Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Kao što ste rekli u najavi ovo je drugo čitanje ili Konačni prijedlog Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe. Ono što smo govorili u uvodu u prvom čitanju ovog zakona ja bih samo ukratko ponovio da smo ovim zakonom po prvi puta financiranje izborne promidžbe na svim razinama izbora koje je bilo dijelom regulirano kroz 5 zakona sada svrstali u jedan jedini zakon i na taj način vjerujem učinili jasnijom i potpunijom cijelu proceduru financiranja kao redovnog rada političkih stranaka i političkih subjekata tako i financiranje onog vremena kada se kreće u izborne promidžbe što smo ocijenili da je dovoljno i u ovom zakonu reći da je to godina dana prije održavanja svakih pojedinih izbora. Vlada je svoje amandmane na ovaj zakon podnijela zbog toga što je tekst zakona usuglašavan i sa prijedlozima Europske komisije i tijela koja su radila za Europsku komisiju gdje su dali sugestije koje smo nastojali ovim amandmanima unijeti u tekst zakona i popraviti, odnosno učiniti jasnijim zakon. Radi se naime o usuglašavanju stajališta oko načina kontrole financiranja i redovnog rada stranaka i financiranja izborne promidžbe. Sada je u ovom zakonu određeno ono što je i dosada bio kroz ovih 5 zakona uređen djelokrug Državnog ureda za reviziju, a to je da Državni ured za reviziju radi reviziju redovnog financiranja i političkih stranaka i političkih subjekata. Dakle, radi se o gradonačelnicima, nezavisnim kandidatima, kandidatima predstavnicima nacionalnih manjina zastupnicima u Saboru. Ono što je važno u ovom smo zakonu odredili i nadležnost Državnog izbornog povjerenstva koje je ovim zakonom dobilo i neke nove ovlasti. Dakle, osim samog nadzora i provođenja izbora ovim zakonom Državno izborno povjerenstvo dobilo je i mogućnost i nadzor i kontrolu nad financiranjem izborne promidžbe svih stranaka i svih kandidata. Što znači, s jedne strane obveza svih koji sudjeluju u izbornim utakmicama da objavljuju podatke o izvorima i vrstama financiranja i iznosima financijskih sredstava koja primaju za svoju izbornu promidžbu. Dakle, s jedne strane njihova obveza da te podatke objavljuju i s druge strane mogućnost i funkcija Državnog izbornog povjerenstva da sve te tijekove novca bez obzira da li se radi o javnim sredstvima ili o sredstvima koja su dobivena iz privatnih izvora Državno izborno povjerenstvo može kontrolirati. Naravno ne samo po sebi nego i korištenjem svih resursa ili ako želite svih službi koje imaju nadležnost financijske kontrole poslovanja bilo da se radi o javnim sredstvima ili o privatnim izvorima financiranja. MI smo ovdje i u obrazloženju rekli da trebamo pojačati administrativne kapacitete Državnog izbornog povjerenstva jer u sadašnjem sastavu ovako kako je trenutno formirano ono tu svoju obvezu ne bi moglo izvršiti na najbolji mogući način. Vjerujemo da za početak rada Državnog izbornog povjerenstva bilo bi dovoljno da se njihov sastav proširi sa nekoliko stručnjaka, naša je prva procjena bila 5 stručnjaka koji bi mogli vršiti ovu potrebnu kontrolu i po njihovom zahtjevu druga tijela izvještavati o tome kako se vrši financiranje izborne promidžbe. Ono što je, rekao bih suštinska razlika u tekstu ovog Zakona između dva čitanja, ono drugo što je uređeno ovim Zakonom su limiti sredstava koja se mogu koristiti za financiranje i za izbornu promidžbu svih kandidata, isto kao i visina sredstava koja se osiguravaju u proračunima, bilo državnom, za troškove parlamentarnih stranaka i zastupnika, bilo na lokalnoj razini u proračunima u kojima se plaćaju troškovi financiranja. Do sada je iznos taj u Državnom proračunu bio 0,065%, naš prijedlog je bio i u prvom čitanju, ostaje i sada isti, da to bude iznos od 0,05% ostvarenih rashoda što bi značilo na godišnjoj razini 10% manje nego što su ti troškovi bili do sada. Time, vjerujemo da ćemo doprinijeti na neki način osim kontrole doprinijeti i uštedi korištenja ovih sredstava, sredstva će se raspoređivati prema osvojenim zastupničkim mandatima i na taj način vjerujemo da smo izjednačili one koji konkuriraju za korištenje ovih sredstava. MI smo kroz razgovore i rasprave na odborima primili neke sugestije, dobila je Vlada sada u formi amandmane, amandmane zastupnika Mršića i do glasovanja o ovom zakonu izjasnit ćemo se o svim prijedlozima i amandmanima. Ono što je bilo možda da i to spomenem na kraju, rasprava na Odboru za Ustav je činjenica da smo limitirali sredstva koja se daju za kampanje političkim strankama za predstavnička tijela jedinica lokalne i regionalne samouprave, koje su sada limitirane na 50 tisuća kuna, u raspravi je istaknuta mogućnost da Vlada razmisli o tome da se eventualno taj iznos povisi, s obzirom da su iznosi troškova za predstavnike izvršne vlasti raspoređeni sukladno veličini tih jedinica lokalne samouprave, pa ovisno o njenoj veličini ide iznos sredstava za izvršnu vlast. Prijedlog je bio da Vlada eventualno zakon u konačnici doradi s time da se i za članove predstavničkih tijela razvrsta na isti način prema veličini jedinica lokalne samouprave. Mislim da drugih primjedbi nismo ni imali i vjerujem da je ovaj Zakon, osim što je usuglašen sa primjedbama koje smo dobili od Europske komisije, podoban za donošenje. Hvala vam lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? U ime Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, gospodin predsjednik Odbora Vladimir Šeks, potpredsjednik Sabora.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 66. sjednici održanoj 9. veljače ove godine raspravio je Konačni prijedlog zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe. Odbor je Konačni prijedlog zakona raspravio na temelju svoje nadležnosti kao matično radno tijelo. Kako se radi o zakonskom prijedlogu kojim se zakonodavstvo Republike Hrvatske usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije, predstavnik predlagatelja je uvodno istaknuo da su temeljem rasprave o Prijedlogu zakona u Hrvatskom saboru, te prijedloga i mišljenja Državnog ureda za reviziju i Državnog izbornog povjerenstva Republike Hrvatske izvršene i dodatne konzultacije sa predstavnicima Europske unije, te je Vlada na Konačni tekst zakona podnijela amandmane kojima se predlaže jasno razgraničiti nadležnost Državnog ureda za reviziju, te Državnog izbornog povjerenstva. Prema rečenom Prijedlogu Državno izborno povjerenstvo nadležno je za nadzor nad financiranjem izborne promidžbe, dok Državni ured za reviziju provodi reviziju godišnjeg financijskog poslovanja i godišnjih financijskih izvještaja političkih stranaka, nezavisnih zastupnika, te nezavisnih članova predstavničkih tijela jedinice lokalne, područne i regionalne samouprave. Odbor je jednoglasno podržao sve ove Vladine amandmane. U raspravi članovi Odbora iznijeli su konkretne primjedbe na određena rješenja u Konačnom prijedlogu zakona. U članku 12. stavku 2. potrebno je precizirati način objave iznosa cijene i iznosa osnovnog popusta za medijsko oglašavanje izborne promidžbe. U članku 13. stavku 1. riječi "lokalnom dnevnom tisku", trebalo bi zamijeniti riječima "lokalnom tjednom tisku", a u stavku 2. rok za objavu okvirnih podataka o visini i izvoru vlastitih sredstava kandidata za izbornu promidžbu na web-stranici trebalo bi produžiti do objave službenih rezultata izbora. Odredbu članka 17. stavka 1. podstavka 2. trebalo bi preispitati na način da se utvrdi ukupan iznos sredstava za izbornu promidžbu a da se ostavi sloboda političkim strankama da same odrede koliko će potrošiti u pojedinoj izbornoj jedinici. Posebice bi trebalo preispitati odredbu članka 17. stavka 1. podstavka 9. kojom je propisano ograničenje ukupnog iznosa troškova promidžbe na izborima za članove predstavničkih tijela jedinice lokalne, područne ili regionalne samouprave. Naime, u raspravi su članovi Odbora naglasili da bi odredbu trebalo promijeniti na način da se prigodom određivanja ograničenja iznosa uzme u obzir broj stanovnika jedinice lokalne i područne samouprave kako je to predloženo za njihova izvršna tijela. U članku 23. stavku 1. podstavku 4. riječ "fondacija" trebalo bi zamijeniti riječju "fundacija". I trebalo bi preispitati rješenje iz članka 46. stavka 1. kojim se predlaže novčana kazna za nepodudaranje vrijednosti darovanog proizvoda ili usluge, naznačenog na izdanom računu sa njihovom tržišnom vrijednosti. Naime, u raspravi je iznesen prijedlog da bi fizičku odnosno pravnu osobu koja je izdala račun za donaciju trebalo kazniti za prekršaj ukoliko je vrijednost naznačena na računu u očitom nesrazmjeru prema tržišnoj vrijednosti. Također u raspravi je izraženo mišljenje kako konačnim prijedlogom zakona nije riješen financijski nadzor u vrijeme same izborne promidžbe već da se kontrola obavlja nakon promidžbe i temeljem dostavljene dokumentacije. U vezi s tim naglašeno je da se upravo amandmanima 11. i 16. Vlada Republike Hrvatske omogućava da Državno izborno povjerenstvo provodi nadzor financiranja izborne promidžbe i za vrijeme same izborne promidžbe. Nakon rasprave odbor je jednoglasno predložio Hrvatskom saboru Zakon o financiranju političkih aktivnosti izborne promidžbe u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji drugih odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade, ministre, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, jedan od najvažnijih zakona za sprečavanje korupcije u političkim strankama i sprečavanje korupcije općenito jeste Zakon o financiranju političkih stranaka. Ali taj najvažniji zakon donosimo 2011. godine nakon bolnih iskustava koje je hrvatsko političko tijelo i hrvatsko društvo doživjelo u financiranju političkih stranaka. Dakle, nakon iskustva FIMI medije i nakon pritiska EU hrvatska Vlada, ova hrvatska Vlada nakon 7 godina se odlučila radikalnije mijenjati Zakon o financiranju političkih stranaka. To govori da Vlada ne vodi, ne kreira politiku neko kaska za upozorenjima EU ili je prisiljavaju stvarni događaji. To iz priloženog ne može se osporiti. Dakle, nedvojbeno je da nakon 7 godina HDZ-ove vlasti pred same izbore dolazi Zakon o financiranju političke promidžbe i kako on izgleda. Dakle, mi u klubu SDP-a slažemo se za ograničenjem troškova izborne promidžbe s time da su oni određeni nerealno. Prije svega za izbornu promidžbu u gradovima i županijama je iznos vrlo nerealan. Drugo što želimo reći, iznosi su za promidžbu političkih stranaka u parlamentarnim izborima isparcelirali po izbornim jedinicama. Ne ostavlja se sloboda političkoj stranci da kreira svoju promidžbu u onim izbornim jedinicama gdje ona smatra da je to njezin interes. Drugo, vrlo je važno vidjeti a i to ukazati da je ograničenje financiranja ostalo na stari način, dakle osoba koje mogu sponzorirati, donirati strankama. Recimo za primjer koji ću navesti, nema obrazloženja u prijedlogu vladinog zakona, to je članak 23. Za doniranje političkim strankama nisu isključeni stranci, fizičke osobe. Dakle, strane osobe po ovom zakonu mogu financirati političke stranke u promidžbi. Nema niti jednog razloga niti Vlada je to navela, niti ja vidim da bi neki stranac ulagao novac u političku promidžbu hrvatske stranke iz interesa te stranke, a to je ostalo kao mogućnost, članak 23. Zatim, u tom istom članku zabranjeno je da doniraju ili financiraju izbornu promidžbu političkih stranaka pravne fizičke osobe ili kada se vodi postupak za naplatu poreza. Zašto smo se ograničili na postupak? Nema nikakvog razloga da netko tko je dužan državi porez ili neka druga davanja financira promidžbenu aktivnost političke stranke i onda staviti naočale i ne vidjeti da je njegov interes sasvim drugi, a ne politička promidžba te stranke. Ako je netko dužan dakle dospjelo potraživanje i on financira političku stranku, a ne plaća porez, to je ostalo kao mogućnost. Dakle, svi oni pravne i fizičke osobe koje nisu podmirile obveze društvu dakle državi od općine do grada, nema razloga da ih uključujemo u donacije i mogućnost donacija za izbornu promidžbu političkih stranaka. To je ostalo u članku 23. Prema priznanju samog predlagatelja Europska komisija je isključila Ministarstvo financija za nadzor trošenja financijskih sredstava političkih stranaka u izbornoj promidžbi što je sasvim logično, jer je Europska komisija rekla Vladi da Ministarstvo financija nije nezavisno tijelo, kao što i nije. To je ministarstvo vlade u kojoj vladajući imaju apsolutni utjecaj i odgovorni su za njihov rad. Međutim, kada je riječ o utvrđivanju iznosa novaca za izbornu promidžbu onda je Vlada izuzela Parlament i preuzela na sebe tu odgovornost i ovlaštenje da ona utvrđuje kao da je Vlada opet nezavisno tijelo. Logično je da o budžetskim sredstvima o tome odlučuje Parlament. To je njegovo izborno pravno ili barem izborno tijelo kao što je do sada Odbor za Ustav, POslovnik i politički sustav. Dakle, Vlada je kombinirala sugestije i vlastite interese. A Vlada je da tako kažem jednostranačka uvijek osim ako nije Vlada nacionalnog jedinstva ili kako se već zove. Treće, kolega Šeks, predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav sad je naveo da je Vlada svojim amandmanima na osnovni tekst konačnog prijedloga zakona reagirala na način da daje veće ovlasti Državnom izbornom povjerenstvu vezano za nadziranje same izborne promidžbe u vrijeme izborne promidžbe. O tome smo razgovarali na Odboru za Ustav. To jeste jedan od pokušaja, ali da tako kažem bez stvarnog alata, naime i na to ukazuju nevladine udruge. Osim što se mora omogućiti da Državno izborno povjerenstvo ima alat i pravni i financijski i organizacijski i ljudski, da u samo realno političko vrijeme, samoj izbornoj kampanji mogu procijeniti je li deklarirana na financijskim ispravama i dokumentima vrijednost odgovara faktičnom stanju na terenu. Drugim riječima, da li izborno povjerenstvo može brojati plakate i utvrditi je li realno prikazano stanje u dokumentima. To mu se mora omogućiti, kao što moramo utvrditi da je nacionalni interes da svi sudionici u izbornoj kampanji, u izbornoj promidžbi moraju omogućit uvid javnosti u odluke i dokumente. Drugim riječima, bez obzira je li privatna televizija kad se njome koristi politička stranka mora dati na uvid javnosti koliki je cjenik, koliki je popust i koliko je minuta promidžbenog programa. Bez toga je samo naknadno revidiranje isprava i dokumenata, samo naknadno, a ako je naknadno onda je rekonstrukcija događaja i skupa i često nemoguća. Vezano za optimizam koji se govori da je samim donošenjem zakona spriječena korupcija ili nezakonito financiranje političkih stranaka pa bi ispalo da je naše iskustvo u financiranju političkih stranaka proizvod lošeg normiranja. Pa nije nijedan zakon važeći, pozitivni propis omogućio ono što se događalo. Nije Fimi-medija proizvod lošeg zakona nego lošeg ponašanja i loše prakse. Ako nemamo tijelo, nemamo instrumente, nemamo da tako kažem realnu mogućnost da se kontrolira nije isključeno da se ponove i takve situacije. Zbog toga posebno naglašavam da je vrlo važno osposobiti Državno izborno povjerenstvo kao nezavisno tijelo koje zaista je osnovano samo da prati, kontrolira, nadzire i odlučuje o izborima, barem u prvom stupnju, a takvo izrazito rješenje ovaj zakon ne nudi. Korak jeste naprijed apsolutno, korak jeste naprijed, ali ne rješava suštinu problema. I još samo jednu okolnost da naglasim. Riječ je o članku 46., mislim da smo ga već spominjali ili na radnim tijelima Hrvatskoga sabora ili ne znam ni ja već više gdje. Riječ je o tome da je vrlo važno da političke stranke za donacije, bilo u naravi, bilo u uslugama, moraju izdati račun. Ali javlja se problem kad u tom računu mora biti naznačena vrijednost usluge ili vrijednost donacije i to tržišna vrijednost. E to smo razgovarali na Odboru za Ustav. Dakle ovo je neprecizno formulirano, moglo bi izazvati vrlo velike prijepore pa čak i zloupotrebe kod ocjenjivanja same donacije ili same usluge. Dakle moglo bi se djelovati iz političkih razloga, a ne iz zakonskih ili stvarnih razloga da se suzbije zloupotreba u financiranju političkih stranaka. Dakle, je li moguće da ostane da stranka sama utvrdi vrijednost, tržišnu vrijednost donacije bilo u naravi, bilo u usluzi i da to ne bude sporno za Državno izborno povjerenstvo. Dakle, vezano članak 46. i članak 10. čini mi se ovoga prijedloga zakona. Sve u svemu, valja reći da će klub Socijal-demokratske partije Hrvatske poduprijeti donošenje, glasovat će za ovaj zakon, ali ukazujemo da nismo napravili korak koji smo trebali i u ovom slučaju i završiti barem jednu djelatnost iz izbornog zakonodavstva. Kad nismo druge, barem ovu djelatnost završiti odnosno ovaj zakon, ovo područje regulirati da nema da tako kažem ostavljenih rupa koje će izazvati sumnju u zakonitu i poštenu izbornu promidžbu kad je barem riječ o financiranju. To je Vlada trebala učiniti, ali nije. E sad ćemo vjerojatno u praksi u budućnosti otkriti zašto to nije napravila. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Emil Tomljanović, izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa na samom početku ću istaknuti da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Konačni prijedlog zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe, kao i amandmane Vlade Republike Hrvatske na predloženi zakonski tekst od 8. veljače 2011. godine. S obzirom da se radi o konačnom prijedlogu zakona na samom početku potrebno je i proanalizirati dva nova zakonska rješenja u odnosu na tekst zakona u prvom čitanju i u tom smislu treba podcrtati dvije vrlo bitne novine. Dakle, prva od njih odnosi se na zakonsku regulativu formiranja posebnih računa za financiranje promidžbenih aktivnosti i to na svim razinama, dakle u smislu obavljanja izbora i izborne promidžbe. A druga novina, odnosno poboljšanje zakonskog instituta, dakle uistinu poboljšanje jest nadziranje financiranja i političkih stranaka i izborne promidžbe, dakle, odnosi se na nadležnosti Državnog izbornog povjerenstva u odnosu na nadležnosti Državnog ureda za reviziju, a dakako i nadležnosti Ministarstva financija. Kompletan postupak nadzora i to u realnom političkom vremenu, ponavljam u realnom političkom vremenu provodi Državno izborno povjerenstvo i to kao samostalno i neovisno tijelo dok Državni ured za reviziju obavlja revizijske poslove kako je to propisano zakonom i međunarodnim revizorskim standardima. U tom smislu potrebno je posebno naglasiti odredbu članka 37. predloženog zakona koji provedbu financijskog nadzora regulira na idući način. Dakle, da tijekom trajanja izborne promidžbe političke stranke, nositelji nezavisnih lista i kandidati dužni su voditi i posebno naglašavam dnevno ažurirati evidencije o svim primljenim donacijama i troškovima izborne promidžbe, te dostaviti tražene podatke Državnom izbornom povjerenstvu na njegov zahtjev i tijekom trajanja izborne promidžbe. Dakle, postoji zakonska mogućnost temeljem odredbe članka 37. da se u realnom političkom vremenu izvrše sve one provjere za, usudio bih se reći dnevne aktivnosti političkih stranaka i nezavisnih kandidata upravo u tijeku izborne promidžbe. Dakle, ne radi se o zakonskom rješenju koje bi onemogućilo da se upravo onda kada je to potrebno ili kada se stvari dešavaju u tijeku izborne promidžbe prekontroliraju sve one stvari koje mogu u izvjesnom smislu biti sporne. Dakle, Državno izborno povjerenstvo upravo temeljem odredbe članka 37. može, dakle iskoristiti tu svoju mogućnost i zatražiti te financijske pod navodnike aktivnosti političkih stranaka, nezavisnih kandidata u realnom političkom vremenu gotovo dakle svakodnevno tijekom izborne promidžbe. Isto tako, zakonom se uređuje obveza političkih stranaka nositelja nezavisnih lista i kandidata da u periodičnim razmacima, dakle sedam dana prije provođenja izbora, te petnaest dana nakon objave službenih rezultata izbora javno objavljuju specificirane podatke o donacijama i troškovima izborne promidžbe. Ova obveza o razdoblju od svakih šest mjeseci utvrđuje se i za donacije koje političke stranke i nezavisni zastupnici u Hrvatskom saboru i nezavisni članovi predstavničkih tijela jedinice lokalne i područne samouprave primaju tijekom godine, dakle tijekom kalendarske godine. Dakle, uspostava neovisnog kontrolnog mehanizma kako bi se omogućilo provođenje temeljnih provjera, ali i primjena sankcija provodi se, dakle ustrojavanjem temeljem ovog zakona, neovisnog tijela Državnog izbornog povjerenstva. Mislim da je ovo vrlo bitno naglasiti dok se uloga Državnog ureda za reviziju i Ministarstva financija svodi temeljem zakonskih odredbi na kontrolne mehanizme sukladno zakonima koji reguliraju njihove nadležnosti. Od ostalih zakonskih rješenja mislim da je vrlo bitno izdvojiti i poduprijeti one zakonske odredbe koje se odnose u prvom redu na, dakle limitiranje novčanih iznosa fizičkih i pravnih osoba za potrebe izborne promidžbe i financiranje političkih stranaka po već evo čuli smo i u uvodnom obrazloženju, toj formuli 30000 kuna, 100000 kuna i 200000 kuna zavisno da li se radi o fizičkim ili pravnim odnosima što su bitno smanjeni iznosi kakva smo imali zakonska rješenja prije. Drugo, propisivanje zabranjenih izvora financiranja, odnosno davanje odgovora na pitanje iz kojih izvora i od kojih fizičkih ili pravnih osoba nije dopušteno i u kojim uvjetima financiranje političkih stranaka i izborne promidžbe. Dakako da je to navedeno u članku 23. predloženog teksta zakona o kojem smo imali nešto prilike do sada i čuti. Mislim da je to vrlo bitna odredba jer se zapravo direktno, precizno zakon određuje dakle ukupnost zabranjenih izvora financiranja bez obzira radilo se o financiranju neposredno izbornih aktivnosti ili tijekom funkcioniranja političke stranke tijekom cijele kalendarske godine. I treća stvar, dakle sankcije. Sankcije treba dakako naglasiti u smislu proširenja kruga sankcija koji se mogu izreći za nedopušteno financiranje ili kada je ono učinjeno mimo odredbi ovog zakona, odnosno na taj način, dakle protuzakonito. Zaključno. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ovaj prijedlog zakona i ona rješenja iz zakona uvjetovana amandmanima koji su podneseni na tekst samog zakona. Mišljenja smo da je na maksimalan način spriječeno zakonskim odredbama sve vrste protuzakonitog prikupljanja sredstava bilo u smislu izborne promidžbe ili funkcioniranja političkih stranaka što je i osnovna intencija, srž, smisao donošenja ovoga zakona, da se sredstva prikupljaju na transparentan način, da se prikupljanje sredstava i njihov utrošak u realnom političkom vremenu može kontrolirati. I naravno stupanje na snagu i provedbom ovoga zakona se smanjuje na najmanju moguću mjeru svaki oblik korumptivnog ponašanja u smislu prikupljanja financijskih sredstava za izbornu promidžbu i za funkcioniranje političkih stranaka što je vrlo, dakle vrlo bitno naglasiti da se radi o jednom modernom zakonu, jednom zakonu koji je apsolutno provediv, a kada se provede sve oblike korumptivnog ponašanja koji se mogu pojaviti u smislu funkcioniranja političkih stranaka će apsolutno svest na najmanju moguću mjeru. I u tom smislu ga Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice apsolutno podupire. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je prijedlog zakona za kojega već unaprijed mogu reći u ime kluba HNS-a i HSU-a da generalno podržavamo njegova nastojanja, a i samu ideju da se konačno sistematski uredi pitanje financiranja ne samo promidžbe u izbornim kampanjama, nego da se zapravo dade jedan pravni okvir koji će unijeti više svjetla ili kako je to moderno politički reći transparentnosti u funkcioniranje i financiranje političkih stranaka prije svega svjesni toga da su iza nas godine, pa i na žalost praksa koje pokazuju da je prostor političke korupcije ali i stvarne financijske korupcije bio svakako zahvatio i prostor djelovanja političkih stranaka i to na najrazličitije načine od onih otvorenih načina gdje se kupovalo mjesto kandidatura, sinekura, pa do onih sofisticiranih gdje se to radilo na jedan perfidan, skriven način, i gdje se još uvijek radi na način da samo oni koji su bliže oltaru, pod navodnike, dakle koji su članovi političkih stranaka mogu obnašati javne i odgovorne dužnosti, odnosno mogu zauzimati takve pozicije u javnome prostoru s kojih mogu donositi i određene odluke. Problem u toj našoj partitokraciji nije samo isključivo financijskih profila, on seže duboko i u političku kulturu, i u političku tradiciju, seže duboko ili bolje rečeno u nedostatak političke kulture i političke tradicije, ali seže također i u nametnute modele izbornih zakona koji su proizvodili ovo stanje u kojemu jesmo. Pozdravljajući dakle temeljnu ideju da se sistematizira ovo područje i da se zakonom uredi na način koji će što je moguće više pojavniti metode i postupke financiranja političkih promidžbi, i to svih onih koji se pojavljuju u izbornim utakmicama, neovisno o tome radilo se o stranačkim ili nezavisnim kandidatima i listama, također upozoravamo da je i kod ovog zakona prisutna jedna praksa za koju držimo da je jednostavno nedopustiva. Ako pogledate koji je datum koji nosi prijedlog ovoga zakona, onda ćete vidjeti da je to 25. studenoga 2010. godine. Od 25. studenoga taj prijedlog stoji pod krovom ove kuće, da bi nam Vlada sa svoje sjednice, vjerojatno 8. veljače poslala, ni manje ni više nego 16 amandmana, dakle kapacitet tog dokumenta nije ništa drugo nego izmjene i dopune, ozbiljne izmjene i dopune jednoga zakona. 16 amandmana su formulirali, nakon što su 2 i pol mjeseca držali zakon ovdje u Hrvatskome saboru u proceduri. Mislimo da to nije ozbiljno ponašanje, zato jer su prije 25. studenoga provedene ozbiljne javne rasprave i uostalom prvo čitanje na ovome zakonu, iz kojega je bilo vidljivo da postoji čitav niz nelogičnih rješenja na koje na žalost ni Ministarstvo uprave, ni Vlada nisu reagirali, niti u ovome konačnome prijedlogu zakona. Govoreći nešto konkretnije o prijedlozima koje obuhvaća ovaj konačni prijedlog zakona, najavljujem da će klub HNS-a i HSU-a podnijeti amandmane na tri predložena članka ovoga zakona. To su članci 17., 18. i 19., a nešto ću kasnije reći i oko konkretnih rješenja. Prije svega smatramo da to pomodarstvo, pomodnost da se političke stranke na sve moguće načine dezavuiraju kao nešto što je očito štetno u političkome sustavu jedne države, iznimno je nakaradno, bez obzira tko to potiče i na koji način, ali demoniziranje političkih stranaka koje završava na takav način da se njih kažnjava, bez obzira na to što su Ustavom utvrđena kategorija političkog institucionalnog političkoga života, pa se onda i kroz ovakav prijedlog kažnjava smanjenjem financijskih sredstava namijenjenih respektabilnim političkim činiteljima koji izlaze na izbore, koji zadobivaju povjerenje birača, mislimo da je to generalno nedopustivo. Svjesni smo potpuno činjenice da političke stranke u hrvatskoj političkoj novijoj povijesti nisu očito izdržale teret ispita vjerodostojnosti, a u mnogim situacijama i poštenja, ali umjesto da radimo na tome da politička stranka bude, postane i ostane okvir za poštenu političku aktivnost, okvir javnoga političkoga djelovanja, okvir koji će biti poželjan svakome građaninu, a već sukladno idejama, programima i željama koje dijeli s određenom političkom strankom, ova demonizacija će završiti tako da će politička kultura biti još niža, da će bavljenje politikom biti još više proskribirano kao nešto što je nepošteno, prljavo, pokvareno, a to je nešto što je protiv interesa naroda. Nije i ne može biti demonizacija politike i političkih stranaka nacionalni interes, nego čišćenje, opoštenjivanje, pojavnjivanje, u svakome slučaju ozdravljivanje sustava. U članku 17. jedan od elemenata ovog članka je i alineja druga, gdje se definira limit sredstava dozvoljenih za promidžbu političke stranke, odnosno liste na izborima za Hrvatski sabor na način da se ovdje navodi izričaj milijun i 500 tisuća kuna u jednoj izbornoj jedinici na izborima za zastupnike u Hrvatski sabor. To nije dobra, niti jasna formulacija. Očito je što je predlagatelj mislio, ali nije to do kraja dorekao. U tom smislu podnijet ćemo amandman, kojim ćemo definirati, odnosno pobliže pojasniti da se radi zapravo o financijskom ograničenju po izbornoj jedinici, i to na onom broju izbornih jedinica u kojemu uopće stranka ili lista izlazi na izbore. Po ovome kako sada piše nije uopće jasno. I što je sa strankama koje izlaze u jednoj, ili dvjema samo izbornim jedinicama? Što je u strankama koje izlaze u pet ili više? Dakle to ovdje nije jasno. Nadalje. U zadnjoj alineji ovoga rješenja imamo limit od 50 tisuća kuna na izborima za članove predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave. Ovo je naprosto smiješno, pa rekao bih i bezobrazno, da za izbore za gradsku skupštinu Grada Zagreba, jer to je predstavničko tijelo regionalne (područne) samouprave, odnosno za skupštine županija limit za promidžbu bude 50 tisuća kuna. Ako županija ima 60 tisuća domaćinstava, samo da im pošaljete jedno obično pismo, za koje poštarina iznosi 3,10 kuna, dobit ćete tri puta veći iznos od ovoga, a za župana, odnosno gradonačelnika velikoga grada, koji može imati nominalno 32 tisuće stanovnika je taj limit 4 stotine tisuća kuna. Gdje je tu logika? Kako je moguće da izbornom tijelu koje broji 200 ili 250 tisuća ljudi se možete i smijete obratiti u okviru limita od 50 tisuća, a izbornom tijelu od 30 ili 32 tisuće birača sa 400 tisuća kuna limita? Nema logike. Nadalje, ono što se događa s člankom 18. i u prvom i u drugom čitanju nama je izvan pameti. Postavljati polog od 50 tisuća kuna kao mjeru vjerodostojnosti kandidata za predsjednika Republike upravo je bezobrazno. Da je Ministarstvo uprave ili Vlada Republike Hrvatske predložila da je obvezan psihijatrijski nalaz, test inteligencije, test poznavanja povijesti i zemljopisa RH pa bi još čovjek rekao da je to minimum minimuma, da imate zdrava i normalna čovjeka u kampanji koji znade gdje se nalazi i od čega se sve sastoji Domovina kojoj želi biti na čelu. Ali, tražiti 50 tisuća kuna kao uvjet za kandidaturu to je bezobrazluk prema građanima RH tim više što se zapravo cijela stvar na početku postavila kao troškovnik poslova koje Državno izborno povjerenstvo mora obaviti u prebrojavanju potpisa da bi sada ispalo da ukoliko je vaša kandidatura pravovaljana i ako je pravodobna onda će vam vratiti te novce, dakle ništa ne košta brojanje tih glasova nego to spada u redovni posao DIP-a, a ako niste dostavili 10 tisuća potpisa nego 9 897 e onda će vam uzeti te novce zato jer su oni time naplatili brojanje tih glasova. To je nešto što je neprincipijelno i nekorektno. Ako je to uvjet da budete kandidat za predsjednika Republike onda tu svoju kandidaturu može kupiti tko god hoće, tko god ima u džepu 50 tisuća kuna. A osobito je nejasno na koji način se vrše uplate i povrati jer se ovdje traži od kandidata osobno da uplati tih 50 tisuća kuna. Dakle, on ne kao kandidat sa žiro računa svoje kampanje nego kao osoba. Nije dobro, nije dobra poruka. Što ćemo reći ljudima? Da samo oni koji imaju 50 tisuća kuna u džepu imaju pravo baviti se politikom, imaju se pravo kandidirati za predsjednika Republike. Bilo bi poštenije da smo razgovarali o broju potpisa. Ako želimo da nam iz kampanje stvarno otpadnu koje moji Dalmatinci zovu redikulima, odnosno ljudi koji shvaćaju kampanju ili kandidaturu kao samo isključivo priliku za 5-dnevnu promociju sebe samoga bez stvarnoga utjecaja i želje njihovog biračkog tijela da uopće sudjeluju u toj kampanji onda smo to trebali postaviti na drugi način. Nadalje, odredba u članak 19. koja definira tko će sve imati pravo na povrat sredstava koja kaže da će to biti i liste, odnosno stranke koje se natječu za Europski parlament, ali samo pod uvjetom da ostvare 10% je krajnje nerazumljiva. Ako RH šalje u Europski parlament 12 zastupnika onda je za očekivati da će stranka, odnosno lista koja ostvari 6,5% imati svoga zastupnika teoretski u Europskom parlamentu jer se sa 6,5% može bez problema dobiti jedan zastupnik u Europskom parlamentu. Radi se o respektabilnim političkim strankama, odnosno kandidacijskim listama koje uspijevaju u kampanji koja najviše sliči na predsjedničku kampanju jer je čitava država jedna izborna jedinica gdje nota bene ponovno dajemo limit od milijun i pol kuna posve jasno da nitko nikada iz Ministarstva uprave nije sudjelovao u nijednoj političkoj kampanji, izbornoj kampanji i nije je vodio zato i može tako nešto predložiti. Dakle, stranci koja dobije svog zastupnika u Europskom parlamentu sa 9,99% recimo ne pripada ni jedna jedina kuna naknade iz državnog proračuna. Mislimo da to nije korektno. Samom činjenicom da je stranka prešla u Europski parlament, a neće ih moći biti mnogo jer bira se samo 12 zastupnika već je dovoljan kriterij. I u tome smislu ćemo podnijeti amandman. Žao nam je što je Ministarstvo uprave u proteklih nekoliko mjeseci poslalo nekoliko, najmanje 3 prijedloga pred ovaj Sabor koji izazivaju na neki način razočarenje. Jer razina razgovora, komunikacije i u javnoj raspravi u prvome čitanju nije bila dovoljna da se neke logičke modele ugradi u zakone i u tome smislu pozivamo da se izjasni predlagatelj i o amandmani koji će biti upućeni tijekom same rasprave. Još jednom ponavljamo nije u redu, nije korektno da nam se u posljednji čas dostavlja 16 amandmana na zakon koji je ovdje već 2,5 mjeseca u proceduri i u svakom slučaju pozdravljamo nakanu da se konačno drugačije transparentnije, jasnije i poštenije uredi čitav ovaj prostor financiranja političkih kampanja pa onda sekundarno tome i stranaka i svih onih koji sudjeluju u političkom životu na temelju rezultata izbora. Zahvaljujem.
Hvala. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Da, logično je ovo što predlaže gospodin Beus da ovaj zakon ide u treće čitanje. Drugo što želim kazati da ako netko nije imao problem sa financiranjem svojih kampanja pogotovo ove posljednje parlamentarne onda je tu riječ o HDZ-u. Da HDZ nije imao neograničeno novca 2007., da se nije potkupilo i dio opozicije i dio medija i dio pjevača HDZ ne bi bio na vlasti u periodu 2007. do 2011. godine. I sad se predlaže, vidite nakon ovoga i Zakon o sukobima o interesa. Zakon o sukobu interesa može razriješiti zastupnika, ne znam ona komisija, ono tijelo, predsjednika države. Ne znam, možda nekoga ministra ili predsjednika Vlade. A tko će razriješiti stranku ako je recimo u takvim rabotama sudjelovala? To je bit. A to je daleko ozbiljnije pitanje od toga kakav će biti status nekog zastupnika. I još ću jedanput kazati, da se nije sudjelovalo u tom najprizemnijem kupovanju birača, znači medija, dijela medija i javnosti ne biste gospodo bili na vlasti. Gotovo bih se usudio reći da je Sanader da bi doveo HDZ na vlast sebe strpao u zatvor. Jasno, da nije manjkalo ništa njemu, a bogami ni mnogima oko njega. Ono što mene gospodo smeta kad govorimo o ovome Zakonu o financiranju političkih aktivnosti da se nije puno promijenilo od poznate nam prakse. Pa i danas vidimo da izvršna vlast vodi svoju kampanju. Svako malo ne znam, predsjednica Vlade obilazi gradove, neću reći švrlja lijevo desno, zna se to na račun države, ali to nije ništa spram onoga što će se dešavati u ovih nekoliko mjeseci do izbora. Evo, već je osigurano u Vladi iz obvezatne rezerve 15 milijuna kuna za referendum. Pazite, i to će se sve dešavati 1 mjesec do izbora. Evo, neka mi netko ovdje razluči što je posao vlasti, a što će biti kampanja, pa onda partneri u izborima imaju turističke kampanje, pa ona za autoceste pa sada se otvara veliki new deal u Hrvatskoj, kopanja grobišta rata i poraća. 90 tisuća kažu je Karamarko je ljudi, puta 15 tisuća kuna koliko kaže državno odvjetništvo to je milijarda i pol samo za te aktivnosti. Apsolutno, jama nije grobnica i svaka nedužna žrtva zaslužuje da bude rehabilitirana i kršćanski pokopana i oplakana, nije to problem. Ali mislim da je problem kada se to koristi u ovo vrijeme. Dakle, nije to dobro gospodo što je bilo na djelu jučer, nije dobro ovo što će biti danas, a nije bitno drugačije da budemo pošteni, ni kada je riječ o nekim lokalnim sredinama. Za razliku od gospodina BEusa malo prije, ja ću ovoga financiranja govoriti na jedan drugačiji način. Za predsjednika države moguće je osigurati, uz onaj polog od 50 tisuća kuna, slažem se, tu sa Goranom apsolutno je u pravu, to jednostavno ne treba biti, ali 8 milijuna kuna. Za Sabor znači 10 izbornih jedinica, plus ona izborna jedinica u inozemstvu milijun i pol kuna puta 11, to je 16,5 milijuna kuna. Za grad Zagreb 500 tisuća kuna, plus 20 županija, 400 tisuća kuna, znači stranka koja pokriva cijelu Hrvatsku, svugdje nastupa po tom osnovu može osigurati 8,5 milijuna kuna. 300 gradova, ne znam koliko ima općina, do 3000 stanovnika, puta 50 tisuća to je 15 milijuna kuna. 100 gradova, do 10 tisuća ljudi puta 100 tisuća to je 10 milijuna kuna, 50 gradova koje hrvatska ima dakle više od 10 tisuća ljudi, plus vijeća tu možete potrošiti 5 milijuna kuna itd. Za jedne lokalne izbore, stranka koja pokrije svako izborno mjesto može potrošiti 75 milijuna kuna ili 6 puta više nego što može potrošiti na parlamentarnim izborima. A svi mi znamo ovdje da se za parlamentarne izbore uvijek troši daleko više nego za lokalne, trošilo se na prošlima više od 75 milijuna kuna i nitko me ne može razuvjeriti da to nije istina. E sada si čovjek postavlja pitanje što je pozadina jednog ovakvog Zakona, netko će reći FIMI medija, ja kažem ne. To je bila tvrtka kakva je bila, ili što ja znam, ali to nije ništa prema onome što su davali oni sa cesta i slično. Istrage DORH-a USKOK-a da li je to pozadina Zakona? Ne. Stvarna pozadina ovog Zakona ogleda se u tome da u ovome trenutku HDZ-u više nitko neće dati lipu, da su tu stranku dojučerašnji financijeri otpisali zato se ide u kresanje financijskih limita. Pa imate još jedanput ću reći, paradoks parlametnarni izbori 16,5 milijuna kuna, a za lokalne izbore moguće je potrošiti preko 75 milijuna kuna. I još jedanput kaže uvijem se trošilo iznad prikazanog i uvijek će se trošiti iznad prikazanog, jer jednostavno nije moguće sve prikazati, a onaj tko to ne priznaje taj naprosto laže, i što je stranka veća i što pokriva širi prostor to će jasno više kršiti načela ovoga ili bilo kojeg drugog Zakona, a manje će joj se gledati ispod skuta. Jasno je i ovaj sustav koji je ovdje na djelu skrojen je za najveće ali opet 1,5 milijun kuna, govorim o parlamentarnim izborima, za izbornu jedinicu to je više nego skromno ali 11 izbornih jedinica puta 1,5 milijuna kuna to je 16,5 milijuna kuna, a to opet sebi mogu u ovom trenutku priuštiti samo dvije najveće stranke i mogu priuštiti neki tajkuni. Za 16,5 milijuna kuna vi možete biti zastupljeni i u medijima i svugdje i na televizijama sa 1,5 milijuna kuna ili 3 milijuna kuna jednostavno nije moguće biti zastupljen nigdje. Jedan spot, 15 sekundi sa PDV-om u predsjedničkoj kampanji pred godinu i toliko dana, na HRT-u 23 tisuće kuna, to je mene koštalo. Izrada jednog spota ono prijateljski, 65 tisuća kuna, sa jednim ručkom uz to. Ja sam imao 6 spotova na HRT-u plus 6 spota na Novoj tv a bez da vi potrošite 1, 2 milijuna kuna, za svaku nacionalnu televiziju jasno je da ste nevidljivi. I ja bih doista volio da se što je moguće manje novaca vrti u tim kampanjama, da što je moguće veći krug ljudi dobije šansu, ali kada vidim kako se to radi, jer preko FIMI medije jasno da tu nema nitko konkurencije, nekima, ali smanjiti troškove moguće je samo na jedan način. Kako neposredan izbor recimo zastupnika bilo na lokalnoj bilo na državnoj razini. Kod lokalnih izbora isto tako treba odrediti limit, jer sada imamo limit 75 do 80 milijuna kuna i to je istina. MI svi govorimo o javnim tvrtkama, a koliko su neki monopolisti davali, koji imaju monopol u državi, oni sa cesta, podmeće se ja tvrdim otvoreno da je Primorac dao onaj BMW za neku kaznu to su gluposti ali olabavljenje graničnih režima, kako pišu neki mediji možda da. Što je sa financiranjem tajkuna, njihove izborne ambicije, to je gospodo jedna posebna priča zbog koje bi ovaj Zakon trebao ići u 3 čitanje, ima ih nekih u ovoj Sabornici, a neki se spremaju u dogovoru sa onima koji mi postavljaju pitanje da dođu u ove klupe, i podrže postojeću vlast. Tko će njima limitirati iznose? Ako su na primjer evo da sada kažem suvlasnici Tiska, tko će limitirati njima neki iznos. Ako su urednici članovi nadzornog odbora nekih kompanija, ako imaju svoje portale, ako imaju svoje televizije, pazite, tko njih može naprosto limitirati. Ako Vladine institucije kažu stranke van sa TV nastupa, van predizbornog vremena, a udruge koje imaju te ambicije političke apsolutno mogu sudjelovati u takvim nastupima. Mislim, čime se mi zapravo gospodo igramo? Što zapravo želimo od svega toga učiniti? Tko će jednom tajkunu koji godišnje za reklamni prostor na ovoj ili onoj televiziji plaća više milijuna kuna o njemu napisati bilo što negativno ili bolje rečeno istinito? Pa neće to raditi jer će izgubiti reklami prostor od kojeg žive ljudi na toj televiziji, bilo velikoj, bilo maloj. Pa to je toliko logično. I zato mislim da bi posebnu glavu ovoga zakona trebali pisati za ovakve primjere. Članak gospodo 32. vidimo ovo za revizije itd. vidimo da ne spominjem ja sada tu imena, revizija je dala bezrezervno mišljenje stranci ovoj ili onoj a DORH je zajahao vidimo tu stranku. Ja ću reći i to, jasno da Sanader za sve nije odgovoran, jer ako je bio da parafraziram na čelu bande kao što on kaže, onda je to zločinačka organizacija i onda nije dovoljno samo jedan i treba biti više. Međutim, to govori da su neke institucije zavisne od politike, da vam jedan daje pozitivno mišljenje, a druga strana radi kako jednostavno bi trebalo raditi. Samo je jedna stvar ja tvrdim u ovoj zemlji gora od toga, da pojedini mediji su pod nadzorom neke političke opcije. Ta gora je stvar kada su mediji pod kontrolom recimo tog kapitala koji ima političke ambicije. Jer prema njima treba ili njima podrediti sve resurse ove zemlje. A tko su ti naši političari ili monopolisti? To su oni isti koji su '90.-te sve od ove zemlje dobili za ništa. Danas imamo državu, ali smo manje svoji nego možda do '90.-te kada nismo imali ni državu ni demokraciju, ali kada smo imali što ja znam kakav takav materijalni status. Koliko smo mi svoji, pa i to ću reći, govorim to zbog onog sramotnog skandiranja jučer u Puli, grupice koja je došla preko Učke, njih 200, 300 za koje bi trebalo zid napraviti na Učki i da prestanu vrijeđati jer u PUli da nije bilo pokreta Antifašističkog Hrvatska bi danas igrala kao gost, ne kao domaći. I to oni koji imaju utjecaja na to neka ih kažu. Ali barem sa skužio tko stoji iza te grupice od 200, 300 ljudi, na što se 9 hiljada ljudi naprosto snebivalo. Administrativne sankcije, neću sada o tome jer vidim da je možda crveno. To je apsolutno uredu. Ali znate što bi trebalo kada se ustanovi da je netko naprosto zlorabio institucije ovoga zakona, da je u sukobu interesa. Dobro, netko će reći prilike su danas takve kakve jesu, ali ako je netko na taj način došao na vlast, e onda pitanje da li vlast može biti legitimna? Ubuduće gospodo trebalo bi uzimati mandate ne samo zastupniku, nego i stranci ako su sudjelovali u tim rabotama. I dok toga ne bude mira neće na ovim prostorima biti. Da ne govorim o imenima, ali doista neki postavljaju pitanje, ako je netko sada u pritvoru da li stranka može imati taj mandat? Ako ne bi imala taj mandat, kada bi se došlo do preslagivanja političke većine, ja mislim da bi posao bio nakon toga u najmanju ruku savjesniji i pošteniji. Mediji, mislim da bi svi u kampanji trebali dobivati otprilike isto prostora. To neće nikada biti. Ali ajde HRT ipak omogućuje jedan pošten i fer nastup kada su izbor, kod drugih televizija vrijedi onaj princip plati pa mlati. Ali ako nemaš novaca, e onda ne možeš biti jednostavno na televiziji. Sve u svemu, isteklo je vrijeme. Neka ovaj zakon lijepo ide u treće čitanje i napravimo nešto što će nadživjeti barem jedan mandat Hrvatskog sabora.
Hvala. Na Učkoj nećemo nikakve granice bez obzira što se dešavalo na stadionima. Ne na Učkoj nego nigdje u Hrvatskoj. I drugo, oduzimanje ili naznaka da bi oduzimalo mandat nekome tko je u pritvoru je, tko bi to onda mogao režirati većine i manjine u Hrvatskom saboru kada bi se tako moglo raditi? Imamo 10 ispravaka netočnih navoda. Budimo strpljivi sve ćemo po redu to obaviti. Ali možda bi bilo zanimljivo u Saboru voditi evidenciju tko najviše proizvodi ispravaka netočnih navoda, da se možemo vladati po tome. Ali evo idemo po redu. Prvo je gospodin Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Ispravit ću netočan navod uvaženog zastupnika Kajina koji je rekao za predsjednicu Vlade gospođu Kosor da kao predsjednica Vlade švrlja ili vršlja po Hrvatskoj. Ona kao predsjednica hrvatske Vlade radi odgovoran posao koji joj pripada, kada je riječ o političkom djelovanju, a na to je gospodin Kajin aludirao, vrlo primjereno i profesionalno radio distinkciju posla kao predsjednice Vlade u odnosu na posao koji radi kao predsjednica stranke. Ali ne treba bježati, niti ćemo zbog vas gospodine Kajin a niti zbog drugih, posao a kada je riječ i o razvoju gospodarstva, otvaranju novih radnih mjesta se zbog toga skanjivati ili zbog toga predsjednica neće odlaziti na ta mjesta. Dapače, to nam čini zadovoljstvo i vjerujem da će toga biti sve više, ali ne u okviru izborne promidžbe. Hvala.
Hvala. Ispravak gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Kajin je kazao citiram "Sada se prekopavaju jame, traže žrtve 2. svjetskog rata i poraća. Nemam ništa protiv da se svaka žrtva dostojno pokopa i kršćanski sahrani. I to nije problem, problem je to što se to sada aktualizira". Kolega Kajin, nije točno da to nije problem. To je itekakav problem, jer dočim kažete da nije vrijeme, već je problem. Nije vrijeme bilo vrijeme 45 godina u bivšoj državi, 20 godina Hrvatske države pa nije ni danas vrijeme. Pa kad će biti vrijeme, valjda kad umre i posljednji živi svjedok koji može nešto kazati o onomu što je vidio kako se tisuće i tisuće ljudi ubijalo, valjda jedino tada. Ali pritom je problem i zbog toga što i danas misle mnogi da oni uopće nisu bili žrtve, a nisam siguran ni za vas. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Andrija Hebrang, ispravak.
Hvala lijepo. Ispravljam netočan naziv kolege Kajina da je sada na djelu, citiram "new deal", da će se milijardu i pol kuna odvojiti za otkrivanje grobnica, da je to došlo u ovo vrijeme predizborne kampanje. Kolega Kajin, to je netočno, to je sramotno što ste rekli. Vi važete kosti komunističkih žrtava sa novcima. Oni koji su ih ubijali nisu pitali koliko to košta, nećemo ni mi. Te žrtve moraju biti dostojanstveno pokopane , moraju biti označeni njihovi zločinci, nije vrijeme predizborne kampanje jer to tražimo 65 godina samo ste vi i vaši bili gluhi. A da se ne radi o predizbornoj kampanji još jedan podatak. u prvom čitanju za Zakon o pronalaženju i obilježavanju grobova žrtava komunizma poslije 2. svjetskog rata glasovao je i SDP i time je depolitizirao i ja im se zahvaljujem, depolitizirao je ovaj postupak. Prema tome, ne dovodite ga u vezu sa ovom kampanjom, dovodite ga u vezu sa etikom i moralom hrvatskih političara.
Gospođa zastupnica Ivanka Roksandić, ispravak.
Hvala, gospodine predsjedniče. Ispravit ću netočan navod kolege Kajina koji je rekao, citiram: "Izvršna vlast vodi svoju kampanju. Predsjednica Vlade švrlja okolo po Hrvatskoj." Netočno, kolega Kajina. Izvršna vlast nema vremena voditi kampanju, izvršna vlast radi. Predsjednica Vlade obilazi Hrvatsku, ali otvara značajne gospodarske projekte, ona započinje borbu za svako radno mjesto. Ali kolega Kajin, ja moram ustvrditi da vi i vaša koalicija upravo imate vremena švrljati po Hrvatskoj i obećavati građanima čak i nešto što je nemoguće. A da ne kažem o vašim lokalnim koalicijskim partnerima koji su čak počeli otvarati škole, određene gospodarske projekte koji nisu u njihovoj nadležnosti, ali su ih prisvojili, sve zbog kampanje.
Hvala. Povreda Poslovnika, gospodin Kajin.
Nakon pet ispravaka bih barem nekome trebao replicirati. … /Buka u dvorani./… Ili ispravit krivi navod, ali Poslovnikom ne mogu. Ne želim zloupotrebljavati ali želim samo primjetiti da je u dvije godine 140…
Ispravak ispravaka nema.
I bilo bi bolje da se švrljalo dvije godine non-stop samo da su ta radna mjesta…
Dajte molim vas, u čemu je povreda Poslovnika. Nikakva. Gospođa Ivanka Roksandić, izvolite. Povreda Poslovnika.
Predsjedniče, vi ste već ispravili. Htjela sam upravo reći da je kolega Kajin u ovom trenutku upotrijebio i zloupotrijebio ispravak povrede Poslovnika zato što je to kolega Kajin, a vi ste već jako dugo u ovom Saboru, mogli ste naučiti da replike nema na izlaganje u ime kluba pa onda nemojte to koristiti molim vas. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Ispravljam, osuđujem i za ovaj navod gospodine Kajin tražim ispriku. Prozvati obilježavanje otkrivanja masovnih stratišta, grobnica new dealom doista zaslužuje ne samo osudu, odbacivanje nego doista zaslužuje i traženje isprike. To je žalosno od koga god da došlo u ovom Saboru. Ja nisam mogao zamislit da se to može izgovorit u ovom Saboru. Ovaj navod je kolegice i kolege i neeuropski i nekršćanski i neljudski i nadam se istodobno i neistrijanski. Ja te molim kolega, sagledaj što si izgovorio i molio bih vas kolega poštovani, ispričajte se zbog ovoga. Nemojte se priklanjati oskvrniteljima žrtava kakvi nailazimo na svakom koraku nažalost u Hrvatskoj i dokle god ne postignemo tu razinu da poštivamo jedni druge nećemo postići ni potrebnu razinu zajedništva koje je toliko potrebno ovom narodu. Ja te molim ispričaj se.
