Gospodine predsjedniče, poštovani zastupnici i zastupnice. Izvješće o radu državnih odvjetništava za 2011. godinu je pred vama. Napravljeno je kao što je uvodno predsjednik rekao sukladno članku 40. Zakona o Državnom odvjetništvu i u sebi sadrži podatke o stanju i kretanju kriminaliteta prijavljenog državnom odvjetništvu, sadrži podatke o predmetima u vezi sa zaštitom imovinskih interesa Republike Hrvatske, pravnoj problematici u pojedinim područjima rada, te drugim podacima o organizaciji državnog odvjetništva u cjelini. Ovo Izvješće ne sadrži podatke o pojedinim konkretnim predmetima sukladno članku 40. Zakona o državnom odvjetništvu, a isto tako i sukladno preporukama misija neovisnih stručnjaka Europske komisije za ispunjavanje uvjeta za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji. Prije iznošenja osnovnih podataka o stanju i kretanju kriminaliteta, radu na zaštiti imovinskih interesa Republike Hrvatske i zaštiti zakonitosti želim ukazati kroz nekoliko riječi o položaju i ulozi državnog odvjetništva u kaznenom postupku, ali isto tako ulozi državnog odvjetništva u svezi imovinskih interesa Republike Hrvatske. Temeljno pravo i obveza državnog odvjetništva je prema članku 38. Zakona progon počinitelja kaznenih djela za ona djela koja se progoni po službenoj dužnosti. Dakle, u kaznenom dijelu državno odvjetništvo temeljni zadatak ima u progonu počinitelja kaznenih djela. Kad se, dakle razmatra uspješnost u sprječavanju i otkrivanju kaznenih djela strukture prijavljenog kriminala i pojavnih oblika treba cijeniti kako Državno odvjetništvo radi kao tijelo progona, a ne tijelo otkrivanja, a isto tako treba cijeniti i članak 2. Zakona o državnom odvjetništvu prema kojem Državno odvjetništvo je dužno poduzimati pravne radnje radi zaštite imovine Republike Hrvatske, te podnositi pravna sredstva za zaštitu Ustava i zakona ali ono nema i ne treba imati ovlasti, niti može na drugi način, bilo koji način skrbiti o imovini ili o njoj raspolagati. Zbog čega to ističem? Ne zbog umanjenja odgovornosti državnog odvjetništva u jednoj i drugoj oblasti, nego želim kazati da je progon počinitelja kaznenih djela neodvojiv od rada tijela otkrivanja policije, inspekcija, državnih inspektorata, državne revizije itd. a u poslovima zaštite imovinskih interesa od zakonskih rješenja pojedinih oblasti tako i rada državne uprave. Tek sinergijskim djelovanjem i izvršne vlasti u ovom segmentu kad govorim o upravi, odnosno policiji naravno i zakonodavne Sabora i zakona koje donosite uspješnost rada Državnog odvjetništva u cjelini može biti neupitno. Bez obzira što je u našem godišnjem izvješću u brojčanim pokazateljima koji su u drugom dijelu godišnjeg izvješća dati svi iscrpni podaci koji su relevantni za ocjenu uspješnosti rada državnog odvjetništva odnosno brojčani podaci koji daju odgovor na pitanja o stanju i kretanju kriminaliteta, odnosno postupcima o zaštiti imovine Republike Hrvatske. U uvodnom dijelu ću kazati nekoliko riječi koje su bitne, relevantne za pojedine odjele. Počet ću od kaznenog a završiti sa građanskim odjelom. Od događaja koji su obilježili rad državnog odvjetništva u jedanaestoj godini izdvajam početak primjene Zakona o kaznenom postupku za sva državna odvjetništva. Kao što vam je poznato u rujnu 2009. godine stupio je na snagu Zakon o kaznenom postupku kojeg je dvije godine primjenjivao samo Ured za sprječavanje korupcije i organiziranog kriminala, a nakon dvije godine iskustva sukladno zakonskom rješenju taj novi Zakon o kaznenom postupku primjenjuje se i na sva ostala redovna državna odvjetništva. Novi Zakon o kaznenom postupku u bitnom je promijenio ulogu i položaj državnog odvjetnika u kaznenom postupku. On više nije pasivni subjekt kako je bio prije čekajući da mu se podnesu samo kaznene prijave, nego i da istražni sudac završi istragu, nego sad na naše provođenje izvida provodi istragu itd. itd. To je velika promjena ne samo u organizacijskom smislu riječi, nego i u odnosu državnog odvjetnika prema otkrivanju, odnosno progonu kaznenih djela. Svjesni smo te nove odgovornosti. Konačno, činjenica je da je dobar dio poslova ranijih istražnih sudaca, državnih odvjetnika preuzeo na sebe i da u konačnosti sad u cijelosti odgovora za uspješnost kaznenog postupka koji je pokrenut. Naravno novi Zakon o kaznenom postupku sigurno je doveo do kraćeg trajanja postupka u cjelini, naravno ne možemo to reći u odnosu na svaki predmet jer dužina trajanja kaznenog postupka ovisi prije svega i o brojnom angažmanu posebnih vještaka, stručnjaka prije svega financijsko-knjigovodstvenih itd. koji svojim radom limitiraju brzinu i okončanje pojedinih složenih kaznenih predmeta. Ovo je još jedna prilika da ukažem na pozitivne učinke novog Zakona o kaznenom postupku koji je već tri godine u primjeni u nadležnosti Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala i tvrdim da bez tog zakona i njegovih elemenata, instrumenata pardon koji su dali mogućnost državnom odvjetniku da bude agresivniji u rješavanju pojedinih kaznenih predmeta da uspješnost rada Državnog odvjetništva u proteklim godinama ne bi bila tako dobra kao što je i bila bolja negoli ranijih godina. Ovdje je potrebno kazati da je sama primjena novog zakona, pogotovo ovakvog koji bitno mijenja strukturu rada, prošle godine odnosno već ove godine bila ocijenjena od strane Ustavnog suda i ustavna odluka u bitnom nije dovela u pitanje sam zakon osim nekih po nama zadiranja u neke dijelove tog zakona koji sami po sebi nisu doveli u pitanju njegovu osnovanost, a niti provedene postupke koji su se dosad dogodili. Upravo zbog novog Zakona o kaznenom postupku povećan je broj djelatnika, bilo dužnosnika, bilo zaposlenika službenika, namještenika u Državnom odvjetništvu za 180 tako da sad ukupno u Državnom odvjetništvu radi 1646 osoba, od čega 617 državnih odvjetnika i zamjenika, savjetnika i 833 službenika i druga zaposlenika. Naglašavam, u većem dijelu preuzeli smo ulogu i poslove bivših istražnih sudaca. Osnovno o kretanju kriminala – u 2011. godini došlo je do porasta broja podnesenih kaznenih prijava za 3%. Ukupno ih je 90 tisuća 631. Nije dobro što je porast neposrednih počinitelja kaznenih djela, znači da je otkrivanje neuspješnije negoli ranijih godina, a ostali parametri i promatrane kategorije ostali su otprilike na istom nivou. Procjene o prijavljenom kriminalu su stvar Državnog odvjetništva, a o tamnim brojkama su stvar prvenstveno tijela otkrivanja, dakle Policije, inspektorata, inspekcija itd., itd. U radu na kaznenim predmetima zadržana je razina ažurnosti iz ranijih godina, riješena su 54 tisuće i 401 predmet, a neriješeno je ostalo 9 tisuća i 306, od čega 174 ili 0,27% od ukupnog broja u državnim odvjetništvima. Struktura je ista kao i ranije, imovinska kaznena djela su najbrojnija, zatim kaznena djela zlouporabe opojnih droga itd. Postupajući po kaznenim prijavama državna odvjetništva su rješenjem o odbačaju riješila 19 tisuća 550 kaznenih prijava, odnosno osoba ili 44,6%. Neposredno se optužila 47,6%, a istražni zahtjev podnijeli protiv 7,8% osoba. Uspješnost rada se cijeni po donesenim presudama i u svim državnim odvjetništvima uspješnost osuđujućih presuda je 87,3%. Međutim, kad govorim o ovome moram naglasiti da je, to govorimo već zadnje 2, 3 godine, velik broj odbačaja kaznenih prijava. U izvješću smo pokušali dati odgovor na pitanje zašto je to. Kazali smo da se to prije svega odnosi na znatno veliki broj kaznenih predmeta koji su na granici između prekršaja i kaznenih djela, posebno vezano za zlouporabu opojnih droga. Naglasili smo postojanje ili donošenje odluke suda u Strasbourgu u predmetu Maresti protiv RH u kojoj odluci je sasvim jasno određeno rečeno da u predmetima u kojima je proveden prekršajni postupak ne smije se voditi kazneni postupak ako se radi o istoj stvari. Zbog toga je u velikom broju predmeta temeljem te odluke Maresti donesen veliki broj odbačaja kaznenih prijava. S druge pak strane upravo u cilju da naš rad učinimo što transparentnijim sve kaznene prijave oštećenika ili zainteresiranih osoba itd. uvode se u kazneni upisnik, donose se odgovarajuće odluke uključujući i rješenje o odbačaju koje se dostavlja bilo podnositeljima kaznenih prijava, bilo oštećenicima koji imaju pravo preuzimanja kaznenog progona na odgovarajući način kako je to riješeno Zakonom o kaznenom postupku. U izvješću smo u odnosu na kazneni dio našeg rada posebno obradili zamrznutu imovinu i utvrdili da u 82 mjere osiguranja smo ukupno zamrznuli 255 milijuna kuna, a sudovi su u 1020 prvostupanjskih presuda oduzeli imovinsku korist u odnosu na nešto manje od 80 milijuna kuna. Jedan segment koji je interesantan u 2011. kao i ranijih godina otkad je donesen zakona jako jača broj ili raste broj kaznenih prijava protiv pravnih osoba, u odnosu na njih je 55% kaznenih prijava odbačeno, a 45% je optuženo. Nešto o radu Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala koji je posebno interesantan bilo sa aspekta javnosti, bilo sa aspekta monitoringa Europske komisije vezano za Poglavlje 23. Ured je 2011. zaprimio ukupno 1184 prijave, odbacio je jako veliki broj kaznenih prijava 716, a u odnosu na 58 je podignuta neposredna optužnica, a nakon dovršene istrage još 292 optužnice. Sudovi su povodom optužnica USKOK-a, kako se to često naglašava u javnosti, donijeli ukupno 97% osuđujućih presuda ili 353 presude, od čega 344 osuđujuće. Ovaj pokazatelj u velikom broju osuđujućih presuda potvrđuje da zamjenici USKOK-a s oprezom i sa velikim i jakim dokazima idu u kaznene postupke jer smatraju da u ovako velikim i služenim predmetima iz uskočke nadležnosti nije opravdano izvoditi okrivljenike na sud i izložiti se velikom riziku oslobađajućih presuda. S druge pak strane sama činjenica da je 97% osuđujućih presuda govori u prilog da zamjenici ravnatelja USKOK-a u svojim predmetima koristeći naravno sve instrumente koje je dao Zakon o kaznenom postupku savjesno prikupljaju dokaze i sa tim čvrstim dokazima izlaze na sud. Što se tiče velikog broja odbačaja u spisima USKOK-a konstatacije su otprilike slične onima kojima sam ranije spomenuo, osim jedne važne činjenice da skoro svi sudionici različitih sudskih postupaka, bilo upravnih, trgovačkih, građanskih, civilnih itd. u slučaju kad su nezadovoljni sudskom odlukom prijavljuju suce, državne odvjetnike, bilježnike koga sve ne. Isto tako i dio izvršne vlasti u slučaju kad su nezadovoljni odlukama koje je ta vlast donijela u zakonitoj proceduri. Po svim tim kaznenim prijavama mora se donijeti odluka, obrazložit taj stav i dat podnositelju prijave pravo ne preuzimanja progona. U odnosu na sve predmete koji su preuzeti od strane oštećenika po mojim informacijama ni jedan nije uspješno završen. A tamo gdje je bila i situacija da državni odvjetnik nakon intervencije oštećenika provjeri kakva je situacija u njegovom predmetu, postojala je mogućnost da se državni odvjetnik vrati u igru, ali takvih situacija u naravni prošle godine nije bilo. Od osuđujućih presuda 50% su kazne zatvora, što je znatno više od prosjeka svih državnih odvjetništava koji iznosi 20%. Kako bi u zadanom vremenu mogao izvršiti, završiti ovo izlaganje skratiti ću dio koji se odnosi na pojedine glave Kaznenog zakona koji se obrađuju u ovom izvješću. Mogu naglasiti samo da je došlo do značajnog smanjenja broja prijava za kazneno djelo prijetnje, koja su ranijih godina bila najbrojnija, i još uvijek su, ali za preko 20% je pao broj tih kaznenih predmeta. Obzirom da je prošle godine bilo govora o tome, u odnosu na ovu glavu, zbog kaznenih djela povrede pravo na rad i drugih prava iz rada posebno smo obradili taj dio koji se odnosi na ova kaznena dijela i utvrdili da je prošle godine bilo 177 prijava za kazneno djelo iz članka 114. Kaznenog zakona. Međutim, u odnosu na ta kaznena dijela naglasili smo kako se po sadašnjem zakonskom rješenju ova kaznena djela mogu izvršiti samo s namjernom, a prema ustaljenoj sudskoj praksi progon za ova kaznena djela može se uspješno izvršiti samo u slučaju da nije bilo objektivne mogućnosti za isplatu itd. jer u protivnom se donose oslobađajuće presude. S tim u svezi je potrebno naglasiti da u situacijama kad se ne ide u kazneni progon iz ovih ili onih razloga onda se podnose optužni prijedlozi zbog odgovarajućih prekršaja. Posebno smo naglasili i članak 626. Zakona o trgovačkim društvima i intervencije u tom pravcu koje smo predložili kroz novo zakonodavno rješenje informacijom koju smo također dostavili Hrvatskom saboru. U odnosu na druga područja kaznenih djela, želim upozoriti na dio izvješća koji se, gdje govorimo o kaznenim djelima počinjenima iz mržnje, to smo posebno raspravili na jednom od odbora. A isto tako u našem izvješću želim naglasiti ono što već 3 godinu za redom stalno spominjemo, a to su podaci o posebnim dokaznim radnjama i to, i ono što je interesantno i važno da Hrvatski sabor zna koliko je bilo mjera korištenja prisluškivanja telefona, praćenja itd. Jer Državno odvjetništvo Republike Hrvatske je uvelo nadzor nad radom niži državnih odvjetništava upravo u primjeni ovih mjera. Podaci na stranicama od 101. do 103. pokazuju kako je prošle godine znatno pao broj naloga, da su nalozi izdani samo u odnosu na 728 naloga u odnosu na 1781 osobu. Tako da provođenje ovih dokaznih radnji nije dovedeno u pitanja temeljna ljudska prava. Zašto? Većina tih naloga izdana je, kako je prikazano u izvješću, u odnosu na zlouporabu opojnih droga u odnosu na dilere opojnih droga, i preko 60% tih dokaznih radnji je uspješno završilo i ti rezultati tih dokaznih radnji su korišteni u kaznenim predmetima. Primjena novog Zakona o kaznenom postupku, međutim nema samo pozitivne efekte. Pojedine odredbe zakona su razlog zašto se u prošloj godini prozivalo državno odvjetništvo, prvenstveno u javnosti odnosno medijima. Državno odvjetništvo se optužuje zbog tzv. curenja informacija jer kad se god u javnosti pokaže ili objavi dio, ili sadržaj pojedine dokazne radnje, svi upiru prstom u državne odvjetnike smatrajući da informacije cure iz državnog odvjetništva. Jel to baš tako? Ako se malo razmisli o tome tko je sve sudionik postupka, kome je cilj da se to dogodi onda bi mogli doći do sasvim drugog zaključka jer morate znati u onom trenutku nakon što se donese nalog o provođenju istrage svi sudionici tog postupka imaju pravo na presliku cijelog spisa i mogu s njim raspolagati u cijelosti na isti način i jednako tako kao i državni odvjetnik. Svojedobno kada je Hrvatski sabor donosio Zakon o kaznenom postupku člankom 231.je bilo propisano da je postupanje tijekom istrage je tajno i da su sve osobe koje saznaju sadržaj postupovne radnje su dužne čuvati kao tajnu činjenice ili podatke koje su tom prilikom saznale. Međutim, taj članak je promijenjen i on se ne odnosi više na medije. U toj situaciji je praktički nemoguće kontrolirati situaciju u odnosu na objavljivanje jer dokazivanje odakle su curile informacije je faktički skoro pa nemoguće. Naravno, to ne znači da državni odvjetnici nisu u svim tim predmetima u kojima su iscurile informacije pokušavali doći do osumnjičenika, međutim unatoč angažiranju policije i našem radu nismo uspjeli doći do tih podataka. Smatram da u tom pravcu treba zakonodavno riješiti ovaj problem jer u protivnom će se događati da informacije cure i u sljedećem razdoblju, narednom razdoblju. Ali postoje dvije opcije ali o tome naravno ne odlučuje Državno odvjetništvo nego isključivo Hrvatski sabor u slučaju da takva inicijativa za izmjenu zakona dođe uopće do vas. A to je ili da ovaj dio istrage ne bude tajan ili da se vrati eventualno izvorni oblik članka 231. ZKP-a koji je onemogućavao bilo kakvo objavljivanje bilo kakvog sadržaja koji je zaštićeno. Još na kraju smatram kako smo u prethodnom razdoblju unatoč velikim opterećenjima zbog primjene novog Zakona o kaznenom postupku i reorganizacijskih poslova koje smo s tim u svezi imali, 1.siječnja stupa na snagu novi Kazneni zakon koji u značajnoj mjeri mijenja kazneno-materijalno pravo dakle još jedna veliki reformski zakon. On unosi velike promjene u posebnom dijelu propisujući veći broj novih djela i mijenja stara. I tu Državno odvjetništvo će imati jako veliki problem, ne samo Državno odvjetništvo nego svi oni koji se bave materijalno-kaznenim zakonodavstvom dakle i odvjetništvo i sudovi i privatni odvjetnici itd. pronaći najbolja odgovarajuća rješenja kako bi se ubrzalo postupanje u tim predmetima. Nešto o građansko-upravnom dijelu rada Državnog odvjetništva. Jednako važan i po obujmu i važnosti je rad u građansko-upravnom dijelu državnih odvjetništava. Imali smo nešto malo manji broj nego u kaznenome ali 72726 predmeta. Od toga većinu sudskih predmeta. Prema strukturi primljenih predmeta najviše je primljeno ostalih predmeta 46%, zemljišno-knjižnih i izvanparničnih predmeta, 37% ovrha, 15% parnica i 2% stečajnih predmeta. Od sudskih predmeta posebno su složeni parnični predmeti kojih je u radu bilu 7712 itd. U novim parničnim predmetima u kojima zastupamo na temelju zakona ukupna visina tužbenih zahtjeva iznosila je 3 milijarde kuna. Gotovo 2 milijarde manje nego prethodne godine od čega RH kao tužitelja 719 milijuna ili 300 milijuna kuna više, a na strani tuženika 2 milijarde 321 ili dvostruko manji u odnosu na 2010.godinu. Tijekom 2011.godine u predmetima u kojima zastupamo sudovi su donijeli 7141 prvostupanjsku presudu. Od toga je skoro 4 tisuće dobijeno u cijelosti ili 56%, izgubljeno je 1650 parnica ili 23% a djelomično izgubljeno ili dobijeno znači pola-pola 346 parnica ili 4,8%. Sklopljeno je i 3,6% nagodbi što je najvažnije i sklapanje nagodbi bilo u kaznenome bilo u građanskome i u drugi načini alternativnog načini rješavanja sporova su po meni najvažniji dio posla kojemu se državni odvjetnici moraju okrenuti u narednom razdoblju. Još bolji rezultati u građanskom dijelu su u zastupanju pred trgovačkim sudovima. Tu su daljnji detaljni podaci da ih sada ne prepričavam. Ali bitno je da smo dobili 87% parnica, a izgubili 8%. U 2011.došlo je do značajnog povećanja broja ovršnih postupaka. Država je kao ovrhovoditelj vodila 15372 ovršna postupka i radi osiguranja tražbine pokrenula je 5484 postupka, a protiv države pokrenuto je 2985 ovršnih postupaka i 20% radi sigurnije tražbine. Najveći broj ovršnih postupaka pokrenut je na prijedlog države što pokazuje da se u naplati potraživanja pristupilo ozbiljnije iako još nedovoljno sustavno, ali nadam se da će i tom pravcu pogotovo zbog potreba proračuna i uredne fiskalne politike biti i u 2012.veći broj ovih predmeta, a prvi pokazatelji to već pokazuju. Došlo je do velikog porasta stečajnih predmeta jer to smo posebno obradili posebno u grafikonima. Tijekom 2011.bilo je 1075 novih stečajnih predmeta dok ih je godinu dana ranije bilo 438. To su podaci koji sami po sebi jako zabrinjavaju ali ja ih govorim statistički vezano za rad Državno odvjetništva a ne za problem koji nastaje zbog čega tvrtke odlaze u stečaj. Ukupna visina prijavljenih tražbina RH u stečajnim postupcima iznosila je nešto više od 5 milijardi kuna. Godinu dana ranije bilo je 2 milijarde 500 tisuća kuna. Zabrinjava činjenica što u toku stečajnog postupka unovčenje stečajne mase u već otvorenim stečajnim postupcima teče jako sporo. Nema zainteresiranih kupaca pa se oglašavanjem prodaja višekratno ponavlja, a paralelno s tim snižava se kupoprodajna cijena što je rezultat očito gospodarske situacije i drugih okolnosti o kojima je bilo govora u izvješću. U izvještajnom razdoblju primljeno je ukupno 4366 novih predmeta i 452 upravna spora. Tu raste veliki broj predmeta s tim što će nakon uspostave upravnih sudova i nove organizacije upravnih sudova angažman državnog odvjetništva u tom dijelu biti znatno veći nego što je prije tako da ćemo morat unutar sustava, unutar kuće napravit reorganizaciju nadležnosti, odnosno zastupanja u tim i takvim predmetima. Isto tako značajno područje rada je i postupci davanja mišljenja koji skoro za 27% više ih je bilo nego godinu dana prije. U izvješću smo sukladno sa preporukom Hrvatskog sabora dali podatke o materijalnim sredstvima iz proračuna za rad državnih odvjetništava i iz podataka u izvješću proizlazi da su državna odvjetništva i USKOK ukupno potrošili prošle godine 283 milijuna kuna za svoj rad, od čega Državno odvjetništvo Republike Hrvatske 21 milijun, USKOK 22 milijuna, županijska odvjetništva 80 milijuna i općinska odvjetništva 158 milijuna. U svojim izvješćima državna odvjetništva ističu nedostatak sredstava koji se prvenstveno očituje u sredstvima za materijalne rashode i sredstvima koja su potrebna za rad prema novom Zakonu o kaznenom postupku, a to su sredstva za odgovarajuća vještačenja. Ovih godina, pa uključujući i '11., taj dio smo premostili, ali taj dio utroška ne ovisi u cijelosti o planiranim sredstvima nego zavisi od razvoja pojedinih kaznenih predmeta ili građanskih predmeta u kojima su potrebna skupa vještačenja. U tom pravcu postoje određeni kontakti sa Ministarstvom unutarnjih poslova o jačanju Centra za vještačenja kako bi se ta vještačenja obavljala u okviru tog neovisnog samostalnog centra i time moguće smanjili troškove. U radu ćemo nadalje posebnu pažnju usmjeravati na one načine rada kojima se smanjuje broj predmeta na sudu, alternativni načini rješavanja sporova, oportunitet, nagodba i slično, ali i na ona područja koja doprinose učinkovitosti progona itd., itd. Još nešto vezano za ovo naše izvješće koje sukladno članku 40. podnosimo jednom godišnje Hrvatskom saboru, mi smo sukladno preporukama Hrvatskoga sabora dostavili čitav niz informacija o sudskim postupcima u kojima je stranka Republika Hrvatska Hrvatskom saboru, izvješće o poduzetim državno-odvjetničkim radnjama radi utvrđenja kaznenih djela i prekršaja povodom izvješća Državnog ureda za reviziju. Zatim istraživanje u svezi primjene članka 173. zlouporaba opojnih droga i inicijative da se izmjeni Kazneni zakon u smislu odredbi koje su dosad bile u zakonu, a da se dio kaznene odgovornosti prebaci u prekršajnu za posjedovanje opojnih droga. Zatim sačinili smo informaciju o sudskim postupcima u kojima je stranka Republika Hrvatska sa prijedlogom mjera za smanjivanje njihovog broja, informaciju o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku i u tom pravcu predložili određenu izmjenu zakonskih rješenja itd. I još nešto na kraju, prije nego što mi vrijeme skroz istekne, nešto o poglavlju 23. i zadnjem izvješću koje se tiče državnog odvjetništva, a odnosi se na monitoring. U zadnjem izvješću što se tiče državnog odvjetništva govorili ste samo o dva segmenta, o ratnim zločinima i o korupciji. Što se tiče monitoringa Europska komisija ističe kako Republika Hrvatska nastavlja s procesuiranjem ratnih zločina, ali da većina zločina još nije procesuirana na sudu te su potrebni dodatni napori za rješenje nekažnjivosti. Traže unapređenje baze ratnih zločina koju smo mi sačinili ranijih godina, specijalizaciju sudova za ratne zločine, zaštiti svjedoka, isto tako revizija za suđenja u odsutnosti iz ranijih godina. Što se tiče borbe protiv korupcije, ističu potrebu jačanja procesuiranja, ali prije toga i otkrivanja korupcije na lokalnim razinama, isto tako sustavu nadzora odbačenih kaznenih prijava u radu državnog odvjetništva. U tom pravcu moram kazati da dva eksperta koja su bila ovdje imaju potpuno različita stajališta u pogledu toga.
Poštovani državni odvjetniče, vrijeme je isteklo, imat ćete priliku još se obratiti.
Evo ja sam gotov predsjedniče. I to bi ustvari bilo to. Naravno, o ovom izvješću i sadržaju tog izvješća može se puno govoriti ali tu sam da odgovaram na pitanja ili eventualne dileme ili eventualne kritike u pogledu rada. Hvala.
Hvala lijepa glavnom državnom odvjetniku. Da li izvjestitelji odbora radnih tijela Hrvatskog sabora žele iznijeti izvješća? Ne. Prije otvaranja rasprave jedna obavijest. Sjednica Odbora za obitelj, mlade i sport sazvana za danas 16. listopada održat će se sutra srijeda 17. listopada ove godine u 9 sati u dvorani Ivana Kukuljevića, predsjednica odbora Jadranka Kosor. Otvaram raspravu. Idemo raspravu po klubovima. Prvi klub koji se prijavio je klub SDP-a Hrvatske i poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite poštovani zastupniče.
Uvaženi gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege, uvaženi glavni državni odvjetniče Republike Hrvatske. Prije početka izlaganja dopustite mi da ovim putem pozdravim predan i požrtvovan rad Državnog odvjetništva Republike Hrvatske kako u borbi protiv kriminala tako i u borbi za zaštitu interesa Republike Hrvatske na svim poljima rada državnog odvjetništva. Za razliku od zloglasnog istočno njemačkog … [[Govornik se ne razumije.]] čiji je moto bio da budu štit i mač partije državna odvjetništva moraju biti štit i mač države, države i njenih građana. Oni moraju biti štit države i građana od kriminala, od kriminalaca, od zlouporaba. Moraju biti štit imovine i prava države. S druge strane politika ima zadatak da državnom odvjetništvu osigura zakonodavne i materijalne uvjete za rad. Mi smatramo da je u slučaju rada državnog odvjetništva danas u Republici Hrvatskoj politika maknula ruke od njega. U prošlosti to nije bio uvijek slučaj, ali danas je to tako. I upravo iz tog razloga klub zastupnika SDP-a podržat će rad državnog odvjetništva i podržat će ovo izvješće. Ali ovdje moramo napomenuti ovo nije samo izvješće uvaženog gospodina Bajića. Ovo je izvješće o radu jedne službe koje ima više od 1600 zaposlenih, ovo je izvješće o radu jedne službe koja ima više od 600 pravosudnih dužnosnika. Na ovom mjestu u ime kluba zastupnika SDP-a svim tim ljudima zahvaljujem na njihovom predanom radu i svemu onome što čine da u Republici Hrvatskoj krivci budu kažnjeni, a nevini oslobođeni. Također, zahvalit ću državnom odvjetniku što je u svojem izvješću kako u pisanom, tako i u usmenom uvažio preporuke koje su dane ovdje od strane zastupnika na način da je u izvješće uvrstio neke stvari koje su po našem mišljenju ranijih godina nedostajale, odnosno da je u svom izvješću vrlo jasno i precizno dao prijedloge za unapređenje rada državnog odvjetništva. S obzirom na opseg izvješća osvrnut ćemo se samo na određene dijelove njega. Prije svega govorit ćemo o radu Građansko-upravnog odjela Državnog odvjetništva. Uvaženi glavni državni odvjetnik govorio je o tome koliki je obim posla, koliki je obim zastupanja državnog odvjetništva u građansko-upravnim stvarima. Sukladno tome moramo pohvaliti povećanje broja nagodbi kako u ukupnom iznosu, znači pojedinih nagodbi tako i u svoti koja je obuhvaćena njima. Iako se u usporedbi sa preko 3 milijarde kuna svota od 140 milijuna kuna nagođenih predmeta čini malo ona ipak predstavlja značajan pomak u odnosu na prethodne godine. Smatramo ipak da Državno odvjetništvo na tom polju mora uložiti dodatne napore. I u tom pogledu pozdravljamo preporuku glavnog državnog odvjetnika, a to je da se nastavi kontinuirani rad sa tijelima izvršne vlasti kako bi ista osigurala materijalna sredstva za sklapanje nagodbi. Ne želimo da nagodbe jednom sklopljene ostanu mrtvo slovo na papiru, odnosno da stranke po tim nagodbama moraju kretati u ovršne postupke protiv Republike Hrvatske i time nabijati dodatne troškove državnom proračunu. Međutim, tražimo od Državnog odvjetništva isto tako, da kada je u pojedinom predmetu, bilo kaznenom bilo građanskom jasno da se predmet gubi, da se poduzmu sve potrebne mjere kako bi se taj predmet završio bez stvaranja dodatnih troškova. Iako Državno odvjetništvo na neki način mora gurati te predmete kada je posve jasno da ishod predmeta za državu neće biti uspješan tada je obveza Državnog odvjetništva da stane, da postupak prekine i time smanji troškove. Nadalje, uočavamo određeni problem kod rada Građansko-upravnog odjela Državnog odvjetništva, a pogotovo u zemljišno-knjižnim stvarima. Naime, smatramo da rad pojedinih odjela nije uvijek ujednačen. Republika Hrvatska je jedinstvena država i ima jedinstven pravni sustav i nedopustivo je stoga da državna odvjetništva u pojedinim slučajevima postupaju na različite načine. Što se tiče kaznenih predmeta svakako moramo pohvaliti povećanje broja riješenih prijava pogotovo kada govorimo o Državnom odvjetništvu u Zagrebu. Iz podataka koji su nam dostavljeni vidljivo je da je broj riješenih prijava veći od broja pristiglih predmeta. To svakako moramo pohvaliti jer je jasno da se time postiže ažurnost u radu, da se rješavaju zaostaci i da dolazimo u situaciju da barem u jednom segmentu pravosuđa imamo ažurnost koja jamči pravnu sigurnost svim građanima naše Domovine. Međutim, i ovdje imamo velikih problema u neujednačenosti. O dijelu tih problema je državni odvjetnik govorio. Međutim, moramo naglasiti. Razlike u odbačenim kaznenim prijavama su ogromne. U nekim državnim odvjetništvima ona su na razini od 33% odbačenih prijava. Na razini USKOK-a govorimo o 60% odbačenih kaznenih prijava. Kada govorimo o postupanju po članku 28. Kaznenog zakona odnosno po načelu oportuniteta imamo situaciju da se u Dubrovniku odbacuje 29% prijava, a u Karlovcu 6%. Naglasit ću još jednom Republika Hrvatska je jedinstvena država i ima jedinstven pravni sustav. Ovakve razlike su nedopustive i bez obzira na objašnjenja koja je uvaženi glavni državni odvjetnik dao mi moramo inzistirati da se ovakve razlike smanje. Međutim, ove razlike odnosno postotak od 60% odbačenih kaznenih prijava posebno je zabrinjavajući kada se on usporedi primjerice kod USKOK-a sa 97,5% osuđujućih presuda. Naravno da smo mi zadovoljni što Državno odvjetništvo pokazuje uspjeh u radu, naravno da smo mi zadovoljni što državni odvjetnici postupaju oprezno. Ali ovakva razlika 60% odbačenih kaznenih prijava i 97,5% osuđujućih presuda ukazuje da su državni odvjetnici možda nekad previše oprezni, odnosno previše konzervativni. Iako treba voditi računa o troškovima, iako treba voditi računa o tome da se postupci ne vode bez veze, bez razloga određena sloboda, odnosno određeno postupanje kada državni odvjetnik ima osjećaj da je netko kriv je potrebno. Državni odvjetnici ponekad moraju riskirati. Ove brojke pokazuju da to ne čine nikada. Ovo izvješće nije samo Izvješće o radu Državnog odvjetništva. Ono ima veoma važan dio kada govori o stanju kriminaliteta na području RH. Ono govori o tendencijama porasta i povećanja. Ono govori o tome da u RH ima dosta razlika u činjenju kaznenih djela. Ono isto tako ukazuje drugim tijelima državne vlasti što moraju činiti. Primjerice ukazuje da u određenim županijama gdje imamo tri tisuće kaznenih djela na sto tisuća stanovnika možda treba povećati prisutnost Policije. Ali isto tako ukazuje da je RH u osnovi sigurna zemlja. Da je RH sa brojem od 1 ubojstva na 100 tisuća stanovnika pri dnu svjetske ljestvice i time moramo biti zadovoljni i na to moramo biti ponosni. Zaključno, još jednom Izvješće Državnog odvjetništva treba prihvatiti. Ono je dobro, pokazuje da se u Državnom odvjetništvu radi dobro. Ali isto tako smatramo da se neke stvari moraju promijeniti. Smatramo da se prije svega mora raditi na ujednačavanju kriterija u radu državnih odvjetništava, da se mora raditi na dodatnoj nezavisnoj evaluaciji postupka odbacivanja kaznenih prijava. Postotak od 60% o kojemu smo prije govorili ukazuje da instrumenti koji postoje unutar Državnog odvjetništva možda i nisu dovoljni, da treba razmisliti o osnivanju nezavisnog tijela koje će procjenjivati da li je uvijek bilo potrebno, baš uvijek bilo potrebno odbaciti pojedinu kaznenu prijavu? Nadalje, potrebno je dodatno raditi na mirnom rješavanju sporova, na povećanju broja nagodbi kako u građanskim tako i u kaznenim predmetima. Nadalje, od Državnog odvjetništva tražimo da i dalje vrši pritisak na izvršnu vlast da bolje surađuje, ali isto tako od Državnog odvjetništva tražimo da daje jasne upute izvršnoj vlasti kada je u nekim predmetima potrebno stati, a kada je potrebno ići dalje. I konačno, tražimo da se uvede dodatni nadzor i kontrola nad troškovima. Državni odvjetnik je govorio o tome da se ne može uvijek utjecati na troškove vještačenja u pojedinim predmetima i da to nije uvijek u domeni rada suda. Međutim, smatramo da se na ovom polju može učiniti više i to od Državnog odvjetništva tražimo pogotovo u situaciji krize u kojoj se RH nalazi. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje imamo prijavljenu repliku poštovanog zastupnika Damira Kajina. Izvolite poštovani zastupniče.
Kaže kolega Grbin da državni odvjetnici trebaju riskirati, da nije dobro da su konzervativni, a ja mislim upravo suprotno. Da državni odvjetnik itekako treba biti konzervativan i da nitko nema prava naprosto poigravati se sa ljudima. Državni odvjetnici trebaju biti 101% sigurni prije nego se upuste u neki spor ili procesuiranje pojedinca. Zamislite kako se bilo tko osjeća po nekoj anonimnoj prijavi, a kamoli kad se institucije države počinju vama baviti. I utoliko upravo ta, pod navodnicima "konzervativnost", nešto je što je prednost, a ne mana državnog odvjetnika.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Peđa Grbin.