Hvala. Imamo jednu povredu Poslovnika, gospodin Damir Kajin po drugi put.
Apsolutno, svaka nedužna žrtva zaslužuje da bude rehabilitirana, kršćanski pokopana i oplakana. Ali onda ajde ako te smeta taj termin idemo u rebalans proračuna pa da onda to temeljito i cjelovito naprosto napravimo vis a vis prošlih i budućih generacija.
Ovdje je institut povrede Poslovnika po drugi put povrijeđen. Niste naveli ništa što propisuje Poslovnik pa zbog zlouporabe drugi put instituta povrede Poslovnika izričem vam opomenu. Gospodin Stjepan Milinković,ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Pa kolega Turk i kolegica Roksandić su ispravili ovaj netočan navod da predsjednica Vlade švrlja lijevo-desno. To ne da je netočan navod nego je uvredljiv. Predsjednica Vlade obavlja svoju predsjedničku dužnost, dolazi u svaku sredinu gdje je pozovu kako bi svjedočila unapređenju kvalitete življenja. Ali ima nažalost nekih sredina gdje je i ne pozovu, gdje Vlada osigura sredstva. Kad dođe kad se otvori Veli vrh onda je to dobro. U Rijeci kad se 3 milijarde kuna osiguraju onda je to normalno, to je u redu, a za hvalu dobije blaćenje ili ovakve ili onakve prozivke. Meni se čini kolega da vi u vašim raspravama švrljate od lijeva do desna, od statistike do zakonodavnog okvira, a 2. svjetski rat vam je omiljena tema. I uporno provodite kampanju za ovom govornicom. Vi kažete plati pa mlati. Meni se čini da ste vi plaćeni da biste ovdje mlatili. Hvala.
Gospodin zastupnik Franjo Lucić, ispravak.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Pa evo, na ovakvu retoriku gospodina Kajina doista zato se i događa da ima ovoliko replika. A ja ispravljam njegov netočan navod koji kaže da Hrvatska demokratska zajednica troši enormna sredstva za kampanju, a ne kaže koliko je to on potrošio, a imaju svega 3 zastupnika, a mi imamo 22 puta više zastupnika kolega. I volio bih samo pomnožit vaše iznose puta 22 pa da vidimo šta je to i koliko je tko novaca potrošio. Ali nemojte upotrebljavat ovdje ovu govornicu doista da lupetate jer ovo je doista sramota, a pogotovo kad je riječ o stratištima i o svemu ovome što vi zastupate i što je to vaša ideologija. Pa to je doista sramotno. Sramotno je kolega.
Ublažimo vokabular općenito. Zalažem se ovdje i to ću uporno činiti i ubuduće da se stvari izriču tako da nitko ne mora biti povrijeđen, a da se rekne ono što se misli reći. Evo, ako možemo se održati u takvom jednom okviru onda bi bilo jako dobro. Gospođa Ana Lovrin, izvolite. Isto ispravak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Dakle, gospodin Kajin je bezobrazno i netočno rekao kao prvo da predsjednica hrvatske Vlade švrlja lijevo i desno po Hrvatskoj. Dakle, to nije točno i trebamo štititi dignitet predsjednika, odnosno predsjednice Vlade. Predsjednica provodi mjere gospodarskog oporavka koje je donio ovaj Hrvatski sabor, osigurava sredstva za isplatu mirovina, socijalnih naknada, osigurava sredstva za poticanje zapošljavanja i razvoja gospodarstva. A drugo što je rekao da ministar unutarnjih poslova Karamarko, dakle istražuje zločine u predizborne svrhe. Dakle, to nije točno. Ministar unutarnjih poslova radi ono što je trebalo daleko prije odraditi, pa i za vrijeme vaše vlasti gospodine Kajin, pa čujem dobacivanje iz onog dijela sabornice da se to radi pred izbore, a kamo sreće da je to ondašnja koalicijska Vlada istražila pred izbore mi bi zadovoljni da je to uradila. Dakle, ministar Karamarko radi ono što treba raditi sukladno Deklaraciji o osudi komunističkih zločina koje je donijelo Vijeće Europe i Hrvatski sabor i što je trebalo davno prije učiniti. Hvala.
Hvala. U međuvremenu u 10,50 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Još ima gospodin Kruno Markovinović ispravak i gospodin Boro Grubišić.
Evo gospodine predsjedniče, kolega Kajin potvrđujući evo iskaz gospodina Beusa tvrda da predsjednički kandidat je diskriminiran zato što mora dati, deponirati 50000 kuna koje ako je imalo ozbiljan mislim da može posuditi pogotovo može biti svjestan da nakon mandata može posuditi od nepoznatog prijatelja ili prijateljice 200000 eura za kupnju dva stana. Prema tomu, isplati se investicija. To sam sretan.
Ispravak gospodin Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Kajin, evo po tko zna koji put u ne znam čijoj funkciji pokušava izbrisati iz pamćenja zapravo jedno cjelokupno događanje u hrvatskoj povijesti, a to je ono što govorimo o hrvatskim stratištima, hrvatskim grobištima. Nadalje, kada govori o švrljanju mislim da je to više kolokvijalni izraz koji je upotrijebio, pa ga ne bih previše ni ispravljao. Ali ono što je izrekao u svezi podizanja zida na Učki to me zaista vrijeđa i to što prilikom spominjanja antifašističke, samo malo, dopustite, budite parlamentarni. ... [[Upadica Kajin, ne razumije se.]]
Alo! Ne može se govoriti ako se ne dobije riječ.
Samo malo. Jel' mogu ja završiti gospodine Kajin?
Nastavite gospodine Grubišiću.
Molim?
Nastavite.
Dakle, gospodine Kajin vi ste govorili da je za stvaranje Hrvatske države isključivo dakle antifašistička borba zaslužna. De facto i de jure antifašističkom borbom je nastala druga Jugoslavija, komunistička i socijalistička Jugoslavija, a Domovinskim ratom kojega niste spomenuli je nastala samostalna i slobodna Hrvatska. A zid na Učki nikada podići nećete. Već ima tunel, ako treba bit će i još jedan [[Upadica Kajin: Daj bože!]]
Nastavljamo sa raspravom o točki dnevnog reda Konačni prijedlog Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe. I na redu je Klub nacionalnih manjina i gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Uvaženi predsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege. Klub nacionalnih manjina podupire donošenje Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe. Nadamo se da će upravo transparentnost ovog zakona pojačati aktivnosti i financiranje, veću zainteresiranost samih građana, odnosno naših birača da će dati važniju ulogu političkim strankama, da će potaknuti zasigurno kvalitetniju političku kulturu, da će jačati interakciju birača i političkih stranaka, odnosno da će se stranke zaista kao i svuda u svijetu moći više oslanjati na financiranje upravo iz tih izvora, znači iz izvora i građana, vlastitih birača, odnosno iz izvora pravnih osoba. Međutim klub nacionalnih manjina ima i primjedbe na neke članke, pa dozvolite da ih u ime kluba iznesem. U članku 2. gdje se govori o izvorima financiranja, govori se na koji način političke stranke mogu stjecati sredstva do članarina, izdavačke djelatnosti, dobrovoljnih priloga, ali i organiziranju stranačkih manifestacija. Istovremeno se dalje kaže da na isti način mogu i nezavisni zastupnici i manjinski zastupnici stjecati prihode, međutim govori se o organiziranju stranačkih manifestacija. Kako nezavisni zastupnici i manjinski zastupnici ne mogu organizirati stranačke manifestacije, predlažemo da se i u 1. stavku i u 2. stavku ta riječ stranačkih briše i da ostaje samo organiziranje manifestacija, i na taj način zaista se onda omogući svim učesnicima u kampanjama da mogu organizirati takve manifestacije. Klub nacionalnih manjina posebno ima primjedbu i podnijet će amandman na članak 19., gdje se govori isto tako o naknadi troškova izborne promidžbe iz državnog proračuna, odnosno proračuna jedinice lokalne samouprave, ovisno o tome normalno koji su izbori u tijeku. U stavku 1. točka 3. gdje se govori da političke stranke nezavisne liste i kandidati zastupnika pripadnika nacionalnih manjina koji prijeđu 5% imaju pravo na ovu naknadu temeljem promidžbe, međutim nije isto kod političkih i nezavisnih lista, i kada su u pitanju manjinski zastupnici. 5% na listi manjinskog zastupnika ne nosi zastupničko mjesto i na toj listi može se naći i 10, čak i više, nešto više onih kandidata koji će prijeći prag od 5%, i tu se jednostavno postavlja pitanje kako će oni biti financirani. Da li će svih njih 5, 6 ili 10-ak, koliko prođe, imati ista sredstva kao što imaju oni kandidati koji su prošli na političkim strankama, ili će se opet kemijati, pa će se posebno donositi da će im se nešto dati kao što im se davalo do sada. Upravo da se to ne bi događalo, mi predlažemo amandman gdje u toj točki 3. brišemo i kandidate za zastupnike pripadnika nacionalnih manjina, i predlažemo da dodajemo novu točku koja glasi kandidati za zastupnike pripadnika nacionalnih manjina koji na izborima za zastupnike u Hrvatski sabor dobiju više od 15%, znači povisujemo tu granicu na 15%, važećih glasova birača imaju pravo na naknadu troškova izborne promidžbe u istom iznosu i po istom kriteriju kao političke stranke i nezavisne liste iz prethodne točke kao što je to definirano u članku 19. Na taj način zaista ćemo stvoriti podjednake uvjete, odnosno dat ćemo mogućnost da se i kandidati potrude da prijeđu barem 15% da bi bili jednaki, jer kažem puno ih prelazi 5%. Nadalje, klub nacionalnih manjina ima primjedbu na neusklađenost rokova. Konkretno kaže se u članku 22. da će naknada iz članka 19. ovog zakona biti isplaćena u roku 60 dana od dana objave konačnih službenih rezultata. Istovremeno se u članku 35. govori da sve stranke, pa i nezavisni, odnosno kandidati nacionalnih manjina moraju podnijeti izvješće u roku 30 dana, što znači da nisu završili svoje financiranje, nisu dobili sredstva za financiranje, a vjerojatno su se morali zaduživati, a već moraju podnijeti kompletni obračun, što znači da ne mogu niti kamate, niti ništa drugo unositi, prema tome trebalo bi ili pomaknuti izvješće na 60 dana, ili smanjiti u članku 22. da sredstva budu dostavljena u roku 30 dana, i tada normalno podnijeti izvješće. Naime u razgovoru sa političkim strankama jasno je da političke stranke se pripremaju za izbore na način da iz financiranja koje imaju iz državnog proračuna jednostavno prištede u izbornoj godini, ali onaj tko prvi puta ulazi taj na ovaj način mora se zadužiti, najvjerojatnije zatražiti i kreditna sredstva, i povrat će dobiti nakon moguće i nakon 60 dana kako stoji u članku 22., a on je već 30 dana … trebao završno podnijeti izvješće o svojim prihodima i rashodima, a kažem rashode neke i ne pozna jer normalno ako se i kreditno zadužio i ne znam kako na koji način, ali i ovdje prema tome ova 2 roka bi se itekako trebala uskladiti. Normalno da klub vezano na ovaj naš amandman, posebno amandman na članak 19. o tome će ovisiti naša podrška samome zakonu, a dalje dio u ime kluba odradit će kolega Furio Radin. Hvala lijepa predsjedniče.
Hvala. Izvolite.
Gospodine ministre naša je namjera zapravo vrlo jednostavna i to je da se vidi da zastupnik nacionalnih manjina, odnosno da kandidati za zastupnike nacionalnih manjina će biti tretirani na isti način i po istim kriterijima kao što će biti tretirani stranački zastupnici i zastupnici, odnosno kandidati i kandidati nezavisnih lista. To je jedan problem koji se provlači već godinama. Vi znate da smo se mi morali doista dugo boriti da, i to smo postigli tek 2003. godine, da zastupnici nacionalnih manjina budu tretirani kao i svi ostali zastupnici. I što se tiče novaca. Ja znam da nije popularno da političari govore o novcima, mi u Istri znamo reći "Novac ne čini sreću, ali smiruje živce.", i zato da bismo svi imali smirenije živce i sutra prilikom glasanja i poslije kad ćemo ići na izbore mi bismo htjeli znati da li ova formulacija koja je u vašem prijedlogu da li ona zadovoljava i da li će od nje proizaći to da zastupnik nacionalne manjine imat će iste refundirane, da tako kažem, troškove predizborne kampanje kao što ima zastupnik HNS-a, IDS-a, HDZ-a, SDP-a? Stekli smo dojam da vi ste stavili ovaj 5% i tamo gdje je većinski sustav biranja zato što mislite možda to onda tog jednog zastupnika dijeliti po postocima što jednostavno bi diskriminiralo onoga koji je izabran. I sada mi smo ovdje dali jedan prijedlog koji je uvažena kolegica Čuhnil ovdje obrazložila, a taj prijedlog je jednostavan – povisimo kriterij od 5 na 15% i svi oni koji pređu 15% imaju pravo na refundiranje troškova onoliko koliko dobivaju ostali kandidati i zastupnici. Naravna stvar ovo je također jedan oblik pozitivne diskriminacije jer ne dobiva samo onaj koji je izabran nego dobiva još možda jedan. Ako ćete se npr. vi odlučiti za nekakvu drugu metodu, npr. da samo onaj koji pobjeđuje jel'da dobiva refundiranje troškova o tome ćemo naravno vidjeti, razgovarati, ali vi znate da ta metoda da onaj koji pobjeđuje odnosi sve mogla bi imati iste repove u raspravama kao što su imale i druge. Ali, i to za nas je prihvatljivo. A kao što mi prihvaćamo da model npr. izborni model za srpsku nacionalnu zajednicu da je ispravan i da je takav kao što je u mnogim drugim zemljama imaju i mi ga podržavamo i podržavat ćemo ga do kraja i mislimo da je on ustavan tako ako vi želite da onaj koji pobjeđuje samo on ima naknadu, a drugi možda nekakve druge refundirane troškove to također bismo mogli i o tome raspraviti. Jer ja mislim da je najčišće da mi povisimo na 15%, malo njih ima više od 15% na izborima za nacionalne manjine i na taj način da riješimo taj problem. Ono što mora biti jasno, gospodine ministre, je to da zastupnik nacionalne manjine mora biti tretiran i u refundiranju troškova za izbore isto kao zastupnik većine. Ni više ni manje. Jer je, mi smo već ovaj kako bih rekao dosta siti primjedbi koje dolaze sa mnogih strana ovisno o tome tko je u oporbi, a tko nije u određenom trenutku, da netko tko je dobio tisuću ili 2 tisuće ili manje glasova je manje vrijedan od onog koji nije dobio. Ja bih mogao postaviti pitanje onda je hrvatski zastupnik koji ima 14, 15, 16 tisuća glasova je višestruko manje vrijedan od kineskog zastupnika koji ima na stotine tisuća ili od indijskog zastupnika. To nisu kriteriji. Svatko se odnosi na svoju populaciju, a populacija je dobro definirana. I zato zastupnici nacionalnih manjina po ovlastima i po troškovima i po svim drugim kriterijima su isti kao zastupnici većine i oni kao takvi moraju biti tretirani i htjeli bismo da nađemo zajedničko rješenje. Ako hoćete gospodin Mlakar možemo ili danas ili sutra ujutro to dogovoriti. Mi taj amandman međutim smatramo ključnim za glasanje o ovome zakonu bez kojeg, a ako nećemo naći rješenje naći ćemo se nažalost u situaciji da ne glasamo za taj zakon. Hvala.
Hvala. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre, kolegice i kolege zastupnici. Klub HSS-a podržati će ovaj zakonski prijedlog jer smatramo da se njime bitno unapređuje financiranje izborne promidžbe kao i političko djelovanje posebice zato što je dosad to područje bilo regulirano sa više propisa. A ovime se zakonska regulativa ujednačava na jedinstven način za sve izbore. Uz to su u njega ugrađene i mnoge primjedbe iznesene na prijedlog zakona u prvom čitanju čime se pojedina pitanja i jasnije definiraju. Financije političkih stranaka, a posebice financiranje izborne promidžbe često su predmet kritike javnosti, a djelomično je tome razlog i spomenuta neujednačena zakonska regulativa. Ovim zakonskim prijedlogom osigurava se transparentnost i kontrola što će u konačnosti sigurno doprinijeti i većim povjerenjem građana u njihovo djelovanje. Naime, iako se politika definira kao briga za opće dobro nažalost percepcija javnosti je da političari više brinu za dobro samo nekih i to za vrlo konkretno materijalno dobro. Stoga je transparentnost iznosa kao i način trošenja financijskih sredstava kandidata, odnosno političkih stranaka u izbornoj kampanji, važan čimbenik nadzora javnosti u izbornom procesu ali i pokazatelj stupnja demokratičnosti izbora. Građani imaju pravo znati što stranke rade sa novcem, koliko ga dobivaju i na koji način ga troše, a vjerujemo da će predložena rješenja to osigurati. Tako se utvrđuje obveza političkih stranaka nositelja nezavisnih lista i kandidata da u periodičnim razmacima javno objavljuju specificirane podatke o donacijama i troškovima izborne promidžbe, a obveza javnog objavljivanja specificiranih podataka o donacijama u razdoblju od svakih 6 mjeseci utvrđuje se i za donacije koje političke stranke, nezavisni zastupnici u Hrvatskom saboru i nezavisni članovi predstavničkih tijela jedinica lokalne, područne odnosno regionalne samouprave primaju tijekom godine. S druge strane ovaj Zakon pokazuje spremnost da se one kojima bi palo na pamet da ga prekrše sankcionira. Stoga posebno pozdravljamo to što će se moći izricati administrativne sankcije kao što su potpuni ili djelomični gubitak naknade troškova izborne promidžbe te obustava isplate naknade, ukoliko dođe do kršenja odredbi ovog Zakona. Dobro je i to što se određuje novčani limiti donacija fizičkih i pravnih osoba koje su vidimo smanjeni u odnosu na Prijedlog zakona koji je prošao prvo čitanje. Tako fizička osoba može donirati najviše 30 tisuća kuna, a pravne osobe političkoj stranci, kandidatu na izborima za predsjednika Republike Hrvatske mogu donirati najviše 200 tisuća kuna u kalendarskoj godini. Dobrim smatramo odredbu kojom se zabranjuje financiranje političkih stranaka, nezavisnih zastupnika, zastupnika nacionalnih manjina, nezavisnih članova predstavničkih tijela jedinica lokalne, područne, samouprave, nezavisnih lista i kandidata od strane pravnih i fizičkih osoba protiv kojih se vodi postupak naplate dospjelih nepodmirenih obveza prema proračunu ili zaposlenicima. Nadalje, pozitivnim smatramo što su ograničena sredstva koja se mogu potrošiti u pojedinoj izbornoj kampanji. Primjerice limit kandidata za predsjednički izborima je 8 milijuna kuna, a za parlamentarne izbore je milijun i pol kuna za jednu izbornu jedinicu, s tim da isto vrijedi za izbore za članove Europski parlament. Isto tako dobro je što u ovom Prijedlogu zakona u odnosu na Prijedlog koji je prošao prvo čitanje, u članku 17. detaljnije razrađeno ograničenje ukupnog iznosa izborne promidžbe na lokalnom nivou i to tako da se iznosi ograničenja troškova utvrđuju prema broju stanovnika u pojedinim jedinicama lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Smatramo da je to primjerenije rješenje ali smatramo da možda ograničenja koja su data za izbore predstavničkih tijela na lokalnoj i regionalnoj samoupravi, možda nisu dobra ili bi ih trebalo izjednačiti s obzirom da je za svako predstavničko tijelo, znači županijsku skupštinu ograničenje na svega 50 tisuća kuna. Dobro je to što se utvrđuje način raspolaganja sredstvima koja prelaze iznose propisanih ograničenja troškova izborne promidžbe tako da su političke stranke nositelji nezavisnih lista i kandidata dužni ukupan iznos donacija koji prelazi dozvoljeni iznos troškova promidžbe vratiti uplatiocima. Također se zabranjuje korištenje sredstava prikupljenih za financiranje troškova izborne promidžbe za podmirenje osobnih troškova kandidata, i osobne troškove članova obitelji kao i druge troškove koji nisu izravno povezani sa izbornom promidžbom za dužnost na koju se kandidat kandidira. Ovim zakonskim prijedlogom financiranja aktivnosti izborne promidžbe ujedno se približavamo i normativi i praksi Europskih zemalja. Budući da su postojeća zakonska rješenja nadograđena u onim pitanjima koja su do sada bila nedostatno uređena. Bilo je vrijeme da se u području stranačkih financija uvede red i omogući kontrola od strane nadležnih tijela ali i javnosti. Što će vjerujemo doprinijeti i vraćanju ugleda političara u očima građana koji u ovo doba krize svaku kunu dva puta premetnu u ruci prije nego je potroše, a s druge strane gledaju koliko se novca troši u izbornim kampanjama te se s pravom pitaju koliko i kako se to nekome uopće isplati. I ovaj Zakon po meni vesele mu se najviše javni mediji, ne vesele mu se porezni obveznici, jer najveći dio financijskih sredstava iz ovih planiranih i omogućenih sredstava odlazi na račune javnih medija i smatramo da je ova sredstva u cjelini trebalo, a odnose se na aktivnosti izborne promidžbe trebalo još više smanjiti i ograničiti. I u konačnosti mi u Klubu Hrvatske seljačke stranke smatramo da donošenje ovog Zakona koji, ponovit ću, na jedinstven i cjelovit način uređuje ovo područje koje je do sada bilo razdrobljeno u nekoliko propisa a koje je od velike važnosti za normalno odvijanje političkog djelovanja i procesa doprinijet će većoj transparentnosti a predviđene sankcije su osigurač njegovoj provedbi budući da obeshrabruje kršenje njegovih odredbi. Hvala vam lijepo.
Hvala. U ime Kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ovu raspravu započet ću sa naizgled neobičnim pojmom konklava. To je inače pojam koje označava vijeće kardinala koje se sastaje radi izbora Pape. Pojam označava i zatvorene prostorije u kojima se vrši izbor. Riječ dolazi od latinskog "conclave" ili soba koja se može zaključati. Razlozima spominjanja ovoga pojma biti će riječi više nešto kasnije. Danas je pred nama Prijedlog zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe. Ovaj Prijedlog zakona Klub HDSSB-a mogao bi podržati uz određene korekcije, a to predlažemo i drugim klubovima zastupnika, osobito onim oporbenim vidjet ćete iz kojih razloga. Razlozi za podržavanje ovog Prijedloga su mnogobrojni, među njima se posebno ističu sljedeći nedostatci dosadašnjeg Zakona, zatim usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije, te brojni primjeri nezakonitosti i postojanja crnih fondova za financiranje ovih aktivnosti. Prva grupa, financiranje političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata uređeno je zakonom kojeg je Hrvatski sabor donio prije više od 4 godine. Tim zakonom samo djelomično, necjelovito i ne na jedinstven način za sve izbore uređeno i pitanje financiranja izborne promidžbe. K tome ovim zakonom uređeno je pitanje nadzora nad financijskim poslovanjem nezavisnih lista i kandidata, ali ne i nad financijskim poslovanjem nezavisnih zastupnika u Hrvatskom saboru i nezavisnih članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i regionalne samouprave, kao niti pitanje izbora financiranja istih osim iz proračuna. Jednako tako ovim zakonom nije predviđena mogućnost njihovog financiranja putem donacija. Još je niz primjera u spomenutom važećem zakonu koji ukazuje na neujednačena rješenja u pitanju financiranja izborne promidžbe za različite izbore. Druga grupa razloga, usklađivanje sa zakonodavstvom EU, evaluacija financiranja političkih stranaka u Hrvatskoj provedena je i od strane Međunarodne radne skupine tzv. GRECO koja je uz to krajem prošle godine dostavila Hrvatskoj i primjedbe na hrvatski paket Zakona za suzbijanje korupcije u kojem su sadržane i primjedbe Europske komisije na prijedloga Zakona o financiranju političkih aktivnosti izborne promidžbe. Sadržaj i preporuka GRECO-vih primjedbi Europske komisije navedena je i u obrazloženju razloga zbog kojih se donosi ovaj novi zakon. Sukladno primjedbama i izraženim mišljenjima sa rasprave o prijedlogu zakona u Hrvatskom saboru od koje su neke prihvaćene i ugrađene u ovaj konačni prijedlog zakona, a neke odbačene kao i uvažavajuće primjedbe Europske komisije današnji prijedlog zakona trebao bi unaprijediti pitanje financiranje političkih aktivnosti izborne promidžbe sukladno normativi i praksi europskih zemalja. No, da li je tome baš tako? Analizirajući primjedbe koje su prihvaćene te su kao takve ugrađene u ovaj konačni prijedlog zakona u odnosu na prvobitna rješenja, dolazi se do zanimljivih spoznaja. Od ukupno 38 iznijetih primjedbi od strane klubova zastupnika, samih zastupnika i odbora Hrvatskoga sabora, prihvaćeno je njih 20 odnosno nešto više od 52%. Kada su u pitanju primjedbe Europske komisije tada je već po poznatom poslušničkom modelu Vlada prihvatila gotovo svaku primjedbu. Treće grupa razloga, problemi koji se u Hrvatskoj javljaju kada je u pitanju financiranje političkih aktivnosti izborne promidžbe nažalost nisu samo oni koji su iznijeti. Još su veći oni koji nisu iznijeti, o kojima se ne želi govoriti ali koje se ne može, ne treba i ne smije prešutjeti. Posljednjih mjeseci svjedočimo brojnih saznanjima iz provedenih istraga ne samo o nezamislivoj plaljčci državnog novca, već i o postojanju crnih fondova u vrhovima vladajuće stranke kojima se financirala ne samo stranka već dodatno masno plaćali i odabrani stranački kadrovi, bilo njihova ekskluzivna odjeća, obuća, torbice ili broševi bilo friziranje, manikiranje, pedikure, solariji ili fitnesi. Kupovalo se lijepo pisanje i prikazivanje u medijima. Podmićivali su se i političari većeg ili manjeg kalibra ovisno o razini vlasti za koje su provođeni izbori. U držanju u stanu, nošenju u torbama kao da se nosi kruh iz pekarnice i polaganju milijuna kuna i eura ukradenog državnog novca u stranačku blagajnu, o tome već znaju i ptice na grani. No, što je sa sankcioniranjem svih onih koji su u tome sudjelovali, koji su za to znali i koji su sve dok se u istrazi protiv bivšeg rizničara HDZ-a Barišića nije za to saznalo o tome šutjeli? Zar nije odavno poznato da je kazneno djelo i prikrivanje kriminala? Zar samo za neke vrijedi poslovica da nije samo lopov koji krade već i onaj koji mu drži ljestve? Zar je normalno da policiju i DORH ne zanima gdje je npr. završilo ukradenih 10 milijuna kuna iz Afere Kamioni? Zar je dovoljno samo osuditi one koji su samu pljačku realizirali, a zanemariti kod koga je i za koju namjenu ukradeni novac potrošen? Zar se tek tako prelazi preko više puta javno izrečenih sumnji da je najveći dio toga crnog novca preko 7 milijuna kuna potrošen za financiranje neuspješne predsjedničke kampanje tadašnje potpredsjednice, a današnje premijerke Vlade Republike Hrvatske? Zar će biti po staroj narodnoj pojeo vuk magare i nikome ništa? Bivši ministar obrane Berislav Rončević u ovom slučaju je ispao Pedro to je jasno i malom djetetu, no prije ili poslije ipak će pravda ugledati svjetlo dana, ako ne prije, a ono kada sadašnja vladajuća garnitura ode sa vlasti, a taj trenutak je sve bliži. No, ni ovo nije sve. Hrvatska je pod HDZ-ovom vlašću patentirala mnoge do sada u većini normalno uređenih demokratskih država nepoznate pa i teško zanimljive stvari. Jedna od njih i to što se događa nakon izbora kada svjetla reflektora javnosti malo zatamne. Tijekom ovih istraga o pljačkanju državnog novca došlo se do spoznaje i o plaćanju u kešu određenih stranačkih lidera, koalicijskih partnera HDZ-a. O tome su pisali i mediji, ali za sada nema reakcija nadležnih institucija. No javni je pogovor da taj slučaj nije usamljen. Činjenica da je HDZ formirao parlamentarnu većinu nakon proteklih parlamentarnih izbora, sama po sebi i nije bila iznenađujuća s obzirom na činjenicu da je HDZ bio i relativni pobjednik tih izbora. No, brzina i lakoća kojom su nakon proteklih izbora Ivo Sanader i njegov tadašnji posebni izaslanik i pregovarač Damir Polančec, ali i još neki tada visokopozicionirani stranački dužnosnici od posebnog Sanaderovog povjerenja ovo učinili, bila je ne samo frapantna već i razlogom za temeljitu sumnju u načine i metode pregovaranja. Osobito u svjetlu ovih već spomenutih već novootkrivenih činjenica u načinu funkcioniranja, stjecanja i raspolaganja novaca vladajuće hrvatske stranke. Ako se kupovalo jednog stranačkog lidera postavlja se pitanje jeli to bio uistinu usamljen slučaj ili je svaka ruka vladajuće većine u Hrvatskom saboru imala svoju cijenu? O cijeni ruku zastupnika HDZ-a u sestrinske stanke SDSS-a neću trošiti previše riječi. O tome će svoje najbolje reći Tihomir Kurda i drugi od strane hrvatske vlasti prodani i na milost i nemilost neprijateljima Hrvatske države prepušteni Hrvatski branitelji i članovi njihovih obitelji. Nakon fascinantno brzog stvaranja većine u Hrvatskom saboru te 2007. godine Hrvatska i to ne samo politička javnost mogla je svjedočiti gotovo nevjerojatnim metamorfozama. Bilo je tu spektakularnih priklanjanja HDZ-ovoj većini i onih zastupnika koji su godinama bili na svojim područjima SDP-ove uzdanice. Bilo je tu i uskakanja iz gumenih čizama u Bossova odijela, bilo je večera i zdravica i torbi i torbica. Sve se to događala sasvim jasno i transparentno u skladu sa poznatom transparentnom HDZ-ovom praksom koji u hrvatski politički život uveo Ivo Sanader. Bile su to godine kada je HDZ i vladajuću većinu tresla svojevrsna hrvatska zlatna groznica. Nije bilo želje koja je bila neostvariva niti cijene koja se nije moglo platiti. Novca je bilo ko pljeve, a ideja odakle ga maznuti još više. Danas o tome nitko od tada najbližih Sanaderovih suradnika ne zna ništa, niti njegova krunska nasljednica u narodu zvana vojvotkinja od Remetinca Jadranka Kosor niti nekadašnja moralna vertikala Andrija Hebrang.
Gospodine zastupniče, vratite se na točku dnevnog reda. Vi niste niti USKOK, niti Državno odvjetništvo, niti sud. Pustite institucije da rade, a vi raspravljajte o točki dnevnog reda.
Držim se ja pa sve je ovo vezano uz dnevni red.
Ne, ne. možete govoriti sada i o sunčevom sustavu pa biti ... [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]]
Vidjet ćete da sve ovo ima veze sa dnevnim redom i molim da mi toliko vremena nadoknadite koliko ste mi uzeli. Jedni za kojeg je čak i moguće da ništa nije znao ili se barem ne sjeća jest Vladimir Šeks. Nije neobično nakon izbora sjesti, razgovarati i dogovarati većinu i suradnju o bilo kojem predstavničkom tijelu, ali jest ne samo neobično već i nelegalno tu suradnju plaćati crnim novcem i to opljačkanim od vlastitog naroda. Zato bi bilo vrlo zanimljivo čuti npr. i od gospodina Jarnjaka tadašnjeg glavnog tajnika HDZ-a i jedne od osoba od najvećeg povjerenja, odbjeglog bivšeg premijera Ive Sanadera. Odgovor na pitanje po čijem nalogu i sa čijim novcima su za ruku u Hrvatskom saboru pojedinim novoizabranim zastupnicima u romantičnim samoborskim ambijentima nuđene svote i od milijun eura i jahta ne kraća od 13 metara i rješavanje zaposlenja svih nezaposlenih članova obitelji. Ovo je pitanje koje bi trebalo zanimati i USKOK i DORH i postavljam ga zato da se slične stvari nikada više ne bi ponovile. U tom smislu u Hrvatskoj bi trebalo razmisliti ne samo o kontroli provođenja samih izbora već još više i o kontroli onoga što se zbiva nakon što su izbori završeni. Zato bi s obzirom kakva je praksa do sada bila za naše prilike nakon izbora najsigurnije bilo primijeniti pravila već spomenute konklave, ista ona pravila koja se primjenjuju u Vatikanu kada u sikstinsku kapelu nakon smrti pape zatvore i zaključaju sve kardinale koji ima pravo i obvezu izabrati novoga papu. I drže ih tako zatvorene sve dok isto i ne učine i tada puste bijeli dim. E tako bi i kod nas najsigurniji način da građani Hrvatske uistinu dobiju vlast koju su na izborima izabrali bio taj da svi izabrani zastupnici, a posebno HDZ-ovi budu jedno vrijeme zatvoreni u neki samostan ili neku drugu ustanovu zatvorenog tipa i zadržani ondje pod budnim okom Državnog izbornog povjerenstva, a s DORH-om u pripravnosti sve dok se ne formira parlamentarna većina. Onda se umjesto bijelog dima može na Trgu žrtava fašizma br. 4 izvijestiti bijela zastava. To bi vjerojatno bio i prvi korak ka tome da u Remetincu bude znatno manje temeljnih ogranaka. A imamo i još jedan prijedlog. Washington Times je 1. listopada 2010. godine objavio članak pod naslovom "Moderna mafijaška država" u kojoj se citiram navodi: "HDZ-ovci pokrali milijardu dolara. Tko će odgovarati pred hrvatskim narodom koji je sanjao slobodu i ginuo za nezavisnost." Treba razmisliti temeljem ovog članka i o mogućoj obvezi da se idući parlamentarni izbori ne naplate na trošak državnog proračuna već u cijelosti na trošak HDZ-a iz njihovih crnih fondova. A s obzirom na količinu opljačkanog državnog novca trebalo bi ovom zakonu dodati i anex kojim bi se HDZ-u zabranilo i bilo kakvo financiranje i bilo kakve donacije i to sve dotle dok se ne vrate hrvatskim građanima svi novci koji su pokradeni. I dok se ne budu saznala imena svih 147 HDZ-ovih torbara iz Barišićeve crne knjižice zbog koje mnogi u HDZ-u već mjesecima spavaju kao bebe, sat spavaju, sat plaču pa tako cijelu noć do jutra, sve dok se ne smire u sigurnim prostorima jednog od najpoznatijih turističkih središta u utvrdi Remetinec. A evo odande i nekoliko na kraju najnovijih vijesti. S obzirom na gužvu i interes koji vlada za punjenje kapaciteta spomenutog turističkog kompleksa trenutni sretnici koji koriste sve raspoložive blagodati istoga krateći vrijeme organizirali su jednu zanimljivu manifestaciju, festival pjesama remetinečke popevke kao svojevrsnu inačicu RTL-ovog HTZ-a samo se u ovom slučaju zove remetinčki HTZ. Kandidata za pjevače ima iz dana u dan sve više. Audiciju vrši diljem Hrvatske USKOK u svim većim ograncima HDZ-a. Žiri je DORH, a završno natjecanje održano je u prekrasno uređenom dvorištu remetinečkog kompleksa. Na ovogodišnjem natjecanju između brojnih kandidata pobijedila je klapa zvana HHHH, što označava kraticu HAC, HŽ, HEP i HPB. Pobijedili su s pjesmom koja je vrlo brzo postala pravi hit u svim zatvorskim ćelijama. Hit pjesma glasi: U ćeliji ovoj ja nisam bez nade, uskoro će ovdje biti netko iz Vlade. Na kraju, klub HDSSB-a je spreman unatoč svim ovim primjedbama uz izrečene uvjete podržati ovaj prijedlog zakona kao prvi korak ka popravljanju svega onoga što do sada na polju ove problematike nije valjalo. Hvala što ste mi dozvolili da završim.
Nisam dozvolio, ali ste vi nastavili cijelu ovu raspravu van dnevnog reda. Pojavili ste se ovdje kao državni odvjetnik, kao istražni organ, kao USKOK, ja ne znam… … [[Upadica se ne razumije.]] Niste vi glas javnosti nego zlouporabljujete javnost u svoje… … [[Upadica se ne razumije.]] Vrlo, vrlo niskih pobuda. … [[Upadica se ne razumije.]] Jeste li vi dobili riječ za govoriti? … [[Upadica se ne razumije.]] Vi ste zlouporabili opet to i opet sami uzeli riječ što se protivi našem Poslovniku. Vi se ovdje zaključili svoju raspravu… … [[Upadica se ne razumije.]] Ne možete govoriti jer niste dobili riječ. … [[Upadica se ne razumije.]] Nemojte provoditi nasilje u Hrvatskom saboru. Ovo je verbalno nasilje, a vrlo brzo će prijeći u nešto drugo nažalost koliko ja mogu ocijenit. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas. Moja nastojanja sustavna da se o svakom problemu može kvalificirano, uvjerljivo i politički govoriti, bez etiketiranja, bez optužbi, bez uvreda, međutim za neke zastupnike u Hrvatskom saboru izgleda to ne vrijedi. Ja ću zamoliti ovih dana klubove da se sastanemo kako bi mogli na civiliziran i kulturan način završiti ovo zasjedanje Hrvatskoga sabora u tijeku ili na kraju ove godine. Jer ovo što se sada dešava i što se stalno ponavlja to prelazi svaku moguću mjeru i toleranciju kojoj sam sklon, ali i ona mora imati granice neke. Ja vas molim da se ne pretvarate u USKOK-e, u državne odvjetnike i u suce. Pustite da svak radi svoj posao i nemojte zlouporabljivati govornicu Hrvatskoga sabora niti rasprave u Hrvatskom saboru i izlaziti iz okvira kao što ovdje piše u uobičajenom ponašanju u Saboru, normalno. Ovdje u članku 214. kaže da omalovažava ili vrijeđa predlagatelja i druge zastupnike, ovdje su nabrojeni puno imena, uključujući i potpredsjednika Sabora Jarnjaka i neke druge i svojim ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru. Dakle, ja se oslanjam na Poslovnik. Ako je ovo uobičajeno ponašanje u Saboru onda to na neki način moramo zapravo odobriti u nekom aktu, našem Poslovniku. Ja doista želim da na jedan miran i kulturan način raspravljamo u Saboru argumentirano i da ne unosimo čak i jasne vidove mržnje i netolerancije, netrpeljivosti. Prerasta pomalo u mržnju, manifestira se na različite načine. Ja vas molim. Pritom ne dijelim nikoga u nikakve stranke nego molim sve da završimo ovo, ovaj saziv Hrvatskog sabora u tolerantnom duhu, u demokratskom duhu, u kolegijalnom duhu i da u najmanju ruku budemo između sebe pristojni. Ja mislim da je to najminimalnije što se može tražiti. Kako sam ja nekoliko puta ovako govorio kao neki glas vapijućeg negdje neću reći pustinje ali i da bez ikakvog učinka ja se neću umoriti oko toga da upozoravam zastupnice i zastupnike na takvo ponašanje u Hrvatskom saboru. Sve se može reći na kulturan, odmjeren, prihvatljiv, demokratski način. Ovdje sad imamo prvo povredu Poslovnika gospođa Sunčana Sumrak. Da, Sunčana Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedniče.
Đurđica, oprostite, oprostite.
Znam da, u redu je. Upravo sam ja htjela reći da ne mogu ga nazvati gospodin zastupnik. Povrijedio je potpuno ovaj Poslovnik član 214. Dakle, vrijeđa, omalovažava, unosi jedan u ovu sabornicu osjećaj terorista koji će nekog od nas napasti i mislim da je zavrijedio da mu se oduzme riječ ili da je zavrijedio da se s njim posebno razgovara. Jer ovo je časni Dom. On vjerojatno nema dostojanstva pa ne poštuje ni tuđe dostojanstvo ni čast. Kad bi to imao onda se ovako ne bi razgovarao i ne bi se na ovaj način obraćao nikome, pa ni ovom časnom Saboru. To može negdje sebi na ulici, u svojoj kući, na radnom mjestu ako mu to toleriraju.
Jedan dio tog vaše sam i sam rekao. Nisam i krajnje je to što ću ja poduzimati da nekome oduzimam riječ. To samo može biti doista izuzetno, a možda je i dobro da se čuje kako bi mogli sa našim osvrtom i sa jednom pokušajem vraćanja u okvire tolerancije ovu raspravu završiti. Međutim, gospođo zastupnice vi ste u pravu. To moram reći. E sad imamo nekoliko ispravaka. Prvo je gospodin Petar Mlinarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Ispravit ću samo dva netočna navoda od mnogih, bilo je toga mnogo, ne bih tri dana ispravljao. Ali što se tiče gospodina Purde da hrvatska Vlada nije ništa poduzela. Gospodine zastupniče nije istina. Svakodnevno sam i sa jednim ministrom pravosuđa i sa ministrom vanjskih poslova u komunikacijama i predsjednik Sabora i predsjednica Vlade. Svi su poduzeli sve i gospodin Purda će se vratiti. Ali Purda mi smo svi Purde i gospodin Marić i svi ostali. Tako da ne mislite da naša Vlada ne vodi brigu o našim braniteljima. Druga netočna stvar je da ste vi bili dugogodišnji član Hrvatske demokratske zajednice, da ste radili kampanje i da ste znali od kud dolazi novac, da novac nije došao, da novac nije ukraden od Hrvatske demokratske zajednice. Sama se financira. I prema tome, zašto onda niste rekli da trošite novac nezakonito stečeni. Hvala lijepa.
Ja imam svoj kriterij oko vođenja sjednice i rekao sam da ću samo u krajnjoj nuždi nekoga prekinuti u raspravi. Pokušao sam gospodina zastupnika upozoriti u tijeku rasprave i na kraju rasprave. Ne znam zašto stvarate takvu atmosferu ovdje. To ne vodi ničemu. Ne vodi stvarno ničemu. Ima ispravak gospodin Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče hrvatskog sabora. Ja bih samo rekao prije nego što ispravim sve ovo netočno što je gospodin Burić rekao da se u hrvatskoj povijesti nekad ovdje ustrajno govorilo sa početkom časni Hrvatski sabor. Danas je gospodin Burić izrekao niz netočnih navoda o prljavom novcu, financiranju kampanja bilo kojeg kandidata u Hrvatskoj, o zastupnicima, potpredsjednicima Hrvatskog sabora gospodinu Šeksu, Jarnjaku. Mislim da, mladi su ovdje gore došli kao gosti ovdje u Hrvatski sabor, sramotno je to što mi doživljavamo. Ja ću samo reći jedan primjer iz Slavonije. Ta ista stranka HDSSB 2005. godine dobili smo izbore u koaliciji sa HSLS-om. Jedan vijećnik je doslovce nestao poslije sastanka navečer u Osijeku. Ujutro se pojavio iz sjedišta HDSSB-a županije i pravio se da nas ne pozna i ne vidi, a sa nama je noć prije dogovarao kao naš partner sa našim mandatom na našoj listi dajući potporu našem programu, našoj strancima i kandidatima na listi. Taj se gospodin pojavio na HDSSB-ovoj listi i dobio mjesto potpredsjednika Županijske skupštine u Osijeku. E to je istina o toj stranci, a ovo je sramota za Hrvatski sabor što si sami dozvoljavamo da ovakve stvari slušamo, trpimo i da nitko živ ne reagira na takve uvrede, ljudske niskosti i nešto što sramoti Hrvatsku državu i Hrvatski sabor. Hvala lijepo.
Ispravak gospodin Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Burić je izrekao uistinu niz netočnih navoda i ja ću se osvrnuti na onaj gdje je rekao da su hrvatski branitelji osuđeni, ostavljeni na milost i nemilost prepušteni. Dakle, to je apsolutno netočno. Hrvatski branitelji ostvaruju prava o Zakonu o hrvatskim braniteljima za razliku od nekih drugih vremena kada su ta prava bila itekako srezana da ne govorim o hrvatskim ratnim vojnim invalidima. Vi se naime postavljate kao zaštitnik svih skupina, a isto vrijeđate temeljnu skupinu kojoj po profesionalnoj pripadate. Jučer mašući tu tobože sa nekakvim uputnicama itd. Kršite Zakon o zdravstvenoj zaštiti, liječnički kodeks, Poslovnik itd. A isto i na taj način provodite svoju političku promidžbu, a istovremeno drugima dijelite lekcije kako treba valjano i korektnu kampanju voditi. Jadno kolega.
Ispravak gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče časnog Hrvatskog sabora. Naime, ispravljam navod gospodina Burića da je "Washington Times" u listopadu 2010. godine objavio to što je gospodin Burić izrekao. Naime, ovdje imam preslik "Washington Times" 4. srpnja 2009. godine gdje piše naslov "Sanaderov HDZ ukrao je više od 500 milijuna dolara". Dakle, to je ispravak. I u tom "Washington Timesu" u jednom članku, u podčlanku piše Sanaderu i njegovim suradnicima mjesto je u zatvoru. To je bilo 2009. godine. Vidite koliko mi kaskamo i kasnimo za Salzburgom. Hvala lijepa.
Je li to sveto pismo što ste vi pročitali? Je li to sveto pismo? Pa onda čitajmo samo New York Times i ove listove, ne trebamo ništa raditi, nego kako oni pišu, tako mi fino da radimo. Je li tako? To nije nikakav dokaz, niti je to ikakav argument što ste vi iznijeli ovdje. Tako da znate. I imamo ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Netočan je navod da je gospodin Purda prodan od strane hrvatske Vlade i hrvatske države. To je apsolutno netočno o gospodinu Purdi, njegovom statusu, njegovoj nevinosti jasno je Državno odvjetništvo reklo svoje zaključke, koje je ispitivanjem 30 svjedoka donijelo. I netočan je navod da je ovom zakonu potreban aneks. Ovom zakonu je potrebna prilog broj 1, na kojem bi bili vi gospodine Buriću sa svojim dugom prema osječkoj bolnici.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu, i ponovo molim zastupnice i zastupnike da svoje rasprave usklade sa uobičajenim ponašanjem u Saboru, kako piše u Poslovniku Hrvatskog sabora, i svoje rasprave tako intoniraju. Prvi je u pojedinačnoj raspravi gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, ministre sa suradnicom. Želim vjerovati da ova dva gledatelji televizije koje prate rasprave iz Hrvatskog sabora ili popiju apaurin ili normabel da bi izdržali do kraja, ili naprosto ugase televizor. Raspravljamo o ozbiljnoj temi koja će itekako biti značajna prilikom sljedećih parlamentarnih izbora, i ocjenjujem da ovaj prijedlog zakona u odnosu na dosadašnju regulativu od 10.
… [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] nećeš ti ni nitko, kako ću ja voditi Sabor. Ni ti, ni nitko. Sjedi ovdje, a ne pobjeći [[Upadica: Svakoga moraš zaštititi.]] Štitim svakoga koliko mogu, a nećeš … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] ni ti, niti nitko u ovom Saboru dok sam ja ovdje za ovim stolom. E tako da znate. Samo kad si ti u pitanju onda treba je li? A zašto mu Šeks nije udijelio … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] jučer, što je bilo još gore? Zašto nije? Molim vas, neću. … [[Upadica se ne razumije.]] Samo vi nastavite tako, i jedni i drugi i treći. Dok ja ovdje budem sjedio, nastojat ću da održim ovaj Sabor u pristojnosti, u toleranciji, u demokraciji. To ću nastojati. I neće, dok ja ovdje sjedim, nitko meni, mjesto mene voditi Sabor. Kad ja ovdje ne budem sjedio, i kad budu sjedili drugi, neka vode onako kako misle da je u skladu sa Poslovnikom. Ja mislim da ja na najtolerantniji način, u skladu sa Poslovnikom, koliko je god to moguće, vodim sjednice Hrvatskog sabora. I tako ću i nastaviti. Dok sjedim naravno ovdje, kad ne budem sjedio, onda neću moći to raditi. Hvala vam lijepa. I sada molim za ispriku, jer ovo ja nisam izazvao ovu priču. Molim gospodina zastupnika Lesara da nastavi, a nadam da ste stopirali vrijeme, kako bi on mogao dobiti svojih 10 minuta. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Raspravljamo o temi koja će za građane ove zemlje biti izuzetno značajna, već na sljedećim parlamentarnim izborima. I smatram da ovaj predloženi zakon, od 10 potrebnih koraka da normativno reguliramo redovno financiranje političkih stranaka i financiranje političkih kampanja uoči izbora rješava dobro, solidno 7 nužnih. Za 3 smatram da još uvijek nisu do kraja dobro postavljene. Neću pisati i predlagati amandmane jer to koristi nema, ali želim vjerovati da će ministar možda iskoristiti i mogućnost da u obliku Vladinih amandmana i te stvari pokuša popraviti. No prije no što objasnim ova 3 nedostatka koja još uvijek drže rezervu kod mene, želim reći sljedeće. Kada je u pitanju su sve izborne kampanje u ovoj zemlji imamo jedan apsurd. Najprije mediji i svi oni koji provode političke kampanje masno to političkim strankama i sudionicima izbora naplate, taje i ne dozvoljavaju, i ne žele dati javno podatke koliko je koji sudionik kod njih potrošio, a odmah nakon izbora pišu da su političke stranke potrošile strašno puno novaca za kampanju, a 80% tog novca završava u medijima na različite načine. I onda narod bude zbunjen, glasači dovođeni u nedoumicu, prvo misle da se radi o novcu koji je isključivo iz državnog proračuna, jer oni ne moraju znati sve detalje kako se kampanje financiraju, i drugo nitko ne veli da zapravo taj novac kojega političke stranke utroše u kampanji završava u gospodarstvu i poduzetništvu, u medijima bilo da se radi televizijima i radijima, u tiskarama, različitim agencijama, i svima onima koji nešto na tržištu nude da bi se kampanje provele. To moram reći, jer se ne radi o novcu koji iz Hrvatske ode nekamo, pa da je bačen. Da ima pretjerivanja, ima. Da je veliki dio kampanja na žalost estradiziran, i to mimo svih granica, i to je točno. Međutim to, taj problem zakonima riješiti nećemo. To ćemo riješiti samo popravljanjem političke kulture i kad građanima jasno i nedvosmisleno kažemo da na izborima ne biraju ljepotice i ljepotane, uređene PR-ovski dotjerane kandidate, koji na pamet nauče 10 floskula, poruka ili rečenica, kojim se predstavljaju u svijetlu, sadržaju i na način koji s njihovom osobnošću najčešće ima jako malo veze. Pravila koja ste gospodine ministre postavili u prijedlogu zakona, određeni maksimumi za doniranje i troškove kampanja, mogli bi o njima razgovarati više ili manje, ali dobro. I kontrola koja je predviđena. Međutim, prvi korak za kojega smatram da nije dovoljno dobar jest ovo o ovlasti Državnog izbornog povjerenstva od trenutka kada nastupaju njihova ovlasti za kontrolu pa do završetka. Ako u toku izborne kampanje dođe do grubog kršenja ovog zakona mislim da bi DIP trebao imati pravo suspendiranja izborne utrke prevencije radi. Možda nikad to neće nikome trebati napraviti, ali kada bi jedan jedini kandidat bio suspendiran zbog kršenja iz izborne utrke, zbog kršenja ovog zakona to bi toliko odgojno djelovalo znate da bi više odgojno djelovalo nego tisuću kazni po 50 tisuća kuna i dugoročno bi koristilo Hrvatskoj i razvoju hrvatske demokracije. Drugo, novac. Malo je muljanja sredstvima putem žiro računa. Mene zabrinjava gotovina, keš. I ovim zakonom to ne možemo riješiti ja to znam, ali ne razumijem kako je moguće da neka tvrtka uzme milijun kuna sa svog žiro računa i u gotovini daje političkoj stranci ili kandidatu. Kako je moguće da nijedan financijski nadzor nikad ne utvrdi činjenicu da se podiže gotovina, pravda vjerojatno krivotvorenim dokumentacijama, a služi za podmićivanje ili financiranje pojedinih stranaka. Tu imamo problem, to je tzv. torbarenje. Bez obzira da li se radi o, pazite državnom sektoru, javnom sektoru ili i privatnih poduzeća. Nažalost, i privatna poduzeća sudjeluju u ovoj muljaži prihvaćajući plaćanja u kešu, proizvodnju crnim nalozima, štampanje sa crnim nalozima izbjegavajući naravno i plaćanje poreza. Da bi dakle taj drugi korak nadzor nad financijama bio dobar neće biti dovoljan ovaj zakon ako primjena i kontrola drugih zakona koji reguliraju financijsko poslovanje svih subjekata u Hrvatskoj konačno neće doći pod nadzor. Imat ćemo torbarenje. A 90% crnih fondova su torbarenje, a ne kroz žiro račun. I dok god torbarenje ne raščistimo ne možemo građanima Hrvatske obećati transparentnost u financiranju stranaka i kampanji. Treći korak za koji ste začeli, ali ne i do kraja. Mediji i sve agencije koje su posrednici između korisnika i davatelja usluga moraju javno objaviti popis svih sudionika izbora i koliko su kod njih potrošili. To je također užasno važno upravo u toj transparentnosti jednog od najvećih subjekata utjecaja na raspoloženje biračkog tijela i onih koji s jedne strane imaju pravo kritizirati političare i političke stranke, ali s druge strane moraju biti odgovorni i imati obavezu da objave koliko su od koga novaca u kampanji dobili. Javno moraju objaviti popis svih sudionika izbora i točno u lipu koliko je tko kod njih potrošio. Ne mogu i ne smiju mediji biti izuzeti iz ukupnog državnog, ali i društvenog nadzora procesa financiranja političkih kampanja. Oni moraju biti obvezatni u tome. Ili neka ne izvole raditi u kampanji ništa i primati nikakve uplate niti objavljivati bilo kakve predizborne i izborne poruke. Imaju mogućnost izbora. I na kraju samo sa jednim prijedlogom ili pitanjem. Previdjeli ste da se otvaranje posebnog žiro računa za financiranje kampanji može otvoriti godinu dana prije očekivanog dana izbora. Taj očekivani dan izbora je onaj datum kada su prethodni izbori održani. Razmislite, ne bi li bilo dobro da to bude 2 godine? Velikim kandidatima, jakim kandidatima je dovoljno i 6 mjeseci. Toga smo svi svjesni. Ali, političke stranke koje su male kao što se to vole reći ili nezavisni kandidati koji se ozbiljno pripremaju za kandidaturu, sa mogućnošću otvaranja žiro računa barem 2 godine prije toga dobili bi na transparentnosti. Oni će novac skupljati, osnivat će zaklade kroz koje će kasnije oprat novac i dovest ga na žiro račun. Zato im priječimo da ako ozbiljno se želi kandidirati za predsjednika države da 2 godine ima legalno zakonito pravo prikupljati novac legalno poslovati i sa svim dalje izvještajima kao obvezatnim koji su u ovom zakonu predviđeni. Dakle, molim vas razmislite o tome to doista bi bio potez koji bi još više doprinio transparentnosti prikupljanja novaca davno prije kampanje. I priznam ne znam nisam našao najbolje rješenje ako netko prikupi novac za kampanju, a ne uspije u kandidaturi, dakle ne uspije iz bilo kojih razloga sudbina tog novca jel je baš najbolje riješeno vidite sami. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je, gubi pravo rasprave. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Nema ga, gubi pravo rasprave. Gospodin zastupnik Boris Kunst, izvolite.
Poštovani predsjedniče, ministre sa suradnicom. Pa ovaj predloženi zakon po prvi puta detaljno rješava pitanja kojima se onemogućava netransparentno financiranje političkih subjekata i njihovih aktivnosti, a posebno u predizbornim kampanjama. Zbog toga je i ocjena šire javnosti, stručnjaka i nevladinih udruga uglavnom pozitivna. Ovako uređeno područje financiranja političkih stranaka i nezavisnih zastupnika drastično smanjuje prostor za razno razne korupcijske igre i igrice, a što je upravo na tragu dosadašnje borbe protiv korupcije. Odluka o trostrukom smanjenju donacija fizičke osobe jednoj političkoj stranci ili nezavisnom zastupniku sa znači 90 tisuća na 30 tisuća kuna kao ukupan iznos donacije isto tako pravno osobe koji neće smjeti prelaziti 200 tisuća kuna je iznos 5 puta manji od prijašnjeg što je višestruko značajno iz nekoliko razloga. Eto je ću ih pokušati pobrojiti po onome što ja mislim da je to značajno. Prvo, visina novca tj. bogatstvo stranke ili pojedinca ne smije biti presudno za političku pobjedu već treba pobijediti kompetentnost i poštenost i poštenje. Drugo, konačno će predahnuti ona trgovačka društva, javna poduzeća, privatne tvrtke, pojedini poduzetnici, na koje se prilikom svakih izbora usmjere raznovrsni pritisci, sa zahtjevom koliko će dati koliko će donirati novca u toj izbornoj kampanji. To je već uzelo dosta značajnog maha. Takvim tlačnim financiranjem i doniranjem novaca strankama ili pojedincima je ustvari početak sadnje ili sijanja korupcije čije plodove donatori očekuju upravo po izbornoj pobjedi od te pojedine političke opcije koja će pobijediti na izborima. Značajno je da se na takve koruptivne berbe neće više moći računati kao ni u financiranju predsjedniče kampanje jer i tu je donacija smanjena sa milijun kuna na 200 tisuća kuna. I treće, daleko veće su obveze za objavljivanje financijskih izvještaja, bilo godišnjih ili izborno promidžbenih tako da će se konačno doći do prave transparentnosti i izbjeći razno razne špekulacije odnosno zamagljivanje donacija ili političkog harača. Predloženi Zakon uvodi više ozbiljnosti ili odgovornosti prilikom podnošenja kandidature za predsjednika Republike Hrvatske, tako da svi oni šaljivđije koji će se iz razno raznih egzibicionističkih razloga kandidirati a imali smo prilike to vidjeti, morat će prvo uplatiti polog od 50 tisuća kuna i samo ako su im pravovaljane i pravodobne kandidature mogu očekivati povratak ovoga, u suprotnom će ih skupo koštati razne šale, pošalice, predstave komedijske na račun kandidiranja predsjednika Republike Hrvatske. Taj polog važan je da sankcionira namjerno narušavanje digniteta izbornog procesa državnih institucija. Na kraju vrlo je važno što sam rekao na početku, a tome idu u prilog odredbe ovog Zakona o ograničenju ukupnog iznosa troškova izborne promidžbe, tako da određeni iznosi promidžbe su ograničeni za sve stranke. Bilo ona više ili manje bogata, to je u ovom trenutku i prema Zakonu potpuno nebitno. Svaka stranka trošenje po izbornoj jedinici mora svesti na određeni propisani iznos, to je sada milijun i pol kuna za zastupnike Hrvatskoga sabora, ili ne znam 50 tisuća kuna za članove predstavničkih tijela jedinica lokalne, područne i regionalne samouprave. A višak donacija morati će vratiti donatorima. Tj. ono što sam rekao na početku ovim zakonom se uvodi mogućnost da na izborima u budućnosti pobjeđuje poštenje i kompetentnost a nikako ne bogatstvo i podobnost, tj. oni koji imaju više pa bez obzira na koji način to stekli. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Marić je na redu. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, cijenjeni kolegice i kolege. Ovaj zakon o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe podržavam snažnije od bilo kojeg dosadašnjeg Zakona. Ovo je jedan zakon koji je do drugog čitanja doživio velike promjene, i to zahvaljujući iznimno kvalitetnoj raspravi u prvom čitanju i nije se samo stranački gledalo, primjećujem koliko je mojih opaski prihvaćeno toliko i od gospodina Lesara prihvaćeno opaski, to samo potvrđuje da se razmišljalo na jednoj općoj razini. Drago mi je da je brisan članak 6. kojim se omogućavalo da onima koji su dali polog, a kandidirali se a nisu se prijavili da im se vraća polog. Nema nikakvog razloga da im se vraća polog i to mi je drago da ste prihvatili. Isto tako prihvaćena je sugestija da sredstva koja se uplaćuju za osvojene mandate u manjim općinama na posebne račune, ubuduće ne vrše na posebne račune nego na račune političkih stranaka jer se radi o malim iznosima, a o velikim troškovima otvaranja računa i to je izvrsno da ste i to prihvatili. Isto tako veseli me da je prihvaćen prijedlog moj da se u članku 23. kojim se zabranjuju donacije onima protiv kojih se vodi postupak naplate potraživanja, pravnim osobama, proširuje na one koji imaju dugovanja prema zaposlenicima. I to mislim da je dobro i zaista mislim da ne bi trebali sudjelovati u financiranju političke promidžbe oni koji imaju duga prema svojim zaposlenicima jer do sada smo bili u jednom velikom društvenom paradoksu. Najizdašniji prema financiranju političkih aktivnosti i promidžbe bili su upravo oni koji su bili najdužniji. Oni koji su pozatvarali tvornice, ostali dužni državi, ostali dužni dobavljačima, zaposlenicima upravo su ti bili najizraženiji u financiranju. Isto tako da i oni koji posluju a trenutno ne isplaćuju redovito plaće radniku ni dobavljaču, ni obveze državi, isto tako da im se zabrani i to je odlična novina u ovom zakonu. Pa zar nije savršenstvo licemjerstva donirati a istodobno biti dužan. Zar nije savršenstvo licemjerstva prikazivati se dobrotvorom na uštrb drugih. Zar nije savršenstvo licemjerstva prikazivati se kao podupiratelj demokratskih procesa, političkom pluralizma, a istodobno varati sve oko sebe, varati državu, varati dobavljače, varati svoje zaposlenike od čijeg rada žive. Zar ima većeg gospodarskog zločina od neisplatiti plaću svom zaposleniku. Zar ima većeg ekonomskog zločina od ugroziti svog zaposlenika od njegove slobode, oduzeti mu pravo na slobodu. A oduzimajući pravo na plaću oduzima se pravo na ekonomsku slobodu, a oduzimati nekome ekonomsku slobodu znači uzimati mu slobodu općenito. Lako je davati tuđe, lako je udjeljivati oteto i nezarađeno, ali ovim zakonom se to sprečava i to je dobra odredba u zakonu. I drago mi je da novac koji pripada državi, novac koji pripada dobavljačima, novac koji pripada zaposleniku ne završava u političkim strankama i kod pojedinaca političara, jer takav novac ne treba politici. Jedan kolega mi je prije rasprave malo prije dokazao kada sam ja govorio da je prihvaćena opaska, veli pa ostat će politika bez donacija. Neće biti velike štete. Istina, da će biti manje, malo uplata, ali posljedice su znatno manje od koristi koje ćemo imati od toga što zakon propisuje. Pa koje bi eventualno posljedice mogle biti? Tek benigne, pokoji džambo plakat manje, pokoji umjetni i lažni osmjeh sa džambo plakata manje, malo manje posla onim što putem photoshopa uljepšavaju fotografije, malo manje sponzoriranih nastupa na TV-u ili radijama, malo manje sponzoriranih intervjua, ali ne neke velike štete. Hrvatska i Hrvati neće zbog toga izgubiti ništa, tek možda neće čuti po stoti put nešto što su čuli već 98 ili 99 puta. Ali zato ovim zakonom eliminirani su oni kojima je najdraža metodologija da politici daju krastavac, a od politike očekuju kamion dinja. Jer koji je motiv i interes davati milijune a biti dužan svima ovdje. samo da se za uzvrat nešto dobije ili putem posla sa državom ili putem nekog zakona. A ovim zakonom se to upravo to sprječava i zato zdrušno podržavam donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Imamo jednu repliku, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolege Marić slažem se s vama jer ste u svom izlaganju istaknuli da je ovaj zakon ustavi korak više u uvođenju reda kada je riječ o financiranju političkih kampanja. No, htjela bih reći da se slažem i u onom dijelu gdje ste spominjali različite vrste političara. Htjela bih raščistiti ustvari jednu rečenicu koju ste spomenuli da se političari sa lažnim osmjesima smiju sa plakata. Nisu svi političari isti odnosno svaki čovjek po sebi je različit pa tako i oni koji se bave politikom. Ima manje dobrih ili više dobrih političara. Naravno da smo svašta gledali u kampanji i naravno da ima puno onih kampanja i puno onih političara s kojima bi se doista trebali baviti organi pravne države. Ja ću navesti samo jedan primjer koji se odnosi na jednu županiju u Hrvatskoj gdje se pouzdano zna da je kandidatkinja nosila u dvorišta obiteljima praškove, deterdžente, kućne potrepštine, a obzirom na iznos koji je prijavila u kampanji sasvim je razvidno da su svi ti pokloni puno više koštali pa čak se govori o nekim iznosima od 5 milijuna kuna koje je trebalo dati jedno poduzeće da bi zauzvrat dobilo rekonstrukciju jedne ceste u toj županiji. Dakle, ja se nadam da će ovaj zakon suzbiti takve anomalije, jer su takve anomalije opasne, one su kažnjive i zbog takvih anomalija bi neki političari koji ih uzrokuju trebali odgovarati. No ono što se meni čini da bi bilo dobro rješenje, a ne vidim u to u ovom zakonu jesu upravo zbog ovih anomalija porezne olakšice za donatore koje su u drugim zapadnim zemljama uobičajene i u Kanadi i u Švicarskoj i u Nizozemskoj, a olakšavaju praćenje tijeka novca i potiču svoje donatore na transparentno financiranje kampanja. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor gospodin Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice Petir slažem se da je svaki pojedinac nositelj svojih i vrlina i nedostataka. I da političari nisu ništa ni lošiji ni bolji od bilo kojeg drugog segmenta društva. Ali postoji jedna predrasuda velika u društvu da vlast kvari ljude i da politika kvari ljude. Ne slažem se s tom tvrdnjom. Ja mislim da loši ljudi izvan politike kvare političare kada dođu u politiku. I prevelik je utjecaj toga i zato ovaj zakon upravo sprječava velik utjecaj i zato mislim da je dobar. A upoznao sam sve segmente društva od gospodarstva, od znanstvenih institucija, nisu ništa političari niti gori niti bolji od njih svih ostalih. Hvala lijepo.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Sabora. Ovakav je zakon bez sumnje potreban. Potreban je zbog toga što su mnoge norme koje on sada ovdje objedinjuje, razasute po čitavom nizu zakona, pa je on samim tim pregledniji. Meni se jedino čini da je on nezreo, da bi bilo dobro da o njemu provedemo i treće čitanje. Zašto? Pa evo Vlada je uputila čak 16 amandmana na vlastiti tekst, što znači da Vlada baš nije sigurna kako bi taj zakon trebao izgledati. Ni mi nismo sigurni da li će do sutra do izglasavanja doći još 12 amandmana kojim će se ispravljati ovi amandmani Vlade od te same Vlade. To nije dobro. Naime, dobro je da Vlada ima jasan cilj, da predlagatelj ima jasan cilj kamo želi ići, da imaju o tome jasnu misao i da onda tu jasnu misao pretoči u jasan zakonski tekst. Ako sada imamo slučaj sa 16 amandmana samog predlagatelja, onda moramo doći do zaključka da stvar nije sazrela do kraja. I eto ja pozivam predlagatelja da prihvati prijedlog koji je već ovdje dan da se o ovom zakonu provede i treće čitanje, da se uvaže ove primjedbe slušao sam koje su utemeljene u ime klubova i neki amandmani su podneseni koji su utemeljeni i da dobijemo jedno uistinu kvalitetno rješenje. E sada ovako, parlamentarna demokracija je ustavna kategorija u Hrvatskoj. Stranke su ustavna kategorija. Ako one predstavljaju ustavnu vrednotu, a predstavljaju, tako smo se opredijelili, onda bi bilo dobro da kroz ovaj zakon ali i kroz čitavu našu praksu ojačamo taj ustavni institut. Što to znači? To znači da što se stranke više financiraju iz proračuna javnim novcem, a što se manje financiraju nekakvim donacijama koje su uvijek upitne, zašto netko daje donaciju političkoj stranici, to bolje. Ako smo se opredijelili za višestranačje, to košta. Ali bolje je da se ta cijena plati javnim novcem, nego da se plaća bilo kakvom privatnom donacijom. To bi nam morao biti načelni stav. U ovom zakonu uvode se limiti za neke kampanje. Zašto se sad baš uvode limiti, da li vladajuća stranka računa da nakon svih ovih brojnih neugodnih afera više neće imati donatore jer se više to nitko neće usuditi financirati HDZ pa onda stavlja limite i za sve druge ili su neki drugi razlozi, ja u to neću ulaziti. Ali mislim da u limiti nerealno postavljeni, nerealno postavljeni limiti će tjerati stranke i kandidate da krše te limite, a kršenje limita znači kršenje zakona pa nerealno postavljeni limiti zapravo tjeraju u bezakonje i to nije dobro. Znate, odrediti da se kampanja za gradonačelnika Grada Zagreba može efikasno provesti sa 500 tisuća kuna nije realna, naprosto nije realna. Zagreb je gotovo milijunski grad, puno je tu birača, a kandidati imaju potrebu se predstaviti, doći do što je moguće većeg broja birača. Zato moraju koristiti nekakve metode, jel to letak, jel to plakat, jel to pismo, jel to anketa, već šta se radi, ali to košta. To se ne da napravit za 500 tisuća kuna. Pa se pitam koja je sad ideja, evo zašto treba treće čitanje. Ajmo to malo raspraviti. Zašto sada tako nisko stavljati tu letvicu i te kandidate tjerati na zapravo kršenje zakona. 50 tisuća kuna pologa za kandidata za predsjednika Republike. Ja shvaćam intenciju, htjeli bismo izbjeći to da se kojekakvi tako egzibicionisti javljaju kao potencijalni kandidati za predsjednika Republike, htjeli bismo tu kandidaturu malo uozbiljiti i intencija je posve opravdana. Ali da li ćemo to baš postići, jel baš pronađen najpametniji način da se to napravi, nisam siguran. Nisam siguran jer time građanina koji ima ambiciju se kandidirat za predsjednika Republike udaljavamo od te kampanje i od te njegove ambicije ako nema 50 tisuća kuna ušteđevine. Dakle, uvodimo neki cenzus imovinski, financijski cenzus za kandidaturu u jednom demokratskom postupku za najvišu funkciju u državi. Ne čini mi se to najsretnijim rješenjem. Nemam ovaj čas neko drugo rješenje koje bih vam ponudio, ali sam siguran da ako još malo raspravimo o tome u trećem čitanju da ćemo pronaći nešto demokratskije i nešto pametnije od ovoga što se tu predlaže. E sad, mi smo i do sad imali zakon i nije problem u zakonu. Nije problem u zakonu, problem je u praksi. I dosad se vidjelo, to su svi vidjeli da jedna stranka se pojavljuje sa svojim marketinškim porukama u tolikom obimu da je zastupljenija nego sve ostale stranke zajedno. Bivši predsjednik Mesić se u izbornoj kampanji, svojoj zadnjoj izbornoj kampanji kad se natjecao za drugi mandat možda malo neukusno našalio pa je stavio, pa je izrekao usporedbu s paštetom, boji se otvoriti čovjek paštetu jer iz nje iskače protukandidatkinja. Toliko je bilo agresivno to reklamiranje koje je oprostite bilo i skupo. I posve je jasno da je ta stranka utrošila ali nesrazmjerno više novaca u tu kampanju nego što je deklarirala, a postojao je zakon. Postojao je zakon. Ja nisam u tom zakonu koji je postojao i koji još uvijek važi dok ne donesemo ovaj, ja nisam vidio nigdje odredbu da se stranke mogu financirati reketom iz javnih poduzeća. Ja nisam nigdje vidio odredbu da se u stranku može donositi, u stranački sef novac u crnoj torbi. Nije bilo takve odredbe, a ipak se radilo. I u tom je problem, problem je u praksi, ne samo u zakonu. Što je s legitimitetom vlasti koje je osvojena korupcija. To ni ovaj zakon ne rješava, a pitanje je da li se to uopće može riješiti u zakonu, jel moguće napisati takav zakon koji bi doveo u pitanje legitimitet vlasti koja je osvojena korupcijom i pokradenim novcem. Jer ako je netko u kampanji mogao potrošiti 10 puta više nego sve druge stranke, a da taj novac nije čist, da je on uzet, pokraden, osvojen korupcijom onda ja postavljam pitanje da li je ta vlast legitimna uopće, koga ona predstavlja. Da li predstavlja one koji su taj novac dali ili morali dati ili predstavlja građane. Gledajte, kad se to dogodi u civiliziranim demokratskim zemljama, kad se dogode ovakvi razmjeri političke korupcije uvijek se traži samo jedno jedino rješenje, novi izbori. To je demokratska formula. Ja ne znam vlade na svijetu, u demokratskom svijetu, ja ne znam takvu vladu koja bi preživjela dva dana nakon ovoliko, ove siline korupcijskih afera. To nije jedna, to nisu dvije, to nije mali novac u igri. To i građani zahtijevaju, to i građani očekuju. Nemojmo se igrati Egipta gdje građani traže da Mubarak ode, a Mubarak hoće ostat do kraja svog mandata. A evidentno je da ga narod više ne želi. Kad se to dogodi u jednoj zemlji demokratski izraz su izbori. I ovaj zakon treba donijeti, treba ga i popraviti, ali mi moramo prije svega popraviti političku praksu. Dakle demokratski standardi, volja naroda, novi izbori. Hvala.
Hvala lijepo. Na redu je zastupnik Davorko Vidović.
Kolegice i kolege. Nastavno na raspravu moga prethodnika dozvolite da i ja kažem nekoliko riječi vezano uz svrhu i očekivanja od ovoga zakona i u odnosu na ono što zapravo možemo očekivati i što mi se čini da bi bilo potrebno učiniti ako te svrhe koje su naznačene u obrazloženju prijedloga ovoga zakona nisu ostvarive ovim zakonom. Dakle, ne mislim ulaziti u razloge niti motive donošenja ovog prijedloga zakona, da li su oni potaknuti činjenicom da Europska unija traži usuglašavanje sa normama ili koje vrijede u većini demokratskih europskih zemalja ili je po srijedi izvorni poriv Vlade i vladajuće većine da konačno nakon svega što se događa unese nešto više reda u ovo krajnje trusno područje javnoga i društvenog života Hrvatske koje 20 godina opterećuje i traumatizira zapravo Hrvatsku i njezine građane i čija je rezultanta stanje u kojem se danas nalazimo moralno da tako kažem, psihičko stanje nacije koje je sve prije negoli zadovoljavajuće. Očigledno je da se od ovoga zakona očekuje unošenje više reda, više transparentnosti pa samim time i poštenja u financiranje političkih stranaka, a rekao bih s obzirom da su političke stranke i habitualni onaj možda suštinski dio demokratskoga života, političkog života u državi možda i opoštenjenja politike kao djelatnosti, kao posla i kao ako hoćete i misije koju su preuzeli neki ljudi ili grupe ljudi kada je riječ o izdržavanju javnih interesa građana ove zemlje. Međutim, ja ne pripadam u grupu normativnih optimista i ne vjerujem da zakon i jedan zakon može biti dostatan za promjenu. On jest conditio sine qua non, on je možda neophodan uvjet, ali nikako nije i jedini uvjet da se promijeni politička praksa. Zakoni koje smo imali do sada također nisu dozvoljavali političku praksu koju smo imali na djelu, a ta politička praksa koja je inaugurirana ja uz ozbiljnu ispriku kolegama s one strane zapravo biračima HDZ-a među kojima je mnoštvo poštenih, čestitih domoljubnih i rodoljubnih ljudi i koje ne želim uvrijediti. Ali praksa koju je uvela vladajuća stranka, sada vladajuća i 17 godina vladajuća stranka su rezultat onoga što imamo i ono što bismo morali ozbiljno i radikalno promijeniti u političkom životu Hrvatske. Šta je ta politička praksa kada je riječ o političkoj stranci ili strankama donijela u Hrvatskoj? Donijela je na žalost samo razumljivo gotovo legalno i legitimno kupovanje vijećničkih mandata. To se 20 godina u Hrvatskoj događa, to se gotovo smatra najnormalnijom stvari. Nije se još dogodilo da je netko odgovarao zato što je i dokazano da je radio na ucjeni, na kupovanju vijećničkih mandata i da se na taj način u samo protekle, u one protekle četiri godine mislim 57 jedinica lokalne samouprave promijenila vlast bez izbora. Upravo imamo sada na djelu jedan takav slučaj u Koprivničko-križevačkoj županiji kupovine jedne vijećnice i njezinoga glasa za radno mjesto koje je dobila u školi. Neću govoriti, ali ga mogu spomenuti osobni primjer. Dva vijećnika prebjegla iz vladajuće koalicije u vrijeme dok sam bio gradonačelnik Siska dokazano i policija o tome ima i dokaze i argumente i Državno odvjetništvo to zna. Dva su vijećnika kupljena. O tome nema nikakve dvojbe. Oni se čak nisu trudili niti da to sakriju niti prikriju. Jedan od njih je onoga dana kad je dobio novac sav svoj stari namještaj iznio pred zgradu, pa su svi susjedi to mogli vidjeti. Dakle, ta praksa kupovanja vijećničkih mandata je nešto što nikada nije doživjelo istinsku i pravu osudu od svih političkih stranaka i aktera političkog života. Hrvatskoj je na žalost inaugurirano pravilo kupovanja koalicijskih partnera. Nikad se nitko u Hrvatskoj nije zgrozio nad nečime što se prije par godina pojavilo kao legitimno kada je Hrvatska stranka umirovljenika rekla da je sasvim normalno da oni koaliraju sa onime tko je na vlasti. To deideologiziranje zapravo politike, odustajanje od bilo kakvih vrijednosti i taj tzv. politički pragmatizam je ubitačan. On je smrtonosan zapravo za normalno demokratsko funkcioniranje jedne zemlje. Kasnije je to rečeno i Seljačka stranka ili neke druge stranke su rekle ne, mi možemo naše interese ostvariti jedino ukoliko smo na vlasti. Moramo početi razmišljati o tome da to nije normalno i da to nije argumentacija koja bi se smjela rabiti jer ona upućuje na političku korupciju par excellence. Isto tako, legalno i legitimno zapošljavanje stranačkih podobnika. Ma hajte molim vas! U gradu Sisku, govorim o gradu koji mi je poznat, je 250 članova SDP-a. Niti jedan od tih 250 članova nije zaposlen ne daj bože u gradskoj upravi niti u bilo kojoj od gradskih firmi, a moram reći da bi po računu vjerojatnosti netko morao biti zaposlen jer grad i gradska poduzeća zapošljavaju oko 1000 ljudi od ukupno nekih 12 ili 13000 zaposlenih morao bi bar jedan biti od njih član recimo te stranke koja nije na vlasti. Ali to mi svi znademo. Mi se sad možemo ovdje i raspravljati i replicirati. Ali to je tako. To je postala politička praksa koja je uobičajena, normalna, na koju više nitko ne reagira. Legalno i legitimno je bilo trpanje novca u stranačke kase i u vlastite džepove u procesima javne nabave. Pa mi znamo kako se ta priča odvijala, koliko je i u kojoj mjeri kontaminirana bila upravo stranačkim pritiscima ljudi koji su vodili te javne tvrtke. To su sve protuzakonite radnje. Sve su to protuzakonite radnje ali one su se događale. Legalni reket. Molim vas korištenje državnih institucija, policije, porezne uprave prema onima koji nisu pristali na reket. To je također dio političke prakse koja je gotovo legalizirana i normalna u Hrvatskoj u zadnjih 20 godina. Činjenica je da je, ja velim opet ne vrijeđajući, ne želeći nikoga uvrijediti da je takvu praksu inaugurirala jedna politička stranka u Hrvatskoj. Nama je ovdje irelevantno sa stanovišta društva da li su poštenjačine u akciji socijaldemokrata ili Hrvatskoj čistoj stranci prava ili ne znam nekoj. Ali nam je strašno važno kakvu relaciju i odnos prema ovim pitanjima imaju najveće stranke u ovom slučaju HDZ, pa reći ću i SDP. SDP je ugrožen također, ugrožen je tom činjenicom jer je stranka za koju se predmnijeva, a vidio sam to i '99. godine da će doći na vlast, postoje ti tzv. pragmatici, makijavelisti koji smatraju da se stranka može rentirati, u nju ući, i onda od toga ulaska u politiku napraviti politički profit za sebe, za svoje, za svoju grupu itd. Zato to nije kritika samo jednoj stranci, to je jednoj praksi koja se mora promijeniti. Ovaj zakon može pripomoći, ali ne može biti dovoljan ukoliko se u najvećim strankama, u ovom slučaju govorimo o jednoj stranci koja je … [[Ne razumije se.]] tu praksu, ne dođe do radikalne reforme, reforme u svijesti ljudi da im bavljenje politikom i politički angažman neće donositi osobne, materijalne probitke i profite, niti njima, niti njihovima, nego da se ljudi učlanjuju u stranke zbog svjetonazorskih, pa ako hoćete razloga, ali i zbog toga da se ostvari ono što jest smisao politike, da se utječe na društvene događaje radi vjerujem boljitka života ljudi u našoj zemlji. Hvala lijepo.
Imamo jedan ispravak i jednu repliku. Zastupnica Ana Lovrin, ispravak netočnog navoda.
Gospođo potpredsjednice. Kolega zastupnik je rekao da se nitko nije zgrozio ili neki sličan izraz, ne mogu se sad sjetiti, dakle nad dokazanim kupnjama vjećničkih mandata. To nije točno. Evo ja se zgražavam, doduše nema dokazanih kupnji vjećničkih mandata, ali ima vrlo snažnih indicija da su stranke međusobno nudile pojedinim vijećnicima određene dobrobiti da bi promijenile stranku, i smatram da je to za krajnju osudu i da to tako nije dobro, i da treba smisliti mehanizme da do toga ne dolazi, ali mislim da će to jednostavno jedna demokratska tradicija i u našoj zemlji urediti. Ali evo ja se nad tim zgražam, ali zgražam se jednako tako i nad činjenicom zloporabe manjinskih izbornih prava, pa tako znamo da je u jednoj županiji, koja je vama vrlo bliska, i tamo negdje kod vas se itekako zloupotrebljavalo pravo nacionalnih manjina, na određeni broj zastupnika u skupštini, pa se onda vabilo birače isticavši te pripadnike nacionalnih manjina na čelnim mjestima, na listama, pa su se onda podnosile ostavke, a dopunjavao se broj vijećnika iz svojih redova, onim brojem koji pripada nacionalnoj manjini. Dakle prije svega mislim da je to isto zloporaba, a pogotovo nije pošteno u te svrhe koristiti nacionalne manjine.
Imamo repliku kolegice Dubravke Šuice, ali prije toga ću vas zamoliti samo da poštujete vrijeme svi zastupnici.
Evo odlučila sam se za repliku, jer nisam našla model kako ispraviti netočan navod. Govorili ste o kupovanju koalicijskih partnera. Ja bih željela jedan prijedlog dati danas ovdje. Mislim kad bismo u Hrvatskoj inaugurirali sistem koji vrijedi u Velikoj Britaniji, a to je relativna većina, da je onaj koji je osvojio relativnu većinu na razini lokalnoj, u gradskom vijeću, općinskom vijeću, županijskoj skupštini, ima pravo formirati koaliciju. Tada ne bi došlo do grubih zlouporaba, jer na ovaj način se grubo izigrava volja građana i grubo se izigrava volja birača. Budući da onaj koji nije imao relativnu većinu, nego nekoliko malih strančica ili nezavisnih lista se udruži i formiraju većinu u gradskom vijeću. Na taj način je bitno povrijeđena volja birača na izborima i upravo je izigrana. Imamo jedan primjer konkretno u Dubrovniku, gdje jedna nezavisna lista odlučuje svaki put o gradskoj vlasti, jedan put o ovoj, našoj, drugi put o ovoj drugoj, i ta nezavisna lista je zapravo ona koja vrši prevagu, i na taj način su birači grubo izigrani. Ja predlažem da se razmisli kod sljedeće izmjene zakona da relativna većina bude ono što se treba poštovati u Hrvatskoj. Što se tiče reforme svijesti o kojoj ste vi govorili, to će doći sa demokratskom tradicijom, i ja vjerujem da ćemo i mi u Hrvatskoj malo pomalo sazreti, i da ćemo shvatiti da prodaja mandata nije naročito moralan niti častan čin.
Odgovor na repliku, zastupnik Vidović.
Pa ja se svakako, ne samo načelno slažem sa vašim prijedlogom, i mislim da doista ucjene koje idu zapravo prema najvećim strankama i dovođenje zapravo tih najvećih stranaka u nemogućnost da realiziraju političke programe na kojima su dobili većinsku podršku, je također dodatni izvor … [[Ne razumije se.]] u političkoj sferi. Dakle mislim da je to pitanje sasvim legitimno i možda ga još može i vladajuća većina sada postaviti i staviti na dnevni red kao mogući, u okviru moguće promjene izbornoga zakonodavstva. Podržao bih takav jedan prijedlog, da li ne baš tako ili u tu intenciju u svakom slučaju. A što se tiče promjena svijesti. Znate dokle god imamo autoritarni sustav, nedemokratski sustav upravljanja u našim strankama, dokle nemamo dovoljno transparentan i demokratski sustav izbora unutar političkih stranaka, dok nemamo demokratsku propozivnost unutar stranaka, dotle će nam se događati ovi autoritarni, nedemokratski udari kakav je doživila npr. vaša stranka za koju se nadam da će u vremenu koje dolazi i zbog sebe, ali i zbog Hrvatske, Hrvatskoj treba jedna demokršćanska, … [[Ne razumije se.]] , normalna, demokratska stranka, da će taj iskorak napraviti. Ovo je doista dobra želja, nikako kritika samo vama i vašoj stranci.
Na redu je za raspravu zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospodine ministre. Evo ja ću svakako podržati donošenje ovoga zakona. Naime ovaj zakon koji je danas pred nama je svakako jedan daljnji korak u transparentnosti i jasnom prikupljanju i trošenju sredstava za rad političkih stranaka, nezavisnih kandidata i nezavisnih lista. Mi smo 2006. godine donijeli Zakon o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata, i taj zakon je bio na neki način rekla bih revolucionaran ili bio je, bilo je njime drastično izmijenjen način financiranja. Naime, po prvi puta tim zakonom uvedeno je limitiranje donacija koje jedna fizička, odnosno pravna osoba može dati pojedinoj političkoj stranci. Također su prvi puta u tom zakonu utvrđeni nedozvoljeni izvori financiranja, utvrđeno je pitanje nadzora prikupljanja i trošenja sredstava političkih stranaka i bio je to tada zaista jedan važan iskorak i jedna mjera u prevenciji borbe protiv korupcije. Ali, evo sada već u 3-godišnjoj primjeni toga zakona uočene su određene nedorečenosti, a osim toga ono što je još bitno ova materija, dakle financiranja i izborne promidžbe i političkih aktivnosti kroz sve ovo vrijeme je obuhvaćena sa otprilike 5 zakona koje na razne načine … jednoznačno ovisno da li se radi o izborima za predsjednika Republike, o izborima za zastupnike, o izborima za predstavnička tijela lokalnih jedinica ili o izborima za gradonačelnike, načelnike i župane. Dakle, različito tretira ovu materiju. I stoga je evo dobro da se cijela ova tema obuhvati jednim jedinstvenim zakonom. I tada kada se raspravljalo o tom zakonu iz 2006. ili koji je stupio 2007. na snagu, razgovaralo se, razmišljalo se o tome treba li izbornu kampanju, treba li ju posebno regulirati, treba li izdvojiti sredstva za kampanju, treba li imati posebne račune itd. Tada je prevladalo mišljenje da je zapravo aktivnost političke stranke kroz cijeli period aktivnost koja u konačnici vodi prema izborima i kampanji. Međutim, kao što sam rekla tada još 2008. Vlada je osnovala jednu multidisciplinarnu grupu upravo u cilju izrade jedne cjelovite analize postojeće zakonske regulative i prijedloga cjelovitoga rješenja. U međuvremenu su stigle i preporuke GRECO-a. Dakle to je grupa država u borbi protiv korupcije. Tijelo koje je otprilike u 5, 6 preporuka objedinilo ono što bi valjalo, a u cilju naravno transparentnog i jasnog korištenja sredstava što bi trebalo u političkoj aktivnosti, što bi trebalo učiniti. I evo ovaj zakon koji je tu pred nama je rezultat toga pa je zakonom u odnosu na dosadašnji,dakle proširen krug zabranjenih donacija što ja također izuzetno pozdravljam. O tome je kolega Marić široko govorio, ali zaista je nedopustivo da netko tko duguje javna davanja da istovremeno daje donacije političkim strankama ili nezavisnim kandidatima jer to ne ukazuje na ništa drugo nego da očekuje određenu korist i da potiče post izborna koruptivna djelovanja. Dakle, ograničen je izbor donacija znatno restriktivnije nego je to bilo dosada. I čuli smo ovdje, i ja bih se s time složila, da su političke stranke zaista jedna poluga i ustavna kategorija demokracije kao i parlamentarizam. I da bi bilo dobro i da bi bilo poželjnije da se u što većem iznosu one financiraju iz javnih sredstava, dakle iz proračuna. To će se na ovaj način i dogoditi bez obzira što ćemo možda čuti prigovor da su smanjena ta sredstva u iznosu od 10% koja se predviđaju iz proračuna za te namjene. Međutim, istovremeno su i drastično smanjeni limiti za donacije. Dakle, to je u odnosu na fizičke osobe 3 puta manje, a u odnosu na pravne osobe 5 puta manje. Dakle, drastično su smanjeni izvori iz donacija, a neznatno u odnosu na to ovi izvori iz proračuna kao javnoga novca. Što znači da će ipak gro toga financiranja ići prema proračunu što je i dobro. A to ne znači da stranke, pogotovo velike, se neće morati naučiti na jedno skromnije djelovanje i da sve svoje prezentacije svojih izbornih programa ma koliko bile velike i koliko pokrivale cijelo područje Hrvatske će morati uklopiti u ta smanjena sredstva, to je moguće. Na kraju krajeva time će političke stranke pokazati da žive i prate sudbinu građana u cjelini obzirom na ova vremena. Dakle, također je novina da je u ovom zakonu po prvi puta ograničen iznos potrošnje u izbornoj promidžbi. O tome je također bilo puno govora i to svakako na neki način pogoduje strankama, manjim strankama ili onima koji možda ne bi mogli po zastupljenosti u parlamentu ili u predsjedničkim tijelima prikupiti iznos sredstava. Stoga je taj iznos limitiran. Ono o čemu bi trebalo razmisliti, o čemu smo i na radnim tijelima govorili to je odredba o utrošku sredstava za izbornu promidžbu u izborima za predsjednička tijela jedinica lokalne samouprave gdje je zaista određen iznos od 50 tisuća kuna premalen i ne pravi nikakvu razliku primjerice između Grada Zagreba ili neke općine koja ima ispod 3 tisuće stanovnika. A za čelnika te općine je određen isti takav iznos, a ja tvrdim da čelnik takve općine ne samo da ne može skupiti 50 tisuća kuna nego on ih jednostavno nema gdje u promidžbi niti potrošiti i ne znam da li tu ima mjesta da se o tome razmisli, odnosno da se ovaj iznos za izbore predsjedničkih tijela također odredi rangirano prema veličini lokalne, odnosno područne jedinice. Također ono što je bitno i što je važna novina ovoga zakona u odnosu na prijašnji to je osiguran nadzor i kontrola, ali sada od potpuno nezavisnih tijela. Dakle, bio je prigovor na onu prijašnju kontrolu Ministarstva financija da ona ne može biti neovisna i nepristrana stoga sada u kontroli ostaju samo DIP i Državna revizija. Ono što na kraju valja reći da možemo podržati ovaj zakon. Da ne bih se složila sa kolegom koji je rekao da je on nezreo i nedorečen zbog ovih čini mi se 16 vladinih amandmana jer ti amandmani zapravo ništa bitno ne mijenjaju u predloženom tekstu, odnosno oni ga dobrim dijelom nomotehnički popravljaju i jasnije izražavaju ovu intenciju zakona a to je da se odvoje sredstva za politički rad stranaka i sredstva za izbornu promidžbu pa se njime samo jasnije stipulira da je potrebno otvoriti poseban račun i stranke poseban račun za financiranje i trošenje izborne promidžbe. Prema tome, ništa nije zbunjujuće i ništa nije novo u ovim amandmanima stoga mislim da su amandmani samo povećali kvalitetu teksta i jasnije izrazili intenciju cijelog zakona i stoga ja ću naravno podržati donošenje ovog Zakona.
Hvala lijepo. Nastavljamo. Riječ ima Ivo Grbić.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolege i kolegice zastupnici. Na samom početku svoga izlaganja istaknuo bih da podržavam donošenje Zakona o financiranju političkih aktivnosti i promidžbe kao i također podnijete amandmane Vlade Republike Hrvatske i primjedbe Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav na Konačni prijedlog zakona. Naime, temeljem izraženih mišljenja i primjedaba sa rasprave u Hrvatskom saboru i uvažavajući primjedbe Europske komisije, postojeća zakonska rješenja su nadograđena u svim onim pitanjima koja su nedostatno uređena te su utvrđena kvalitetnija i primjerenija rješenja pojedinih pitanja koja su značajna za zakonitost i pravilnost provedbe izbora. Čime se ovim zakonom o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe unapređuje sukladno normativi i praksi Europskih zemalja. Tako se kao kontrolni mehanizmi za nadzor provedbe Zakona utvrđuju neovisna nadležna tijela i to Državno izborno povjerenstvo i Državni ured za reviziju pri čemu se jasno razgraničava nadležnost tih tijela na način da svi poslovi koji se odnose na nadzor financiranja izborne promidžbe u nadležnosti su Državnog izbornog povjerenstva koje se provodi od dana otvaranja posebnih računa za financiranje izborne promidžbe, do završetka transakcija na tim računima. Dok Državni ured za reviziju provodi reviziju godišnjeg financijskog poslovanja i godišnjih financijskih izvještaja političkih stranaka, nezavisnih zastupnika i nezavisnih članova predstavničkih tijela jedinica lokalne, područne i regionalne samouprave a ne nadzor. U skladu sa Zakonom kojim se uređuje rad Državnog ureda za reviziju i međunarodnim revizorskim standardima. Nadalje, predloženim Zakonom utvrđuje se kao obveza jedinicama lokalne, područne i regionalne samouprave, osiguranje sredstava u proračunu za redovito godišnje financiranje političkih stranaka i nezavisnih članova predstavničkih tijela, kao i sankcije za neosiguravanje tih sredstava, za neredovitu isplatu te za neisplaćivanje naknade troškova izborne promidžbe u propisanom roku. Isto tako svi sudionici izbora dužni su otvoriti poseban račun za financiranje izborne promidžbe i to najranije prije roka predviđenog za održavanje izbora a donacije se na taj račun mogu prikupiti najkasnije do roka određenog za dostavu financijskog izvještaja o financiranju izborne promidžbe. Također ograničava se ukupan iznos troškova izborne promidžbe po kandidatu odnosno kandidacijskoj listi na lokalnom nivou a koji se utvrđuje po kriteriju broja stanovnika u pojedinim jedinicama lokalne i područne, regionalne samouprave. U slučaju da ukupan iznos donacije prelazi dozvoljen iznos troškova izborne promidžbe, političke stranke, nosioci nezavisnih lista i kandidata višak sredstava dužni su vratiti uplatiocima razmjerno doniranom iznosu. Predloženim Zakonom razrađuju se nadalje odredbe kojima se utvrđuje način raspoređivanja sredstava za naknadu troškova izborne promidžbe. U tom smislu na izborima za zastupnike za Hrvatski sabor, kao i na izborima za članove predstavnička tijela jedinica lokalne, područne, regionalne samouprave, sredstva za naknadu troškova izborne promidžbe raspoređuju se razmjerno broju osvojenih mjesta. Dok na izborima za predsjednika Republike Hrvatske, te na izborima za općinske načelnike, župane, i gradonačelnika Grada Zagreba sredstva za naknadu troškova izborne promidžbe raspoređuju se razmjerno dobivenim glasovima. Posebno se propisuje najviši dopušteni iznos donacije koju može donirati fizička i pravna osoba, te se razrađuju odredbe o zabranjenim izvorima financiranja. Ja bih istaknuo zabranu financiranja političkih stranaka od strane trgovačkih društava i drugih pravnih osoba u kojima Republika Hrvatska ima udjel ili dionice, kao i od fizičkih i pravnih osoba protiv kojih se vodi postupak za naplatu dopsjelih nepodmirenih obveza prema proračunu ili zaposlenicima. Osim taksativno navedenih prekršaja sa odgovarajućim novčanim kaznama u Prijedlogu Zakona predviđa se i mogućnost izricanja u upravnom postupku više vrsta administrativnih sankcija i to potpuni gubitak naknade troškova izborne promidžbe, djelomični gubitak naknade i obustava isplate naknade. Protiv odluke Državnog izbornog povjerenstva o izricanju takve administrativne sankcije nije dopuštena žalba ali se može pokrenuti upravni spor. Radi osiguravanja informiranosti javnosti o provedbi nadzora nad financiranjem izborne promidžbe, propisuje se da se izvješća Državnog izbornog povjerenstva o nadzoru financiranja izborne promidžbe i odluke Državnog izbornog povjerenstva o administrativnim sankcijama javno objavljuju. S obzirom na iznijeto a imajući u vidu da s ovim zakonom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, podržavam donošenje Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe. Hvala.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Pred nama je jedan Zakon koji će imati i ima vrlo snažan utjecaj na politički sustav u nas. Neke odredbe naoko mogu izgledati bezezlene ali ostaviti će dubokog traga u odnosima među političkim opcijama. Tijekom rasprave bilo je dosta konstatacija o tome kako postoji u Hrvatskoj jedan dio političkih opcija koji su interesnog klijentelističkog tipa vezani prema određenoj populaciji što je samo po sebi normalno i legitimno. Problem nastaje onog trenutka kada te političke opcije inzistiranjem na vlastitim programima što je normalno i legitimno praktično do te mjere opterećuju državni proračun i gospodarski sustav da vodi cijelo društvo prema padu konkurentnosti gospodarstva što ima naravno i ozbiljne posljedice po sve. Vjerojatno bi se najveće političke stranke vrlo lako složile oko toga da je dvostranačje najbolje rješenje ali i takva situacija zapravo osiromašuje politički sustav, reducira političke ideje, reducirala bi u konačnici i raspravu i naravno da to onda ne bi bio sustav koji omogućuje brži razvoj društva kako gospodarski tako i svaki drugi. Pitanje koje se postavilo je zašto netko financira različite političke stranke? Neki su ljudi u pojedinim opcijama političkim skloni spremni to i materijalno podržati, neki od toga imaju interes. Nije isto tako niti nedemokratski da određene pa interesne grupacije podržavaju neku političku opciju koja može njima osigurati određene i nove gospodarske aktivnosti dakle nove poslove. Bilo je slučajeva da je većina primjerice građevinskog sektora podržavala jednu političku opciju ocjenjujući da upravo kroz nju može upravo sebi u budućnosti osigurati poslove. I to je isto tako legitimno, samo po sebi nije ni na koji način problematično. Problem nastaje onog trenutka kada se pređe ta granica legalnog sustavnog financiranja te se pređe na način financiranja putem crnih fondova, izvlačenjem novaca i na taj način se praktično kupuje vlast, stvara jedan odnos i u Parlamentu i različitim drugim predstavničkima tijela vlasti koji ne odgovara stvarnim interesima i željama birača nego pojedinim interesnim skupinama koje su financirale takav način dolaska na vlast. Naravno da onda kroz zakon treba takve situacije ograničiti u najvećoj mogućoj mjeri. Pitanje zapravo na koji način i da li je pretjerano administriranje najbolji model koji će do toga dovesti. Kada je u pitanju ovaj konkretan zakon ja se bojim tu nečega drugog. On je pretjerano normirao i dovodi do toga da se inzistira na brojnim izvješćima koja sama po sebi nisu problematična, ali mogu upravo pretjeranim kompliciranjem sustava dovesti do toga da jednostavnije političke opcije financirati crnim torbama, izvlačenjem novca nego legalnim sustavom. I tu zapravo dolazimo do toga gdje je zapravo ta stvarna granica gdje jednim normiranjem se sustav kontrolira kako ne bi otišao u neželjenom smjeru, a na drugi način prelaskom te granice ne dovodimo politički sustav i zainteresirane strane do toga da praktično crnim novcem financiraju kampanje. Upravo je jedan takav model bio vrlo snažno izražen na posljednjim parlamentarnim izborima ali to nije nikom u interesu. Dakle, tome svi skupa trebamo stati na put i pronaći pravi model. Bilo je ovdje riječi i o tome da je možda bolje ograničiti financiranje na izvore iz javnih legalnih sredstava. Pitanje u kojoj mjeri i na koji način kako bi se otklonile upravo te slabosti. I mi u HSP-u smatramo da je to pravi put, a ne posebice javno objavljivanje izvješća o tome tko financira kampanje. Bojim se da takav model iako s jedne strane predstavlja u potpunosti javnosti tko je koga financirao zapravo i vodi dvostranačju ali vodi i gašenju nekih političkih opcija koje sigurno imaju što ponuditi hrvatskom političkom prostoru i mogu drugačijim pogledima, novim idejama osvježiti i politički prostor i unijeti novine koje će osigurati razvoj društva u cijelosti. Zbog toga je bolje imati legalne i legitimne izvore iz proračuna kako državnog i različitih jedinica lokalne samouprave u većoj mjeri, a u manjoj mjeri se oslanjati na crne fondove koji mogu i kroz pretjerano normiranje koje postoji u ovom zakonu zapravo dobiti jedan vjetar u leđa. U konačnici da zaključim, ja se pridružujem onima koji su danas izrekli svoj stav da bi ovaj zakon bilo dobro uputiti u treće čitanje kako ne bi prebrzim donošenjem jednog iznimno značajnog zakona za politički sustav doveli do toga da ga s jedne strane moramo mijenjati, a s druge strane da imamo razvoj društva koji nije onakav kakav bi željeli. Zbog toga će i glas HSP-a ići prema podršci prijedloga da se ovaj zakon uputi u treće čitanje. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo prvu repliku, gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Evo kolega Srb spomenuli ste najveći problem, to je bio problem kojeg se HRvatska nažalost nauživala problem financiranja kroz crne fondove iz crnih torbi. Praktički kada se malo bolje pročita ovaj zakon pogotovo članak 14. dužnost otvaranja posebnog računa za financiranje iz donacija političkih stranaka i nezavisnih lista onda je u biti savršeno jasno što se s Hrvatskom sve događalo. I pitanje je onda koliko oni koji su se tako ponašali mogu ako već predlažu zakon provoditi taj zakon. To je dakle suspektno onako načelno. Jer ti crni fondovi koje ste u nekoliko navrata spomenuli crne torbe koje se sada odvijaju i čiji se sadržaj sada rastresa pred mnogim našim domaćim sudovima dakle ukazuje nešto što je svakome bilo jasno. Sjetite se samo koliko je volova bilo ispečeno, koliko je ovnova, ovaca bilo ispečeno, a evo sada bi se program razvitka Hrvatske trebao bazirati upravo na zapošljavanje pastira, a ovce su davno, davno ispečene. Dakle, koliko je sva ta kampanja, koliko su druge stranke, sve ostale, osim vladajuće da se zbroje potrošile ne treba brojiti, ne treba čak ni cjepidlačiti, to je svakome savršeno bilo jasno. Dakle, da su se organizirali derneci, da se pilo, jelo, da se poziva narod koji je opljačkan i onda mu se nudila takva hrana. Naravno jedan dio je odlazio i u privatne džepove. To je jedan od velikih problema koji ja mislim da ćemo više konačno tome stati na kraj, ali ono što ostaje i dalje vrlo suspektno, a to je tzv. politički reket kada dužnosnici bilo koje razine, čak i lokalne razine pozivaju gospodarstvenike ne bi li im netko donirao. To mora biti najstrože osuđeno, jer upravo oni jadni daju ne dobrovoljno.
Hvala lijepa.
Ne dobrovoljno nego da bi dobili kasnije…
Niste ni vi ni USKOK ni Državno odvjetništvo ni sudac, a tako se vladate i tako govorite. Gospodine Srb, imate odgovor.
Hvala lijepo. Dakle, cijenjena kolegica Ingrid Antičević-Marinović je govorila o tome što i na koji način se događa kada se različiti dužnosnici na različitim jedinicama lokalne samouprave, ali i najviši državni dužnosnici zapravo okreću financiranju kampanje iz pomoći onih prije svega i poduzetnika koji imaju određenog interesa. Naravno da je sve to ponekad i potpuno legalno i legitimno, ali mi smo došli kao društvo do toga da pojedini snažni poduzetnici imaju interesa doći na različite pozicije izvršne vlasti kako bi njih koristili dalje za razvoj svojih poduzetničkih pothvata. Dakle, nije njima temeljni cilj prije svega rješavati probleme građane nego imaju drugačije interese. I mi smo zapravo dosadašnjim sustavom na neki način promovirali upravo takvu ideju i to je nešto što se pokazalo iznimno loše u svakom pojedinačnom slučaju kakvih ima u različitim mjestima u Hrvatskoj. Tome bi trebalo na odgovarajući način prije svega buđenjem svijesti ljudi upozorit na štetnost takvih situacija. Dakle postoje i političke stranke, postoje i pojedinci, nezavisni kandidati koji imaju želje i volje rješavat probleme društva odnosno sredine koju predstavljaju. S druge strane, postoji naravno interes i poduzetnika i kapitala da kroz različita i predstavnička tijela i tijela izvršne vlasti ostvare svoje poduzetničke pothvate. Ono što treba osigurat zakonom je da to jedno i drugo bude u funkciji razvoja društva državljana, a ne pojedinaca koji imaju svoje partikularne interese. Hvala lijepo.
I druga replika, gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Hvala vam. Gospodin Srb me potaknuo na razmišljanje, nisam jutros čula ni od koga što je sa onim donatorima koji financiraju i jedne i druge i treće, je li o tome možda zakonodavac razmišljao jer takvih slučajeva ima vjerujte puno. Koji su motivi tih donatora, kako će se stati na put takvima i to je jedno zaista moralno pitanje, ne znam može li zakon to urediti. Ja se osobno pridružujem onima koji su za to da se najviše novca dobije iz proračuna, bilo lokalnog, bilo državnog, a da manje prostora ostane za donatore. Što se tiče političkih reketa, sami oni pribjegavaju, sami oni inauguriraju taj reket, ne inauguriraju to političari nego upravo ti pojedinci koji žele ostvariti neke svoje interese. I ja jednostavno vjerujem da sazrijevanjem političke kulture i demokracije će i ovo kod nas također biti riješeno, a ako ima zakonske mogućnosti zato sam da se to uvede.