Uvaženi kolega sa vama se nikako ne mogu složiti. Naime, osim Državnog odvjetništva mi u RH imamo i sud. Državno odvjetništvo postupa po različitim stupnjevima sumnje. U jednom trenutku kada postoji osnova sumnje radi se po kaznenoj prijavi, kada postoji osnovana sumnja podiže se optužnica, a tek kada postoji izvjesnost da je kazneno djelo počinjeno i tko je krivac tek se tada izriče osuđujuća presuda. U trenutku kada imamo 97,5% osuđujućih presuda u domeni rada određenog tijela meni se čini da je Državno odvjetništvo odlučilo prije pokretanja sudskog postupka tražiti izvjesnost da je kazneno djelo počinjeno. A ja molim da se vratimo na osnovanu sumnju. Ja molim da se vratimo korak unazad i molim da i onda kada nismo 100% sigurni da je kazneno djelo počinila upravo ta osoba pokrenemo sudski postupak pa da se onda u njemu utvrdi tko je kriv, a tko nevin. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Klub zastupnika Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovane kolegice i kolege, poštovani Glavni državni odvjetniče. Na početku ponovit ću što i proteklih 5 godina kada je ovo izvješće u pitanju ja ga neću podržati, ostali zastupnici našeg kluba će samostalno odlučiti kako će glasati. Jer mi ovdje ne raspravljamo o izvješću kao dokumentu nego o radu i Glavnog državnog odvjetnika i USKOK-a i svih državnih odvjetništava u RH. I pritom neću koristiti riječi kao što je to bilo prije godinu, dvije kada je tadašnji zastupnik, a današnji ministar Glavnog državnog odvjetnika nazvao standbajić nego ću pokušati upozoriti na ono što smatram ne da u izvještaju nego u postupanju i USKOK-a i Glavnog državnog odvjetnika i državnih odvjetništava u RH nije dobro. Mene bi veselilo kada bi o ovakvom izvještaju raspravljali bar 4 puta godišnje jer bi tada vjerojatno 4 puta veći broj akcija antikorupcijskih u Hrvatskoj imali. Tema zaštite radničkih prava sadašnji članak 114. a od 01.01. iduće godine članak 132., koji bi trebao radnike štiti od neisplata plaća. U izvještaju piše, a gospodin Bajić je u uvodu ponovio, da su odbacili 177 prijava zbog neisplata plaća obrazlažući tu činjenicu da je u Hrvatskoj ustaljena sudska praksa da mora postojati namjera neisplate plaće. Dakle, mora dokazati da je poslodavac imao love u Hrvatskoj ili na Kampanjskim otocima ali iz obijesti nije želio isplatit plaću. Pa zbog toga Državna odvjetništvo u Hrvatskoj nisu niti pokretali postupke pred sudovima za činjenje kaznenog dijela neisplata plaće. Piše u izvještaju da su zbog drugih povreda prava radnika, zdravstvenog osiguranja, neprovedbe odluka sudova potekli optužne akte protiv 49 osoba, da su sudovi donijeli 48 presuda, daje 36 osoba osuđeno novčanom kaznom ili uvjetnom osudom, ostali su dobili zlatnu kunu ili su proglašenim menadžerima godine. Međutim, gdje je problem? I drago mi je da je gospodine Bajić to rekao, kada nismo utvrdili zbog ponašanja sudova, ne čitanja zakona, osnove za podizanje kaznene prijave zbog neisplate plaće onda smo išli na prekršaj. Ali u Hrvatskoj, ako se ne varam još u 1995. godine u Zakonu o radu postoji odredba da kada poslodavac neisplati plaću ili dio plaće da je radniku dužan izdati obračun, potvrdu o neisplaćenoj plaći, djelu plaće ili otpremnine. I u Zakonu o radu za neizdavanje potvrde o neisplaćenoj plaći je predviđena kazna, tj. prekršaj od 61 tisuće, do 100 tisuća kuna. Ako niste podizali kaznene prijave za počinjenje kaznenog djela zašto ovih 177 prijava niste išli na prekršajne postupke i prekršajno kaznili poslodavce zbog neizdavanja potvrda? Što je sad još bitnije? 01.01. iduće godine stupa na snagu nova novela, nova odredba Kaznenog zakona u članku 132. koja je usput po mom sudu, a to sam govorio i u Saboru kada je Vlada, bivša Vlada predložila taj zakon, nepovoljnija za radnike, po sadržaju nepovoljnija, ali smo u međuvremenu donijeli zakon, novi zakon, izmjene zakona o ovršnom postupku nad novčanim sredstvima. I u taj zakon unijeli odredbu da je upravo ona potvrda o neisplaćenoj plaći ovršna isprava, iako je to u Zakonu o radu već pisalo, samo po starom postupku je trebalo ići na sud, a sada će se moći ići direktno putem ovrhe preko FINA-e. I sad postavljam pitanje, ako ćemo i po novom Kaznenom zakonu neisplatu plaća promatrati samo kao obijest poslodavca, što je sa nedavanjem potvrde za neisplaćenu plaću, dio plaće ili otpremnine? Nitko to ne sankcionira kao prekršaj, kaže gospodin Bajić da su sudovi uveli praksu da to nije kazneno djelo. I upravo danima mediji prenose vijest kako će sad radnici ovršnim postupkom moći naplaćivati svoje plaće. Pa zašto lažemo ljude? Pa problem je u tome da poslodavci kada neisplaćuju plaće ne daju ni potvrdu da plaću nisu isplatili. I da smo poštivali postojeće zakone stare nekoliko godina i to sankcionirali prekršajno danas bi imali daleko više reda. Ali niti kazneno, niti prekršajno nikom ništa. Država se za sebe pobrinula, ovršni postupak, naplata poreza brzinom munje. Svi dugovi među vlasnicima kapitala brzinom munje, ali naplata radničkih potraživanja, e to već ne treba brzinom munje. Pa ako smo propisali obavezu izdavanja potvrde, ali ako je ne da, nikom ništa, nije ni prekršaj jer niko nikog ne prijavljuje, nije ni kazneno djelo jer su sudovi tako odlučili, oni su tako protumačili članak zakona. To je osnovna zamjerka gospodine Bajiću. Iz godine u godinu se ponavlja isto. Pohvaljujem dio izvještaja koji se odnosi na stečajeve, posebice naglasci iz izvještaja koji upozoravaju da je najviše kriminala bilo prije otvaranja stečajnih postupaka. I to svjedočite navodeći niz primjera, situacija. Ali me onda zabrinjava sljedeće: 2011. je bilo u postupku 758 stečajnih postupaka, vi ste podnijeli 148 prijava, od čega je bilo 94 odbačaja i 40 optužbi. Svi smo svjesni da upravo prije otvaranja stečajnog postupka i agonije koje traje godinama se je zapravo firme dovodile u situaciju da se više nije imalo u stečajnom postupku što naplatiti. I dajete veoma zanimljivi prijedlog, citiram iz vašeg dokumenta: "Uz izmjenu Zakona o trgovačkim društvima državna tijela trebala bi obavijestiti državno odvjetništvo odmah po saznanju za preduženost i nesposobnost za plaćanje kako bi se na vrijeme osigurala naplata ovih tražbina i na taj način onemogućile zloupotrebe". Dakle, u izvješću državnog odvjetnika apelira se na to da državna tijela koja su za to nadležna odmah po prvoj informaciji izvješću Državno odvjetništvo da je kod nekog nastala nesposobnost plaćanja ili prezaduženost kako bi oni mogli na vrijeme intervenirati. Ja se s tim prijedlogom inače slažem, ali u čemu je problem? ovo je mišljenje Vlade o ovom izvještaju. Vlada RH se o ovom prijedlogu nije očitovala. Prihvaćajući ovaj izvještaj da li Sabor prihvaća ovu preporuku državnog odvjetnika? Vlada se o tom prijedlogu nije očitovala. Ako vladajuća većina prihvati ovaj izvještaj, pitam da li to znači da je prihvatila obavezu da odmah po nastanku nesposobnosti plaćanja ili prezaduženosti nadležna državna tijela moraju izvijestiti državnog odvjetnika? Čemu očitovanje Vlade kad u sadržaju prijedloga državnog odvjetnika nemaju jednu rečenicu očitovanja. Nadalje, što se tiče oduzimanja imovine u visini od procijenjene vrijednosti 79 milijuna kuna u predmetima USKOK-a i državnih odvjetništava. S obzirom da se radi tek o početnoj fazi instituta zamrzavanja i oduzimanja imovine ja ću reći solidan početak. Zadovoljstvo ćemo moći iskazati kada će ta vrijednost zamrznute ili oduzete imovine biti otprilike podjednaka procjeni vrijednosti korupcije u Hrvatskoj, a valjda ne trebamo ponavljati kako se ona procjenjuje i kako se može procijeniti koliko toga završava u korupciji. I još nešto, u svojem izvještaju državni odvjetnik daje još dva upozorenja. Da nije bilo popunjeno 136 mjesta koja su bila pravilnikom ili normativnim aktima predviđena i smatra kako je nužno mijenjati zakonske odredbe Zakona o državnom odvjetništvu koja se odnose na prvo imenovanje. Da li se Vlada RH očitovala o tom prijedlogu Državnog odvjetništva? Da li Vlada prihvaća prijedlog Državnog odvjetništva da se zakon i postupak prvog imenovanja mijenja? Ostaje nepoznanica. I nadalje, naša procjena je da će u 2012.razlika između planiranih i ostvarenih sredstava odnosno nužnih i potrebnih sredstava biti puno veća jer već sada se može reći kako će to dovesti u pitanje učinkovitost rada državnih odvjetništava na području dokazivanja pojedinih kaznenih djela kod kojih vještačenje i drugi troškovi značajno premašuju uobičajene iznose. Dakle državni odvjetnik nas upozorava da u 2012., a to je ova kalendarska godina, neće imati dovoljno novaca da u kompliciranim predmetima gdje je potrebno vještačenje ili drugi dokazi, možda recimo angažiranje američkih satelita da prate brodove koji voze drogu u Hrvatsku preko egipatskih luka, nemaju novaca. Upozorava nas na to jer se Vlada o tome jednom riječju očitovala. Da li će se osigurati povećati novac za rad državnih odvjetništava u RH ili ćemo reći ne ovu godinu morate raditi s tim novcem koji ste dobili bez obzira da li ćete moći vještačiti komplicirane predmete ili ne? Naime, ja ulogu funkciju rasprave Sabora o tom izvještaju vidim upravo u tome. Ako danas znamo za 2, 3 moguća problema, ako državni odvjetnik u svojem izvještaju upozorava na probleme koji su prisutni i mi prihvatimo izvještaj i nakon toga ga stavimo u ladicu i ništa više ne poduzimamo, onda izvještaj može biti veoma sažet i pisati mi postojimo, mi radimo, nema nas dosta, nemamo dovoljno novaca pa nećemo moći napraviti sve što je trebalo napraviti. Zato je u proceduri predviđeno da Vlada daje svoje mišljenje. Vlada nam ne budi nikakvu nadu da će ono što se sada ukazuje kao problem bitnije promijeniti situaciju. U kojoj mjeri prava radnika neisplata plaća dovode do stečajeva ili financijskog kolapsa pa zbog toga recimo se to ne smatra kaznenim djelom? Najnoviji podatak govori da je u Hrvatskoj blokirano 38676 pravnih osoba koji zajedno imaju zaposlenih 41336 radnika. Kada to podijelite u prosjeku blokirana tvrtka ima 1,06 radnika 1,06 zaposlenih o blokiranom poduzeću. A kod fizičkih osoba blokirano je 34717 sa 24000 zaposlenih odnosno 0,7 u prosjeku po jednom blokiranom obrtniku je broj zaposlenih. Dakle, plaće bruto ili neto kod svih ovih koji su u blokadi nisu mogli dovesti do razloga te blokade. I kako dugo dok ne shvatimo da državni odvjetnik i Državno odvjetništvo moraju biti u funkciji zaštite radničkih prava, tako dugo dok dozvoljavamo da sudovi stvaraju i tumače zakon na način da treba dokazati da netko namjerno ne poštuje prava radnika, nećemo se moći složiti ni sa ovakvom praksom ni ponašanjem, ni izvještajem državnog odvjetnika.
Hvala lijepa. Sljedeći je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Dražen Đurović. Izvolite poštovani zastupniče.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine glavni državni odvjetniče, zastupnice i zastupnici. Izvješće Državnog odvjetništva za 2011. godinu kao i prethodnih godina sadrži brojne i iscrpne statističke pokazatelje, usporedne prikaze koji nam govore i pokazatelji u odnosu na prethodne godine iz kojih se zasigurno mogu dobiti vrijedni podaci o stanju i kretanju kriminaliteta prema kategorijama kaznenih djela, prema dobnim skupinama i vrstama počinitelja. Moguće je analizirati i trendove pojavnosti određenih kaznenih djela te steći određeni dojam o kvaliteti zaštite imovine Republike Hrvatske od strane Državnog odvjetništva kao zakonskog zastupnika. Prema zbirnim podacima iz izvješća, neću se osvrtati na izvješća po županijama, vidljivo je da nema nekih znatnijih odstupanja u strukturi počinjenja pa ni u strukturi sankcioniranja za većinu kaznenih djela koja se zasebno analiziraju u izvješću. No kao što je poznato svakome tko se bavio ili susretao sa statistikom, statistika govori i sve i ništa i čaša je i poluprazna i polupuna. Primjerice, kad je riječ o kaznenim djelima gospodarskog kriminala, prema podacima iz izvješća broj optuženih, presuđenih te od toga osuđenih zbog kaznenih djela gospodarskog kriminala u stalnom je padu od 2007. godine. U izvješću se taj trend tumači promjenom strukture ovih djela jer se podnosi sve više prijava za prijevare u gospodarstvu, a te se prijave prema navodu iz izvješća zbog nemogućnosti dokazivanja prijevarne namjere u pravilu odbacuju. Javna percepcija, ali i stav HDSSB-a je da se gospodarski kriminalitet od 2007. do danas ne smanjuje i da se nije smanjio, a čemu su svakodnevno i svjedoci hrvatski radnici u desecima i stotinama hrvatskih poduzeća koja zbog pljačke, lopovluka, korupcije i nesposobnosti, nepotizma i političkog uhljebljivanja svakodnevno završavaju u stečaju. Državna imovina se i dalje beskrupulozno i bezobzirno krčmi, nažalost i bez računa i bez krčmara, ali sve na teret hrvatskih građana. Deseci milijardi neplaćenih davanja državi, tisuće upropaštenih poduzeća, deseci tisuća fikus tvrtki koje su služile za isisavanje novca, stotine tisuća ugašenih radnih mjesta, a sve to za posljedicu ima nekoliko stotina prijava za gospodarski kriminal godišnje ili tisuću. Nedavno smo imali gotovo tragičnu situaciju da i državna revizija i saborski zastupnici i mediji reagiraju i provode praktički zajedničku istragu kako bi gotovo natjerali državno odvjetništvo da reagira u otpočetka potpuno jasnoj slici oko malverzacija nazvanih Planinska. Post festum iz Državnog odvjetništva dobivamo odgovor kako su se navodno provodili izvidi. Radi se o djelima počinjenim prije nekoliko godina. Scenarij po kojem se javno dobro, bila to zemlja, tvornica, kuća, poslovni prostor ili zgrada prodaje ispod cijene nekome, znatno ispod cijene, a kad to isto ili takvo dobro kupuju općina, grad ili država tada se kupuje znatno iznad cijene. To je scenarij koji je viđen bezbroj puta, ali pravna država je u pravilu reagirala sporadično i neučinkovito. Zar državno odvjetništvo mora reagirati tek onda kada i javnost i mediji i Sabor i svi rasprave o nekom događaju. Takav scenarij nažalost posljednjih godina prečesta je pojava da bi se radilo samo o pukoj slučajnosti. Percepcija javnosti da državno odvjetništvo u slučajevima većih korupcijskih afera koji zahvaćaju više političke i gospodarske krugove, reagira tek kada se o pojedinom tom slučaju rasprave već i kumice na placu. Također, javna je percepcija da državno odvjetništvo bira kada i koga će prijaviti, uzimajući u obzir odnose političkih snaga u državi, javno mnijenje i slično. S obzirom na način kako je glavni državni odvjetnik ustrojio državno odvjetništvo, a to je strogo hijerarhijski uz vrlo striktnu subordinaciju s njegovim uredom kakva prije njega nikada nije bila ustrojena u državnom odvjetništvu i zasluge za uspjeh, ali i brojna pitanja o mnogim neuspjesima moraju biti uperena upravo prema glavnom državnom odvjetniku. Imamo novi ZKP koji je navodno učinkovitiji, a kaznene prijave za velike afere koje su potresale Hrvatsku sve češće idu na doradu, budu odbacivane ili čak slučajevi odlaze u zastare. Da li je državno odvjetništvo koje ima više djelatnika nego ikada do sada, da li je pretrpano, da li je možda glavni državni odvjetnik premoren ili je cijeli sustav ovakav kako je danas ustrojen, a to u prvom redu mislim na način kako ga je glavni državnik ustrojio, jednostavno počeo trokirati ili taj sustav nikada pošteno u Hrvatskoj državi nije ni proradio. I treba li Hrvatskoj svake godine uoči Izvješća državnog odvjetnika u Hrvatskom saboru nova predstava, nova parada? Treba li to Hrvatskoj? Jer uhićenje i spektakularno izručenje studenata od 19 godina i njihovih roditelja zbog kupovine jednog ispita na fakultetu nije ništa drugo nego bezobzirna parada i cirkus za javnost i medije gladnih senzacija. S druge pak strane, otkriće da je netko sposoban lažnom, falsificiranom i kupljenom diplomom radio godinama u javnoj upravi nekažnjeno prolazi uz dva retka na zadnjoj stranici novina. A o tim slučajevima također čitamo, a ima ih još koliko hoćete za sada nepročitanih. Dakle, sve zajedno medijska pompa, uhićenje, javni linč, jednomjesečni pritvor redovitog studenta koji je kupio ispit na fakultetu to nije način, to nije dobro na kraju i za naše hrvatsko društvo. Svatko treba odgovarati za svoje nedjelo ali ne na takav način. I tko to podobnim novinarima dila informacije, tko to formira javno mnijenje prema svojim potrebama, tko je to odlično pa i preodlično surađivao sa doktorom Ivom, a potom s njegovom nasljednicom pospremio tog Ivu. Koga je to do jučer SDP htio zamijeniti, a danas ga zagovara i zašto. U sabornici se naprosto može osjetiti najblaže govoreći neka nelagoda u svim stranačkim klubovima zastupnika kada treba kritički i javno progovoriti o radu glavnog državnog odvjetnika. To nije dobro za državu, to nije dobro za hrvatsku demokraciju. U Hrvatskoj ne može i ne smije biti ni svetih krava ni tabu tema. Mi u HDSSB-u koji je regionalna demokratska, proeuropska i nacionalna stranka nemamo povjerenja u zaštitnika imovine Republike Hrvatske koji po svoje mišljenje odlazi u američko veleposlanstvo ili kojeg brifiraju treće razredni obavještajci. Glavni hrvatski državni odvjetnik 2. veljače 2010. sastao se sa dvojicom djelatnika američkog veleposlanstva među kojima je bio i specijalni agent za sigurnosna pitanja kako bi informirao o tijeku istrage u operaciji "Spice" navodni dokument objavljen na Wikileaksu, a riječ je o bilješci koju je 12. veljače iste godine sastavio tadašnji američki veleposlanik u Republici Hrvatskoj James Foley. Također u bilješci američkog veleposlanstva u Zagrebu nakon sastanka s glavnim državnim odvjetnikom u siječnju 2010. Objavljeno na Wikileaksu navodi se sljedeće: "Slučaj za koji su hrvatski tužitelji najviše zainteresirani ilegalno je posredovanje između Sanaderovih prijatelja i austrijskog Hypo Alpe Adria banke. U slučaju Hypo Sanader je navodno dogovorio zajam od 4 milijuna njemačkih maraka svom susjedu iz devedesetih Miroslavu Kutli za što je od Kutlea zauzvrat primio 800000 njemačkih maraka. Istini za volju, prema DORH-ovim bilješkama i višestrukim očitovanjima glavnog državnog odvjetnika većina sastanaka opisanih u ovim i drugim izvješćima objavljenim na Wikileaksu nije se dogodio, a sadržaj onih koji su se dogodili drugačiji je od zapisanog u američkim depešama. Dakle, to je bio odgovor Državnog odvjetništva. No, vjerodostojne istrage nadležnih državnih tijela o ovome nije bilo, a "ako laže koza, ne laže rog". Što je s SMS-ovima koje je glavni državni odvjetnik upućivao Sanaderu a koji su ovih dana objavljeni na jednom portalu? Što je s prethodno objavljivanim SMS-ovima glavnog državnog odvjetnika upućivanih jednom danas pokojnom novinaru ili našem još uvijek živućem i dobro stojećem najvećem medijskom magnatu u Republici Hrvatskoj, a koji su se ticali brojnih istraga. Što je s 500 telefonskih razgovora sa jednom novinarkom dnevnih novina koja uvijek najbrže i najsvježije izvješćuje o stanju svih istraga koje provodi Državno odvjetništvo? Ne može se u stranim veleposlanstvima odlučivati kad će pijetao kukuriknuti kako ne bi prijevremena završio u loncu. Može u kolonijama, može u banana državama ali ne može i ne smije u uređenim i suverenim državama. Hrvatska se nauživala prljave moći posljednjih 20 godina u raznim oblicima, a Hrvatskoj trebaju čiste ruke. Hrvatskoj ne treba novi J. Edgar Hoover, Hrvatskoj treba jedan Antonio Di Pietro. Pa kakva bi to afera bila primjerice u SAD-u, da njihov glavni državni odvjetnik odlazi po vlastito mišljenje na primjer u veleposlanstvo prijateljske Republike Francuske? Jesu li nadležne državne službe analizirale uopće sve depeše s Wikileaksa koje se tiču tih neformalnih i formalnih kontakata glavnog državnog odvjetnika sa stranim veleposlanstvima i što o tome misli Predsjednik Republike Hrvatske, Vlada i što o tome misli ovaj Hrvatski sabor? Mene osobno kao zastupnika u Hrvatskom saboru, ali i kao dragovoljca Domovinskog rata i hrvatskog branitelja, vrijeđa to što smo mi danas uopće u prilici raspravljati o Izvješću glavnog državnog odvjetnika nakon svega ovoga i svih ovih skandala koje prate njegov rad u posljednjim godinama. Možda je istina da se "za dobrim konjem praši" no mi mislimo da je prašine već bilo zaista i previše, da smo je se dovoljno nagutali. Gospodine Mladene Bajiću, da ste kojom srećom glavni državni odvjetnik u bilo kojoj drugoj normalnoj, istinski demokratskoj državi u kojoj neupitno funkcionira trodioba vlasti, a da vas se otkrilo kako ulazite u veleposlanstvo stranih država i stranih velesila i da još uz to vodite tajne razgovore sa njihovim obavještajcima istog trena bila bi pokrenuta istraga. A kada bi u tim normalnim demokratskim državama gdje funkcionira trodioba vlasti Parlamentu kojem odgovarate bilo poznato da ste strane objavještajce izvješćivali ili brifirali o pojedinačnim kaznenim progonima koje vodite kao što ste to radili u veleposlanstvu SAD-a isti bi tren pred tim Parlamentom bio pokrenut postupak za vaše razrješenje. I konačno, kada bi u Hrvatskoj zaista funkcionirala trodioba vlasti na neovisnim načelima zbog svega toga vas bi gospodine Bajiću nakon što bi vas Hrvatski sabor razriješio odmah po izlasku iz ove zgrade represivni aparat izvršne vlasti uhitio i predao pravosuđu RH. Naravno uz posve izvjesno 1-mjesečno zadržavanje zbog opasnosti od utjecaja na svjedoke. Dakle, ukupno gledano rad Državnog odvjetništva što se tiče HDSSB-a može dobiti određenu prolaznu ocjenu, ali Glavni državni odvjetnik nema prolaza. Stoga, a i zbog svega prethodno navedenog klub HDSSB-a uopće neće sudjelovati u ovoj farsi od glasovanja. Hvala.
Hvala lijepa. Bilo je to mišljenje Kluba zastupnika HDSSB-a. A sada pozivamo predstavnika, odnosno predsjednika kluba SDSS-a i poštovanog zastupnika Milorada Pupovca. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine Glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Izvještaj Državnog odvjetništva potpisanog od strane i podnesenog od strane Glavnog državnog odvjetnika gospodina Mladena Bajića za 2011. godinu je kao i prethodni izvještaj u posljednjih nekoliko godina dobro sročen i prezentira činjenice koje nažalost ne predstavljaju najbolju sliku našega društva, ali predstavljaju objektivno stanje i objektivan prikaz toga stanja i rada Državnoga odvjetništva. Ono što bih ja u ime kluba SDSS-a htio ovdje reći jesu sljedećih nekoliko stvari, a neke od njih su već neki kolege upozorili kao što je kolega Grbin. Iz ovoga Izvještaja Državnog odvjetništva je jasno vidljivo da u RH ne postoji ujednačena pravna sigurnost u svim njezinim dijelovima i da nemate jednaku šansu da imate pravnu sigurnost zaštićenu podjednako ako ste u Zagrebu ili ako ste u Gospiću ili ako ste u Puli ili ako ste u Dubrovniku ili ako ste u Sisku. Višegodišnje praćenje rada Državnog odvjetništva pokazuje, praćenje i s naše strane posebno u nekim segmentima, da državna odvjetništva županijska i općinska nisu podjednako osposobljena niti su podjednako privržena svojem radu. I u tom smislu gospodine državni odvjetniče ove brojke ili pokazatelje koje imate služe nam kao dobra osnova za valorizaciju što je potrebno učiniti, a nama se čini da je potrebno učiniti ne samo tehničko unaprjeđenje nego da je potrebno učiniti i kadrovsko unaprjeđenje kako bi se takvo stanje promijenilo. Tim više što postoje županijska i općinska državna odvjetništva kod kojih se to opetovano iz godine u godinu ponavlja kada je u pitanju vaš izvještaj. I to je sasvim sigurno naša i vaša ustavna obaveza da zajamčimo da na prostoru cijele RH građani imaju podjednaki stupanj pravne sigurnosti. A iz ovog izvještaja se vidi da to nije tako. Drugo što bih htio kazati odnosi se na porast kriminaliteta u pojedinim kategorijama kriminaliteta. Budući da je kolega Lesar govorio o problematici kriminaliteta u zapošljavanju, isplatama plaća i gospodarskog upravljanja i pravilnoga upravljanja sa tvrtkama bilo u vlasništvu bilo na drugi način o tome neću govoriti, ali ću govoriti o zabrinjavajućim podacima o porastu kriminaliteta među maloljetnicima i mlađim punoljetnicima koji se u pravilu odnosi na pitanje zloupotrebe droga i pitanje imovinskoga kriminala ili kriminaliteta protiv imovine. Porast koji se bilježi od 2009., dakle kad je bilo 5,8%, 2010. 8,2% i 2011. 9,11% je vrlo zabrinjavajući i veoma, veoma opasan. Opasan utoliko da je po našem mišljenju vrijeme i da nadležni saborski odbori i nadležna tijela Vlade, posebno ministarstva, ove činjenice koje ste vi prezentirali gospodine državni odvjetniče najozbiljnije uzmu u razmatranje. Da li je to rezultat opće klime u društvu po kojem je moguće uzimati tuđe, da li je to rezultat opće klime po kojemu su onda stariji uzor za takve stvari, da li je to rezultat općeg porasta neimaštine i općeg porasta beznađa u populaciji zbog kojega onda mladi ljudi posežu za onim što nije njihovo ili pak posežu za sredstvima koja im sasvim sigurno ne mogu riješiti njihove životne teškoće ili životne probleme kao što su loši uvjeti školovanja ili loša ili nikakva perspektiva zapošljavanja pa posežu za opojnim drogama o tome moramo početi razgovarati. I iz toga razloga ponovio bih još jedanputa nije stvar samo u vašoj politici sankcioniranja iako bi se i ona mogla promijeniti i to što navodite u svojem izvještaju da bi se dio prekršaja posebno kada su u pitanju opojne droge trebale prebaciti na prekršajne sudove mi se s vama slažemo. Jer to nepotrebno opterećuje rad Državnog odvjetništva i nepotrebno opterećuje rad državnih odvjetnika. Ali problem će i dalje ostati zato što ovaj trend porasta, ne samo da zabrinjava nego ovaj trend porasta bi se morao svakako uzeti u obzir od strane državnih institucija i nastojati zaustaviti. Drugo, što bih htio reći tiče se suđenja za ratne zločine, prema izvještaju za 2011. državno odvjetništvo ima registriranih 490 ratnih zločina u kojima je počinjeno nekoliko tisuća ratnih zločina. Gotovo 6 tisuća ubijenih, odnosno 6 tisuća usmrćivanja, gotovo 2,5 tisuće ranjavanja i nešto preko 3 tisuće zlostavljanja i 67 silovanja. Zanimljivo je gospodine državni odvjetniče da ovdje nema, u ovoj kategoriji ratnih zločina zastrašivanja, progona i uništavanja cijelih naselja i imovine, to također spada u kategoriju ratnih zločina. I naravno znamo da je prioritetna obaveza da se sankcioniraju zločini počinjeni protiv čovječnosti, protiv života ili protiv ratnih zarobljenika, ali isto tako mi znamo da su počinjeni opsežni zločini pod sredstvom uništavanja cijelih naselja, pod sredstvom zastrašivanja i pod sredstvom politike progona. I da ostanemo samo u okvirima ovako kategoriziranih i specificiranih ratnih zločina kao što ste ih napravili u državnom odvjetništvu, dakle i ovih 490. Do sad je obrađeno ili obuhvaćeno 112 ratnih zločina i postoji zabrinjavajuća tendencija smanjivanja aktivnosti u pogledu odnosa prema ratnim zločinima. Prije svega zbog toga što je izrazito visok postotak, čak i u ovom broju pokrenutih postupaka, čak i u ovom broju optužnih prijedloga, dakle visok postotak slučajeva u kojima je državno odvjetništvo koje je pred sudovima pokrenulo postupke za ratne zločine, te postupke izgubilo. Gotovo 60% tih slučajeva, ako se ne varamo, ako se varamo naravno rado ćemo čuti i rado vašu ispravku prihvatiti. Broj neprocesuiranih ratnih zločina koji je naslijeđen iz ranijih godina se naravno smanjuje i broj slučajeva koji se procesuira povećava ali to još uvijek nije zadovoljavajuće. Što se tiče odnosa prema imovini, postoje neki segmenti u kojima državna odvjetništva prilično marno, žurno, ne mogu reći i uspješno bilježe imovinu, upisuju imovinu u zemljišne knjige i taj posao je u proteklih nekoliko godina rađen prilično intenzivno. A pri tome, kao što smo u nekoliko navrata već ranije upozoravali i sa ove govornice i na drugi način, nije se vodilo računa o činjenici da li je doista riječ o imovini koja se može upisati kao državno vlasništvo ili je riječ o imovini koja je sticajem okolnosti ljudi nisu upisali kao svoje vlasništvo iako je neosporno da su katastarski posjedovno baš oni ti koji su vlasnici, odnosno koji posjeduju tu imovinu. To je zanimljivo zbog toga što tu nema prepreke za obavljanje takvoga posla iako će to Republici Hrvatskoj donijeti i Hrvatskom pravosuđu sigurno donijeti ozbiljne teškoće. Pa moguće da će donijeti ozbiljne teškoće i našoj Vladi posebno zbog toga ukoliko se ustanovi da se u vlasništvo kao vlasnica upisuje Republike Hrvatska tamo gdje nema nikakvoga osnova da se to uradi, osim naravno formalne činjenice i nasljeđivanja onoga što se zvalo općenarodna imovina ili društveno vlasništvo iako je to, ta općenarodna imovina ili društveno vlasništvo odavno postalo vlasništvo fizičkih lica. Ali je zanimljivo da još uvijek nemamo popisa državne imovine. Ako odemo u bilo koju agenciju koja se treba baviti popisom državne imovine ne možemo dobiti kompletan popis imovine kojoj je vlasnica Republika Hrvatska. Ne možemo ju dobiti u Audiu, ne možemo ga dobiti u Dudu, a ako ga i dobijemo onda je on nepotpun. Mi ne znamo šta je sa tom imovinom, ko je stvarni korisnik, ko je stvarni posjednik te imovine. Dakle, u području u kojem je, koje državna ima čist prostor da utvrdi što je njezino, da utvrdi u kakvom je stanju i tko raspolože s onim što je njezino i da li po propisima i po zakonu tu nemam aktivnost. A ovdje gdje stvari nisu čiste, gdje nije sasvim jasno što je državino, a što nije državino, što pripada državi, a što pripada privatnicima, e tu se upisujemo automatski i bez teškoća. Zašto? Pa zato što nema nikoga tko će se tome suprotstaviti, zato što nema nikoga u agenciji, zato što nema nikoga u državnom odvjetništvu tko će reći pa nemojte to raditi. Ako je to tako onda mi moramo konstatirati da se državna imovina ne čuva kako valja. I gospodine državni odvjetniče pozivamo vas da uzmete to u obzir i sa svojim zamjenicima nađete načina da se takav pristup promijeni. Što se tiče naknade štete, stvari koja je nažalost stara više godina u tom dijelu gospodine državni odvjetniče postoji razmjerno štur opis stanja, a bogat opis onoga što propisi omogućavaju. Kaže se da postoji negdje oko 450 zahtjeva za nadoknadu štete prema državi i nešto manje zahtjeva od strane države za nadoknadu štete u interesu države, ali ne obrazlaže se u kojem stanju su ti zahtjevi. Koja je vrsta podnosila tih zahtjeva? Na temelju čega oni te svoje zahtjeve podnose? Bilo bi dobro da to postane vidljivo tim više što i vi i ja znamo barem za jedan dio ovih 450 koji su podnosioci zahtjeva o čemu se zapravo radi. Radi se zapravo o činjenici da imamo neadekvatan zakon kojim država treba jamčiti pravnu i fizičku sigurnost građana RH, neadekvatan zakon za nadoknade štete, neadekvatan još od '96., pa onda '99., pa onda 2003.godine kada je donesen Zakon o odgovornosti za države za štetu nastale uslijed terorističkih akata i javnih demonstracija. Danas zbog politike kakav se kroz zakone vodila '96., '99.-te nijedan građanin RH nema od strane države jamstva ako nije osiguran kod osiguravajućeg društva da će mu država nadoknaditi štetu koja je nastala uslijed javnih demonstracija, bez obzira da li je riječ o Puli ili je riječ o Zadru ili je riječ o Zagrebu. Zašto? Zato što postoji ovih nekoliko stotina kojima se nije htjelo isplatiti njihovu štetu, bilo ih je naravno više hiljada ali u međuvremenu su ili odustali ili se nešto drugo dogodilo. Vrijeme je gospodine državni odvjetniče da i sa vaše strane krene inicijativa kao što predlažem da krene inicijativa u ovom Saboru da se taj zakonodavni okvir počne mijenjati i da RH kao što to čine i druge zemlje preuzme svoju odgovornost za štetu nad imovinom građana koji oni sami ne mogu štiti i nije njihova obaveza nego je obaveza države da to čini. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Damir Kajin i Klub zastupnika IDS-a u Hrvatskom saboru. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni odvjetniče, gospodo zastupnici. Evo ja ću nastaviti onu malu polemiku od jutros i reći ću posve otvoreno da mene ne brinu odbačaji. Ja i dalje mislim da jedan konzervativan pristup DORH-a može bit jedino ispravan. Ako DORH recimo podigne optužni prijedlog onako čekajući da sud presudi, pa vi ste onda obrali bostan, tako bi rekao nekako narod. Sa jedne strane imate državu protiv sebe, imate javnost a priori ona je odmah svi su banditi, lopovi, protiv sebe, sud koji isto tako može reći prvostepeni, pa moja presuda nije pravomoćna, pa neka presudi recimo drugostepeni su. I ja sam čovjek i ja mogu pogriješiti po onoj narodnoj "I nad popom ima pop", a vi u procesima koji mogu trajati godinama niti imate novaca za vođenje spora, niti imate instrumentarij jer Zakon o kaznenom postupku je apsolutno na strani tužitelja, izgubit ćete karijeru i zato neka se nitko u ovoj zemlji ne igra sa ljudima. Na to nema nitko pravo, na to nema prava niti Državno odvjetništvo. Sve se može, ja kažem u životu može se i ugled vratiti ali ono što vi ne možete vratiti to je naprosto vrijeme. Npr. ja gledam jedan slučaj evo gospodina Heraka, paradigma načela da DORH ne smije kao što je rekao predstavnik jednog kluba riskirati. On je "uspio" obraniti da se tako izrazim svoju nevinost, ali što to znači za njega, za obitelj bez koje je on ostao? Koliko je u to uneseno novaca, dugova, zdravlja, godina života? I zato ja kažem jednostavno gospodo nemojmo se igrati sa ljudima. Tužitelji, pazite, ne mogu reći pogriješili smo, sory. Ako čovjek pogriješi pogotovo u politici, mi svi znamo što nam slijedi, mi moramo otići. A što ako tužitelji ili državni odvjetnici, ili DORH ili sudovi pogriješ? Sory pogriješili smo nikome ništa. U prvom slučaju stradava u pravilu javno a u drugom slučaju stradavaju ljudi koji imaju neko ime i koji imaju neko prezime. I zato oprezno sa ljudima i taj konzervativizam o postupanju DORH-a po mom osobnom sudu ne mora biti loš. Politika da, onda može riskirati, DORH ne smije riskirati. Riskiranje od strane DORH-a to se pretvara u politiku medija, a ne jedne ozbiljne državne institucije. I zato ja kažem da Hrvatskoj ne treba kao što su kolege iz HDSSB-a rekli ni Di Pietro jer znamo Di Pietro na kraju završio u politici a gospodin Bajić mora ostati u pravosuđu jer je tu daleko, daleko korisniji. Ali se slažem da nema što odlaziti u Američku ambasadu, ali još jedanput ću ponoviti da je danas gospodin Bajić itekako potreban i hrvatskom pravosuđu i hrvatskoj politici. Ono što želim isto naglasiti kada gledamo ovo izvješće na cca 170, 180 stranica ovo su uvijek zanimljiva izvješća, da se vidi s jedne strane aktivnost DORH-a, da se dobije neki uvid u stanje pravosuđa, da ne kažem kriminaliteta, da se da naslutiti koje će biti intence državnog odvjetništva u godinama koje su pred nama. Ja znam da će netko reći kakvo ti je društvo takvo ti je pravosuđe, takva ti je politika, takav ti je DORH. Ako je društvo korumpirano onda ima puno toga i drugdje. Ali ja ću govoriti i o nekim aktivnostima DORH-a koje pratim prateći prilike poglavito u Županiji istarskoj. Ono što je gospodin Bajić rekao, to svi znamo, DORH je tijelo kaznenog progona, ono ne provodi kriminalistička ispitivanja, ono se ne bavi otkrivanjem počinitelja. To spada uvijek u red policije iako poglavito ove anonimne prijave itd. znamo kako to idu na sve strane te informacije cure, s time isto nije za igrati se. Međutim ono što mene zanima, zašto je gospodin Puh napustio Županijsko državno odvjetništvo u Puli, a pogotovo ova aktivnost DORH-a oko uknjižbe poljoprivrednog, ali i šumskog zemljišta u korist Republike Hrvatske o čemu se dosta govori i na strani 97. ovoga izvješća. Naime, što se dešava? Ja sam siguran da je uknjižba Republike Hrvatske ili ovaj pokušaj da se država uknjiži na taj Zlatni rt u Rovinju, Punta korente kako bi rekli Rovinježi. Na njihove park šume, na otoke, čak i groblje. Jedna od ozbiljnih političkih tema. Te nekretnine do '91., do '92., one su bile dio ondašnjih skupština općine. Država je jasno sve centralizirala, nacionalizirala ali nekretnine koje su bile obuhvaćene prostornim planovima ondašnjih skupština općina ipak su ostale općinske, odnosno gradske. Znači ostale su pod navodnicima u posjedu, u vlasništvu lokalne samouprave do ove rabote sada državnog odvjetništva koji se poziva na jednu presudu Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Ok, državno odvjetništvo će reći pa i vi iz IDS-a ste na vlasti, mijenjajte zakon. Ja se slažem, to je bit, ali dok se to napravi to će potrajati, a ako nešto postane državno onda je pitanje da li će to država ikada vratiti onim izvornim vlasnicima ili toj lokalnoj samoupravi. Mi smo … [[Ne razumije se.]] nešto ja, 2000. uspjeli spriječiti jednu uknjižbu jedne velike hrvatske tvrtke, da ne navodim ime, iste nad tim nekretninama. Županijski sud je nakon toga stao na stranu lokalne samouprave. 11 godina su općine, gradovi u Istri živjeli u uvjerenju da je to njihovo do ove 2012. godine. Tko je tada stao na stranu te jedne velike hrvatske tvrtke. Neću reći, netko bi mogao pomisliti, jedan korumpirani sud, ondašnji trgovački sud i zato kažem kakvo društvo takva politika, takvo pravosuđe itd. A znate šta će se dogoditi sutra, 99% sam u to uvjeren, državi treba novac, država će temeljem ovih presuda te nekretnine sutradan možda prodati onima kojima je netko htio to isto darovati 2000. ili 2001. godine kroz onu rabotu trgovačkog suda. Vi u DORH-u, na strani 87 se govori, dajete i mišljenja o poljoprivrednom, šumskom zemljištu, lovstvu, nadstojničkim stanovima, Zakonu o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo itd. Samo rečenicu da kažem kod ovog stanarskog prava. Neki ljudi su u tim stanovima koje su dobivali '50.-tih, '60.-tih godina, pa neki znači u njima žive 65, 60, 50 godina. Točno, netko je '47., '48. nacionalizirao nečiju imovinu, to je kriminal, ali što reći za malo možda žešći kriminal, za pretvorbu, za privatizaciju koja je ušla i u sam Ustav, točnije ona ne zastarijeva. Svi koji su se u to upustili, a upustili su se bez ijedne kune, stekli su nešto što se stvaralo desetljećima, sada su stupovi društva i nitko na to ni s lijeva ni s desna ne reagira. Proziva se, ok, neka se proziva, apsolutno treba prozivati Sanadera za ratno profiterstvo, nikoga drugoga. Ali zar svi oni koji su od '90. do '96. recimo privatizirali Hrvatsku i puno toga drugoga imaju biti stupovi društva. I da me ne bi netko krivo razumio, kad sam ja u lice Sanaderu govorio ono što nitko nije za ovom govornicom, kad su drugi spuštali glave, imam pravo to danas jednostavno kazati da vjerojatno za ratno profiterstvo bi se u ovoj zemlji još koga trebalo pod navodnicima goniti ili procesuirati, a te ljude imam dojam da nitko jednostavno ne želi dirati. I znam da im se ništa neće dogoditi jer kao što rekoh oni su stupovi društva i sutra će im se svi, pogotovo kada trebate zaposliti dijete, naprosto klanjati jer neće imati gdje drugdje doći do posla. Ono što je za Istru isto tako zanimljivo je i ovaj slučaj … [[Ne razumije se.]] iz 2011. godine. Prvo, zašto je država crkvi nešto po osnovu optantske imovine vratila, onih 500 hektara to znamo, jednostavno se htjela dodvoriti, znači vlast se htjela dodvoriti crkvi. Danas država da bi prebila neko crkveno potraživanje od 250 milijuna kuna preko Dajle, od župe Dajla potražuje 500 milijuna kuna. Kako možeš nekome nešto dati prije 13 godina i sada tražiti da ti po tome, valjda po osnovu nekog neosnovanog obogaćenja nešto se vrati. Jednostavno nije normalno. No suludo je isto tako bilo vraćati optantsko, iako crkvena imovina i to treba naglasiti, nije optantska imovina jer Vatikan nije bio u ratu sa ex Jugoslavijom, fratri nisu imali imovine, oni nisu bili optanti, ako jesu ili su dobili otpust iz jugoslavenskog državljanstva ili su naprosto pobjegli. Ali ni to me ne zanima. Neka to rješava sud u Strasbourgu. Što će biti sa onim tvrtkama koji su od crkve u dobroj vjeri po 15 eura poljoprivredno zemljište kupovali za neke aktivnosti. Sada su blokirane, sada su pred propašću, a vlasnici samo što nisu proglasiti osobne naprosto bankrote. Ono što je isto tako zanimljivo je i na strani 92. O čemu je gospodin Pupovac nešto govorio o odgovornosti RH za ono ponašanje kada bi neki pripadnik sa naše strane, sa hrvatske strane iako svi znamo da je Hrvatska ogledni primjer Miloševićeve agresije naprosto bezrazložno nekome minirao ili srušio kuću. Samo da kažem da sa ove strane samo u okolici Bjelovara imamo negdje oko 800 tako miniranih kuća i kleti ili kako vi to kažete. Mi bumo rekli Istrijani konoba. Sve su bile izvan zone ratnog djelovanja. I sad oni kojima su srušene kuće po "Oluji" 22000 ih je bilo imaju, jasno da trebaju imati pravo na obeštećenje, na obnovu, naknadu, a ovi recimo u Bjelovaru nemaju pravo na tu obnovu. Znači, jednostavno to nije u redu i to treba promijeniti, ali slažem se da to ne ovisi od DORH-a. Za kraj jasno da treba podržati ovo izvješće, treba podržati DORH, gospodina Bajića. Gospodin Bajić je otvorio ne jedan proces, nego nešto novo. Treba ga to nešto novo i zatvoriti i njegov sustav, da je isto tako upitan u nekim slučajevima i trebalo bi pogledati kada neki državni odvjetnici napuštaju DORH koje predmete preuzimaju, kakvi su to predmeti i koji novac se ovdje naprosto okreće od Istre pa na dalje. A da je DORH postupao ovako kao što postupa zadnjih dvije ili tri godine možda ne bi bilo pretvorbe, možda ne bi bilo ratnog zločina. Da su tako postupali po dvije tisućitoj možda ne bi bilo toliko zlouporabe položaja itd. itd. Znači, kakvo društvo takvo pravosuđe odnosno naše institucije. I za kraj, počelo se nešto govoriti u Istri da su neki dali USKOK-u iskaz za Hypo banke, Kulterer i ekipa svi su osuđeni. U Hrvatskoj su se znamo dešavale strašne stvari. Sad nam se dogodio slučaj Puris, to nije igra. Svi nam se naprosto, nitko ne može vjerovati šta se tamo dešava. 305 ljudi sada ide doma da se tako izrazim. Kooperanti koji su vezani uz Puris završit će kao i radnici, još i gore jer će izgubiti svoju imovinu koju su stjecali ili nasljeđivali ne godinama, nego stoljećima. I doista, volio bih vidjeti što se po ovom pitanju može učiniti. Govorim to u kontekstu ove zlouporabe tečaja itd. strana 45. i slično. I za kraj droga. Mi smo u Istri na neslavnom prvom mjestu. Silno nas je pogodio slučaj jedne mlade djevojke. Ja u tom slučaju ne vjerujem ni policiji, niti DORH-u. No, bez obzira na sve, sve u svemu ovo je hvale vrijedno izvješće kojega treba podržati i mislim da je takav jedan konzervativan pristup eto po četvrti, peti puta danas kažem treba naprosto zadržati jer nitko nema pravo poigravati se ljudima, pa ni državne institucije kako god se one zvale.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje poštovani zastupniče prijavljene dvije replike. Prva je replika poštovanog zastupnika Branka Kutije. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Evo kolega Kajin, govorili ste o uknjižbi šumskog i poljoprivrednog zemljišta. Iz samoga izvješća na stranici 97 je vidljivo da je različit pristup i različiti kriterij za uknjižbu poljoprivrednog, odnosno šumskog zemljišta, a trebali bi biti isti. Jer kaže se kod uknjižbe poljoprivrednog zemljišta potvrda da su određene nekretnine na dan stupanja na snagu Zakona o poljoprivrednom zemljištu iz '91. godine nalazile izvan građevinskog zemljišta područja je temeljna pretpostavka za uknjižbu. Znači, to isto pravilo ne vrijedi u pasosu iznad kod uknjižbe šume i šumskog zemljišta, a trebalo bi biti isto. Znači, praksa je bila do 2008. gospodine državni odvjetniče da općina ili grad izvadi potvrdu u nadležnom uredu da se određena čestica nalazi u građevinskoj zoni. Na taj način je jedinica lokalne samouprave raspolagala sa tim istim zemljištem. I na žalost, danas je praksa putem Državnog odvjetništva da se Republika Hrvatska knjižila na sva zemljišta koja su bila u prostornim planovima bivših skupština općina do '91. postalo je vlasništvo Republike Hrvatske i mi smo razvlašteni. A ne znam da li ste svjesni što to znači, s obzirom da Hrvatska ulazi u Europsku uniju iduće godine. znači, bez obzira što jedinice lokalne samouprave raspolažu sa određenim projektima za povlačenje sredstava iz strukturnih i kohezijskih fondova mi to nećemo moći napraviti s obzirom da nemamo riješene imovinsko-pravne odnose. Znači, to je temeljna pretpostavka za povlačenje novaca. Ne znam da li ste svjesni u kojoj se mi situaciji danas nalazimo? Zahvaljujem se.