Odgovor, gospodin Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Dakle, ovo je jedno neobično zanimljivo pitanje koje sam propustio iznijeti u raspravi. Naime, postoji doista veliki broj poduzetnika koji imaju potrebe financirati različite političke opcije kako bi kroz to osigurali sebi neku bolju poziciju nakon izbora, bez obzira na kojoj razini. Ali temeljno je pitanje da li te ideje dolaze od poduzetnika koji sebi hoće kroz to osigurat i nešto što im objektivno možda ne bi trebalo pripadat ili je politička praksa u nas takva da pojedinim gospodarskim subjektima i onim velikim, a i od velikog ugleda u društvu zapravo nameće jedan sustav u kojem oni moraju tako postupat kako bi gospodarski preživjeli. I to je jedna dvojba na koju se isto tako mora odgovorit na pravi način razvojem našeg društva u smjeru u kojem vjerujem da svi želimo da ide. Hvala lijepo.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Biserka Vranić. Izvolite. Nema je. Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Nema ga. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Da li želi ministar zaključno? Izvolite. Ministar Mlakar, izvolite.
Hvala vam lijepa, gospodine predsjedniče. Pa vjerujem da sam dužan reći nekoliko stvari jer možda možemo i pojasniti ono što su bile dvojbe kod nekih zastupnika koje su izrazili u svojoj raspravi, ako mi dozvolite. Neću se osvrtat na one silne referate i načelne rasprave s obzirom da je drugo čitanje zakona pa bismo trebali govorit o konkretnim primjedbama. Volio bih se zadržat na onom što mislim da će možda dodatno pojasniti razloge i potrebu donošenja ovoga zakona. Čuli smo i zahvaljujem se zastupnici Lovrin koja je rekla da je Vlada već 2006. godine donijela po prvi puta zakon koji je uveo neka ograničenja u financiranju rada političkih stranaka. Svi su se čudili i pozivali se na to zašto Vlada sada, tek sada ili zašto ide s ovim zakonom pritisnuta nekakvim nalogom Europske unije. Dužan sam ovdje reći niti 2006. godine Vlada nije imala nikakav nalog za donošenje ovog zakona niti danas ima nalog. Vlada je preuzela sama na sebe obvezu jer je držala da ovo pitanje treba urediti zakonom. Dodatno je u zakon unijela neke odredbe i zbog činjenice da smo vidjeli da u provedbi zakona iz 2006. godine nisu neke situacije bile možda na najbolji način riješene. Tome u prilog idu i događaji ako hoćete i oko zadnjih održanih izbora gdje su se izrazile dosta velike sumnje u činjenicu kako se financiraju pojedine političke kampanje. Sve to su bili razlozi zašto se Vlada odlučila za izradu ovog Zakona o financiranju političkih aktivnosti izborne promidžbe i ono što je predstavljalo svojevrsnu kodifikaciju dosadašnjih pet zakona koji su svaki u jednom dijelu uređivali financiranje, bilo da se radilo o lokalnim izborima ili izborima zastupnika ili izborima za predsjednika Republike. Stoga mislimo da je ovaj zakon vrijedno donijeti i da nikakvih razloga nema, kao što su neki isticali u svojim raspravama, za nekakvo treće čitanje zakona. Probat ću to još jednom poduprijeti tu tezu i činjenicom da od tih 16 amandmana koji se smatraju sad jako velikim brojem 12 amandmana ili čak 13 su apsolutno tehničke prirode, odnosno posljedica su dvije važne izmjene. Dvije važne izmjene onog zakona iz prvog čitanja su činjenica da smo uredili način kontrole, da jedan dio kontrole redovnog poslovanja i redovnog rada svih političkih subjekata vrši reviziju Državni ured za reviziju. I drugi dio da sve ostalo osobito izbornu promidžbu i sve aktivnosti u izbornoj promidžbi nadzire i kontrolira samostalno ali i preko nadležnih tijela Državno izborno povjerenstvo. Posljedica te norme bile su onda neke izmjene drugih članaka gdje se samo govori o tehnici provedbe te osnovne norme. I drugo zbog čega ima desetak amandmana je činjenica da smo se odlučili da svi oni koji sudjeluju u političkoj utakmici su dužni otvoriti posebne račune za izbornu promidžbu na kojima će prikupljati sredstva izborne promidžbe, pa je to uzrokovalo desetak amandmana jer smo morali dodavati općinske načelnike i gradonačelnike u tekst zakona. Time ni u jednom dijelu nismo promijenili smisao postojećeg zakona i zbog toga držimo da nikakvog razloga ne bi imalo treće čitanje, nego da je zakon potpuno jasan i da ga se apsolutno u ovom tekstu može donijeti. Mi smo primili već dio amandmana na tekst. Htio sam samo, mislim da je i zbog javnosti bitno posebno se osvrnuti na izlaganje predstavnika kluba SDP-a koji je govorio da smo zabranili financiranje političkog rada kod pravnih osoba koje duguju porez. Pa samo da pojasnim da ta norma tako ne glasi, nego da se zabranjuje financiranje fizičkim i pravnim osobama protiv kojih se vodi postupak naplate dospjelih nepodmirenih obveza prema proračunu ili zaposlenicima. Zašto baš takav izričaj probat ću pojasniti, možda smo time riješili neke dileme. Zbog toga što tamo gdje se vodi postupak smo sasvim sigurni i imamo podatke da je takva firma ili neka privatna djelatnost u stanovitim problemima. Drugo, da se radi ne samo o porezima nego i o svim mogućim davanjima prema zaposlenicima i svim davanjima prema proračunima bilo lokalnih jedinica, bilo državnom proračunu. Ono što mislimo da je dovoljno u ovoj mjeri, ako bi se išlo šire od ove norme postoji opasnost da neki koji vode sporove oko potraživanja za koja kasnije mogu u stvari dokazati da su te firme u pravu mislimo da bi bila pre rigorozna mjera kada bi i njih ovdje uključili jer se može dokazati da su te firme nekim kompenzacijama ili drugim transakcijama u stvari bile potpuno solventne i da su mogle si dozvoliti i financiranje političkog djelovanja. Ono što sam želio ispraviti jer se nas vrlo često kao Vladu proziva ovdje i za rekao bih neprofesionalan rad. Nigdje niste mogli naći u ovim materijalima da je predlagatelj ovog zakona ili bilo kojeg dijela Ministarstvo uprave. Predlagatelj i ovog zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sačinjen je rekao sam zbog toga što mislimo da ovo područje se na ovaj način može urediti zbog toga što mislimo da je ovaj sustav bez obzira što je, ni jedan zakon nije svemoguć pa da će potpuno nas lišiti mogućnosti akrobacija u financiranju svega onog što je bilo riječi u raspravama. Vjerujemo da je dovoljno dobar okvir da se može vrlo jasno i precizno odrediti način financiranja, izvori financiranja, a onda i odrediti eventualne sankcije za one koji se ne drže odredbi ovog zakona. Jedna stvar koju sam dužan reći i mislim da je dobro znati članak 23. je posebno apostrofiran, a to se tiče financiranja od strane stranaca fizičkih osoba zašto je ta norma za strance, fizičke osobe ostala u zakonu je činjenica da prema našim već zakonima koji su na snazi stranci, državljani država Europske unije koji žive na području Republike Hrvatske imaju aktivno i pasivno biračko pravo za predstavnička tijela jedinica lokalne i regionalne samouprave. Dakle, mogu biti članovi predstavničkih tijela. Prema tom zakonu mogu se kandidirati bilo za općinska, gradska vijeća ili županijske skupštine, pa držimo da bi trebalo otvoriti mogućnost i da oni budu jedni od onih koji se mogu javiti u financiranju političkih kampanja i zbog toga ta norma u zakonu postoji. Evo zahvaljujem se svima koji su sudjelovali. Mi ćemo imati vjerujem vremena se očitovati o amandmanima koje smo dobili na ovaj tekst. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se ispune uvjeti. A sada najavljujem pauzu do 15,00 sati i počinjemo isto tako ranije već najavljenom točkom dnevnog reda Konačni prijedlog zakona o sprječavanju sukoba interesa, drugo čitanje, P.Z. br. 703. U 15,00 sati. Hvala. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe, drugo je bilo čitanje, P.Z.E. br. 544. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Pregled amandmana dostavljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja ministra Davorina Mlakara da se očituje o amandmanima. Počinjemo sa prvim amandmanom Kluba nacionalnih manjina na članak 2.
Vlada ne prihvaća amandman s obzirom da se radi o izvorima financiranja rada političkih stranaka i nezavisnih zastupnika, zastupnika nacionalnih manjina mislimo da je došlo do možda nerazumijevanja ovog članka zakona. Prema tome ne mogu se nezavisni članovi financirati iz stranačkih manifestacija pa zbog toga po smislu ovaj amandman bi trebalo odbiti, a financiranje je riješeno.
Molim vas Klub zastupnika nacionalnih manjina neka se očituje. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Povlači se amandman. A sada vas molim ministre, gospodin Slavko Linić i gospodin Luka Denona tražili su. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas. Ja sam, ja nisam sudjelovao u tome nego očitao rezultat. … [[Upadica se ne razumije.]] Šta ćemo? Gospodin zastupnik tvrdi da je u ispisu u onih 77 … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ne? A 3 suzdržana? Pa onda, a vi niste suzdržani? … [[Upadica se ne razumije.]] Onda ćemo prihvatiti, vjerujemo da nije pa nisu 3 nego 2. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Znate što, ovako: mi možemo kontrolirati to. … [[Upadica se ne razumije.]] Da? … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas. Šta kaže, hoćemo li ponoviti glasovanje? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Molim? Evo predsjednik kluba HDZ-a … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Molim vas! Molim? … [[Upadica se ne razumije.]]
Gospodine predsjedniče, udovoljena je brojka za kvorum, udovoljena je brojka od 77 pozitivnih glasova i glasovanje je legalno. Hvala. … [[Upadica se ne razumije.]]
Gospodo, u ime kluba SDSS-a gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Molim strpljenja, sve ćemo riješiti.
Kolegice i kolege pa svi smo mi vidjeli da je kolega Denona izašao vani među posljednjima od zastupnika SDP-a, HNS-a i IDS-a. Prema tome, nije sporno da on nije bio ovdje, sporno je samo kako se dogodilo to da je zapisano da je bio. Prema tome, što se nas tiče, Kluba zastupnika SDSS-a, Kluba zastupnika nacionalnih manjina mi ne vidimo razloga da se ovo glasovanje ne ponovi i da se otkloni bilo kakva sumnja o tome da li je ovdje riječ o nekoj neregularnosti. Nije riječ o neregularnosti jer nitko niti s druge strane nije prešao na klupe SDP-a i s ove strane. Prema tome, riječ je o nekoj tehničkoj grešci za koju mi nemamo sada objašnjenje zašto se dogodila. Ali zato ja molim predsjednika kluba HDZ-a da prihvati da se ponovi glasanje. Mi s tim nemamo nikakvih problema. Kvoruma imamo, većinu imamo i to se može ponoviti [[Upadica: Prihvaćamo.]]
Idemo na amandmane broj 2. u pogledu Prijedloga zakona o financiranju političkih aktivnosti stranaka, 2. amandman zastupnika Zvonimira Mršića na članak 3. stavak 2.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Vlada ne prihvaća amandman zastupnika Mršića jer se njegovim amandmanom propisuje da bi svaka jedinica lokalne samouprave morala osigurati točno određen iznos sredstava za redovno godišnje financiranje. S obzirom da imaju obvezu osigurati sredstva za financiranje stranaka, vjerujemo da je u samoupravnom djelokrugu svake jedinice da ona odredi visinu sredstava koja će na to potrošiti stoga ne možemo prihvatiti amandman.
Hvala lijepa. Gospodina Zvonimira Mršića nema, glasujemo o amandmanu. Tko je za ovaj amandman da digne ruku? Nije dobio potrebitu većinu. Treći amandman je sastavni dio prijedloga, to je amandman Vlade. Idemo na 4. amandman zastupnika Zvonimira Mršića na članak 12. stavak 3.
Vlada prihvaća amandman zastupnika. Prihvaća.
Molim vas malo glasnije jer u ovakvoj galami je teško čuti. Znači 4. amandman na članak 12. je prihvaćen. 5. amandman istog zastupnika na članak 13.
Vlada prihvaća i taj amandman.
I taj amandman je prihvaćen. Zatim, Vladin amandman koji je sastavni dio prijedloga, 6. amandman na članak 14. je prihvaćen. 7. također Vlada na članak 15. je prihvaćen, postaje sastavni dio prijedloga. 8. Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a na članak 17. stavak 1. alineja 2.
Vlada ne prihvaća amandman radi se o tome da li se troškovi izborne promidžbe računaju po jednoj izbornoj jedinici ili u izbornoj jedinici. Naime, u slučaju kada bi se prihvatio ovaj amandman politička stranka bi mogla iako se natječe možda u jednoj izbornoj jedinici koristiti sredstva uvećana za 7 ili 10 puta za promidžbu u jednoj izbornoj jedinici. MI smo se odlučili za ove limite sredstava i mislimo da zbog toga ne treba prihvatiti ovaj amandman.
Hvala. Klub zastupnika HNS HSU-a gospodin Richembergh. Hvala tko je za ovaj amandman kojeg inače Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebitu većinu. 9. amandman zastupnice Ane Lovrin i Emila Tomljanovića na članak 17. stavak 1.
Vlada prihvaća amandman.
Ovaj amandman postaje sastavni dio Prijedloga zakona. 10. Kluba zastupnika HNS HSU-a na članak 18.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio Prijedloga zakona. 14. Kluba zastupnika HNS HSU na članak 19.
Vlada ne prihvaća amandman, radi se o naknadi sredstava izborne promidžbe za članove u Europskom parlamentu, s obzirom da je u tom načinu izbora uređen po prvi puta drugačiji izbor od redovnih izbora jer postoje preferirani glasovi odnosno preferencijalni princip mi smo zadržali rješenje da samo oni koji dobiju taj preferirani broj glasova od 10% imaju pravo na naknadu troškova izborne promidžbe kako je određeno zakonom.
Gospodin Beus Richembergh.
Rješenje koje zagovara Vlada potpuno je nelogično jer ispada da lista koja zadobije 5% na parlamentarnim izborima, a ne uđe u Sabor, jer to je također moguće teoretski, može dobiti refundaciju troškova, a parlamentarni zastupnik u Europskom parlamentu koji uđe sa 7,2% i njegova stranka nema pravo na ništa. To potpuno je nelogično i tražim glasovanje naravno.
Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala nije dobio potrebitu većinu. 12. Kluba nacionalnih manjina na članak 19. stavak 1.
Ja ću sada pažljivo to pročitati, Vlada prihvaća amandman, ali bi predložila drugačiji tekst, dakle prihvaća se smisao, a tekst koji je prihvatljiv bi glasio: "U članku 19. u stavku 1. podstavku 3. iza riječi "političke stranke" briše se zarez i dodaje se riječ "i", a riječi "i kandidati za zastupnike pripadnike nacionlanih manjina" brišu se.". Iza podstavka 3. dodaju se podstavci 4. i 5. koji glase: "Kandidati za zastupnike pripadnika nacionalnih manjina koji su postali zastupnici u Hrvatskom saboru i kandidati za zastupnike pripadnike nacionalnih manjina zastupljenih u stanovništvu Republike Hrvatske s manje od 1,5% stanovnika koji nakon izbora nisu postali zastupnici u Hrvatskom saboru, a dobili su više od 15% važećih glasova birača izborne jedinice imaju pravo na naknadu u visini 15% iznad iznosa naknade koja pripada zastupniku".
Gospodin Furio Radin u ime Kluba.
Dobro, prihvaćamo tumačenje Vlade i ovu novu formulaciju koju je dala Vlada u ovom trenutku.
Dobro, prihvaćena je formulacija kako je ministar pročitao ovdje i utoliko se slaže i Klub koji je to predložio. Idemo dalje. 13. amandman Vlade je sastavni dio prijedloga na članak 21. 14. amandman zastupnika Josipa Leke u članku 23. stavak 1.
Vlada ne prihvaća amandman. Probat ćemo rekli smo to jučer u završnoj riječi ali ću ponoviti, dakle, smisao je amandmana da se zabrani, odnosno ne omogući financiranje kampanja izbornih niti stranim fizičkim osobama. S obzirom da našim Zakonom o izboru u Europski parlament, ali isto tako Zakonom koji omogućava državljanima država Europske unije koji žive u Hrvatskoj, da imaju aktivno i pasivno biračko pravo za predstavnička tijela jedinica lokalne i regionalne samouprave, mogu biti birani u ta tijela, čini nam se svrhovitim da imaju pravo i mogućnost financiranja političkih kampanja bilo svojih bilo nekih kandidata, pa stoga ne prihvaćam ovaj amandman gospodina Leke.
Gospodin Josip Leko. Izvolite.
Ovo obrazloženje koje sam čuo od Vlade nam logike. Da je svrha da se pomogne članovima ili građanima zemalja EU koji u Hrvatskoj steknu pravo birati i biti birani onda bi bila logika da ostave da mogu primati donacije od političkih stranaka iz stranih zemalja. To je interes. Ali vi ne dozvoljavate da se primaju donacije od političkih stranaka pa makar one bile sestrinske, a ostavljate da građanin pojedinac može davati donaciju. Moram reći da me to podsjeća da otvarate brešu pranja novca. Oprostite, ne dozvoljavate da političke stranke pomažu političke predstavnike koji one žele, a dozvoljavate da građani nekih stranih država ima interes da podupire neki izbor. Pa gdje je tu logika gospodo draga? Gdje je tu logika? Nema je, a niste mi dali obrazloženje zašto ste protiv toga da se zabrani donacija onih pravnih i fizičkih osoba koji imaju dospjelo dugovanje prema radnicima ili proračunu. A niste mi dali obrazloženje, a isti je amandman. Dakle, ja tražim da se glasuje i o jednom i o drugom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu ovaj amandman. I sada imamo. Koji amandman?
Obrazloženje o amandmanima i na drugi dio podstavak 6. ja nisam stigao dati obrazloženje.
Dobro. Onda podstavak 6.
Iako smo i o tome jučer govorili. Smisao amandmana je iako je to jučer izrečeno da se zabranjuje financiranje onim firmama ili društvima koji imaju nepodmirene porezne obveze u stvari je ovo naše rješenje u zakonu šire. Ne radi se o poreznim nego se radi o svim dugovanjima prema proračunima, bilo da se radi o državnom proračunu ili jedinica lokalne samouprave, ali isto tako ako imaju dugovanja prema svojim zaposlenicima, takve tvrtke se ne mogu pojaviti u financiranju političkih aktivnosti. Ono što smo mi ostavili je da se vodi postupak, jer jedino ako se vodi postupak mi ćemo sa sigurnošću moći utvrditi koji su to subjekti koji imaju ta dugovanja, ako nemamo činjenicu pokretanja postupka za naplatu dospjelih potraživanja vrlo teško bi se moglo utvrditi koji su to sve subjekti koji duguju, a pojavili su se kao mogući financeri kampanja, zbog toga nismo prihvatili vaš prijedlog amandmana.
To je sastavni dio amandmana. Ali nismo ga ni odbili. Amandman je apsolviran, nemamo što sada više. Odbijen je i gotovo. Imali ste prilike da obrazložite vaše protivljenje o Vladinu prijedlogu. ... [[Upadica se ne razumije.]] Pa je odbijen je amandman. ... [[Upadica se ne razumije.]] Prije nego je odbijen imate pravo i vi ste govorili. I onda smo mi glasovali i nije prošao. I sada idemo dalje. A nema dio amandman nismo na dijelove amandmana glasovali nego na cijeli amandman. Molim vas, imamo sada ovako. Amandmane Vlade 15. na članak 23. zatim članak 28., pa onda članak 29, pa na članak 32., pa na članak 35., pa na članak 36., 37., pa onda 38., 39., 41. i 44. Ti amandmani postaju sastavni dio prijedloga zakona pa o njima sada nećemo uopće raspravljati. I onda prelazimo na 26. amandman zastupnika Zvonimira Mršića koji se odnosi na članak 47.
Vlada ne prihvaća amandman. Predloženi amandman nije u skladu sa člankom 33. Prekršajnog zakona koji propisuje visinu novčane kazne za počinitelja koja mora biti izražena u minimalnom i maksimalnom iznosu, a to nije u slučaju ovog amandmana gospodina Mršića.
Hvala. Gospodina Mršića nema glasujemo o amandmanu. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. I 27. amandman zastupnika Zvonimira Mršića na članak 48.?
Iz istog razloga gospodine predsjedniče, što nije sukladan članak 33. Prekršajnog zakona kojim se propisuju novčane kazne ne možemo prihvatiti ovaj amandman koji je izražen u postotku a ne u rasponu koji je moguć.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Kako nema gospodina zastupnika. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. I imamo 28. amandman Vlade Republike Hrvatske koji se odnosi na članak 51. i on je sastavni dio prijedloga zakona. S time smo amandmane završili. Pa vam dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 86 glasova za, 2 suzdržana i 1 protiv. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici, nastavljamo sjednicu kako smo i najavili sa točkom - Konačni prijedlog zakona o sprječavanju sukoba interesa, drugo čitanje, P.Z. br. 703. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na drugo čitanje Zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za lokalnu, područnu, regionalnu samoupravu. Izvješća niste primili, ali u tijeku sjednice ćete dobiti, umnožavaju se. Amandmane su podnijeli Klub Nezavisnih zastupnika i Klub SDSS-a. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospodin Dražen Bošnjaković, ministar pravosuđa izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. Pred vama je Konačni prijedlog zakona o sprječavanju sukoba interesa. Ja bih rekao ovo je iznimno važna materija i Zakon kojeg smo donijeli 2003. godine pretrpio je već 6 izmjena i dopune. Doslovce smo ga svake godine mijenjali i više promjene nemaju smisla, morali smo pristupiti izradi jednog novog cjelovitog teksta Zakona o sprječavanju sukoba interesa i naravno u okviru tog novog Zakona smo ocijenili stanje kakvo danas imamo u tom zakonodavstvu i naše su ocjene da treba sustav unaprijediti. Sukob interesa bez obzira što je zakonski regulirano od 2003. godine je u našem sustavu relativno mlad institut i naravno da ga je potrebno usavršavati. Koje su osnovne teze novog Zakona kojeg predlažemo i koji su temeljni ciljevi i unapređenja u odnosu na sustav koji imamo. Smatramo da ovime pružamo jedan bolji okvir za sprječavanje sukoba interesa jer svi koji obnašaju javne dužnosti doista moraju uvijek na prvo mjesto stavljati javni interes i kada dođe do onoga sukoba između javnog, privatnog, osobnog uvijek treba prevagnuti javni interes. Ovim Zakonom reguliramo da do takvih situacija ne dođe i to na način da Zakon ima jednu preventivnu funkciju, ima cijeli niz instituta koji sprječavaju da dođe do takvih situacija gdje se mogu sukobiti ono što je javni interes i ono što je privatni. Ključne stvari koje želimo ovdje razriješiti je širimo krug onih na koje se Zakon primjenjuje. Do sada to nisu bili državni službenici, rukovodeći službenici koje imenuje Vlada Republike Hrvatske, dakle ravnatelji u ministarstvima koji rade na iznimno važnim i osjetljivim poslovima i smatramo da ovim zakonom treba urediti njihovu poziciju da kod njih osiguramo jednu nepristranost, jedno ponašanje koje će uvijek biti u službi javnog interesa. Također predsjednici uprava i članovi uprava trgovačkih društava u većinskom vlasništvu Republike Hrvatske iznimno osjetljiva mjesta i na njih širimo dosege ovog Zakona. Pored navedenog, svi znamo da imamo sadašnju odredbu koja govori o udjelima, ili postotku dionica u dioničkim društvima koje dužnosnici imaju 20%, i sa tih 20% imamo određenu regulativu kako spriječiti da dužnosnik koji ima poslovne udjele ili dionice u nekom društvu kojih su 20% ne dođe u sukob javnog i privatnog. Ovim zakonom spuštamo tu granicu sa 20%, spuštamo taj cenzus na 0,5%. Naravno propisujemo i sve one daljnje oblike kako postupati, kada se može poslovati, kada se ne može poslovati, da je potrebno pravo upravljanja prenijeti na treće osobe koje upravljaju poslovnim udjelima i koje upravljaju dionicama. Dužnosnik mora biti oslobođen takvih stvari kako bi mogao potpuno biti posvećen svom poslu i kako bi odluke mogao donositi u javnom interesu. Pored navedenog vrlo važno je i bolji sustav kontrole imovinskih kartica jer sva ona izvješća o imovnom stanju koja mi imamo nemamo učinkovit sustav provjere tih imovinskih kartica i ovim Zakonom uvodimo preliminarnu kontrolu, to je ona kada se zaprimi prijava i kada ocjenjujemo da li ona ima sve potrebne sastojke i da li se po njoj može postupati i ona redovna kada se vrše analize i usporedbe svih podataka koji su u imovinsku karticu upisani i to prvenstveno provjerom dostupnih podataka koje vode državna tijela u svojim evidencijama. Dakle, kada se radi o pokretninama, vozila, evidencija je u Ministarstvu unutarnjih poslova, a kada se radi o nekretninama, imamo zemljišne knjige u kojima se evidentira vlasništvo nekretnina. Velika novina je tu naravno da će dužnosnici davati dozvolu da isključivo radi provjere podataka koje su naveli u imovinskim karticama daju i suglasnost da je moguće provjeravati bankovne račune, jer svi u imovinskim karticama navodimo da imamo ušteđevinu ili nemamo, da imamo određeni iznos sredstava, i kako bi se to moglo provjeriti moramo biti spremni omogućiti da to se provjeri. Velika novina i mislim da ono što unapređuje naš sustav je depolitizacija i profesionalizacija samog Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa. Do sada znamo kako smo Povjerenstvo birali, ali sada predviđamo model gdje bi Povjerenstvo imalo 5 članova, Predsjednika i 4 člana. Oni bi bili profesionalci, imali bi stručnu službu i na taj način bismo osigurali jedan kontinuirani rad jer zaista provjera svih ovih kartica koje smo stavili u ovlasti i sve druge nadležnosti koje ima, to je davanje mišljenja. Jer ukoliko se nađemo u jednoj poziciji gdje nam nije jasno kako postupiti dužni smo i imamo mogućnost zatražiti mišljenje Povjerenstva koje će nam reći tada kako zaštititi javni interes i kako postupiti u određenoj situaciji. Pored navedenog, definirali smo jasnije sankcije, definirali smo da kao sankcije imamo opomenu, imamo uskratu plaće i imamo javnu objavu odluke da je netko povrijedio odredbe Zakona. Također imamo ove dvije mjere, jedna je već unijeta zapravo 2010. godine zadnjim izmjenama u 7. mjesecu, a to je poziv onom tijelu koje je imenovalo dužnosnika ukoliko je prekršio odredbe ovog zakona, poziv da ga se razriješi. I druga mjera gdje sada pozivamo, znači ne kada je bilo imenovanje, nego kada je, to je kategorija dužnosnika koji su izabrani, poziv osobno njemu dakle da podnese ostavku ukoliko je prekršio određene mjere. Temeljne razlike koje su u odnosu na prvo čitanje, kao što sam već rekao zakon se širi i na predsjednike uprava i članove uprava trgovačkih društava, koji su u većinskom državnom vlasništvu, zatim poslovni subjekti u smislu zakona su prošireni i na nositelje i članove drugih poslovnih subjekata osnovanih na temelju zakona, suženi krug povezanih osoba, među odredbe o primanju darova uvršten je i protokolarni dar i odredbe o darovanju smo pročistili i bolje sistematizirali. Dužnosnik koji u roku ne podnese imovinsku karticu propisano je da će ga povjerenstvo pozvati na ispunjenje obveze. U slučaju da i tada ne ispuni obvezu povjerenstvo izriče mu sankciju. Također su izmijenjene i odredbe koje se tiču primanja naknada za obavljanje drugih poslova dužnosnika, na način da je jasnije definirano da dužnosnik ne smije primati naknadu, osim ako drugim zakonom nije određeno da određene oblike za određeni specifične djelatnosti može. Isto tako izmijenjene su i odredbe o dijelu koje govori o obavljanju drugih poslova, na način da smo stavili da je moguće obavljati znanstvene, edukacijske i neke druge poslove. Svi kandidati za predsjednika i članova povjerenstva, tu smo stavili dosta stroge uvjete, prošli bi prije nego što dođu pred Hrvatski sabor, prošli bi prije temeljnu sigurnosnu provjeru. Također i oni bi podnosili imovinske kartice Odboru za izbor i imenovanje. Zatim sukladno raspravama na odborima koji su bili u prvom čitanju, popravili smo nomotehnički neke odredbe. Koeficijente vezano za plaće povjerenstva smo također uskladili sa prijedlozima na odboru, to smo uzeli kao mjerilo plaće koje ima naše Državno izborno povjerenstvo. Ono što želim reći ovaj zakon treba shvatiti kao prevenciju, on nudi cijeli niz preventivnih mehanizama da ne dođe do sukoba interesa. Dakle on nema u svojoj biti isključivo i primarno represiju i sankcije, on ima primarno za cilj da se regulira ponašanje, da se reguliraju situacije da ne dođe do tog sukoba javnog i privatnog. Jer kad pogledamo, vidimo odredbe kada, ako u roku ne podnesemo imovinsku karticu povjerenstvo ne izriče odmah sankciju, nego poziva, daje rok, gdje je potrebno dostaviti imovinsku karticu. Ukoliko postoje nesuglasja između podataka koji su uneseni u karticu i onih podataka koji su provjerom se pokazali da su drugačiji, također ne ide odmah sankcija nego se dužnosnika poziva da to obrazloži, zbog čega je to došlo. Tako da s te strane zakon nije represivan, zakon je isključivo preventivan, ali zakon jamči da svi koji obnašaju javne dužnosti moraju podastrijeti sve pred javnost, dužnosti koje obnašamo su iznimno značajne i javnost ima pravo znati činjenice o kojima ovisi da li ćemo sutra doći u sukob javnog i privatnog. Hvala vam lijepo. Predlažem da podržite ovaj zakon.
Hvala. Imamo jedan ispravak. Ne. Dobro. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav predsjednik odbora i potpredsjednik gospodin Vladimir Šeks.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine ministre. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 67. sjednici održanoj 10. veljače ove godine, maloprije, koja je završila, raspravio je Konačni prijedlog Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Odbor je konačni prijedlog zakona raspravio na temelju svoje nadležnosti kao matično radno tijelo. U raspravi je naglašeno da je donošenje ovog zakona jedno od mjerila za zatvaranje poglavlja 23. pravosuđe i temeljna prava, te da je temeljna intencija zakona prevenirati sukob interesa, posebice putem Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. S tim u vezi izraženo je mišljenje manjine članova odbora da predložena većina za izbor predsjednika i članova predsjedništva povjerenstva nije dostatna, te da bi se trebali birati dvotrećinskom većinom. Isto tako članovi odbora iznijeli su prijedlog o potrebi dopune članka 33. stavka 1. točke 4., te članka 37. stavka 5. na način da se za predsjednika, odnosno članove povjerenstva može izabrati osoba koja nije osuđivana za kaznena djela i protiv koje se ne vodi kazneni postupak, koje se pokreće po službenoj dužnosti. U raspravi je izneseno i mišljenje o mogućoj nesuglasnosti odredbe članka 46. sa Ustavom Republike Hrvatske, te je u tom smislu iznesen prijedlog za brisanje rečene odredbe, međutim u vezi s tim naglašeno je da se takva odredba već nalazi u postojećem zakonu koje uređuje sprječavanje sukoba interesa. U raspravi su i otklonjene sumnje glede članka 13. stavka 1., odnosno mogućem sukobu ovog zakona s posebnim zakonima koje uređuju inkompatibilnost dužnosti. Tako je u raspravi naglašeno da se konačnim prijedlogom zakona predlaže generalna odredba o nemogućnosti obavljanja dviju dužnosti, a da se posebnim zakonima mogu propisati izuzeci od tog pravila. Nakon rasprave odbor je većinom glasova, 7 glasova za, 2 glasa protiv, jedan suzdržani glas, predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o sprječavanju sukoba interesa u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Hvala. Žele li ostali izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Prvo vis a vis digniteta ovoga Doma, glede ove jutrošnje rečenice nećeš ti još dugo, o kojem bruje svi portali. Gospodo, bio predsjednik Sabora iz HDZ-a, on je i moj predsjednik i uvijek će imati moju podršku dok mu se nešto ozbiljno ne stavi na teret, a prozivat nekoga zbog načina vođenja je incident.
To je izvan točke dnevnog reda, članak 214. stavak 4.
Incident i vis-a-vis digniteta Sabora ja mislim o tome bi trebalo i progovoriti. Drugo, zašto sam tako gospodo počeo? Ja mislim da je došlo doista vrijeme da se brani vis-a-vis i ovoga Zakona o sprečavanju sukoba interesa dignitet ovoga Parlamenta. I ja ne mogu shvatiti da ovakav zakon predlažu ljudi iz Vlade koji su do jučer bili u ovome Domu, a neki bili su i potpredsjednici ovoga Doma. I pitam se svo vrijeme zašto to Vlada čini? Ako je ovakav zakon uvjet iz Europe onda nam neka kaže ministar ili netko drugi gdje nešto slično egzistira u europskoj praksi. Ja osobno smatram da nigdje ne egzistira ovakav zakon. Jutros sam čuo na hodnicima da je ovo navodno prepisano od Bugara i Rumunja. I sad je jasno ako je tome tako kakvo je mišljenje o nama europskih institucija. Parlament, Hrvatski sabor, sigurno Sabor nije pokrao, zastupnici nisu pokrali državu. Istina, mi smo možda svojom šutnjom do izvršne vlasti omogućili da se ona pokrade, ali mi to nismo sigurno učinili. I sada što je na djelu? Imam dojam da se ovaj Parlament, između ostalog, pretvara ovakvim zakonom u jednu zadnju ono što kaže narod prćiju. Tijelo koje o ničemu ne odlučuje. Ja mislim da smo se mi davno razvlastili. Ja često o tome govorim za ovom govornicom. Prepustili smo moć Vladi, savjetnicima Vlade, nevladinim udrugama, ne znam Europi, medijima, kapitalu, prepustili smo moć spinovima i dok u ovom Domu ne budemo se mi ponašali da nikoga ne omalovažim kao ljudi koji će o nečemu razmišljati, a ne samo slušati i ponašati se kao strojevi i dizati ruke pa ni Hrvatska neće dobiti šanse da se uzdigne. Svima ćemo služiti samo kao crvena krpa da se upravo sa ovim Domom koji nikome ne može prijetiti maše pred javnosti, a oni koje sam spomenuo prije svega mislim na izvršnu vlast, nije bitno da li je riječ o lokalnoj ili državnoj razini, javnim institucijama itd., "odrađivat" će pod navodnicima posao. Za početak, zašto nema savjetnika npr. predsjednice Vlade kao dužnosnike ili sutra budućeg predsjednika Vlade? Zašto ovdje se spominje kao dužnosnik tajnik Vrhovnog suda, a nema sudaca recimo Vrhovnog suda ili nekih drugih? Zašto nema recimo ovih savjetnika? Pa da opet nikoga ne imenuju. Zato jer su svi u eklatantnom sukobu interesa. Zadnji put sam isto tako rekao ovo ne znam kako ću ga nazvati povjerenstvo, to para-tijelo je iznad Sabora, ono je iznad suda. To je naprosto nešto strašno, ono odlučuje o tome da li će zastupnika netko lišiti mandata. Da li će netko lišiti mandata ne znam predsjednika države, da li će pokrenuti onaj pod navodnicima "impeachment". Mene je jutros predsjednik otprilike upozorio da do pravomoćne sudske, jasno, presude nitko ne može vratiti mandat. Ma jasno da sam ja to mislio tamo kad sam govorio o financiranju stranaka, ali da li je takvo jedno tijelo ovlašteno da li može nekoga pozvati ne znam na podnošenje ove ostavke? Da li smo mi svjesni što time činimo? Ja mislim, ono što sam zadnji puta rekao, da jedno takvo tijelo ne može biti i sud i policija i USKOK i UDBA i Komisija za porijeklo imovine i ne znam Sud partije i inkvizicija i Crveni kmeri i ne znam što još ne sve zajedno. A to kvazi-tijelo doista zapravo dobiva jedne takve ovlasti. Ili se možda preko ovoga tijela i ovakvog Zakona o sukobu interesa testira od međunarodnih subjekata Hrvatsku koliko se na nju može utjecati, koliko se nju na neki način može stiskati. Parlament je uvijek bio pa i u ona nedemokratska vremena usuđujem se kazati pa bio je to ne da se usuđujem kazati embrij naše državnosti i kad je Hrvatska bila i pod Peštom i pod Bečom i kad su dijelovi bili ne znam pod Rimom, a sada kao da naprosto gubimo jedan takav oblik vlastitog samodostojanstva. I mislim da na to ne smijemo naprosto pristati. Drugo pitanje tko bi trebao biti na čelu jednoga takvoga tijela? Ovdje se kaže da bi to trebali biti neovisni eksperti, međutim mi imamo iskustva i sa tim neovisnim, da se tako izrazim, ekspertima jer je jedna gospođa završila, neću imenovati nikoga, svojedobno ne pred neko daleko razdoblje i u pritvoru. Ne znam, evo sad čitamo na Ekonomskom fakultetu ovaj studije prodane za 35 milijuna kuna. što je ovdje točno? Ne znam. Tko bi trebao znači biti na čelu tog recimo povjerenstva? Zasigurno netko koga će 2 mjeseca do izbora izabrati parlamentarna većina. Jasno, do izbora može, ali nakon toga kao i svi ostali dužnosnici koji su došli političkom voljom neka gospoda lijepo svoje mandate stave na raspolaganje. Pa možda će netko isto tako nanovo biti pod navodnicima "potvrđen". Pa neće valjda ljudi koje dovede ova vlast 2, 3 mjeseca do izbora de facto voditi državu i nakon izbora, a čitav niz imenovanja u ovih zadnjih nekoliko mjeseci kao da ide u tom pravcu, a pogotovo ovo povjerenstvo ili ovo para-tijelo za odlučivanje o sukobu interesa. Konačno, jedna stranka je imala vlast 8 godina, država je tu gdje je, mandate na raspolaganje. Bilo je časnih ljudi, poštenih, profesionalnih, svaka im čast, kapa dolje, a ostali jasno mandate na raspolaganje. Zadnji puta sam ovdje vodio kad je bio ovaj zakon polemiku sa potpredsjednikom Šeksom kada sam rekao da oni koji su srušili Jugoslaviju na kraju su pokrali državu. Jasno, ne mislim,nisam ja mislio ni na branitelje, nisam ja mislio na one koji su krvlju branili ovu zemlju, ali sam mislio na neke koji su činili taj politički grammy koji danas recimo nisu ili jesu među nama. Što se tiče sukoba interesa točno Hrvatska je tu gdje je. Netko će reći pokradena ili nije ili je, malo nije. Sada se kaže i spominju ovo provjeravanje bankarskih računa. Ok nemam čak ništa protiv, pustimo na stranu ovu bankarsku tajnu neće mi to teško pasti, ali tko će recimo provjeravati novac koji je iznesen u inozemstvo. U inozemstvo je zadnjih 7, 8 godina izneseno možda brat bratu milijardu eura, tko će njima naložiti, kako će se to jednostavno provjeriti. I onako bi Državno odvjetništvo trebalo biti agilnije da provjeri račune nekih osoba koji danas nisu ovdje među nama. Jednom riječju ovu državu po ne znam koji puta ću kazati nisu pokrali zastupnici, izvršna vlast zasigurno da javni servisi i suci su bili gori od ovih zastupnika koji sjede u ovim klupama. Sabor je na neki način sudjelovao u nečemu što je možda još gore, jer se po diktatu iz Banskih dvora usvajalo naručene zakone koji su uglavnom pogodovali neke velike sustave, monopola, da ih sada ja ovdje ne spominjem. Isto tako nisu svi koji su u politici lopovi, jednostavno to ne možemo priznati. S druge strane gledam koje sve beneficije će imati članovi ovog para tijela ili ovog povjerenstva, oni će zasigurno biti u daleko boljoj poziciji od bilo kojeg zastupnika ili potpredsjednika Sabora. Nije bitno, auto ured, kartica, da li će imati vodu ili će plaćati sokove kao što se plaća u klubu, da li će imati kredu, flomaster, tajnicu, šofera to nije bitno, ali ja vas isto molim da naprosto ne radimo to i nemojmo se na takav način razvlašćivati. Drugo, što bih isto tako želio reći to je članak 19., 20. itd., jasno problem ovaj razrješenja pojedinih dužnosnika koji se godinu dana neće moći nigdje zaposliti, poštujem, takav jedan prijedlog ali kako je moguće da direktori, predsjednici uprave u javnim sustavima, evo da spomenem u Liburniji mogu ih hiljadu tako navesti, od T-HT-a nadalje, odmah istog časa nakon što se sprovela pretvorba, privatizacija, a daleko su u privilegiranijem položaju od bilo koga tko sjedi u ovom Parlamentu preuzimaju nove funkcije za novog vlasnika ili za novog kupca. Ovdje vidimo da većina članak 30. bira, ove članove Povjerenstva, da li će oni, to je temeljno pitanje, koje će doći u ovu poziciju da sutradan odlučuju o svima nama, imati jedan kriterij za opoziciju, kada sutradan preuzme vlast, a sutradan drugi kriterij za one koji su ih potvrdili odnosno izabrali. Ali će se možda ponoviti situacija koja je danas na djelu u ustavnom sudu iako ne bježim od istine da sam ja za neke suce glasao i uvijek je to kada je riječ o Ustavnim sucima bila jedna politička međustranačka trgovina. Ovdje se govori o iskustvu u području borbe protiv korupcije, ministar govori o potpunoj provjeri kandidata odnosno onoj sigurnosnoj provjeri što je apsolutno u redu, ali vidjet ćemo kako će to izgledati, a još ću jedanput kazati da sam protiv profesionalizacije tog djela plaća itd. Neka se ukinu paraagencije pa neka se onda kroz takvu jednu formu nekoga zapošljava. Drugo, kazne još jedanput ću reći one su drakonske, mislim da jedno povjerenstvo ne može pokretati članak 46. postupke, za razrješenje, od javne dužnosti bilo da je riječ o zastupniku, bilo da je riječ o ministru, bilo da je riječ o predsjedniku Sabora, bilo da je riječ o predsjedniku države ili o nečemu trećemu. Ovih 0,5% udjela to je također nešto o čemu bi trebalo, nije to 0,5 promila nego udjela u nekoj tvrtci, ali također bi to trebalo preispitati. Jednom riječju imam dojam da bi ovaj Zakon u najmanju ruku trebao ići na treće čitanje i da bi predlagač trebao biti neusporedivo autonomiji, a ne ako je to istina ja ne znam prepisivati rješenja koja su u Bugarskoj i u jednoj Rumunjskoj na snazi jer to u konačnici nikome od nas dobra donijeti neće. I čudim se završit ću time, da ljudi u Vladi koji su bili zastupnici, potpredsjednici ovoga doma, naprosto predlažu ovakav Zakon o sprječavanju sukoba interesa. Ne govorim to toliko radi sebe, govorim to radi ove institucije.
Hvala. U ime Kluba Nezavisnih zastupnika gospođa zastupnica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo u tjedan dana već drugi put raspravlja se o ovom zakonu i čini mi se da smo svi duboko svjesni da ovaj Zakon nije onakav kakav bismo najradije prihvatili da možemo u nekim drugim okolnostima o njemu raspravljati, ali očigledno da se radi o Zakonu koji je jedan od uvjeta za zatvaranje poglavlja koje nam je potrebno za možda zadnju stepenicu koja je jedan od uvjeta za ulazak u Europsku obitelj. Možda zbog toga što smo to svjesni ćemo progutnuti neke stvari koje bi u drugim okolnostima bilo teško prihvatiti, iako je cilj ovoga Zakona stvaranje opće a posebno političke kulture u obnašanju dužnosti, onda se iskreno nadam da će kroz nekoliko godina funkcioniranja ovog Zakona, ovakav Zakon biti nepotreban. Voljela bih da se to dogodi što prije. Kada govorimo o političkoj kulturi na žalost često je ona na najnižim granama, to je dovoljno gledateljima pogledati jednu uglavnom dopodnevnu sjednicu Sabora, kada su uključene kamere, popodne kada ih nema već se pomalo drugačije ponašamo. Vjetra u leđa ovakvom zakonu za kojeg doista držim da nije dobar, ali da ga je nužno prihvatiti, sigurno da je i percepcija građana o političarima i o dužnostima. Smatra nas se najsumnjivijima, često i najmutnijima, sigurno da svi nisu takvi, međutim, stvaranje jednog takvog okruženja i jedne takve klime nikada nije dobro, jer ako nestane povjerenje u institucije, onda se zna da je sljedeći red su vaninstitucionalne metode djelovanja koje sigurno nitko u Hrvatskoj, ili nitko dobronamjeran ne želi. Nakon duže analize ovog zakona čitanja i prvog i drugog, ja ću upozoriti na tri ključna nedostatka i jedan uvjet za glasovanje i za prihvaćanje ovakvog zakona. Kolega Kajin je govorio o zemljama koje imaju slične zakone. Priznajem i ja imam slične informacije i normalno da nikom nije ugodno biti u krugu sa onim zemljama od kojih mi mislimo da smo bolji ali možda je ovo prilika da to i dokažemo. Čitajući ovlasti ovog tijela, tijela koje je profesionalizirano koje će imati sjajne uvjete za rad doduše i obaveze, postavlja se pitanje da li to saborsko tijelo doista ne postaje paralela Državnom odvjetništvu i USKOK-u? Zadatak ovakvog tijela bit ću vrlo gruba i reći osramotiti onog političara koji krši zakon, ali mi se čini da ovakve ovlasti idu korak dalje. Provjera računa bankarskih. Nitko nema ništa protiv. Ali da li je saborsko tijelo ono koje ima pravo provjeriti vaše račune? Nije li to posao nekog drugog? Nakon objašnjenja koje sam dobila usuđujem se još malo zakomplicirati tu priču. Npr. da netko od vas napiše da ima 100 tisuća maraka, eura, dolara, švicaraca čega već, tada će to tijelo zatražiti provjeru u banci i dobiti točnost ili netočnost tog podatka. Ali ako državni dužnosnik ne navede tu banku hoćete li vi imati prilike doznati da se taj novac krije negdje drugdje ili se zapravo na taj način igramo samo sa onima koji su bar nešto od toga sami otkrili. Tako da doista mislim da taj dio treba malo razraditi ozbiljnije i u skladu s tim je amandman koji smo podnijeli kolega Horvat i ja, on u ime svog kluba gdje držimo da ovaj dio treba razraditi i to tako da o tome još jednom glavnu riječ ipak imaju zastupnici. Druga stvar, možda će mi biti zamjerena ali neću se pretjerano time opterećivati, to je vrijednost od 500 kn. 500 kn nije malo, ni kuna nije malo, ali primanje dara od 500 kn, jedan sveučilišni profesor se nedavno našalio i rekao ja vam ne smije pokloniti svoje tri knjige, mogu vam sada dati dvije a kroz neko vrijeme još jednu. Nismo li mi time zapravo poslali ljude da se bavi onima koji imaju malo kako bi oni koji bi imali puno ili kriju puno bili mirni? Samo želim upozoriti dakle i na taj dio. Naravno informirala sam se o tome kolika su primanja darova za dužnosnike u nekim drugim zemljama. Jasno mi je da mi možete odgovoriti da smo otprilike negdje u skladu sa drugima, možda recimo je tu Kanada sa tisuću kanadskih dolara nešto realnije. Ako se usporedimo sa Slovenijom i Srbijom onda sasvim sigurno ćete me moći uvjeriti da je ovakav prijedlog dobar, ali stignemo još raspravljali da li je dosita tih 500 kn brojka na kojoj treba ostati ili je to samo zato da biste bili zauzeti loveći male da do tada bježe veliki. Želim upozoriti na ova razrješenja, poziv na razrješenja. Lako ćemo razriješiti nekog tko je imenovan, bar se nadam da ćemo to razriješiti lako. Ali što sa onima koji su izabrani? I to pitanje bi da nemam nekoliko jako zanimljivih izabranih u velikim gradovima možda bilo i nepotrebno. Međutim, što ćete vi nekom koji onako kaže da normalno kad radi da zaradi sebi, to bi bilo uredu da se ne zna koji podatak više, što ćete vi njemu napraviti? Vi ćete ga opomenuti, vi ćete to objaviti u tisku, što ćete se pozvati na njegov senzibilitet. Dakle, ako se odazove pozivu smijenite ga onda dobro, ako ne onda ništa. Mi ćemo dakle poduprijeti ako nam prođe amandman ovakav zakon koji je sa puno rupa koje ovdje jesu. Nadam se da ćemo dio njih popraviti već sada, a dio nadam se aktima koji su pred nama. I ne sasvim čvrsto vezano uz članke koje imate, koje imamo svi zajedno. Htjela bih nešto reći o poduzetnicima među dužnosnicima. Ja sam doista dugo u Hrvatskom saboru i sjećam se prve koalicijske vlade 2000. godine kada smo svi među njima i ja bila jako zadovoljna da ljudi imaju novca koji su poduzetnici ulaze u Vladu jer je vrijedila logika, ljudi znaju zaraditi pa će znati drugačije brinuti i o državnom novcu. Što se dogodilo danas kada isto takvi ulaze u Vladu da se okreće pila naopako? Možda bi trebalo vidjeti jel to atmosfera, jel to klima ili su konkretna imena i prezimena. Ja vas dakle još jednom molim da razmotrite prijedloge i primjedbe a onda naravno i amandman. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Zoran Milanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Pozorno sam slušao prethodnu govornicu gospođu Đurđu Adlešič koja je navela cijeli niz razloga zašto ne glasati za ovaj zakon i onda u nekoliko navrata rekla da će ga ipak podržati. Rekla da zakon ima cijeli niz rupa, a govorila dakle cijeli "niz rupa" citiram, a ustvari vidimo da je sam zakon jedna velika rupa. Ja vam molim kolege iz HDZ prije svega vas, jer vaša Vlada je predložila ovaj zakon da još jednom razmislite što je došlo pred nas. Ovo je ipak država sa svim svojim nedostacima. Nemojmo dopustiti da ovaj zakon bude moralni kompas za one koji su zalutali u politiku i stručno i moralno, a vjerujem da to većina među vama ipak nije i među ostalima i među nama, kolegice i kolege zastupnici. Ne znam odakle početi. Mi smo podnijeli dva amandmana i o tim amandmanima ću nešto reći, a naročito o većini koju predlažemo za usvajanje sastava povjerenstva. Ali da bismo se oslobodili svih dilema i razbili sve misterije idemo vidjeti s obzirom da je ovo navodno zakon koji je bitan za zaključivanje poglavlja 23, da vidimo što je sadržaj mjerila odnosno benchmarka koji je komisija dala, pa da vidimo jeli baš ovakav zakon nužna posljedica mjerila Europske komisije ili se netko možda zaigrao s naše strane. Dakle, u modernim državama, u demokratskim državama u zapadnim i liberalnim demokracijama, ovakva tijela su ono što se obično naziva na engleskom pear reeview ili pear control, dakle kontrola među jednakima, nadzor među jednakima u kojima obično opozicija u Parlamentu ima čelno mjesto u takvom povjerenstvu što je kao što znate kod nas bio slučaj pa je to ukinuto prije nekog vremena. Ali čujmo što piše u mjerilu Europske komisije za pregovore, za zatvaranje poglavlja 23. Hrvatska treba uspostavit evidencije rezultata u provedbi, track record, ojačanih mjera prevencije u borbi protiv korupcije i sukoba interesa, a posebice treće mjerilo, citiram: "osigurati učinkovito zakonodavstvo i sustave koji štite i sankcioniraju sukobe interesa na svim razinama državne javne uprave te nadzirati i verificirati izjave o imovini (imovinske kartice) javnih dužnosnika i sudaca, uključujući i odvraćajuće sankcije za slučaj nepoštivanja propisa kao i uspostaviti djelotvoran sustav koji će omogućiti i poticati prijavljivanje slučajeva korupcije i lošeg upravljanja u javnim ustanovama". To je komisija, odnosno Bruxelles tražio od nas. Rezultat tog zahtjeva je ovaj zakon. to je dakle jedan radikalan otklon od onoga što smo imali i rješenje koje po našem dubokom uvjerenju Hrvatsku obezdržavljuje i koje čini manjoj državom i koje je nepotrebno. Dakle, ovo je obezdržavljenje. Ovaj zakon usvajaju oni koji za sebe priznaju da su nepošteni, daju ovlasti tijelu stručnjaka koje će biti izabrano političkom većinom u Parlamentu, većinom svih zastupnika u Parlamentu. I to se u obrazloženju predlagatelja navodi kao krunski argument depolitizacije tijela. Pa zar stvarno vjerujete u to? Dakle politička većina u predstavničkom tijelu, politička većina koja je oslonac i podrška Vladi će svojom većinom izabrati na pet godina tijelo stručnjaka koje će provjeravati imovinu i biti moralni kompas i etička policija za sve državne dužnosnike, od predsjednika Republike do zamjenika općinskog načelnika ili načelnice. Pa šta smo stvarno spali na to? Pa zar je stvarno potrebno da sve one grijehe i propuste u zadnjih 7 ili 10 godina kajemo i okajavamo na ovakav način? Ja nisam siguran da je Bruxelles, da ga tako kolokvijalno nazovem, baš ovo tražio od Zagreba i od Hrvatske. Ja vas molim da još jednom o tome razmislimo. Na ovakav način postajemo manja država i slabija država, ali nisam siguran da itko vrši pritisak na nas da usvojimo baš ovakav zakon. Kolega Kajin je rekao manje-više sve bitno i skoro sa svim se mogu složiti. Od bankovnih prijava, od prava da u svakom trenutku, dakle ne u tijeku postupka nego u svakom trenutku netko provjerava vaše bankovne račune u Hrvatskoj i izvan Hrvatske. Ovo drugo je naravno neprovedivo, to vam je jasno. To bi naišlo na podsmjeh svake ozbiljne institucije vani jer za to je potreban sudski nalog. Do toga da kreiramo jedno parapravosudno tijelo. I veliko je pitanje idemo li na taj način protiv Ustava, da li narušavamo ravnotežu podjele i trodiobe vlasti. Formiramo još jedno tijelo, ono doduše nije jedino, postoje neka upravna tijela koja su usporediva, koja je u ovom postupku i kadija i tužitelj i sve živo i skuplja dokaze i donosi odluku u prvom stupnju. Doduše, priznajem postoji mogućnost promjene te odluke na Upravnom sudu. Ali šta je sa Hrvatskom policijom, šta je sa odvjetništvom, šta je sa hrvatskim sudovima. U obrazloženju ovog zakona jasno stoji da sam sukob interesa odnosno sumnja na sukob interesa ne predstavlja kazneno djelo, ali onda nakon toga uspostavljamo sustav koji ima elemente španjolske inkvizicije. Prema kome, prema vama? Idemo krenut sad od samih sebe, ali se ne zadržat na samima sebi. Saborski zastupnici, opozicijski saborski zastupnici, pa tu je prostor za sukob interesa najmanji. Idemo dalje, jedan detalj koji još nitko nije spomenuo, a koji se provlači kroz ovaj zakon, neću sad citirati članak. Zabrana istovremenog obnašanja dviju javnih funkcija, to ste primjetili. Što to znači, da netko ne može biti gradonačelnica i saborska zastupnica? Na stranu što bi to trebalo biti regulirano nekim drugim zakonom, ali je li to sukob interesa? Evo gospođo Šuica, gledamo se, je li to sukoba interesa. Pa tu se radi o dva javna interesa, o eventualnoj konkurenciji dva javna interesa, ali nikako o sukobu privatnog i javnog interesa kako je to definirano u ovom zakonu. Dame i gospodo, to je besmislica i ne znam tko je odgovoran za to. Ja želim u klubu SDP-a i gradonačelnike. Da, ne zato da bi bili, da bi izvlačili korupcijska sredstva nego da se bore za interese svojih zajednica koje ne mogu ostvariti s obzirom na mizeran odnos regionalnih i državnih financija. Želim to. Ovaj zakon to zabranjuje, jeste li svjesni toga. Jeste li svjesni vi ovdje u HDZ-u koji ste gradonačelnici i vi u SDP-u, na mala vrata, zašto. Jel to možda interes nekoga iz Vlade HDZ-a, naš interes nije. Dok god to kategorički ne zabranimo, a zakon to nikada nije zabranio to nije sukob interesa, to su dva javna interesa. Molim vas i to van, ni to Bruxelles nije tražio. Dakle, ovaj zakon je nepopravljivo loš i ponižavajući ali kada bismo se mogli dogovoriti u interesu zaključenja poglavlja 23. da i ovakav zakon usvojimo na svoju sramotu, sram me ovog zakona, ne možemo ga usvajati i ne možemo birati povjerenstvo pola godine prije izbora ako odabir članova tog omnipotentnog tijela nije konsenzualan što znači 2/3-ska većina, ne obična većina, odnosno kvalificirana većina koju Vlada valjda ima, 77 zastupnika. Jer biramo ljude koji po mom dubokom uvjerenju idu preko Ustava. Ali ako dogovorimo da ih biramo 2/3-skom većinom opet zbog brzopletosti postupaka ulazimo u zonu na rubu Ustava. Dakle, ovaj zakon predviđa da se u Hrvatskom saboru članovi povjerenstva iz redova uglednih i moralnijih ljudi od svih nas biraju većinom svih zastupnika u Hrvatskom saboru, dakle kvalificiranom većinom. To propisuje zakon. A sad ću vam pročitati što piše u hrvatskom Ustavu kada je u pitanju većina kojom Sabor donosi odluke. Dakle, ovo je organski zakon kao i kazneni zakon, njega se donosi kvalificiranom većinom, međutim taj zakon ide daleki korak dalje. On određuje kako će se neke druge odluke donositi u ovom Saboru. E vidite to zakon ne smije, to je ostavljeno Ustavu. Ustav kaže, ako Ustavom nije drukčije određeno, Hrvatski sabor donosi odluke, većinom glasova ako je na sjednici prisutna većina zastupnika, to je obična većina. Svako odstupanje od obične većine mora precizno biti određeno Hrvatskim ustavom, ovog nema u Ustavu. Izmjena ovog zakona prije nego se Ustav prilagodi je protuustavna. Sjećate se kada smo prije pola godine mijenjali Hrvatski ustav, pa smo onda na jednom mjestu odredili da se ubuduće proračun donosi većinom glasova svih zastupnika. Da je bilo moguće uredili bismo to zakonom, nije, moralo je ići u Ustav. Tako i ovo mora ići u Ustav i čak ako se dogovorimo oko dvotrećinske većine opet kršimo Ustav jer ćemo biti u prostoru izvan Ustava dok god ne izmijenimo Ustav na ovaj način, ovo nije ... ovo je država. Dakle, Zakon je organski, možemo ga usvojiti kvalificiranom većinom ali ne možemo u njemu primjenjivati modele koji krše Ustav. I još jedna napomena, danas smo gledajući to sve skupa, ovo su sve elementi Hrvatske države. Danas smo malo istražujući ovo vidjeli i Zakon o DIP-u, Državnom izbornom povjerenstvu iz 2007. godine, koji također protuustavno, jer Ustav to ne predviđa, kaže da Sabor većinom glasova svih zastupnika na mandat od 8 godina bira članove Povjerenstva. NI ovog nema u Ustavu i tu smo prekršili Ustav. Ja se nadam da je to to, da nema više primjera. Dakle, štitimo svoje institucije, štitimo svoju državu, mi ne možemo pristati da ovakvo Povjerenstvo koje se pretvara u jedno vrlo moćno para pravosudno tijelo bude izabrano kao uvjet za ulazak u Europsku uniju nekoliko mjeseci prije izbora i da ga bira većina jedne stranke, odnosno jedne koalicije i jedne Vlade, jer time opet unosimo nesigurnost i nered, koliko god ovaj Zakon bio loš, a loš je. Jer će neka nova većina, koja god to bila, da sada ne ulazim u predizbornu retoriku jer neću. Biti prisiljena raditi korekcije i ovo mijenjati. Ovo je trebalo napraviti puno ranije, mjesecima ranije, da ne kažem da je trebalo napraviti prije 7 godina. I vraćam se na početak, peer review, nadzor nas samih. Opozicija mora biti glasnija i mora imati čelno mjesto u takvom tijelu. Pozicija ima većinu kao i u Odborima. Tko će biti uvjerljivi, tko će biti glasniji, tko će biti arogantniji ako hoćete, na čiju stranu će se prikloniti javnost, neovisni mediji. U ocjeni je li netko u sukobu interesa ili nije. To je demokracija. Demokracija nije da formirate pored postojećih tijela para tijela kojima dajete ogromne ovlasti i u koje birate stručnjake. A najbolji dokaz da je to para pravosudno tijelo je zahtjev da čelna osoba tog tijela bude pravnik što je moja profesija, sa završenim pravosudnim ispitom. A zašto? Molim vas lijepo. Zašto ne bi bio arhitekt, ili filozof, ili liječnik recimo, to je sukob interesa. Zakon kaže da sukob interesa nije kazneno djelo, to je moralno, to je javna služba, to je politika. Kolegice i kolege najniži zajednički nazivnih našeg dogovora, najniži, može biti dogovor da se to povjerenstvo bira dvotrećinskom većinom u ovom Saboru. I tada radimo lošu stvar i tada radimo nešto radi čega sve manje ljudi podržava Europsku uniju i to je zadatak sve nas u komunikacijskoj strategiji, od jučer ne danas. Ali ispod toga ne možemo ići. To će biti znak vaše dobre volje, znak da od tog Povjerenstva kakvo god ono bilo, ne želite napraviti svoje stranačko tijelo. Znak da možda možemo sutra napraviti nešto kvalitetnije i popraviti ovaj loš Zakon, znak da ćemo dogovorom zaključiti poglavlje 23. i da će sukob interesa biti ozbiljnije razmatran u Hrvatskoj, da stvari koje su se događale zadnjih 10 godina više neće biti moguće i da ćemo biti drukčija i bolja zemlja, ali da ćemo biti država. SA ovakvim zakonima manje smo država.