Hvala. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Miroslav Tuđman. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine predsjedniče, mi smo skloni obično davati dosta ovakve paušalne ocjene, pa jedna možda intervencija ovo što je kolega Kajin rekao kako je uništeno 22000 kuća za vrijeme "Oluje" ili nakon "Oluje". Tu bi trebali barem se držati nekakve faktografije kada o tome govorimo, a i sud je u slučaju i u prvostupanjske presude generalima Gotovinu i Markaču i Čermaku utvrdio da je to lažni podatak, da taj podatak ne stoji, jer da se radi o jednome izvješću gdje se radi o 22000 nadgledanih kuća, a ne srušenih kuća. Prema tome, ove paušalne ocjene naprosto nemaju mjesta.
Hvala lijepa. I jedna obavijest. Dakle, u skladu sa člankom 207. stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora u 11,06 sati isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Sljedeću raspravu i stajalište kluba HDZ-a u Hrvatskom saboru iznijet će dva poštovana zastupnika. Prvo je Vladimir Šeks pa onda Davorin Mlakar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici, uvaženi Glavni državni odvjetniče. Hrvatski sabor danas raspravlja Izvješće Državnog odvjetništva za 2011. godinu. Odmah u ime Kluba zastupnika HDZ-a reći ću da će Klub zastupnika HDZ-a podržati Izvješće Državnog odvjetništva RH za 2011. godinu. Koja je svrha ovoga izvješća i svrha ove rasprave pred Hrvatskim saborom o ovome izvješću? Izvješće Državnog odvjetništva RH temelji se na odredbama Zakona o Državnom odvjetništvu. Pa tako prema tome zakonu to izvješće se odnosi i na stanje o kretanju prijavljenog kriminaliteta u prethodnoj godini, o predmetima u vezi sa zaštitom imovinskih interesa RH, pravnoj problematici u pojedinim područjima, pregledu organizaciji stanja kadrova, ali se u izvješću upozorava na stanje i djelovanje pravnog sustava, nedostatke u zakonodavstvu i daje se prikaz statističkih pokazatelja koji pokazuje podatke, među inim, o uspješnosti u postupcima kako bi Hrvatski sabor mogao zauzeti stajalište u vezi sa stanjem i kretanjem kriminala i zaštiti imovinskih interesa RH te na osnovu toga utvrditi obveze nadležnih ministarstava i drugih državnih tijela radi poboljšanja učinkovitosti kaznenoga progona i unaprjeđenja i zaštite imovinskih interesa RH. To proizlazi iz Zakona o Državnom odvjetništvu i to je svrha, jedna od glavnih svrha ovoga izvješća i tema rasprave u Hrvatskom saboru. Koji su razlozi slijedom kojih će Klub zastupnika HDZ-a podržati ovo izvješće? Radi se o radu 33 općinska, 15 županijskih državnih odvjetništava, USKOK-u i Državnom odvjetništvu RH, a ne isključivo o radu DORH-a ili Glavnog državnog odvjetnika iako Glavni državni odvjetnik snosi i najveću odgovornost za rad svih državnih odvjetništava u cjelini. Dakle, Klub zastupnika HDZ-a će iz tri skupine razloga podržati ovo Izvješće Državnog odvjetništva RH. U prvom redu zbog uspješne i efikasne borbe USKOK-a, DORH-a i državnih odvjetništava protiv korupcije i organiziranog kriminaliteta. Na strani 53. do 62. ovoga izvješća obrađen je rad DORH-a i USKOK-a na predmetima korupcije i organiziranog kriminaliteta iz čega se vidi vrlo visok stupanj uspješnosti u borbi protiv korupcije i organiziranog kriminaliteta. Druga skupina razloga radi kojih će Klub zastupnika HDZ-a podržati Izvješće Državnog odvjetništva RH odnosi se na snažno i predano usmjerenje Državnog odvjetništva prema društvu bez korupcije ili prema nultoj stopi prema korupciji. Istina, treba reći i ovom prigodom da je za uspješnu borbu protiv korupcije i organiziranog kriminala DORH dobio i vrlo ubojit alat, u prvom redu promjenama Ustava, zadnjim promjenama Ustava gdje je utvrđeno da nema zastarijevanja za pretvorbeni, privatizacijski kriminal i ratno profiterstvo. To je Hrvatski sabor ove promjene Ustava usvojio gotovo konsenzualno. I time je Državno odvjetništvo dobilo doista jednu snažnu polugu da može procesuirati i nositelje te vrste kriminala, osim dakle ratnih zločina, korupcijskog, profiterskoga kriminala, pretvorbenoga, privatizacijskoga kriminala. USKOK je dobio u ruke još jedno snažno ubojito oružje, a to je Zakon o kaznenom postupku i Zakon o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima i prekršajima. I ovaj Zakon o kaznenom postupku je Hrvatski sabor dakle kao cjelina je isto donio u biti jednim konsenzusom gdje je DORH-u dato vrlo snažan alat i snažno oruđe u borbi protiv korupcije. Ili ovaj Zakon o oduzimanju imovinske koristi stečene kaznenim djelima koje je predložila Vlada predsjednice Kosor i uz snažnu potporu MUP-a je isto dakle jedno snažno oružje, koje je prihvatio i ovaj Hrvatski sabor kao cjelina, je dobilo ubojiti alat u ova 3 pravna stupa za borbu protiv korupcije. I treća skupina razloga zašto će klub zastupnik HDZ-a poduprijeti ovo izvješće, radi se o tome što je DORH ispunio sve svoje obveze koje su predviđene akcijskim planom za uz strategiju suzbijanja korupcije i koje su usmjerene na prevenciju i represiju korupcije i koje je i Nacionalno antikorupcijsko vijeće usvojilo. Time je državno odvjetništvo, što ispunilo sve ove antikoruptivne mjere iz akcijskog plana, dalo jedan snažan obol vezan za otvaranje i zatvaranje poglavlja 23. pravosuđe i temeljna prava. I na taj način je DORH snažno proučio važan politički cilj, a to je da da svoj značajan doprinos ulasku Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Dakle, to su te 3 skupine razloga zašto klub HDZ-a drži da treba podržati i da će podržati ovo izvješće. Sugestije i prijedlozi. U pogledu procesuiranja ratnih zločina mi iz ovog izvješća ne vidimo da su procesuirani neki već poznati i uglavljeni počinitelji najtežih ratnih zločina, kako po zapovjednoj tako i po osobnoj odgovornosti. Evo jedan banalan primjer je raketiranje Banskih dvora, ali i Hrvatskog sabora 7. listopada 1991. kada su dva zrakoplova JNA, gdje su poznata točno imena svih odgovornih od ratnog zrakoplovstva JNA, do svih u zapovjednoj strukturi, pa do onih izvoditelja od pilota, do navoditelja raketa gdje se trebalo likvidirati, obezglaviti Hrvatsko državno vodstvo. Ne samo predsjednik republike doktor Franjo Tuđman, ne samo i tada predsjednik predsjedništva SFRJ Stjepan Mesić, ili predsjednik saveznog izvršnog vijeća Ante Marković, nego su dvije rakete pogodile, i promašile cilj i pogodile u zgradu, ovoj zgradi bio je veliki broj zastupnika na klubovima, bio je dio Vlade i trebalo je jednim, trebalo je sa nekoliko raketa obezglaviti cjelokupno državno vodstvo Republike Hrvatske. Zašto, da li … [[Govornik se ne razumije.]] to će glavni državni odvjetnik nam na to pitanje vjerojatno odgovoriti, zašto oni koji su po zapovjednoj odgovornosti, jer se to radi očito o ratnom zločinu, nisu procesuirani. Drugi oblik onoga što ističemo da, to je što se nema podataka o procesuiranju ratnih zločina koji su izvršeni silovanjem žena, ali i muškaraca. Silovanja koja su izvršena i u Srpskim koncentracijskim logorima, koji su izvršeni na području diljem cijele Hrvatske, osobito u Slavoniji, Baranje, Srijemu, Vukovaru, Osijeku, na tom predjelu, pa i Banovini i dalje, ili kao oni ratni zločini protiv civilnog stanovništava koji se odnose na ubojstva djece, pogubljena djece. To još zahtjeva odgovor, to još zahtjeva odgovarajuću sankciju i procesuiranje. I treće, u pogledu odgovornosti za ratne zločine počinjene na kraju i po završetku 2. svjetskog rata. Dakle, zločini iz razdoblja, možda se naziva vrlo … [[Govornik se ne razumije.]] zločini jugoslavenskog komunističkog režima, na strani 38 izvješća stoji jedan podataka da se samo u jednom jedinom slučaju provodi istraga. Pretpostavljam da je to slučaj bivšeg ministra Boljkovca, ali gdje je postupak pokrenut, ali gdje je zastao i dalje nema ništa. Zahtjevi pravde su i da se i u skladu sa svim rezolucijama ovog Hrvatskog sabora i Vijeće Europe, Europskog parlamenta, da se uz sve probleme i poteškoće koji prate procesuiranje tih vrsta zločina, uglavnom više po zapovjednoj odgovornosti, da se i to krene u odlučnije i brže rješavanje. Ono što je glavni državni odvjetnik iznio u svome izvješću, a i ovdje usmeno obrazloženju je pitanje koje se odnosi na curenje informacija. Ovdje se treba doista i Hrvatski sabor, ali i državno odvjetništvo, ali i Ministarstvo pravosuđa doista ozbiljno pozabaviti sa tom temom, jer ovo je, ovo što se događa u Hrvatskoj, da u toj mjeri cure informacije iz tobože tajnih istraga, nije, to je ugrožavanje temeljnih ljudskih prava i to se mora zapriječiti. I konačno na kraju, nadzor nad radom DORH-a. DORH je samostalno i neovisno, po Hrvatskom Ustavu, pravosudno tijelo ima isti rang što se tiče Ustava kao i sudbena vlast. Ali po hrvatskom Ustavu po članku 4.hrvatskoga Ustava koji govori o načelu diobe vlasti, načelo diobe vlasti uključuje u sebi i uzajamnu međusobnu suradnju i uzajamnu provjeru nositelja vlasti. trebalo bi naći jedan mehanizam da se osim onoga što postoji onaj mehanizam od podbačaja kaznenih prijava da se pronađu jedan mehanizam nadzora u okviru zakona i na temelju zakona nad radom državnoga odvjetništva, ne iz razloga da bi bili neki nadzorni organ nego da bi se poštivala ustavnost i zakonitost u postupanja rada Državno odvjetništva. Zaključeno, Klub zastupnika HDZ-a daje potpunu potporu radu i izvješću Državno odvjetništva RH za 2011.godinu.
Hvala lijepa. Nadam se da je klub HDZ-a odustao od leteće promjene. Ne, onda sam ja imao lošu prijavnicu. Hvala lijepa. Idemo dalje naprijed sa raspravom u ime kluba HNS-a i poštovana zastupnica Nada Turina Đurić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Nekoliko opservacija vezano za izvješće o radu državnih odvjetništava za 2011.godinu. već smo ove godine raspravljali o ovom izvješću koje nije bilo baš tako davno. I nas u HNS-u raduje da ovo izvješće za 2011.godinu pokazuje neke rezultatske pomake u statističkom smislu svakako. Znači rezultati rada u tim brojčanim iskazima su definitivno bolji nego što su bili 2010.godine i naravno to daje nadu da ćemo sve one probleme koji su se nažalost nagomilali tijekom prošla dva desetljeća najviše u RH uspješno rješavati kroz pravnu državu. Ovdje su bile izražene neke dvojbe o tome o samostalnosti i autonomiji DORH-a odnosno pravosudne vlasti. tu HNS apsolutno nema nikakve dvojbe, stojimo pri tome da sve tri vlasti su autonomne, neovisne, a što se tiče pravosuđa definitivno smo na stajalištu da politika prste u tom dijelu vlasti ne smije imati. Međutim, danas kada razgovaramo o ovoj temi, mislim da ne možemo razgovarati na način da politika može skrštenih ruku ili ne želeći primijetiti ukupno djelovanje ovog segmenta pravosuđa, jednostavno prijeći preko nekih stvari koje su ja bih rekla svakoj prici na grani u RH poznate, koje naši građani čitaju kroz medije i na temelju čega se donose sudovi, percepcija, što mi volimo reći političari o tome kako neke institucije rade. Naime i naša zadaća ovog Hrvatskog sabora je upravo znači da u ovom godišnjem izvješću upozori na stanje i djelovanje pravnog sustava, na nedostatke u zakonodavstvu, isto tako u unutarnjem poslovanju Državnog odvjetništva, a isto tako da daje i prijedloge za unapređenje rada Državnog odvjetništva. Izvješće za 2011.godinu sadrži prikaz stanja na svim područjima i vrlo je opsežno i kvalitetno je sačinjeno, isto tako pregled rada svih državnih odvjetništava, statističke podatke, pokazatelje uspješnosti o postupcima o materijalnom i kadrovskom stanju državnih odvjetništava jer samo temeljem jednog takvog opsežnog izvješća ovaj Hrvatski sabor može ako to ocijeni potrebnim zauzeti stajalište u vezi sa stanjem i kretanjem kriminala i zaštitom imovinskih interesa te bi moglo utvrditi i neke prioritete rješavanja nekih problema koji se iz tog izvješća mogu iščitati. Kažem naša je obaveza da govorimo i mislim da je naša obaveza i da je jedina korist Državno odvjetništva i glavnog državnog odvjetnika da mi ovdje govorimo kritički o problemima. Da sada ovdje hvalimo, a možemo i pohvalit ćemo dobar dio pokazatelja u okviru kojeg se kreće posao i obaveze i odgovornosti Državno odvjetništva međutim da ukažemo i na ono što je problem. Ovo izvješće i slična izvješća a posebno ovo izvješće o radu državnih odvjetništava se vrlo često koristi eto u ja bih rekla u politikantske svrhe i nije namjera HNS-a da se tako postavi prema ovom izvješću, ali želimo slobodno i otvoreno progovoriti o svemu što mislimo da je propust. Smatramo da je ova institucija izuzetno važna, a isto tako smatramo da je gospodin glavni državni odvjetnik alfa i omega te institucije. On ju zastupa sa najširim mogućim ovlastima koje mu je dao zakon i mislimo da ta institucija i gospodin koji vodi instituciju mora biti vjerodostojan i da ta institucija mora imati dostojanstvo vrlo visokog stupnja. Smatramo da svaka struka ima svoja pravila i od svake struke se traži da ta pravila poštuje. Budući da se radi o specifičnoj struci, a ovdje i o specifičnoj zadaći državnog odvjetništva smatramo da državno odvjetništvo mora biti uzor, a naravno glavni državni odvjetnik bi trebao biti uzor nad uzorima u pogledu te struke. Ne traži se i ne tražimo mi u HNS-u da državni odvjetnici i gospodin glavni državni odvjetnik bude niti svetac niti sveci, ali isto tako da ne budu niti bogovi. Tražimo samo da se radi po najvišim standardima struke i dužnosti koju imate. Zašto o ovome govorim? Govorim o ovome jer, sad ću opet reći, opća percepcija javnosti iako je to možda tako preuopćeno jest da to baš i nije tako. Nažalost, između ovih izvješća nama najčešće informacije o radu državnog odvjetništva dolaze kroz medije i kroz poruke koje dolaze od glavnog državnog odvjetnika. Mi u HNS-u ne zamišljamo glavnog državnog odvjetnika kao neku popularnu osobu koja razmjenjuje sms-ove, odgovara na optužbe nekih vrlo važnih okrivljenika u petminutnim emisijama nego očekujemo jedan jako ozbiljan pristup svemu tome. Mi zamišljamo državnog odvjetnika kao, nemojte to pogrešno shvatiti, ali kao jednog vuka samotnjaka, kao jednu osobu koja je beskompromisna, koja je uz to efikasna, koja je na neki način nedostupna. Mislimo da samo takva osoba može zadovoljiti ove standarde struke o kojoj govorimo. Mi smo na neki način, dogodilo se, neću reći da je to isključiva krivnja osobe koja vodi državno odvjetništvo gospodina Bajića, stvorili smo od te struke nešto s čime novinari brišu pod. Postavlja se pitanje da li i mi kao Sabor moramo postavit pitanje da li je griješimo mi, odnosno da li DORH griješi. Da li je komunikacija koju smo uveli ili koja je uobičajena stvorila tu lošu percepciju i da li je to potrebno hitno mijenjati, što ne znači da treba promijenit gospodina Bajića, ali treba promijeniti način komunikacije. Zašto je to potrebno? Mi smo u ovoj tranziciji kao i većina zemalja u tranziciji opterećeni korupcijom i to je nešto što je dobro da smo otvorili i dobar je bio način na koji se krenulo u obračun sa time jer mi ćemo vrlo teško, a vidimo iz zadnjeg monitoringa o kojem nažalost gospodin odvjetnik nije uspio do kraja reći jer više nije bilo vremena, bit će vrlo važna točka upravo pravosuđe pa naravno i funkcioniranje državnog odvjetništva u slici o Hrvatskoj i u slici o tome na koji način se borimo protiv tog zla jer nas se već u ovim nekim komentarima počelo povezivati sa nekom Rumunjskom koja nije uspjela, Bugarskom koja nije uspjela i čemu sad još neka Hrvatska u tom društvu koja je upitno da li će uspjeti. Mi moramo jasno pokazati da želimo u tome uspjeti, a to možemo dokazati samo jednim ozbiljnim činjenjem. Čini nam se u HNS-u da smo malo standarde komunikacije sa javnošću i onoga što možemo onda i očekivat od onih koji nas gledaju izvana, nažalost srozali i nažalost nije to dobro. I druga stvar, vi ste sami spomenuli curenje informacija o procesima kao veliki problem. Rekli ste isto tako da DORH nije izvor, odnosno da vi niste izvor, ali to je otprilike sve što ste o tome rekli i to nije dovoljno. Znači netko je rekao da jeste, a vi ste rekli da niste, a vi ste pravnik pa znate da to baš ne drži vodu. Prema tome, mislimo mi u HNS-u da morate tu priču raščistiti. Morate očistit priču unutar DORH-a, znači pomest u toj svoj kući. Svojevremeno je i naručena istraga o tome kako i što cure informacije iz DORH-a, što se dogodilo sa tom istragom možda bi nam mogli ovdje reći u vašem obraćanju nakon klubova pa da saznamo šta je s tim. Raščistite tu priču. Vi ne možete raditi sa stigmom da vam novinari objavljuju kojekakve SMS-ove, da vas se povezuje na kojekakvim susretima sa kojekakvim inkriminiranim osobama itd., itd. To je nešto što je HNS-u potpuno neprihvatljivo. Neprihvatljivo je prije svega za vas, a onda za nas ovdje u Saboru svakako, za naše društvo i za našu državu. Znači naša poruka je negdje u konačnici, da istražimo, istražite sami sebe. Istražite što se događa! Mi vam vjerujemo da vi niste, ali mi smo na razini samo toga da vam vjerujemo. Vi morate javnosti pokazati da to što je vezuje uz DORH nije istina, jer samo tako možete vratiti ugled i dostojanstvo te institucije. Hrvatska narodna stranka će podržati ovo izvješće jer ovo izvješće govori o pomacima, o jednom velikom trudu velikog broja ljudi govori o tome kolega iz SDP-a. Taj posao nije lako sigurno raditi, te dužnosti nije lako preuzimati i odgovornosti i mi ćemo vas uvijek podržati u svim tim nastojanjima da smanjujete i kriminalitet i da procesuirate što efikasnije, što brže i naravno što pravednije i složila bih se s time jer je dobro da budete u tome vrlo oprezni, ne da se srlja u postupke bez kvalitetnih dokaza ili uvjerenja da su dokazi ispravni i da će se moći dokazati na sudu. Mi ćemo to podržati. Međutim, kažem mislim da morate poraditi na vraćanju vašeg osobnog ugleda, a onda naravno i ugleda cijele institucije prema javnosti, ne samo hrvatskoj, nego i široj javnosti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Time smo iscrpili raspravu po klubovima, pa shodno tome prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva se prijavila uvažena zastupnica Sandra Petrović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Evo prije svega reći ću da ću ovo Izvješće Državnog odvjetništva Republike Hrvatske za 2011. godinu podržati, a gospodina državnog odvjetnika molim da opaske i primjedbe iz moje današnje rasprave uzme kao podstrek za daljnji rad i kao preporuke u radu za ovu godinu kako bi sljedeće godine izvješće bilo nešto i bolje. Ovo je trenutak u Hrvatskom saboru kada pred tijelo zakonodavne vlasti dolazi Izvješće Državnog odvjetništva je uvijek hajmo reći malo nezgodan, jer je Državno odvjetništvo kao nezavisna institucija, kao nezavisno tijelo koje provodi, odnosno koje sudjeluje u kaznenim postupcima i u zaštitama interesa Republike Hrvatske ono mora biti nezavisno kako od izvršne, kako od sudbene, tako i od zakonodavne vlasti. Ali temeljem zakonske obveze ono je danas pred nama. Izvješće DORH-a koje je uglavnom uz uobičajene poteškoće, izazove u radu DORH-a iz prijašnjih godina koje smo imali prilike čitati u izvješćima iz prijašnjih godina obilježila ove godine, od prošle godine jedna nova, a to je primjena novog Zakona o kaznenom postupku. Naime, prilikom izrade i prilikom donošenja novog Zakona o kaznenom postupku bilo je prilično jasno i u struci i u javnosti da će DORH uspostavom i usvajanjem akuzatornog načela u postupak ili pokleknuti ili se ovjenčiti lovorikama. Znači, ili će uspjeti ili neće uspjeti, trećeg nema. Dakle, nakon što je policija, Državno odvjetništvo i sud u jednoj inkvizitornoj i u jednoj onako hajmo reći vrlo ustaljenoj i udomaćenoj proceduri, nakon što su se oni u toj proceduri obračunavali sa kriminalom u kaznenim postupcima u novom kaznenom postupku su se stvari u bitnome izmijenile. Vi ste spomenuli i u izvješću kao jedan od nedostataka novog ZKP-a problem otkrivanja tajnosti postupka, jer stranke u postupku koje imaju pravo uvida u spis dilaju te podatke novinarima i nakon toga je gotovo nemoguće više utvrditi tko je izvor informacija. Kao potrebu zazivate i vraćanje kaznenog djela objave tajnih podataka iz kaznenog postupka. Ja moram na to reći da smo se i prije suočavali sa curenjem podataka iz istrage. Međutim, sad imamo potpuno novi pristup, potpuno novu ulogu, a time i ovlasti obrane, ovlasti tužitelja i ovlasti suda. I ja se mogu složiti da je jako teško uz medije koje nemaju obvezu odavanja svojih izvora koji im je dao podatke, da je teško utvrditi tko je taj koji je informacije pustio u javnost. Na taj način ta osoba koja je pustila tajne podatke iz istrage u javnost ugrozila je provođenje kaznenog postupka ako po ničemu drugom onda po pitanju nepristranosti suda i ugrožavanja načela slobodne ocjene dokaza. Ukoliko ovaj problem eskalira, ukoliko se ovaj problem ne riješi ja mislim da ćemo se mi nakon Wikileaksa i nakon Vatiliksa baviti problemom Krimiliksa. Dakle, posebno to napominjem zato što se uvelike kod slučajeva curenja podataka iz tajnih istraga radi o postupcima za koje je hrvatska javnost vrlo zainteresirana. Ako dilanje podataka iz istrage smatramo povredom odredaba kaznenog postupka onda je ta povreda dvostrana. S jedne strane su mediji koji ih objavljuju, a s druge strane imate stranke u postupku koje imaju pravo uvida u spis i koji te podatke medijima daju. Posebno su opasni ja mislim najmaligniji oblici za koje ja pretpostavljam da ih ima u kojima se ne radi o besplatnoj, nego o naplatnoj radnji. Moram izraziti i svoju zabrinutost da stvarno ukoliko se ovom problemu ne stane na kraj da će to ozbiljno ugroziti ulogu DORH-a kao nositelja kaznenog postupka na strani tužitelja. Nadalje, dopustite mi da se osvrnem i na kadrovsku strukturu i probleme koji su navedeni u izvješću za prošlu godinu. U jednome se mogu složiti sa gospodinom Glavnim državnim odvjetnikom, a to je da unatoč smanjenju broja državnih odvjetništava koje je pratilo racionalizaciju Državnog odvjetništva i racionalizaciju mreže sudova u RH i povećanju broja dužnosnika i službenika u DORH-u u protekloj godini za gotovo 200 ljudi kadrovska opremljenost nije zadovoljavajuća, ali to nije posljedice brojke. DORH-u iz godine u godinu nedostaje stručnog kadra koji će se moći nositi s postupcima veće složenosti, a samim time onda i veće odgovornosti. Što je razlog tome? Razlog tome možda je i nedovoljna posvećenost kadrovskim pitanjima u postupku pripreme za novi ZKP jer je poznato da takve pogreške u kadrovskom pripremanju ne dolaze na naplatu odmah već s određenim vremenskim odmakom. Dakle, nedovoljna kadrovska sposobnost može uzrokovati ono kako to ja vidim probleme u dva smjera. Državni odvjetnici i njihovi zamjenici, oni koji jesu stručno osposobljeni, oni koji su sposobni preuzeti vodeće uloge u postupku u važnim kaznenim postupcima većinu svoje energije troše upravo na vođenje takvih postupaka. Onda je za njih pitanje u takvim postupcima hoće li i oni biti dovoljno vješti da iznesu postupak do kraja budući da ovakvi složeni postupci izazov su za svaku stranku u postupku, kako za obranu tako i za DORH pa i u krajnjem slučaju i za sami sud. Za one pak manje važne, za one redovne ajmo reći svakodnevna kaznena djela, odnosno svakodnevne kaznene postupke oni će logično zbog nedostatka vremena angažirati svoje savjetnike, svoje vježbenike i ostale osobe koje mogu sudjelovati u provođenju istrage ili dokaznih radnji. Ukoliko te osobe stvarno ne vladaju materijom one neće moći ispuniti svoj zadatak i neće znati dati pravilan nalog policijskom službeniku koju radnju je potrebno izvršiti i ovdje dolazi do velike opasnosti za sam ishod kaznenog postupka. Znači, na dva mjesta. Mislim da kad se donosio novi ZKP da je bilo sasvim jasno da se DORH-u daju ovlasti kakve dosada nisu postojale u hrvatskom kaznenom postupku. Dakle, postojala je opravdana bojazan da DORH neće biti sposoban nositi se s ovlastima koje mu daje zakon. Ja bih to opisala kao opasnost da ćete nekome tko se dosada bavio gađanjem glinenih golubova dati teško pješačko naoružanje i poslati ga u borbu. Da li se to dogodilo i da li će se to dogoditi u primjeni novog ZKP-a? Ja se nadam da neće. Dakle, hoću reći da je vaš zadatak kad govorimo o kadrovskoj sposobnosti da kao Glavni državni odvjetnik učinite Državno-odvjetničku službu privlačnom za mlad i kvalitetan naraštaj, za stručne ljude koji će biti spremni suočiti se s izazovima i pritiscima koje ovaj posao nosi. Ja govorim kako o novim generacijama tako i o postojećim službenicima, odnosno dužnosnicima u Državnom odvjetništvu koji se konstantno moraju usavršavati i specijalizirati kako bi na to uvijek bili spremni. Kad govorimo o potrebi primjene nagodbe kaznenih naloga i drugih alternativnih načina skraćivanja postupka podsjećam da kao i kod primjene načela svrsishodnosti uvijek treba postojati snažno uporište i čvrste pretpostavke u zakonu za takve odluke. To je vrlo sklisko područje i ne bi bilo dobro da to ide na uštrb efikasnosti kaznenog postupka, odnosno efikasnog procesuiranja počinitelja kaznenih djela. Ako govorimo opet o samim, to ću sad na kraju samo kratko prokomentirati jer vidim da više nemam vremena, o podacima u kretanju broja kaznenih djela kao kuriozitet mogu spomenuti i porast kaznenih prijava protiv pravnih osoba u odnosu na 2009. godinu, to me posebno zainteresiralo jer se radi o porastu od čak 32%. Kod kaznenih prijava protiv maloljetnika i kod mlađih punoljetnika imamo već nekoliko godina porast broja kaznenih prijava. Obično se tu radi o kaznenim djelima zlouporabe droge i imovinskim deliktima, međutim ja se nadam da će novim zakonskim rješenjima najavljenim … moglo bi se možda ponešto i izmijeniti u toj brojci u ovoj statistici. Dakle, u strukturi svih prijava, da završim, došlo je do zamjene mjesta, na prvom mjestu imamo sa 57% delikte protiv imovine, a drugo mjesto zauzela je zlouporaba droga koja je zamijenila mjesto sa dosadašnjim deliktima protiv slobode prava čovjeka i građanina. Međutim, to sve zbog pada kaznenih prijava
Tu ćemo morati završiti vašu raspravu.
U redu, hvala.
Hvala vama. Na redu je poštovana zastupnica Vesna Fabijančić-Križanić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni odvjetniče. U ovom izvješću dani su vrlo iscrpni statistički pokazatelji radi ocjene stanja i kretanja kriminaliteta, njegove opasnosti za društvo u cjelini te kvalitete zaštite imovine RH od strane Državnog odvjetništva, naravno kao zakonskog zastupnika. U radu na kaznenim predmetima Državno odvjetništvo zadržalo je postignutu razinu ažurnosti i to svakako podržavam. Vidljivo je i da je racionalizacija mreže općinskih državnih odvjetništava bila nužna jer upravo bez te racionalizacije s postojećim brojem zamjenika koji je neznatno povećan državna odvjetništva ne bi mogla odgovoriti na svu zadaću i na sve poslove po novom Zakonu o kaznenom postupku. Iz izvješća proizlazi da je Državno odvjetništvo ažurno u zadnjih 6 godina što naravno proizlazi prvenstveno iz statističkih pokazatelja da je postotak neriješenih predmeta kod kojih još uvijek traju izvidi ili se traže podaci svega 14,6% u odnosu na ukupan broj predmeta u radu. Da je uspješnost u kaznenim predmetima 87,3% što je dobro, a što se tiče građansko upravnih predmeta ne ostvaruju se očekivani rezultati posebno što se tiče broja nagodbi i sporazuma zaključenih u 2011. godini. Dakle, u globalu podržat ću ovo izvješće zbog općih karakteristika i sveopće slike ažurnosti, te uspješnosti u kaznenim predmetima općenito. Međutim, ne mogu reći da sam sa svime zadovoljna, jer iako se izvješće kao takvu ne bavi pojedinačnim predmetima ja ću neke spomenuti i to u kontekstu ocjena koje su dane upravo u ovom izvješću i iz čijih primjera će to biti vidljivo. Bit će vidljivo da se takva ocjena na njih jednostavno ne može primijeniti. Vi kažete u svom izvješću, na strani 47, da je neupitno da su kaznena djela vezana uz zloporabu prije i u stečajnom postupku, posebno teška i da značajno utječu na stanje u gospodarstvu. I ja se sa tom vašom ocjenom apsolutno i u cijelosti slažem. Ali si upravo zbog toga ne mogu odgovoriti zašto nema nikakve reakcije državnog odvjetništva na puste kaznene prijave u čak 8 slučajeva koja su provedena, usuđujem se reći i upotrijebiti izraz osovinom, Željko Žužić kupac, Marinko Pajić stečajni upravitelji i Hypo banka kreditor. Radi se o 8 stečajeva koji su upravo na potpuno isti način završili, koji su bili mahom prikazani na način kao da je pogodovanje doista stečajnog upravitelja kupcu bilo. Ja sam u nekim svojim ranijim raspravama, i sada ću se ponovno vratiti na stečaj Welcome-a. Imam osobnih saznanja jer sam bila članica Odbora vjerovnika, kada je natječaj bio objavljen bez znanja Odbora vjerovnika, kada je Odbor vjerovnika donio odluku da se taj natječaj poništi a stečajni upravitelj je usprkos odluci Odbora vjerovnika uveo u posjed kupca Solidum Žužić. Kada je zbog svih pritisaka koji su bili u medijima prije punih 7 godina i stečajni upravitelj dao ostavku i razriješena stečajna sutkinja, međutim i dan danas nakon 7 godina nema nikakvog epiloga kaznenim prijavama vezano za taj stečaj. Iako je i posjed koji je naravno, u koji je Željko Žužić po tom stečaju ušao rezultirao i novim kaznenim prijavama vezano za eksploataciju mineralnih sirovina, jer je izašao iz gabarite eksploatacijskog polja i čak opće opasnom radnjom ugrozio pročistač u gradu Velikoj gorici, niti ta kaznena prijava nije procesuirana. I to je svakako nešto što ćemo teško uvjeriti i sami sebe, i javnost da, recimo ove činjenice koje sam spomenula, vezano za eksploataciju mineralnih sirovina, da je teško dokaziva jer je prostim okom vidljiva da je izašla iz svih granica eksploatacijskog polja. Isto tako nisam zadovoljna niti u odnosu na kaznena djela protiv službene dužnosti. Vi također kažete u svojem izvješću da postupci za ova kaznena djela, posebno ako su složena, dugo traju. Kao i ranijih godina uspješnost u postupku je nešto niža od prosjeka, a glavni uzrok manje uspješnosti je složenost činjeničnog dokazivanja ovih kaznenih djela. Kao što sam bila članica Odbora vjerovnika u ovom prethodnom slučaju, bila sam i tajnica povjerenstva za ispitivanje ispravaka prostornih planova u Gradu Zagrebu prije pune 2 godine kada je jednim potezom pera izmijenjeno čak u pojedinačnim slučajevima oko tristotinjak dijelova razno raznih prostornih planova. Što više, što niže razine. Prije pune 2 godine Gradska skupština je podnijela kaznenu prijavu jer je službena osoba, umjesto da su sve te izmjene išle u normalnu zakonsku proceduru izmjena i dopuna sa prethodnom javnom raspravom, ispravkom tajnice tadašnje skupštine, ispravljene na način da je gospodarstva, društvena zona prenamijenjena u gospodarsku. Nestajale su cijele ulice, infrastrukturni objekti, pa čak i urbanistička inspekcija prije više od godinu dana decidirano navela što se može smatrati apsolutno stručnim mišljenjem o tome. Dakle, da nije povjerenstvo radilo po nikakvom političkom naputku. Da je od tih tristotinjak ispravaka svega 5,6 bilo doista ispravci, a da su sve ostalo ustvari bile izmjene i dopune koje nisu prošle redovitu proceduru. Tadašnju kaznenu prijavu je potpisao sada nažalost pokojni predsjednik Sabora Boriš Šprem, a tada predsjednik skupštine gradske, Grada Zagreba. Nekoliko puta smo se informirali da li se negdje kreće sa navedenim postupkom ili ne, neki izvidi su izvršeni, ali evo pune 2 godine ništa se nije dogodilo. Dakle, spomenula sam ove pojedinačne slučajeve iz razloga što su oni prouzročili dalekosežne posljedice na društvo u cjelini, slučajeve koje u javnosti a nisu jedini odaju sliku da su neki jednakiji ili podupiru ipak sumnju u određenu selektivnost. To svakako treba izbjeći zato molimo da ovu moju raspravu u tom smjeru i shvatite. Treba izbjeći u daljnjem postupanju Državno odvjetništva i što će ovakvih primjera biti manje društvo koje gradimo lakše će se othrvati iz ovog dubokog gliba u kojem se nalazimo kako moralnog tako socijalnog i gospodarskog. Hvala lijepo.
Hvala vama. Sada će govoriti poštovani kolega Branko Vukšić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice i kolege. Pa vjerojatno će ova moja rasprava biti puna upitnika i nedoumica i možda pokoja zabluda. Nije mi jasno kada sam čitao izvješće jeli važnije izvješće ili je važniji utjecaj gospodina glavnog državnog odvjetnika Mladena Bajića na to izvješće. Sasvim sigurno da meni nije lako odgonetnuti ulogu gospodina Mladena Bajića u hrvatskom pravosuđu, jednostavno pokušao sam u razgovorima sa mnogim i kolegama saborskim zastupnicima i mnogima koji nisu u Saboru odgonetnuti što zapravo Mladen Bajić znači i radi. Znači gospodin Mladen Bajić jest za moju malenkost enigma, ali je meni još veća enigma od gospodina Mladena Bajića odnos svake vlasti prema gospodinu Mladenu Bajiću. Recimo kada je SDP bio u poziciji tada je bio kritičan prema gospodinu Mladenu Bajiću, kada je na vlasti tih kritika je daleko manje. Čuli smo ovdje u sabornici u prošlom sazivu čini mi se da je to bilo u prošlom sazivu jedan od kolega iz SDP-a sadašnji ministar gospodina Mladena Bajića nazvao je stant Bajić zbog toga što drži mnoge slučajeve u ladici. Sada odjednom preko noći kada se vlast promijenila sada je moving Bajić sve se pokreće. Meni su dvije ključne točke u kojima sam kao građanin RH pokušao pratiti rad na dvije točke prijelomne gospodina Mladena Bajića i njegovu ulogu u hrvatskom odvjetništvu to je slučaj Brezovica kojeg se dobro sjećamo i jedan slučaj koje je zapravo simptomatičan. To je slučaj Drmić nekad u HDZ-u sada u HDSSB-u. Sjećamo se dobro da je 2006.godine gospodin Drmić javno priznao da je na saboru HDZ-a 2002.godine krao glasove za gospodina Ivu Sanadera. Začudo hrvatska javnost je na to reagirala kao da je netko rekao prije 15 minuta je pada kiša i onda drugi odmahne rukom i kaže, pa što ako je padala kiša. Gospodin Ivo Sanader i po priznanju gospodina Branimira Glavaša je znači izabran namjesto predsjednika HDZ-a ukradenim glasovima. Što to opet znači? To znači da je gospodin Ivo Sanader postao premijer RH krađom glasova, ništa drugo. Jeli ikad pokrenuta bilo rasprava, bilo istraga što smo na to rekli? Nakon toga što se dogodilo sve je dopušteno bilo, a posebice sve je bilo dopušteno i nakon svjedočenja gospodina Drmića i nakon svjedočenja gospodina Glavaša sve je bilo dopušteno u RH, a naročito je sve bilo dopušteno gospodinu Ivi Sanaderu. Posljedica toga da mu se progledalo kroz prste, da nitko nije tražio ozbiljnu istragu pa i pokretanje postupka na temelju te istrage, mislim da je rezultiralo rasulom morala, a poslije toga i kriminala. Kada se raspravlja o gospodinu Mladenu Bajiću koji je sasvim sigurno sposoban čovjek jer biti tako dugo na ovoj odgovornoj funkciji to ne može svatko, ne znam da li je on dio političkog estblishmenta ili pravosudnog? Često vidim da je više u politici nego što je u pravosuđu. Vidjeli smo to iz nekih izvješća koja smo saznali preko wikileaksa, vidjeli smo odnose prema stranim ambasadama i vidjeli smo odnose gospodina Mladena Bajića prema određenim moćnicima u politici i u hrvatskome društvu. Meni je jednostavno neshvatljivo to kada vidim kolegu Dušana Miljuša ili nekog drugog kolegu kako Zagrebom sada više ne, sada je glasnogovornik, kako šeta sa dva policajca jer ga čuvaju, a čuvaju ga zbog toga što je vjerojatno dirnuo u kriminalni osinjak. Međutim gospodin Mladen Bajić što je meni drago da je Zagreb toliko siguran grad, šeta slobodno, njega nitko ni za šta ne dira. Jeli on uistinu zatvorio one koji trebaju biti zatvoreni pa je toliko miran i slobodan, što ponavljam što mi je drago. Razgovarao sam kao predsjednik Odbora za informiranje, informatizaciju i medije, održao sam nekoliko sastanaka, dogovora, razgovora sa ljudima koji prate HRT pa sam među ostalima i sa nekim policajcima koji su me nešto pitali ili sam ja njih pitao i pitao sam dobro recimo jedan bivši ministar predsjednik Programskog vijeća na HRT-u u jednom razgovoru neformalnom pa zato ne spominjem njegovo ime mi je rekao, pitao sam ga koliko se ukrade na HRT-u novca, rekao je negdje 300 milijuna je neki prosjek godišnje, na razne načine. U novinama ovdje u Saboru novinari su svjedočili o malverzacijama na Fiskalizacija HRT-u. Zbog toga su bili i kažnjavani u svojoj kući. Znači govorili su, voljni su govoriti. Kad sam pitao neke policajce zbog čega se ništa ne procesuira ili se trebaju procesuirati oni koji tvrde da ima lopovluka pa znači lažno uzbunjuju hrvatsku javnost, rekli su mi istražujemo, to završava u ladici DORH-a i to se ne dira. Da li, ja tvrdim da je to tako, ne tvrdim ne zato što se plašim, ali mi je neshvatljivo da brojni procesi, recimo govorimo hrvatske autoceste, od … gradnje nadalje, od toga da smo desetke puta ovdje ponavljali, naročito s ove meni desne strane da su hrvatske autoceste, gradnja hrvatskih autocesta ničim izazvana je tri puta poskupila. Govorimo da se najveći kriminal događa u Hrvatskim autocestama, međutim da li se išta ikome dogodilo, postoji li nešto u ladicama. Ja bih molio poštovanog uvaženog gospodina Bajića da nam kaže što se drži u tim ladicama ili se ne drži ili smo mi nasjeli na neke priče koje ne piju vode, koje jednostavno su laž i koje su neistinite. Postoji li na HRT-u kriminal ili su kriminalci oni koji tvrde da postoji kriminal jer žele srušiti poštene ljude, … smo trebali ta svjedočanstva. Mi bismo trebali neke odgovore, normalno ne o konkretnim istragama i o tome sasvim sigurno nećete govoriti. Mene stvarno zanima da u drugom izvješću ako ga bude da bude imao čim manje enigma, da ne izgledam kao upitnik, čovjek upitnik nego da dobijem danas odgovore od gospodina Bajića. I na kraju ovo izvješće kao i sva druga izvješća o kojima sam govorio ili u pojedinačnoj raspravi ili u raspravi u ime kluba mogu biti puka statistika koja ne odražava realnu situaciju u hrvatskome društvu. Ovo je jedno od najvažnijih izvješća jer znamo dobro da nisam to samo ja ustvrdio nego tisuću puta je ustvrdio da ne samo da je organizirani kriminal, da su oni nemoralni preuzeli vođenje ove države i zapravo da imaju na sve procese i na sve tokove oni najviše utjecaja, da kriminalci u Hrvatskoj imaju svoju državu. Je li to pogrešan utisak nas i samo nas nekih. I još jedanput ponavljam jako me zabrinjava da se mijenja odnos prema toj itekako bolnoj tematici ovisno o tome jeste li u poziciji ili ste u opoziciji. Izgleda da ću morat iskusiti da li je to tako na drugim izborima i biti dio vlasti. Hvala.
Hvala vama. Na ovo vaše izlaganje imamo prijavljenu jednu repliku poštovanog Dinka Burića.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Samo bih dodao kratko na ovo što ste bili rekli vezano za izjavu gospodina Drmića. Da, točno je, ali je točno jednako tako da smo mi i tada pozvali gospodina Bajića da reagira na tu izjavu, ali je u to vrijeme današnji glavni državni odvjetnik bio sluga tadašnjeg premijera Ive Sanadera pa se na taj naš zahtjev oglušio.
Odgovor na repliku, kolega Branko Vukšić.
Kolega Buriću, mene u čitavoj toj priči zapravo zbunjuje jedna pomisao, zapravo nesretan sam zbog toga što ne znam živim li u državi u kojoj je čovjek vladao 6 godina i to znamo na koji je način vladao, a da za to nije imao podloge, da jednostavno nije bio izabran čak ni za predsjednika stranke, a na temelju tog neizbora nije mogao kasnije biti ni izabran za premijera. Povijest Hrvatske bi se sasvim drukčije odvijala. Ovo nije pitanje bezazleno, ovo je pitanje i odgovor na to pitanje je odgovor svih odgovora. Hoćemo li i sutra dopustiti i odmahivati rukom na neke pa čak i indicije. Kako će politika biti vjerodostojna, kako ćemo mi saborski zastupnici biti vjerodostojni ako ne znamo ogovore na ta pitanja, ako nam ne kažu što se dogodilo i jedanput da nam zatvore usta da ne govorimo o tome, to je otišlo u nepovrat. Mi smo izgubili povjerenje naroda zbog toga, političari su na dnu dna. Da li želi netko da budemo na dnu dna, ja ne želim jer nisam dio toga. Hvala.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Boris Blažeković. Nema ga, gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Uvaženi zastupnik Josip Kregar. Nema ni njega pa i on gubi to pravo. Poštovana zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Državni odvjetniče. Ja ću se u svojoj raspravi osvrnuti samo na jedan segment i to na strukturu maloljetničkog kriminaliteta. Prema podacima u Hrvatskoj svake godine zapravo maloljetnici počine oko 4500 kaznenih djela, a iz ovog izvješća se vidi da u 2011.godini udio maloljetničkog kriminala je negdje oko 7,6% Naglasili ste isto tako i negativna kretanja odnosno povećani broj prijava, povećani broj kaznenih djela i to kaznenih djela u svezi opojnih droga što je zapravo zabrinjavajuće jer raste u zadnje tri godine, a isto tako je povećanje kaznenih djela u vezi imovine. Kao društvo moramo se upitati zašto je to tako? Vrlo često se šokiramo sa nekakvim kaznenim djelima, šokiramo se sa nasiljima. Međutim, naravno da u krizi možemo i očekivati ovakve poraste. Međutim, moramo ih itekako biti svjesni. Kod rješavanja problema kod maloljetnika mišljenja sam da je jako bitno da, dvije stvari u prvom redu promptno reagiranje, odnosno mene interesira da li i vi imate uopće podatke koliko je vrijeme, koliko je vremena prošlo od prijave do nekakve odluke. Mislim da je naročito kod maloljetnika upravo zbog toga što tu naglašavamo odgojnu komponentu da je vrlo važno to vrijeme. Druga stvar koja je vrlo bitna kod rada sa maloljetnicima odnosno od donošenja odluka to je suradnja sa centrima za socijalnu skrb, odnosno svim onim drugim institucijama koje su uključene u zbrinjavanje maloljetnika. Dakle, kod kriminaliteta, odnosno kriminala maloljetnika nije samo važno težina djela, nego upravo kako funkcionira obitelj, kako funkcionira milje gdje se nalaze ti mladi prijestupnici. Od koga će se bolje dobiti podaci nego od centara za socijalnu skrb. I upravo zbog toga naglašavam ovu drugu komponentu vrlo, vrlo bitnom. Maloljetnici su jako im je bitna naravno odgojna mjera a ne kazna jer jedino odgojne mjere mogu izmijeniti njihove loše navike. Spomenuli ste isto tako da državni odvjetnici imaju svoje savjetnike za mlade. Međutim, pitam se da li ti savjetnici za mlade ili vaši zamjenici, da li oni imaju udio 10% za maloljetnički kriminal, a ostatak za odrasle. Mislim da onda su tu uvijek oštećeni maloljetnici s te strane. Važno je znači, upravo zbog specifičnosti maloljetničkog kriminala, odnosno te dobi, a ionako nam je cilj pomagati, odnosno odgajati a ne kazniti. Bitna je isto tako doedukacija, odnosno dodatne komunikacijske vještine znane iz psihologije, iz psihopatologije zapravo da se takvi vaši djelatnici mogu nositi sa problematikom sa kojom rade. Nemojmo zaboraviti da su često u kontaktu sa majstorima manipulacije u komunikaciji. Upravo zbog toga i zagovaram dodatne doedukacije. Jer vrlo često krive procjene mogu biti greške, kriva procjena može dovesti do krivih odluka. Još nešto o odbačaju kad govorimo o maloljetnicima. Mislim da je jako važno da odnos odbačaja u odnosu na oportunitet ne bude veći na strani odbačaja. Možda je to sada čudno što govorim, ali mišljenja sam da kod mladih uvijek trebamo reagirati ili opomenom ili nekakvom radnjom koju trebaju napraviti. Jer u tom slučaju ako nam je odbačaj jako velik imam osjećaj kao da se odričemo prava da pomognemo tim mladim osobama. To govorim upravo zbog podataka o recidivitetu koji je velik, koji iznosi 47,3%. Pitam se koliki je onda udio onih koje smo odbacili, odnosno tu se može vidjeti i da li je u redu sustav oportuniteta. Iz medija smo vidjeli da imamo maloljetnike, recimo podatak 17 godina, a ima 263 kaznene prijave. Zatim on je bio, zatim imamo trinaestogodišnjaka koji ima debeli dosje, sedamnaestogodišnjaka koji ima debeli dosje, sedamnaestogodišnjaka koji ima 100 djela koji je počeo ih činiti sa 9, 11, 12 godina. Prema tome, to su multi recidivisti koji zapravo sustav je vrlo, vrlo nemoćan. Vrlo često kažu dječji psihijatri da je lakše dijagnosticirati problem, a da ga je puno, puno teže riješiti. Međutim, pomak je da u tom području imamo i dječje i adolescentne psihijatre. Prema tome, imamo struku koja može pomoći. Podatak od 4,7, 47,3% maloljetnika koji su već se prije imali prijave daje nam signal, daje nam zapravo upitnik da li su naši pristupi dosadašnji što se tiče maloljetničkog kriminaliteta učinkoviti. I za kraj, prihvatit ću izvješće. Međutim, što se tiče Državnog odvjetništva, odnosno odnosa prema maloljetničkom kriminalitetu mišljenja sam da treba ekipirati se stručni ljudi, da treba dobro surađivati sa drugim institucijama i velik doprinos je stručni suradnici pri odvjetništvima. I ja se pitam gospodine državni odvjetniče da li sva državna odvjetništva imaju stručne suradnike koji su jako bitni za kontakte sa drugim institucijama. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo prijavljenu jednu repliku, poštovana zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice ja se slažem s vama što se tiče maloljetnika, jer znamo da delikvencija raste. Znamo da se puno ne radi. Ja mislim da Ministarstvo za odgoj i obrazovanje treba jako puno raditi na tome, ali trebaju biti povezani sa DORH-om, sa policijom, sa psiholozima i sa roditeljima. Jer ako taj kruh bilo gdje bude prekinut onda djeca nastavljaju po svome, a kako ste sami rekli oni jako dobro znaju manipulirati. Samo na žalost što se roditelji bune da je DORH nedostupan, da se puno puta nitko ne javlja, da su nevjerodostojni i da su pristrani. Jer kad imate dvoje djece koji su napravili isti prijestup ili isto kazneno djelo jedno se dijete pusti, drugo se dijete osudi. Mislim to roditelji vide, to razred vidi i to njihovi vršnjaci vide i onda naravno traže nekakve rupe u zakonu i vide da način ponašanja ne garantira da nećete biti osuđeni ili da ćete biti osuđeni. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, kolegica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospođo Ruža u pravu ste, mislim da dijelimo isto mišljenje da se u maloljetničkoj delikvenciji bilo koje vrste moramo zapravo boriti svi skupa. Naravno da je najteže roditeljima i njima treba velika podrška, ali i roditelji trebaju shvatiti svoju veliku odgovornost i trebaju surađivati sa svim drugim institucijama. Spomenuli ste Ministarstvo odgoja i obrazovanja, vi znate da smo ove godine uveli i zdravstveni odgoj kao dio prevencije. Jako puno se ulaže u preventivne programe. Mišljenja sam da i tu treba napraviti strukturu i upravo zbog toga što je potrebna struktura dobro je da smo uveli zdravstveni odgoj ovakav kakav se sada uvodi u škole. Prema tome, bez svih faktora koji sudjeluju bilo u odgoju i obrazovanju, rad sa djecom, mi nećemo moći prevenirati kriminal koji se događa. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Za raspravu se prijavio i poštovani kolega Ivan Šantek.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine Glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Evo želim danas ovdje u okviru ove rasprave o Izvješću državnih odvjetništava govoriti o jednoj za mene vrlo bolnoj situaciji, a isto tako i za stanovnike naročito grada Gline, a naročito mjesta kao što su Gornja i Donja Jama, Glinsko novo selo, Joševica itd. Naime, prije nekoliko dana stanovnici mjesta Donje Jame kraj Gline podigli su spomen kapelicu 16-orici svojih sumještana koji su ubijeni, a njihova tijela nisu pronađena 1991. godine. Ono što je bilo naročito bolno za sve nas gledati da su na tu spomen kapelicu stavili slike troje djece koji su većinom bili stari između 10 i 13 godina. Ja sam stanovnik Gline, tamo sam rođen, odrastao i živim dan danas i nažalost znao sam, osobno sam poznavao tu djecu. I osjećam moralnu obavezu danas i njihove tragične sudbine iznijeti ovdje pred Hrvatski sabor i predložiti i određeni zaključak za koji se nadam da će svi kolege prihvatiti jer ovo je nešto što nadilazi bilo što što se odnosi na stranke i strančarenje, ovo se radi dakle o jednom duboko humanitarnom pitanju, a to je pravda za ubijenu djecu. Ovi primjeri koje ću danas ovdje pročitati nisu primjeri ubijene djece granatiranjem nego su primjeri djece koja su, možemo slobodno reći, strijeljana. Dakle, ta djeca su vidjela svoje ubojice, ta djeca su ubijena sa svojim obiteljima i ta djeca ako ništa drugo zaslužuju pravdu, zaslužuju pravdu od ove Hrvatske države. Darko Dvorneković, rođen 9.02.'81. godine, star 10 godina, ubijen 11.12.'91. godine u selu Gornje Jame kod Gline nepoznato mjesto ukopa. Nikolina Fabac, rođena 28.12.'81. godine, stara 10 godina, ubijena 11.12.'91. godine u masovnom zločinu u selu Gornje Jame. Isto tako njezina sestra Željka Fabac, rođena 25.09.'76. godine, stara 15 godina. Ana-Marija Grgić, rođena 30.05.'88. godine, ubijena 19.03.'93. godine stara 5 godina u obiteljskoj kući u Novskoj u diverzantskoj akciji srpskih terorista zajedno sa bratom Ivanom rođenim 8.03.'79. godine, dakle 14 godina starog te ocem i majkom. Dario Jurić od oca Zlatka, rođen 1987. godine, star 4 godine, ubijen 15.11.'91. godine zajedno sa bratom Tomislavom, rođenim 1989. godine, 2 godine star i majkom Verom te ostalim sumještanima u mjestu … [[Govornik se ne razumije.]] u masovnom zločinu. Otac Zlatko prijavio je zločin u tzv. stanicu javne bezbednosti u Kostajnici. Nakon toga je ubijen, nepoznato mjesto ukopa. Alen Kozbašić od oca Milana, rođen '83. godine, star 9 godina, ubijen 4.11.'91. godine u prizemlju obiteljske kuće u Petrinji dok su otac Milan, majka Gordana i sestra Tamara rođena '78. godine, stara 13 godina, ubijeni istog dana u potkrovlju kuće. Iz ovoga je jasno da se obitelj sakrila, da je dijete pokušalo pobjeći, da ga je netko sustigao i ubio na ulazu u kuću. Josipa Kožić, stara 16 godina, ubijena u selu Gornja Drenčina u ljeto '91. godine, tom prilikom i njena sestra Snježana Kožić je ranjena. Katica Šimanović od oca Ivana, rođena 3.02.'76. godine, stara 15 godina, ubijena 3.10.'91. godine u Glinskom novom selu zajedno s roditeljima i djedom te ostalim sumještanima, nepoznato mjesto ukopa i nje i ostalih 31 člana njezine obitelji. Od te obitelji mogu ovdje reći samo je brat preživio, poznavao sam tu obitelj. Pavao Šihftar, rođen '76. godine, star 15 godina, ubijen 16.12.'91. godine u Joševici kraj Gline. Luka Šiftar, star 20 godina, Ljubica Šiftar stara 19 godina, ubijeni u masovnom zločinu u Joševici kojom prilikom je ubijena još 21 osoba. Isto tako i Katarina Škrinjar, stara 20 godina, ubijena je isto tada na kućnom pragu u Joševici. Zrinka Gmaz, 19 godina, 16.07.'93. godine ubijena u terorističkom upadu s okupiranog područja dok se sa bratom Domagojem tada 16-godišnjakom i prijateljima kupala u rijeci Kupi ispred svoje kuće u Staroj Drenčini. Domagoj Gmaz je teško ranjen, jedva je preživio, isto tako i njegov rođak Igor Karaul. Evo, koliko je to bilo strašno citirat ću vam samo dio iz zapisnika o ispitivanju okrivljenog koji je sastavljen 21.05.'92. godine kod visokog suca Okružnog suda u Glini u krivičnom predmetu protiv Borojević Steve zbog krivičnog djela ubojstva iz članka 47. Kaznenog zakona Srbije, to je dakle njihov dokument. Gdje on kaže: "Kad smo se spustili u selo našli smo naše borce koji su u selo ušli prije nas. Meni je došao jedan borac i rekao da u jednoj kući postoji jedna mlađa žena s dvoje djece i dvije starije osobe. Skupili smo se kod te kuće i vidio sam po ulasku u kuću da čitava porodica sjedi na krevetu, bili su uplašeni, mlada žena se tresla, plakala je i uz nju je bilo dvoje djece, od 2 i 4 godine. Mi smo se toga dana vratili iz akcije oko 13 sati, a sutradan je ta porodica osvanula mrtva, a tko je to uradio, po čijem nalog ja konkretno ne znam. Ja sam kasnije čuo da je suprug te žene i otac te djece došao u stanicu policije u Kostajnici i prijavio da mu je čitava porodica s roditeljima pobijena u selu. I čuo sam da je taj čovjek totalno psihički izgubljen.", završen citat. Evo, gospođe i gospodo to je ono, to vam je Banovina 1991. godine. Ono što je tragedija je da nitko za to nije ni optužen, a kamoli osuđen. I zaista apeliram na vas još jednom i neka to bude poticaj glavnom državnom odvjetniku, usvojimo ovaj zaključak koji sam predložio, a suština toga zaključka je da nam državni odvjetnik u roku 60 dana izvijesti šta je poduzeto po ovome. Ovo su ubijena djeca, ovo je ubijena naša budućnost. Hvala vam lijepa.
Na ovu raspravu i ove potresne činjenice imamo jednu repliku. Zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Šantek dozvolite da u svojoj replici pridružim se ovom vašem, ja bih rekla tragičnom i tužnom, u tužnoj raspravi, a ja ću početi repliku jednim citatom iz Sunčice i pitat ću: "Dragi naši predstavnici državne, sudske i izvršne vlasti neka vas uvijek dragi Bog podsjeti na ženu žrtvu rata, nepriznatu, nezaštićenu, omalovaženu, ismijanu, napuštenu jer ona je dio nas i vas. A vi iako ste u mogućnosti pomoći im ne činite ništa da bi ih se usrećilo ili im pomoglo za bolje sutra. Zatvaranje ljudi, žena i djeca u logore, silovanje, najveći je zločin protiv čovječnosti, a svaki logoraš ubijeni ili preživjeli najveća ljudska žrtva, ali optužnica moderne civilizacije.". Pitaju se sve te žrtve što smo mi to učinili da pomognemo njima? Je li zločin koji se zaista dogodio nemoguće kazniti, da li su svi ti iskazi koje su žrtve, negdje oko 1700 ih do sada ima dala iskaze, ostale u nečijim ladicama? Iako je većina žrtva zapamtila ime svojih mučitelja, od kojih su mnogi bili njihovim poznanici i susjedi, procesi uopće nisu pokrenuti. Kada će se procesi pokrenuti? Žrtve su bile i kod predsjednika Josipovića, obećao je i poslao u DORH što se je desilo, zar još uvijek to stoji u ladicama? Ja ovu Sunčicu povremeno pročitam i eto glavni državni odvjetniče, gospodine Bajić pokušajte vi shvatiti što i kakva je to žrtva? I odgovorite, evo ako će te se očitovati, do kud je došlo to, jer sve te žene žrtve rata doista zanima vaš odgovor.
Na repliku odgovara kolega Ivan Šantek.
Zahvaljujem. Evo, poštovana kolegice rekao sam da sam se skoncentrirao zaista na ono što je najbolnije, najbolnije su streljana djeca. Mogli bi i proširiti. U 35 mjesta tadašnje općine Glina ubijeno je 348 osoba, niko nije procesuiran. Pa ima li išta tragičnije, opet ću pročitati jedno ime, a to je druga krajnost Panežić Jaga, rođena 24.06.1899., ekshumirana je 09.07.1996. godine. Ubijena osoba rođena u 19. stoljeću, niko nije kažnjen. Hvala.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Riječ dajem uvaženoj zastupnici, gospođi Jadranki Kosor.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine glavni državni odvjetniče. Raspravljat ću o izvješću glavnog državnog odvjetnika odnosno državnih odvjetništava o radu u 2011. godini. Dakako, iz perspektive tadašnje predsjednice Vlade, budući da je 2011. godina bila ključna godina u kojoj je Hrvatska završila pregovore. To je bila godina u kojoj, sjetimo se još uvijek u proljeće, još uvijek u travnju te godine, nije bilo izvjesno hoće li Hrvatska završiti pregovore ili će ostati negdje na sporednom kolosijeku. To spominjem zbog toga što je jedno od ključnih mjesta u pregovorima za ulazak Hrvatske u Europsku uniju i jedno svakako od najtežih, ako ne i najteže poglavlje s obzirom na broj uvjeta koje smo morali ispuniti da bi smo poglavlje otvorili, ali isto tako broj uvjeta odnosno mjerila koje smo morali ispuniti da bi smo poglavlje zatvorili, bili zaista jedan ogroman posao u kojem je Državno odvjetništvo Republike Hrvatske dala svoj veliki i važan doprinos. Veliki i važna doprinos s obzirom na sve one zadaće koje smo morali izvršiti. A podsjećam da poglavlje 23 nije bila samo borba protiv korupcije, borba protiv organiziranog kriminala, borba protiv kriminala općenito, nego je to svakako bilo suđenje za ratne zločine. Dakle, mnogi uvjeti koje smo morali ispuniti u tom smislu, odnosno odgovoriti na pitanja u tom smislu Europskoj komisiji. Jer smo jedina zemlja koja u svom tijeku pristupanja uz sve ostalo što smo imali kao zaista veliku zadaću, 35 poglavlja, dakle najviše do sada mjerilo za otvaranje i zatvaranje, ali smo bili i država koja je pregovarala sa teškim nasljeđem agresije na RH nakon Domovinskog rata. I svakako dio toga poglavlja jest bilo odnosno ispunjavanje mjerila bilo je funkcioniranje hrvatskoga pravosuđa. Zato mislim da je zaista Državno odvjetništvo u svom radu koordinirajući ali samo u onom smislu da svi zajedno bez obzira koliko smo neovisni, bez obzira koliko je koja institucija neovisna nismo neovisni pa onda ni institucije kao što je Državno odvjetništva od interesa odnosno najvažnijih i najvećih interesa RH dakle u tom smislu samo koordinirajući sve one poslove koji su bili važni ponavljam i za otvaranje i za zatvaranje poglavlja 23. Mi smo u Vladi budući da je Vlada naravno morala obaviti najveći dio onoga posla koji je bio vezan i za izvješća i za svojevrsnu koordinaciju mi smo se dogovorili i sa predstavnicima Državnog odvjetništva, Vrhovnog suda, Državno-odvjetničkog vijeća, Državnog sudbenog vijeća, nadležnim ministarstvima da održavamo svojevrsne koordinacije s tim u vezi i dapače mi smo govorimo o Vladi na čijem sam bila na čelu naslijedili odluku o tzv. povjerenstvu koje je trebalo pratiti provođenje i nadzor svih poslova koji su bili vezani za borbu protiv korupcije i kriminala Mi smo se tada dogovorili da na čelu toga povjerenstva stanem ja kao predsjednica Vlade ali su na te sastanke kojima smo koordinirali poslove oko ispunjavanja obveza vezano za poglavlje 23 pozivali i predstavnike Državno odvjetništva, Vrhovnoga suda i svih neovisnih tijela kojima smo posebno svi zajedno ovdje u Hrvatskome saboru pojačali neovisnost izmjenama Ustava 2010.godine. Podsjećam da smo upravo tim izmjenama dodatno ojačali neovisnost i Državno-odvjetničkog vijeća i sudbenog vijeća i Državnoga odvjetništva RH. To spominjem danas i zbog toga što je nedavno u jednoj televizijskoj emisiji gospodin Ivo Sanader govoreći o sastanku u Vladi 4.siječnja 2010.godine istaknuo dolazak glavnog državnog odvjetnika u Vladu kao argument da se u njegovom slučaju radi o političkom progonu. Ja sam vrlo jasno rekla i ponavljam to danas u sabornici kao danas saborska zastupnica, radilo se o prije dogovorenom susretu i sastanku upravo vezanom za poglavlje 23 jer vas podsjećam u to doba jedan od velikih poslova, jedan od velikih tereta upotrijebit ću tu riječ je bila i potraga za tzv. Topničkim dnevnicima, dakle također iznimno važno pitanje vezano za poglavlje 23. Na sastanak u vladu tada pred kamerama pred brojnim novinarima uz gospodina Bajića došao je gospodin Karamarko koji je također bio pozvan kao ministar MUP-a. i to je jedina istina o tome slučaju. Kada govorimo o političkom progonu, moram se na to referirati danas evo i sa ove pozicije saborske zastupnice, tada predsjednice Vlade, želim podsjetiti da Ivo Sanader aktivirao svoj zastupnički mandat 2010.godine, sjetite se tih vremena. To je upravo nekako bilo vrijeme to je koincidiralo ne kažem da je ikakvog uzročno-posljedičnog bilo kakvog razloga odnosno da je bilo uzročno-posljedične veze u tome, SDP je podnio zahtjev za mojom smjenom kao predsjednica Vlade. Dakle gospodin Sanader je bio zastupnik i tada je za ovom govornicom zaštićen imunitetom mogao govoriti o političkom progonu, čini mi se da je to bilo vrijeme i kada je glavni državni odvjetnik podnosio izvješće o radu za prethodnu godinu. Pa gdje bi to bilo bolje mjesto nego upravo ovdje u ovoj sabornici progovoriti o istragama, tada još uvijek o istragama koje je provodilo Državno odvjetništvo dakle nego ovdje ako je bilo tko pa i bivši premijer imao ikakvog da se radilo o političkom progonu. Ono što ja mogu ustvrditi da govoreći prije svega o vremenu kada sam bila na čelu izvršne vlasti da nikada ni u jednom trenutku nije bilo bilo kakvog političkog pritiska niti na gospodina Bajića, niti na gospodina Cvitana dakle na Državno odvjetništvo u cjelini da se prema nekome započne istraga ili da se istraga koja je pokrenuta prema bilo kome zaustavi. Dakle nije bilo poticanja ali isto tako vrlo odgovorno tvrdim, nije bilo niti političkog zaustavljanja. Smatrala sam sa svojim kolegama u Vladi da je naša zadaća stvarati i otvarati neprekidno povoljan politički prostor, politički okvir za potpuno neovisan rad Državno odvjetništva. I u mom mandatu smo donijeli i niz zakona koji su ja mislim važno oruđe u radu Državno odvjetništva i danas i vezano za financiranje političkih stranaka ali isto tako i za oduzimanje imovine svima onima kojima se dokaže da su iskoristili svoj politički položaj, politički utjecaj i da su oštetili državu. I to su važni mehanizmi uz izmjene Kaznenoga zakona ZKP-a prije toga svakako iznimno važni zakoni koji stvaraju zakonski okvir ja mislim za svakodnevno sve bolji i bolji rad Državno odvjetništva. Sve je to nažalost završilo i ja isto tako o tome vrlo otvoreno govorim, završilo je nažalost i optužbom protiv HDZ-a kao stranke prvi puta u povijesti. Ali mi smo u stranci mislili i tada kada je stigla optužba ali prethodno i kada je stigla obavijest da je stranka pod istragom da sve ono što je dobro za RH mora biti i jest dobro i za HDZ. Ja sam naravno u tom cijelom postupku platila političku cijenu ali nije mi žao jer mislim da tako treba raditi svaka Vlada, svaki predsjednik Vlade, svaki ministar pravosuđa, dakle da neprekidno i stvarno bez fige u džepu potiče rad neovisnoga tijela, državnog odvjetništva, da ništa ne zaustavlja ali isto tako da poziciju političke moći ne koristi da bi rad državnog odvjetništva usmjeravao u bilo kojem ili bilo čijem smjeru. Na kraju, potičem sve one odnosno podržavam sve oni koji su tražili od državnog odvjetništva jer sam to i sama pokrenula na Vijeću za nacionalnu sigurnost, da se pronađu mehanizmi za zaustavljanje curenja informacija iz postupaka koji moraju biti zaštićeni jer je to samo i uvijek u svrhu zaštite funkcioniranja pravne države u punom smislu te riječi. Izvješće ću dakako podržati. Hvala.
Zahvaljujem zastupnici Kosor. Za riječ se javio uvaženi zastupnik Ivan Klarin, ali ga nema u vijećnici pa gubi pravo na raspravu o ovoj točki dnevnog reda. Riječ dajem poštovanoj zastupnici Ani Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Ja ću ovo Izvješće državnog odvjetništva podržati, izvješće za 2011. godinu kao što sam podržavala i dosadašnja izvješća jer zaista iscrpno iskazuju ono što im je i zakonska dužnost iskazati, a to je stanje i kretanje prijavljenog kriminaliteta i zaštita imovinskih prava Republike Hrvatske. Raspravljajući o izvješću za 2010.godinu negdje kasno 2011.godine tada sam na neki način uputila kritiku državnom odvjetništvu jer smo izvješće dobili u kolovozu. Ove godine izvješće smo dobili u Hrvatski sabor čini mi se negdje u svibnju ove godine i ne vidim razloga zašto o njemu raspravljamo tek sada u listopadu. Zašto, zato što iz tog izvješća možemo iščitati niz podataka koje koriste i državnim tijelima pa i ovom Hrvatskom saboru da zna što poduzimati na rješavanju nekih problema na koje državno odvjetništvo upozorava ili donosit odluke u cilju poboljšavanja rada tog istog državnog odvjetništva. Ja moram danas zaista pohvaliti jednu mirnu i konstruktivnu atmosferu ovdje u Hrvatskom saboru kakvoj nismo bili nazočni prethodnih godina kada se raspravljamo o izvješću državnog odvjetništva, ali je vjerojatno bilo negdje pred izbore pa su se onda u kojekakve političke i politikantske svrhe koristilo to izvješće. Jer osobno ne razumijem ovaj obrat u raspravi, pogotovo današnjih vladajućih iz razloga što se radi o izvješću za 2011.godinu, u izvješću u kojem ne nalazimo nikakve spektakularne rezultate niti glede rada državnog odvjetništva, dakle ono kontinuirano ide u nekom dobrom smjeru. Dakle ništa spektakularno nema, a ništa spektakularno se nije dogodilo recimo u smanjenju općeg kriminaliteta ili u poboljšanju zaštite imovinskih interesa države. Mislim da ovo izvješće sa nizom statističkih pokazatelje, sa nizom upozoravanja na teškoće u radu državnog odvjetništva ili na neka objašnjenja zašto rezultati poglavito u zaštiti državne imovine nisu onakvi kakvi bi trebali biti zapravo predstavlja jedno dobro štivo koje bi dnevno trebali iščitavat i premijer i cijela hrvatska Vlada i otklanjati, poduzimati mjere, pa ako treba i predlagati izmjene zakona kojim bi se te zapreke uklonile. Čuli smo danas raspravu o uknjižbi, evo samo ako otvorite stranu 97 ovoga izvješća ima posla za Vladu za cijelu godinu. Uknjižba šuma i šumskog zemljišta, uknjižba poljoprivrednog zemljišta, upis pomorskoga dobra kaže se najvrjednijeg resursa. Kaže se ovako, moramo istaknuti da je ovaj proces spor i neučinkovit, to godinama znamo, čekamo izmjenu Pomorskoga zakona. Kaže u pravilu da se vrši upis na nekretninama koje su upisane kao javno dobro, ali na svim onim drugim nekretninama gdje je potrebno radit parcelacijske elaborate, gdje mora radit komisija za utvrđivanje granica itd., kaže taj postupak je skup, nema sredstava i izuzetno spor. Što se tiče uknjižbe šuma i šumskog zemljišta kaže se da je on vrlo različit po pojedinim područjima u Hrvatskoj što je posljedica aktivnosti, odnosno neaktivnosti pojedinih uprava šuma. Pa ja zaista ne znam je li mi imamo Hrvatske šume kao jedinstveno javno poduzeće dakle pod kojem su sve te uprave šuma i koje to treba nadzirati. Inače u ovom izvješću, to je sada digresija, ali nevjerojatno je kako se često rabi sintagma različit je pristup, različita je sudska praksa, različito se radi u pojedinim dijelovima zemlje. Kao da mi nismo jedna država koja ima jednake zakone, koja ima državno odvjetništvo koje je ustrojeno od općinskih do Državnog odvjetništva Republike Hrvatske. Poglavito to govorim za Državno odvjetništvo koje ima mogućnost izdavanja naputaka u tom smislu za postupanje svojim državnim odvjetništvima, ali to se događa i na sudu i, pa se kaže tako sudska praksa ovog suda u gruntovnici je ovakva, sudska praksa onog suda u zemljišniku je onakva kao da svaka općina propisuje svoj Zakon o vlasništvu. Dakle, to je jednostavno nedopustivo i na tome treba raditi i Državno odvjetništvo, na tome treba raditi i Vrhovni sud, a na tome naravno, o tome mora voditi računa i Vlada i ministarstva da primjena zakona u Hrvatskoj mora biti jedinstvena za, na svim područjima Republike Hrvatske. Jednako tako iz ovog izvješća iščitavam da treba urediti niz zakona koji reguliraju vlasništvo posredno ili neposredno, primjerice Zakon o vlasništvu, Zakon o šumama, o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o vodama, Zakon o prostornom uređenju i gradnji koji često imaju definicije pojedinih pojmova koje kolidiraju i zapravo su ti zakoni teško primjenjivi. Još nešto na što bih upozorila, odnosno nemam, ne vidim u ovom izvješću podatak onaj koji smo imali u prethodnom izvješću, a to je uspjeh Državnog odvjetništva kada zastupa državu, kada je država tužiteljica je onda taj uspjeh 83% bio, a kada je država tužena uspjeh je samo 33%. Zašto je to važno? To je važno jer se vidi da Državno odvjetništvo kada kreće u tužbu onda ima i dovoljno dokaza za to i ne ide na pamet u utuženja. Ali često mora zastupati državu kao tuženika iz razloga što ministarstva ne žele sukladno ZPP-u kada se mora krenuti prethodno u nagodbu ministarstva ne žele se nagoditi premda znaju unaprijed da je taj spor izgubljen. Dakle, i odvjetništvo mora voditi postupak čime radi dodatne troškove za državu. Evo zato veseli ovaj podatak da je za 10% povećan broj nagodbi koji je sklopljen. Dakle, možda se nešto pomiče. Jednako tako dobar je podatak da je broj prijava protiv pravnih osoba i ove godine porastao za 17% a prethodne za 32% što je, što nije pitanje nekakvog počinjenja kaznenih djela od strane pravne osobe već samo dosljedan rad Državnog odvjetništva na provedbi zakona. Evo i u tom smislu me čudi samo podatak da je od ukupno presuda protiv pravnih osoba čini mi se 213 da je u samo 17 slučajeva oduzeta imovina od tih pravnih osoba. To je zaista podatak koji zaslužuje neko obrazloženje iz razloga što se postupci protiv pravnih osoba vode uvijek vezano uz odgovornost odgovorne osobe onda kada ta osoba kako smo tu iščitali u većini slučajeva je u kaznenim djelima prevare u gospodarskom poslovanju, kada ta osoba svojim ponašanjem pribavlja korist za pravnu osobu a ne za sebe i nikako ne korespondira ovaj podatak da je toliko presuda, a samo 17 slučajeva oduzimanja imovinske koristi. Ove izvanredne uspjehe državnoga odvjetništva u kaznenom dijelu, dakle od 87% odnosno uskočkim predmetima 97% i podatke o 255 milijuna zamrznute imovine i 79 milijuna oduzete imovine držim da treba uzeti sa rezervom. Oni su dobri, ali moramo naglasiti jer to možda javnost ne zna da se ovdje radi o prvostupanjskim presudama. Dakle, ovo nisu pravomoćne presude kako iščitavam iz izvješća. Prema tome, konačni rezultat, odnosno konačni postupci možda neće biti takvi jer moraju proći provjeru u žalbenom postupku, u drugostupanjskom postupku. Prema tome, vjerojatno i neće biti sve tako kako u ovom Izvješću stoji. I još na kraju o curenju informacija evo sada govore svi. Ja to, to glavni državni odvjetnik dobro zna. Ja to svake godine ponavljam. Svake godine dobivam odgovor da to čine neki drugi, sve stranke u postupku i svake godine kažem da nisam zadovoljna, jer držim da državni odvjetnik ima mogućnost i ima alate iz Kaznenog zakona bez obzira na izmjene ZKP-a da se posveti tome i da prije svega zbog ozbiljnosti države koja se hoće ozbiljno boriti protiv korupcije i organiziranog kriminala da ne dozvoli da mu se opstruira istraga. Hvala.