Hvala. Imamo i jedan ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče želim ispraviti jedan krivi navod gospodina Milanovića koji se zapravo sa mnom složio oko nekih dijelova Zakona za koje ne držimo da su dobri. Međutim, nije točno da sam rekla da ću Zakon podržati iako je loš, nego da ću Zakon podržati ukoliko se usvoji amandman koji ovaj Zakon čini manje lošim odnosno smanjuje ovlasti para tijela o kojem ste govorili vi.
Hvala. Idemo dalje s raspravom, u ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ja ću na samom početku svog izlaganja kazati kako Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog zakona o sprječavanju sukoba interesa. Naime, po svojoj definiciji sukob interesa postoji to je u Zakonu napisana definicija, kada su privatni interesi dužnosnika u suprotnosti s javnim interesom. A posebno kada privatni interes dužnosnika utječe na njegovu nepristranost u obavljanju javne dužnosti. Odnosno kada privatni interes dužnosnika utječe ili može utjecati na njegovu nepristranost u obavljanju javne dužnosti. Dakle, iz same definicije sukoba interesa vidljivo je da je predmetnu materiju, nije jednostavno zakonom urediti jer su mogućnosti sukobljavanja privatnog i javnog toliko velike da je u određenim segmentima to i nemoguće učiniti. Zapravo bez obzira što su sva rješenja, dakle, vezana za sukob interesa pretočena u zakonski tekst, po svojoj prirodi ukupnost definiranja sukoba interesa predstavlja u širem smislu zapravo kodeks dužnosničke etike. Propisani, prihvaćeni način obnašanja javnih dužnosti, s ciljem eliminiranja zlouporabe položaja u obnašanju javnih dužnosti. I možda i zato a ja sam uvjeren da upravo zbog toga nema jedinstvenog modela. Nema države, bez obzira bila članica Europske unije ili ne, koja ima jedinstveni model ili jedinstvena rješenja kada se radi o problematici sukoba interesa. Međutim, upravo zbog važnosti instituta u oblasti sprječavanja ma kakvog korumptivnog ponašanja državnih dužnosnika potrebno je uistinu učiniti dodatni napor kako bi se predmetna materija uredila na najbolji mogući način, a u normativnim standardima približila u potpunosti kriterijima i mjerilima država članica Europske unije. U tom smislu potrebno je istaknuti da je po prvi puta ili prvi put Zakon o sprječavanju sukoba interesa donesen još 2003. godine i već je to bilo spomenuto i kazano da je gotovo svake godine od te 2003. godine on bio mijenjan, a mijenjan upravo iz razloga što su se tražili odgovarajući odgovori na postavljena pitanja, odnosno tražili su se zakonski odgovori na određena rješenja ili određene situacije koje bismo mogli nazvati da nas nisu blago kazano zadovoljavale u smislu propisanih instituta Zakona o sprječavanju sukoba interesa, pa do njihove primjene u praksi. I upravo zbog toga, a mislim da je važno istaknuti da je novi zakon, dakle novi zakon koji je sada pred nama u drugom čitanju koncipiran na način da želi ispraviti te uočene nedostatke s jedne strane. I s druge strane nudi nam uistinu novi model, novi razrađeni model institucionalnog rješavanja sprječavanja sukoba interesa. U tom smislu apsolutno i ovaj zakonski prijedlog treba prihvatiti i shvatiti kao onaj koji će unaprijediti koncept razumijevanja i sprječavanja sukoba interesa, a u konačnici pravovaljano djelovati na suzbijanje korupcije u Republici Hrvatskoj. Mislim da je to i uvaženi ministar kazao u svom uvodnom izlaganju i mislim da to dodatno treba naglasiti, ali uvijek ili primarno ili poglavito u preventivnom smislu, ne represivnom, nego preventivnom. Ovaj zakon treba u okviru pravosuđa biti stožerni zakon koji će zapravo svojim preventivnim djelovanjem onemogućiti ma kakav oblik korumptivnog ponašanja ili kao što se to kaže korupcije takvog ponašanja će na žalost biti uvijek. Ali onda mogućnosti svesti, dakle na najmanju moguću mjeru. I upravo od uočenih nedostatak u primjeni postojećih zakonskih odredaba potrebno je istaknuti tri osnovna nedostatka koji se uistinu ovim zakonskim prijedlogom rješavaju, odnosno zakonom se rješavaju na precizniji, bolji, prihvatljiviji način. O kojim se tu situacijama radi? Zasigurno je prva od tih situacija nedostatak učinkovite provjere Izvješća o imovinskom stanju dužnosnika. To je bio osnovni nedostatak u smislu primjene samog zakona, članovi povjerenstva, evo ljudi koji su sudjelovali i u raspravama, u radu na okruglim stolovima, koji su imali prilike slušati te primjedbe od ljudi koji su u toj problematici dolazili zapravo savjetujući što da se napravi kako bi se ti instituti poboljšali su uglavnom i u pravilu postavljali pitanja, a gospodo a što i na koji način povjerenstvo koje je u funkciji provjerava imovinske kartice, stanja imovine dužnosnika kada je ono prijavljeno. Da li postoji instrumentarij, bilo kakav instrument da se to provjeri. Nadalje, drugi bitan institut koji se rješava na drugi način čak i u smislu modela, jer to je uistinu i drugi model, drugi pristup rješavanja ovog problema je jačanje neovisnosti Povjerenstva o odlučivanju sukoba interesa i uklanjanje političkog utjecaja na sastav i rad povjerenstva. Dakle, depolitizacija bez obzira tko što o tome mislio. Ovaj koncept uistinu depolitizira samo povjerenstvo ne samo na način što više direktno političari nisu u povjerenstvu nego što je način odabira tih ljudi, cijela procedura ide k tome i zakonsko rješenje jest takvo da se maksimalno koliko je to moguće zakonskim rješenjem, dakle samo povjerenstvo depolitizira. I to je učinjeno u smislu prijedloga. I treća stvar je ili treći institut koji bi trebalo i valjalo naglasiti, a institut, dakle koji je propisan ovim zakonom jer su tu uočeni nedostaci, a to je nedovoljno učinkovit sustav sankcioniranja. E sada, mogućnost provjere podataka iz izvješća o imovnom stanju dužnosnika, dakle provjere, govorimo o provjeri vjerodostojnosti imovinske kartice. Jedna je od osnovnih novina predloženog zakona. Dakle, provjera podataka iz podnesenog stanja dužnosnika. Ona može biti dakle prethodna ili administrativna provjera, te redovna provjera. Za obavljanje provjera povjerenstvo može tražiti, dakle to buduće povjerenstvo podatke ne samo od nadležnih tijela Republike Hrvatske već i od međunarodnih udruženja i strane organizacije. Ide se za tim da povjerenstvo ima i ovlasti i mogućnosti zatražiti sve podatke kako bi podnesena imovinska kartica uistinu bila vjerodostojna i kako bi odražavao pravo stanje u smislu posjeda vlasništva imovine državnog dužnosnika. To je jedino rješenje u smislu koje je moguće u smislu samog provjeravanja i vjerodostojnosti imovinske kartice. Ako nismo licemjerni, odnosno ako želimo taj segment urediti na način da imovinska kartica održava pravo stanje stvari onda se mora na, ne samo na neki nego sasvim sigurno propisati način na koji se ti podaci mogu ili trebaju provjeravati. Drugo, predloženim zakonskim rješenjima jača se ne samo neovisnost povjerenstva već se i uklanja mogućnost političkog utjecaja na rad povjerenstva. Dakle, povjerenstvo se definira kao samostalno državno tijelo koje ima i zavidna financijska sredstva. Članove povjerenstva bira Hrvatski sabor na temelju liste kandidata koju sastavlja Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora. Mandat članova je pet godina. Među potrebnim uvjetima od predsjednika i članova povjerenstva propisuje se ne samo da netko nije član političke stranke. Mislim da je to potrebno naglasiti već da nije bio član političke stranke posljednjih pet godina od kandidiranja za predsjednika i člana povjerenstva. I naposljetku što se tiče sankcija za kršenje ili povredu ovog zakona krug sankcija se povećava i to na način da ih uistinu sada možemo sistematizirati. Dakle, obustava dijela neto plaće, javno objavljivanje odluka na trošak osobe, prijedlog za, ostalo su naravno sankcije i u ovom konačnom prijedlogu mada drugačije sistematizirane u zakonu u smislu kojim člancima se sada to definira. Dakle, prijedlog za razrješenje imenovanog dužnosnika od javne dužnosti i poziv izabranom dužnosniku za podnošenje ostavke za obavljanje javne dužnosti. Naravno da je u smislu primjene zakona, dakle čitavih ovih godina bilo uočeno u smislu njegove primjene, dakle i dosta i drugih nedostatak. Možda je potrebno istaknuti one koji su uvjetovali proširenje kruga obveznika primjene zakona, odnosno kruga državnih dužnosnika na koje se zakon primjenjuje dakle uvrštavanje svih državnih dužnosnika koji su izloženi visokim korupcijskim rizicima, i dakako nedostatak ograničenja za dužnosnike nakon prestanka dužnosti, odnosno mogućnost dužnosnika da pored dužnosti na koju je izabran može obnašati i drugu javnu dužnost. Zaključno. Bez obzira kojom će se većinom, da li kvalificiranom, običnom dvotrećinskom većinom birati članovi ili budući članovi ovoga povjerenstva, mislim da je, nijedan zakon nije savršen, pa tako nije i ovaj, međutim modele koje su imali do sada složili smo se s tim da ih treba mijenjati. Ovo je jedan od ponuđenih modela koji isto tako nije savršen, ali daje odgovore na sva ona pitanja koja su se pokazala spornim u smislu primjene dosadašnjih odredaba zakona i njihovih izmjena i dopuna. S tim u svezi, a naravno da će se predstavnik predlagatelja, odnosno ministar i Vlada očitovati o predloženim amandmanima, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava dakle Prijedlog Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Naravno da je, treba i to naglasiti u ime kluba i kao jednu od bitnih točaka zaključivanja pregovora u poglavlju 23. pravosuđe i temeljna ljudska prava, jedno dakle od posebnih kamenčića, ili posljednjih kamenčića u tom mozaiku koji se treba posložiti da bismo i tu priču, europsku priču uspješno priveli kraju. U tom smislu Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Uvaženi kolega Tomljanović kaže da ovaj zakon nudi institucionalni model sprječavanja sukoba interesa. Upravo suprotno. Predlaganje i usvajanje ovoga zakona je primjer sukoba interesa. Dakle između dva interesa, javnog interesa, da politika bude pošten, častan posao i da političari taj posao obavljaju na pošten način. I posebnog, osobnog, partikularnog interesa dužnosnika HDZ-a da ovim zakonom, njegovim usvajanjem i primjenom izaberu jedno tijelo po svojoj isključivoj stranačkoj volji u ovom Saboru, dakle takvo tijelo koje neće kontrolirati njih u sukobu interesa prevladava ovaj drugi interes posebni, osobni, partikularni interes dužnosnika HDZ-a. Zbog toga je ovaj zakon opasan.
U ime kluba HNS-a, HSU-a gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ovaj Prijedlog Zakona o sprječavanju sukoba interesa donosi jednu promjenu koju mi u klubu HNS-a i HSU-a smatramo pozitivnom, a to je profesionalizacija kontrole, odnosno sprječavanja i upozoravanja dužnosnika na mogući sukob interesa. Mi smo do sada imali to riješeno tako da su o tome odlučivala različita povjerenstva koja su formirana u Saboru, gdje je parlamentarna većina imala većinu, što je u praksi značilo da su svi koji su bili dio parlamentarne većine izglasani da nisu u sukobu interesa, a svi koji su bili dio oporbe izglasani da jesu u sukobu interesa. To je bilo apsolutno nakaradno, pa je i potvrđena nakaradnost toga činjenicom da je recimo Državno odvjetništvo za neke slučajeve, gdje je ovdje u saborskim povjerenstvima izglasano da nije bilo sukoba interesa podiglo optužnice i u međuvremenu su donesene i nepravomoćne presude, a neki od slučajeva u kojima je ovdje u tim povjerenstvima odlučeno da je bilo sukoba interesa, je Državno odvjetništvo poslalo odgovor u kojem nedvosmisleno kaže da nema nikakvog temelja za takav stav. Prema tome očito je da tu gdje parlamentarna većina još uvijek izglasava, bez obzira na činjenice različite odluke, ovisno o stranačkoj pripadnosti, instrument za borbu protiv sukoba interesa takva povjerenstva nisu. To je su instrumenti za politički progon i međusobnu borbu. Dakle što se nas tiče mi smatramo da je formiranje jednog administrativnog tijela, koje će se profesionalno, ili bi se trebalo profesionalno baviti ovom temom, daje pozitivan pomak, a očito je to i Vlada prepoznala i predložila zakon koji ide u tom pravcu. Svrha ovog zakona bi trebala biti i svrha svakog takvog zakona treba biti prevencija u prvom redu. Dakle sprječavanje da dođe do sukoba interesa, a ne pokušaj da se nekog dočeka iza planjke i da ga se ulovi i onda ga javno sramoti, nego da ljudi koji se odluče baviti javnim poslovima u jednom dijelu svog života imaju mogućnost provjeriti uopće da li do, da li su u takvoj situaciji, i spriječiti da budu u takvoj situaciji. Ovdje je jako važno, po našem mišljenju, podvući da sukob interesa nije primanje mita i korupcija. Primanje mita i korupcija su kaznena djela, i apsolutno je nedopustivo da se ne daj Bože oduzima i razvodnjava nadležnost Državnog odvjetništva i pravosuđa nad slučajevima mita i korupcije. To i dalje treba goniti Državno odvjetništvo i treba goniti pravosuđe po službenoj dužnosti. Ovdje se radi o nečemu što nije kazneno djelo, ali što je neprihvatljivo ponašanje kad čovjek je u javnoj službi, a to je sukob interesa. Dakle ovo povjerenstvo i sve ove odredbe koje se predviđaju ovim prijedlogom zakona, moraju se koncentrirati isključivo na to, na sprječavanje, a ako nisu uspjeli spriječiti onda kažnjavanje, odnosno javno prokazivanje, jer to su kazne koje se ovdje predviđaju, javno prokazivanje ljudi koji ne odustaju od situacije sukoba interesa u kojoj su se našli i na koju su prethodno upozoreni. Dakle nemojmo ovim zakonom razvodnjavati ovlasti Državnog odvjetništva i pravosuđa nad mitom i korupcijom, mito i korupcija nije sukob interesa, to je lopovluk obični tzv. Ovdje je više puta u različitim raspravama spomenuto da je donošenje ovog zakona preduvjet ili mjerilo za zatvaranje Poglavlja – Pravosuđe i temeljna prava u našim pregovorima s EU. Dozvolite da ovdje podvučem, nema ničega što je protiv naših interesa i protiv zdrave pameti što mi moramo napraviti da bi postali članicom EU. Nema ničega. I ovisno o našoj sposobnosti, našoj spremnosti za to članstvo i našoj pameti sve što će se iz toga dogoditi je samo prednost i samo nam daje veće šanse da uredimo i svoju državu, a s druge strane i veće ekonomske šanse. Dakle, nema nikakvog lošeg zakona kojeg bi mi morali donijeti zato da bismo postali članicom EU. To ne postoji. Pa tako ni ovaj. Kolega Milanović kad je raspravljao u ime kluba SDP-a pročitao je točno mjerilo. Dakle, što je ono što EU, odnosno u ovom slučaju Europska komisija još na ovoj razini, traži da kao preduvjet zatvaranje Poglavlje 23. Nigdje ne piše da traži ovakav zakon. Nigdje ne piše na koji način se bira takvo tijelo ili povjerenstvo. Nigdje ne piše točno koji su kriteriji. Piše samo ono što je on pročitao pa to sad neću ponavljati jer to točno tako kako je pročitano ovdje, ali ću dodatno još pročitati preporuku iz Izvješća misije nezavisnih stručnjaka za procjenu napretka Hrvatske u borbi protiv korupcije i organiziranog kriminala. To je jedna misija Europske komisije koja je boravila u Zagrebu prošlo ljeto. I između ostalog na ovu temu iznosi sljedeću preporuku. Kaže, citiram: "Preporučuje se hrvatskim tijelima vlasti da razmotre mogućnost uspostave administrativnog tijela koje bi bilo zaduženo za sustavan nadzor nad imovinskim karticama, sukobom interesa i zabranjenim aktivnostima. Takvo tijelo eliminiralo bi politiku iz odluka koje su većinom stručne, tehničke prirode." Dakle, i formalno mjerilo ili preduvjet za zatvaranje i preporuka komisije kaže formirajte jedno administrativno stručno, jedno tijelo koje će voditi računa da ljudi u prvom redu ne upadaju u situaciju sukoba interesa, a onda da ukoliko inzistiraju da ostanu u toj situaciji na upozorenje da ih se može javno prokazati. Evo to je, ili da ih se može sankcionirati kao što oni kažu. Dakle, tu nema ništa o tome o čemu ima u ovom zakonu, a to je na koji način će se to tijelo izabrat ili imenovat ili uspostaviti i na koji način će ono funkcionirati. Po mišljenju nas u klubu HNS-HSU-a ima više problema s ovim zakonom. Dakle, ima mnogih nedostataka u ovom zakonu koji se mogu popraviti novom verzijom, možda nekim opsežnim amandmanima. Mi smo neke amandmane dali i zajedno sa klubom SDP-a i IDS-a, a neke smo dali još dodatno samostalno. Ali, o tim poteškoćama ili o tim nedostacima se može raspravljati. Međutim, ima jedna točka koja bitno mijenja prirodu ovog zakona. Ovaj zakon je tipično konsenzualni zakon. To je zakon kojim se uređuju temelji funkcioniranja vlasti i ponašanja dužnosnika, dakle ljudi koji se bave javnim poslom. Oko tog stava među nama nema spora. Dakle, pretpostavljam svakog ponaosob kad bi ovdje pitali svatko bi rekao da slaže se da ljudi koji se bave javnim poslom ne mogu biti u sukobu interesa. Ako je tome tako onda je to tipični zakon koji se mora donositi, ali još važnije od toga onda je to tipična odluka o sastavu povjerenstva koja se mora donositi dvotrećinskom većinom. Zašto? Dvotrećinska većina pretpostavlja da ključni čimbenici iz vlasti i iz opozicije sudjeluju u odluci, dakle imaju presudni utjecaj na odluku tko će biti članovi takvog povjerenstva. Upozoravam vas da to povjerenstvo ima nadležnosti da ide predsjedniku države doma gledat kakve slika ima na zidu, kopat mu po računu, ima nadležnosti predsjednici Ustavnog suda ići doma gledati što ima od pokretne imovine i ima mogućnost gledati u bankovni račun predsjednici Ustavnog suda i naravno svima vama. A ako ste naravno napisali ono što imate. Ako ste napisali da nemate ništa onda vam neće doći. Dakle, iz toga zaključke izvodite sami. Imaju mogućnost bez sudskog naloga kopat po vašim računima kao i predsjednika države, kao i predsjednice Vlade, kao i svih ministara, kao i svih sudaca Ustavnog suda. E sad, takvo povjerenstvo ako se donosi, te nadležnosti su uopće nešto o čemu sigurno se isplati razgovarati još dodatno, ali takvo povjerenstvo ako se bira parlamentarnom većinom pa i parlamentarnom većinom svih zastupnika jer samo se po sebi razumije da parlamentarnu većinu svih zastupnika ima Vlada jer ako ne bi imala ne bi bila Vlada. Dakle, ako se bira Vladinom većinom u Parlamentu onda se ovaj zakon i ovo povjerenstvo pretvara iz institucije za sprečavanje sukoba interesa u instituciju za progon političkih protivnika i političke konkurencije. Jer ako nije tako onda ne vidim nikakve zapreke za dvotrećinsku većinu. Dakle, ako jedna strana, bilo koja strana, u svakom slučaju budući da je mandat 5 godina onda tko god ima parlamentarnu većinu bira povjerenstvo koje će biti nadležno i nakon mandata onoga koji ga je izabrao. Dakle bira povjerenstvo i za sljedeću parlamentarnu većinu. Pa prema tome ako se neće koristiti ovo povjerenstvo da bi se progonili politički suparnici, onda nema nikakvog razloga da se ne izabere dvotrećinskom većino. A ako se bira ne da bi se sprečavao sukob interesa nego da bi se nagurali tzv. naši da bi progonili tzv. vaše, a progoniti ih mogu tako i onako ne sudski nego samo javnim difamacijama, dakle javnim recimo sramoćenjem ili javnim iznošenjem nekih stvari za koje se može uspostaviti da su istina ili ne, kao što se događa ovdje u Saboru. i tu se isto iznose različite stvari za koje se kasnije i formalno pravno pokaže da nisu istina. Dakle, uz sve korekcije, nadopune, popravljanja koje bi ovaj zakon trebao doživjeti o kojima mislim da se može razgovarati, možda se čak i amandmanski može popraviti, činjenica 2/3 zastupnika koji biraju ovo povjerenstvo ili parlamentarne većine je razlika između zakona koji bolje ili lošije brine o sprečavanju sukoba interesa ako se bira sa 2/3 i Zakona o progonu političke konkurencije, ako se bira sa vladinom većino. Pa obzirom da smo dali taj amandmana ovisno o tome koji ćemo zakon donositi, dakle Zakon o sprečavanju sukoba interesa sa 2/3 izabranim povjerenstvom ili Zakon o progonu političkih protivnika sa vladinom većinom ovisno o tome ćemo i glasati. Hvala.
Hvala. Objavljujem da je u 16,20 isteklo vrijeme za prijavu od 10 minuta za raspravu. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi gospodin Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolegica redovito informira ne samo Sabor nego i javnost. Naime, kod gospodina RAdimira Čačića je ustanovljen sukob interesa, ako govorimo o sukobu interesa. Prema tome, dakle sukob interesa je ustanovljen što se može dokumentirati, a ovo na što se poziva kolegica je nalaz Državne revizije. A on jedanput vrijedi, drugi puta ne vrijedi. Za neke zastupnike nalaz Državne revizije ne znači ništa, a primitivizam nije vrlina nego mana koliko ja znam. Prema tome dajte se malo opustite.
Ispravak gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Ovo što je rekla zastupnica Pusić je netočno da se to tijelo pretvara za progon političkih suparnika ako se neće birati dvotrećinskom većinom. To je netočno. Prije svega je netočno i sama je došla u jedan rascjep to je konsensualni zakon. Ako je konsensualni zakon ja ću vas podsjetiti jučer zbog čega su kolege onda pobjegle iz sabornice kada se je trebalo takav zakon uvrstiti u dnevni red. I ne vidim čemu strah od povjerenstva toliki, ako su sve imovinske kartice ispravne, u njima je sve točno, pa onda nema uopće straha što će to povjerenstvo provjeravati. Ako se nešto želi zamutiti e onda je stvarno veliki strah od toga povjerenstva.
Idemo dalje. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče HRvatskog sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Služenje javnom interesu temeljni je zadatak javnih institucija i stoga mi vjerujemo da će ovakovo zakonsko rješenje pridonijeti većoj transparentnosti njihovog rada, a time i jačanju povjerenja građana u te institucije koje postoje radi građana a ne radi samih sebe. Vidi se da iza ovih zakona kao i niza drugih stoji čvrsto opredjeljenje i politička volja da se već na početku u prepoznaju koruptivni rizici koje sa sobom nose obnašanje javnih dužnosti te da ih se svede na najmanju moguću mjeru, isto kao i poticaj da se netko okoristi stečenim položaj bilo za svoj račun bilo za račun nekog drugog. Naime, pravodobno uočavanje mogućeg sukoba između privatnih interesa i dužnosti dužnosnika u javnoj upravi i njihovo privremeno rješavanje uvelike mogu smanjiti rizik od pojave korupcije odnosno zloporabe položaja. Stoga je od iznimnog značaja urediti sustav koji će već na početku prepoznati mogući rizik kao i omogućiti rješavanje potencijalnog sukoba interesa istodobno jačajući integritet dužnosnika i uspostaviti učinkovit mehanizam nadzora, te uz to propisati konkretne sankcije, a uvjereni smo da će ovaj zakonski prijedlog u velikoj mjeri to omogućiti. Tu prije svega treba istaknuti depolitizaciju Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa i jačanje njegove neovisne pozicije što je vidljivo o načinu izbora njegovih članova koji moraju biti nestranačke osobe. U konačnom prijedlogu je među uvjete za njihov izbor navedeno da ne mogu biti izabrane osobe protiv kojih se vodi kazneni postupak te se definiraju kaznena djela koja čine zapreku. Povjerenstvo se u ovom zakonskom prijedlogu definira kao samostalno, državno tijelo koje raspolaže posebnim financijskim sredstvima čime se jača njegova neovisnost. Prijedlog zakona o kojem danas raspravljamo uz već spomenuto osnaživanje neovisne pozicije POvjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa unaprijedit će postojeći sustav i preciznijim uređenjima niz potrebnih instrumenata uvođenjem sustava nadzora i provjere imovinske kartice javnih dužnosnika kao i strogim sankcijama zbog nepoštivanja propisa. U tom smislu smatramo da je dobro što je konačni prijedlog dopunjen za slučajeve u kojima dužnosnik ne ispuni obvezu podnošenja izvješća o imovinskom stanju na način da povjerenstvo pozove dužnosnika da u roku koji mu odredi podnese izvješće, te da se nakon toga u slučaju nepoštivanja tog roka dužnosniku izrekne i potrebna sankcija. Tijekom dosadašnje provedbe zakona zapaženo je da je potrebno preciznije regulirati određena područja, tako primjerice zakonom trebaju biti obuhvaćeni i rukovodeći državni dužnosnici kao i predsjednici članovi uprava trgovačkih društava u državnom vlasništvu, a posebne i uspostaviti efikasan sustav provjere izvješća o imovinskom stanju dužnosnika te sustav sankcioniranja što se ovim prijedlogom u velikoj mjeri i čini. U tom smislu je dobro što je prihvaćena primjedba koja se odnosila na predsjednike i članove trgovačkih društava koja su u većinskom državnom vlasništvu, koji su obuhvaćeni konačnim prijedlogom zakona. Također smatramo da je dobro što je pojam poslovnog subjekta u konačnom prijedlogu proširen i na nositelje i članove drugih poslovnih subjekata osnovanih na temelju zakona što obuhvaća širi krug subjekata. Posebno je potrebno utvrditi i moguće situacije sukoba interesa u kojima se dužnosnik može naći nakon prestanka obnašanja javne dužnosti te ih ovaj prijedlog navodi i utvrđuje ograničenja. Tako dužnosnici kojima je prestala dužnost, godinu dana nakon prestanka dužnosti ne smiju prihvatiti imenovanja, izbor ili sklopiti ugovor kojim stupa u radni odnos kod pravne osobe koja je za vrijeme obnašanja mandata dužnosnika bila u poslovnom odnosu ili kad u trenutku imenovanja, izbora ili sklapanja ugovora iz okolnosti proizlazi da kani stupiti u poslovni odnos s tijelom u kojem bi obnašao dužnost. U tom smislu pozdravljamo i unapređenje sustava sankcija koje povjerenstvo može izreći u slučaju nepoštivanja zakona, a koje su u konačnom prijedlogu i jasnije definirane na način da je uvedena odnosno zadržana opomena te je precizno navedeno za koje povrede zakona je moguće izreći pojedinu sankciju koje predviđa i obustavu isplate dijela neto mjesečne plaće te javno objavljivanje odluke povjerenstva na trošak osobe. Ova Vlada nedvosmisleno i odlučno nastoji suzbiti korupciju na svim razinama te se opredijelila za nultu stopu tolerancije na korupciju. Ovaj zakonski prijedlog dodatno će ojačati mehanizme za suzbijanje korupcije i povećati transparentnost te na taj način između ostalog i unaprijediti sustav kontrole javnih dužnosnika. Zbog svega navedenog smatramo da će ovaj zakon doprinijeti ne samo učinkovitijem sustavu nadzora javnih dužnosnika pa i time suzbijanju korupcije, već i većem povjerenju građana u javne institucije i mi u klubu HSS-a smatramo da ga treba podržati. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodo ministri, kolegice i kolege zastupnici. Konačni prijedlog zakona o sprečavanju sukoba interesa koji bi trebao biti zapravo brana ili kako netko reče ovdje prevencija događanja u kojima dolazi do sukoba interesa. Sankcije kao i u drugim sferama života nikada nisu zapriječile loša događanja nego li prevencija. Uvijek se kaže bolje spriječiti nego liječiti pa prema tome to važi i sada. Točno je da mito, korupcija i drugi oblici kriminala koji se događaju u našem društvu i koje je prepoznala i Europa, ali i građani ne spadaju zapravo u svojoj biti u sukob interesa nego potpadaju pod represivni aparat DORH-a, USKOK-a, pravosuđa ili policije. Ili prvo policije, zavisi kako to već ide. Zanimljivo je da ovaj puta, bez obzira na ankete koje se provode u građanstvu ili kod građanstva Hrvatske o tome postoji li u građanstvu želja za, silna želja za ulaskom u Europu, ovaj puta se dakle ja bih rekao europske direktive poklapaju sa mišljenjem naroda. Kada ljude pitate hoće li ići na izbore veliki broj njih kaže a šta ću, za koga ću glasati, svi su oni isti. Takva je percepcija našega građanstva u velikom broju da ne bih generalizirao, percepcija našega građanstva o političarima, o nama, o onima koji obnašaju vlast, koji su u predstavničkim tijelima. Jednostavno smo upravo ovim djelima o kojima je govorila i gospođa Pusić, dakle mito, korupcija, sukob interesa itd. doveli do toga da građani nemaju povjerenja u kompletno politički establishment, ali očito nema ni Europa. I tu se onda upravo poklapaju u tim silnicama čini mi se da je pomalo nastao i ovaj zakonski prijedlog. 1059. godine prije dakle tisuću i više godina jedan papa Grgur VII je tražio na lateranskom koncilu odreknuće od posjeda. Zanimljivo. Nije on bio i nije to bilo tada informatizacije, medija i ostalih stvari kao danas pa se moglo znati i doznati što se radi, ali čovjek je zamijetio da se nešto događa tada u crkvi i ja bih rekao i on je tada u neku ruku, da ne uvrijedim nikoga i ne želim ulaziti u ove sfere, tada donosio slične mjere kao što je ovaj Konačni prijedlog zakona o sprečavanju sukoba interesa, doduše to se tada zvalo odreknuće od posjeda. Ovo danas nije odreknuće od posjeda, ali kada se uzme da su ove mjere o kojima su drugi govorili i ja ih neću ponavljati, zaista rekao bih pomalo predrastične i ovo peteročlano povjerenstvo koje se bira prema ovom prijedlogu natpolovičnom, samo natpolovičnom većinom, ne bih htio prejudicirati i da se opet nitko ne uvrijedi, da ne bi postalo peteročlana banda kao u onoj kineskoj političkoj povijesti prije 20-tak, 30 godina. … [[Upadica se ne razumije.]] Peteročlana, da. Prema tome, mislim da su ovi prijedlozi koji su danas ovdje upućeni s više adresa o 2/3-skom izboru ovog peteročlanog ili petočlanog, ne znam kako se kaže točno književno, povjerenstva vrlo dobri prijedlozi kojim bi se u svakom slučaju i pozicija dokazala kao pozicija koja razmišlja o onome što bi trebalo biti svima i zajednički isto i zajednički interes. Dakle, da postoji povjerenstvo u koje ćemo imati povjerenje pa zato se valjda i zove povjerenstvo. Za mito, korupciju i kriminalne radnje zaista postoje drugi alati kako netko voli reći ili instrument kako god hoćemo kojim se to može, te radnje mogu sankcionirati. Pa imamo, već smo uveli i OIB-e i jedinstvene matične brojeve građana, osobne iskaznice i niz drugih dokumenata kojim se može dokazati dakle tijek novca, porijeklo imovine, sjedište imovine i sve ostalo samo je pitanje hoće li porezne i sve ostale inspekcije i nadzori raditi svoj posao. U uređenoj državi one bi to jako dobro motrile, pa se ne bi događalo kao što se sada događa da se na štednim knjižicama rođaka, rodbine itd. nalaze iznosi koje zasigurno nisu mogli zaraditi u svom dvadeset i dvije godine života pa ni oni koji imaju 65 ili 70 godina života jer njihove plaće i njihovi prihodi ne mogu nikako, njima se ne može dokazati tolika količina novca koja se nalazi na njihovim računima ili toliko vrijedna imovina koju oni posjeduju. Ja bih rekao to smo si dozvolili sami da se, da mimo nas prolazi, a da ne upiremo prstom, da ne ukazujemo na to bilo zbog da kažem određenog političkog straha da nas neću reći proguta noć iako ima svakojakih pojava ili da budemo dočekani negdje u mraku sa bejzbol palicom ili nekom drugom batinom ili pak da izgubite posao, radno mjesto i svoju egzistenciju što je još gore od toga. Dakle, u takvoj jednoj situaciji i atmosferi smo dopustili da se dogodi ovo i događa što se dogodilo i u svezi čega smo i danas prije podne imali evo žučnu raspravu i hrvatskom narodu i hrvatskom građanstvu pokazali koliko zapravo ovaj Sabor je nešto što ne bi trebao biti, nego bi trebao biti zaista časni Hrvatski sabor, časni Dom. Ali krivica je negdje drugdje. Možda je krivica i u Salzburgu. Dakle, da bismo bili vjerodostojni točno je da treba utvrditi točna i stroga i pravedna pravila igre, a u svezi sukoba interesa. Sukob interesa je i kada netko koristi vozilo javne ustanove da bi došlo u Sabor Republike Hrvatske. Je li tako gospodine? Da. I vozi se uredno vozilom bolnice, a saborski je zastupnik. Ili pak živi u socijalnom stanu, a saborski je zastupnik. I to su sukobi interesa o kojima se može štošta reći. Ali evo danas nije tema da pojedinačno navodimo takve slučajeve negoli da poradimo na jednom općem dokumentu kojega ja smatram prije svega branom ili prevencijom kada su točno utvrđena pravila igre kako bismo igrali po tim pravilima. Jesu li ona stroga ili prestroga? Jesmo li to sami sebi nametnuli ili nam Europa nameće, a ja mislim da te cenzuse o kojima je govorio gospodin Milanović nam nitko ne nameće nego sami. Hoćemo li građanima poslati jasnu poruku da je dosta onog o čemu su, dosta percepcija kakvim nas oni percipiraju, da jedanput napokon hrvatski političar i hrvatska politika ima čist obraz pred svojim građanstvom iako to nije jedino jamstvo ovaj zakon negoli štošta drugo. Klub HDSSB-a u ovakvoj raspravi gdje je predloženo i dosta amandmana i izražena različita mišljenja će postupiti tako kako bude tekla rasprava konačna. Dakle, kada se bude izglasavao zakon i vidjeti točno koji amandmani su prihvaćeni, jesu li prihvaćeni i što se još od poboljšanja, dakle može učiniti prije samoga izglasavanja ovoga zakonskog prijedloga. O tome za sada smo suzdržani, ali evo dopuštam da i kod, prije samog glasovanja ukoliko bude usvajanje dobrih prijedloga, dobrih amandmana od zajedničkog interesa svih nas i cijele Hrvatske može se dogoditi da glasamo i za. Eto, hvala lijepo.
Hvala. Jedan je ispravak bio. Gospodin zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa netočno. Kolega Grubišiću ne znam zašto iz oporbe svi inzistirate na dvotrećinskom. Dakle, što time se garantira? Pa ništa nije jasno. Demokracija je volja većine. Zna se po Ustavu koji se zakoni donose dvotrećinskom većinom. Dakle, to je određeno. Ovaj u to ne spada, a što znači kako ćemo da idemo korak dalje. Kako ćemo birati onih pet članova? Znači dok ih vi, ne budu vaša tri vi nećete prihvatiti i tako ćemo blokirati donošenje i ovakvih zaključaka. Evo to jednostavno ta dvotrećinska većina ništa ne rješava nego samo, dakle paralizira i ovo povjerenstvo koje bi trebalo dati neke rezultate.
A kako biramo suce Ustavnog suda? Onda ne bi bilo Ustavnog suda nikako.
U ime kluba SDSS-a, gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Mislim da je zapravo najveći dio stvari koje je trebalo reći za ovom govornicom u vezi sa ovim zakonom rečen i u raspravi koja je već vođena, dakle u prvom dijelu rasprave i u ime kluba u koje ime ja govorim Kluba zastupnika Samostalne demokratske srpske stranke. Naš predsjednik kluba gospodin Horvat je rekao najveći dio stvari koji je u tom pogledu trebalo reći. Ovaj prijedlog zakona doista trpi značajan i velik broj prigovora. Sasvim je jasno da je Vlada bila vođena dobrim namjerama, i još jasnije da je Vlada bila vođena opravdanim ciljem, a to znači da se steknu uvjeti da Vlada uputi u Bruxelles izvještaj temeljem kojega će se moći steći uvjeti za zatvaranje poglavlja 23. Ali ja vjerujem da isto tako, kao što su ovdje većina predstavnika klubova, uključujući klubove opozicije, kazali da je to zajednički cilj, i da je to nešto što zapravo želimo svi postići. A govorio je i predsjednik SDP-a, i predsjednica HNS-a, i predstavnici kluba nezavisnih zastupnika, i to smatramo i mi kao dio vladajuće koalicije. Ostaje pitanje da li je zakon najbolje formulirao ono što bi trebalo pospješiti izbjegavanje sukoba interesa, odnosno sprječavanje sukoba interesa? Ili se zakonom zapravo daju ovlasti ljudima za koje pretpostavljamo da bi trebali biti pri svojim sagledavanjima, svojim ocjenama i svojim odlukama vođeni najvišim moralnim vrijednostima koje u društvu možemo imati, a i pri tome tim ljudima dane ovlasti koje su veoma široke, i vrlo značajne. Ja moram priznati bez obzira što ne smatram da spadam među ljude koji imaju problema sa moralnim postupanjem, ali niti bi zastupnici kluba SDSS-a spadaju u krug ljudi koji imaju problema sa tim što bi trebalo biti moralno u postupanju, ali da preuzmemo na sebe a odlučivanje o tome da smo baš mi, ova vladajuća većina ta koja najbolje znamo koji su to ljudi koji ispunjavaju najviše moralne vrijednosti u društvu, i da donesemo odluku o njihovom izboru bez suglasnosti ostalih kolega u Saboru, dakle bez potrebne dvotrećinske većine kao što se ovdje kaže, mislim da bi to bila greška. Mislim da bismo kolegice i kolege sebe izvrgli riziku, sasvim nepotrebnom riziku, zato što mislim da pitanje postizanja izbora ljudi sa tako visokim moralnim vrijednostima će biti vjerodostojnije, pouzdanije i sa manje rizika provedeno ukoliko odlučujemo usuglašavanjem između većine klubova u Saboru, nego ukoliko to odlučujemo gospodine ministre nadglasavanjem. Dakle ako doista jesmo donijeli ovaj zakon, ne samo zato da tehnički ispunimo uvjete za zatvaranje poglavlja 23., nego da doista izaberemo ljude koji će odgovarati najvećim moralnim vrijednostima, da onda nemamo strahova od toga da će oni podleći izazovima različite vrste i ovlasti koje su im ovim zakonom dane pretvoriti u različita sredstva za političke utakmice koje se ne bi trebale igrati na tom mjestu. Onda mislim da doista nema nikakvog razloga da na ovom mjestu ne modificiramo zakon u tom smislu u kojem su to predložili klubovi SDP-a i HNS-a. U tom smislu Klub zastupnika SDSS-a predlaže vama gospodine ministre, vladajućoj koaliciji, da se oko ove stvari postigne suglasnost. Drugu stvar koju bih htio reći oko toga, koja je u vezi sa temeljnim ciljem, a to je zatvaranje poglavlja 23. Ako kolegice i kolege mi pokažemo da većina stranaka u Saboru zapravo je suglasna oko sadržaja toga, i da je način izbora ljudi koji će obavljati taj posao u tom povjerenstvu rezultat suglasnosti većine političkih stranaka u Saboru, onda će i uvjerljivost buduće provedbe, i budućeg djelovanja toga povjerenstva već u startu biti znatno veća nego ukoliko to donesemo jednostavnom većinom, dakle većinom onih koji su trenutno vladajuća koalicija. I tako ćemo stvoriti prostor s jedne strane za veću uvjerljivost prema Bruxellesu, a s druge strane stvorit ćemo pretpostavke da neke odredbe zakona modificiramo, i da nešto što ne trebaju biti ovlasti jednog povjerenstva, pa makar se radilo i o povjerenstvu koje imenuje najveće zakonodavno, vrhovno zakonodavno tijelo u državi, a to je pitanja privatnosti, to je pitanje onoga na što zapravo nema nitko pravo, osim u izvanrednim prilikama institucije koje su Ustavom ili zakonom za to ovlaštene, a mi takve ovlasti naprosto ne možemo dati i ne bismo smjeli dati nikome. I treću stvar koju bih htio reći. Kako se ovo pitanje, pitanje sprječavanja sukoba interesa ne može riješiti samo jednim zakonodavnim aktom, nego promjenom političke prakse, promjenom političkog ponašanja, promjenom političke kulture, onda je zapravo najbolji način da mi tu promjenu političke prakse i promjenu političke kulture manifestiramo ovdje, manifestiramo tako da ono što je očito zajednički interes, a to je s jedne strane završetak pregovora, a s druge strane otklanjanje sumnji u tome da je ovaj Sabor, i da je politika općenito prostor koji zahvaljujući nekontroliranome procesu u koji ljudi ulaze u sukobe interesa je onda moguće i bogaćenjem, moguće i stjecanjem moći, moguće i zadržavanje političke moći, moguće i ostajanje na vlasti ili dolaženje na vlast. Dakle ako hoćemo sve to otkloniti, i ako za to postoji politička volja i na lijevoj i na desnoj strani, onda ne vidim nikakvog razloga zašto se u pogledu toga ne bismo suglasili. Dakle to je nešto što ne stoji u našem amandmanu, amandmanu Kluba zastupnika SDSS-a i kluba nezavisnih zastupnika, ali ja smatram da je to nešto od čega treba poći. I u tom pogledu Klubu zastupnika SDSS-a će predložiti članovima vladajuće koalicije prije izglasavanja ovoga zakona da se usuglase sa amandmanima koji imaju ovaj sadržaj, a koji su podnijeli zastupnici SDP-a i HNS-a. Što se tiče samih ovlasti ovoga povjerenstva nema nikakve sumnje da onako kako je rečeno u amandmanu Kluba zastupnika SDSS-a i Kluba nezavisnih zastupnika da barem Pravilnike o radu koje to povjerenstvo donosi moraju biti doneseni odlukom ili voljom ovoga Sabora. U protivnom sa tako velikim ovlastima čak i da se reduciraju u nekim segmentima mi riskiramo da na različite načine počnemo dodatno osporavati ključne institucije, ja ne govorim o akterima i o ljudima koji obnašaju uloge u tim institucijama, ali govorim o institucijama predsjednika države, govorim o institucijama sudaca, govorim o institucijama zastupnika. I u tom smislu mi očekujemo, gospodine ministre, da ćete ovaj amandman prihvatiti kao što ćete vjerujem nakon što se usuglasimo unutar vladajuće koalicije prihvatiti i ovaj sasvim opravdan i racionalan zahtjev da se članovi povjerenstva biraju dvotrećinskom većinom. I sad ako mi dozvolite gospodine predsjedniče vremena još imam iako osnovne stvari koje sam mislio reći sam rekao, povodom ove teme ću reći dvije riječi o nečem što je blizu ove teme. Ako vi predsjedniče ocijenite da sam izvan ove teme slobodno me prekinite, ja neću imati problema da poštujem vašu riječ. Radi se o sljedećem: ukoliko se atmosfera u ovoj sabornici, a onda i atmosfera u javnosti počinje i nastavi pretvarati ne samo u jednu populističku dosjetničku politiku nego i u jednu politiku trovanja, jednu politiku klevetanja, jednu politiku pljuvanja, Klub zastupnika SDSS-a na čelu sa mnom i sa drugima neće vidjeti daljnjeg razloga ako se to ne promijeni da sjedi u ovoj sabornici. Jer ako postoje kolegice i kolege koji ne smatraju svojom obavezom da paze što govore i što govore o drugim ljudima koji sjede u ovoj dvorani ja ne spadam među takve. I zastupnici SDSS-a također ne spadaju među takve. I ukoliko gospodine predsjedniče predsjedništvo ne učini nešto da se stvari u tom pogledu promijene mi ćemo smatrati da ovaj Sabor i ova sabornica ulaze u fazu u kojoj ozbiljna rasprava već neko vrijeme nije moguća. A ako nije moguća ozbiljna rasprava onda mi smatramo da možemo raditi i u svojim klupskim prostorijama, da možemo raditi sa svojim biračima, da možemo raditi sa građanima koji su nas birali, ali da ovo mjesto sve manje postaje mjesto u koje su građani odlučili da nas pošalju svojom voljom zato što neke kolegice i kolege tu volju odavno ne poštuju, Poslovnik ne poštuju i elementarnu političku pristojnost ne poštuju. Ja sam kao što je jednom možda manjem broju vas poznato ili jednom još manjem broju građana poznato i prof. na Zagrebačkom sveučilištu. Ne pada mi na pamet da svoj dio akademskoga života stavljam u funkciju ovdje i pretvaram u sredstvo političkoga rada ili ne daj Bože političke diskvalifikacije moralnog ili drugog kojega tipa klevetanja. A to se ovdje događa. I iz toga razloga gospodine predsjedniče ukoliko se zovete predsjedništvom posvetite ovoj temi imat ćete podršku Kluba zastupnika SDSS-a. Ukoliko budete imali otpora u tome mi ćemo smatrati svojom obavezom da vas podržimo, a pozivamo i ostale klubove da se tome pridruži jer u protivnom bojim se da oni koji svojim govorenjem ovdje već ne iz tjedna u tjedan nego iz mjeseca u mjesec degradiraju, diskvalificiraju i omalovažavaju ove klupe i ovu govornicu zapravo postaju sve moćniji dio i da hrane najcrnji dio medijskoga interesa koji postoji u Hrvatskoj. A sasvim je svejedno da li je riječ o dosjetci kao što nerijetko nažalost se to pretvara od nekih klubova ili je riječ o kleveti kao što je riječ o postupanjima nekih klubova ili barem jednoga od klubova. Zahvaljujem.