Hvala i vama. Imamo prijavljenu još jednu pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Đurđica Plančić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče, glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege zastupnici. Gradonačelnica sam jednog malog otočkog grada i u svom izlaganju osvrnut ću se na, u javnosti manje eksponirani segment rada državnog odvjetništva o kojemu su govorili i neki prethodnici, ali ja ga želim još jedanput naglasiti. Radi se o uknjižbi prava vlasništva Republike Hrvatske na nekretninama, konkretno nad šumskim i poljoprivrednim zemljištu i pomorskom dobru upisanih u zemljišne knjige kao opće narodna imovina s pravom upravljanja prednika jedinica lokalne samouprave ili društveno vlasništvo što provode Građansko-upravni odjeli Državnih odvjetništava. Ako je nama u jedinicama lokalne samouprave barem nama na Hvaru uzrokuju velike poteškoće i stvaraju štetu. U izvještaju se navodi da je do kraja 2011. godine obrađeno ili provjereno milijun 523 tisuće 335 katastarskih čestica što čini 99,79% svih čestica što znači da je taj posao pri samom kraju. Treba priznati da je Državno odvjetništvo obavilo veliki posao. Dakle, temeljem Zakona o šumama iz devedesete godine šume i šumsko zemljište koje su bile u društvenom vlasništvu po sili zakona postale su vlasništvo Republike Hrvatske bez obzira tko je do tada bio nositelj prava korištenja. Stjecatelj vlasništva ovlašten je svoje pravo upisati u zemljišne knjige. Kako stoji u Izvješću uknjižba se vrši na temelju podataka i dokumentacije koje Državnom odvjetništvu dostavljaju Hrvatske šume, tj. uprave šuma na terenu temeljem podataka Središnjeg državnog ureda za upravljanje državnom imovinom, Ministarstva pravosuđa – Sektora za zemljišne knjige, vlastitom provjerom, ali i na temelju podataka do kojih Državno odvjetništvo dođe na bilo koji drugi način. Zahtjev za upis poljoprivrednog zemljišta temelji se na Zakonu o poljoprivrednom zemljištu iz '91. Uknjižba poljoprivrednog zemljišta vrši se ne temelju podataka o česticama i površinama za koje se pribavi potvrda da su određene nekretnine na dan stupanja na snagu Zakona o poljoprivrednom zemljištu nalazile izvan granica građevinskog područja što nije uvijek slučaj jer kako piše u izvještaju takvu potvrdu je teško pribaviti pa se uknjižba u pravilu vrši na temelju podataka koje sami pribavljate od nadležnih tijela. Rezultat ovakvog postupanja Državnog odvjetništva i zemljišno-knjižnih odjela mjesno nadležnih sudova je da su gotovo sve šume i šumske površine te poljoprivredna zemljišta koja nisu u privatnom vlasništvu postala vlasništvo RH. To ne bi bilo sporno kada se uknjižba vlasništva u korist RH ne bi vršila temeljem podataka pribavljenih na dva spomenuta dvojbena načina. Prvo, na bilo koji način i drugo temeljem potvrde da su se na dan stupanja na snagu Zakona o poljoprivrednom zemljištu određene nekretnine nalazile izvan granica građevinskog područja. Naime, jedan od čestih načina pribave potrebnih podataka je uvidom u posjedovno i zemljišno-knjižno stanje nekretnina, dakle stanje kulture koje se želi uknjižiti i do kojih se dolazi u mjesno nadležnim uredima za katastar, odnosno zemljišno-knjižnim odjelima sudova. Zbog kronične neažurnosti katastra, a i sudova, podaci o zemljištu u većini slučajeva ne odgovaraju stvarnom stanju pa se tako gotovo redovito događa da je u katastru predmetno zemljište upisano kao šuma, pašnjak, oranica, njiva, vinograd, voćnjak i slično u naravi zapravo građevinsko zemljište koje se nalazi unutar granica građevinskog područja i koje se unutar tih granica nalazilo i '90-e i '91. godine. No, bez obzira na to kao i na potvrde koje jedinice lokalne samouprave pribavljaju od nadležnih odjela za prostorno planiranje da bi dokazale da se predmetno zemljište nije nalazilo izvan veću upravo suprotno unutar građevinskog područja sudovi prihvaćaju zahtjeve Državnog odvjetništva i knjiže RH kao vlasnika. Time se jedinice lokalne samouprave dovode u neravnopravan položaj u kojem ne mogu ostvariti svoja prava na građevinskom zemljištu unutar građevinskog područja, a što bi im trebalo biti omogućeno temeljem Zakona o građevinskom zemljištu i Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Za ilustraciju apsurdnosti situacije mogu navesti primjer svoga grada u kojem je zemljište na kojem je zgrada Gradskog kazališta, ljetno kino kao i već izgrađeni veliki dio jednog naselja uknjižen na RH. U tim slučajevima izloženi smo dugotrajnim i skupim sudskim postupcima, troškovima odvjetnika i vještaka kao i tužbama vlasnika kuća kojima je grad ranije prodao građevinsko zemljište, a koji se sada ne mogu uknjižiti. U žalbenim postupcima drugostupanjski sudovi kao što smo već čuli u ranijim izlaganjima zauzimaju različita pravna stajališta. Ovdje bih istakla jedno, ono sa zajedničkog sastanka sudaca Građanskog odjela Županijskog suda u Splitu od 8. svibnja 2010. koje glasi: "Da bi titular prava vlasništva stečenog temeljem zakona, dakle Zakona o šumama, Zakona o poljoprivrednom zemljištu, u smislu odredbe članka 130. stavak 1. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, odnosno odredbe članka 15. stavak 3. Zakona o zemljišnim knjigama mogao ostvariti upis tog prava u zemljišne knjige dužan je prema stanju u času kada je taj prijedlog stigao zemljišno-knjižnom sudu, dakle potčlanak 107. Zakona o zemljišnim knjigama, dokazati pretpostavke za upis knjižnog prava. Konkretno, nad nekretninama koje su u zemljišnim knjigama upisane kao društveno vlasništvo kada zemljišno-knjižno stanje u međuvremenu nije izmijenjeno potrebno je dokazati da je ta nekretnina na dan 16. listopada '90. godine predstavljala šumu, odnosno šumsko zemljište u državnom vlasništvu. Međutim, u distinkciji izvještajne pretvorbe poljoprivrednog zemljišta u društvenom vlasništvu te građevinskog zemljišta ne mogu biti isključivo mjerodavni podaci iz šumsko-gospodarskih osnova, da je dotično zemljište obuhvaćeno šumsko-gospodarskom osnovom na dan 16. listopada '90. već je nužno priložiti i podatke građevinskog područja naselja na dan izvršene pretvorbe. Jedino se na takav način može zaštiti pravo jedinice lokalne samouprave stečeno Zakonom o građevinskom zemljištu kojim je po sili zakona prestalo društveno vlasništvo, a na građevinskom zemljištu koje nije bilo privedeno namjeni i pravo stečeno Zakonom o osnovnim vlasničko-pravnim odnosima kojima su neizgrađeno građevinsko zemljište u društvenom vlasništvu nad kojim su pravo korištenja imale dosadašnje općine preuzele općine i gradovi.", završen citat. Poseban problem predstavlja uknjižba čestica pomorskog dobra i to u naseljima u uvjetima kada granica pomorskog dobra nije određena. Tako se u našem slučaju dogodilo da se RH samo temeljem činjenice da su neke velike čestice označene rivom uknjižila na zemljište gradske tržnice, ribarnice i gradskih poslovnih prostora izgrađenih uz obalu u središtu grada. Time smo onemogućeni u raspolaganju objektima i moramo skupim postupcima vještačenja geodetskih elaborata cijepanja parcela dokazivati očite činjenice. Premda je prema izvješću postupak uknjižbe vlasništva RH pri završetku smatram da je bilo nužno ovom postupku pristupiti znatno obzirnije jer je osiromašenim jedinicama lokalne samouprave mogućnost raspolaganja nekretninama na njihovom području dragocjeno. I na samom kraju želim pohvaliti Izvješće državnog odvjetnika kao sveobuhvatno, iscrpno i jasno i reći da ću ga podržati. Hvala.
Hvala i vama. Sad ćemo još čuti završnu riječ Glavnog državnog odvjetnika poštovanog Mladena Bajića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja ću biti veoma kratak, samo nekoliko načelnih odgovora na vaša pitanja, odnosno primjedbe bolje rečeno. Prije svega kao i prošle godine doživljavam kritiku jer mislim da bi sve trebalo kritizirati u svakom dijelu naše izvješće jer samo tako ćemo povećati efikasnost kvalitete itd. Ovo ne govorim iz demagoških razloga nego jednostavno zato što ideja svakog od vas je dobrodošla u funkcioniranju rada i sustava Državnog odvjetništva. Neujednačenost pojedinih državnih odvjetništava u sudskoj praksi je evidentirana i sa naše strane i mi smo tu, pogotovo u odnosu na analizu odbačaja kaznenih prijava, već poduzeli u ovoj godini čitav niz radnji. Napravili smo jednu detaljnu analizu i dali uputu po državnim odvjetništvima da vidimo koji su razlozi i zašto je takav različit pristup. Prije svega, odgovor je u tome što je različiti pristup pojedinih policijskih uprava na terenu u odnosu na broj podnesenih kaznenih prijava zbog posjedovanja manjih količina opojnih droga. Na pojedinim područjima se ide odmah u prekršajna postupanja, a kod nekih državnih odvjetništva, kao što je npr. Dubrovnik, Pula tamo se ide u kaznene prijave itd. itd. U svakom slučaju u slijedećem izvješću o tome ćemo dati odgovor detaljniji, a i siguran sam da ćemo usuglasiti postupanja i u kaznenom, ali i u određen način i u građanskom dijelu. U odnosu na primjedbe gospodina Lesara, ja doista znam da je to jedan objektivni problem progona ovih kaznenih djela. Možda je državno odvjetništvo bez obzira na stajališta Vrhovnog suda, stajališta sudova, trebalo ići u progone kod nekih od tih kaznenih prijava itd. Međutim, činjenica je da čak i sljedeći, novi zakon o čemu je govorio gospodin Lesar nije predvidio objektivnu odgovornost poslodavca, nažalost i tu ćemo se također nać u određenim problemima. Iako, siguran sam da ćemo u tom dijelu prihvatiti sugestiju da budemo manje konzervativni, kako je gospodin Kajin kazao, u odnosu na ova kaznena djela. Nešto vezano za imenovanja, mislim da je gospodin Lesar i o tome govorio, imenovanja državnih odvjetnika i zamjenika ne radi državni odvjetnik, glavni, nego Državno odvjetničko vijeće u kojem su pored 7 pripadnika državnog odvjetništva iz različitih razina, birani neposrednim putem, tajnim glasovanjem itd. dva predstavnika Hrvatskog sabora i dva ugledna profesora Pravnih fakulteta. Izvješća, da li 4 puta godišnje ili ne? Šalim se, ali doista možemo govoriti o svim mogućim tajminzima, ali ovo zadnje što se dogodilo ne može biti tajming, jer to ide na štetu državnog odvjetništva ako ništa drugo. Toliko, o tome. Na štetu državnog odvjetništva. Činjenica je da smo na određeni način, ili ovako, ili onako uključeni u taj dio ide nam na štetu, to je jedan razlog. Drugi razlog je, koji morate znati, ovo izvješće je pred Parlamentom 5 mjeseci. I treći razlog je, znate da su uhićena dvojica policajaca koji su odali 4 velike operativne akcije, jedna od tih je i ova. Ova je najmanja tako da i to znate, najmanja. Nešto o primjedbama uvaženog zastupnika Đurovića. Nisam ustrojio zakon ni sustav, on je ustrojen onako kako ga je Hrvatski sabor već davno napravio, a kontrola tog ustroja napravila je i Europska komisija kroz monetoring i u tom pravcu nema nikakvih primjedbi. Osim da možda treba staviti na određeni način pod kontrolu i nadzor odbačaje kaznenih prijava na način kako je to sad napravljeno u odnosu na uskočke predmete, a o tome neću puno govoriti da vam ne oduzimam vrijeme i prostor. Nažalost, doista uvaženi zastupnik nema konzervativni pristup kao državno odvjetništvo, jer prihvaćanje činjenica ili navoda pojedinih portala počevši od WikiLeaksa pa do nekih drugih poruka ili slično, uzima kao zdravo za gotovo kao činjenicu. Mislim to je, ako bi mi imali takav pristup onda mislim da bi pola države bilo u zatvoru, to je sigurno. I ja sam ipak skloniji konzervativnom pristupu kako kaže zastupnik Kajin. Gospodin Pupovac, također pogrešno govori o ujednačenom postupanju, što apsolutno prihvaćamo, kadrovskom unaprjeđenju itd. Govorio je i o uspješnosti za postupanje u predmetima ratnih zločina. 43% je osuđujućih, 40% oslobađajućih, dakle ne 60, nego 43%, ali to je matematika itd. Međutim, moramo voditi računa i o činjenici da se radi uglavnom o starim predmetima koji su davno već optuženi, dio njih je u obnovi postupka. Kad su dokazivanja u tim predmetima bitno drugačija negoli kad su presude u tim predmetima donesene u odsutnosti. Što se tiče primjedbe da nema popisa državne imovine, ja se slažem, ta primjedba apsolutno stoji ali državno odvjetništvo nije tijelo koje bi trebalo imati popis državne imovine. Uvaženi zastupnik Kajin spominje nekoliko predmeta vezano za područje Istre, vezano za spor oko toga da li je određeno zemljište državno ili gradsko, počevši od Rovinja pa dalje. Doista, tu postoje određeni prijepori u pogledu i sudske prakse, i stajališta Županijskog suda u Puli u odnosu na neke druge sudove. Međutim, Vrhovni sud Republike Hrvatske je sasvim jasno i glasno po reviziji zauzeo određeno stajalište. Državno odvjetništvo postupa isključivo po zakonu, prema tome onako kako je zakon određuje tako ćemo mi postupat, a da li je to, doista treba biti tako ili ne, ja mislim da bi u tom pravcu trebalo razmisliti da li su određena zakonodavna rješenja točna ili dobra. Sličnu situaciju imamo na području Mljeta gdje se već nekoliko godina vodi jedan spor. Vrhovni sud je stao na stajalište koje zastupa i državno odvjetništvo jer se radi o državnoj imovini, ali državno odvjetništvo nije i ne želi biti kočnica nikakvog gospodarskog razvoja ili rasta. Jer jednostavno treba promijenit zakon i država da zna što hoće, što je njeno, što je regionalno, što je lokalne samouprave. Nije ovo ništa protiv toga, ali kako bude u zakonu tako ćemo postupat zato smo i plaćeni, konačno. U odnosu na pojedinačne upite za pojedine predmete koje ne znam napamet, svaki zastupnik će dobit odgovor na to pitanje. Samo čas. Nešto o silovanjima. Prošle godine je uvažena zastupnica Ruža Tomašić, meni ovdje u Hrvatskom saboru dala ovu knjižicu Sunčica. Dakle, ukupno je procesuirano, postupci su protiv 22 okrivljenika zbog ratnog zločina počinjenog silovanjem, u ovom razdoblju, od toga je osuđeno 5. Prema bazi podataka službenim bazama podataka raspolažem podacima o 67 žrtava ratnog zločina silovanja. Knjigu "Sunčica" koju smo dobili prošle godine mi smo odmah dostavili Policijskoj upravi Zagrebačkoj odnosno ravnateljstvu policije, održali nekoliko sastanaka i s njima, a i sa Udrugom Sunčica kako bi pojačali kriminalističku obradu i došli do što većeg broja osoba koji se spominju u toj knjizi ali čiji identitet nije poznat. On se samo naznačava itd. dakle cilj je i nama da dođemo do tih istih podataka, da ispravimo nepravdu koja sigurno postoji. Postupanje cijelo u ovom predmetu je preneseno u županijsko odvjetništvo u Osijeku. Tamo su većina tih žena pozvane ispitane dale izjavu itd. zatraženo je prikupljanje svih raspoloživih podataka putem Ureda tužiteljstva Međunarodnog kaznenog suda za bivšu Jugoslaviju u Den Haagu da se tamo pretraže svi njihovi arhivi, dokumenti, izjave itd. to je u tijeku, zatraženo je prikupljanje podataka od Tužilaštva za ratne zločine Srbije, a isto tako pregled predmeta protiv Gorana Hadžića kojemu je danas počelo suđenje u kom predmetu ima određenih informacija vezano za silovanja. Još samo nešto o curenja informacija. Ja naravno ne mogu sa sigurnošću kazati da informacija nikad nije procurila iz Državno odvjetništva, da vam odmah kažem jer onda bih znao od koga kada bi na to pitanje mogao odgovoriti. Ne tvrdim da je. Mislim da nije, a znate zašto? Nikad informacije nisu procurile u vrijeme i za vrijeme dok je prethodni postupak u tijeku, dakle dok nije donesen nalog o provođenju istrage, nikad. Nešto o raspravi gospodina Šanteka. Prema mojim informacijama prema zapovjednoj odgovornosti optuženo je 5 osoba za zločine koji su počinjeni na području Gline u odnosu na neposredne počinitelje. Nažalost mi još nemamo informacije koji bi to ljudi mogli biti. Policija i dalje radi po tome, zahtjev je tamo dostavljen u više navrata itd. Uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić je govorila o radu maloljetničkih odjela i ja moram kazati da sva veća državna odvjetništva dakle županijska i općinska državna odvjetništva u sjedištu imaju defektologe ili stručne suradnike i da zamjenici u svim tim odvjetništvima rade isključivo maloljetnički kriminal, bar su takve moje informacije. Dapače, postoji Odjel za maloljetnički kriminal itd. U odnosu na primjedbe na uvaženog zastupnika Branka Vukšića, provjerio sam u međuvremenu Općinsko odvjetništvo u Puli je vodilo postupak u svezi navoda o kojem on govori, međutim u tijeku postupka nisu potvrđene osnove sumnje odnosno nije se došlo levl više nivo više, nego li je u samim naznakama i informacijama koje smo imali. Ispitane su i osobe koje su imale određenog informacije o tome da ne kažem nešto drugo, međutim nisu potvrdile ono o čemu vi danas govorite. Nažalost, nemam ništa protiv toga da ako su osobe ohrabrene pa ponovno to mogu kazati mi nemamo ništa protiv toga da postupak nastavimo. Što se pak tiče HRT-a odgovorno tvrdim da nikad kaznena prijava o čemu govore vaši policajci nije podnesena i ja bih molio da mi te policajce usmjerite prema meni, bit ću im zahvalan da mi kažu gdje to postoji. Istina, postoji 8 anonimnih kaznenih prijava anonimki u odnosu na stanje na HRT-u i policija po našim nalozima kao i Županijsko odvjetništvo u Zagrebu radi na tim predmetima. Što se tiče mog osobnog osiguranja, ja vam jednostavno mogu dati jedan kratki odgovor na to pitanje, uopće se ne bojim, nikakvih posljedica pa ni onih najgorih. Prema tome, tko hoće nek izvoli tako da vam odmah kažem. Nije me strah ako vam to što znači. Samo taj razlog. Gospođa Đurđica … iste primjedbe koje su bile vezane za područje Dubrovnika, Mljeta, naravno Istre važe i za Hvar. Ja bih bio sretan da zakonodavac riješi to pitanje i da ne budu primjedbe na strani Državnog odvjetništva kako te stvari ne rješavaju. I još na kraju podaci o zločinima vezano za 2.svjetski rat o čemu je govorio uvaženi zastupnik Šeks. Kaznene prijave su podnesene protiv 11 poznatih počinitelja i 26 kaznenih prijava protiv nepoznatih. 2 poznate osobe su odbačene, 9 osoba su prijavili građani itd. u svim predmetima je angažirana policija da provede izvide, kriminalističku obradu i podnese kaznene prijave. Od svih tih predmeta nekoliko predmeta je bilo u istrazi ali su počinitelji umrli za vrijeme istrage, a 1 osoba je sada u istrazi vezano za zločin iz 2.svjetskog rata. U tijeku su izvidi u donosu na 6 osoba. Hvala gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem glavnom državnom odvjetniku. E sada gledajte ovako, imamo prijavljeno više replika što znači da ćemo produžiti ili s replikama u 15,00 sati? Kako žele zastupnici? Pozivam one koji su se prijavili za repliku da o tome ne odlučuju jel. Ali mislim da bi to sada bilo 2, 4, 6, pa 3 odgovora to je 12 minuta to je malo previše, pa ćemo onda u 15,00 sati nastaviti sa replikom. Sada određujem stanku. Hvala.
Kolegice i kolege, nastavljamo s radom. Imamo tri replike. Prvi se javio Dragutin Lesar. Izvolite kolega.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine Bajiću, meni je drago da ste se očitovali na moje primjedbe u vezi članka 114. Kaznenog zakona i slažem se s vama da je kod dijela njih možda trebalo ići na kazneni postupak bez obzira na praksu sudova. Ali ono što želim posebice upozoriti, a iz vašeg izvještaja, ali i izvještaja drugih tijela, izostanak isplata plaće i izdavanje potvrde za neisplaćenu plaću ili dio plaće nije sankcioniran niti kao prekršaj, a u članku 85. Zakona o radu je to izrijekom navedeno, obaveza poslodavca, a u prekršajnim odredbama zapriječena kazna 61 do 100 000 kuna. I drugo, moram se složiti s vama da je i novi zakon, odnosno članak 132. Kaznenog zakona nije do kraja čist i želim vas izvijestiti da ćemo sutra kao klub zastupnika u Saboru ponuditi dopunu članka 132. Kaznenog zakona prema kojem bi neizdavanje potvrde za neisplaćenu plaću ili neisplaćeni dio plaće bilo kazneno djelo.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, Ivan Šantek. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Evo za glavnog državnog odvjetnika, kad ste govorili o … rekli ste da je pet osoba optuženo. Moje su informacije bile da ih je bilo šest, ali nije važno. Suština cijele priče je da oni nisu nama dostupni nego se nalaze u bijegu. I strašan je ovaj podatak upravo što je u ovom izvješću na stranici 27 da je optužen u odsutnosti 2999 osoba, sveukupno 3432. Međutim čak i kad budu izručeni, a sjećate se slučaja Duška Maslovare, onda nemamo dovoljno dokaza pa ih moramo pustiti. To se upravo dogodilo sa Maslovarom. I još jedan slučaj za koga sam i osobno kao zastupnik postavio zastupničko pitanje, a to je ponovljeno suđenje Borislavu Mikeliću, čovjeku koji je u vrijeme ovih događaja koje ja spominjem i o kojima sam danas govorio bio vrlo važan politički čimbenik u Petrinji. Dakle, na ponovljenom suđenju Bori Mikeliću državno odvjetništvo je odustalo premda je on bio negdje '90.-tih godina, '93. čini mi se osuđen za ratni zločin nad cijelim stanovništvom na kaznu od 20 godina. U ponovljenom suđenju nije bilo dovoljno dokaza te je oslobođen svake sumnje za ratni zločin i može slobodno doći u Hrvatsku. To je ono što mislim da je tragično i još jednom apeliram na sve kolege, prihvatimo ovaj zaključak jer dužni smo prema ovoj djeci koja su bila faktički strijeljana. Sve ovo drugo mogu razumjeti, ali nikako ne mogu otrpjeti da nema kažnjenih zločinaca nad djecom. Hvala.
Hvala i vama. I zadnja replika Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa. Gospodine državni odvjetniče glavni, opet smo dobili odgovor o curenju informacija u jednoj rečenici, dakle nijedna informacija nije izašla ispred istražnog postupka i ja tvrdim da one ne cure iz državnog odvjetništva. Recimo da to vjerujemo ovako, ali je činjenica da se informacije koje su zaštićene, koje su po zakonu tajne pronose i prenose i da se zapravo ništa ne događa, a da svi znamo da one štete probicima istrage, stoga ste dužni nešto poduzimati. Ja ponovo ukazujem na članak 351. Kaznenoga zakona koji ima opis bića kaznenoga djela ako se prenosi ili drugome priopćava nešto za što se zna da je tajni podatak. Prema tome, vrlo je lako vidjet tko objavljuje i prenosi bez obzira što po Zakonu o medijima nitko nije, novinari nisu dužni otkrivat izvor za svoje podatke i nisu tako je, ali i za njih vrijedi i za uredništvo da ono za što se zna da je tajni podatak se ne smije dalje prenositi i priopćavati drugima jer to čini kazneno djelo. Prema tome, još uvijek ne znamo zašto se nikad ne procesuiraju takvi slučajevi, kao i ne čini usluga u onim slučajevima istraga, negdje ima možda 10 okrivljenika pa je možda teško utvrdit otkuda, ali u nekima gdje ima po 1 ili 2 pa imate samo jednog ili dva odvjetnika i sebe pa onda i ne bi bilo toliko teško to utvrđivat. Ali ponavljam, to prije svega radi zaštite ozbiljnosti države, zaštite kvalitetnog provođenja istrage, a interes javnosti može biti i to je ono što objavljuje USKOK i Državno odvjetništvo na svojim stranicama, ali svakako interes javnosti nije nego najobičniji trač, fonogrami koji se ispisuju po medijima. Hvala.
Hvala. Ovime zaključujemo raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Idemo Izvješće o radu državnih odvjetništava za 2011. godinu. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu državnih odvjetništava za 2011. godinu." Molim da se izjasnimo tko je za. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen sa većinom glasova, 115 za, 5 protiv i 4 suzdržana. U skladu sa prijedlogom zastupnika Ivana Šanteka dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Državno odvjetništvo Republike Hrvatske u roku od 60 dana podnijet će izvješće Hrvatskom saboru o poduzetim mjerama radi otkrivanja, izručivanja i kažnjavanja počinitelja ratnih zločina nad djecom i civilnim osobama ubijenim tijekom Domovinskog rata." Molim da dizanjem ruke se izjasnimo tko je za. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Molim rezultat. Hvala. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen jednoglasno, sa 114 glasova za.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. To je - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti, prvo čitanje, P.Z. br. 146 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ministre izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Već smo početkom godine imali diskusiju o mirovinama saborskih zastupnika gdje smo te mirovine uskladili zajedno sa ostalim mirovinama u Republici Hrvatskoj dakle prema Zakonu o mirovinskom osiguranju i tada smo rekli da postoji još jedna mirovina koja je definirana jednim drugim zakonom i da ćemo vrlo brzo predložiti izmjene koje će ići u cilju da se i mirovina Predsjednika Republike po prestanku obnašanja dužnosti regulira na isti način kao i za sve građane Republike Hrvatske. I pred vama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim pravima Predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti. Uz reguliranje mirovine ovim prijedlogom zakona željeli smo riješiti još dvije stvari a to je pitanje povratka na radno mjesto nakon završetka mandata Predsjednika Republike i prava odnosno Ured predsjednika Republike po prestanku obnašanja dužnosti. Dakle, donošenjem ovog zakona Predsjedniku Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti osiguravaju se odgovarajuća radno-pravna zaštita s obzirom da mu se omogućuje pravo povratka na rad kod poslodavca kod kojeg je bio u radnom odnosu na neodređeno vrijeme i to u roku od 30 dana od prestanka obnašanja dužnosti ako je prestala potreba za obavljanje tih poslova poslodavac mu je dužan ponuditi obavljanje drugih odgovarajućih poslova jasno uz rizik ako je tvrtka odnosno poduzeće u kojem je Predsjednik Republike radio, a nakon prestanka obnašanja dužnosti ta tvrtka više ne postoji. Znači, to je rizik koji imamo svi mi da onda se ne možemo vratiti na ono radno mjesto na koje smo došli ili na dužnost ili u Sabor. Također omogućuje se ostvarivanje prava na mirovinu čiji se iznos određuje sukladno odredbama Zakona o mirovinskom osiguranju kao i svim drugim osiguranicima obuhvaćenim Zakonom o mirovinskom osiguranju. Jedina prednost Predsjednika Republike nakon prestanka obnašanja dužnosti da može u mirovinu otići neovisno o kriterijima za odlazak u mirovinu, dakle može aktivirati svoju mirovinu neovisno o godinama staža, neovisno o dobi ali mu se mirovina onda izračunava temeljem tih parametara koje ima u trenutku podnošenja zahtjeva za mirovinu. Također, omogućuje se da predsjednik i dalje ima pravo na ured, dva državna službenika za obavljanje službeničkih, odnosno administrativnih i ostalih poslova za rad ureda, te osobnog vozača i službeno vozilo, ali ograničavamo to pravo na razdoblje od pet godina po prestanku obnašanja dužnosti predsjednika. Također, reguliramo i pitanje sadašnjeg Predsjednika Republike Hrvatske kojemu je prestala dužnost, Ureda gospodina Mesića s time da ovim zakonom u prelaznim odredbama određujemo da se nastavlja korištenje ostvarenih prava u istom opsegu i može ih se koristiti sadašnji predsjednik kojemu je prestala dužnost trajno i nakon stupanja ovog zakona. Što se tiče financijskih sredstava. Dakle, nisu potrebna dodatna financijska sredstva, čak ćemo imati i određenu uštedu, jer do sada mirovina predsjednika se određivala kao 90% plaće Predsjednika Republike Hrvatske nego će mirovina biti po općem propisu. Ide u dva čitanja. Dakle, sve primjedbe koje čujemo u raspravi ćemo razmotriti i prema potrebi uvažiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem ministru Mrsiću. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ukoliko ne, otvaram raspravu. U ime kluba Hrvatskih laburista Dragutin Lesar. Izvolite kolega.
Hvala lijepa poštovani kolega potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dobro da je Vlada došla sa ovim prijedlogom zakona, ali on izaziva dvije dvojbe, dvije dileme. Prvo u članku 1. izmjena i dopuna zakona daje se mogućnost ili pravo bivšem predsjedniku Republike da se vrati na poslove s kojih je na funkciju izabran. To je inače tema i još 2 zakona čija rasprava o kojima slijedi sad nakon toga. A onda se u članku 2. dodaje novi članak koji veli da nakon prestanka mandata Predsjednik Republike može u mirovinu odmah. Dakle, može birati ili će ići dalje raditi ili će ići u mirovinu. Ja želim vjerovati da će doći vrijeme kada predsjednici Republike Hrvatske će prestanak mandata zabilježiti sa recimo 45 godina života. To je povlašteni status. Dakle, samo ga ublažavamo ništa drugo posebice zbog nastavka te rečenice da i iznos mirovine se određuje prema Zakonu o mirovinskom osiguranju 90% plaće. Nemojte se ljutiti ministre, možete se javiti za riječ nakon moje rasprave po izmjenama Poslovnika možete zatražiti riječ od predsjedavajućeg i on će vam sigurno odobriti da govorite bez obzira tko dovikuje. Ali pročitajte obrazloženje uz članak 2. kojega ste dali, pa se usaglasite. Drugo, pozdravljam i odredbu koja pravo na ured, dva službenika, osobnog vozača i službeno vozilo limitiran na pet godina. Mislim da je to primjereni rok. Ali sad postavljam pitanje zašto se tog pravila kad je ured, vozač, dva službenika izuzima sadašnji bivši predsjednik. Jer u članku 6. Zakona piše da se članak 2. i 3. ovog zakona ne odnosi na aktualnog bivšeg predsjednika Republike Hrvatske. Odgovor će vjerojatno biti pa i mirovina, hajde da se stečena prava ne mogu oduzimati, smanjivati. A što se dogodilo sa stečenim pravima državnih službenika? Sa stečenim pravima zaposlenih u obrazovanju, prosvjeti, zdravstvu, socijali raskidanjem kolektivnih ugovora? Kako to da stečena prava zakonom za državne dužnosnike, bez obzira o kome se radi, ne možemo smanjivati i ukidati i moramo se držati stečenih prava, a kada su svi drugi u pitanju onda ne zakonima nego odlukama Vlada ta stečena prava, pa često i uredbama, možemo ne samo smanjivati nego i ukidati. Zapravo ovakvim pristupom ostaju dvije kategorije građana ove zemlje, zaštićeni i povlašteni i obični koji jednom stečena prava više nitko ne smije imati. I u čemu je stvar ako bivšem predsjedniku Republike rok od 5 godina na pravo na ured, dva službenika, vozača i službeno vozilo također ograničimo na 5 godina? Koji je to argumenat da onome tko već te bonifikacije koristi će trajati 5 godina, a ne dosmrtno? Mislim da bi i u ovakvim prijedlozima zakona kada se pišu o tome trebalo voditi računa i ne predlagati rješenja koja su samo djelomično na tragu onoga što je obećano i koja su samo djelomično na tragu onoga što veli da više neće biti privilegiranih. Biti će tako dugo dok u zakonu ima izuzetaka i tako dugo dok u Saboru zastupamo tezu da povlaštenoj eliti se stečena prava na mogu umanjivati i ukidati, ali svima ostalima da. To su razlozi zbog kojih ćemo prilikom glasovanja o ovom zakonu se suzdržati od potpore iako većim dijelom zakona smatramo da je dobar. Amandman nećemo nuditi i pisati zbog stare prakse ministra Mrsića da sve oporbene amandmane odbija.
Zahvaljujem. Sljedeći u ime Kluba zastupnika SDP-a Ivo Jelušić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Pred nama je kao što je ministar rekao u uvodu zakon koji je ustvari nastavak onog što smo već u ovom sazivu ova saborska većina i ova Vlada što su već započele, a to je da na neki način smanjuju ili ukidaju određena, po našem mišljenju, prava koja to ne zaslužuju državni dužnosnici. Riječ je o famoznim zastupničkim mirovinama, mirovinama svih dužnosnika koje smo eto ukinuli i tada se postavljalo pitanje i od strane oporbe mnogima, a što je sa predsjednikom Republike? Pa evo to upravo sad rješavamo, ne onda zato što se to rješava drugim zakonom, a ne onim kojim smo to onda rješavali. Mi istina Bog u Hrvatskoj nemamo dugu tradiciju, mlada smo država, 22 godine, nemamo, nismo imali puno predsjednika dosada, a pogotovo ne onih bivših i nemamo tu određene razrađene kriterije i mjerila pa ni tradiciju kao što to neke države imaju. I druge države uređuju ovu problematiku na različite načine, ali u svakom slučaju sve civilizirane i uređene države na određeni način ovu problematiku uređuju. Pa evo i mi sad to uređujemo na ovaj način. Dakle, treba na neki način težiti tome pa što činimo da ja ću reći pomalo grubo kasta političkih privilegiranih ljudi bude sve manje kasta i da sve manje bude privilegija. I to činimo. To smo napravili sa ukidanjem zastupničkih, odnosno dužnosničkih mirovina pa pokušavamo to evo i kod predsjednika države na neki način regulirati. A ne treba u tim stvarima ni ići u drugu krajnost. Sad bi netko mogao reći pa ajmo da budemo svi ravnopravni, građani putuju tramvajem na posao mogao bi i predsjednik države ili premijer itd. Mislim nemojmo pretjerivati ni u tome. Prema tome, u svemu treba imati mjeru. Predsjednik države je institucija i treba poštivati institucije. Nakon toga što on ne bude više predsjednik države treba regulirati dakle shodno našim uvjetima, prilikama ekonomskim pa i svakim drugim i status bivšeg predsjednika. I mislim da ovaj zakon na dobar način to regulira. Određena prava koja su ovim zakonom regulirana bivši predsjednik imat će 5 godina. Sasvim dovoljno, dakle ne doživotno nego 5 godina. I to je u redu. I mislim da oko toga, pa evo i iz rasprave vidimo dosada inače da nije bilo velikih problema. Što ovim ustvari činimo? Ja bih rekao da uređujemo ovo na način jedan ajd ako mogu reći skandinavski model. Dakle, mi smo imali na ovim prostorima pa i otprilike političke kulture našeg naroda pa i naroda koji nas okružuju faraonski tip uređenja državnih vođa i čelnika i sad se moramo naviknuti na jedan drugačiji način gdje predsjednik države dakle je građanin koji je dobio povjerenje građana. I upravo zato što je dobio povjerenje građana dakle ima određena prava i obveze, ali kao građanin. Ja se pitam u kojoj bi se situaciji našli da je npr. prvi predsjednik RH doživio da ide nakon predsjedničkog mandata u mirovinu, kakva bi on prava imao? Sigurno daleko veća nego što ovim zakonom sada to reguliramo. Zato što je tada bilo takvo raspoloženje i zato što se tada tako to tretiralo. Međutim, zakon ne treba donositi ni prema jednom čovjeku konkretnome nego načelno i jednako za sve. To i je cilj zakona da on bude načelan i da se jednako odnosi prema svima. Prema tome, kada donosimo ovaj zakon treba na umu imati sve buduće predsjednike koji će biti bivši pa u tom smislu je i ova odredba da se predsjedniku omogućava da se vrati na svoj posao koji je radio prije toga dobra, ali isto tako ako ne želi se vratiti da može ići i u mirovinu. To je uvjetno, da kažem, jedini privilegij da može ići u mirovinu, bez obzira na to da li ima 65 godina ili ne, ali po uvjetima Zakona o mirovinskom osiguranju. Dakle po onom, i imat će onoliku mirovinu koliki je njegov doprinos u mirovinskom sustavu. I tu se ne slažem sa kolegom Lesarom, dakle tu je bi, ako predsjednik države, potencijalno govoreći ima 45 godina i želi ići u mirovinu, da može ali će mu mirovina vjerojatno biti jako mala, jer neće imati dovoljno staža, jer nije dovoljno uplaćivao u mirovinski sustav. I u tome se vidi, dakle, pravednost ovog zakona. Dakle, da je u tom smislu građanin kao i svaki drugi, po istim uvjetima ide u mirovinu. Mislim da je ovaj zakon dobar kao i oni prethodni o kojima smo razgovarali kad je riječ o dužnosničkim mirovinama jer polako dokidamo tu tzv. političku klasu koja je bila, pogotovo proteklih godina prilično privilegirana, ljudi su za par dana sjedenja u Saboru imali pravo i na saborsku mirovinu. Mislim da ovdje polako uređujemo i u ovom smislu naše odnose i u društvu i u politici i idemo ka jednom normalnijem, demokratskim, jednom skandinavskom modelu kao što to i treba.
Kolega Jelušić, ja se ispričavam na trenutak ću vas prekinuti. Kolegice i kolege zastupnici zadovoljstvo nam je u Hrvatskom saboru pozdraviti delegaciju Odbora za proračun i financije skupštine Republike Kosovo. Dobro nam došli i dobar dan. [[Pljesak]] Hvala. Nastavite.
Hvala vam lijepa. Pa evo nastavit ću. Dakle, mislim da je ovaj zakon u tom smislu dobar jer još više demokratizira naše odnose u društvu, jer smanjuje dakle privilegije koje su, složit ćemo se, bile neopravdani kod političkih dužnosnika općenito. Jedno smo riješili prethodnim zakonom, sada i za predsjednika reguliramo na ovaj način. Pri tome, dakle ne dovodeći u pitanje, kako da kažem, ugled predsjednika države kao institucije, jer kroz instituciju ove zemlje se ogleda i ugled države. Prema tome ne smijemo ni do krajnjih mjera banalizirat to ili ukidati sva "privilegije ili prava". Rekao sam odmah na početku, ne možemo i zatražiti sada od predsjednika države ili premijera da kao i većina građana vozi se tramvajem na posao, jer eto većina to tako radi. Dakle, predsjednik je čovjek koji je dobio povjerenje građana, ima određena prava i obveze, nakon toga također regulira smo koje i kakve. Dakle, primjerene ovom trenutku političkom i društvenom u kojem se nalazimo. I mislim da je ovo dobar način da trajno uredimo odnose, kada je riječ o predsjedniku države, kao i o prethodnim stvarima o kojima sam govorio kada je riječ o svim dužnosnicima i zastupnicima itd. I mislim da ovo konačno treba biti tema koja je iza nas i da konačno to riješimo trajno za sve buduće generacije, ovu i sve buduće generacije ispred nas. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo 2 replike. Prvi se javio Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Pa poštovani gospodin Jelušić je i danas spomenuo, ali i u prošloj raspravi se isto provlači pitanje kada smo govorili o dužnosničkim mirovinama, pravima. Bi ste li vi ovoj strani, da je predsjednik Tuđman živ, bi ste li vi tako govorili? Pa valjda smo se udaljili od, koliko je prošlo vremena i valjda se ne bi vraćali u 90. godine. I danas sasvim sigurno da razgovaramo na drugi način i ne bi smo mnoge stvari ponovili što su se nekad radile 90.godine., ali nemojte to je jalov argument, bi li on. Možda bi s 12 godina odmaka, možda bi, oni hrabri. Hvala.