Hvala. Gledajući strogo poslovnički vi ste svojim dodatkom izišli iz točke dnevnog reda. Međutim, vi ste isto tako mogli zatražiti sjednicu kluba pa sve ovo reći. Na kraju krajeva mislim da smo racionalnije postupili ovako da se je to izgovorilo ovdje. Inače ja ću ponoviti, ja sam danas najavio u tijeku zasjedanja Sabora nakon ovih događanja koji se ovdje ponavljaju i s vama se slažem u tome i neprihvatljivih situacija da sazovem Predsjedništvo Sabora prošireno sa predsjednicima klubova zastupnika kako bi mogli o tome raspraviti i pokušati zapravo situaciju smiriti ili usmjeriti u podnošljivost, da tako kažem, na sjednicama Sabora uvažanje elementarnih vrijednosti, etike, morala i svih onih elemenata koji čine da Hrvatski sabor treba na razini kojoj pripada po svojoj strukturi i po svom značaju u Hrvatskoj državi da se tako i ponaša i da tako djeluje. Dakle, ja prihvaćam taj prijedlog, već sam ga i prije najavio pa ćemo vidjeti evo što ćemo, nešto ćemo učiniti, a da li će tome biti uspjeha to ćemo još vidjeti. Evo, hvala vam lijepo. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu o ovom prijedlogu zakona. Ima nas prijavljenih koliko? 18 pojedinačnih rasprava. Evo prvi je gospodin zastupnik Josip Leko, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege zastupnici idemo pokušati definirati sukob interesa da ga razumiju svi građani RH jer su oni demokratski sudac ili bi bar trebali biti demokratski sudac kako zastupnici i svi dužnosnici koji su dobili povjerenje mandat da obnašaju javnu dužnost, dakle da daju ocjenu o obnašanju te javne dužnosti, a Zakon o sprečavanju sukoba interesa ima zadaću da svakom dužnosniku naloži da za vrijeme obnašanja javne dužnosti zaboravi vlastiti interes, vlastiti posao, posao svojih prijatelja, znanaca interesno povezanih osoba i njihove interese. Dakle, da se posveti obavljanju dužnosti u općem i javnom interesu. Jedino tako možemo da tako kažem uspješno savladati probleme koje pred nas postavlja sukob interesa kao nešto što umanjuje političku vrijednost i djelovanje, političke institucije i demokratske institucije. Dakle, bez suda javnosti nećemo dati pravo javnosti i život javnosti institutu sukoba interesa. Dakle, to nije kazneno djelo i ne može se tako gledati. Ali oni koji govore da korupcija, mito nije sukob interesa, ti duboko griješe. Dakle ne može biti mito i ne može biti korupcija a da nije diralo javni interes. Dakle, manje je sadržano u većem. Dakle, svaki mito pa manje od 500 kn koje utječe na svijest dužnosnika da nešto radi suprotno od javnog interesa jest sukob interesa kao i korupcija. Svaka korupcija je sukob interesa. Ali naravno svaki sukob interesa nije ni korupcije ni mito ni kazneno djelo. Drugo što želim reći zaista je neprihvatljivo za demokratske standarde pa i za Parlament koji ima prioritet da osigura ulazak u EU da moralni zakon donosi pod pritiskom. Ovo jeste zakon o moralu u politici, o moralu u obavljanju javnih poslova, ali nije moralno pod pritiskom donositi taj zakon. Nije moralno ni prihvatljivo, tim više što normativni optimizam koji mi pokazujemo regulirajući sukob interesa neće riješiti sukob interesa. Zakon se zove sprečavanje sukoba interesa, dakle normira nešto što ej ex lege predviđeno kao sukob interesa. A povjerenstvo se ne zove POvjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa. Povjerenstvo se zove POvjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa. To je velika razlika i na to moramo ukazati, jer povjerenstvo je oko i saveznik javnosti. Ono je saveznik i dužnosnika koji su dobronamjerni jer mogu i imaju mjesta gdje će zatražiti jeli neka okolnost sukob interesa. Dakle, moramo paziti na smisao sukoba interesa i što očekujemo od zakona koji se zove Zakon o sprečavanju sukoba interesa. Evo primjera, po zakonu davanje povlaštenih informacija bez obzira jel vam rod ili obitelj nekomu jest sukob interesa, a nije kazneno djelo, niste odali povjerljive ili tajne podatke. Vi ste dali nešto što vi znate kao osoba koja obnaša dužnost i time ste povrijedili javni interes, ali nije kazneno djelo. O tome ne može biti riječi da može to kontrolirati kako bi se reklo na način forme. Zašto to govorim? Zato što je zakonom predviđeno da će se na odluke povjerenstva koje završavaju u prvom stupnju, moći će se uložiti samo tužba Upravnom sudu, za sada Upravnom sudu RH. Drugim riječima, mi ćemo pretvoriti ocjenjivanje sukoba interesa u sudovanje. To nije naprosto smisao zakona. Dakle, Upravni sudovi će morati odlučivati jel netko u sukobu interesa ili nije. To nije prihvatljivo i to ne rješava sukob interesa. Ali kada govorimo o definiciji, nacionalnom stavu što je sukob interesa onda ću ja spomenuti članak 13. i vrlo ću grubo reći. Ovdje je predviđeno da je za raju sukob interesa najmanji mito, najmanji posao, a za elitu je dozvoljeno ako to još plaćaju strane države, strana međunarodna organizacija ili strano udruženje. Pa kome vi ovdje osigurate posao da nije u sukobu interesa? Ako tome sada dodamo nešto što o nespojivosti funkcija, ne znam koji je to članak, nije važno, mislim da je isto 13., a u jednom od članaka kaže za obavljanje dužnosti doslovno drugih dužnosti, dakle u množini ne možete primati naknadu. Koje je tu načelo važnije da možete raditi za strane države, za strane organizacije, za strane projekte i time niste u sukobu interesa jer stranci vole hrvatski interes pa je sve u skladu sa općim našim zajedničkim društvenim interesima. Ali ako nešto radite doma u kući, u organizacijama, onda ne možete primati nikakvu naknadu za to. Mislim da je to jedan od članaka sasvim sigurno je, gdje se navodi da se ne može primiti, evo ga u članku 7. Dužnosnicima je zabranjeno pa pod točkom d primiti dodatnu naknadu za poslove obnašanja javnih dužnosti. Dakle u množini javnih dužnosti. Ako obnašate poslove više javnih dužnosti ne možete primiti naknadu, osim ovih koje ste osigurali za elitu. Skratit ću. Dakle, kada je riječ o izboru članova povjerenstva, onda zaista nema smisla govoriti da je nezavisno tijelo koje bira vrlo zavisna većina. Dakle, vladajuća većina ga bira na pet godina i govoriti da je nezavisno. Ne, to je tijelo apsolutno zavisno o izboru vladajuće većine i to se bira na pet godina. Dakle, ovdje je zaista osmišljen sukob interesa sada vladajućih sa općim interesom da nema sukoba interesa. Ako se tome još doda da je ovlašteni predlagatelj osoba u ovom zakonu saborsko radno tijelo u kojem vladajući također imaju većinu onda su oni betonirali za svoj interes, a ne za opći interes sastav tog povjerenstva. Dakle, nije moguće govoriti da je to nezavisno tijelo. I na kraju ću reći još ovo, ovo je forma da netko može provjeravati stanje na računima kad smo mi nedavno donijeli zakon da hrvatski građani mogu imati račune u svim bankama Europske unije. Dakle, ovo je jedna mogao bih reći lažna poruka ako ne prijavite mi ćemo provjeravati samo gdje, u Hrvatskoj, šaljite svoju ušteđevinu u zemlje Europske unije. ja ne znam je li to smisao i interes Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo dvije replike. Prvo gospodin Boro Grubišić, izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, zaista ste dobro zamijetili jer nisam mogao ispravak netočnog navoda gospodinu Rebiću da je u neku ruku interes vladajućih da se ovo povjerenstvo izabere običnom većinom u Hrvatskom saboru da to miriše upravo na sukob interesa kako bi to povjerenstvo bilo pod kontrolom. Ja ne razumijem zbog čega postoji nepovjerenje i u one druge koji nisu u toj većini da povjerenstvo ispravno i dobro radi. To je potpuno nepovjerenje u neke druge, a svi smo ovdje da radimo, da činimo nešto u korist Hrvatske. Nadalje, rekli ste da je ovo Povjerenstvo o sukobu interesa, a Zakon je o sprečavanju sukoba interesa. U prilog tome kaže da u obnašanju javne dužnosti dužnosnici ne smiju svoj privatni interes stavljati iznad javnog interesa. Malo drugačije stoji iznad kneževog dvora u Dubrovniku gdje su ljudi još u srednjem vijeku ovo prepoznali. I još nešto sam htio replicirati. Vi ste rekli da i oni dužnosnici koji svojom rječju, dakle svojom izjavom ili dobavom informacija također dovedu do sukoba interesa podliježu ovome, a to nije regulirano. Naime postoje riječi, djela i propusti i prije vas govornik za klub je rekao da riječi su teške itd., ali puno su teža i djela koja su učinjena. Pa teška djela iziskuju možda i malo teže riječi, iako se i tu može naći mjera. Hvala lijepo.
Odgovor, gospodin Josip Leko. Izvolite.
Poštovani kolega Grubišić, dobro uočavate stvari, ali ja bih još nešto dodao kad ste mi dali priliku. Članak 17. i 18. govori o vlasništvu poduzećima, odnosno firmama koje dužnosnik ima i koje ne bi smjele raditi sa tijelom u kojem on obavlja, obnaša tu dužnost. Pa to je tako sužavanje sukoba interesa. Kad bi tako bilo onda vjerojatno ne bi bilo ni Fimi-medije ni nikakvih drugih slučajeva jer nije radila samo sa dužnosnikom koji obnaša dužnost u jednom tijelu, ona je radila sa svima. To nema veze. Dakle, riječ je o tome da li je to interes opći, zajednički ili je to interes neke grupe ili pojedinca. Radi se o tome kome ste vi dali pogodovanje, kome ste dali povjerljivu informaciju, kome ste doturili tuda će ići cesta, kome ste rekli ići će javni natječaj itd. Riječ je o poštenju u obnašanju javne dužnosti.
Replika, gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Kolega Leko, replika vezana na vaš stav o politiziranosti takvog tijela odnosno takvog povjerenstva u slučaju da se bira natpolovičnom većinom. Mi smo ovdje imali situaciju u Hrvatskoj da smo birali Državno sudbeno vijeće većinom u Saboru i jedan od razloga zašto smo to morali mijenjati je bilo upravo zato jer je to bilo pod sumnjom da je to de facto rezultat onda jedne partikularne političke volje i zato se danas to više ne bira u Saboru natpolovičnom većinom nego smo postavili jedan sasvim drugi model izbora Državnog sudbenog vijeća. E sad, ako se to smatralo samo po sebi razumljivo da je takav izbor Državnog sudbenog vijeća rezultat jedne partikularne političke volje, naime volje vladajuće većine pa smo zato to mijenjali nije dobro, onda kako sad uvodimo institut koji ima za svoj temelj upravo ono što smo morali mijenjat jer nije bilo dobro jer je bilo politizirano.
Hvala. Odgovor, gospodin Josip Leko. Izvolite.
Kolegice Pusić, pratio sam vaše izlaganje. Slažem se potpuno da tijela koja kontroliraju sve dužnosnike, bez obzira na kojoj razini i na kojoj strani zaslužuju da imaju posebnu većinu, a to je u ovom slučaju 2/3-ska većina kad se biraju. Oni nisu za jedan mandat, nisu za jednu Vladu, nisu za jednu stranku i nisu uopće za stranku nego za građane.Prema tome, slažem se i sa ocjenom koju ste sada rekli, ne znam da li sam ja bio precizan, ali slažem se što ste rekli. Hvala.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala, poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Obično kad se u Saboru donosi zakon i najčešće saborska većina bude oduševljena tim prijedlozima koje Vlada upućuje pa onda izražavaju svoje zadovoljstvo pozdravljajući zakon kao da je zakon poosobio se pa je postao osoba. Pa jednostavno eto na tom tragu pozdrava prijedlog ovog zakona treba pozdraviti što on po svom sadržaju i jeste: Laku noć, Hrvatska. Naime, ovakav zakon mora biti brana i Ustava za sprječavanje, dakle svih mogućnosti položaja, situacija u kojima bi se dužnost eventualno mogao naći. Zato on, njegova i bit jeste kao što i naziv mu glasi sprječavanje sukoba interesa. Naravno da svaki zakon ne sadrži samo ono kakav mu je naziv. Negdje ide uže, negdje šire. Najčešće je širi sadržaj nego sam naziv. Ali kao što je ovdje već bilo i spomenuto ovaj prijedlog zakona daje intenciju i svoj akcent na progonu a ne na sprječavanju sukoba interesa. I mi smo onda daleko u problemu. Time je država i time je vlast priznala da je kapitulirala nad progonom ovakvih najopasnijih ponašanja od sukoba koji mogu prerasti i u korupciju, kriminal svake vrste. Ona je time priznala da njezine institucije su slabe, da ih ne uvažavaju građani, da ih ne uvažava da tako kažem općenito i razgovorno Bruxelles. I to je veliki poraz i ozbiljnost, jer naša snaga ulaska Hrvatske u Europsku uniju mora biti upravo na jačanju institucija. Formiranjem ovakvog posebnog tijela supra institucionalnog tijela je ozbiljni nedostatak i deficit hrvatske politike i hrvatske institucionalnosti. I to nakon 21 godine hrvatske državnosti vi priznajete da vam ne radi policija, da nemate vjere u policiju, u pravosudni sustav, u Ministarstvo financija koje ima dobru operativu odnosno dobre institucije da bi se moglo boriti i otkrivati i prevenirati mnoga ponašanja koja dolaze u zabranjenu zonu. Spomenut ću samo tu i Ured za sprječavanje pranja novca. Zašto? Zato što svim tim tijelima niste dali takve ovlasti kao što dajete ovom tijelu i to je ozbiljni problem. O takvoj vrsti zakona ugledni profesor Krapac nazivao ih je, jer oni se tako u teoriji i zovu brkati zakoni jer aludiraju na staljinistička vremena. Je li moguće da u jednoj zemlji u 21. stoljeću, zemlja koja će sutra postati i ima takvu, imamo ambiciju da to bude što prije i da se dogodi što prije da jedno administrativno tijelo bude iznad sudbenog. To je prestrašno. I ma kako odlučuju državna tijela ili administriraju ili sude. Nema trećeg. Gdje jednom administrativnom tijelu dajete ovlasti koje niste imali sposobnosti dati niti Državnom odvjetništvu. Mi smo ovdje kao klub SDP-a kad se donosio Zakon o kaznenom postupku i kada se velike ovlasti daju Državnom odvjetništvu upravo zato što nestaje istraga kao dio sudbenog postupka, oficijelnog sudskog postupka jer istragu preuzima državni odvjetnik tražili smo upravo da državni odvjetnik, Državno odvjetništvo ima mogućnost bez odobrenja suda tražiti podatke o računu kako bi uopće mogao opravdati sumnju i imati nekakav materijal da krene u istraživanje. Jer ono je najčešće prva točka. To ste odbili. To ste odbili i tražili ste upravo da dade sud svoj nalog, a u tom vremenu mnoga potraživanja su zakašnjela jer takva osoba bude obaviještena prije odobrenja i isprazne se računi, tako da je to postalo itekako jedna rak rana i jedna slaba karika u progonu i otkrivanju najtežih počinitelja kaznenih djela i sve one nadležnosti i pri nadležnosti koje smo dali upravo USKOK-u. I dakle sada tako benevolentno davati takve ovlasti ovom povjerenstvu poraz je zaista politike, a intencija ovakvih zakona svugdje u svijetu koji se negdje nazivaju kodeksom, etički kodeks, negdje su u formi zakona su upravo takvi da aludiraju, odnosno idu za tim za čistoću političkog života, da se afirmira politika kao dobar posao, kao rad za opće dobro. Međutim, sasvim sa krivim intencijama, sasvim sa pogrešnim intencijama. Netko je ovdje rekao da je ovaj zakon donesen u dobrim namjerama ali eto pogriješilo se ili eto moramo nešto učiniti nešto zbog Europe, moramo zatvoriti oči, začepiti nos iako itekako smrdi ovaj zakon upravo na ta brkata vremena, pa ćemo eto da bi zatvorili poglavlje 23. zatvoriti i Ustav, naš vrhovni akt svake zemlje, svake ozbiljne zemlje koja nije banana zemlja, koja nije banana država. Jer ovakav, predložiti ovakav zakon i imati snage ga donijeti to je priznanje da mi nismo u banani, nego u plantaži banana zaista. Zašto ovaj zakon nema dobrih namjera? Je li moguće? Sad ću vam ja razotkriti kako ste dobro pazili na koga, da se negdje možete obračunavati sa političkim neistomišljenicima, a druge nagraditi. Pa je tako u članku 13. koji govori koji su to poslovi koje dužnosnik ne može obavljati. Pa ako se sjećamo u onom prethodnom ne sad više čitanju, nego onom prijedlogu zakona imali smo osim znanstvene, istraživačke, edukacijske, sportske, kulturne, umjetničke, samostalne poljoprivredne djelatnosti i stručnu djelatnost, pa bi onda tu bile pobrojane sve djelatnosti i onda se postavlja pitanje a gdje je tu izuzetak. I sada je ta stručna djelatnost nestala, pa jedan liječnik više neće moći biti liječnik ili će zato morati tražiti posebno odobrenje povjerenstva, a povjerenstvo će onda davati licence. Pa to su prestrašne stvari, jer jednog te istog liječnika možemo dozvoliti rad, drugom ne. To imate u članku 13. u stavku drugom. To ne može biti. Vi ste na takav način onemoćali sve druge institucije i stručne institucije. Ali kome dajete mogućnost da radi iako je prava intencija zakona bila i svih zakona da mogu raditi samo dužnosnici i oni koji se bave znanstvenom istraživačkom djelatnošću. Nitko drugi. Ali vi omogućavate poljoprivrednim, onima koji obavljaju samostalnu poljoprivrednu djelatnost što je usluga vašem koalicijskom partneru. Pa tako jedan latifudist recimo da ministar Čobanković, primjerice, ja nemam pojma čime se on bavi recimo može biti ministar i to ministar poljoprivrede, može imati veliki posjed, uzgajati ne znam što. Za to dobivati potpore i iste te proizvode prodavati Vladi. I nema nikakvog po vama sukoba, odnosno po ovom zakonu sukoba interesa. Pa to je smiješno. To je zaista smiješno. I ovo nije napravljeno slučajno, jer ste posebno inzistirali na poljoprivrednoj djelatnosti. Znam to jer smo imali i mi takve pritiske. Dakle liječnik ne može. Zašto ne može radnik? Zašto ne može neki koji radi i ima nekakav pogon, pa nešto proizvodi? Zašto razlikujete seljaka od radnika? U industriji, koji ima neki pogon? Nema neku tvrtku, ali ima pogon, i ne može biti dužnosnik. Ali latifundist posjednik može dobivati i potpore, od istog ministarstva, može prodavati proizvode, i može biti i ministar i dužnosnik. To jednostavno nije prihvatljivo. I gle čuda, u članku 14. u prošlom onom prijedlogu bračni drugovi, i svi oni u uspravnoj liniji nisu mogli biti članovi ne samo dužnosnici, nego ni oni nisu mogli biti članovi upravnih i nadzornih tijela, ali u međuvremenu imali smo vidite situaciju sa ministricom Dalić, ali sada više u članku 14. tog nema, i nema sukoba interesa. Dakle ono što vi niste napisali ovdje u zakonu, po vama nema sukoba interesa. To jednostavno onda nije shvaćanje, dobro shvaćanje što uopće sukob interesa jeste, a što sukob interesa nije. Sukob interesa je nešto što je zabranjeno dužnosniku, a ostalom građaninu je dozvoljeno, i ti onda izuzeci moraju biti posebno naznačeni, a ovako u članku 13. kad vi kažete da za vrijeme obnašanja javne dužnosti na koju je izabran, odnosno imenovan dužnosnik ne smije obnašati drugu javnu dužnost, osim ako je zakonom drugačije propisano. Pa to je besmisleno. Ovaj zakon mora.
Hvala.
Označavati posebnosti, a ne upućivati na postojeći zakon, jer je besmislen.
Hvala na vašoj raspravi i prilogu raspravi. Hvala lijepa. Idemo dalje. Na redu je gospodin. A imamo jednu repliku, oprostite, gospodin Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Naime gospođo Marinović, dobro ste uočili ili zaključili da, i upotrijebili sintagmu brkati zakon. Naime danas su djeca iz Vinkovaca, iz srednje škole posjetila Hrvatski sabor. I znate koje je bilo prvo pitanje te djece? Da li bi Hrvatskoj bilo dobro da dođe diktator i diktatura? Da li bi Hrvatskoj bilo dobro da se uvede diktatura ili da dođe nekakav diktator? To je razmišljanje jednoga srednjoškolca. Ne govorim da je moje, da se razumijemo, samo citiram. I drugo što ste dobro uočili, da u članku 13., o kojemu ste govorili, zaista, evo spomenuli ste liječnike, dakle povjerenstvo će odlučivati o tome, pa evo gospodin Hebrang je liječnik, ima nas dosta ovdje o tome tko će, ili tko može obavljati i neredovitu, dakle neredoviti rad u medicinskoj ustanovi koja je sasvim sigurno njegova matična baza u neku ruku ili matična ustanova, a tko neće moći. Upravo iz tog razloga što ste govorili i što su ranije bili govornici govorili u svezi izbora toga povjerenstva je dijelom bitno i to da se to povjerenstvo izabere da ne kažem konsenzusom. Evo, hvala.
Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospodine ministre. Teško se oteti dojmu da se povijest ponavlja, i mi šesti puta donosimo određeno izmjene ovog zakona i određene stvari mijenjamo. A ja ću podsjetiti na jednu stvar koja se desila prije 4 godine, otprilike u isto ovo vrijeme početkom godine mijenjali smo zakon zbog jednog razloga, slučajno akter je bio isti, tada je bio premijer, sada je uznik, gospodin Sanader tada je javnost se pitala kako to da čovjek ima na ruci u satovima ogromnu vrijednost a da to nije prijavio u imovinskoj kartici. I tada se povela rasprava, jedan od glasnijih je bio tadašnji glasnogovornik Vlade, kome novinari obično nisu vjerovali kada je govorio, gospodin Maček, koji je govorio da u kartici piše pokretnine, ali ne zna se koje pokretnine, jer nije se napisalo da li su vrijedne pokretnine i da li ih moraš upisati ukoliko su satovi, antikni namještaj, pa čak su se ljudi sprdali sa tim u Vladi, u vladajućoj koaliciji, govorili da li možda trebaš prijaviti i estetsku operaciju, da li je to pokretnina. Naravno upregnula se cijela Vlada i cijeli HDZ tada da opravda tadašnjeg premijera Sanadera zašto nije prijavio tu imovinu koju je evidentno imao, naravno nisu znali vjerojatno ljudi da još ima puno puta više kod kuće, ali to šta se vidjelo na ekranu morao je prijaviti, i prijavio je čovjek milijun i pol kuna u pokretninama. A nije samo on, nego su onda odjednom to shvatili i drugi tadašnji dužnosnici, ministri u Vladi, i članovi HDZ-a, pa je tako recimo i gospođa Kosor shvatila da mora prijaviti pokretnine, pa je i ona prijavila 200 tisuća kuna, Polančec 500 tisuća kuna i redom svi ministri, da ih sad ne nabrajam. Znači tada se ponovo zakon mijenjao kako bi se opravdala određene situacija, i opravdalo jedno neprihvatljivo, društveno neprihvatljivo ponašanje, koje je eskaliralo vidimo 4 godine poslije toga u ovoj situaciji u kojoj se sad nalazi Hrvatska, i njezin bivši premijer. I sada, znači opet trebamo radi jednog okajanja ja bih rekao HDZ-a, donesti jedan zakon koji nas u biti Europska unija ne traži. Nitko od nas ne traži ovakve odredbe koje su u zakonu definirane. Sukob interesa je bio dobro definiran i u prethodnom zakonu, još bolje je bio definiran kada je odredio da predsjednik povjerenstva bude iz opozicije, i tu nije ništa problematično. Neka bude osoba iz opozicije. Sutra kada vi budete opozicija imat ćete predsjednika povjerenstva i moći ćete još više nadzirati što vlast radi. I to je normalan postupak koji je tadašnji član povjerenstva, odnosno predsjednik povjerenstva gospodin Leko dobro obavljao i kažnjen je i zakon je mijenjan upravo zbog tih satova i pokretnina na koje je tada kao predsjednik povjerenstva ukazivao i zbog kojeg se tada mijenjao zakon. I sada mijenjamo zakon kako bi rekli evo više neće biti moguće da se desi ovo što se desilo u Hrvatskoj da bivši premijer na ovaj način stječe imovine, ne prijavljuje ju itd. Mislim da to nije ispravan pristup i mislim da to neće ništa spriječiti. Ove odredbe u zakonu evo primjerice pristup računima. U inozemstvu naravno da nemamo uopće ni nadležnost kao Parlament da nekim bankama koje imaju i čiji korisnici u Hrvatskoj potpišu pristanak da daju uvid u račune povjerenstvu koje će biti u Hrvatskoj. Sa druge strane pitanje je što se radi, zašto onda nema u zakonu definirano i sefove? Sefovi u bankama vjerojatno i moguće skrivaju i veće vrijednosti nego računi. Zbog čega ako smo na taj način potaknuli pitanje bankovnih računa zašto onda ne potaknemo pitanje tko što u sefovima čuva? I tu se vidi paradoks, tko čuva što doma. Što će ljudi iz povjerenstva ići i pregledavati kuće? Da li je netko prijavio ovu ili onu sliku? Da li ima ispod madraca ili u čarapi 100 tisuća eura? Znači to je jedna stvar koja je apsolutno neprovediva i koja je u zakonu kriva jer ništa ne osigurava. Znači, ne osigurava da će se netko tko se želi ponašati koruptivno i nezakonito da će ga to, taj zakon onemogućiti. Isključivo to služi u svrhu rekao sam HDZ-a i prikaza javnosti, evo od sada više nećemo krasti. Ali, to je jednostavno krivo. Tu se ne može na taj način koristiti institucija, donositi zakoni da bi se opravdala jedna stranka i jedna vlast koja je svih ovih godina radila neke stvari koje nije smjela raditi. Ono što bi bilo bolje i to je rekao kolega Vidović puno bolje okajanje i puno bolju isprika bi bila da ste pošteno rekli i pitali hrvatske građane što o tome misle i ispričali se za te postupke koje je vaš predsjednik bivši i premijer radio. Tu bi vjerojatno validacija građana za samu stranku bila puno veća i puno bolja nego da se ovakvim ja bih rekao PR-ovskim zakonima pokuša oprati svoja krivnja. Ono što je tehnički gotovo pa nemoguće 34 su točke gdje su pobrojani svi dužnosnici u zakonu. Radi se o po mojoj procjeni otprilike 2,5 tisuće dužnosnika. I sada vi meni recite kako će povjerenstvo i koliko povjerenstvo treba imati ljudi da provjeri sve te podatke, da provjeri sve bankovne račune ako je potrebno da posjeti i domove određenih dužnosnika da vidi dal su sve slike prijavljene ili nisu. Kako je to moguće uopće napraviti? I da li će povjerenstvo zbog ovakve odredbe u biti biti blokirano i neće raditi svoj posao na kvalitetan način. Zbog čega nije moguće koristiti ono što postoji u Hrvatskoj instituciju koja je kao što je poznato i nadležno da koristi ne samo dužnosnike nego sve građane da li su platili porez na ono što su zaradili i da li imovina odgovara onome što su prijavili u svojim poreznim karticama. Poreznu upravu. Zbog čega Porezna uprava ne može napraviti uvid u imovinu i preko OIB-a i na neki način u prihode dužnosnika i reći da to je u redu, to je moguće ili ako nije moguće da se traži preko povjerenstva objašnjenje dužnosnika o tome kako je stekao imovinu. I postoje znači institucije koje bi to mogle kontrolirati i postojale su svih ovih godina, ali nažalost se nisu koristile i vidimo kakve su se stvari dešavale. U ovoj situaciji, kao što je rekao predsjednik moje stranke, mi na neki način i podcjenjujemo našu državu i dužnosnike koji u njoj rade i žive. Na ovaj način se sugerira pa na neki način da ako si dužnosnik po defaultu si sklon nekim stvarima koje nisu zakonite i mogao bi se okoristiti određenim stvarima, a ne bi smio. To se gospodo stječe odgojem, moralom i nema nikakve potrebe, recimo u Švedskoj ovakvih zakona nema pa je Švedska što se tiče korupcije, Danska i Finska su u vrhu svijeta, a Hrvatska koja ima ovakav ja bih rekao zakon koji je "najrigorozniji" pod navodnicima po pitanju kontrole dužnosnika tako ne stoji nego je indeks korupcije u Hrvatskoj duplo manji nego što je, jer se tamo gleda ocjena od 1 do 10. Recimo u Hrvatskoj je taj indeks percepcije korupcije na 4, a u Švedskoj koja je prva na svijetu je 9. Znači, zakon nije nikakva garancija. I reći ću tu još jedan primjer, mi smo imali, evo tu se povijest opet ponavlja, mi smo imali 2000. izbore u Hrvatskoj i 1999. godine je indeks percepcije korupcije bio 2,9 u Hrvatskoj i nakon promjene vlasti u jednu godinu je skočio za jedan cijeli poen gore, znači na 3,9. I uzrok je tome drugačiji stil vladanja. Nije bilo zakona, a ipak korupcija je bila puno manja i percepcija korupcije u Hrvatskoj je bila puno manja. Od 2001. godine kada je bilo 3,9 danas je opet 4,1. Znači, gotovo pa ništa se nije promijenilo. I garantiram vam da ovaj zakon ne donesete, a da se promijeni vlast taj indeks bi skočio opet za nekoliko poena ne zbog toga što ima ili nema zakona nego što je drugačija, odgovornija, poštenija vlast na djelu u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. 2 ispravka. Prvi gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine. Pa evo od kolege sam očekivao argumente,a ne uvrede međutim ovaj moram ga ipak ispraviti da ovaj zakon nije donesen radi HDZ-a. Konačno HDZ raščišćava, ako ste vi glasnogovornik hrvatskog naroda, HDZ raščišćava svoje stvari i to narod dobro vidi i očekuje kad ćete vi to raščistiti. A složili ste se također, oprostite, složili ste se također sa vašim predsjednikom jel' da je ovaj zakon uvreda za dužnosnike. Vaš predsjednik je danas uvrijedio dužnosnike jer je rekao da kako može isti zakon vrijediti za predsjednika Republike i za zamjenika općinskog načelnika? Jel taj zamjenik općinskog načelnika je nešto onako nisko dole gdje njegova visost ni ne vidi to odozgo. Hvala.
I gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa zastupnik Maras je rekao da je netočno da je indeks percepcije znatno porastao korupcije nakon dolaska koalicijske vlasti 2000. To je točno, 2001. On je bio bolji i to iz razloga što su građani imali jedno veliko očekivanje što će se dogoditi s promjenom vlasti i puno se u javnosti govorilo o korupciji itd. i naravno očekivanja su bila velika. Ali se onda 2002. pokazalo da od tih očekivanja nema ništa, pa je on počeo padat, padat, padat i sve tako do 2006. i onda po grafu se vidi imate jedan drastični skok i najbolja ocjena je bila ta 2008. godine, naglo porasla naravno zbog svih dokumenta i provedbe tih dokumenta koje su donešene za vrijeme vlade HDZ-a.
Kolega Maras, vrlo sam pomno slušao povreda POslovnika kažem vrlo sam pomno slušao što ste vi rekli i koji je ispravak. Ajde da vidimo.
Hvala lijepo. Povrijeđen je članak 209. jer kolegica Lovirn je rekla da sam ja bio u pravu kada sam rekao da je 2001. skočio. Znači ne može biti ispravak netočnog navoda kada kaže netko da je onaj govornik prije bio upravu. Jer bi onda to bila potvrda točnog navoda, razumijete. Mislim da je povrijeđen POslovnik jer ne postoji institucija potvrde točnog navoda.
Pa nije se ispravljao točan navod. U prvom dijelu ispravka netočnog navoda ste bili slabi, a u drugom dijelu ste popustili. Zato što ste drugi dio zanemarili vaše tvrdnje. Sada će ministar pravosuđa dati završni osvrt na ovaj konačni prijedlog zakona. Izvolite ministre.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo. Evo bilo je puno pitanja. Kao prvo svima hvala na raspravi jer iz rasprave proizašlo i cijeli niz amandmana koje ćemo mi vrlo pomno još večeras izanalizirati i odrediti se sutra vezano za te amandmane. Ali ipak da par točaka kažem. Bilo je tu zaista raznih pitanja, bilo je i teških riječi da kažem da je zakon nakaradan i tako sve to. Gledajte, niti smo mi zakon od nekoga prepisali niti mi zakon uopće moramo donesti, niti mi uopće moramo ući u EU mi stvari moramo napraviti radi sebe da uredimo svoju kuću da ona bude na temeljima vladavine prava, da ona bude jedna uređena država i to su naši temeljni ciljevi. Istina je s druge strane da nam zakon treba za zatvaranje poglavlja 23. jer upravo to kada bi mi imali dobar zakon i dobar sustav, ja danas ne bi bio ovdje po ovoj temi i ne bi se uopće bavili s time. Naprosto sustav koji mi imamo nije dobar. I to je ocjena. A ovaj zakon jeste iskorak naprijed. Evo sada ste se upravo u ovom zadnjem izlaganju pozivali na Transparency to je jedna organizacija koju cijenimo, čiji rad cijenimo, koja nas čest baš niti ne hvali, više nas kritizira, ali upravo na ovaj zakon oni su dali priopćenje i mišljenje da zakon jest korak naprijed. Ajmo vjerovati u to. Ja vjerujem da zakon može biti i bolji ali vidjet ćemo kada počne u praksi funkcionirati. Ali što se tiče sukoba interesa izraženi su brojni strahovi ovdje nepotrebni da mi konstruiramo nekakvo tijelo koje parauskok, paradorh koji će nam ulazi u kuće, prebrojavati i te stvari. Ne, to nije to. To nije to tijelo. Sukob interesa i temelj ovog zakona je prevencija, jest transparentnost javnost. Ono što imamo objavimo u kartici neka to što objavimo bude istinito i nitko nikakvih problema nema. Mi moramo regulirati, bilo je ovdje pitanje pazite, da li oni koji imaju postali su dužnosnici, koji imaju trgovačka društva, koji imaju dionice da li ta društva smiju raditi uopće. Pa je bilo rečeno ajmo ako želi biti dužnosnik što s tim da radimo? Nisu ljudi kada su se rodili kada su bili u djetinjstvu nitko nije rekao ja ću biti ministar jednog dana ili bit ću zastupnik. Nešto su u životu radili. Imaju nekakva trgovačka društva. Ta trgovačka društva zapošljavaju ljude i što sada kada netko dođe u poziciju da obnaša dužnost zastupnika, što da on bude prisiljen da da otkaz tim ljudima, da makne firmu sa sebe. Ovaj zakon regulira upravo ta pitanja kako se ponašati. Znači predati na upravljanje ako je bilo što dvojbeno upravo ti preventivni mehanizmi, zakon se temelji na preventivnim mehanizmima. Sve što smo u dvojbi postavljamo pitanje povjerenstvu. Ali sada se ovdje izražavaju sumnje da će povjerenstvo biti nekakvo stranačko, da će povjerenstvo biti zapravo biti u funkciji ovih protiv onih. Sve to mislim da nema smisla. Sada smo rekli povjerenstvo je od ljudi koji nisu pripadnici stranaka, ono je sastavljeno od stručnih ljudi koji su se u svojim profesijama dokazali. Pred ovaj Parlament će doći lista sa dvostruko većim brojem kandidata, znači sa većim brojem od onoga koji se bira i nitko ne kaže da neće biti konsenzusom donijeto bez obzira što u zakonu piše da li kvalificirana većina da li obična većina da li dvotrećinska, nitko ne kaže da se Parlament oko takvog povjerenstva ne bi mogao i složiti. Ali ono što je važno napravili smo iskorak, želimo depolitizaciju i želimo jedno tijelo koje će zapravo profesionalno raditi svoj posao. Provjera, provjera nam je doista ozbiljan prigovor jer u sadašnjem sustavu nemamo mogućnost provjere kartica. Možemo napisati svašta i nemamo mogućnost provjere. Da bismo provjerili moramo onda i dati izjavu da je moguće ali radi provjere, ne zato da netko svaki dan gleda promet na našem računu i gleda tko, što i kako, nego naprosto i isključivo tako u zakonu piše isključivo radi provjere da je moguće u banci vidjeti jel to ili nije. Sve ove stvari što ste sada i vi u zadnje malo se koncentriram jer ste bili zadnji ste imali izlaganje, da netko možda ima ovdje ili ondje. To nije više stvar ovog povjerenstva, to je stvar nekih drugih tijela. To je stvar nekih drugih tijela. Smisao je ovdje da izbjegnemo situacije da dođemo u taj mogući sukob interesa. To je smisao, da izbjegnemo te situacije. Jer priznate ćete, ove dužnosti nose koruptivne rizike i na koncu to je i povijest pokazala. Zapravo to je smisao zakona i taj zakon imaju svi drugi. Nisu ovo napamet rješenja, nisu ovo rješenja koja ne postoje u svijetu. Kažemo rigorozan je, pa u mnogim drugim sustavima ima i bitno snažnijih mjera. Pitanje da li gradonačelnik može, ne može, članak 13. Gledajte, gradonačelnik može, može biti saborski zastupnik jer ovaj zakon ne može ući u područje Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor, a u tom posebnom zakonu je regulirano što je sve nespojivo sa dužnošću zastupnika i sa te strane ovaj zakon nije ušao u to nego je rečeno temeljno je načelo da je neprihvatljivo dvije dužnosti, međutim ako nije posebnim zakonom određeno. Dakle u konkretnom slučaju to se pitanje najviše postavljalo da li može gradonačelnik. Ne, jer je posebnim zakonom određeno da može. Zatim bilo je također jedno pitanje gdje je rečeno da smo dozvolili anonimne prijave kao jedan snažan instrument. Ne, u zakonu piše upravo to, da spriječimo zapravo manipulacije ta prijava mora biti obrazložena, da mora biti vjerodostojna i da mora biti neanonimna, dakle mora biti potpisana. I evo, ja mislim da mi na ovakav način dobijamo ipak bolji zakon u odnosu na sustav koji imamo, a da će se on i da li će se mijenjat u budućnosti naravno da će pokazat praksa. Ne postoji takav zakon koji bilo koji predlagatelj može doći za ovu govornicu i reći da je regulirao sve situacije koje mogu u životu nastat. To naprosto ne postoji. Ali ja mislim da ovaj zakon nudi iskorake i ja mislim da ovaj zakon upravo sve one benchmarke koje mi imamo da sa time to rješava. Još jednom hvala svima na raspravi. Mi ćemo ovo još jednom kažem izanalizirati. Sutra ćemo se odredit o amandmanima. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak. Prvi, Gordan Maras gospodin zastupnik. Izvolite.
Hvala lijepo. Ispravio bih netočan navod da ovaj zakon prevenira. Pa možda djelomično prevenira, ali ako ste rekli da ćete kontrolirati račune postoji čitav niza načina koje može netko tko je kvaran zloupotrijebiti i sakriti tu imovinu. Znači ovo, teško se oteti dojmu da je ovo napravljeno pogotovo zato što se citira odredba u zemlji i inozemstvu, da je ovo napravljeno kako bi se iskoristio jedan aktualan slučaj da bi narod kao vidio da će to u budućnosti biti nemoguće. Nažalost biti će moguće i u budućnosti, nažalost biti će moguće i u budućnosti. Ja bih volio kada bi to preveniralo 100% kao što vi govorite, ali nažalost to nije moguće. I da samo kažem na kraju, s obzirom da ste rekli da će se zakon morat mijenjati, vjerojatno neće ostati zauvijek, vrlo vjerojatno će se brzo zakon mijenjati ukoliko se sve stranke u ovom Saboru ne usuglase oko njega.
I gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Pa ispravila bih netočan navod, tvrdnju gospodina ministra koji kaže da si moramo priznati da imamo loš zakon i loš sustav u ovom području. Smatram da je to netočno i smatram da smo i do sada po zakonima koje smo imali mogli rješavati određene situacije. Problem naš je u tome što smo imali politiku koja je omogućavala da se pojedini dužnosnici na svim razinama, od najnižih pa do najviših ponašaju mimo postojećih zakona i koji su svojim ponašanjem i utjecajem onemogućavali i pojedine državne institucije da rade svoj posao na način kao što su ga tek počeli radit nedavno. Možemo mi donijeti ne znam kakav zakon, mislit da smo unutra sve predvidjeli. Ako budemo imali politiku na vlasti koja će omogućavati da se zaobilaze zakoni onda opet nećemo ništa napraviti.
Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sati sa točkom 4. Prijedlog odluke o proglašenju 2011. godine Godinom Ruđera Boškovića u Republici Hrvatskoj i Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u 2009. godini i Financijsko izvješće Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje za 2009. godinu. To bi bilo sutra na raspravnom dijelu, a u 12 sati glasovanje o raspravljenim točkama.
Odgovor, gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
… [[Govornica naknadno uključena.]] izbora članova povjerenstva govori upravo o nakani i o političkoj motiviranosti ovakvog prijedloga zakona, jer se tobože pod kapom, pod edigom depolitizacije ide na skrivenu varijantu ili nepovjerenja u vlastitim redovima, iz vladajućih, pa tobože mi ćemo izabrati upravo osobe koje eto neće, ne smiju biti članovi političke stranke i nitko nam ne može ništa prigovoriti. Međutim ne treba dvojiti da su to osobe od najvećeg povjerenja, i to ne vladajućih u cjelini, nego određene, ja neću reći … [[Ne razumije se.]] , ne znam kakav je odnos snaga kod vas, ali određenog dijela HDZ-a. I to svakako nije dobro. Ako se zaista misli na dulje urediti ove stvari, onda o ovom našem amandmanu itekako treba razmisliti. A što se tiče ovog što kažete da vas građanin to mladi pita je li kod nas bolje da je diktatura, da bi nam bilo bolje da je diktatura, u svakom slučaju ovdje u Hrvatskoj je na djelu demokratura, a umjesto nekadašnje diktature proletarijata imamo diktaturu gore vrste, diktaturu kapitala pred kojom je kapitulirala politika.
Hvala lijepa. Krupne riječi bez sadržaja. Ja vam to moram reći. Ali evo to je vaša stvar. Igor Dragovan ima sada riječ. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Na ovaj zakon gledam na pokušaj Vlade da putem ovog zakona traže još jedanput jednu stvar, a to je da su svi isti. E nisu svi isti. Nisu svi isti u politici, nisu svi dužnosnici isti, i ne može se na ovakav način, i pod krinkom ovakvog zakona ponovo pokušati progurati teza da su svi isti. I ovaj zakon je isto tako nastavak lutanja Vlade kako riješiti probleme po pitanju korupcije, koja donedavno je bila zabranjena riječ u hrvatskom političkom prostoru, barem od strane vladajućih, da bi nakon toga postala najupotrebljanija riječ vladajućih, kao alibi za nešto što se u ovom trenutku radi. Ali mislim da hrvatske građane treba podsjetiti na jednu činjenicu, a to je početak 2007. godine, odnosno siječanj, kada je ustvari sustav Povjerenstva o sprječavanju sukoba interesa i srušen. U osnovi parlamentarni nadzor je osnovna stvar u kojoj manjina treba nadgledati većinu, i u tom sustavu kako smo imali posloženo u kojoj predsjednik takve vrste povjerenstva dolazi iz oporbe je ključna stvar, ali u siječnju 2007. godine je taj sustav srušen, a srušen je na imovini jednog dužnosnika, odnosno na utvrđivanju imovine jednog dužnosnika koji je u tom trenutku bio predsjednik Vlade Republike Hrvatske. Pa onda teško, pa se u tom cijelom natezanju oko dijela imovine tog visokog dužnosnika, odnosno bivšeg premijera, cijela Vlada stavila u priču utvrđivanja što je ustvari sukob interesa, odnosno šta dužnosnik treba prijaviti u svoju imovinsku karticu. Pa onda sadašnje Ministarstvo pravosuđa, kojem ste vi na čelu sada gospodine Bošnjakoviću, tadašnje Ministarstvo pravosuđa kojem niste bili na čelu je u ime Vlade imalo pisanu korespondenciju sa tim istim povjerenstvom, tražeći razloge kako opravdati nešto da se ne prijavi u imovinsku karticu, a trebalo se prijaviti u imovinsku karticu zato što iznosi, a sad to već vidimo na desetke tisuće eura, ako ne i stotine tisuća eura. Tada je cijeli sustav o sprečavanju sukoba interesa i povjerenstva pao. Nakon toga je i … koncepcija i dolazi druga vrsta povjerenstva u kojem nažalost opet dolazimo u situaciju da u povjerenstvo dolaze ljudi koji trebaju odlučivati na jednoj visokoj moralnoj i etičkoj razini o tome da li je netko napravio određeni prekršaj da bi se kasnije ispostavilo da su oni predmet kaznenih istraga, završavaju na sudu. Prema tome to je isto pitanje kako su se birali i na čije prijedloge i ti članovi povjerenstva. Ovdje se govorilo o depolitizaciji povjerenstva, ali teško je imati povjerenje u prijedloge koje daje vladajuća većina s obzirom na prethodni koji sam spomenuo pa ću vam reći još jedan primjer. Pa imali smo prijedlog isto tako vladajućih u isto jednoj osjetljivoj sferi, a to je Vijeće za civilni nadzor tajnih službi u kojem dođe određeni prijedlog za koji kažemo da nije dobar prijedlog pa se on preglasa na matičnom Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost da bi onda eto ipak prije konačnog rješenja, odnosno nakon izglasavanja vladajući shvatili da on ne odgovara zakonskim uvjetima i ne može biti. Zato imamo rezervu prema sastavu tog budućeg povjerenstva ovako kako je predloženo u kojem je eto sustav koji je postojao jednostavno srušen u isključivo zaštiti političkog interesa vladajuće stranke i njenog premijera u tom trenutku. A to je čovjek koji je bio najčuvaniji čovjek 6 godina u RH od strane kompletnog sustava Ministarstva unutarnjih poslova, sigurnosno-obavještajnih agencija pa sad vidimo gdje smo završili. Ne znam koje povjerenstvo to onda može riješiti i na koji način. A s druge strane imamo primjer kako biramo Državno izborno povjerenstvo. Ne govorim o načinu izbora u Parlamentu nego o sastavu, a to je da postoji jedan potpredsjednik i 2 člana koje predlaže vladajuća koalicija ili vladajuća struktura i s druge strane potpredsjednik i 2 člana koje predlaže opozicija. Znači, razgovaramo o dogovoru. O tome da za neka tijela, a ovo je recimo isto takvo tijelo, ako ne i važnije od DIP-a iako su oba jednako važna, uostalom u ovom zakonu ste ih stavili u istu razinu, zašto vam to nije palo na pamet da na isti takav način date i prijedlog za izbor ovoga povjerenstva? Jednostavno ne postoji povjerenje da ste spremni dati apsolutno ljude koji mogu garantirati da neće biti zlouporabe. I u toj cijeloj priči oko ovoga zakona još jedanput hoću podvući jednu vrlo važnu činjenicu, mislim da u ovom trenutku i najvažniju, a to je da mi apsolutno nismo svi isti i da se pod načinom ovako jednog nekvalitetnog zakona ne mogu oprati grijesi prošlosti. Ne kažem da su svi jednako krivi, ali postoje oni koji su uistinu nosili teret najviše političke odgovornosti i u toj političkoj odgovornosti grabili korist za sebe i ovakav zakon sigurno to što se događalo ne može obrisati gumicom. Hvala.
Hvala. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Pa evo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora trebalo bi možda malo ovo spustiti malo dalje od politike, ali evo sad smo čuli jedan tipičan politički govor na koji ipak treba reagirati. Ako krećemo od 2007. onda treba reći jasno i glasno, 2007. ajde promjena je napravljena, nije više predsjednik povjerenstva iz oporbe, ali ja ne vidim u čemu je tu problem? Pa me malo zainteresiralo što je bilo onda kad je bio predsjednik iz oporbe pa sam išao tražiti neke papire, dokumente i pronašao sam da baš nije bivši predsjednik iz oporbe stavljao na dnevni red prijave protiv svojih članova i to mogu dokumentirati, to imam ovdje. Prema tome i to je koristilo politici. Dakle, nije sve idealno onako kako ste vi to htjeli. Prema tome, imamo sadašnji sastav 3-3. Dakle, 3 iz oporbe, 3 iz pozicije i imamo 5 nezavisnih članova povjerenstva i mislim da ovo dobro funkcionira. Meni je žao što recimo evo jedan član oporbe, uvaženi kolega Leko, bojkotira da tako kažem rad povjerenstva. Dakle, ne dolazi na povjerenstva da bi omalovažavao rad povjerenstva i to nije u redu. Jer ostali dolaze i iz oporbe i mislim da eto ide sve po redu. Nema pritužbi, nikog se posebno ni ne mazi ni ne pazi, ni da bi izostavili nekog. Dakle, ide sve po redu, kažnjavaju se i jedni i drugi. Dakle, prema prijavama. I ovo povjerenstvo sadašnje stvarno radi najčešće prema prijavama bilo anonimnih bilo potpisanih jer eto tako mu piše da to može. Što se događa, sad dalje u sljedećem ovom sazivu, odnosno sljedećem po zakonu? Dakle, u povjerenstvu više nema zastupnika ni jednih ni drugih i dolaze stvarno 5, evo petoro dolazi članova povjerenstva oko kojih zapravo se slažemo ne slažemo. Vjerojatno ćemo se na kraju složiti jer povjerenstvo bi trebalo profunkcionirati. Moglo se i tu napraviti dogovor kao i ne znam za Programsko vijeće ili slično. Dakle, uvijek je bilo načina da se dogovori ovdje. Ali evo, zakon treba u ovom trenutku poslati. On je rigorozan, on je puno strožiji u odnosu na prošli zakon, to uopće nije sporno. On traži daleko više jasnoća oko imovine, ali je treba reći jednostavno ako političar nije spreman da mu se o imovini govori javno onda bolje da se makne iz politike. Ili, imamo i sad slučajeva da zapravo političar koji je na, evo načelnici, gradonačelnici i slično, koji podređuju politiku povećanju svoje imovine i to javno. Dakle, tu trebaju ići sankcije. I zato sam da upravo i kazne koje su ovdje predviđene budu veće da bi zapravo to spriječili jer to se spriječiti mora. Ne možete vi u izborima pričati da ćete se brinuti o interesu građana, a na kraju ispada da se brinete najviše o svom interesu, da govorite isključivo o svojoj firmi i dobrobiti vlastite firme. Dakle, novi ustroj – 5 ljudi u tom novom ustroju. Predsjednik i 4 člana profesionalci na 5 godina. I sad se postavlja pitanje do koje mjere će biti interes? Što poslije 5 godina? Dakle, ja se čak i ne bojim, odnosno bojim se pomalo da i neće biti previše interesa za to, ali mislim da u svakom slučaju tu se dogovor, kvalitetan dogovor može postići. Ako malo analiziramo ove zakone sve skupa jasno da smo svi zajedno razgovarali što će biti s onim pozivom za onog tko učestalo krši, ali učestalo krši, tko ne reagira na ovo što mu povjerenstvo šalje, što je s tim pozivom. Poziv za ostavkom. Poziv za ostavkom ima svoju političku težinu. Dakle, političari su inače nagrađeni ili kažnjeni svake 4 godine, dakle uvijek na izborima, ali ovakav jedan poziv povjerenstva koje bi ukoliko dobije zajedničku potporu trebalo imati na težini, trebalo imati snagu, mislim da nije malo. Jer može ga netko ignorirati. A od onih koji su izabrani možda je lakše smijeniti one koji su postavljeni ukoliko povjerenstvo stvarno zaključi da su u sukobu interesa, ali ovo ima svoju političku težinu. Nije jednostavno ni jeftino objavljivati u dnevnom tisku ovakove pozive, ali ponekada je potrebno. Možda bi bilo zgodno da se povjerenstvu stavlja na račun kazne tako da može plaćati ovakve pozive, jer mislim kazni je bilo dosta pa bi bilo dosta poziva plaćenih. Dakle, imamo zakon koji ukoliko ga se držimo, koji nije alibi nikakav, zakon kao što čujemo iz oporbe nema razloga za alibi, jer se ne protivi se. Konačno ne protivimo se mi ovdje, čudno mi je zašto se kolegice i kolege iz SDP-a toliko protive donošenju ovog zakona. On se može amandmanima bitno promijeniti i mislim da jedan dio amandmana će biti prihvaćen, promijeniti na način da ono što je eto možda malo u ovom trenutku preteško, jer da ne bude preveliki skok između prošlog i ovog zakona, to u svakom slučaju je dobro došlo. Konačno svi smo mi ovdje da zakon bilo koji amandmanima poboljšamo i to je cilj rasprave u SAboru, to je cilj rada SAbora i mislim da tu uvijek ima puno, puno prostora. Čini mi se da i ministar ima dobru volju, zapravo svaki amandman pogledati i jedan dio amandmana sigurno prihvatiti ovdje. Malo nije bilo zgodno, činjenica je da je zadnji čas da je ovo hitno, žurno za donošenje ovog zakona. Možda da smo imali više vremena bilo bi bolje, ali eto i dopisivanje sa EU ne ide baš tako brzo. Mi njima danas, oni nama odgovor sutra i slično. A što se tiče ostalih malo treba pogledati po Europi ostalih zakona, ima puno različitih načina ali nisu baš ni oni ako mislimo na Europu da je vrlo blaga, nisu baš blagi zakoni. Imaju oni isto žestoke kazne, primjena je uvijek složena u svakoj državi pa i kod nas. Ali u nadi da će ovaj zakon donijeti poboljšanje, transparentnost da će ipak prihvatiti političare malo drugačije nego do sada evo vjerujem da ćemo podržati donošenje ovog zakona i da ćemo se na kraju usuglasiti da je ovaj zakon koristan za sve nas. Hvala.