Hvala. Imamo još jednu repliku Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa moram reagirati jer nije mi jasno čemu ovo faraonski odnos i da je netko bio faraon. Kao što su bivši predsjednik Mesić i današnji Josipović izabrani od Hrvatskog naroda tako je predsjednik Tuđman isto izabran od Hrvatskog naroda. Međutim, u trenucima kada ispravljate svoje greške, jer kad ste mijenjali jedan zakon niste obuhvatili sve, onda me to neodoljivo podsjeća i na priču o tome da predsjednik više neće stolovati na Pantovčaku. To je bila priča u kampanji 2000. Međutim, otišao je pokojni predsjednik Tuđman, svi poslije su ostali na Pantovčaku, niko se nije micao. Međutim, bitno je demagoški pričat nešto, ako iko demokratski izabran onda je to bio predsjednik Tuđman, a vi pričajte što god hoćete. I mislim da bi trebalo bit malo više poštovanja prema čovjeku koji je otac Hrvatske domovine.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Jelušić izvolite.
Hvala lijepa. Ja ne znam gospodine Šuker s kim ste vi polemizirali i kome ste dali repliku, ja ništa od toga nisam rekao. Ja sam rekao da je ovdje bilo faraonskih, ja nisam rekao da je to Tuđman, to ste vi rekli, ali dobro sad sam saznao nešto i od vas, da je to Tuđman bio, ja to nisam rekao. Ali ako ga vi tako prepoznajete onda je to vaš problem.
Hvala. U ime kluba Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata Boris Blažeković. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Mi u klubu HNS-a imamo par načelnih primjedbi, principijelnih stavova i zato klub HNS-a predlaže predlagaču ovog zakona da se još jednom i sa drugih pogleda razmotri navedeni prijedlog. Naime, čini nam se da je prijedlog napravljen bez sagledavanja 3 vrlo važna segmenta. Prvo predsjednik republike ko institucija. Predsjednik republike je jedina osoba, pojedinačna institucija u Republici Hrvatskoj koji je izabran na neposrednim izborima svih građana. Time je predsjednik republike postao jedan od institucionalnih stupova društva. Osobno nisam siguran da je potrebno tu instituciju nakon što obavlja najmanje 5, a najviše 10 godina funkciju, funkciju predsjednika republike sa završetkom mandata zanemariti i stavljati u poziciju, uvjetno rečeno, nebitne, a nakon 5 godina opet, uvjetno rečeno, obične osobe. Uvjeren sam da nitko tko je izabran od strane građana na neposrednim izborima za predsjednika republike nije više i ne može nikad biti, opet uvjetno rečeno, obična osoba. I na nivou simbola i na nivou specifičnih iskustava u komunikaciji sa ostalim i suvremenima predsjednicima i predsjednicama vlada i svih ostalih država u svijetu. I na nivou simbola čini mi se da se prelako i bez ikakvog respekta odričemo simboličnih stupova institucija koje i društvo i pojedince tjera da se neki ljudi i institucije poštuju i zbog same pozicije odnosno na nivo simbola. Čini mi se da je za moralnu čvrstinu i promociju svih vrijednosti bitno poštovanje i kontinuitet poštovanja institucija u koju svakako spada i predsjednik Republike. To je jedan segment kojeg bi voljeli da se još jedan put razmotri i sa te strane, a vezano za prijedlog izmjena ovog zakona. Drugi segment koji se nameće sam po sebi a nije po nama po HNS-u od predlagatelja izmjene zakona uzet u obzir je uloga koju predsjednik Republike vrši i ime tijekom obavljanja poslova koje proizlaze iz ustavnih i zakonskih prava i obveza predsjednika Republike. Naime, predsjednik Republike obavlja toliko specifične poslove u državi i steče non-stop specifična iskustva za koje mi u HNS-u mislimo da nije mudro ili da blago kažem racionalno odricati ih se nego da bi ih se trebalo maksimalno koristiti u budućem nakon tog mandata u budućem razvoju države i društva. I treći segment koji je po nama važan, a nije razmotren je naprosto i osobna sigurnost bivših predsjednika. Postoji sigurno u radu predsjednika Republike momenti kada se predsjednik Republike mora po naravi svog posla zamjeriti pojedincima ili grupama. Neki put jako zamjeriti pojedincima i grupama baš zbog naravi posla koje on obavlja. I mislim da bi bilo potrebno u ovom prijedlogu zakona i sa te pozicije razmotriti i možda dodati određene članke zakona, načine kako bi se ta sigurnosna situacija osobe predsjednika Republike, tako strašno važne institucije za naše društvo da ga se i na taj način sagleda. I zato predlažemo predlagaču ovog zakona da se još jednom osvrne i sa ta tri vrlo važna segmenta u konačnom prijedlogu ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime kluba HDSSB-a Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo zastupnici. Pred nama je još jedan od tzv. populističkih zakona od kojeg sasvim sigurno niti jedan građanin ili građanka RH neće živjeti bolje ali ćemo vjerojatno do kraja godine ili do kraja ovog mandata usprkos svim ovim poskupljenjima životnog standarda, usprkos poskupljenju hrane, vode, struje, plina vjerojatno čitavo vrijeme prodavati građanima jednu političku opstrukciju kako smo smanjili ovlasti predsjednika Republike. Klub HDSSB-a obzirom na postojeći dakle postojeći zakon ovaj zakon kakav je napisan će podržati, obzirom da smatramo da predsjednik Republike u ovom trenutku i nema neke određene ovlasti kojim bi mogao prije svega promijeniti i utjecati na dešavanja društvena, politička, socijalna, gospodarska, ekonomska događanja u RH i on predstavlja praktično osim one zapovjedne uloge doduše ne nosi nikakvu maršalsku odoru, predstavlja samo određeni fikus unutar demokracije, a i nema osnovnu ovlast osim što je naveden kao vrhovni zapovjednik Oružanih snaga RH pravno-formalno nema tu mogućnost zapovijedanja Oružanim snagama RH jer u krajnjoj liniji, ne mislim tu na sadašnje predsjednika Republike, nije morao da tako kažem odslužiti vojni rok pa ni onaj civilni. Dakle u ovom zakonu između ostalog koji se odnosi prije svega na sadašnje predsjednika Republike osigurava mu se odgovarajuća radno-pravna zaštita s obzirom da mu se omogućuje pravo povratka na rad kod poslodavca. No može se desiti da neki budući predsjednik Republike a doista ovom predsjedniku Republike ne želim ništa loše što se tiče zdravstvenog stanja, ali može se desiti da možda eventualno budući predsjednik RH doista dođe iz onih slojeva kako se to nekad u socijalizmu zvalo radničke klase, ima povjerenje birača i možda radi, možda je zaposlen u komunalnom poduzeću pa ne vjerujem kako bi se takav predsjednik Republike mogao vratiti kod svog poslodavca na to svoje odgovarajuće radno mjesto. Dakle predsjednik Republike ne mora biti zaposlen i ne mora biti suvlasnik ZAMP-a nego može biti i običan radnik. Postavlja se ovdje i pitanje što će bivšem predsjedniku ako se on vratio nazad kod poslodavca ured, dva državna službenika, službeni automobil. Ne treba zaboraviti da budući predsjednik Republike može biti i poduzetnik, može imati i tvrtku koju nije morao steći u ono doba pretvorbe i privatizacije i na takav način mu doista nisu neophodna ova dva državna službenika, opremljen ured, tajnica, fikus, mobitel i osobni automobil službeni koji ga sleduje u to idućih 5 godina. Mi u klubu HDSSB-a evo sa pažnjom smo pratili izlaganje kluba HNS-a i očigledno ovdje se postavlja pitanje da ovaj prijedlog zakona nije usuglašen sa svim koalicijskim partnerima SDP-a i da ćemo ponovno vjerojatno u petak kada bude glasanje o ovom zakonu imati amandmane ili ministarstva ili predlagača ili Vlade Republike Hrvatske. Politički sustav dakle izvršna vlast, predstavnička vlast izvire upravo iz parlamentarne demokracije. Težimo putu u Europsku uniju, mnogim političarima pa čak i ako dobijemo ja ne bih rekao hvalospjeve iz Europske unije, posebno i zemlje koja rukovodi Europskom unijom i koja je praktično najveća europska velesila, Njemačke, na našem tom trnovitom putu prema Europskoj uniji ne vidim razloga zbog čega se naši predlagači ne ugledaju na ono što Njemačka od 1945. godine ima kroz svoj sustav parlamentarne demokracije. Ima predsjednika koji je prije svega vezan za određene protokolarne poslove i kojeg bira njemački parlament. Ja ne vidim razloga da predlagač u ovoj teškoj gospodarskoj situaciji kada imamo pad gospodarske proizvodnje, industrijske proizvodnje, kada imamo povećanje, svakodnevno povećanje broja nezaposlenih, kad isti ministar koji predlaže ovakav zakon najavi da će 2013. biti još gora godina, kada sve ono što je zapisano u onim predizbornim obećanjima pada u vodu pa ne može tom kamenu obećanja pomoći niti balvan, a ne slamka, ne vidim razloga zbog čega se ne predloži jedna potpuna promjena izbornog sustava pa da umjesto desetak ili 100 milijuna kuna koji se baca na neposredni izbor predsjednika koji budimo uvjereni nema gotovo nikakve ovlasti i nema moć promijeniti stanje u Hrvatskoj jer ovo nije niti monarhija, nije ni ono što smo imali od '45. do '90., a ni onih prvih par godina kada je bilo neophodno za vrijeme Domovinskog rata imati predsjednika Republike Hrvatske sa svim ovlastima. Dakle ja ne vidim razloga zbog čega, evo radi svega ovoga što sam naveo se ne uvede jedan takav izbor predsjednika. Ugledajmo se na Njemačku samo u tome i možda ćemo vjerojatno kao i oni danas-sutra, a ja ne bih volio da se ispune ova proročanstva vladajuće Kukuriku koalicije da će još nekoliko desetaka godina proći dok Hrvatska ne izađe iz krize. Ugledajmo se dakle na Njemačku i krenimo evo i tim putem ne kroz smanjenje nepostojećih ovlasti nego prije svega da Hrvatski sabor bira predsjednika, odnosno da predsjednik treba biti izabran u Hrvatskom saboru. Isto tako i sam Hrvatski sabor, a to je vidljivo kroz ovo čitavo vrijeme da doista pa i u onom bivšem sazivu, ali i u ovom doista postoje zastupnici kojima je jedino na pameti podići ruku kada to šef partije ili šef stranke kaže, a često se ne slažu ni sa vlastitim mišljenjem. Tu citiram bivšeg predsjednika Hrvatskog sabora. Klub HDSSB-a predlaže i tu novinu, smanjenje broja zastupnika u Zastupničkom domu, uvođenje dvodomnog parlamenta. Da li će se u ovom trenutku taj drugi parlament zvati Županijski dom Hrvatskog sabora ili dom regija koje nisu još uvijek ustrojene kao ne statističke jedinice nego administrativne iako se u nekim zakonima koji su pred nama spominju regije, posebno kod određenih zdravstvenih zakona da će biti ustrojene prema regijama koje osim povijesnih naziva administrativno i u zakonima ne postoje i gdje će taj drugi dom sa smanjenjem ovog broja zastupnika, gdje će zastupnici biti birani neposredno i gdje će imati pravo veta na često sulude odluke vladajuće većine u svih ovih 20 godina Hrvatsku tu gdje danas je i dovela je ove građane u jednu tešku i bezizlaznu situaciju, dovele do toga da mnogi u ovoj Hrvatskoj nemaju perspektivu. Doista evo ja pozivam predlagače da dobro razmotre sve ovo što klub HDSSB-a predlaže i da jedno ovakvo rješenje koje doista nekome može zvučiti populistički, smanjiti ovlast predsjednika Republike, smanjiti njegova prava da tako kažem koje je imao ili dosadašnji predsjednik smatram doista jednom populističkom mjerom od koje u Hrvatskoj sutra odnosno od dana donošenja ovog Zakona neće biti ništa bolje nego ćemo i dalje imati problem koji se u Hrvatskoj zove za većinu građana preživljavanje ne od prvog do prvog nego preživljavanje svaki dan. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, kolega Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Vinković, dobro ste uočili neke apsurde i paradokse zapravo u predsjedničkoj ulozi, u ulozi Predsjednika Republike i obnašanju dužnosti koje se svode evo na vrhovnog zapovjednika Hrvatske vojske, pa uticaj na sigurnosne službe i još neke uloge koje su ipak takve kakve jesu. No, moram napomenuti da ta uloga bi bila puno značajnija kada bi recimo za primjer nakon dva mandata bivšeg predsjednika i kada bismo ta dva mandata analizirali stanje u Hrvatskoj dakle 2000. godine do onoga 2010. kada je završio taj mandat. Dakle, predsjednik kao predsjednik, kao institucija koju jasno poštujemo ali bi valjalo a nigdje nisam ni pročitao ni u medijima, niti itko analizira razdoblje i stanje u Republici Hrvatskoj osobito gospodarsko u 2000. godini i danas. Kamo smo to otišli sa bruto društvenim proizvodom? Kamo smo otišli sa brojem nezaposlenih? Koliko je, dakle zapravo u neku ruku Hrvatska nazadovala. E sad, ako uzmete ulogu, dakle i ovlasti predsjednika reći će pa nisam ja za to ništa kriv, pa onda se zapravo u potpunom pravu kada govorite ovo što ste malo prije rekli o toj ulozi i zapravo potrebi ove dužnosti i u smislu u kojem ste vi govorili. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo odgovor na repliku. Kolega Vinković izvolite.
Pa u pravu je kolega Grubišić. Jer radi se jednostavno o tome da je ovo prije svega bacanje prašine u oči gladnom hrvatskom narodu, odnosno gađanima i građankama Hrvatske i da poslije ovog Zakona neće biti ništa bolje. Neće se smanjiti broj nezaposlenih, neće porasti proizvodnja, nećemo bolje živjeti, neće biti nikakvog pomaka na bolje. S druge strane i nisam zaboravio reći. No, još jedan dakle prijedlog ka poboljšanju svega ovoga što imamo pa barem u ovom političkom životu. Što netko ne razmisli da jednostavno isti dan budu i lokalni izbori, da budu i parlamentarni izbori. Na taj način bi uštedili bar svake 4 godine po nekoliko stotina milijuna kuna, ukinuli bi predsjedničke izbore. Hrvatski sabor bi birao predsjednika, jer kao neposredno izabrani predsjednik on nema nikakve ovlasti. A vezano za ove druge zakone koji dolaze, pa evo ja ću podržati ovaj zakon da se saborski zastupnici vrate na posao s kojeg su došli i da, čak ću i predložiti da im to pravo traje beskonačno ako ih poslodavac treba, pa evo tako ću ja biti gradonačelnik onda doživotno grada Đakova kako je taj zakon napisan. Ali ne znam da li se klub HNS-a usuglasio istim zakonom i ne znam šta kaže IDS, a ne znam ni šta kaže Hrvatska stranka umirovljenika. Očigledno pucaju šavovi u Kukuriku koaliciji i počinje biti tijesno u kokošinjcu. Hvala.
Hvala. Kolega Vinkoviću očito treba malo više biti informiran, a preporučam vam da pitate ako neke stvari ne razumijete. Imamo u ime Klub zastupnika HDZ-a Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Pa evo pred nama je još jedan zakon koji se rodio kao posljedica jednog na vrat na nos donesenog zakona koji nije sagledao kompletnu sliku Hrvatske nego bila su neka predizborna obećanja pa je to trebalo izvršiti i onda se predsjednik države i osobno i kao institucija našao u jednom politički neobranom grožđu. I sad najedanput idemo donositi jedan zakon iskreno govoreći ja mislim da će se samo složiti kolege s lijeve i s desne strane ove sabornice da je ovaj članak 1. uvredljiv i za predsjednika države kao osobu i predsjednika države kao instituciju. Ovo je čista uvreda, po meni je to čista uvreda. Da mi čovjeku koji je izabran od naroda da bude na čelu države u zakon ugrađujemo da će njega nekakav posloprimac, poslodavac u stvari primiti na posao nakon njegovog petogodišnjeg mandata. Oprostite, to je po meni nacionalna uvreda. Jer ako taj čovjek nakon pet godina svog mandata nije poželjna osoba da radi u bilo kojoj instituciji. Ne možete reći, ispričavam se odmah predsjedniku Josipoviću ako ću ga bilo s čim, ako predsjednik Josipović koji je bio izvrstan profesor nakon svog predsjedničkog mandata nije poželjan za Pravni fakultet onda je to tragedija za sve nas i tragedija za Hrvatsku državu. Kome je netko tko je sveučilišni profesor nije poželjan da sutra mu predaje na fakultetu i da bude gost na puno, puno međunarodnih fakulteta, univerziteta najzvučnijih imena u fakultetskom svijetu. Mislim to je naprosto po meni uvredljiv članak za državu, uvredljiv članak za instituciju predsjednika i uvredljiv članak za osobu koja obnaša tu dužnost. Mi ćemo kao HDZ podržati ovaj zakon iz jednostavnog razloga što se rješavaju neke stvari, međutim mislim da bi konačno u ovom Saboru sa određenim zakonskim rješenjima trebali razmišljati i o tome što stvarno ljudi misle o nama kad čitaju ovakve zakone. Što stvarno ljudi misle o nama. I zar vi stvarno mislite da ćemo s ovim izmjenama, zato što smo zaboravili kad smo obećali u predizbornoj kampanji da ćemo se riješiti povlaštenih mirovina što se tiče saborskih zastupnika pa smo preskočili slučajno predsjednika države i sad za njega donosimo poseban zakon pa ćemo njemu ako sad već mijenjamo Zakon o državnim dužnosnicima da se oni mogu vratiti na svoje bivše radno mjesto pa da opet ne bi bio predsjednik države izdvojen pa ćemo i njega tu ukalupiti u tu cijelu priču. Mislim da nekad ipak moramo imati određenu razinu i da ispod te razine se naprosto ne bi smjeli spuštati. Jer obični građani kad ovo čitaju sigurno će nam se smijati. I možete si misliti što će misliti o svima nama. I kažem to vi mislite gospodine Mrsiću, to je vaše pravo, pardon gospodine ministre, ispričavam se, ali ja osobno smatram dakle ono što sam rekao da je to uvreda i za ovoga. Pa uzmite recimo npr. da u sljedećim izborima za predsjednika države od nekih od kolega tu koji su u Saboru bude netko izabran za predsjednika države. Gdje se on vraća nakon predsjedničkog mandata? Sad imamo koristi zakon ovaj pa onda on koristi onaj Zakon o pravima hrvatskih dužnosnika i sad bi se po tom Zakonu o pravima hrvatskih dužnosnika trebao vratiti na nekakvo mjesto. Mislim da je naprosto smiješno. I druga stvar, elementarno pitanje, ne zbog toga da bi zadovoljili i da bi našli nekakvo međurješenje ovih 5 godina korištenja ureda itd. Osnovno pitanje koje se nameće da li mi kao država, da li mi kao nacija, da li mi kao ovaj Parlament smatramo da predsjednik države sa nekakvim svojim da kažem volonterskim djelovanjem može RH pomoći u nekakvim međunarodnim odnosima ili bilo što? To je ključno pitanje. Ako smatramo da može pomoći onda čovjek dobiva ne poklonjeni ured, ne poklonjenog vozača i ne poklonjena dva službenika nego mi naprosto smatramo da zbog svojih diplomatskih aktivnosti koje je imao u onih 5 godina može Hrvatskoj pomoći u budućnosti i ne dobiva nikakav poklon nego dobiva nešto da bi pomogao i aktualnom predsjedniku i Vladi sa nekakvim svojim volonterskim aktivnostima. A mi opet ovdje na određen način vrijeđamo bivšeg predsjednika, mi mu poklanjamo dva službenika, vozača i ured da bi on eto mogao nešto raditi. I tu je naša greška. I tu je greška u promišljanju. I logična stvar da će običan čovjek razmišljati upravo na ovakav način i da će negativno gledati na sve to skupa. Ali ponavljam, sve se ovo događa zbog toga što smo navrat nanos donijeli jedan zakon i nismo promišljali o tome da mi ipak imamo iza sebe 20 godina parlamentarne demokracije. Da smo izgradili neke stvari i da imamo određena iskustva i što se tiče razmišljanja i svega i na kraju krajeva da nismo nikakva nekakva bezvezna država nego država već koja lagano počiva i na nekakvim tradicijama i nečemu i da možemo temeljem toga donositi zakone. Dakle, bez obzira na sve smatram da je ovaj zakon ponovit ću ono sve što sam rekao donesen navrat nanos iz razloga da se isprave greške iz onog zakona. Ovaj zakon je uvredljiv za instituciju predsjednika države, uvredljiv je za osobu onoga tko obavlja dužnost predsjednika države. Podržat ćemo ovaj zakon iz jednostavnog razloga da nam opet ne bi netko pričao o nekakvim faraonskim ili nekakvim drugačijim odnosima. Međutim, vidjeli ste dragi prijatelji kad se pričica malo iskristalizirala, kad se vodica malo razbistrila po ovim povlaštenim mirovinama uskočiše i sa lijeve i sa desne strane. Prema tome nikad nemate da su krivi samo ovi s desne strane. Imate svega i svačega i na lijevoj strani. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo repliku, Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Uvaženi kolega činjenica je da ovdje stoji u ovom zakonu da se osigurava odgovarajuća radno-pravna zaštita s obzirom da mu se omogućuje pravo povratka na rad kod poslodavca kod kojeg je bio u radnom odnosu na neodređeno vrijeme i to u roku od 30 dana od dana prestanka obnašanja dužnosti, a ako je prestala potreba za obavljanjem tih poslova poslodavac mu je dužan ponuditi obavljanje drugih odgovarajućih poslova. E sad, mi smo u ovom Saboru imali i Komadinin zakon, imali smo zakon koji se mogao nazvati i po niz drugih državnih dužnosnika, međutim ja ne bih volio da se ovaj zakon isključivo veže samo za sadašnjeg predsjednika Josipovića koji vjerojatno ni kriv ni dužan, iako je i on sam rekao da mu se trebaju smanjiti određena prava, ali mislim da ovaj zakon treba biti vezan i za predsjednike koji dolaze. Tako da svaki mandat ne mijenjamo zakone koji su vezani za predsjednika Republike, osim da definitivno donesemo odluku da ga bira Hrvatski sabor i na taj način uštedimo u proračunu nekoliko stotina milijuna kuna. Ja postavljam pitanje, ne vama, nego ministru što se dešava kad poslodavac ode u stečaj? Onda očigledno taj predsjednik mora ići u mirovinu. Bez obzira da li on svojim diplomatskim vezama, znanjima itd. može pomoći Hrvatskoj. Vidite ovaj zakon nije predvidio stečaj, a u Hrvatskoj … [[Upadica se ne razumije.]] Je, je. Poslodavac će mu ponuditi mjesto na Zavodu za zapošljavanje i bit će pomoćnik ravnatelja zavoda ili njegov zamjenik, najvjerojatnije. A gospodine ministre imat ćete priliku pričati, ovo je ipak upadanje u govor zastupnika. Dakle, ovaj zakon je doista neusuglašen ali sa samim sobom.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Vinković imate pravo, samo znate što? Meni se čini da će u stečaj otići politika koja donosi zakone prema svojim dnevno-političkim potrebama. Jer koliko se god neki drugi napadaju da donose zakone, ali kad bi zbrojili ove 22 godine samo jedna politička opcija je donosila ovakve zakone gdje su se rješavali tekući kadrovski problemi. Tako i ovdje. Nije samo Komadina riješen s tim zakonom, ima tu njih nekoliko pa i ovih koji vole domove plaćati itd., i oni su riješeni s tim zakonom i neki slični. Prema tome riješena je puno, jedan kolega koji je tu meni 8 godina, zapravo 7 godina krv na slamku pio oko brige oko lokalne samouprave itd. i on je riješen tim zakonom, znate puno je njih riješeno tim zakonom. Ali samo se neka negativa voli bacati na ovu HDZ-ovu stranu. Mi smo vjerojatno zbog sve odgovornosti koju smo imali za ovu državu i sve postali i dežurni krivci. Međutim, mi za, bez obzira kakva je, kolega Jelušić rekao da je neko bio izabran od naroda a neko nije bio izabran od naroda, nismo nikada tražili ovakva rješenja za čovjeka ipak koji je najzaslužniji da mi danas uz Hrvatske branitelje, naravno da mi sjedimo danas ovdje gdje sjedimo.
Hvala. Više nemamo prijavljenih za raspravu. Ja bih zamolio ministra Mrsića, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ima ona jedna stara izreka: "Što se babi kilo, to joj se snilo.", pa tako i o pucanju koalicije, ne usuglašenosti koalicije. Dakle, ništa od toga nije istina, dakle jasno je da svatko ima pravo na svoju diskusiju, na viđenje ovog zakona i moram mu se priznati da smo od mirovine predsjednika i ureda prešli na ustavne izmjene ovlasti predsjednika itd. Dakle, to u jednoj diskusiji koja je legitimna i mislimo da, ja mislim osobno da ništa nije na odmet da čujemo razno razna razmišljanja o tome kako treba urediti državu. A kad govorimo o uređenju države onda bi državu trebao urediti zakonima i zakoni su zato tu da uređuju državu i određuju odnose u državi. Pa i ovaj zakon uređuje neke stvari i ne bi se složio s time da moramo to prepustiti, možda jednog dana kako to bude izgledalo ili da zakone pišemo prema sadašnjem aktualnom predsjedniku ili nekom budućem, hipotetskom, predsjedniku. Svi su u istom košu, svi imaju ista mjerila, svi se uklapaju isto u ovaj zakon. Dakle, da smo donosili više zakona koji su uređivali državu onda se ne bi nalazili u situaciju u kojoj sada jesmo, a to znači da smo duboko zaglibili u dug i da imamo problema i sa servisiranjem duga i svega onog ostalog, ali to je priča za neke druge prilike. Ali kažem donositi zakone treba, uređivati odnose treba, uređivati na način da ne pišemo zakone po osobama, niti da pišemo zakone prema nekim budućim hipotetskim osobama. Što se tiče ovlasti predsjednika republike, one su definirane Ustavom. Mi samo ovim reguliramo samo dio pravo, ovo nije novi zakon, zakon već postoji. Dakle, zakon postoji, a to je Zakon o posebnim pravima predsjednika Republike Hrvatske po prestanku obnašanja dužnosti. Dakle, taj zakon već imamo, mi ga samo mijenjamo. A kad govorimo o mirovini, dakle nismo mogli mirovinu predsjednika republike mijenjati sa onim zakonima, jer je on definiran u Zakonu o pravima i obavezama državnih dužnosnika, člankom 17. Dakle, sasvim jednim stotim zakonom. I željeli smo ovim zakonom da sva ta prava koja predsjednik ima nakon prestanka obnašanja dužnosti budu na jednom mjestu. Mislim da je u ovom trenutku primjereno, kada je situacija u zemlji takva, kada umirovljenici imaju mirovine takve kakve imaju, da se svi nađemo na nekom istom putu i da svi budu, podnose isti teret. Prema tome, članak 2. ne govori o tome da će predsjednik imati 90% mirovine, dakle članak 2. Kaže: "Da predsjednik Republike Hrvatske kao najviši izabrani državni dužnosnik nakon prestanka obnašanja dužnosti ima pravo na mirovinu čija se visina određuje sukladno odredbama Zakona o mirovinskom osiguranju koji je potpuno jasan o tome kako se određuje mirovina, a ne više u iznosu od 90% plaće predsjednika republike, kao što je bilo određeno člankom 17. Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika koji se stavlja van snage donošenjem ovog zakona.". Što se tiče osobne sigurnosti, ne smatramo da bi trebalo to definirati zakonom jer je to stvar procjene službi koji se brinu o svemu tome i da li će predsjednik republike nakon obnašanja dužnosti imati sigurnosnu zaštitu 6 mjeseci, godinu dana, 2 godine, 5 godina to je stvar procjene službi koje su za to nadležne. I mislimo da, i smatramo da je to ne bi trebalo biti regulirano zakonom kao što je do sada bilo regulirano zakonom. Također, se samim zakonom regulira i ured, dakle predsjednik republike nakon prestanka obnašanja dužnosti može uzeti ured, ne mora, može uzeti dio prava. Kažem, mi mu dajemo pravo, da li će on to pravo iskoristiti ili neće ovisi o njemu. Da li će imati samo ured, da li će imati vozača, neće imati vozača to je stvar samog predsjednika republike nakon prestanka obnašanja dužnosti da to svoje pravo iskoristi. Također, kad govorimo o povratku na radno mjesto, onda to treba biti regulirano zakonom. Dakle, ne može se desiti da to bude na odnosu predsjednika republike, i tvrtke ili fakulteta na kojem je bio zaposlen, jednostavno piše u zakonu vi ga morate primiti natrag. Ako tvrtka propadne to je stvar problema koji svi mi imamo koji se bavimo politikom, da se jednog dana nećemo moći vratiti. To je materija i ova druga dva zakona, da se možda nećemo moći vratiti na ono radno mjesto od kojeg smo krenuli. Prema tome, reguliramo ovim zakonom sve ono što trebamo regulirati kad govorimo o pravima predsjednika republike nakon prestanka obnašanja dužnosti. Ako bude kojih primjedbi, amandmana rado ćemo to razmotriti i vidjeti da li možemo usvojiti, ali još jednom kažem nema nikakvih nesuglasica u koaliciji. Mi imamo jednako mišljenje na ovaj zakon i ovaj zakon će biti nakon rasprave i drugog čitanja donesen u Saboru većinom koju ima koalicija u ovom Saboru.
Hvala ministre. Imamo 3 replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite kolega.
A ja mislim da još dobro čujem gospodine ministre i upravo je u ime kluba HNS-a rečeno da ovaj zakon nije usuglašen i da bi ga trebalo vezano za tri činjenična stanja koja su u zakonu dodatno razmotriti. Ali oni koji ne vjeruju a smatram da bez obzira što nema direktnog prijenosa na HRT-u da je to ovdje izgovoreno, pa ja ću na ovu vašu baku ili to što se babi snilo odgovoriti sa jednom narodnom uzrečicom "Živi bili pa vidjeli". S druge strane ova zakon dakle ne rješava osnovno pitanje koje nije vezano samo za predsjednika Republike nego je vezano prije svega ja ne bih rekao ni za instituciju predsjednika niti da li će se predsjednik vratiti na fakultet. Dakle, ja ponavljam i čitavo vrijeme pričam da ovaj zakon ne može biti vezan za sadašnje predsjednika Republike Ivu Josipovića. Dakle ovaj zakon ne rješava niti jedan bitan problem u kojem se Hrvatska danas nalazi nego se jednostavno ponovno građanima baca određena prašina u oči kako smo eto smanjili prava predsjedniku Republike i praktično doveli instituciju predsjednika Republike ovakvim zakonom u jednostavno u pitanje. Dakle ako želimo riješiti cjelokupni problem dopustimo da Hrvatski sabor izabere predsjednika Republike i na taj način uštedimo građanima stotine milijuna kuna bačenih u izborima.
Hvala. Sljedeća replika Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Kolega Vinkoviću odnosno gospodine ministre spomenuli ste jednu narodnu izreku koja bi glasila zapravo reklo bi se u originalu "Što je babi milo to joj se i snilo" ako se ne varam. Međutim s obzirom na ove zakonske prijedloge i pomalo rekao bih ne ulazak u dubinu problema pa i na ostale točke koje će ići sada na dnevni red, moglo bi se reći da postoji druga narodna izreka koja se može pomalo primijeniti a to je "Trla baba plan da joj prođe dan".
Hvala. I zadnja replika Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre meni sada stvarno nije jasno nakon ove vaše završne riječi ovaj članak 2.a, dakle prvi dio članka "Predsjednik RH po prestanku obnašanja dužnosti ima pravo na mirovinu". Dakle to ide lex specialis po ovom zakonu u mirovinu. E sada drugi dio rečenice, veli "iznos mirovine određuje se prema odredbama Zakona o mirovinskom osiguranju". U Zakonu o mirovinskom osiguranju onaj tko nema godine staža i onaj tko nema godine starosti ima umanjenu mirovinu, a onda to trebate ovdje napisati. … [[Upadica se ne razumije.]] Mislim, nemoj te se ovo je sada stvarno nakon članka 1.koji je uvredljiv za predsjednika države ovaj drugi je još uvredljiviji. Možete si misliti recimo nekog čovjeka od 40, 50 godina da će ići, a bio je predsjednik države, vjerojatno prije toga je da li u svojoj stranci ili u gospodarstvu bio istaknuti čovjek i on će sa 50 godina ići na 70% mirovine. Pa mi stvarno vrijeđamo ljude, vrijeđamo instituciju da to naprosto nije normalno. Pa možete se smijati koliko god hoćete ali menije predsjednik Republike Hrvatske institucija bez obzira koje on ime i prezime imao. I za mene kao građanina, kao Hrvata kao građanina ove RH je uvredljivo da ja govorim o tome da će čovjek koji obnaša dužnost predsjednika RH sa 50 godina staža otići na 70% mirovine. Pa to je sramotno, možete se smijati. Vama je sve smiješno, ali mi malo drugačije gledamo na instituciju. Ja sam vam rekao upravo za gospodina Josipvića ja ga izuzetno cijenim kao profesora. I sada si uzmite da bi si on uzeo za pravo da ode na 70% mirovine. Pa to je naprosto uvredljivo. Mi sa ovim člancima vrijeđamo instituciju predsjednika države, vrijeđamo. Zar stvarno mislite da bi netko sa 50 godina išao na 70% mirovine? Pa nemojmo ljudi, mislim stvarno radimo cirkus od ove države i od institucija ove države samo zbog toga da bi pokrili određene političke promašaje.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, ministar Mirando Mrsić.
Dakle kada govorimo o tome trebamo se držati zakona. Da smo se držali zakona onda ne bi neke stvari u Hrvatskoj bile sada kao što jesu. Dakle ako se držimo zakona onda ćemo se držati Zakona o mirovinskom osiguranju, a predsjednik Republike ima puno drugih mogućnosti da nastavi raditi na svom fakultetu, da bude angažiran u svjetskim organizacijama, prema tome nemojmo iskrivljivati situaciju i sada nas voditi na neke simplificirane slučajeve tako da ovaj dio govori o tome da smo uredili mirovinu predsjednika Republike na način kao što je uređena za sve građane RH osim što smo mu dali mogućnost da može ići u mirovinu kada hoće. On će ocijeniti da li će ići u mirovinu prijevremenu pa će imati umanjenje ili će otići u mirovinu starosnu ili će raditi duže od toga. Prema tome, uredili smo mirovinu, a tome što će se događati sa predsjednikom Republike da li će on biti angažiran u nekim institucijama, da li će se vratiti raditi na svoje radno mjesto, pustimo da to onaj tko bude predsjednik Republike o tome odluči. Ni vi ni ja niti bilo tko u Saboru tu neće odlučivati u ime predsjednika Republike. Mi smo dali zakonski okvir u kojem se treba kretati.
Zahvaljujem. Ovim smo iscrpili prijavljene za raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Idemo dalje. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim pravima Predsjednika Republike Hrvatske o prestanku obnašanja dužnosti, prvo čitanje, PZ br. 146. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o posebnim pravima Predsjednika Republike Hrvatske o prestanku obnašanja dužnosti. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona." Molim da se izjasnimo tko je za prijedlog zaključka. Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 83 za i 39 suzdržanih donesen predloženi zaključak.
Nastavljamo dalje sa objedinjenom raspravom uz suglasnost klubova. - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru, prvo čitanje, PZ br. 118; - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, prvo čitanje PZ br. 117 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili poštom. kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Da li želi predstavnik predlagatelja ministar Mirando Mrsić? Izvolite ministre.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Pred vama su dvije izmjene zakona koje govore o u biti istim stvarima uz još jednu dodatnu izmjenu Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika. Dakle, željeli smo ovim izmjenama o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru regulirati povratak na radno mjesto od koje je zastupnik izabran, dakle stupio na dužnost u Hrvatski sabor. Dakle osiguravamo odgovarajuću radno-pravnu zaštitu s obzirom da bi zastupnik nakon prestanka obnašanja zastupničke dužnosti imao pravo rasporeda, odnosno povratka na rad na poslove koje je obavljao prije obnašanja zastupničke dužnosti ili na druge odgovarajuće poslove, neovisno je li bio zaposlen u državnom, javnom ili privatnom sektoru. Što se tiče mehanizma, postoje dva načina, dakle ako se radi o državnom ili javnom sektoru tada je povratak putem automatizma, dakle vraća se na radno mjesto nakon jednog mandata, a ako se radi o privatnoj tvrtci, znači privatnom vlasništvu potrebno je postići sporazum, ugovor sa tom tvrtkom od koje je zastupnik došao na mjesto saborskog dužnosnika. Također reguliramo i to da zahtjev za raspored, odnosno povratak na rad zastupnik je morao podnijeti najkasnije u roku 30 dana od prestanka obnašanja zastupničke dužnosti i također usklađujemo članak 5. s novelom Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru kojim je prethodno ukinuta tzv. zastupnička mirovina. Što se tiče drugog Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, dakle u prvom redu izvršavamo usklađenje sa novelom Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, odnosno u popis državnih dužnosnika se uveo ravnatelj i zamjenik ravnatelja Hrvatskog zavoda za zapošljavanje s tim da im se određuju koeficijenti za izračun plaće isto kao što je HZMO ili HZZO. Ono što smo vidjeli da u zakon nema ravnatelja HZZ-a i s obzirom da se radi o važnoj instituciji i koja je u istom rangu kao i ova druga dva zavoda smatramo da i njih treba staviti u zakon. Također se brišu točke koje se odnose na dužnosnike Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i zaštitu zdravlja na radu koji je prestao sa radom 1. siječnja 2011. i da ne ponavljam, dakle na isti način se regulira radno-pravna zaštita državnih dužnosnika, dakle povratak na radno mjesto sa koje su imenovani na dužnost u državi. Također omogućujemo da se ovim zakonom državni dužnosnici koji koriste 6+6 zaštitu, dakle da oni onda nemaju pravo povratka automatski na dužnost s koje su došli, odnosno tu je stvar razdvojena, dakle može se koristi ili-ili, dakle ili ćete se vratiti na radno mjesto s kojeg ste došli ili ćete koristiti 6+6 modalitet. Prema tome, to je stvar mogućnosti onoga ili želje onoga tko taj dio koristi. Predlažemo dva čitanja. Što se tiče sredstava nije potrebna, sredstva jesu i do sada što se tiče ravnatelja HZZ-a on je i dalje tu bio, a što se tiče dužnosnika koje smo brisali ionako više nemaju državnu dužnost. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. U ime kluba Hrvatskih laburista Dragutin Lesar. Izvolite kolega.