Hvala. Imamo dva ispravka i 4 replike. Gospodin Josip Leko ima i jedno i drugo. Izvolite. Kako god želite? Prvo ste se javili za repliku.
Evo ispravak. Dakle, laž je da je predsjednik povjerenstva selektivno sastavljao dnevni red. Laž je i nije istina. Zašto? Zato što je prvom utvrđen sukob interesa dužnosniku iz SDP-a prvi uopće. Uopće u Hrvatskoj prvom dužnosniku kojem je utvrđen sukob interesa je utvrđen dužnosniku SDP-a, a ja sam predsjedavao tim povjerenstvom. Drugo, nije moguće da predsjednik odlučuje o dnevnom redu jer se o dnevnom redu glasuje, a i tada je većinu u tom povjerenstvu imao HDZ-a dakle, to je laž. Što se tiče replike, sada ću reći ovako. Sastav povjerenstva je bio takav 2+2+3, dakle, dva iz oporbe, dva iz vladajuće koalicije, 3 iz tzv. nezavisni stručnjaci. Iz opozicije sam bio ja kao predsjednik i Pejo Trgovčević iz HSP-a. iz pozicije je bila Marija Bajt, ne znam tko je još bio i odlučivanje je bilo jednoglasno osim kada se radilo o dužnosnicima iz HDZ-a. Nakon stavljanja na dnevni red dužnosnika HDZ-a ne samo Sanadera nego i drugih, onda je počeo pritisak na povjerenstvo i opstrukcija rada povjerenstva. Od toga da se tražilo da povjerenstvo ispita jeli nečije zubalo košta više od 500 kn, jeli nečiji lifting prijavljen u imovinskoj kartici, jeli pokretna imovina se treba prijaviti ili ne treba ju prijaviti, što spada u imovinu, kako se imovina tretira po ekonomskoj definiciji, kako po pravnoj definiciji, kako po računovodstvenoj definiciji. Dakle, bio je da tako kažem osmišljen vladajući napad na destrukciju rada toga povjerenstva. Kada ste mi već to dali priliku da kažem, ja imamo ovdje svu dokumentaciju, sva sreća ponio sam je kući i mogu vam sa zadovoljstvom svima izkopirati i poslati dopise koje potpisuje Vlada. Obraćamo se jednoj osobi Ivi Sanaderu, Vlada potpisuje, ministar potpisuje, jedan, drugi, treći, a mi pitamo jedno obično pitanje. Jeli u vašoj imovini spada sat ili ne spada sat? Jeli u vašoj imovini spada automobil ili ne spada automobil? To je bio kolega rad toga povjerenstva i to je odnos prema povjerenstvu političke stranke bio. Nažalost, morao sam to reći.
Odgovor gospodin Markovinović.
Evo kolega sami ste rekli da je prvi koji je kažnjen, prozvan i obrađivan da je bio član iz SDP-a, znači da ste htjeli vjerodostojnost dokazati na taj način i to mi ne djeluje uvjerljivo. Ali ja dokumentaciju ne nosim doma, nego je imam tu u uredu u kojoj isto tako stoji da nisu stavljeni na dnevni red upravo dvije pritužbe za vašeg člana. Prema tome, u dnevnom redu se glasuje ono što predsjednik predloži u dnevni red. Ako nešto nije predloženo onda to u dnevnom redu nema. Međutim, to nije bitno. Ali bitno je nešto drugo. ... [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. Kolega govori o našem moralu kao i svi skupa, a vi gospodo ste izgleda nedodirljivi svi skupa. Ali o tom po tom. Međutim mislim da je bolja varijanta, bolja da predsjednik stvarno nije ni iz jedne stranke da onda može raditi bez pritiska svoje stranke ili suprotne stranke ili Vlade ili bilo kog drugog i pretpostavljam da ovaj zakon će to poboljšanje donijeti da neće biti ni ostali članovi za jednu ili drugu stranu. A imamo i sad, ja sam zadnji put rekao imamo vrlo ugledne članove. Evo Vlaho Bogišić, imamo gospodina Petrovića, Antuna Zorislava Petrovića, gospođu Jadranku Kolarević, dakle imamo ljude koje nećete povući ni na jednu ni na drugu stranu, koji su prevaga tamo i koji će ocjenjivat stvarno po savjesti. Prema tome, nemojte obezvrjeđivat ono što dobro radi i funkcionira.
Hvala. Ispravak, gospodin Igor Dragovan.
Ispravljam navod kolege Markovinovića koji je rekao da ovo povjerenstvo dobro funkcionira. Ne funkcionira dobro. Evo zadnji primjer po kojem ja smatram da ne funkcionira dobro je činjenica da se na povjerenstvu nije raspravljalo o potencijalnom sukobu interesa u slučaju da je muž ministrice financija postao član Uprave INA-e nego je čak štoviše bez sjednice povjerenstva taj predsjednik povjerenstva javno sam iznio svoj osobni stav da tu nema sukoba interesa. Pitajte građane što misle o tome da ministar financija ove države nema utjecaja u poslovanje tvrtke, bez obzira što se pozivate da je to tvrtka u stranom vlasništvu. Prema tome, u krajnjem slučaju bi trebalo utvrditi da ne postoji sukob interesa i kao takav zaključak ga prezentirat vani.
Gospodin Željko Turk, replika.
Hvala, gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Markovinović, dio vaše rasprave potaknuo me na ovu repliku vezano na temu politika i politiziranje, a kada je riječ o sukobu interesa. Ja bih možda i kao doprinos ovoj raspravi rekao da smo mi kada smo donijeli prošli put zakon kojim se govori o sukobu interesa rekli i ogolili sve nas saborske zastupnike i sve one koji su vezani uz temu da kažemo sve ono što imamo novac, zlato, tehniku, nekretnine i mi to jesmo uredno ili ne uredno prijavili, ali transparentno rekli što to sve pa i potencijalnima lopovima i svima onima rekli gle pri Turku se može najti finog zlata možda doma, možda u banki pa ajmo to malo iskoristiti. Zašto to govorim? Zato što sada potenciramo nešto drugo, da onaj tko to treba utvrditi da stavljamo u fokus našeg razmišljanja, a po meni je dobrim dijelom to samo tehničko pitanje je li netko zadužen da kaže da, gospodin Markovinović ima 800 hiljada eura u banci xy, toliko nekretnina ili gospodin Turk. A moja je moralna obveza bila da ja kažem i ona zakonska da toliko sam toga prijavio pa izgleda tu malo i mijenjamo i lončiće pa iz bitnoga prelazimo na nebitno, a upravo dobrim dijelom u svrhu politikantstva.
Odgovor, gospodin Krunoslav Markovinović.
Pa evo, riječ je opet o transparentnosti. Dakle, morali bi napravit sve da budemo narodu vidljivi i to sa imovinom i računima i sa svim ostalim. Naime, priča ima puno i bit će uvijek, ne samo kod nas, pogledajmo malo susjedne zemlje prema Europskoj uniji. Proti svakog političara vode se kampanje i optužuju isto za sve. Prema tome budimo jasni, pokažimo ono što imamo ili što smo stekli za vrijeme dok smo bili na nekom dužnosničkom položaju što je jako bitno i mislim da je to najvažnije u ovom zakonu i toga se ne treba bojati. Ja ne znam otkuda taj silan strah da će nam ovaj zakon oduzeti privatnost, da će nam netko reći ovo ili ono. Pa činjenica je da se u imovinskoj kartici treba zapisati sve, a samo dio tog ide javno na stranicu. Dakle one sve stvari, ako govorimo o obitelji, djeci, ostalo, nema, to ne treba ići ukoliko jasno ne postoji očit nesrazmjer da je prebačen nekakav novac i slično. Dakle ne bojmo se ovog ni zakona, ne bojmo se ni kartice, sukoba interesa je bilo u svim vladama. Moji dragi kolege će oprostiti, sukob interesa za vrijeme njihove vlade je bio izuzetan, izuzetan jer nijedan ministar dosad nije radio to što je radio tamo njihov ministar, nijedna vlada se nije vozila na jahti Šimuna koji je kretao otoku Pagu, kako vele poreznog obveznika i donosila odluke tamo i još zato platila 100 milijuna kuna ali dobro. To nije sukob interesa.
Replika, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Kolega Markovinoviću, ja bih vam samo želio reći da ja sam kao i vi član povjerenstva i zato se nisam želio javiti da govorim ispred kluba niti u osobno ime već sam smatramo logičnim da saslušamo kritike kolega i s jedne i s druge strane dvorane, da pokušamo unaprijediti poslove koji će se obavljati unutar tog povjerenstva sutra, ali kad ste se vi javili onda sam se i ja odlučio za repliku. Ovaj će zakon kolega Markovinovuću za godinu, dvije dana ponovo biti na ovim klupama, to je dobro. Uvijek se može bolje i još bolje i još bolje i ja izuzetno cijenim sve ono što su rekli kolege i Tomljanović i Dragovan i Leko i Antičević i svi ostali. Ono što je ostalo visit u zraku i što bi bilo dobro da riješimo do kraja ove sjednice je pitanje što je to depolitizacija. Mislim da nije dobra definicija da je to slučaj kada nemate političara u povjerenstvu. To nije dovoljno. To je rečeno od strane jednog kolege, mislim da nije dobro. Depolitizacija je kada politika ne može utjecati na odluke i odlučivanje i rad tog povjerenstva, a u ovom slučaju to nije tako. U ovom slučaju da ste vi u opoziciji sigurno biste nam prigovorili da ćemo od 50 prijava na natječaj izabrati petero najsklonijih nama. I zašto mi nemamo pravo isto sumnjati kada ste vi u pitanju. Sa 2/3-skom većinom prisiljeni smo na konsenzus, na razgovor, na dogovor da stvarno izaberemo najbolje pa molim gospodina ministra da uistinu prihvati barem taj amandman i time ćemo započeti ciklus uistinu korektnog načina rada. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, gospodin Krunoslav Markovinović. Nema odgovora? Hvala. Onda replika, gospodin Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa evo htio bih reći kolegi Markovinoviću da ovaj novi zakon zasigurno ima svojih dobrih strana i spriječit će sve ono što se događalo prije. A to da pojedini ministri nisu uopće predavali kartice, da pojedini potpredsjednici Vlade su predavali prazne kartice, da nije bilo nikakvog reda i da nije bilo nikakve ni odgovornosti evo to je vidljivo iz početka 2004. godine jasno sa imenima i prezimenima. Ja neću danas baratati baš namjerno jer svaki on zna tko je to bio i šta je radio. Stoga i ovaj zakon zasigurno će onemogućiti ali vjerujem da i danas nema onih koji se drznu da ne bi predali karticu, da ne bi stavili u nju svoju imovinu, da ne bi prezentirali kako je stečena, što su to krediti. Pa tako vidimo i na ovim stranicama za Čačića da u to vrijeme je prikazao da je sa 8,6 povećao svoju imovinu na 12,5 milijuna kuna. Samo bi trebao opravdati kako je to stečeno. Ovdje jasno ovim zapisima na stranicama "Vjesnika" iz 2004. godine piše tko je kako i tko je što radio, pa stoga je i nužnost da ovaj zakon precizira sve bitne stavke sukoba interesa ili neispunjavanja ili kazne koja se eventualno može tražiti a to je ostavka dužnosnika.
Hvala. Odgovor gospodin Markovinović.
Pa evo kolega Đakiću, naime što se tiče ispunjavanja kartica, volje nekog da ispunjava ili ne, mislim da je volja prošla volja sve one koji su to htjeli ignorirati. Jer kazne su, kažnjavani sa 10000, pa ponovo sa 10000. Dakle, novac, to je ipak značajan novac za neispunjavanje papira. I toga vjerujem da više neće biti. Ove kazne su povećane sa mogućnost kažnjavanja, dakle ona gornja suma je povećana i mislim da je to dobro i da zapravo treba poštivati ako to može napraviti nekoliko tisuća e onda može i onih nekoliko koji su izgleda pristali da će platiti 10000 ne znajući da će ih dočekati još toliko. Dakle, ali mislim da je to sređeno i da je to iz glave, nekako izašlo van iz glave da ignoriranje ovakovog tijela se definitivno ne isplati. Sve ostalo znamo što je bilo, kako je bilo. Znamo tko se obogatio i kad se obogatio. Na žalost, evo predugo pamtimo pa onda možemo o tom pričati i onda nam svi zamjeraju. Ali da je bilo jako puno sukoba interesa i ranije, na žalost velim bilo je i nadam se da ovaj zakon će doprinijeti upravo tom da takovih više sukoba neće biti pogotovo pogledajmo da su udjeli smanjeni jako u mogućnost poslovanja sa tijelom u kojem dužnosnik radi. Dakle, firmi u privatnom vlasništvu sa 20% čak na 0,5% da treba obavještavati i tada. Dakle, to je i kontrola, a kontrola ono što ja mislim da će biti ogroman posao to je provjera svih kartica. To je stravičan posao i to onaj tko god uđe unutra mislim da će se debelo naraditi ovdje.
Hvala. Idemo dalje na raspravu. Gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Kada raspravljamo o Konačnom prijedlogu zakona o sprječavanju sukoba interesa u prvom redu osvrnuo bih se na razliku u odnosu na prijedlog zakona, te sa zadovoljstvom ističem da su u konačni prijedlog zakona ugrađene primjedbe iznijete u raspravi na radnim tijelima i plenarnim sjednicama. Pored usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije konačnim prijedlogom zakona uvode se brojne poboljšice dosadašnjeg teksta zakona. Naime, provedba Zakona o sprječavanju sukoba interesa iz 2003. godine u praksi je pokazala da bi neke odredbe zakona valjalo poboljšati, da bi valjalo ojačati i neovisnost rada povjerenstva. Osobito izražavam zadovoljstvo što je predlagatelj prihvatio prijedlog iz rasprave radnih tijela i govornika i uvrstio među dužnosnike, predsjednike i članove uprava trgovačkih društava u većinskom državnom vlasništvu. Valja također istaknuti da su jasnije definirane odredbe koje se tiču primanja naknade za obavljanje drugih poslova dužnosnika, da se na čelo izabranog članstva u nadzornim odborima u vlasništvu jedinica lokalne i regionalne samouprave izjednačava sa zabranom na državnoj razini. U pogledu Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa jasno je regulirano, te je Povjerenstvo stalno tijelo neovisno i samostalno u obavljanju poslova propisanih zakonom. Pored toga, konačnim prijedlogom predlaže se sigurnosna provjera članova povjerenstva. Mišljenja sam da je iznađeno rješenje da se koeficijenti za plaće predsjednika i članove povjerenstva određuju u visini plaće potpredsjednika i članova Državnog izbornog povjerenstva. Predloženim odredbama o položaju i sastavu povjerenstva, nadležnosti povjerenstva, izboru predsjednika i članova povjerenstva, uvjetima za izbor predsjednika i članova povjerenstva otklanjanju se mogući oblici utjecaja na povjerenstvo. Isto tako, konačnim prijedlogom zakona preciznije se uređuju povrede zakona i sankcije koje se mogu izreći za pojedinu vrstu povreda. Predlažu se slučajevi prekršajne odgovornosti pravnih osoba. S obzirom na iznijeto, te činjenicu da je predlagatelj vrednovao primjedbe iz rasprave i ugradio ih u tekst konačnog prijedloga zakona osobno ću podržati njegovo donošenje. Hvala.
Hvala. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici, imamo namjeru da večeras završimo sa ovom točkom dnevnog reda. Međutim, ovdje je još 12 zastupnica i zastupnika, pa evo tek radi orijentacije. Na redu je gospođa zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kad sam pročitala ovaj zakon moram priznati da sam se zapitala malo je li se nekom pogoršalo kad je pisao ovaj zakon. Onda sam došla ovamo u dvoranu, pa sam čula da je to uvjet za Europsku uniju, pa smo onda čuli druge koji kažu da to nije uvjet za Europsku uniju. Ja sad moram priznati da ne znam. Ako jest ovakva vrsta zakona uvjet za zatvaranje poglavlja i ulazak u Europsku uniju, onda gospodine ministre doista mi je žao što ćemo u Europsku uniju ući pognute glave i savinute kičme. Bila bih puno sretnija da u Europsku uniju uđemo uzdignute glave i da čuvamo vlastitu državu i da čuvamo naše institucije državnosti. Ovaj zakon jest pretvaranje Hrvatske u nešto potpuno drugo. Zašto je nama ovo sporno? Ne zato što svatko od nas nešto skriva. Mnogi od nas su u politici jako dugo, mnogi od nas smo već davno od strane javnosti pregledani, a boga mi i od mnogih službi, tako da nemamo mi što skrivati. Ali je problem u tome što se u ovom zakonu otvara mogućnost mnogih manipulacija, a ne zaustavlja se ono što jest stvarni problem sukob interesa. Meni je jasno da smo mi očito platili cijenu onoga što se događalo u Hrvatskoj proteklih godinu, godinu i pol dana. Ali sve ovo što je isplivalo, što jest dio kaznenog progona, ne sukoba interesa nego kaznenog progona je nešto što se događalo u izvršnoj vlasti, u javnim poduzećima, ne ovdje u Parlamentu, ne u Ustavnom sudu, ne u uredu predsjednika države. I sve nas se stavilo s ovim zakonom teške kriminalce. Ja sam tako taj zakon doživjela. Jer ako se jednoj ekipi od 5 ljudi daje ovlast da nam ulazi u stanove, pa policija nema te ovlasti bez sudskog naloga, a mi dajemo ovlast petorici ljudi da ulaze u naše stanove i da prebrajaju jesmo li prijavili svaku sliku ili nismo. To je strašno. Gdje su ovdje ljudska prava? Što je ovo? Svjedoci smo isto tako da imamo institucije iz kojih curi sve, cure informacije, dijelovi nekih istražnih radnji, iz Državnog odvjetništva, i svaki dan to čitamo po novinama. A recite mi gdje je garancija da sve ovo što su ovlasti ove petorke, da to sve što oni budu da tako kažem njuškali po našim bankovnim računima, ne znam ni ja po čemu, neće biti eksploatirano isto ovako kao što je danas to eksploatirano za ove neke sudske procese? Kako ćemo mi to nadzirati tu petorku, neovisnu, kad mi ove institucije koje nam svako malo tu dođu sa nekim izvješćem ne možemo držati pod kontrolom, nego svaki dan čitamo puste transkripte i ne znamo šta je istina, šta nije istina. Ali se kontaminira politički prostor. Vi ste ovdje otvorili još nešto, a to je da se na osnovu, ovdje se na fino to provuklo, anonimne prijave može provoditi istraga. Znate li? Je, je, ovdje je to na mala vrata otvoreno. To znači da ćemo mi imati još jedan mehanizam za kontaminaciju političkog prostora, a nama je u interesu da se doista spriječi sukob interesa, a ne da se kontaminira politički prostor. Nema ovdje nikakve garancije da se to neće činiti, a prostor je strašno otvoren. Mislim da niste ovdje bili kad je kolegica Ingrid nešto pitala, pa ću vas ja još jedanputa to priupitati, molim vas da nam to odgovorite u završnoj riječi. Dakle u članku 13. ste rekli da nije sukob interesa kada se obavlja poljoprivredna djelatnost. E sad mi vas pitamo da nam odgovorite da li je ministar Čobanković, ministar Pankretić, za kojeg svi znamo da imaju određene poljoprivredne djelatnosti i primaju poticaje iz državnog proračuna, da li su ti ljudi u sukobu interesa ili nisu? Po ovome nisu u sukobu interesa, ali ja vas molim da vi kažete jesu li ili nisu? Drugo što niste napravili. Ovdje je kolega Markovinović govorio o tome kako Europa ima puno strože zakone. Ima, ima na onome što jest pravi sukob interesa, a to je kada vam netko tko ima firmu, koji je privatni poduzetnik, uđe u Vladu, nemaju oni ovih rješenja polovičnih što ste ih vi sada ovdje stavili, daju se upravljačka prava nekom odvjetničkom uredu ili nekom drugom i opet ste ostavili prostor da oni ne mogu poslovati samo sa ministarstvom gdje su oni na čelu, ali mogu sa svima ostalima. Znate li kako je to vani riješeno? Tako da kad uđete u Vladu, morate se odlučiti ili ćete poslovati samo na tržištu, ali poslovati ne možete niti na jednom natječaju koji se financira iz državnog proračuna. To je jedini način, dakle jedno vrlo čisto rješenje. Tko se odluči ući u politiku, svi ste ovdje rekli, radi za javno dobro. Ali onda zna šta ti je, onda tvoja tvrtka može samo funkcionirati na tržištu, i to nije sporno. Ali sve ono što se financira na bilo kojoj vrsti natječaja iz državnog proračuna, to ne može, ne možete ovako selektivno to pisati. Zato vam mi cijeli dan govorimo da je ovaj zakon strahota jedna, jer ste opet ostavili brešu za one koji stvarno jesu u sukobu interesa i koji često puta počine kazneno djelo. Dakle oni i dalje mogu poslovati i raditi poslove sa državnim proračunom, eto samo ne u mom ministarstvu. A u drugima mogu. A sve nas druge koji ne možemo ništa napraviti, jer nemamo nikakvog sukoba interesa, ne možemo ništa pogodovati nikome. Što ću ja pogodovati? Kome da pogodujem? S čim? Sa papirima ovim? Čim da mu pogodujem? Sve nas, ono što je rekla kolegica Pusić, nisam sigurna je li ovo tijelo političkog progona, ili tijelo za sprječavanje sukoba interesa. Dalje, ovdje se govorilo puno o tome kako bi članovi tog, ta petorka dakle trebali biti ne stranački kako je to jedna garancija kvalitete, dobrog rada, moralnog rada. Ljudi moji pa nismo u ovom, ja mislim da je to ovaj sad saziv, imali predsjednicu koja je bila neovisna, žena nije pripadala ni jednoj političkoj stranci, a žena je na kraju završila u zatvoru i žena ima pravomoćnu sudsku presudu. Pa dajte mi recite koja je to onda garancija, neovisnih ljudi koji su nestranački, koja je to garancija? Nije garancija. Ovdje su maloprije neki moji kolege rekli ako se ovaj zakon mora donijeti zbog Europske unije, ovakav kakav je nakaradan, e pa onda možda bolje da uzmemo članove iz Europske unije da nam budu tih 5 članova, pa da nas oni nadziru. Vidim da su ovdje neka rješenja koja su bliska npr. nama susjednoj Bosni i Hercegovini, ali oni imaju europskog gubernatora tamo, koji je do sada nekoliko zastupnika iz njihovog Parlamenta izbacio zbog sukoba interesa, neovisno o tome što su građani birali za njih, glasali za njih, ili što su ih građani birali. Ok, možda i mi idemo tim putem. Ajmo i mi onda umjesto ovih 5, nećemo staviti svoje ljude, ajmo staviti ljude iz Europske unije, pa neka nas oni evo ovako izbacuju iz hrvatskog Parlamenta kada procijene da smo u sukobu interesa. A gdje je onda hrvatska država? Gdje je onda naš neki ponos? Pa 20 godina gradimo ovu zemlju da bismo sada, zbog nekoga koji nam je upro prstom i rekao da to tako mora biti, sami sebi rušili svoje temelje. Ja se jako teško nosim s tim, vjerujte mi. Dakle na kraju bih samo htjela reći, da je doista cijeli zakon jako loš, da otvara jako prostore manipulacijama, a ovo što sam sada u nekoliko ovih stvari iznijela ne stvara uvjete za zaustavljanje pravog sukoba interesa. I dalje ste ostavili prostor gdje se može uzimati novac, a sve drugo ste otvorili ustvari lov na vještice i otvorili još jedan prostor da se kontaminira politička scena u Hrvatskoj. To je loše vjerujte mi za vas, i za nas, za sve koji smo u politici, jer smo do sada dosta taj prostor kontaminirali i učinili ga doista prezrenim od strane građana. Pa zar doista moramo još na tome raditi? Moral, poštenje, čast u politici se danas mora graditi drugačije, a ne sa ovakvim zakonima kojima sami sebi rušimo svoje temelje državnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Pa kaže sama poslovica ako ne znaš o čemu se radi, samo slušaj onoga tko govori, taj će ti najbolje reći sve o sebi i onome što ga žulja. Ja ovdje slušajući čuo sam strašno dramatičnih govora, bilo je ovdje i govor očajnika itd., o tom ću nešto kasnije. Pa sigurno da se svi jedino slažemo u tome da je vrlo važno sprečavanje sukoba interesa u kojem nažalost često se nađu dužnosnici jer znamo da je sukob interesa švedski stol za korupciju. I to je u principu zato vrlo važno da se to spriječi. I zbog toga treba sustav postaviti tako da efikasnim mehanizmima kontrole identificira svaki sukob interesa i svaku korupciju. I to je ono što je najvažnije. I to će upravo biti posao tog depolitiziranog, ali profesionalnog tijela Povjerenstva o odlučivanju sukoba interesa. I sad ja stvarno ne vidim zašto toliki strah, zašto tolika bojazan od tog povjerenstva ako jedino nije strah od toga pa što je ovdje bilo javno već izrečeno to što će eto ova parlamentarna većina biti u poziciji da izabere te ljude neovisne u to povjerenstvo. I jedino ako je to nepovjerenje u pitanju što to neće biti konsenzusom ili dvotrećinskom većinom. Drugo ja ne vidim zašto se plašiti. Isto ovaj zakon predviđa da to tijelo treba podnositi jednom godišnje izvješće ovom Parlamentu o svom radu. Ali, isto tako ja vjerujem da ćemo amandmanom regulirati da i pravila rada tog tijela će propisati sve ono gdje postoje sad strahovi pojedinih ovdje dužnosnika da tu neće biti zlouporabe određenih zlouporaba prema njima i nitko nikog tu ne može izbaciti iz Sabora, a najmanje to povjerenstvo. To ne znam gdje piše da ga može izbaciti iz Sabora. Može ga moralno javno prozvati, to je pitanje morala, to može i danas bilo tko. Ali, stvarno ne vidim čemu to tijelo se naziva para-sudsko tijelo, pa kažu to se tijelo pretvara u progon političkih suparnika. Ne znam iz čega se to ovdje može iščitati jer znate oni koji stvarno imaju transparentno sve unijeto u imovinske kartice i ako je sve to odgovara nekoj istini stvarno se ne moraju plašiti tog tijela. Ali, oni koji ne znaju što će sad na brzinu tu zamagliti, e tu je problem jer ne znam da li je dovoljno vremena, da li će dovoljno vremena to biti pa da to tijelo ne bi stvarno nešto otkrilo što se dosad moglo itekako dobro zamagliti. Sigurno da ovaj Zakon o sprečavanju sukoba interesa on je mijenjan nekoliko puta. I to stvarno u najboljoj vjeri. Od 2003. godine na ovamo mijenjan je mislim da oko 6 puta i u najboljoj vjeri da spriječi taj sukob interesa i da bude transparentan itd. I eto jedna mjera je bila ta koju ja pozdravljam spriječio je i to da više u nadzornim odborima ne sjede dužnosnici koji su trebali nadzirati rad pojedinih poduzeća, društava, a na žalost nisu ništa nadzirali nego su vrlo često bili u sukobu interesa ili pogodovali određenim strukturama, a moram reći kolege moje iz SDP-a podsjetit ću vas i u vašem vremenu, a i sami znate jer tu sjedite i neki ste bili u tome koliko vas je sjedilo u tim nadzornim odborima i upravnim vijećima. Pa neki čak u 6 pa 10 i uredno primali naknadu iz svakog tog poduzeća. I to je bilo … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da kako ne. Pa to je čak bilo i objavljeno medijski imamo čak, mislim nije to ništa i to čak u vrijeme privatizacije je bilo. Tako da eto i to je čak dokinuto ovim izmjenama ovog zakona. To je sada faktički iza nas i treba se okrenuti budućnosti bez obzira možda takva budućnost ne ide pojedincima na ruku jer će upravo to profesionalno tijelo imati uvide u sve izvore podataka koje unosimo u imovinsku karticu. Pa čak eto navodi se i bankovne račune. Pa zašto strah toliki od tih bankovnih računa? Evo, imate vremena pospremite na brzinu još što se da dok se to tijelo ovdje ne osnuje i nećete imati nikakvih briga ni problema. Ako nije stvar u tome, ponavljam ponovno, da se plašite da upravo ovaj saziv Parlamenta neće eto izabrati ljude, a lijepo piše normalno u zakonu da su to ljudi koji najmanje 5 godina nisu vezani ni uz jednu političku opciju, da su to ljudi od neke struke, kvalitetni ljudi i unaprijed vi te ljude koji budu birani faktički osuđujete, proglašavate nekim ja bih rekao teroristima ili kako ste ih ovdje sve nazvali da će to biti progonitelji ne znam koga i čega. Hoće, bit će progonitelji onih koji su u sukobu interesa. I to je činjenica. I ti će biti proganjani. I ne treba se sad tu plašiti jer eto jučer ste pobjegli iz sabornice kad je trebalo to uvrstiti u dnevni red, danas ste ovdje najgovorljiviji. Normalno, jasno već ste par puta rekli zašto, rekli ste otvoreno. Stvar je u tome jer vi bi željeli da vi upravo birate te ljude, a ne da faktički ovaj saziv Parlamenta njih izabere onda tu ne bi bilo takvog problema niti takvih dramaturgija ovdje koje se ponavljaju vezano uz ove propise. Zato eto čudi me ovaj igrokaz SDP-a koji se svim silama bori protiv jednog europskog zakona na neki način i zatvaranja tog Poglavlja 23. jer ja ne vjerujem obzirom da ste veliki zagovornici socijalnih prava, demokratskih sloboda, prava radnika itd., da se plašite da netko pogleda i u vaše imovinske kartice i da jednostavno vidi da li je tu sve transparentno ili ste protiv ulaska Hrvatske u EU? Ali, onda to treba jasno i glasno ovdje reći, a ne se kriti iza toga da Hrvatska mora sagnute glave biti pogrbljena da jednostavno ne znam to vi smatrate sramotnim, a onda se istrčite pa velite "E mi vama ne vjerujemo kakvi će to biti ljudi koje ćete vi izabrati u to povjerenstvo, ti će nas progoniti" itd., itd. Zašto ako vi nama ne vjerujete zašto bi mi vjerovali vama? Zašto bi bili ti ljudi izabrani od vas baš oni koji bi bili ti koji bi mogli onda ajde progoniti, a ne bi bili progonitelji. Zato eto ja vam savjetujem stisnite zube i glasujte za ovaj zakon. Hvala.
Ispravak gospođa Ingrid Antičević Marinović.
... [[Govornica nije uključena.]]
Ja sam vidio dvije. Izvolite gospođa Zgrebec.
Hvala gospodine predsjedniče. Netočno je da su SDP-ovi dužnosnici i ministri sjedeći u više nadzornih odbora dobili naknadu. To jednostavno nije bilo moguće. 1998. godine dakle kolega Kunst kada je HDZ imao natpolovičnu većinu u Hrvatskom saboru donesen je novi Zakon o pravima i obvezama državnih dužnosnika gdje je zabranjeno da državni dužnosnici budu u nadzornim odborima privatnih tvrtki, a da ako jesu članovi nadzornih odbora u nekim tvrtkama u kojoj država ima većinu ne mogu primati naknadu. Prema tome, 2000. nisu mogli primati. ... [[Upadica se ne razumije.]]
Imamo jednu repliku gospođa Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Kunst ja ću se složiti s vama i stalno moramo ponavljati da je cilj donošenja ovog zakona i namjera u obnašanju državnih dužnosnika postupati časno, čestito, odgovorno i savjesno, nepristrano radi očitovanja vlastite vjerodostojnosti kao i vjerodostojnosti dužnosti koja je povjerena ovome tijelu. Cilj je isto tako spriječiti može bitnu pa evo moramo reći i one zapravo nezakonitosti koje bi se mogle dogoditi u obnašanju takvih dužnosti. Ali isto tako se slažem s vama kada navodite da smo se približili mjerilima i parametrima koje su već postigle članice EU. Ali kolega Kunst također razumijem i kada progovarate o korijenima strahova i dometnut ću još samo vašim elaboracijama, pa nije vrag da se netko boji zato što je lagao unijeti istinite i točne podatke u imovinsku karticu. Hvala lijepa.
Odgovor gospodin Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Nedo vi ste ustvari detektirali problem. Pa nisu to nikakvi strahovi, ovo je jedan igrokaz prilike koje treba tako prihvatiti i normalno u njemu nažalost se mora sudjelovati, nema druge. Ovo je igrokaz i strah upravo od toga tko će biti tih 5 ljudi, jer ste vidjeli naznake u govorima e kada bi mi mogli doći na 2/3 pa dvotrećinskom većinom bar se ložiti oko tih 5 ljudi, onda bi mi mogli već razgovarati o tom zakonu. Ali ako toga nema, znači ako se ide natpolovičnom većinom e onda mi to ne možemo. Znači to je potpuno jasno. Ali činjenica je isto to gospođo, ja ću sutra izvaditi obzirom da arhivu uvijek uredno složenu pa ću vam dati popis da vidite iz SDP-a tko su ljudi u desetak, dvanaestak nadzornih odbora koji su sjedili i to sjedili u poduzećima koja su odlazila u stečaj, gdje radnici imali za plaću ali su naknade uredno isplaćivane članovima nadzornog odbora.
Gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Kolegice i kolege, kada se neki zakon mijena svake ali baš svake godine kao što je riječ o ovom zakonu koji se nakon 7. mjeseca ponovno mijenja i dolazi u ovaj Sabor, onda se očigledno radi o dvije moguće stvari. Ili se materija koja se regulira tim zakonom ne želi i neće rješavati ili se ne zna. Što je u ovom slučaju posrijedi? Čemu ovaj zakon i koliko su vjerodostojni argumenti koji se navode kao razlozi donošenja ovog zakona? Danas smo imali prilike na Odboru za Ustav i POslovnik čuti kako tobožnja mantra kojom smo donosili i prihvaćali sve zakone u ovom Saboru da su oni europski i europsko usklađivanje zapravo ne stoji. Predsjednica Nacionalnog odbora dala je vrlo uvjerljive argumente da se zatvaranje poglavlja 23 odnosno pisanje izvješća ne može dovesti u vezu sa donošenjem i prihvaćanjem ovog zakona, tako da žurba s kojom mi stavljamo na dnevni red prijedlog ovog zakona o kojem očigledno postoje mnoge prijepore nema svoje realno utemeljenje u zahtjevu EU niti u zaključivanju poglavlja 23, nego je riječ o nečemu drugome. Ovo što se predlaže u zakonu i što je navodno posljedica dogovora sa predstavnicima EU i europskog zakonodavstva, nije u isto vrijeme i predmet europskih zakonodavstva ovdje pri tome mislim na zemlje stare Europe ili EU. Zašto nije? Ja bih rekao prvenstveno zato što Europa nije imala susret sa pojavom s kakvom smo se mi suočili i o kojoj mi u Parlamentu ne želimo previše govoriti i ja mislim da je to korektno naprosto zato što je riječ o nečemu što bi moralo biti prvenstveno riješeno u sudskom procesu. Mislim da pojavu hrvatskoga Bocacio-a čovjeka koji je očigledno ukoliko se pokažu sve ove optužbe koje imaju svoje realno utemeljene u istragama koje se u Hrvatskoj provode, koliko se pokažu točnima, onda će pokazati odakle tolika panika i potreba da se iznjedri nešto ovakvo kao što je prijedlog ovog zakona. Nezamislivo je zapravo da smo 6 ili 7 godina na čelu države imali osobu koja je mogla kupovati i nabavljati blindirane automobile za milijunske iznose da o tome nitko ništa ne zna. Nezamislivo je bilo da se skupljaju bogatstva, slike, umjetnine, rukotvorine itd. i da se pri tome o tome ništa ne zna, pa čak da se i postavi pitanje na Povjerenstvu za sukob interesa onome kojega smo imali da se pri tome naravno utvrdi da takvoga sukoba interesa nije bilo. Pa normalno je da u takvoj političkoj praksi Europa zazire i Europa ne može prihvatiti tu nemoć u rješavanju takvih drastičnih primjera, grubih primjera sukoba interesa. Ako je tako glavo onda je uvijek s pravom i logično zaključiti da je i sa ostalim dijelovima tijela još možda i gore. Da li ovaj zakon predstavlja stvarni doprinos borbi protiv korupcije? Nema niti jednog argumenta koji bi išao tome u prilog i rekao da će on više prevenirati korupciju od zakona koje smo imali do sada ili rješenja koja smo poznavali do sada. Rekao bih naprotiv da je on u velikoj mjeri kontaminiran s jedne strane potrebom za predizbornom demagogijom i s druge strane jednim nevještim pokušajem manipuliranja, ako hoćete čak i Europe dokazivanjem naše tobožnje odlučnosti da u ovom smislu napravimo značajni iskorak. Hipertrofija zakona, hipertrofija povjerenstava uvijek je znak nemoći i pridružujem se tezi kolegice Antičević-Marinović da je zapravo donošenje ovoga zakona svojevrsna kapitulacija ili priznavanje naše nemoći, prije svega u sferi politike i političke volje da se ozbiljni koruptivni problemi i problemi vezani za sukob interesa doista rješavaju na zakonit način. Oni su doista priznanje da mi ne vjerujemo niti jednoj našoj instituciji, niti sudovima, niti tužilaštvu, niti USKOK-u, niti DORH-u, niti policiji, niti bilo kojem organu čija je zadaća upravo da kriminalne aktivnosti pojedinaca koji obnašaju javne funkcije, dužnosti doista sankcioniramo u okviru hrvatskih zakona. Ali jest također činjenica da ovaj zakon, ja ne mogu kategorično ustvrditi da je pisan bez dobre namjere kada je riječ o sastavljanju ovog povjerenstva, doista može a to je dovoljan razlog da budemo vrlo skeptični, poslužiti u manipulativne svrhe. Argumenti za tu bojazan leže u činjenici da se to povjerenstvo bira na 5 godina, da se povjerenstvo predviđa, njegov izbor običnom većinom, dakle bira većina povjerenstvo od 5 ljudi i da pri tome se ingerencije koje se daju i nadležnosti koje ima to povjerenstvo doista nadilaze i redovne sudove u Hrvatskoj, ali nadilaze ingerencije nekih drugih institucija kao što su državno odvjetništvo ili policija. To parasudsko tijelo dobiva i kaznene ovlasti. Reći će otkud kaznene, da, ima li veće kazne za političara nego da ga se javno difamira i diskvalificira i onemogući uzimajući mu zapravo ono što je njegov alat, a to je njegovo poštenje i čestitost jer je bez toga nezamislivo obnašati javnu funkciju. Danas je na Odboru za Ustav i Poslovnik nazočio i profesor, mislim da je ustavnog prava, koji je upozorio na mogućnost da se inkriminirani i optuženi od strane povjerenstva i difamirani dužnosnik, recimo član Vlade, obrati Upravnom sudu i da pri tome zatraži pravorijek tog suda o osnovanosti optužbe koja mu je inkriminirana. U roku od 60 dana sud se treba o tome očitovat. Što će radit Sabor recimo ako je riječ o dužnosniku Vlade, što će radit Sabor za tih 60 dana, hoće li pokretati postupak, što će radit premijer i što će se dogoditi teoretski ako Upravni sud utvrdi da je riječ zapravo o objedi i o šteti koja je nanešena nepravedno recimo čovjeku koji obnaša takvu dužnost. Ovo je samo jedan od primjera, ja nisam pravnik, jedan od primjera koji govori o tome kako je moguće zloupotrijebiti i kako je teško provesti odredbe zakona koji se ovdje predlaže. Drugo što bih želio reći, vrijeme mi ističe, o čemu nije bilo spomena ovdje. znate, ako to nije parasudsko tijelo nikakvoga, ne bih rekao ustavnoga prava, nema nitko profesionalno određivati da predsjednik povjerenstva mora biti pravnik. To je diskriminiranje po profesionalnoj dužnosti, recimo profesora etike na Filozofskom fakultetu ili neke druge čestite i časne osobe koja ne mora nužno biti pravnik. Mi moramo imati pravnike u službi koja će opsluživat povjerenstvo, ali profesionalno to ne treba biti pravnik. Da zaključim jer je vrijeme isteklo, gospodo okrenimo se mi promjeni političke prakse i prestanimo vjerovati da ćemo dodavanjem stalno novih, novih i novih zakona i propisa promijeniti i svijet u kojem živimo. To naprosto nije moguće. Na nama u politici je da promijenimo političku paradigmu, a onda će zakoni sami po sebi leći na plodno tlo i proizvest će učinak koji želimo.
Imamo jednu repliku. Gospođa Tatjana Šimac-Bonačić, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Kolega Vidoviću, govorili ste o sukobu interesa glave, a isto tako o tome da povjerenstvo, postojeće Povjerenstvo za sukob interesa nije raspravljalo o takvom sukobu interesa. Pa nije li to u biti okajavanje grijeha, pokušaj plaćanja cijene i to na ovaj način da se izabere povjerenstvo skrojeno naravno po mjeri vladajućih, a dužnosnici i onako odgovaraju, odgovaraju građanima, imaju političku odgovornost prema građanima, a isto tako svi imamo i zakonsku odgovornost prema tijelima odnosno institucijama. Međutim, ovim povjerenstvom čini mi se kao da se zapravo predmnijeva da će ljudi koji će biti izabrani već biti veće mogućnosti sukoba interesa. Nisu li to opasne premise koje su moguće sa ovakvim zakonom?
Odgovor gospodin Davorko Vidović.
I ovo zadnje što kažete pa niti tih pet čestitih poštenih ljudi u odnosu na nas sve sumnjive ne bi smjeli biti a da ne budu spomenuti izrijekom kao oni koji također moraju biti podložni sukobu interesa, a toga u ovom prijedlogu zakona nema. Kada je riječ o okajavanju grijeha znate postoje poštenije, ja nisam ovdje niti savjetnik niti sam plaćen za to, niti bih to trebao govoriti. Postoji način puno bolji da se grijesi okaju. Ja sam bio sudionik stvaranja jedne političke stranke u ovoj zemlji koja je baštinila dio političkog nasljeđa. Pošteno se došlo pred građane i reklo: "Ispričavamo se narode ovo je povijesna deklaracija. Ispričavamo se za grijehe koji su počinjeni." Učinite taj korak, ispričajte se građanima Hrvatske da dobijete priliku i ono dobro što je HDZ napravio i zasluge da se izvedu. Ali ispričajte se, ispričajte se za lopovštinu devedesetih, ispričajte se za ovo što sada izlazi na vidjelo. To je jedini način da pošteno iziđete pred građane i da zatražite povjerenje. Jedini način. Vjerujte sve drugo je zamagljivanje. Slušajući ove Kunstovske priče to vas vodi u propast. To vam ne daje nikakvu šansu na, pred građanima ove zemlje. Nemojte ih podcjenjivati.
Na redu je gospodin zastupnik Daniel Mondekar. Izvolite.
Hvala puno gospodine predsjedniče. Ja ću početi tako da sam dobro prošao kroz ovaj zakon i da od samog početka pa do kraja, znači od ocjene stanja u zakonima jako puno nelogičnosti. Čak ono što je i kolega Milanović rekao zadire lagano u Ustav, stvara se jedno para tijelo. Ali najviše od svega što mene osobno zapravo pogodi i pogađa je da jednim dijelom omalovažava državne dužnosnike. Ja ovo govorim i ovaj svoj kratki govor ću održati iz aspekta, zapravo iz svoje pozicije mlađe generacije, prvi mandat u Saboru. I onda čitam ovaj prijedlog zakona. Na početku me stvarno zaintrigiralo da popis dužnosnika, da stvarno fali unutra recimo savjetnici premijerke, a sad smo imali jednog novog savjetnika koji je došao iz jedne tvrtke koja je dobila s državom valjda gotovo sve velike poslove u IT sektoru. Prije tri mjeseca je bio održan jedan okrugli stol Institut za javne financije, Institut za međunarodne odnose i tamo je jedan znanstvenik iznio jednu brojku da treba zaista pogledati koliko državnih tajnika u ovom trenutku na ovaj ili onaj način primaju još nekakve subvencije i koliko državnih tajnika na primjer iz Ministarstva poljoprivrede ima neki poljoprivredni biznis još doma i neko zemljište. O tome se naprosto u Hrvatskoj ne govori, ne piše. A ono što je bilo najviše, što god sam dalje čitao zakon ja sam stjecao dojam, dakle pričam o dojmu da su dužnosnici preodređeni za korupciju, da su oni preodređeni da kradu, da imaju ljepljive prstiće i da zato nama eto treba odmah sada jedan zakon koji će nas spriječiti da mi to ne radimo jer kako to piše mi smo visoko rizična skupina podložna korupciji pa nam treba visoko moralno povjerenstvo jer eto mi smo valjda ja govorim kao saborski zastupnik, dakle mlad iz prvog mandata. Vjerojatno mi smo niskog morala. I to je ono što mene pogađa u ocjeni stanja i u ovom zakonu, da smo visoko rizična skupina podložna korupciji. E sada, meni ne treba zakon koji je moralni kompas, koji propisuje pitanja morala. Meni ne treba zato što ja znam da neću radit ono što piše u članku 7. ovog zakona. Ja dakle neću primati i zahtijevati korist, ja neću ostvarivati ili dobit pravo u slučaju da se krši načelo jednakosti. Ja neću primati dodatne naknade, ja neću tražiti i prihvatiti ili primati vrijednost radi usluga glasanja, ja neću obećavati poslove i neću obećavati radna mjesta. Zašto? Jer je to moj moralni okvir i rezultat mog odgoja. Meni ne treba kao dužnosniku koji je dakle ušao u ovaj svijet u prvi mandat da mi se kaže što ne smijem raditi što je apsolutno nemoralno i zadire već samo po sebi u korupciju. Ovo je korupcija! Pa to je korupcija! I ne treba mi ovaj zakon. To se ne smije raditi. Za to se ide u zatvor. S druge strane kome treba očito moralni kompas? Ja kad gledam napisao je zakon, dakle HDZ. I meni je jasno kad čitam novine danas i kad čitam ove bljuvotine iz novina šta se u ovoj državi događalo godinama da kažemo dvije riječi Ivo Sanader na primjer meni je jasno kad su se HDZ-ovci okrenuli iza svojih leđa i pogledali zadnjih šest godina, sedam, da vam je jasno zašto je ovakav zakon izašao. Pa novine su pune toga. S kojom lakoćom se o tome piše. Onaj je oprao sto milijuna kuna, ovaj je naplatio posao šest milijuna, naplatio dva milijuna. Onaj dobio 200 milijuna, ovaj izvukao dva milijuna eura, ovaj pet milijuna eura. I meni je jasno da ste vi onda išli pisati ovakav zakon, ali nemojte i mene trpati u isti koš. I to je dobro kolega Dragovan rekao nismo svi isti, nisam plesao sa Ivom Sanaderom, nisam njemu pljeskao ovdje i obožavao ga kao voljenog vođu niti sudjelovao u njegovim gadarijama. I zato vam kažem nismo isti. Meni ovakve stvari zapravo ne trebaju. Nemoralne stvari neću raditi. Korupcijom se neću bavit. Ovaj zakon je lakše preimenovati u ne znam prijedlog zakona o sprječavanju HDZ-ovih nestašluka. Ili napravite interna pravila za ponašanje svojih dužnosnika jer upravo to, nismo svi isti, a najmanje da se može prodati ovdje priča da je to zbog Europske unije. Ali imam i par stvari koje me zanima. Po pitanju zapošljavanja šta na primjer se događa kada imamo nekoga tko je na primjer na čelu HZZO-a koji radi sa svim bolnicama, koji radi sa svim farmaceutskim firmama. Šta će on godinu dana, liječnik je na primjer, godinu dana nakon završetka mandata šta će on godinu dana biti nezaposlen. Druga stvar koja me zanima je ovo što je kolega Milanović rekao i nekoliko ljudi ovdje već u Saboru obnašaju javnih dužnosti di se na led stavljaju gradonačelnici i načelnici. Ako postoji pitanje javnog i privatnog sukoba nema pitanja javno javnog sukoba. O tome ne možemo govoriti. Ali ako ćemo nategnuti to, hajde da ja sad to nategnem onda nema šta recimo na primjer HDZ u proračunu davati išta, dogovarati sa svojim koalicijskim partnerima i davat im ustupke u proračunu jer je to ista priča. Javno javni sukob interesa. Dakle, to se mora riješiti. Mi sad moramo prionuti izmjenama nekih zakona da se to riješi. Treća stvar povjerenstvo i zadnja. Mi ih biramo. Oni nama podnose izvješće, ali oni su nesmjenjivi zapravo. Jel' tako? Čak i ako rade nepravilnosti. To je jako, jako zanimljivo. Biramo ih na pet godina po kriteriju poštenja što me opet izuzetno smetalo visoko moralno. Što sam ja po tome kao dužnosnik? Nisko moralan. I to meni predstavlja ozbiljan problem. Nadležnosti kad gledam je isto bilo genijalno da će povjerenstvo izraditi smjernice u svrhu sprječavanja sukoba interesa, dakle korupcija. Dakle dobit ćemo jedan mali onako pravilnik, po kojem će netko moći recimo kao što piše članak 18. zakona, sad dođe mladom HDZ-ovom dužnosniku netko stavi 20 hiljada eura na stol, on vadi van pravilnik i govori aha moram odbiti takvu ponudu, onda moram utvrditi identitet te osobe, pa ga moram prijaviti, itd. Mislim to je smiješno. Već sam to rekao, radije si napravite onda za internu upotrebu za stranku pravila, nas sve ne trpajte u isti koš. Onda ide opis članova povjerenstva. Pa tako član dakle mora biti, posjedovati visoko moralne kvalitete, mora biti pravnik, moje isto pitanje kao i svugdje zašto mora biti pravnik? I onda ide ona zanimljiva stvar, mogu kopati, ajmo tako reći pod navodnicima, mogu kopati po meni, mogu kopati po vama, po vašim braći, sestrama, roditeljima i po svim osobama za koje se utvrdi da možda su na neki način povezane s vama oko nekih stvari. Ali opet s druge strane, pogledajte malo zakon, kad biramo članove povjerenstva, nigdje ne piše osim da ne smije biti član stranke, koliko najmanje 5 godina, nigdje ne piše da ne mora biti brat, sestra, sin, unuk državnog dužnosnika. Znači može po tome biti najbliža rodbina Jadranki Kosor možda, jer to nije propisano. Ali je propisano da se može po cijeloj našoj genologiji hodati. I to je ono što ja zamjeram. Mene je ovaj zakon duboko pogodio iz dojma koji je ostavio. O tome kako su eto dužnosnici visoko rizična skupina, korumpirana, i treba nam ovakav zakon da nas spriječi da nešto ne radimo. Pa to je pitanje Državnog odvjetništva, i policije ako već se događaju velike krađe. I na kraju, ja vam kažem opet, ovo je loš prijedlog zakona, na brzaka sklepan, u kojem su puno problema se otvaralo oko kvalificirane većine, koji puno problema otvara na moralnoj razini, koji stvara to povjerenstvo u kojem, da se isto razumijemo, član povjerenstva može biti nepravomoćno osuđen, jer je napravio neku gadariju, ali ostaje u povjerenstvu dok ne bude pravomoćna presuda, je li tako? I može raditi nepravilnosti dalje. To su stvari koje ostavljaju velike rupe gospodo. I ova poruka koja se šalje je strašna, za nekog tko dolazi nakon mene. Pa vjerojatno će i SDP i HDZ i sve stranke na sljedećim izborima za liste za Sabor imati i nove, još mlađe ljude, koji ulaze u sustav u kojem vrijedi zakon da eto a priori svi su oni visoko ugrožena skupina moralno sa ljepljivim prstićima. I zato je ovaj zakon problematičan, i ja još jedanput apeliram razmislite jako dobro o amandmanima. Hvala puno.
Kolega zastupniče, vi ste ovdje nabrojili nekoliko termina što vi sve niste. To je u redu. Međutim vi niste niti policajac, niti državni odvjetnik, niti sudac, a vi ste se u svojoj raspravi tako ponašali. Kao da ste sve ta tri svojstva uzeli kod sebe. I gospodine zastupniče, ako. … [[Upadica se ne razumije.]] Imamo. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas, nije nitko dobio riječ. Molim vas, gospođa Ingrid Antičević Marinović, i gospodin Škaričić imaju replike.
Evo kolega je posebno apostrofirao odredbu članka … [[Zbog najave, govornik se ne razumije.]] kojima je suprotno odredbama ovog zakona ponuđen dar ili kakva druga korist povezana s obnašanjem javne dužnosti, obvezni su to prijaviti nadležnim tijelima. Čemu to kada su to inače obvezni po općem zakonu, po temeljnom našem zakonu? To je primanje i davanje mita. A u praksi znate kako to može izgledati? Onaj koji je primio taj dar, dakle primio mito u četiri oka su to obavili i nitko za to neće znati, a onaj koji je pošten, i koji će to prijaviti da ga je korupcionaš pokušao podmititi, on će se izvrgnuti mnogim neugodnostima, jer će taj savjesni dužnosnik, koji će to prijaviti, doći oči u oči s ovim korupcionašem pa će reći ne, ne, nisam ja njemu ništa nudio, nego je on od mene to tražio, a ja mu nisam htio dati. Takvih slučajeva na žalost ima. I zato je dobro, ovdje su mnogi kolege, pa ne samo iz kluba SDP-a, nego i drugi upozoravali da zakon ozakonjuje eklatantna ponašanja koja su u startu sukob interesa. Već smo govorili sa ovim plantažama i sa ovim veleposjednicima, i poljoprivrednicima, kojima se to dozvoljava, a ovdje dakle vrlo je upitno što će biti s onim ljudima koji paze na svaku odredbu zakona? Oni se mogu naći u vrlo, vrlo nezgodnoj, blago rečeno, situaciji. Kao što se, dakle ministar Čobanković nije u sukobu interesa, ali je u sukobu interesa Ronko koji je prijavio bolovanje.
I druga replika, gospodin zastupnik Ivan Škaričić.
Kolega Mondekar, ja vjerujem da vi mislite da je većina ljudi, i vi sami, i mi većina nas imamo svoj moral i sovje poštenje, i svoj odgoj, i što se toga tiče ne bi trebao nikakav zakon, niti krivični zakon, niti o prekršajima, niti o sukobu interesa. Međutim činjenica je isto tako da je on potreban, jer vidimo da se sve to krši u određenim situacijama kad se ljudi nađu. Ali ono što meni kod vas me čudi kad govorite kao da postoji jedna grupa ljudi, čak se može stranački ona definirati, kao da je imuna na sve to, a krivci su uvijek na nekoj drugoj strani. Pa me to doista čudi, jer ljudi su, kad se stave na vagu pitanje koju težinu imaju, i onu biblijsku stavljeni ste na vagu i nađeni ste pred laganjem. Nema tu veze sa političkim strankama ni ikakvim drugim uvjerenjima. To jednostavno se ne može na takav način definirati.
Gospodin zastupnik Mato Bilonjić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo danas u govoru o ovome Zakonu o sprečavanju sukoba interesa na žalost bilo je riječi i spominjanja država kao što je Bosna i Hercegovina, kao što je Kosovo i dobacivalo se i ostale zemlje. Naime mi ovaj zakon pravimo za Republiku Hrvatsku, jednostavno ga moramo napraviti zato što na samom terenu se ukazuje na tim problemima, i donošenjem Zakona o sprječavanju sukoba interesa i povjerenstvo po mom skromnom … [[Ne razumije se.]] upućivanje dužnosnika da nešto smiju, odnosno da ne smiju. I onda ukoliko se budu držali toga zakona, manje će imati posla i USKOK, manje će posla imati i Karamarko. Mi možemo kazati danas je to bilo, da li je to nekakvo krizno stanje u Republici Hrvatskoj, pa se donosi, da ovim zakonom ćemo kontaminirati političku scenu Hrvatske, da to nije tako, a nitko se nije spustio pa da kaže nekoliko riječi o stvarnom stanju na samom terenu. Nije dosada bilo ili je u malo slučajeva bilo da je netko proglašen da je u sukobu interesa, a da to stvarno nije bio. Mi imamo na lokalnim razinama takvih stvari da nam trebaju 2 ova zakona i 2 povjerenstva da bi to spriječili. Čitajući članak 18. … se sa gradom Novom Gradiškom gdje gradonačelnik ne da je imao ovih 0,5 nego je 100%-ni vlasnik jedne tvrtke i gradonačelnik. Njegov zamjenik direktor te njegove tvrtke gdje je on stopostotni vlasnik. I znate kako izgledaju ti računi kad vam pošalje firma koja se bavi distribucijom plina za potrebe grada i građana k tome, dobijete ime gradonačelnika na računu za plin, a vamo dobijete mjesto gradonačelnika. Ili kako vam izgleda kad poduzeće koje je u 100%-nom vlasništvu gradonačelnika, kad njegovo poduzeće njegovim poduzećem direktor upravlja znači njegov zamjenik koji radi za potrebe grada. Možda je tim ljudima daleko bolje ukazati ovim zakonom, ukazati što smiju ne smiju nego da ih sutra stvarno progoni USKOK, odnosno da imaju problema sa zakonom. Ne vidim nijednog razloga za bojazan za prijavljivanje kartice o imovini. Prema tome onaj tko se želi baviti politikom mora transparentno kazati ili javni dužnostima, mora transparentno kazati ja imam to, to i to, a za 4, za 8 ili više godina stekao sam to, to i to. To zasigurno ne vidim nijedan razloga čega se treba bojati i kolega je maloprije kazao ja nisam, ja nisam. Nisam ni ja i ne bojim se toga, ali isto tako podržavam zakon. Ne podržavam ga zato, on ima, on je dosta oštar. Nažalost, pravimo ga za nas. Nažalost štošta, nažalost što ga moramo tako da bi spriječili taj dio koji se uistinu na samom terenu radi. Razlika je između sukoba interesa i kriminala, ali je to put – sukob interesa je trasa prema određenom kriminalu. I ukoliko se ljudi koji su dužnosnici koji trebaju raditi za opće dobro, ukoliko im se ukaže pa i dobiju određene sankcije bit će za njih bolje jer neće završiti na ispitivanju i neće završiti iza rešetaka. Danas je bilo govora ovdje da će to povjerenstvo predložiti i smjenu izabranih dužnosnika. Naime, povjerenstvo može predložiti, ali ne može nikoga smijeniti. Prema tome to je jedan moralni čin kao što se dešava u Saboru da jedna većina zastupnika predlaže smjenu Vlade pa im to ne uspije. Prema tome, ne vidim uopće razloga zbog čega … A zašto je tako krut, zašto je tako oštar? Zato što se primjenjuje na ljude koji su takvi kakvi jesu. Na samim terenima vidimo što nam se dešava i ne vidim razloga da je to samo potreba EU, zasigurno onaj koji ima svoje tvrtke, onaj tko se bavi određenim biznisom ne bi trebao poslovati sa jedinicama lokalne samouprave, odnosno regionalne niti sa državnim tvrtkama. Ili nek se bavi biznisom ili neka ostavi, ili se bavi politikom. Evo, hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Gordan Maras.
Gospodine Bilonjiću ne znam da li ste svjesni da i po prošlom zakonu isto to nije bilo dozvoljeno na što vi sumnjate? Pa ne znam što vas je sprječavalo da prijavite ako znate takve slučajeve? To isto nije bilo dozvoljeno raditi o čemu vi pričate. Očito ili ta informacija vam nije bila poznata ili ne govorite istinu, ali nemojte ići na teren, dovoljno je da pročitate novine i vidjet ćete zbog čega se ovaj zakon donosi i zbog čega je sada "oštriji" nego što je to bio ranije. Za poštene ljude oštrina nije bitna oni neće raditi nesavjesne i ja bih rekao nedozvoljene stvari bez obzira kakav zakon bio. A oni koji su kriminalci, oni koji na neki način iskorištavaju svoju poziciju neće ih nijedan zakon spriječiti da to rade i dalje. Trebaju službe raditi svoj posao i onda neće biti nikakvih problema. Nažalost ovaj zakon nije zato da bi vama omogućio da se na terenu kako vi kažete ne radi netransparentne stvari nego da bi se oprao HDZ-u krimen nekoliko osoba koje su sada u žiži zadnjih godinu dana po medijima.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Mato Bilonjić.
Uvaženi kolega vi ste pobrkali lončiće. Onima o kojima vi pričate oni su već predmet USKOK-a, predmet su Karamarkovih ljudi, a ovo o čemu mi danas govorimo to je jedan mogućnost spriječiti ljude da ne dođu u tu razinu. Znači, da kroz ovo povjerenstvo, da kroz ovaj zakon da ljudima se, da im se kanalizira, da im se kaže što je to što smiju raditi, a što je to što ne smiju raditi. I znam ja da je i prijašnjim zakonom to bilo dozvoljeno. Ja sam samo ukazao na primjer čovjek je novi, novi je gradonačelnik, možda ne zna što radi. Ne treba ga, bolje ga danas spriječiti u tome dijelu nego ga sutra hapsiti.
Gospođa zastupnica Nadica Jelaš, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, gospodine ministre, kolegice i kolege. Dakle, politika mi je posao i to je razlog zašto eto primjerice i mi saborski zastupnici nemamo određeno radno vrijeme, nemamo godišnji odmor i vjerojatno zbog toga većina i ne prijavljuje bolovanje. Politika je poziv, a ako politika jest poziv tada ga treba živjeti, svakodnevno dokazivati, potvrđivati vlastitim primjerom. Politika jest područje mogućeg ostvarivanja vlastitih ambicija, ali nikako ne smije biti područje vlastitog probitka. Građani naime očekuju od dužnosnika da svoju dužnost obavljaju nepristrano, odgovorno, časno i pošteno. Posljedice sukoba interesa u obavljanju javnih dužnosti uvjetuju slabljenje povjerenja građana u javne institucije i posljedično slab odaziv na izbore. Dakle, uvjetuju visoku izbornu apstinenciju. No, s druge strane nadam se nije neprikladno pitanje u kolikoj su mjeri i sami građani suodgovorni za ovakvo stanje. Tu mislim na one koji biraju dužnosnike temeljem sljedećeg promišljanja. On je bio sposoban stvoriti sebi pa će znati stvoriti i nama. Dakle, sposoban je onaj dužnosnik koji je stekao imovinu, koji ima. Sposobnost je u Hrvatskoj upravo proporcionalna s količinom stečene imovine. Nije li dakle takvo javno mnijenje, takav javni stav plodno tlo za neetično i nemoralno ponašanje javnih dužnosnika. Tvrdim da se samo plaćom koju prima javni dužnosnik za obavljanje svoje dužnosti, dužnosnik ne može obogatiti. A činjenica je da se ipak veliki broj dužnosnika ipak obogatio, da javnu dužnost završio s puno više imovine nego što je tu dužnost započeo. Jasno je i nesumnjivo da su ti i takvi dužnosnici uz dužnosničku plaću ostvarivali i druge prihode i to daleko veće od plaće kao nagradu za najrazličitija pogodovanja koja su bili u prilici učiniti obavljajući upravo tu javnu dužnost. Dakle, oni koji su se obogatili obavljajući javnu dužnost kapitalizirali su političku moć, politički utjecaj. I zato politika odnosno političari moraju prestati biti moćnici, politika mora prestati biti područje osobnog bogaćenja, politički utjecaj mora isključivo biti u funkciji ostvarivanja javnog interesa, a to će se dogoditi samo onda kada se promijeni političko ponašanje odnosno politička praksa. Kaže narod da prilika čini lopova. Osobno nikako ne prihvaćam tu tezu. Kako jedna situacija može od poštenog čovjeka učiniti lopova? Kakvo je to poštenje koje može pasti na jednoj prilici? Čovjek koji je iskoristio priliku nije bio pošten. Nepošten se čovjek ne postaje, pošten ili jesi ili nisi. Dakle, obavljanje javnog posla u Hrvatskoj je eto u ovim trenutcima u ovim vremenima beskrajno kompromitirano i kontaminirano. I postavlja se pitanje da li ovaj zakon kakav danas imamo pred sobom i o kojem raspravljamo može promijeniti situaciju? U odnosu na prvo čitanje ovaj zakonski prijedlog jest u određenoj mjeri suzio prostor mogućeg sukoba interesa, osigurao je neka oruđa i mehanizme kojima će se moći utvrditi imovina na početku i na kraju obnašanja javne dužnosti. Ali ni približno ovaj zakonski prijedlog nije doskočio potencijalu domišljatosti nepoštenog i nemoralnog čovjeka. Niti može doskočiti upravo iz razloga što je ovdje akcent na moralu i na poštenju. Ostalo je u ovom zakonskom prijedlogu niz nedorečenosti. Navest ću samo neke. Kako će se primjerice detektirati efektiva a to je upravo onaj najlikvidniji oblik imovine dakle govorim o novčanicama bilo kunskim ili deviznima, vrijednosnim papirima o nakitu, dakle sve ono što je deponirano u bankarskim sefovima, a banka ne zna što je u njima niti može znati, niti te podatke može davati. Dalje, kako će se kontrolirati da li dužnosnici istinito i potpuno odgovaraju na pitanja o imovini i njenom porijeklu prilikom svojih javnih nastupa ili u članku 13. točki 5. kaže se "U slučaju kada povjerenstvo utvrdi da dužnosnik obavlja uz javnu dužnost i druge poslove kao redovito i stalno zanimanje naložit će se dužnosniku da prestane s obavljanjem te djelatnosti". Postavlja se pitanje, a što je s prihodima koji su stečeni obavljanjem te druge dakle paralelne djelatnosti do tog trenutka? Moglo bi se tako zapravo nabrajati još niz nedorečenosti u ovom zakonskom prijedlogu koji će zasigurno producirati i niz problema prilikom njegove operacionalizacije. No, najveći je problem što će Zakon o sukobu interesa ako se i prihvati i uz uvjet da se povjerenstvo izabire dvotrećinskom većinom još uvijek biti u sukobu sa Ustavom.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Kolegice Jelaš vi kao i prethodno kao i kolega Bilonjić ste govorili o jednoj stvari, a to je o prijavi na početku i na kraju mandata imovine. Dakle, ona nije bila sporna vi ste mogli napisati što hoćete u vašu imovinsku karticu, našu, tj. svi mi. Međutim, ono što je problematično u cijeloj priči je to što se mogli napisati da ste u tijeku mandata zaradili milijune u imovini, u gotovini, dionicama bilo čemu i da se iza toga nije ništa dogodilo. Ja smatram da je to suštinski problem i ustvari ovaj zakon koji služi za predizborno mijenjanje percepcije da dužnosnici više neće moći biti ovako nepošteni kako su bili do sada, ustvari se ta percepcija neće moći promijeniti jer naprosto još uvijek ne postoje mjere za suzbijanje ove stvari da onaj tko ima nesrazmjer imovine i zarade ostaje nesankcioniran.
Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Za razliku od većine prethodnika ja ću podržati Konačni prijedlog Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti i istaknut ću da to ne činim samo zbog toga jer je donošenje ovog zakona preduvjet za ispunjenje mjerila iz poglavlja 23 koje želimo zatvoriti. Naime, ovaj zakon odnosno konačni prijedlog zakona u odnosu na prijedlog zakona u prvom čitanju u mnogome je dorađen, uvažene su u najvećem dijelu primjedbe i sugestije koje su iznijela radna tijela Hrvatskog sabora i ovaj zakon koji daje bolji okvir za reguliranje i obnašanje javnih dužnosti potreban je radi nas dužnosnika i svih onih koji obnašaju javne dužnosti u RH u duhu odredbi ovog zakona, kako bismo znali koje situacije nisu dopuštene i kako bismo izbjegli situacije sukoba privatnog i javnog. Iz najvećeg dijela današnjih rasprava kolegice i kolege zastupnici izgleda da se ovaj zakon donosi i odnosi samo na nas 153 izabrana zastupnika i zastupnica u Hrvatskome saboru, iako svi dobro znamo da je članom 3. ovog zakona taksativno navedeno 34 dužnosti na koje se odnosi ove odredbe ovoga zakona u prvom stavku, a onda imamo i drugi i treći stavak. I u pravu su svi oni koji govore o situaciji na terenu. Dakle, krenemo li od predsjednika RH pa završimo sa gradonačelnicima, općinskim načelnicima i njihovim zamjenicima kolega Bilonjić još neke kolege su danas govorile kakva je situacija na terenu. Kao članica Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa također imam spoznaje i ono što POvjerenstvo u svojim predmetima razmatra najviše se takvih upita, prijava i ostaloga odnosi upravo na lokalnu zajednicu, dakle na jedinice lokalne i regionalne samouprave. Ovaj zakon ja ga doživljavam za razliku od kolega sa lijeve strane ove sabornice ima proaktivno djelovanje i ja ga gledam u tome svjetlu, a ne samo ono na čemu inzistiraju kolege iz oporbe, a to je na represiji. Ako nemam što tajiti i skrivati, a ja nemam, postavljam pitanje kolegice i kolege čega se bojimo. Rekli smo da želimo vratiti povjerenje u institucije, da želimo vratiti povjerenje u političare. Niti jedan zakon ne može, dakle to povjerenje nećemo vratiti niti jednim zakonom nego samo djelima, a jedno od djela na koje pozivam i kolege iz oporbe je upravo donošenje i ovoga zakona. Ne slažem se sa onim navodima koji su danas iznijeti da je ovaj zakon moralni kompas za one koji su zalutali u politiku. Kao argument za to spominjem ponovno sve one dužnosnike koje svakim izbornim ciklusom ulaze u politiku na lokalnoj i regionalnoj razini pa jasno i na one dužnosnike koje imenuje Vlada Republike Hrvatske, koje imenuje Hrvatski sabor. Dakle stalno imamo izborne cikluse, imamo promjene, imamo ulaske novih ljudi. I pozdravljam iako ne mislim da bi to trebala biti samo zadaća povjerenstva, ovoga profesionalnog povjerenstva, edukacija dužnosnika, smatram da i ostale institucije u Republici Hrvatskoj kao i do sada što su to činile, a stručna služba povjerenstva je radila to ispunjavajući mjere iz akcijskoga plana, Vladinog akcijskog plana sprečavanja korupcije je i protekle 2010. godine provodila edukaciju na lokalnim i regionalnim razinama. Dakle obilazeći zajedno sa predstavnicima Ministarstva pravosuđa i Ministarstva uprave provodila je sustavnu edukaciju dužnosnika na nižim razinama. I zbog toga da ne duljim, i svih ovih poboljšanja koje je konačni prijedlog zakona dao sa proširenjem osoba koje potpadaju pod odredbe zakona, naime na dužnosnike, povećanjem broja dužnosnika u što su ušli i predstavnici, rukovodeći službenici, ravnatelji u ministarstvima, kao i predsjednici i članovi uprava trgovačkih društava u većinskom vlasništvu države zbog smanjenja udjela dionica i vlasničkim udjela u tvrtkama, smanjenje sa dosadašnjih 20 na 0,5% zbog boljeg sustava kontrole imovinskih kartica i depolitizacije povjerenstva ja ću podržati ovaj Zakon o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Biljana Borzan, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa evo naime nažalost u drugom čitanju ovog zakona kao što sam i očekivala nema suštinskih promjena kada smo dakle vidjeli kakav je zakon nadali smo se da možda bi moglo se tu nešto malo promijeniti na bolje. Nažalost evo, ovo je više nomotehničke, došlo do nomotehničkih nekakvih izmjena nego do suštinskih. Naime, ja smatram da svaki zakon treba slijediti potrebe građana, tako bi trebalo biti no te potrebe građana nažalost često nisu u prvom planu. Ja bih rekla da je ovaj zakon ustvari isključiva potreba HDZ-a za jednim predizbornim umivanjem, dakle da se ostavi jedan dojam da se nešto radi na bolje, da će se sada onemogućiti nekakve korumpirane političare da postanu zastupnici i dužnosnici. A također bih rekla, a mislim da nisam tu paranoična, da se radi o jednom ustvari pokušaju stvaranja jednog tijela koje će osigurati mir zastupnicima HDZ-a u sljedećem mandatu u oporbi. Ja moram reći da se osobno nisam prepoznala čitajući ovaj zakon, dakle ja se ne bojim toga da meni netko kopa po mojim podacima o mojoj imovini, o imovini moga supruga, moje kompletne obitelji, dakle mi nemamo nikakvih privatnih firmi, nikakvih udjela, poslovanja s državom ovakvih, onakvih. Ali moram priznat da sam se osjećala vrlo nelagodno čitajući ovaj zakon jer se stvara jedan dojam da smo svi pomalo onako prikriveni kriminalci da tako kažem. Ja se ne bojim istraživanja bilo kakvog povjerenstva, ali praksa nažalost je pokazala da se moramo bojati. Evo ovdje je nekoliko puta danas rečeno da je s ove strane, s opozicijske strane sabornice se javljaju nekakvi ajmo reći paranoični vapaji da će se ne znam šta dogoditi. Oprostite, ali praksa je pokazala, evo samo na primjeru kolege Mršića i Picule da ni iz čega može nastati veliki problem da se mjesecima razvlači taj jedan, da stoji jedan nož nad vratom kolega koji nisu ništa skrivili, da su kriminalci, da su krivi, da su oštetili svoj grad, državu i slično. Dakle, poučeni tim nekakvim iskustvima pa naravno da se bojimo povjerenstva koje će biti izglasano isključivo od vladajuće većine, bez utjecaja oporbe. I upravo zbog toga smo inzistirali na 2/3-skoj većini, da barem imamo mali upliv u to da odlučujemo tko će sjedit u tom povjerenstvu, da to bude nekakav naš zajednički stav i da nestanu sve dvojbe i strah oporbe da će pojedini političari biti proganjani isključivo zato što su oporbeni političari. Ministar nažalost u svom uvodnom obrazloženju nije rekao ništa o povjerenstvu i o tome interesantnom podatku da se bira na 5 godina. Dakle zbog čega to još uvijek, ja sam se nadala da će biti nekakve promjene u tom smislu. Taman imamo dakle godinu dana do kraja otprilike, ako idu redovno izbori ovog mandata plus 4 godine sljedećeg mandata i to je to. Dakle pokriveni smo, ako odemo u opoziciju naši su zastupnici, dužnosnici i svi ostali mirni. Također mi nije bilo jasno, ministar kaže ovaj put zakon regulira da je javni interes iznad svega. Pa ja mislim da je tako trebalo i dosad biti i da mi kada smo naše imenovali i stavljali zastupnike odnosno kandidate na liste i imenovali dužnosnike u Vladu trebali smo razmišljat da se radi o ljudima. Dakle, mi trebamo raditi u strankama probir da ljudi za koje je očigledno da su korumpirani, da imaju nekakvu vezanost sa tako kažem podzemljem, ne mogu doći uopće niti u Sabor niti postati dužnosnici. Savjest dakle pojedinca je ključna, moral i poštovanje zakona je ono što svatko od nas treba osjećati u sebi i zasigurno neće biti nikakvog straha od bilo kakvog povjerenstva. Dakle, ovo što se govori da je povjerenstvo stručno tijelo ja i dalje evo kažem uz sve onako pokušaje umirivanja od strane vladajuće garniture da to neće biti nikakvih problema, da možemo mirno spavati ako smo što se kaže čisti pred zakonom. Međutim, evo ja kažem praksa je dokazala nešto drugo i mislim da se ne radi o paranoji. Ja mislim da bi čak u stvari da nije pretjerano tražiti u stvari da oporbi ide čelno mjesto i ako je to kako je rečeno u nečijoj raspravi samo tehničko pitanje zašto onda nije dano oporbi, zašto ne sudjeluje dvotrećinska većina u izboru povjerenstva. Dakle, ako je tehničko pitanje pa onda dajte opoziciji da tu malo dođe da tako kažem do izražaja. Prema ovome što piše ispada da dužnosnicima, zastupnicima neće trebati niti policija, niti DORH. Mi ćemo imati svoje povjerenstvo za uvođenje reda, da tako kažem ili povjerenstvo za treniranje strogoće. Tijelo koje će imati, koje je potpuno neizloženo javnosti. Dakle, mi svi kada zastupnici, dužnosnici svi smo pod lupom javnosti. Međutim, to tijelo će onako u tišini i miru daleko od očiju javnosti donositi nekakve odluke o nama koje je narod izabrao i odlučivati o našim sudbinama. Ono što sam već spominjala mislim da je ključno pitanje da kontrola imovinske kartice je u stvari ono što je kod nas najveći problem i to na žalost ne funkcionira kako treba. A ja bih rekla još imamo jedan problem u ovome zakonu, a to je moguća provjera bankovnog računa. Neki su već o tome ovdje danas govoriti. Dakle, previše je ovaj zakon stvoren isključivo da bi se stvarao nekakav dojam, dojam da se sad nešto mijenja, dojam da će se kopati po bankovnim računima jer to vjerojatno neće biti. Ja opet kažem mene uopće to osobno ne zanima. Može svatko pogledati u moj bankovni račun ali je li to izvodivo i realno to je sasvim jedno drugo pitanje. Ja bih rekla da nije i da je to čisto mazanje očiju javnosti. Vidim da i u vladajućoj većini ima dvojbi oko ovog zakona itekako. Danas je netko u raspravi rekao da ima ovdje nekakvih stvari koje trebamo progutnuti. Mislim ja ne vidim razloga zašto bi mi ovdje nešto progutnuli, nego se idemo probati lijepo dogovoriti i napraviti zakon koji će biti, štititi interese građana, koji će političarima, dužnosnicima pomagati da ne ulete u sukob interesa, zakon koji ćemo svi zajedno podržati na opće zadovoljstvo svih. Ovo je šesta izmjena zakona. Na žalost prema ovome što je dosad predloženo ispada da ponovo propuštamo izglasati zakon koji će biti jedno dugoročno rješenje i da ćemo u nekakvoj skorijoj budućnosti na žalost ponovo imati ovakav, ovaj zakon tj. na doradi i na predlaganju nekakvih novih rješenja. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, gospođe i gospodo zastupnici. Naime, ovaj Prijedlog zakona o sprječavanju sukoba interesa koji je prikazan kao jedan potpuno novi tekst, a ne poboljšanje postojećih trebao je otkloniti određene slabosti postojećeg zakona. Slabosti samog postojećeg zakona su relativno dobro opisane i u tome ja ne vidim poseban problem. Dakle, ja bih rekao dijagnoza je dobro postavljena, ali mi se čini da je terapija kriva. Naime, sama činjenica kada se nakon provedbe određenih zakonskih rješenja ustanovi da ovo što se dosad radilo zapravo je imalo toliko izmjena da nije bilo dobro nego je potrebno poći ispočetka otvara jednu dvojbu, dvojbu kompetencije. Dakle, ako u jednom trenutku zaključimo sve što smo do sad radili nije valjalo trebamo ispočetka kakvo je onda to jamstvo, kakva je to poruka da ovo što se sada predlaže zapravo je nešto novo i dobro. Ja sam uvijek pristalica poboljšanja korak po korak. Pa o tome čak postoji japanska organizacijska filozofija idemo poboljšavat poboljšavat ono što se poboljšati može svaki put u svakom koraku, a ne vraćat se na početak i tražit nove greške. Svaki povratak na početak u sebi nosi veliku opasnost da napravimo veće greške i propuste. Posebno me zabrinjava u ovom prijedlogu članak 13., članak 13. koji govori o obavljanju drugih poslova dužnosnika u kojem s jedne strane postoji iznimno rigorozno ograničenje poslova koje još mogu obavljati dužnosnici uz redovan dužnosnički posao. Ali s druge strane ovdje se ne postavlja nikakvo ograničenje, dakle krajnje je liberalno kada su u pitanju međunarodni projekti, projekti koje financira Europska unija, strane države, strane i međunarodne organizacije i udruženja. Pa upravo bi tu trebao biti ovaj zakon najrestriktivniji, upravo bi tu trebao imati najviše filtera, najveću pozornost usmjeriti prema njima jer tu postoji opasnost da posljedice jednog takvog dvostrukog djelovanja budu upravo na štetu Republike Hrvatske i javnog interesa. Dakle, vidim ozbiljan problem prije svega u članku 13. Kada je u pitanju profesionalni rad osoblja koje će biti članovi povjerenstva nemojmo smetnuti niti činjenicu zapravo za rad povjerenstva nisu osigurana niti potrebita sredstva što isto tako će predstavljati problem. Ali ono što možda se može pojaviti kao iznimno teška situacija prije svega za dužnosnike koji će napustiti dužnost je obveze i ograničenje nakon prestanka dužnosti opisanih u članku 20. Nije dovoljno jasno u ovome opisano na što se konkretno odnosi kada se kaže tijelo u kojem je dužnosnik obnašao neku dužnost. Naravno da će onda to moći tumačiti članovi povjerenstva na svoj način. To može biti jako usko, jako široko definirano. To je pitanje u ovom trenutku kada se konkretno evo radi o saborskim zastupnicima nakon prestanka dužnosti da li to znači da oni ne mogu ući u radni odnos niti u jednoj od velikih institucija. Primjerice da li to znači da jedan liječnik nakon prestanka dužnosti ne može raditi u privatnoj ambulanti koja financira između ostalog Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje. Da li to znači to. To meni baš iz ovoga nije dovoljno jasno definirano a može izazvati velikih dvojbi u samoj primjeni. I pitanje je zapravo još jedno koje vidim kao mogući problem, a to je sankcije koje izriče samo povjerenstvo. Ukoliko ono bude predložilo određenom tijelu ostavku dužnosnika koji je izabran na direktnim izborima, gradonačelnik, župan, općinski načelnik ili neki drugi dužnosnik. I on se na to ogluši, kaže mene su izabrali birači. Ne može povjerenstvo na to utjecati ukoliko na takvom ispitu povjerenstvo pada, izgubilo je potpuno kredibilitet, tog trenutka mora se donositi novi zakon. To je jedna isto tako opasnost to kojoj moramo svi skupa voditi računa, prilikom donošenja jednog ovakvog zakona. Dakle postoje tu dosta ozbiljne dvojbe i otvorena pitanja, kroz sam zakon, mislim da bi bilo puno bolje da se zakon postojeći poboljšao, da su se našla rješenja za upravo dobro opisane slabosti koje proističu iz postojećeg zakona, i kako bi se one postepeno otklanjale. Još je jedno pitanje koje ja smatram iznimno važnim. Recimo pitanje provjere svih podataka što će biti jedan temeljni posao članova tog povjerenstva. Između ostalog navedeno je dostavljanje imovinskih kartica, koje se odnosi i na imovinu bračnog druga i izvanbračnog druga. Tko će biti taj koji će utvrđivati postojanje izvanbračnih drugova? Dakle ukoliko na takvom temeljnom pitanju imovinskih kartica padne cijeli ovaj sustav, onda je sustav diskreditiran. Zbog tog, zbog opasnosti upravo takvih situacija potrebno je ovakav jedan iznimno značajan zakon za politički život u Hrvatskoj preciznije definirati. Stoga ću ja biti suzdržan kada je u pitanju prijedlog ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Srb, ne bih se javila u ove kasne sate u 19 i 30 i 25 je, da niste nekoliko, za repliku, da niste nekolik puta u svome izlaganju spomenuli i ustvrdili da nije trebalo donositi novi zakon, nego da je trebalo poboljšati stari. Kolega Srb, oboje smo članovi Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, u kojemu ja imam najbolje mišljenje, jer smo zaista, ne mislim dobro, nego imali dobru suradnju, dakle i članovi iz reda, parlamentarci kao i vanjski članovi. I donosili smo uglavnom i pretežito jednoglasne odluke. Ali upravo na tim povjerenstvima smo ukazivali na potrebe novog zakona, jer ovaj zakon iz 2003. sa 6 dopuna više nije bilo lako niti pratiti, niti po njemu postupati. Imam pred sobom redakcijski tekst iz informatora, po kojemu je jako teško, i ovakvom pročišćenom postupati. Ali kolega Srb, ako ste dobro proučili ovaj zakon onda ste mogli vidjeti točno članke i odredbe novoga Zakona o sprječavanju sukoba interesa koji imaju rješenja koja imamo u postojećem. Dakle na određeni način je poboljšan, to je i ministar, ako ste ga slušali u uvodnome izlaganju u ime predlagatelja rekao da ovaj zakon znači poboljšanje regulative u obnašanju javnih dužnosti, to je s jedne strane. A s druge strane novine koje smo iznijeli su novine za koje smo se kao Vlada i kao predlagatelj odlučili. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik.
Hvala lijepo. Cijenjena kolegice, jedno od temeljnih problema koje sam ja vidio u funkcioniranju Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa je bilo prijavljivanje različitih situacija mogućih kaznenih djela koje u biti uopće nisu problematika sukoba interesa, nego moguća kaznena djela. Dakle nešto čime bi se trebala baviti druga pravosudna tijela. I to je jedan problem. Drugi veliki problem je bila neučinkovitost u sankcioniranju. Ovdje se zapravo predlažu i jedne radikalnije sankcije, s čime se ja apsolutno slažem. Ali postoji opasnost zbog načina na koje su definirane i ovlasti samog povjerenstva, i zakonske mogućnosti provođenja istog, da cijeli sustav bude diskreditiran onog trenutka kad ne uspije nametnuti sankciju koju propiše. Tog trenutka će sve skupa pasti u vodu, i zapravo će se zaključiti da je sustav neučinkovit i da ga treba izgrađivati nanovo. Hvala lijepa.
Konačni prijedlog zakona o sprječavanju sukoba interesa, P.Z. br. 703., predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Pregled amandmana dostavljen vam je na klupe, molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Ministar pravosuđa, gospodin Dražen Bošnjaković. Prvo, Klub zastupnika HNS HSU-a, u članku 3. amandman 1.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga zakona. Drugo, Kluba zastupnika SDP-a na članak 8.
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti jer člankom 8. stavkom 14. propisali smo da dajemo suglasnost da se naši računi koje smo naveli u imovinskim karticama provjeravaju radi usklađivanja podataka da vidimo da li su oni istiniti. Kada bismo prihvatili ovakav izričaj stavka 14. tada bismo onemogućili redovnu provjeru onoga što smo napisali u imovinskim karticama, jer bismo mogli provjeravati jedino ako bi došlo do postupka. A nama je nužno da vršimo redovnu provjeru onoga što smo u karticu upisali, da li to odgovara istini. Zato ne prihvaćamo.
Hvala. Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća na članak 8. stavak 14.? Molim da digne ruku. Hvala, nije dobio potrebitu većinu. 3. amandman zastupnice Ane Lovrin na članak 20. stavak 5.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga. 4. Kluba zastupnika HDZ-a je povučen. 5. Klub nezavisnih zastupnika i Kluba zastupnika SDSS-a na članak 30.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio Prijedloga zakona. 6. amandman gospođe Ane Lovrin na članak 31., povučen. 7. amandman Kluba zastupnika SDP-, Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a i Kluba zastupnika IDS-a na članak 31. stavak 1.
Ne možemo prihvatiti ovaj amandman jer pitanje dvotrećinske većine kod donošenja odluka je precizno regulirano Ustavom, posebno vezano za pitanja nacionalnih manjina, posebno za pitanja promjene granica, izbora sudaca Ustavnog suda, na koncu sklapanja određenih međudržavnih ugovora, sam postupak donošenja Ustava, promjena Ustava, to je sve precizno propisano Ustavom kada je dvotrećinskom većinom moguće donositi odluke, stoga ne možemo prihvatiti ovu odluku.
U ime Klubova gospođa MIlanka Opačić. Izvolite.
Gospodine ministre, doista je riječ o tome da se ovdje radi o zakonu koji utvrđuje ljudska prava ali utvrđuje i način i djelokrug rada državnih tijela, prema tome, imali smo puno osnove u skladu sa Ustavom da se ovo donese dvotrećinskom većinom. I tražim glasovanje.
Hvala. Budući da su ovdje tri kluba predložili ovaj amandman, ja bih molio da izuzetno za ovaj amandman glasujemo elektronski pa se uključimo, inače Vlada ne prihvaća ovaj amandman. Dakle, glasujemo o amandmanu. Tko je za glasovat će za, tko je protiv, protiv je. Rezultat? Ovaj amandman nije prihvaćen. 40 glasova za, 1 suzdržan i 73 protiv. 8. amandman zastupnice Ane Lovrin? ... [[Upadica se ne razumije.]] Molim. Mi smo završili s ovim amandmanom. Ne možemo sada otvarati raspravu.
Gospodine predsjedniče. Tražim u ime kluba HNS-a, HSU-a pauzu od 10 minuta za sastanak kluba.
Zbog čega?
Upravo zbog toga što ste glasovanje o ovom amandmanu iznijeli vrlo jasan politički stav vladajuće većine.
Ja sam napomenuo kod glasovanja da budući da su tri kluba zatražila, da se glasuje elektroničkim putem i ono je glasovano. Ne vidim u čemu je tu problem. Izvolite vi gospođo. ... [[Upadica se ne razumije.]] Od 10 minuta. Ovako u 12,40 nastavak sjednice. Pauza od 10 minuta. Gospodin SDSS isto tako. Dame i gospodo zastupnici, završila je stanka od 10 minuta pa molim predstavnika kluba HNS-a koji je tražio i drugih, dakle Richembergh. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Obzirom da se člankom 31. stavkom 1. utvrđuje način izbora predsjednika i članova povjerenstva potpuno je jasno da je zbog negativnog stava Vlade glasovanje u Saboru pokazalo da je stav parlamentarne većine da se snizi očekivani standard koji je trebao biti osiguran donošenjem novoga zakona o sprečavanju sukoba interesa. To držimo nedopustivim pristupom jer se na taj način svi oni napori predlagatelja i svih onih koji su sudjelovali u izradi ovoga zakona, … [[Govornik se ne razumije.]] njegovim amandmanima, ali jednako tako i kroz sve političke poruke koje su izrečene od Vlade, ministarstva pa do saborskih zastupnika i javnosti dezavuiraju jer se zapravo Zakon o sprečavanju sukoba interesa time pretvara u zakon o maltretiranju trenutne političke većine, buduće političke većine. To nije dobra poruka jer instalacijom ovakvoga rješenja pokazujete apsolutno nerazumijevanje potrebe podizanja demokratskih standarda, a mi vam nećemo dopustiti da sljedećih pet godina maltretirate one koji će povesti Hrvatsku umjesto vas koji ste je doveli tu gdje jeste. Mi ćemo definitivno izostati iz vašega cirkusa kojega ovdje radite i ne želimo sudjelovati u njemu.
U ime SDP-a gospođa zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Bilo bi dobro da sačekamo možda još izjašnjavanje ministra oko ovog drugog amandmana, međutim s obzirom da ovaj prvi nije prihvaćen o 2/3-skoj većini pretpostavljam da neće biti niti drugi jer nema logike. Dakle mi smo ovdje uložili svojevrstan napor, predložili smo jedno rješenje jer smatramo da ovo tijelo za sukob interesa ima ovlasti koje su veće trenutno i od MUP-a i od Državnog odvjetništva. Dakle takvom jednom tijelu, njega bi trebalo ipak izabrati u ovoj dvorani 2/3-skom većinom kako bismo ipak mogli što je sa moguće većim konsenzusom izabrati 5 članova koji imaju ovakve ovlasti. Nažalost i žao mi je što niste to prihvatili rješenje. Dakle ovom povjerenstvu koje ima ovlasti koje, još jedanput ponavljam, nema niti policija niti Državno odvjetništvo vi ćete ih izabrati svojom voljom, vi ćete izabrat ljude koji će očito odrađivat ne zaštitu sukoba interesa nego nešto drugo. Drugo, treba reći da je u ovom zakonu ostavljena i dalje mogućnost za sukob interesa kod onih koji jesu u sukobu interesa. To nismo mi ovdje u Saboru, nije to ni predsjednik države ni Ustavni sud ni dječja pravobraniteljica, ali jesu ljudi u izvršnoj vlasti. Njima je i dalje ostavljena mogućnost da ako su vlasnici svoje tvrtke posluju sa svim ministarstvima osim sa svojim ministarstvima. Jučer smo ovdje rekli, za poljoprivredne poticaje niste u sukobu interesa pa me zanima kako će to ministri i Čobanković i Pankretić, ali i mnogi drugi, biti u Vladi i neće biti u sukobu interesa jer ih je ovaj zakon zaštitio, ali dobivaju poticaje i novčana sredstva iz državnog proračuna. Dakle, ostavljena je i mogućnost da ovo povjerenstvo sukob interesa traži smjene i diskreditiranje jednog dijela ljudi. S punim pravom sumnjamo da će to biti u svrhu ne zaštite od sukoba interesa nego u svrhu određenih političkih diskreditiranja, neću reći progona. Upravo zbog ovoga što sam rekla, ovo je samo jedan mali segment onoga što smo jučer raspravljali. Zbog ovih ovlasti koje ovo tijelo ima tražili smo da se to tijelo ovdje bira u ovom Parlamentu 2/3-skom većinom na što vi ne pristajete. I to otvara prostor da sumnjamo u to da ovo nije tijelo za sprečavanje sukoba interesa nego tijelo za politički progon. I na kraju, '90.-tih godina se u ovom domu govorilo da je iznad Sabora samo Bog, a čini mi se da smo sada kada donesete ovaj zakon iznad Sabora stavili Povjerenstvo za sukob interesa.
Hvala. Imamo iz kluba HDZ-a gospodin zastupnik i potpredsjednik Vladimir Šeks. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine ministre. Amandman Kluba zastupnika SDP-a i HNS-a smjera prema tome da se izbor predsjednika i članova ovoga Povjerenstva za sprečavanje sukoba interesa obavlja 2/3-skom većinom. To je smisao amandmana Kluba zastupnika SDP-a, HNS-a, HSU-a. Zašto se taj amandman ne može prihvatiti? Zato što to priječi hrvatski Ustav, zato što to priječi hrvatski Ustav. Hrvatski Ustav taksativno pobraja sedam slučajeva u kojima se odluke donose 2/3-skom većinom. Citirat ću koje su sve te odluke koje Hrvatski sabor donosi 2/3-skom većinom. Izvan tih slučajeva taksativno pobrojanih po Ustavu nema odlučivanja 2/3-skom većinom. To su: prema članku 83. Ustava zakone kojima se uređuju prava nacionalnih manjina Hrvatski sabor donosi 2/3-skom većinom svih zastupnika, to je članak 8. Ustava gdje se 2/3-skom većinom Hrvatski sabor odlučuje o promjeni granica. To je članak 105. Ustava gdje se utvrđuje odgovornost predsjednika Republike, to je članak 126. Ustava gdje se izbor sudaca obavlja 2/3-skom većinom, to je članak 140.stavak 2. Ustava u kojem se međudržavni ugovori kojima se daju ovlasti izvedeni iz Ustava Republike Hrvatske sklapaju, potvrđuju u Hrvatskom saboru 2/3 većinom. To je članak 142. Ustava kojim se o udruživanju Republike Hrvatske sa drugim državama odlučuje 2/3 većinom. I to je konačno članak 149. Ustava gdje se o promjeni Ustava donosi odluka 2/3 većinom svih zastupnika i zastupnica. To je dakle tih 7 slučajeva taksativno pobrojanih Ustavom po kojima se donose odluke 2/3 većinom. Izvan tih ustavnih okvira nema prostora za donošenje bilo kakovih odluka Hrvatskog sabora za uporište, za donošenje 2/3 većinom. Dakle, ponavljam Ustav je odredio koje se odluke donose 2/3 većinom i samo te odluke koje se moraju donositi 2/3 većinom, koje se moraju donositi 2/3 većinom. A vi sada koji ste se javili za ispravke navoda nemojte ispravljati odredbe ustava.
Imamo nekoliko ispravaka na temelju članka 223a. stavak 5. Gospodin Slavko Linić prvi.
Ispravljam netočan navod potpredsjednika Sabora da je Ustavom onemogućeno dvotrećinsko donošenje odluke o izboru članova povjerenstva. Članak 82. Ustava Republike Hrvatske govori ako Ustavom nije drukčije određeno u Hrvatskom saboru odluke se donose većinom glasova što znači da je to minimum standarda, a da je moguće i iznad toga. Jer 2/3 znači obvezu. Ali nije bitno samo to kad ispravljam vaš navod. Dozvolit ćete po članku 82. izbor povjerenstva treba provesti običnom većinom. Jer Ustavom ne piše da povjerenstvo se bira većinom kvalificiranom. A Vlada je predložila isto protu ustavno jer u članku 31. piše kvalificirana većina koja nije predviđena po vašem mišljenju, netočnom mišljenju ustavnim rješenjima. Znači, kad Vlada predloži onda nije neustavna. Tu su problemi.
Josip Leko, izvolite isto ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, potpredsjednik Sabora sasvim netočno se pozvao na Ustav. Zašto? Zakon o sprječavanju sukoba interesa regulira poziciju Predsjednika Republike Hrvatske, a samo Ustav Republike Hrvatske određuje sve što je vezano za funkciju Predsjednika Republike Hrvatske. Dakle, materija koja je sadržana u Zakonu o sprječavanju sukoba interesa je ustavna materija i ima je i izvan Ustava. To je logika jer postoji materija koja se rješava samo u Ustavu i izvan Ustava, pa tako po nama zastupnicima uređuje Poslovnik čak ustavna pitanja i nemojmo sužavati Ustav samo na norme. Dakle, mi hoćemo da povjerenstvo rješava i određuje i kažnjava Predsjednika Republike, a u Ustavu kaže da o odgovornosti Predsjednika Republike u članku 105. stavak 2. odlučuje samo Hrvatski sabor, odnosno Ustavni sud Republike Hrvatske. Ne možemo sakriti od javnosti da smo ušli u ustavnu materiju po volji HDZ-a, sveli je na običnu raspravu u Hrvatskom parlamentu.
Hvala. Imamo povredu Poslovnika potpredsjednik Vladimir Šeks. Izvolite.
Članak 209. stav 2. Poslovnika. Kolega Leko, vi niste ispravljali moj netočni navod. Ja sam vrlo precizno i jasno rekao i pobrojao sam ustavne odredbe po kojima se odluke u kojim slučajevima donose 2/3 većinom. Da ste pažljivo slušali ja sam rekao Ustav određuje slučajeve u kojima se odluke donose 2/3 većinom. Isto također i u Poslovniku Hrvatskog sabora stoji koje se odluke donose 2/3 većinom. Prema tome, nemojte izokretati moje riječi jer sam ja pobrojao slučajeve u kojima se, kojima se određuje da se Ustav donosi 2/3 većinom. Vrijeme je novac.
Povreda Poslovnika zastupnik Josip Leko.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora po istom standardu i o pravima zastupnika ja sam govorio da je rješavanje sukoba interesa u Zakonu o sprječavanju sukoba interesa ustavna materija jer određuje kako će odgovarati Predsjednik Republike Hrvatske u slučaju sukoba interesa. A Sabor Republike Hrvatske je definirao tko o tome odlučuje. O tome odlučuje 2/3 većinom Hrvatski parlament i 2/3 većinom Ustavni sud. I ne možete reći da je Zakon o sprječavanju sukoba interesa ispod toga. Dakle, materija koja sadrži taj zakon je ustavna materija i mora se odlučivati 2/3 većinom. Potpisuje Josip Leko i stavlja stručnjacima da to obrade. Hvala lijepa.
Imamo još dva ispravka. Gospodin Gordan Maras. Izvolite. Odustao, a vi ste to. Dobro onda Arsen Bauk.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ispravio bih netočan navod potpredsjednika Šeksa koji je neprihvaćanje našeg amandmana argumentirao ustavnim razlozima. Mislim da se u ovome slučaju potpredsjednik našao u jednome logičkom sukobu interesa, jer istim argumentima branio Vladin prijedlog i osporavao naš prijedlog. Vladin prijedlog kojim se povjerenstvo mora birati kvalificiranom većinom, sa istim argumentima se može osporavati kao što se može osporavati i naš prijedlog da dvotrećinskom većinom, jer hrvatski Ustav i naš Poslovnik članak 226. propisuje koje se odluke mogu donositi običnom, koje kvalificiranom, a koje dvotrećinskom većinom, i ovo šta Vlada predlaže u zakonu ne nalazi se ni u Poslovniku ni u Ustavu. Ali to je još samo jedan nastavak prakse ležernog tumačenja Ustava kad su u pitanju Vladini prijedlozi i restriktivnog tumačenja Ustava kad su u pitanju oporbeni prijedlozi. Zahvaljujem.
Ispravak netočnog navoda, zastupnica i potpredsjednica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo. I ja želim ispraviti netočan navod potpredsjednika Šeksa, koji je decidirano ustvrdio da se predloženi amandman ne može prihvatiti jer to priječi Ustav. Ne, to je netočno, to ne priječi Ustav, kao što su stručno i ustavnopravno obrazložili moji prethodnici, to naprosto priječi samo tumačenje zakona po gospodinu Šeksu. Međutim meni se čini da je ovo ustvari pokušaj da se nakon gubitka vlasti zadrže poluge vlasti koje ćete sami instalirati.
I u ime kluba SDSS-a, gospodin zastupnik. Molim? Kada? … [[Upadica se ne razumije.]] Ja vjerujem većini koja kaže je, je, pa prema tome izvolite … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Hvala lijepa gospdine predsjedniče Sabora. Netočna je tvrdnja potpredsjednika Sabora da Ustav priječi da se ovo povjerenstvo izabere dvotrećinskom većinom. Postoji ustavna obaveza da se ono usvoji dvotrećinskom većinom, izglasa, jer članak 105. stavak 2. Ustava kaže postupak za utvrđivanje posebne odgovornosti Predsjednika Republike može pokrenuti Hrvatski sabor dvotrećinskom većinom svih zastupnika. Pa ne može se tijelo izabrati nekom drugom većinom, koje će ispitivati eventualnu odgovornost Predsjednika Republike, ako to tijelo nije izabrano onom većinom koju Ustav izričito propisuje kada se postupa prema Predsjedniku Republike.
A odredba u Ustavu koja utvrđuje mogućnost preispitivanja odgovornosti Predsjednika Republike je u svezi sa povredom Ustava. Kad napravi povredu Ustava predsjednik, to je regulirano Ustavom, je li. No, idemo dalje, na amandmane koje još nismo glasovali. 8. amandman gospođe Ane Lovrin, na članak 32. stavak 9. Molim ministra da se očituje.
Gospdine predsjedniče. Gospođa Lovrin je povlačenjem amandmana broj 6. zapravo povukla i prvi dio svog amandmana 8., ali ovaj drugi dio amandmana koji se odnosi na stavak 10. članka 32., on je prihvatljiv, Vlada ga prihvaća.
Prihvaća?
Prihvaćamo u drugom dijelu amandmana.
Znači u drugom dijelu je prihvaćen, a u prvom dijelu je zapravo sa 6. amandmanom povučen. Hvala. Postaje ovaj dio sastavni dio prijedloga. 9. amandman Kluba zastupnika SDP-a, Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a i IDS-a na članak 32. stavak 9.
Ne prihvaćamo iz istih onih razloga koje sam naveo kod neprihvaćanja amandmana broj 7, gdje smo rekli da je Ustavom precizno objašnjeno kada se primjenjuje dvotrećinska većina.
Gospođa Milanka Opačić, u ime klubova.
Pa evo mogu samo još jedanputa reći da ako ovo naše rješenje nije po Ustavu, nije ni vaše po Ustavu, i ovo samo pokazuje … [[Govornica nije uključena, ne razumije se.]]
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Da, evo, da ne trošimo vrijeme. Dakle ovo samo još jedanputa pokazuje da ste vi spremni Ustav tumačiti kako to vama odgovara, kad odgovara vama na jedan način, kada vam odgovara na drugi način. Žao mi je što niste prihvatili naš prijedlog da se dvotrećinskom većinom bira ovo tijelo, jer ovih petero ljudi mogu upadati u stanove svih ovih ovdje dužnosnika koje ste stavili, za razliku od policije koja za to treba sudski nalog. Dok god se tako petorki daju takve ovlasti, koje nema niti jedna druga državna institucija, dotle mi se čini da je minimum, ne samo da se taj zakon donese sa 77 ruku, nego da se i tih petero ljudi bira ovdje dvotrećinskom većinom. Ali očito je nešto drugo u pitanju, a ne doista borba protiv sukoba interesa. Tražim glasovanje.
Molim uključimo se i glasujmo o ovom amandmanu, budući da je ovdje tri kluba zastupnika. Molim uključimo se i glasujmo o amandmanu klubova, koje Vlada ne prihvaća. Rezultat? Ovaj amandman nije prošao, za njega je glasovalo 35 zastupnika, 3 suzdržana i 73 protiv. Molim izjašnjenje o 10. amandmanu zastupnice Ane Lovrin, na članak 33. stavak 1. točka 4.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga ovoga zakona. 11. iste zastupnice na članak 37. stavak 2.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga. I 12. Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a, na članak 37. stavak 2. i točka 4.
Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Naglašavam da je za donošenje ovoga zakona potrebna većina svih zastupnika, dakle 77. Molim uključimo se i glasujmo o zakonu skupa sa prihvaćenim amandmanima. Dakle, potrebno je najmanje 77 zastupnika. Molim rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 77 glasova za, 3 suzdržana i ništa protiv. Zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Dakle, dame i gospodo, ponavljamo glasovanje o Konačnom prijedlog Zakona o sprečavanju sukoba interesa. Naglasio sam da bi zakon mogao biti donesen treba 77 glasova za. Molim vas uključimo se i glasujmo o tom zakonu ponovno. … [[Upadica se ne razumije.]] Šta ne radi? Koliko ih ne radi? Molim vas komu ne radi sustav nek digne ruku. Znači, što je bilo? Aha. Molim vas, računat ćemo još jedan plus glas gospođe Šuice. Rezultat da vidimo koliko ih radi. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Donesen je zakon većinom glasova. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Molim vas, molim vas! Nemojte da se nadvikujemo. Zakon je donesen većinom glasova, 78 plus 1 79, 1 suzdržan i 1 protiv. Molim? Zajedno sa prihvaćenim amandmanom.