Poštovane kolegice i kolege. Ovo je 29. izmjena i dopuna ovog zakona. Mislim da je ovaj zakon rekorder po broju izmjena i dopuna, da u međuvremenu nije objavljen nijedan pročišćeni tekst. Zakoni stvaraju pravnu sigurnost ili nesigurnost. Kad u jednom zakonu imate 29 izmjena i dopuna, a oni redakcijski pročišćeni tekstovi nikad nisu službeni tekstovi onda doista morate imati veliku pomoć, suport, da možete pratiti koje odredbe vrijede, od kada do kada , kada su izmijenjane. Mislim da bi bilo izuzetno dobro, korisno pravilo da u Sabor uvedemo da nakon tri izmjene i dopune mora ići novi zakon. Mi imamo situaciju da imamo i redakcijski pročišćeni tekst Poslovnika o radu Hrvatskoga sabora sa trostrukom numeracijom u ovom trenutku i nadam se da će Odbor za Ustav i Poslovnik i taj problem riješiti. Gospodine ministre, doista bi bilo dobro da predložite donošenje novog zakona, ne izmjena i dopuna jer ovih 28 izmjena prije toga povezati u cjelinu teško. Institut prava povratka ka bivšem poslodavcu izabranom ili imenovanog dužnosnika nije novost u ova dva zakona. To je u hrvatsko zakonodavstvo uvedeno u svibnju 1995. godine tadašnjom odredbom članka Zakona o radu pod rednim brojem 227. Naime, tada se pokazao problem koji je s obzirom da je Zakon o radu bio poseban zakon praktički pokrivao sve zaposlene u Hrvatskoj i tada smo nakon dosta simpatičnih pregovora u sadržaju tog zakona ponudili rješenje da imenovani, izabrani dužnosnici Republike Hrvatske imaju pravo nakon isteka mandata povratak na rad ka bivšem poslodavcu ne praveći izuzetke i ne stvarajući tri klase, tri pozicije, a onda je bio kompromis to pravo povratka na zahtjev Vlade tada vrijedi pet godina. Ako je netko dulje od pet godina na nekoj funkciji da to pravo povratka više ne može koristiti. Po odredbi, po stipulaciji, po jasnoći članak 227. Zakona o radu iz '95. puno je bolje sročen nego ove izmjene i dopune. Dakle, ponavljam ne radi se o nikakvom novom uvedenom institutu. On je kasnijih Zakona o radu preseljen u Zakon o pravima hrvatskih dužnosnika, a iz njega je izbačen nakon uvođenja posebnih mirovina. I što sad imamo? Prvi red privilegiranih dužnosnika koji su izabrani ili imenovani iz javnog sektora, javni i državni službenici. Teško da će država zapravo propasti, da će javne službe propasti. I oni će to svoje pravo relativno lako regulirati. Oni koji rade u privatnom sektoru to pravo će moći koristiti samo pod uvjetom da nakon isteka mandata taj isti poslodavac … [[Govornik se ne razumije.]] Što je sa eventualnim statusnim promjenama javne službe, recimo kada neki ured se spoji sa agencijom i on kao ured više ne postoji odakle je netko otišao, novi pravni subjekt. Što je sa statusnom promjenom privatnog poslodavca gdje je firma samo promijenila status. Ovaj Zakon to nije riješio i ne nudi rješenja, pa bih predložio da do drugog čitanja i moguće statusne promjene i pravnu slijednost i u državnoj službi, u javnim službama i privatnom sektoru razmislite kako riješiti. Druga zamjerka. Zašto dužnosnik koji se želi vratiti ima čak 30 dana vremena na promišljanje u podnošenju zahtjeva. Zašto ne 8 dana? Po Poslovniku i po zakonu to su neki, doduše zaboravili pravo na aktiviranje mandata je 8 dana. Tko u 8 dana ne aktivira mandat dok mu je bio u mirovanju ostane bez njega, jel? Neki su to i naučili u međuvremenu. Ovdje stavljamo 30 dana. Zašto? 8 dana. Svatko zna kad će mu prestati mandat. Ali zašto je to još bitno ministre? Članak 5. osnovnog zakona također mijenjanje jer brišete ono pravo na zastupničku mirovinu. Ali sad slušajte kako glasi članak 5. kad i riječi "zastupničke mirovine" izbrišete. Zastupnik nakon prestanka obnašanja zastupničke dužnosti, dakle citiram postojeći zakon do početka ostvarivanja plaće po drugoj osnovi ili do ispunjenja uvjeta za zastupničku mirovinu to se sada briše ili starosnu mirovinu prema općim propisima za vrijeme do 6 mjeseci od dana prestanka ima pravo na punu, a drugih 6 mjeseci pola plaće. Ponavljam, mogućnost zloupotrebe i krivog tumačenja riječi do početka ostvarivanja plaće. 30 dana ima vremena da podnese zahtjev, a služba, institucija i poslodavac ima 6 mjeseci vremena odlučivanje, a plaću će ostvariti 3 mjeseca nakon što je počeo raditi. Jel' me razumijete o čemu govorim? Jer ovdje ne piše u zakonu u trenutku zaposlenja po drugoj osnovi aktiviranja ovog prava, nego ostaje odredba početka ostvarivanja plaće, a početak ostvarivanja plaće može biti i 6 mjeseci nakon prestanka mandata i podnošenje zahtjeva za povratak. Pa prema tome, članak 5. u cijelosti morate onda prilagoditi novim odredbama podnošenja zakona i u trenutku aktiviranja, dakle prelaska započinjanja rada kod tog poslodavca prestaju sva prava iz članka 5. koja su propisana. Moj vam je savjet da ovu primjedbu ozbiljno razmotrite, uvažite jer znamo mi nas kakvi smo ili u primjeni propisa do tumačenja zakona svakojakih razlika i različitih pristupa može biti. I završavam sljedećim. Koja je razlika u vrijednosnom smislu zastupnika koji je na dužnost ili bilo kojeg drugog državnog dužnosnika došao iz javne službe ili privatnog sektora? Zašto isto ako već smatra Vlada za potrebnim istu mogućnost onda nemaju svi. Zašto novim zakonima činimo razlike? Da li će netko tko je bio dva mandata gradonačelnik u nekom gradu nakon prestanka mandata u Saboru kucati na vrata u grad i tražiti da se vrati? Ili pročelnik ureda? Vjerojatno. I drugo, znači li to da poručujemo političkim strankama da na liste za izbor za Sabor i imenovanja državnih dužnosnika preferiraju ljude iz javne službe? Kolega Jelušić jako ste mi simpatični, ali ja bih vas molio da dozvolite da ministru tumačim zakon pa ćete vi kasnije sa stranačkim prijateljem to riješiti. Dakle, da li šaljemo političku poruku političkim strankama znate stavljajte na funkcije, birajte u Sabor ove iz javnih službi jer njima je zaštićeno pravo povratka i nećete imati nikakve rizike i probleme jer ovi iz privatnog sektora kad im prođe mandat nemaju se kamo vratiti pa mogu biti rizik. Takve odredbe zakona mogu imati i političke posljedice, krivu političku poruku ako već govorimo o tome da smo pred zakonom svi jednaki. Vi ste predložili dva zakona pred kojima nisu svi jednaki, nisu.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika SDP-a Željko Kolar. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Nismo svi u istom položaju to je točno i kolege koji su došli iz realnog sektora, iz proizvodnje, stvarno postoji mogućnost da kad završi mandat da se neće moći vratiti u poduzeće iz kojeg su došli. Međutim, pretpostavljam da i takvih kolega ima danas koji sjede, međutim siguran sam da nitko od njih nije mislio kad se i bavio politikom, kad je zaslužio svojim radom da dođe na stranačku listu i da bude ovdje u ovom časnom Domu i da radi svoj posao mislim da nitko nije kalkulirao sa tim da će se moći vratiti natrag. Mislim da to se odnosi isto na i kolege i kolegice koji su došli iz državnih institucija. I mislim da bi to prije svega trebalo biti jasno. Kao što je rekao gospodin Lesar, a o tome on zna sigurno puno više od mene, Zakonom o radu je to bilo definirano i ukinuto je uvođenjem zastupničkih mirovina. Mi zapravo sad samo vraćamo nešto poslije nakon toga. Jedno vrijeme je bilo istovremeno, tako je, mi sad samo vraćamo tu mogućnost natrag. Da li će netko koristiti 6+6, da li će koristiti mogućnost da se vrati na radno mjesto, da li će to izabrati u roku od 15 dana ili 30 dana ja mislim da je to sasvim svejedno. Činjenica je isto tako da ne samo mi koji smo izabrani nego i kolege koji su imenovani da imaju tu istu mogućnost. Tu se navodi u kojim državnim institucijama, stručnim službama, tijelima i svim ostalima gdje su radili gdje se mogu vratiti da to bude u roku od 30 dana i da je to bez natječaja. Znači, ovim zakonom se to regulira. Isto tako je bitno da se u ovom stavku 2. iza riječi zastupnička mirovina i starosna se briše zbog toga što je ukinuta zastupnička mirovina. I ovo što je vezano uz Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o obavezama i pravima državnih dužnosnika osim što smo rekli da kolege koji su imenovani imaju istu mogućnost da se vrate, da se ravnatelj i zamjenik ravnatelja Hrvatskog zavoda za zapošljavanje stavljaju u dužnosnike, da se određuje njihova plaća i koeficijent i da se ukida, znači da se briše Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje i zaštite zdravlja na radu koji je ukinut. I mislim da tu ne treba nikakve velike fame i predstave raditi oko ovog zakona. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Sljedeći u ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davorin Mlakar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa prvo bih čestitao da smo odabrali popodnevni termin za prijenos ovih točaka dnevnog reda kako javnost ne bi direktno pratila što joj sve imamo za poručiti, ali evo prethodni zakon koji je govorio o pravima predsjednika Republike nakon prestanka obnašanja dužnosti i ministar je rekao jedno je od predizbornih obećanja vladajuće koalicije, ova dva zakona koja se bave istom tematikom nisu predizborno obećanje. Nisu predizborno obećanje, ali su nastavak vašeg sustavnog rada kao što ste govorili da zakone donosimo da bismo kreirali i postavili sustav. Ova dva zakona iščitavamo kao nadogradnju tog sustava koji je započeo na prvoj sjednici nakon predstavljanja Vlade, a ticao se izmjena Zakona o državnim službenicima kada ste pojedina mjesta u državnoj upravi proglasili političkim, a ne više stručnim dužnostima, radi se o pomoćnicima ministara u svim ministarstvima i još nekim mjestima pa nadalje. Tada nam je prezentirano da je imenovanje bez kriterija koje su određivali natječaji, bez kriterija nego isključivo politička podobnost da je puno transparentniji način imenovanja pa smo tako postavili ljude na mjesta za koja su prethodno bili propisani uvjeti koje ovi koji su sada imenovani nakon promjena zakona vjerojatno više ne ispunjavaju. E sad nakon toga smo još donijeli jedan zakon koji govori da će i oni kako i većina drugih, a tiče se i kolega saborskih zastupnika, ali i svih dužnosnika imati pravo povratka na radna mjesta s kojih su imenovani na dužnosti i nakon što im dužnost prestane. Možda nije loše vas upozoriti da je s današnjim danom broj nezaposlenih u Republici Hrvatskoj 322 836. Mi smo govorili o tome da ćemo podiči dignitet Sabora, sačuvat dignitet Sabora, ili govorili o tome kako je i ukidanje mirovina koje se obračunavaju po posebnim propisima u koje su spadale i mirovine saborskih zastupnika stvar koju smo ukinuli, a sada dolazimo s nečim drugim, nekakvim palijativnim mjerama, želimo zaštiti one koji su na dužnosti, i ostale, ali i na dužnosti došli u Hrvatski parlament. Pa tako sada se uvodi pravo svima onima koji su imenovani na dužnosti da se po prestanku mandata mogu vratiti kao što sam rekao na radna mjesta s kojih su imenovani i to ne samo kao što je navedeno u tijela državne uprave, pravosudna tijela, kaznena tijela, stručnu službu Hrvatskog sabora, ured predsjednika republike, stručnu službu i urede Vlade Republike Hrvatske, stručnu službu Ustavnoga suda, stručnu službu Pučkog pravobranitelja, stručnu službu pravobranitelja za djecu, stručnu službu pravobranitelja za ravnopravnost spolova, stručnu službu pravobranitelja za osobe s invaliditetom, Državni ured za reviziju i u druga tijela koja se osnivaju za obavljanje državne službe što baš i nije najbolji izričaj. Tijela lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave, javne službe, izvanproračunske fondove, pravne osobe u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske i pravne osobe u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu jedinica lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave bez provedbe javnog natječaja. I ne smo to, išli ste i korak dalje pa ste obvezali i privatne poslodavce da te ljude trebaju primiti natrag, na mjesto s kojeg su imenovani na dužnost ukoliko o tome zaključe pisani sporazum. Mi držimo da je neodgovorno, dapače neozbiljno da Vlada obvezuje privatne poslodavce da nekoga tko je imenovan na dužnost nakon 4 godine imaju obavezu primiti natrag na radno mjesto. Nešto je već bilo rečeno o činjenici da ti u međuvremenu mogu otići u stečaj, ali je vrlo veliko pitanje ako želimo dobiti kvalitetne, najbolje kadrove koji će zastupati interese građana u Hrvatskom saboru da li stvarno s ovim mjerama mi njih možemo dobiti. I naravno, postavlja se pitanje, a što će biti sa svima onima koji imaju takve ugovore sa svojim poslodavcima, kako će oni zastupati interese biračkog tijela, da li će zastupati interese samo svojih poslodavaca s obzirom da ih njihova budućnost nakon prestanka mandata čeka u tim firmama iz kojih su došli. I nastavno tome mi nismo ovdje ni do sada svi bili jednaki, da ne uzimam pojedine primjere, vjerojatno ih ima i u Vladi. Sveučilišni profesori najčešće i doktori medicine koji rade u bolnicama imaju ugovore i za sada koji ih štite da po prestanku mandata se mogu vračati na radna mjesta s kojih su imenovani na te funkcije. Dapače, neki imaju paralelno i radno mjesto u bolnicama ili na sveučilištu, i dio radnog vremena obavljaju tamo, a dio radnog vremena se odnosi na njihove dužnosti na onim dužnostima na koje su imenovani. Ali ima i onih koji takvo pravo nemaju. I ovaj zakon koji ste ponudili ne rješava pitanje i ne izjednačava sve pred zakonom. Pa tako ima onih koji su imali svoje privatne tvrtke koje su zatvorili, svoje urede, javno-bilježničke, odvjetničke ili neke druge kada su preuzeli dužnost i koji se u stvari nemaju kuda vratit. Jer ako mislite da može hibernirati ured 4 godine i nakon toga se nastaviti radit u toj djelatnosti onda se grdo varate. Prema tome, niti je do sada praksa bila identična, niti smo svi bili jednako tretirani, a ovim zakonom vi te greške ne ispravljate. I dalje pogodujete nekima da imaju sigurni povratak u firme iz kojih su došli, dok druge niste izjednačili tim zakonom i njima to pravo ne priznajete. To, čini mi se da postavlja ozbiljno pitanje ustavnosti ovoga zakona i svih onih načela koja, Ustav govori o tome da su svi građani Republike Hrvatske pred zakonom jednaki. A osobito u današnje vrijeme s obzirom na broj nezaposlenih koje se šalje, rekao bih vrlo jednostavno, u stečaj, imali smo prilike slušati nedavno o radnicima Gredelja koji nemaju nikakvih prava zaštite da se imaju nekud vratit. Mi radimo jednu posebnu kastu političara i to uglavnom kao što je kolega Lesar rekao od administrativne baze ili od baze činovnika iz lokalne i državne uprave ili čak javnog sektora koji će bit zaštićeni i dok će obnašat dužnost u Saboru i sa sigurnošću će se vraćati u taj sektor o kojem često volite reći da je prekobrojan, da je neefikasan i da je neprofesionalan. Ovime što vi predlažete nećete dobit najbolje ljude da predstavljaju građane Republike Hrvatske u Saboru, dobit ćete samo jednu kastu poslušnih koji će štiti interese onih koje su ovdje postavili i bit će sigurni da će se imati kuda vratiti bez obzira za kakvu će se politiku u Hrvatskom saboru zastupati. Primjedba se odnosi na oba zakona jer su oni gotovo identični. Tiče se i saborskih zastupnika i i svih ostalih dužnosnika koji po prestanku mandata se imaju pravo vratiti na radna mjesta s kojih su došli. Ovaj zakon ne može biti zamjena za sve ono što ste napravili nered u državnoj upravi. Ovaj zakon ne može popraviti one loše odnose koji sada već postoje političkim imenovanjima državnih dužnosnika, a ovaj zakon osim svega čak ni između saborskih zastupnika nije izjednačio sve u pravima nego je i ovdje napravio razlike. Bojim se i zamisliti kakve razlike postoje kod ostalih državnih dužnosnika koje ste u drugom zakonu naveli. To nije bilo vaše obećanje ali bolje da ga ni ovom prilikom niste ni ponudili. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HDSSB-a podijeli li su raspravu. A pardon, isprika, isprika. Kolega Salapiću imali smo repliku. Kolega Šuker izvolite. bilo je odmah na početku pa sam previdio. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dakle, kolega Mlakar ovo mene podsjeća na političko uhljebljenje u etapama. Najprije smo donijeli izmjene Zakona o izboru župana i gradonačelnika da bi određeni lokalni dužnosnici mogli postati dužnosnici u Vladi. Pa smo nakon toga da bi uhljebili određene političke kadrove a njih su na desetine donijeli izmjeni Zakona o Vladi i ustrojstvima ministarstava, pa smo ukinuli ravnatelje koji su izabrani na javnom natječaju. Bez obzira što netko pričao da je to ovakav ili onakav natječaj ali je bio javan na njega se mogao javiti tko je htio. I onda se uvode pomoćnici ministara koji se imenuju po političkom dekretu. I sada zadnja etapa tim političkim imenovanjima radimo i trasiramo politički povratak. U trenucima kada Hrvatska 300 i toliko tisuća nezaposlenih u trenucima kada po vrlo čudnim uvjetima Gredelj ide u stečaj i kada će tisuću i još nešto ljudi se naći ovako kako je vi svojoj političkoj eliti osiguravate povratak na stara radna mjesta. Kakva je to politička poruka? A spremni ste kritizirati i napadati sve što je bilo ovako ili onako, a vi sada tvrdite da vi želite nešto ispraviti sa određenom političkom moneklaturom da jedni odlaze drugi dolaze. Politika je rizik. Kada se odlučite baviti s njom može vam se dogoditi kako dođete da tako i odete, ne mora to trajati do kraja mandata ali sa rizikom i statusom i svim ostalim morate preuzeti određene rizike da sutra kada ta cijela priča završi nije vama ništa garantirano. Zašto mi bili u boljoj situaciji od jednog varioca u Gredelju? Ja ne vidim nikakvog razloga. Zašto mi bili u boljoj situaciji? U ovom trenutku imamo i veću plaću od njega i imamo bolji status. On nakon stečaja se nema gdje vratiti, nitko mu ne garantira da će se vratiti. A nama se garantira da ćemo se vratiti ovdje i ondje. Meni je drago da se gospoda iz Vlade ovako slatko smiju. To je njima očigledno smiješno, međutim radnicima Gredelja i onih 306 tisuća njima ništa stvarno nije smiješno [[Upadica: Vrijeme.]] I ovoj Hrvatskoj, više nikom. Gospodine ministre, nemojte domahivati ja sam ipak zastupnik izabran i nemojte mi odmahivat [[Upadica: Vrijeme.]] Gospodine potpredsjedniče, jedan ministar si to ne smije dozvoliti da zastupniku dok govori da mu on ovako odmahuje.
Hvala na upozorenju ali vrijeme ja vas molim da prihvatite. I sada u ime kluba HDSSB-a podijeljena rasprava Josip Salapić prvi i za njim Zoran Vinković. Izvolite kolega Salapiću.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Po meni osobno a vjerujem da i moje kolege iz kluba HDSSB-a se slažu je dobro što govorimo o ovoj temi danas poslijepodne jer da smo prijepodne o ovome govorili hrvatska javnost sigurno bi pogrešno shvatila ono što danas želimo poručiti ovim promjenama prijedlozima zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru i o pravima i obvezama državnih dužnosnika. Mi smo kolegice i kolege na početku mandata ovog 7.saziva odmah na dnevni red sjednice Sabora stavili prava zastupnika u Hrvatskome saboru odnosno govorili smo o onim povlaštenim mirovinama i tada smo ako se sjećate tih rasprava na stup srama stavili brojne kolege zastupnike bilo one koji danas sjede u Hrvatskom saboru, bilo one koji su ostvarili svoja prava po onim prijašnjim propisima i koji su saborski zastupnici u mirovini u kojima se danas baš previše ne govori. Neki se sjećamo neki ne ali su to svi naši kolege saborski zastupnici. Sigurno je da je svatko od nas došao iz različitih sektora rada života, da li iz privatnog, da li iz javnog, državnog, fakulteta. I sam jedan od tih koji je na takav način došao ovdje u Hrvatski sabor. Ono što po nama nije dobro danas se tu govori o pravima govori se da će saborski zastupnici dužnosnici u Hrvatskome saboru moći se vratiti na svoje radno mjesto bez javnoga natječaja s onog radnog mjesta na koje su došli ovdje u Hrvatski sabor. Danas kada se povećava broj nezaposlenih, danas kada situacija u Hrvatskoj nije dobra smatramo da se ovo pravo trebalo regulirati onda kada smo već načeli temu saborskih zastupnika prava i dužnosti zastupnika kada smo govorili o povlaštenim mirovinama. Naime, dogodilo se po meni i po nama u ovome sazivu Sabora da smo i mi sami saborski zastupnici ponekad odgovorni da smo svoje po meni trebali biti časne dužnosti jer naše radne knjižice danas ovdje u Hrvatskome saboru nego su one u rukama naših birača, naše su radne knjižice u rukama onih koji su nas izabrali u Hrvatski sabor i nakon 4 godine neki od nas neće više ovdje sjediti neki hoće. Dakle ovaj se zakon odnosi na one kojima će mandat izaći u ovom četverogodišnjem mandatu i da će se kolegice i kolege zastupnici nakon proteka mandata moći vratiti na svoje radno mjesto na kojem su do sada došli. Da tu ima gospodine ministre praznina, sigurno da ima i da će se to možda trebati poboljšati. Sigurni smo da da jer vidjeli smo u prethodnim raspravama da se tu otvaraju brojna pitanja koja nisu riješena. Ono što mi kao zastupnici Hrvatskoga sabora danas trebamo ponoviti, a mnogi to zaboravljaju je da je Hrvatski sabor najviše predstavničko tijelo građana u Hrvatskoj i da je i Vlada pa i vi gospodine ministre na svoje dužnosti proistekli iz ovoga Doma. Ako na ovakav način i dalje nastavimo srozavati ugled saborskih zastupnika i kada sami o sebi govorimo tako da ništa ne vrijedimo onda je pitanje što će hrvatska javnost i oni koji su nas izabrali o našim radnim knjižicama reći za četiri godine. Sigurno je da se propisima trebaju regulirati prava zastupnika i mi se slažemo sa ovim načinom na koji ste djelomično riješili pitanja koja su i po bivšim propisima bila riješena. Ja sam sam došao iz javnoga sektora i sam sam imao priliku potpisati sporazum dolaskom u Hrvatski sabor po onom zakonu. Sad ćemo to ukinuti članak 8., 9. i 10., dakle jasno je da se ovim i za saborske zastupnike i za državne dužnosnike ti članci zakona prestaju važiti i da se to regulira po ovom zakonu. Dakle nitko nije došao da sad nije došao nigdje, da se nema nigdje vratiti. Već je nešto postojalo, a postojalo je ono što ćemo ovim zakonskim prijedlogom ukinuti, dakle postoji mogućnost da se dakle ovim zakonom saborski zastupnik vrati na mjesto gdje je bio. Ono što možda ostavlja otvorenim pitanje, da li ovaj rok od 30 dana znači rok od prestanka zastupničke dužnosti dakle danom sazivanja novog saziva Hrvatskoga sabora, davanja prisege novih kolega zastupnika ili se to pravo ministre regulira od onih 6+6 mjeseci kada dužnost saborskog zastupnika prestaje nakon reguliranja toga prava. To bi možda trebalo pojasniti u zakonskom prijedlogu. A ono što još jednom treba ponoviti, siguran sam da je dobro da raspravljamo popodne o ovome jer postoje brojne druge teme koje tište građane Republike Hrvatske, o kojima treba razgovarati i rješavati probleme, a mi smo ovim rješenjima trebali u jednoj raspravi, u jednom zakonskom prijedlogu riješiti sve. Bilo bi svima puno lakše, a vjerujem da i bi i hrvatska javnost to bolje razumjela. Hvala lijepo.
Nastavljamo, kolega Vinković. Izvolite.
Evo ja ću nastaviti gdje je moj kolega iz kluba stao. Bilo bi ovdje zanimljivo u ovom zakonu obzirom da je objedinjena rasprava, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika vidjeti ovdje na strani 8 i 9 koliko ustvari Republika Hrvatska ima dužnosnika. Vjerojatno neke administracije poput nekih zemalja Europske unije, velikih svjetskih velesila nisu vjerojatno niti čuli za ovakav broj državnih dužnosnika kojima evo ovih nekoliko mjeseci ove nove Vlade, tu prije svega mislim na pomoćnike pomoćnika, zamjenike zamjenika, tajnike tajnika, pomoćnike tajnika ili ne znam što, koji gle čudom opet nisu došli putem javnog natječaja nego će oni otići kako su došli jer je to bilo čvrsto obećanje ovdje i predsjednika Vlade, ali i pojedinih ministara da oni ne ostaju dakle zauvijek u sustavu nego prije svega odlaze danom izbora, ali očigledno da ova koalicija si je upisala da oni neće nikada izgubiti izbore pa da se vjerojatno niti državni dužnosnici neće nikad ni otići iz ove državne administracije. Uvaženi kolega stiže jedna teška jesen, teška zima i teška iduća godina kada dolazi skuplji plin, skuplje grijanje, skuplje sve pa ne vjerujem baš da će tako hrvatski narod ili građani Hrvatske blagonaklono gledati to što se mi ovako smješkamo itd. Ali evo nisam znao da je državni dužnosnik i glasnogovornik Vlade. To je prije svega PR osoba koja doista nema nikakve veze sa državnom dužnošću osim što je došao isto tako bez javnog natječaja, imenovala ga Vlada, ne mora čak biti niti stručno osposobljen, ali uglavnom je bitno da je on bio prije svega privržen svom velikom šefu i možda je to radio i HDZ pa je imao glasnogovornika Vlade i u svom Zakonu o državnim dužnosnicima. Ja moram reći da i mnoge jedinice lokalne samouprave vjerojatno tamo gdje gradonačelnici, načelnici i regionalne samouprave, župani, ne znaju vjerojatno pričati, imaju svoje glasnogovornike, smatram da oni koji su neposredno izabrani odgovaraju i neposredno pred građanima koji su ih izabrali pa i kad moraju reći nešto nepopularno. Tada to treba reći predsjednik Vlade, a ne glasnogovornik i još mu dati plaću koja je u rangu sa evo npr. saborskim zastupnicima na koje je bilo najviše povika i na njihove povlaštene mirovine. Oni su negdje u sredini ovog niza, ogromnog popisa državnih dužnosnika. Pa npr. evo i pučki pravobranitelj za koje ja baš ne vidim tako uspješan rad, odnosno ne vidim moć pučkog pravobranitelja, ima koeficijent 6.42, a saborski zastupnik 5.27, a obzirom da vjerojatno netko gleda i Max TV plaće dužnosnika utvrđuju se množenjem osnovice za obračun plaće s koeficijentom utvrđenim za određene dužnosnike. Tako npr. i zamjenik predsjednika Ustavnog suda Republike Hrvatske ima 7.14, a ako znamo da je većina sudaca Ustavnog suda došla političkom trgovinom ovdje iz nekih saborskih klupa, neki iz ureda državne uprave, upravo političkom trgovinom najvećih stranaka po broju zastupnika tada vidimo da su za svoj rad s obzirom da nekoliko tisuća i tisuća predmeta stoji na tom Ustavnom sudu očigledno i preplaćeni. Tu je dakle niz drugih elemenata koji govore da ovaj zakon doista nije jednak za sve, a posebno se odnosi ne toliko na sve saborske zastupnike, nego se odnosi upravo na ove niže rangirane državne dužnosnike koji su prije svega u ovih nekoliko mjeseci bez javnog natječaja dovedeni u razno razna ministarstva i državne institucije i koji će se moći vratiti na svoja radna mjesta pod uvjetom dakle da su zaposleni na neodređeno vrijeme. A koliko znam u Hrvatskoj taj pojam neodređenog vremena se davno izgubio i više niti jedno radno mjesto u Hrvatskoj nije sigurno. Posebno ne vidim mogućnost da se vrati kod nekog privatnika, da se vrati u tvrtku koja je otišla u stečaj, a ovdje je bitno napomenuti s obzirom da smo se igrali ovako i sa populizmom, da prije svega da je praksa europskih parlamenata i to bi bilo vrlo dobro da je ovo ministarstvo kao predlagač zakona napravilo, da je napravilo jedan presjek prava i dužnosti državnih dužnosnika i zastupnika u Parlamentu europskih zemalja gdje bi bilo vidljivo koja je tendencija tih prava i dužnosti zastupnika u Parlamentu. Čak neke zemlje idu do toga da izabrane zastupnicima ili članovima parlamenata rad na nekoliko godina kako u svom radu kao zastupnici ne bi pogodovali određenim lobijima, određenim interesima bili oni privatni, bili oni interesi određenih drugih država. Kod nas je to bila jedan iskrivljeni slučaj, pa su se mnogi bivši ministri koji su neki išli i biciklom na sjednice Vlade, tramvajem itd. ali vrlo kratko vrijeme obzirom da su vrlo brzo to zamijenili sa udobnim BMW-ima, udobnim Mercedesima, zamijenili sa besplatnim ljetovanjima na Brijunima, u razno raznim odmaralištima Republike Hrvatske pa bi možda bilo vidljivo koliko ukupno takva jedna reprezentacija košta za razliku od ovih saborskih mirovina koje su do sada isplaćivane. Neki su ministri otišli i u one prvo sanirane za nekoliko milijardi dolara banke, otišli, postali direktori, a te banke prodane za nekih dve, tri milijarde kuna a hrvatski građani iz svog džepa, iz punjenja tog državnog proračuna možda je teška riječ ispljunili gotovo 20-tak, 30-tak milijardi dolara. Neki su završili kao savjetnici, kao direktori u velikim koncernima koji u stvari upravljaju ovom državom, a ne Vlada Republike Hrvatske. A ovdje se otvara jedno pitanje koje nije vezano samo za zastupnike, nije vezano samo za uvjetno rečeno državne dužnosnike, za Predsjednika Republike koji jedino od ovih svih je neposredno izabran nego se postavlja pitanje i ravnopravnosti lokalne samouprave i regionalne samouprave. To je pitanje prije svega neposredno izabranih načelnika, župana, gradonačelnika. Koja je razlika između zastupnika koji je došao sa stranačke liste i po meni značajnije da tako kažem neposredno izabranog čelnika lokalne i regionalne samouprave koji ako ne prođe sljedeće izbore uvažena kolegice po ovom zakonu ću se ja vratiti u grad i biti doživotni gradonačelnik ali to je jedna druga priča na način kako je napisan ovaj zakon. No, ovaj zakon prije svega dakle nije jednak za sve. Klub HDSSB-a će biti suzdržan kod donošenja ovoga zakona jer on ne rješava apsolutno ništa osim što dodatno omogućava zaštitu onih koji su političkim putem uhljebljeni [[Upadica Batinić: Vrijeme kolega.]] Dakle, završna rečenica. Dakle, ukoliko donosimo zakon koji je vezan za političare tada donesimo zakon koji, a svi građani su jednaki prema Ustavu pa bi onda i svi političari na svim razinama trebali biti jednaki pa donesimo zakon koji će definirati sve političare bili oni na lokalnoj ili državnoj razini.
Hvala. Imamo jednu repliku, kolega Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Vinković govorili ste o razlici između onih koji su izabrani na neposrednim izborima, dakle gradonačelnike, župane, načelnike općina i one, dakle zastupnike koji su izabrani zapravo sa stranačkih lista. Dakle, ne neposrednim putem nego zapravo u neku ruku posrednim putem. Pa to je i prilika da ovdje kažem da smo već u bezbroj rasprava u ovom Saboru isticali činjenicu da bi i izbori za Hrvatski sabor trebali također biti neposredni izbori, izbori imenom i prezimenom pa bismo se onda zapravo u neku ruku izjednačili i onda bi i ova prava bila možda ujednačenija. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Zoran Vinković. Izvolite.
Pa neposredni izbor je osnova demokracije. Dakle, ljudi ne glasaju za lijepog Zokija, to mogu ja misliti i na sebe, ali u svakom slučaju kad je neposredni izbor glasat će tada za čovjeka imenom i prezimenom. Ovako glasaju za jednu konstrukciju, bar na ovim izborima, koja se zvala Plan 21 ili ako griješim netko nek me ispravi ili se zvala Plan 21 gdje su svi bili na onim jumbo plakatima retuširani, uljepšani, a na kraju nakon tih izbora dobili smo samo teži život. No, dakle da ne ispadne da se mi prije svega zastupamo i borimo samo za interese zastupnika meni osobno ovaj zakon odgovara s obzirom da će vjerojatno Ustavni sud kada danas sutra ja ne budem bio zastupnik i kada se poželim vratiti na svoje radno mjesto s kojeg sam otišao u Hrvatski sabor to biti mjesto gradonačelnika. Pa ćemo se onda tužiti s RH jer to će biti nemoguće, odnosno bit će moguće jer ću ja osvojiti izbore. Međutim, ukoliko se ne daj Bog desi da budem bolestan pa sam odustanem morat ću se vratiti na to radno mjesto. Pa ću vjerojatno biti doživotni dakle gradonačelnik grada Đakova prema ovom zakonu, ali kažem da ne ispadne da se mi sad brinemo toliko za svoja prava ja bih volio da se i onaj radnik Gredelja ili onaj radnik PIK-a Đakovo koji je nestao u pretvorbi i privatizaciji da se ovakav zakon odnosio i na njega. I da se on mogao vratiti ujutro kada ili onih godina kada je došao sa prve crte bojišnice da se mogao vratiti na svoje radno mjesto. Međutim, kada se vratio s tominog hrasta nije bilo ni PIK-a ni njegovog radnog mjesta.
Hvala kolega. Pojedinačna rasprava dalje. Kolega Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, ministre. Pa evo ja se pridružujem ovim željama lijepim našim, željama tj. konstatacijama da je dobro da ovo radimo izvan direktnog tv prijenosa jer zaista nakon ovakvog zakonskog prijedloga ne zna čovjek što bi mislio. Imam osjećaj da se dodatno mi danas ovdje, mi saborski zastupnici, moramo sramiti pred ovim hrvatskim narodom jer imam osjećaj da je ovaj zakonski prijedlog došao ovdje bez našeg zahtjeva, bez inicijative saborskih zastupnika. I volio bih čuti od ministra tko je to dao inicijativu da se ovakva privilegija omogući i saborskim zastupnicima bez da je to kažem navedeno niti u prijedlogu zakona niti je ministar o tome uvodno govorio. Zaista tko je bio taj tko je predložio da se svima nama kažem nakon nekakve dužnosničke funkcije omogući povratak na neko bivše radno mjesto? Što da ljudi zaista misle o nama nakon što smo ukinuli povlaštene mirovine o kojima je samo premijer tada rekao, citirat ću ga: "Znam da su proračunske uštede male, ali to je očito bio uglati kamenčić koji je smetao građanima." Tada je to rečeno za povlaštene mirovine. Bilo je onih koji su iskoristili to pravo, neki su pribijeni na stup srama. E sad ja pitam kakav je ovo kamenčić za nas saborske zastupnike? Mi smo među ljudima, naravno da će nas ljudi pitati, a što vi tamo radite? Tko je vama dao za pravo da se vraćate među nas sa takvim povlasticama? Mi takve povlastice nemamo. Kad izgubim posao ja sam na birou. Što ćemo im mi reći? Da nam je to riješila izvršna vlast. Slušali smo maloprije raspravu o mirovini predsjednika RH. Što su tada SDP-ovi zastupnici govorili prije nekoliko, svega nekoliko mjeseci, po tom pitanju? Tada je jedan uvaženi zastupnik, citirat ću ga, rekao: "Kroz institut mirovine predsjednika Republike pokazujemo koliko tu instituciju poštujemo ili ne poštujemo." Poljaci su imali predsjednika koji je bio varilac u škveru, ali im nije na pamet palo da istoga vrate u škver jer je to izraz volje ljudi, jer drže do svoje zemlje i predsjednika. Svega nakon nekoliko mjeseci mi smo ajmo karikirati našeg predsjednika vratili u škver. Srećom, ne radi u škveru. Bio je profesor na fakultetu i vratit će se očito tamo. Ali mu mi kao Zastupnički dom dajemo velikodušno takvu mogućnost koju je on imao vjerujem i kao osoba sa svim svojim karakteristikama i bez zakona. I mi umjesto da se bavimo sustavom rada i ovih 320 tisuća nezaposlenih, kažem opet se bavimo sami sobom i stalno se čudimo na ocjene tog istog naroda o nama zastupnicima i ovom Domu. Uvijek smo najgori, dvojka. Vlada nešto malo bolja, predsjednik najbolji. Ja ovdje otvoreno govorim, ja ovu povlasticu ne želim. Jer kako je govorio kolega Lesar ona je za svega nekolicinu ljudi u ovom saborskom Domu. Svi ostali nemaju se gdje vratiti, neki su gradonačelnici 20 godina, neki su bili dužnosnici pa ministri, pomoćnici ministara, državni tajnici, gdje da se ti ljudi vrate temeljem ovog zakona? Nigdje, ali velikodušno vam evo mi kao izvršna vlast dajemo takvu mogućnost. I mi se s time moramo ovdje složiti. Ja se s time ne slažem i kažem odbacujem takvu želju izvršne vlasti za mene osobno. Smatram da postoje dobri mehanizmi koji su i dosada postojali, to je onih 50+50%, znači 6 mjeseci + 6 mjeseci dovoljno vremena da svatko od nas nađe mjesto u društvu. Jer ovo je nepravedno prema poslodavcima. Zašto da mi tjeramo ljude da zapošljavaju nekoga tko je njih samovoljno napustio? U politiku se ulazi dragovoljno, ako ja to dobro razumijem. Ja sam u svoj stranku ušao dragovoljno, nitko me nije prisilio iz tih stranka se izlazi isto dragovoljno. A mi smo politiku pretvorili očito evo u profesiju, toliko smo je zgadili narodu da jednostavno nas ljudi gledaju sa podsmjehom. A nakon ovakvih, kažem zakonskih prijedloga to će biti još i više. Zašto da tjeramo onog poslodavca u poteškoćama kojeg si samostalno napustio iz želje da predstavljaš i narod i nekakve svoje vizije, da pokušavaš ostvarit neki svoj program ti se moraš vratiti nazad, na to isto radno mjesto kojeg on mora ljubomorno čuvati samo za tebe, svi drugi ne mogu konkurirati za to radno mjesto. Ali, kažem nakon svega ne čudi me sve ovo, jer sustav improvizacije koji je uveden od samog početka mandata ove Vlade daje svoje rezultate. Ona nasilna promjena cijelog sustava državne uprave danas se očituje u neučinkovitosti te iste, a čitav investicijski ciklus je upravo zaustavljen radi te promjene. Ja sam se tada pobunio, ali kažem manjina smo pa ne možemo izglasavati zakone. Pogledajte ministarstva, državne tajnike smo zamijenili zamjenicima, pomoćnike smo stavili iznad ravnatelja, tj. ukinuli smo ravnatelje i rekli smo to je spasonosno rješenje. Pogledajte sada određena ministarstva koja imaju jednog zamjenika, jednog ili dva pomoćnika, oni ne funkcioniraju. Navest ću primjer Ministarstva regionalnog razvoja, jedan pomoćnik je nadležan za 550 lokalnih samouprava. Postavljam pitanje da li taj čovjek uopće može pročitati dnevno sve dopise koji mu dolaze, i sve zahtjeve koji mu dolaze. Jesmo li kao vlast potkapacitirani rukovodećim kadrom upravo slijedom tih izmjena? Što smo tada napravili saborskim zastupnicima? Nikada nisu bili na nivou koeficijenata u rangu pomoćnika ministara, danas jesu. Zamjenik ministra je vrjedniji od saborskog zastupnika, da ne govorim o ministrima i nadalje, a mi smo na nivou pomoćnika ministara. I sada si dajemo jednu lijepu povlasticu, kažem povlasticu, veliku povlasticu, da se takvi sa takvim koeficijentom i sa svim tim silnim pravima koje imamo kao saborski zastupnici možemo vratiti nigdje. I naravno da bi sada to trebali podržati. Smatram da nam ovo nije bilo potrebno, volio bih čut od ministra tko je dao inicijativu za ovakav zakonski prijedlog, gdje se i saborski zastupnici kažem, nalaze unutra ako nije možda od nekolicine ljudi koji su ovdje možda došli iz nekih poduzeća, nekih firmi ili na nekim nižim razinama kako je rekao kolega Vinković pa ih treba zakonom vratiti nazad na ta ista mjesta. Ovo je korak nazad u percepciji politike i političara i bez obzira koliko nas ovdje bilo u popodnevnim satima, uglavnom nas uvijek ima tridesetak, dvadesetak ljudi sa ovakvim prijedlozima, zakonskim prijedlozima o nama će misliti sve gore i gore, a opet ponavljam nismo možda za to krivi. Kako se uopće obraniti od ovakvih zakonskih prijedloga? Nemoguće, nemoguće. I naravno da smo tada svi isti, u tom istom košu svi mi jednako izgledamo, a povlastice će očito koristiti samo neki. Hvala lijepo.
Hvala kolega. A na vaše izlaganje imamo 4 replike. Prvi je kolega Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Naime, točno je kolega Borić da se mi pomoćnici ministara ovdje, dakle svi smo u tom rangu, pa možemo se i tako zvati, bavimo opet i ponovno po jedno 4 ili 5 put ove godine, od kako je ova nova vlast na snazi i na vlasti da kažem, ili služi narodu recimo tako, da se bavimo sami sobom. Naime, puno bi bilo bolje kada bi, dakle ova vlast ova Kukuriku koalicija se pobrinula za ovih 320 tisuća nezaposlenih kako bi i taj broj bio znatno manji, bilo strategijom i konkretnim investiranjem i pokretanjem gospodarstva ili pak da se ona umirovljenička osnova o općem Mirovinskom zakonu, pa da se ona podigne i da bude recimo minimalna mirovina 4, 5 tisuća kuna. To bi bila prava stvar. Onda ono što vi kažete, povlaštene mirovine, ne bi ni bolo oči. No, i vi ste podlegli da kažem onoj medijskog harangi i harangi ovih vladajućih. Kada ste, non stop, kada su non stop upotrebljavali riješ povlaštene. Točno i po zakonu se to, i po uredbama se to zove pod posebnim uvjetima mirovine, a ne povlaštene. Dakle, kada o tome govorimo onda je evo stvar ovakva, sada zapravo, čini mi se da ona jedna privilegija recimo to tako, te pod posebnim uvjetima, zapravo se kompenziraju drugom privilegijom i to će građani prepoznat, to nije problem prepoznati. Čak štoviše nije tu samo ovih 151 saborski zastupnik, nego li i 10 tisuća još dužnosnika koji su obuhvaćeni u ovom zakonu. Pa ima, prebrojite pa ćete vidjeti koliko ima lokalnih, regionalnih i državnih dužnosnika plus saborski zastupnici. Hvala lijepo.
Hvala kolega. Sljedeća replika kolega Zoran Vinković.
To isto uvaženi kolega ovo je kompenzacija za, ja bih rekao ono snižavanje digniteta zastupnika, ali isto tako i Hrvatskog sabora koji je na kraju krajeva i birao Vladu. A ne vidim razloga ako bira Vladu koja ima izvršnu vlast da ne bira i Hrvatskog predsjednika. Da ne ponavljam onu raspravu, raspravu koju samo vodio, ali smatram evo da u ovom zakonu obzirom da evo imamo i zamjenika direktora Hrvatskog zavoda za zdravstveno osgiuranje, a bogami nisam znao da imamo i ravnatelja Hrvatskog zavoda za zdravstvenog osiguranje zaštite zdravlja na radu koji ima isto zamjenika, pomoćnika itd. čak sam mislio da je to pod Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje da se ta osoba ne dijeli. A drugo pitanje koje je vezano a obzirom da sam često postavio pitanje obzirom da je državni dužnosnik i predsjednik Državnog izbornog povjerenstva RH što taj čovjek radi u ovom vremenu kada nema izbora, kada moramo tek donesti ove zakone koji su vezani i za popis birača itd. što on doista radi? Da li on svo to vrijeme dobiva tu plaću s koeficijentom 6,42 koja je daleko veća od saborske plaće? Ovdje se uvode ono čipiranje pa će uskoro ovdje uvesti da vjerojatno morate kleknuti prije ulaska u sabornicu jel to će biti novi kodeks ponašanja. A po meni nije bitno koliko tu tko sjedi nego prije svega tko šta kaže i ukazuje na ove problem u kojima je Hrvatska. Bojim se i pomisliti što će se desiti kada mnogi hrvatski zastupnici postanu zastupnici iz onog Donjeg doma Britanskog parlamenta o kojem je govorila jedna britanska serija o onom B stardu gdje na lijep i na slikovit način pokazao između ostalog i hrvatsku politiku.
Hvala lijepa. Sljedeća replika kolega Branko Vukšić.
Poštovani gospodine Boriću. Pitali ste kako se braniti od ovakvih zakonskih prijedloga u kojem su nam zakonodavci predložili nekakve privilegije kao supstitut za one koje smo imali. Pitate se tko je predložio taj zakon? Uopće nije važno tko je predložio zakon čak nije važno da li je to nešto podmetnuto nije podmetnuto, važno je da mi imamo zastupnike u Hrvatskom saboru koji misle svojom glavom i koji će to odbiti.
I zadnja replika kolega Ivica Mandić. Izvolite.
Ja bih kolegi Boriću replicirao sa privilegijama. Ne znam možda nismo zastupnici istoga saziva. Ja kao saborski zastupnik nemam osjećaja da su neke privilegije nešto velike ili da su naznačene. Jedina privilegija je da nam se skida saborski imunitet ako je protiv vas pokrenut postupak. Sve druge privilegije od prijevoza, parkiranja svih ostalih stvari su ukinute. A ovo normalno i mirovine, a ovo ne smatram da je privilegija da je osoba koja je bila na radnom mjestu da se ima pravo vratiti na svoje radno mjesto. Mi kao stranka sigurno smo protiv toga da je zakon prema bilo kojem građaninu diskriminirajući. Ako su se profesori mogli vraćati na svoja radna mjesta, ne znam zašto i ako je ovdje netko radnik u Škveru pa se treba vratiti na svoje radno mjesto da bi to trebalo biti upitno. Po meni mislim da nije dobro sa ovakvim stvarima izlaziti i stvarati famu da su saborski zastupnici posebno privilegirani. A što se tiče broja dužnosnika mislim da bi se o tome moglo sigurno razgovarati.
Odgovor na repliku kolega Josip Borić.
Pa kažem da ću iskazati svoje neslaganje s njegovom replikom zato jer smatram a i mislim da 99% hrvatske javnosti smatra da smo mi privilegirani. Možda griješim ali priče o saborskom ručku koji je vrlo jeftin, priče o plaćenom stanju, putnim troškovima, povlaštenim mirovinama kako je rekao gospodin Grubišić pa sada mogućnost da se vratiš nazad. Da, da i povlaštena mirovina je bila privilegija. Međutim to je bio još jedanput ponavljam uglati kamenčić koji je smetao građanima. E sada ja ne znam zašto je ta povlaštena mirovina tisuću, dvije kuna veća za koje sam premijer kaže proračunske uštede male nikakve ali je to uglati kamenčić. Pa sada je postavljam pitanje što je ova privilegija? Ovo je buzdovan u cipeli koji ja moram nositi sljedeće tri godine među ljudima i govoriti im da se neću vratiti tamo gdje sam počeo prije 15 godina ne, da kolega Kajin se ne može vratiti tamo ne znam gdje je prije 20 godina uopće radio. A ja mislim da ćemo više-manje svi mi vratiti na biro za zapošljavanje kada završi ova priča. Tako da ja ne dijelim mišljenje da mi nismo privilegirani jer hrvatski narod misli da je. Pogledajte sve medije, portale, sve tekstove koji izlaze i mi smo sami doprinijeli tome da se o nama na takav način razmišlja jer kada smo se trebali štiti nismo to radili pa smo na populizmu gubili poene e sada kada mi nismo za ovakav populizam, ja nisam osobno, e sada bi taj poen trebao biti naš. Hvala lijepa ja ga ne želim.
Hvala. Nastavljamo pojedinačnu raspravu. Kolega Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Evo danas smo počeli malo i ovim narodnim izrekama pa da nastavim. Reklo bi se da nakon svih ovih rasprava gdje smo mi saborski zastupnici ili pomoćnici ministara svejedno dakle raspravljali sami o sebi o svojim uglatim ili kutnim kamenčićima, jeli ja bih reka kutnim ne bih rekao uglatim nikada, da malim ili većim zapravo ušli u jednu fazu u koju bi se evo sada nakon 10 mjeseci mogla izreći još jedna izreka kaže "Turci se dosjetili jadu" pa umjesto onoga uglatog kamenčića, kutnog kamenčića jednoga idemo na drugi kutni kamenčić koji će opet žuljati čini mi se one koje to žulja. Rekao bih da je to zapravo kako sam već u jednoj replici izrekao, dakle jedna kompenzacija nazovi privilegije ili zakona kojega su prije o posebnim mirovinama ili po posebnim propisima usvojili i HDZ i SDP, i jedni i drugi, dakle da se ta kompenzacija odnosi na tzv. barem što se nas tiče pomoćnike ministara pod navodnike, na kompenzacije petkom zastupnicima. Kažem petkom, to su oni koji glasaju petkom i dolaze petkom na Sabor kako bi tvorili ovdje glasačku mašineriju i ruke koje će se dignuti toga petka za prijedloge koje predloži njihova Vlada. Vi ste se pitali dobro tko je predložio zakon, a ja bih se možda priupitao kao što je i kolega Vukšić, možda samo malo drugačije, a tko će ga izglasati. Pa mi ćemo ga izglasati, pomoćnici ministara, mi ćemo ga glasati. U petak ćemo vidjeti zapravo stvarno stanje stvari i je li kamenčić koji je nekad smetao zamijeni drugim kutnim kamenčićem koji eto sad više ne smeta. Onaj kutni kamenčić koji je tako bio medijski eksponiran i gdje su neki ljudi pljuvani doslovce i to je bilo takmičenje u pljuvanju u dalj, danas će proći, odnosno čini mi se da će proći gotovo potpuno mirno, nezapaženo i ako nekima isto zapinje u oku i žulja oči naših građana. Je li to u neku ruku odstupnica za one koji su kako ste rekli sami u državnoj upravi, administraciji zapošljavani po političkoj podobnosti ili pak za one koji su evo, mnogi od nas tzv. petak zastupnici ili petko zastupnici, kako god hoćete. Uz nas pomoćnike ministara, dakle zastupnike u Hrvatskom saboru ovdje su u ove zakonske prijedloge uvršteni i dužnosnici na lokalnom, regionalnom nivou. I kada pobrojite na onoj stranici 8 kako reče moj Vinković sve one koji su tamo pobrojani, a imate 429 općina, 130 gradova, 20 županija, pa kada pomnožite sa brojem dužnosnika po tome, a onda još tome pridodate i državne dužnosnike onda to zaista ispada na tisuću onih koji će se prema ovom zakonu vratiti na neka svoja radna mjesta. Kako će na to gledati ljudi kojih ima sad trenutno prema informacijama Hrvatskog zavoda za zapošljavanje 320 000 i kažu da taj broj raste 500 dnevno navodno, tako su rekli. 500 dnevno novo nezaposlenih, vrtoglavom brzinom, kažu kao u Španjolskoj, a mi smo po broju stanovnika 10 puta manja država od Španjolske. Prema tome, jasno je da mi kao saborski zastupnici nikada nećemo dobiti otpremnine poput jednog izvjesnog Vojkovića u Croatiji, milijun eura ili jednoga Dragičevića u INA-i od opet milijun eura da ne bi smetao tamo jer je lakše to dati nego da pravi veće štete po INA-i. Dakle takve da kažem privilegije niti sanjati ne možemo, a niti su nam potrebne. Ali zbog toga i zbog ove rasprave koja ovako teče i zbog onoga što proizlazi iz ovih zakonskih prijedloga čini mi se da je pomalo ova rasprava upravo nekako se i odigrava u ovo mirno poslijepodne uglavnom bez osim oni Max TV kamera i Max TV prijenosa i u iščekivanju utakmice sa Walesom u Osijeku. Kako je rekao kolega Vinković, klub HDSSB-a će biti suzdržan zbog toga, a iz razloga zbog kojeg ste vi kolega Boriću vrlo, vrlo slikovito opisali. Hvala lijepa.
Hvala kolega Grubišiću. Prvu repliku na vaše izlaganje ima kolega Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Boro. Obzirom da je evo prvi put ovako integralni tekst ili integralna verzija svih državnih dužnosnika u Republici Hrvatskoj među kojima smo i mi kao zastupnici Hrvatskog sabora, ali isto tako i predsjednik Republike Hrvatske. E sad ja ne znam, bilo je tu govora o raznoraznim kamenčićima. Ne znam kako će biti predsjedniku Republike sadašnjem, budućem, kad on bude imao stijenu u cipeli jer jedini on bez obzira što piše u Ustavu da su svi građani jednaki pred zakonom pa bi vjerojatno tom analogijom i svi državni dužnosnici gospodine ministre trebali biti jednaki pred tim zakonom. Ja ne znam gdje će on, možda u Borovu napraviti tu ogromnu cipelu da mu stane ta stijena i ne znam koliko će ga žuljati jer jedini on od svih ovih državnih dužnosnika s raznoraznim koeficijentima, nevezano sad što je neposredno izabran, ima jedino pravo otići u mirovinu nakon prestanka obnašanja dužnosti. Ne znam baš da li je i to baš tolik bilo usklađeno i sa samim predsjednikom jer stvaramo bez obzira, dakle na ovaj populizam koji čitavo vrijeme imamo i kroz medije i ja bih rekao jedno sniženje digniteta ne novčano nas saborskih zastupnika, nego prije svega sada pravimo medvjeđu uslugu tom Predsjedniku Republike jer mu jedinom od svih državnih dužnosnika omogućujemo da ode u mirovinu. Dakle, neće glasnogovornik Vlade koji je došao tamo bez natječaja, koji će se moći vratiti negdje u neko državno tijelo ili imati taj svoj posao, a ja znam odakle je došao ovaj, nego prije svega, dakle našem dragom Predsjedniku Republike Hrvatske kojeg su građani izabrali pravimo sad medvjeđu uslugu. Nikom drugom nego njemu.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Grubišić.
Kolega Vinković, ne bih htio o Predsjedniku Republike. Kako reče gospodin Šuker on je institucija i tko će biti sutra predsjednik Republike, za 10 godina, 20, to sad dakle ne bih o tome. Nego jednom je kolega Bago dok je radio na Hrvatskoj televiziji pitao da li se slažem da se sklone auti saborskih zastupnika da ne mogu parkirati automobile na Trgu sv. Marka. Rekao sam da, slažem se ali gospodine Bago vi radite na Hrvatskoj televiziji, kaže da. A gdje vi parkirate svoj auto kad dolazite na posao? Pa kaže u dvorištu Hrvatske televizije, eto. Gospodin Bago, novinar ima pravo na svoj parking u dvorištu Hrvatske televizije, je li, a gospoda saborski zastupnici ili pomoćnici ministara su trebali jasno javnu garažu plaćati ili svoj parking. Evo hvala lijepo.
Hvala. Repliku kolega Branko Vukšić.
Evo kolega Grubišiću kako ste se slikovito izrazili, rekli ste da je ovo mirno popodne. I to mirno popodne treba začiniti. Ja sam sad zapravo dokučio zbog čega je HDSSB suzdržan u mogućnosti da se saborski zastupnici vrate na staro radno mjesto. Ja sam već jedanput danas vašeg kolegu spominjao. Vaš kolega gospodin Drmić bi se trebao vratiti za predsjednika mladeži HDZ-a.
Molim vas! Odgovor na repliku, smirite se molim vas tamo. Odgovor na repliku kolega Grubišić.
Hvala lijepo kolega Vukšić da ste to dobro zapazili, ali tamo piše da može i na neko drugo odgovarajuće mjesto gdje ga poslodavac rasporedi.
Evo, malo smijeha na kraju. Iscrpili smo raspravu, pojedinačnu raspravu. Završnu riječ ministar rada. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Ja znam da vam je malo i zabavno u ovo doba, ali dajte da završimo ovu točku. Završna riječ ministra rada i mirovinskog sustava gospodin Mirando Mrsić. Izvolite.
Gospođo potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici Vlada predlaže zakone. To je tako. Klubovi zastupnika isto mogu predložiti zakone. To je tako. A onda ćemo glasati, pa ono što mislimo da je u redu ćemo izglasati, ono što ne mislimo nećemo izglasati. Prema tome, toliko o tome tko predlaže zakon. Ako je nešto uređeno voluntaristički, dakle može ovako, može onako poznato je da i ja dok sam bio saborski zastupnik sam dva dana radio na KBC Rebro, pet dana tu ili obrnuto, da sam imao ugovor sa kliničkim bolničkim centrom. Ja sam to mogao jer sam radio tamo. A zašto netko drugi tko nije u KBC-u koji je isto saborski zastupnik kao i ja to ne može? Hajde neka mi to netko objasni gdje je tu pravda i gdje je tu jednakost. Prema tome, sa ovim stvaramo pravni okvir da je svima to omogućeno mogu i profesori i docenti i gradonačelnici s time da će se gradonačelnik vratiti na ono radno mjesto s kojega je došao na mjesto gradonačelnika. Prema tome, to ovaj pravni okvir dopušta. Prema tome, sa ovim načinom ispravljamo jednu nelogičnost a to je da su neki bili više privilegirani, neki manje. S druge strane, ovim zakonom pružamo mogućnost saborskim zastupnicima da izaberu ili ovo ili ovo. Nitko nikoga neće tjerati ako vi niste zadovoljni i ne želite to prihvatiti. Ha, nema problema! Mi smo dali mogućnost 6+6, pa nakon toga ako ne nađete radno mjesto burza ili se vratite odmah na svoje radno mjesto. Ali s druge strane ne čita se dobro članak zakona koji kaže da će se posebnim sporazumom između poslodavca i zastupnika, odnosno državnog dužnosnika urediti prava i vrijeme i timing i sve ono što ide uz to. Prema tome, i poslodavac ima tu nešto reći. S druge strane, jasno je da tamo di je Vlada vlasnik, di je Vlada u većini, da Vlada to može zakonom, dakle zakonom urediti da vi se vraćate jednim određenim automatizmom. Ali opet uz sporazum. Dakle, ako govorimo o školama, profesor, profesorica će se potpisati sporazum sa svojim ravnateljem da će se vratiti nakon jednog mandata ili nakon dva, ali to je dogovor između njih. Mi smo pružili pravni okvir. Prema tome, ovaj institut se može upotrijebiti i ne mora se upotrijebiti. Što se tiče privatnog sektora mi ne možemo intervenirati niti želimo intervenirati u odnose poslodavca i posloprimca. To je rizik nas političara kada odete u politiku da možda … [[Govornik se ne razumije.]] i svoje radno mjesto. Mi opet ovdje stvaramo pravni okvir da privatni vlasnik može ako hoće sa svojim zaposlenikom potpisati sporazum o vraćanju na to radno mjesto. Može, ali i ne mora ali smo mu dali mogućnost da može. Do sada je to bilo voluntaristički. Ako mi se sviđa poslodavac ja ću se vratiti, ako mi se ne sviđa neću se vratiti, a s druge strane je to baš obrnuto stvaralo nesigurnost ljudima koji su u privatnom sektoru kad diskutiraju u Saboru. Ovako će znati vraćam se na to radno mjesto ako imam sporazum bez obzira što ja tu pričao jer se sporazum potpisuje kada dolazite u Sabor, ne nakon toga. Prema tome, imate jednu sigurnost da možete nesmetano govoriti da ne morate razmišljati o tome a što ako ja nešto kažem na koji dio ću se ja vratiti, da li će me taj poslodavac primiti ili ne. Prema tome obrnuto od onoga što se tu pokušavalo imputirati. Što se tiče pa tu smo već stvar prožvakali, a vjerojatno ćemo u cijelom mandatu žvakati oko toga koliko je bilo ravnatelja uprava. Oni su jasno dolazili natječajem, ali nemojte mi tvrditi da ste odabirali nekoga tko je došao sa ulice i rekao evo ja sam Bogom dan, ja ću biti ravnatelj određene uprave. Natječaj je bio, ljudi su se javljali jasno da je tu bilo i kadroviranja i da su se ti ljudi birali na natječaju, javnim natječajem ali jasno dirigiranim javnim natječajem. I poštenije je ovako, ljudi su izabrani na mjesta zamjenika i pomoćnika, zajedno sa ministrom će evo i moj zamjenik gospodin Štubelj ćemo otići zajedno, neće ostati nitko u ministarstvu. Otići će i glasnogovornik, otići će i šef kabineta, otići će i pomoćnici, a ne da nam se dešava da mi generiramo raznorazne savjetnike, evo primjer iz mog sustava u HZMO-u ima desetine savjetnika koji ne znam koga savjetuju, ali to znači da u tom dijelu kadrovskog kadroviranja nije baš bilo dobro i da se nije kadroviralo na način kao što bi trebalo. Dakle, idete, dođete s ministrom, odete s ministrom. A onaj dio koji je, i ja se nadam da ćemo doći u onu poziciju koja bi bila za ovu državu dovoljna i dobra, a to se zna do koje razine se dolazi, a do koje razine se odlazi. A ne da kada dođe nova garnitura pa da se jedanput mijenja sve i sva. 8 godina je bilo dosta da se to radilo, vidimo koliko je javna uprava narasla od 2003. do danas. Prema tome, dosta bi bilo kadroviranja. Pustimo da onaj dio u ministarstvima koji je stručan radi svoj posao, a onaj dio koji je politički dolazi i odlazi sa ministrom, između ostalog i glasnogovornik. Gredelj – mislim da je nepošteno prozivati sadašnju Vladu oko stečaja Gredelja, a u isto vrijeme zaboraviti što se radilo protekle 4 godine, što se radilo u HŽ-u. Zašto HŽ u kojem je Gredelj dio nije davao poslove Gredelju nego je davao poslove znamo i na koji način, sada su neka suđenja. Prema tome, po meni je licemjerno prozivati i stavljati u isti koš ljude koji su sada u ovom trenutku u neizvjesnosti u Gredelju, a uzrok tome je očito način na koji se vodila ova država i način na koji se vodio Gredelj. Gredelj će funkcionirati, Gredelj će graditi vagone, Gredelj će graditi lokomotive. Možda one sa nešto manje broja, ali će graditi i dalje. I prozivati ovu Vladu za nešto što se napravilo protekle 4 godine kada se očito pljačkalo i dovelo Gredelj da u ovom trenutku ima pola milijarde kuna duga nije dobro i treba pogledati istini u oči. I za kraj, ovo nije povlastica ovo je pravo koje možete uzeti i ne morate uzeti. Ali sa ovim zakonima to pravo stavljamo u zakonski okvir jer ova država je država koju treba urediti jer država treba funkcionirati na razini zakona i da svi imaju jednako pravo, a evo i sami ste potvrdili u diskusijama da to pravo nije bilo omogućeno svima jednako. Hvala lijepo.
Hvala ministre. Imamo 5 replika na vaše izlaganje. Prvu, Zoran Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem. Ajde ovaj moj kolega Drmić se možda može negdje i vratiti, ali ne vjerujem da bi više itko Lesara htio za predsjednika sindikata. To je odgovor gospodinu Vukšiću, ali to je sad druga priča. Međutim, ministre niste odgovorili na po meni dva vrlo važna pitanja. Da li je napravljena medvjeđa usluga predsjedniku RH obzirom da je on državni dužnosnik i da nakon prestanka mandata prema Zakonu o mirovinskom osiguranju može otići u mirovinu? S druge strane čitajući sadašnja prava i dužnosti zastupnika svaki zastupnik dakle nakon isteka mandata ima pravo onih 6 mjeseci primati punu plaću pa 6 mjeseci pola plaće, dakle vjerojatno kako je ovdje napisano iako je vaš pomoćnik, netko je to pitao odavde s klupe, klimao glavom da će imati tek da ovih 30 dana važi od isteka tih godinu dana to nije definirano zakonom. Ovdje doista se ne radi o nikakvom pravu niti usluzi svim ovim zastupnicima. Radi se jednostavno o jednom prodavanju magle. A osobno ne bih volio da se desi ono što se dešavalo u prošlosti kada su mnogi državni dužnosnici pa čak i jedan guverner HNB-a postao savjetnik u banci koja je kupila jednu saniranu banku gdje je utrošeno nekoliko milijardi dolara da ne spominjem sve te dužnosnike koji su na taj način, nisu štitili interese niti hrvatske, nisu imali prava kao tadašnji saborski zastupnici nisu mogli ići u mirovinu itd. nego su se oni snašli na jedan vrlo ljudski način. Bojim se da to ne bi bila praksa svih budućih saziva Hrvatskog sabora i hrvatskih Vlada jer zakoni bi prije svega trebali štititi hrvatske građane, ali i štititi one koji donose takve zakone. I ti zakoni ne mogu praviti razliku među državnim dužnosnicima.
Hvala kolega Vinković. Odgovor ministar Mirando Mrsić. Izvolite.
Dakle, nikakva medvjeđa usluga predsjedniku sadašnjem ni u budućem nije napravljena. Predsjednik ima izbor, može aktivirati zahtjev za mirovinu ili može se vratiti na svoje radno mjesto. Prema tome, nikakvih tu problema ja ne vidim. Mislim da je to sada politiziranje koje očito ima nekakav drugi cilj, ali o tome ja ne bi diskutirao. A što se tiče samih prava, vrlo jasno vam piše u zakonu ako dobro čitate, da se ovo pravo mora aktivirati u roku 30 dana ili se gubi. Ako ste vi 6+6 niste aktivirali, … [[Upadica se ne čuje.]] prema tome vrlo jasno u zakonu piše, prema tome to su dva prava koja se mogu iskoristit.
Hvala. Repliku ima…
… [[Govornik se ne čuje.]]
Kolega Vinkoviću to s ministrom poslije si objasnite. Kolega Josip Borić izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo ja ću uvaženom ministru vezano uz dio gdje je govorio o tome da je bivša vlast nije provela natječaje kako treba, da smo iskadrovirali tu državnu upravu. Pa ću ja možda postaviti neka pitanja, možda vam bude jasnije. Mi smo kao vlast, kao bivša Vlada imenovali stručne nadzorne odbore, vi ste ih u mandatu vaše Vlade pretvorili u političke nadzorne odbore, nakon silnog pritiska javnost. Drugo, ravnatelji uprava su bili i ostali državni službenici, vi ste u svojim objašnjenjima iste pretvorili samo u raspravama u državne dužnosnike, međutim evo ja postavljam pitanje gdje su vam bivši ravnatelji uprava? Svi su vam danas načelnici služba, oni vam pišu zakone, oni vam odgovaraju za zakonitost rada svakog ministarstva. Svi ti bivši ravnatelji uprava koje je HDZ-ova Vlada imenovala jer je imala Vlada mogućnost da imenuje i razrješuje te iste ravnatelje. A što smo dobili? Dobili smo 120 i nešto novih pomoćnika. Na nivou koeficijenata to vam je, kad zbrojite sve ono što smo mi imali kao ravnatelji, sa ravnateljima plus sedamdesetak državnih tajnika i petnaestak ministara, kad zbrojite njihove koeficijente tada i sada sa ovim pomoćnicima i zamjenicima kojih ima preko 140, 150 shvatit ćete da više trošite, da imate manje učinkovitu upravu. Rekao sam vam da vam jedan pomoćnik nadležan za preko petsto lokalnih samouprava u regionalnom razvoju i čovjek jednostavno ne može stignut. Ja to razumijem, svi koji su to radili znaju. A sve što rade pokušavaju raditi sa tim načelnicima službi, a to su oni bivši ravnatelji. To su ti stručni ljudi koji su prošli postupak javnog natječaja, koji su imali intervju, koji su dali svoje podatke i tek tada nakon provjere, nakon provjere koja je bila obvezna imenovani su ravnateljima uprave. I to je tada bilo rečeno, s time smo završili sa profesionalizacijom državne uprave i to bi trebalo biti naputak za ubuduće.
Hvala lijepa.
Međutim, evo nova vlast nova mišljenje.
Odgovor na repliku ministar Mirando Mrsić. Izvolite.
Pa kad bi tako bilo onda bi cvjetale ruže, međutim nije tako. Dakle, kad govorimo o ravnateljima, ravnatelji su zaposleni na neodređeno vrijeme, prema tome svaki od njih je imao pravo naći svoje mjesto u sustavu. Neki su našli mjesto u sustavu, ostali su, neki su otišli. Dakle, oni koji su bili politički imenovani su otišli, prema tome, jer nisu našli se u ovoj sada vlasti. Prema tome, poštenije je reći imenuju se zamjenici, ministri i imenuju se pomoćnici, odlaskom ministra odlazi i ta cijela garnitura i na takav način ćemo osigurati da u Hrvatskoj se poštuje stručnost u službi. A kad govorimo o tome koliko ste, koliko se zaposlilo u službi onda treba vidjeti koliko ih je bilo zaposleno 2003. a koliko ih je zaposleno do 31.prosinca 2011. i to je mjera učinkovitosti. A s druge strane poznato je da javna uprava ovakva kakva je, je neučinkovita i to pitajte građane Republike Hrvatske. Imali ste 8 godina da to sredite niste uspjeli, ova vlast će to uspjeti.
Hvala lijepa. Repliku ima kolegica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa gospodine ministre ne bih vam replicirala da niste tako paušalno i pomalo i drsko govorili o tome kako je bivša vlast provodila natječaje. Naime, možda ste zaboravili ili niste niti znali da se radi o nečemu što je prihvaćeno u pregovaračkim stajalištima u pregovaračkom postupku, a to je depolitizacija državne uprave. I upravo je tadašnji taj zakon došao, donijet kao jedno od mjerila u pregovaračkom postupku, dakle gdje se zadržavalo kao političke funkcije samo najviše funkcije ministara i državnih tajnika koji odlaze sa promjenom političke opcije, a u cilju profesionalizacije državne uprave su se dakle svi drugi poslovi su bili poslovi državnoga službenika, naravno visokoga ili višega ranga. Reć da je poštenije i transparentnije nekoga zaposlit i dovest po osobnom odabiru bez ikakvih kriterija javnih i bez poznatih kriterija po odabiru ministra, nego provedba javnog natječaja koji je imao utvrđene kriterije i uvijete za to mjesto i mogućnost pristupa svim građanima ove zemlje, dakle ne određenom krugu ili određenim političkim krugovima, svim građanima. I kako vi kažete da se tu kadroviralo i biralo ne znam kako, ali svaki taj koji je pristupio natječaju i bio nezadovoljan tim izborom imao je pravo zaštite, najprije unutar ministarstva a potom i sudske zaštite. Dakle, mogao je provjeravati da li su ti kriteriji bili ispunjeni. Sad se dogodilo, sljedeće, dakle da je u taj politički krug ušao daleko širi krug ljudi, dakle nije se depolitizirala državna uprava nego upravo obrnuto. A ne samo to, nego se broj dužnosnika povećao, a i broj službenika se povećao, jer kao što je rečeno ovi bivši ravnatelji su ostali u ministarstvima kao načelnici a zapravo se povećao broj za sve one dužnosnike odnosno pomoćnike.
Hvala. Odgovor na repliku, ministar Mirando Mrsić.
kao što sami znate broj državnih tajnika je bio jednak broju članova Sabora dakle kao i saborski zastupnik. Prema tome, pogledajte statistiku pa ćete vidjeti dakle ovim što je ova Vlada napravila, napravila je apsolutno depolitizaciju uprave jer se ne bira više po babu i stričevima. To što se provodio natječaj, on se i danas provodi za ona mjesta za koja je potrebno da se provodi, a što se tiče razine ministara zamjenika ministra i pomoćnika oni dolaze sa ministrom i odlaze sa ministrom. I svaki ministar ima za cilj da oni ljudi s kojima on radi budu stručni jer će mu omogućiti da vodi ministarstvo puno bolje, a ne samo da budu stručni nego da i odgovaraju onome što trebaju a to je da ministarstvo funkcionira vidi se po tome do kud je Hrvatska došla sa takvim načinom koji je bio do sada.
Hvala. Repliku ima kolegica Ivanka Roksandić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa gospodine ministre ja se čudim zaista što se vi čudite nečemu, a to je da ste našli desetine savjetnika u sustavu mirovinskom. Čudim se zato što niste onda savjetovali županicu Sisačko-moslavačku gospođu Lovrić čemu će joj 14 savjetnika. Od 14 savjetnika zamislite čak 2 su za pitanje umirovljenika, a neki od njih su primali čak i dodatna sredstva po ugovoru o djelu za konzultantske usluge što nema nigdje valjda na svijetu pa se i ja tome čudim. On je vijećnik dotični gospodin, jedan od savjetnika za pitanje umirovljenika pružao konzultantske usluge zamislite u svrhu izrade stručne analize dodjele kredita u kojima je sudjelovala županija a plasirani su preko poslovne banke. Ne bi bilo ništa čudno da taj gospodin nije nikada ali nikada ništa radio po pitanju kredita. Evo tako u izvješću Državnoj reviziji napisano je što je čovjek radio. Očekujem zaista kada ste se već čudili tolikom broju savjetnika da savjetujete i vaše čelnike na lokalnoj razini da što će im toliki savjetnici, 14 savjetnika košta Sisačko-moslavačku županiju više od milijun kuna.
Hvala lijepa. I zadnju repliku potpredsjednik Nenad Stazić. Izvolite kolega.
Kažete ministre tko s ministrom dođe s ministrom i ode. Pa to je samo razumljivo u demokratskom svijetu, ali ja bih rekao da to nije dovoljno ministre osim ako riječ ministar ne podrazumijeva politiku po sebi. Tko s politikom dođe s politikom treba i otići. Da je tome bilo tako onda ne bi od 2003.godine do sada se državna uprava povećala za 60 tisuća, za 60 tisuća osoba. To su ti HDZ-u bliski ljudi, to su ti pouzdanici ili ako hoćete to su ti genijalni kadrovi koji su prošli na natječajima kao što čujemo da je HDZ provodio natječaje koji su najbolje ispunjavali sve kriterije i zato došli u državnu upravu. Ja se sjećam, a vi vjerojatno slučaja Trogira kada su trogirski gradonačelnik Vedran Rožić i njegov bajni dogradonačelnik Vinko Brkan zaposlili 30 nogometaša tamošnjeg kluba u komunalnom poduzeću za gradski novac, javni novaca. Valjda je svih 30 nogometaša kao što sada tvrdi HDZ prošlo na javnom natječaju i nitko drugi iz Trogira nije mogao proći na tom natječaju jer nitko drugi nije tako dobro znao raditi komunalne poslove kao tih 30 nogometaša Vedrana Rožića i Vinka Brkana. Tako su se provodili javni natječaji. I konačno ministre, pa trebalo bi pitati pa jel na javnom natječaju prošao i čuveni Buljbašić. Hvala vam.
Hvala. Ispričavam se kolegi Šukeru i on ima repliku. Izvolite kolega Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa mislim kolegice i kolege kada u ovom Visokom domu govorimo da bi trebali se znati služiti terminima. Ne postoji javna uprava. Postoje javne službe i državni službenici i namještenici. Kolega Staziću, u državnoj upravi radi 64 tisuće ljudi. Ne, ne ja samo kažem ja repliciram ministru, ali ja vama nisam upadao u riječ pa nemojte ni vi meni. Dakle niti ne zna se o čemu se govori ali se ide reći 60 tisuća u državnoj upravi radi 64 tisuće ljudi. Državna uprava je to se zna šta, bez policije, bez carine, bez pravosudne policije, bez carinske i porezne uprave državna uprava broji 8,5 ljudi javne službe. Dakle prosvjeta, zdravstvo je negdje oko 180 tisuća zaposlenih i tu je povećan broj zaposlenih od 2003.na ovamo a točno se zna zašto, ali 60 tisuća nije. Ali gospodine Mrsiću možete provjeriti u Ministarstvu financija od nekakvih 17, 18 ravnatelja jedan ili dva su članovi HDZ-a. svi su ostali birani po principu stručnosti. I druga stvar kada raspišete javni natječaj svatko se ima mogućnost žaliti na odabir. I žao mi je što vi volite ovako podbosti i koristiti teške riječi, rekli ste da je netko nekoga opljačkao. Pa dajte mi recite onda što je to sa kolosijekom Dioki-a tko je to plati 19 milijuna? Pričali ste o HŽ-u? kolosijek Dioki-a? vi ste pričali da je netko opljačkao Gredelj. Ako je obaveza prema kreditu ako je s kreditom napravljena nekakva zgrada onda se može vidjeti ali na kraju krajeva tu je danas bila rasprava o radu državnih odvjetništava. Pa ako znate da je netko opljačkao Gredelj vi ste kao ministar ili kao građanin dužni to prijaviti Državno odvjetništvu. Nije dobro na jednoj ovako temi da se koriste teške riječi ali vi ih vrlo često volite koristiti ali kažem evo svježiji primjer ne morate dalje po povijesti je kolosijek Dioki-a koji sigurno ne vrijede 19 milijuna kuna.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku ministar Mirando Mrsić.
Ja ću samo tri stvari reći. Deficit Hrvatske 2009. 10 milijardi, deficit Hrvatske 2010., 15 milijardi deficit 2011. 15 milijardi… … [[Upadica se ne razumije.]] Gospodine Šuker ja sam vas slušao. Deficit u tri godine Hrvatske 40 milijardi. Koga smo to zadužili, gdje smo to potrošili, što smo napravili za Hrvatsku, zadužili smo Hrvatsku u tri godine 40 milijardi i to je činjenica i to je nešto od čega se, to su brojke, od toga se ne da pobjeći. Zašto se prikazivali drugačije to je vama na dušu, ali definitivno Hrvatska je u tri godine zadužena 40 milijardi, a da mi o tome nismo imali pojma i da ovaj dom to nije znao. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o raspravljanim prijedlozima. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas izvan sabornice razjasnite se. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Hvala ministre.
Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru, prvo čitanje, PZ br. 118. Rasprava o prijedlogu je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjeni i dopunama Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona." Molim da se izjasnimo tko je za. Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 84 glasa za, 27 protiv i 3 suzdržana donesen predloženi zaključak.
Raspravit ćemo još jednu točku dnevnog reda večeras. Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 158 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Akt ste primili poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, za zdravstvo i socijalnu politiku i Odbor za lokalnu, područnu odnosno regionalnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predlagatelj obrazložiti prijedlog? Zamjenik ministrice socijalne politike i mladih gospodin Darko Ledinski, izvolite.
Hvala poštovana predsjedavajuća. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada. Od 1. studenog 2011. godine na snazi je Zakon o djelatnosti socijalnog rada koji uređuje djelatnost socijalnog rada koja se provodi u području socijalne skrbi, odgoja i obrazovanja, zdravstva, pravosuđa, obitelji i međugeneracijske solidarnosti, civilnog društva, vjerskih i humanitarnih zajednica u drugim djelatnostima te kao privatna praksa, a propisao je da djelatnosti socijalnog rada obavljaju magistri socijalnog rada, magistri socijalne politike i sveučilišni prvostupnici socijalnog rada, kao da se isti odnosi i na diplomirane socijalne radnike i diplomirane inženjere socijalnog rada te na socijalne radnike sa završenom višom školom za socijalne radnike. Navedenim zakonom propisani su uvjeti za obavljanje djelatnosti socijalnog rada, prestanka prava na obavljanje socijalnog rada te obavljanje socijalnog rada kao samostalne profesionalne djelatnosti, kao i odredbe o stručnom usavršavanju socijalnih radnika i pripravništvu. Ministarstvo socijalne politike i mladih utvrdilo je da postoje opravdani razlozi za donošenje predloženog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada. Jedan od razloga za donošenje ovog zakona je što je važeći Zakon o socijalnoj skrbi stupio na snagu nakon Zakona o djelatnosti socijalnog rada, a koji je uredio neka relevantna pitanja obavljanja djelatnosti socijalne skrbi koja uključuje i djelatnosti socijalnog rada drugačije i potpunije nego što je to uredio Zakon o djelatnosti socijalnog rada. Također važećim zakonom nije određeno na koji način se utvrđuje cijena rada socijalnih radnika koji obavljaju samostalnu profesionalnu djelatnost kada se socijalna usluga plaća sredstvima iz državnog proračuna. Utvrđeno je i da su odredbe važećeg zakona o tijelima komore podnormirane pa se neka pitanja glede sastava i poslova tih tijela uređuju predloženim zakonom. Naime, važećim zakonom je propisano da se socijalni radnici obvezno udružuju u komoru pa je članstvo u komori i odobrenje odnosno licenca uvjet za njihovo samostalno obavljanje poslova iz djelatnosti socijalnog rada, a komori su zakonom povjerene značajne javne ovlasti. Stoga se predloženim zakonom daje komori dodatne ovlasti iz članka 9. nad kojima nadzor provodi ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi. Nadalje, Hrvatska komora socijalnih radnika osnovana je na osnivačkoj skupštini koju je činilo 26 delegata osnivača komore, a isti su na skupštini izabrali tijela komore koja i sada rade u tada izabranom sastavu. S obzirom da su članovi komore svi zakonom utvrđeni socijalni radnici bilo je nužno propisati saziv tako sastavljene skupštine koja će postojeći statut komore usuglasiti s ovim zakonom i izabrati tijela komore. Kako bi se što prije uspostavilo funkcioniranje i učinkovitost rada Komore socijalnih radnika koje je primjenu važećeg zakona bitno otežano ocjenjujemo da postoje osobito opravdani razlozi za donošenje ovog zakona po hitnom postupku. I na kraju ovog uvodnog obrazloženja potrebno je reći da socijalni radnici čine samo srce cijelog sustava socijalne skrbi, stoga je obaveza Ministarstva socijalne politike i mladih da upravo toj najvažnijoj karici u cijelom našem sustavu stvori uvjete za jedan kvalitetan rad, za strukovno organiziranje na najdemokratskijim mogućim principima i da upravo to, jer kvalitetno strukovno organiziranje omogući kvalitetniji i razvoj socijalnog sustava na onakav način kakav bismo svi to zapravo željeli. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Replika, kolega Vinković. Izvolite.
Uz to srce socijalne skrbi u svakom slučaju gospodine zamjeniče postoje mnoge jedinice lokalne samouprave koje imaju daleko veće standarde od ovih cenzusa koji vrijede na nivou cjelokupne Republike Hrvatske, daleko više te cenzuse i standarde u svojim programima socijalne skrbi. No dakle, tu svakako treba spomenuti jedinice lokalne samouprave koje ne samo da nadopunjuju cjelokupni sustav socijalne skrbi nego bih ja rekao i nadograđuju. A u ovim vremenima koja sada dolaze obzirom da se svakodnevno susrećemo sa tim problemima sve više i više, dakle građana Republike Hrvatske nije zadovoljno sa onim ja bih rekao ne pravima nego mogućnostima, dakle Republike Hrvatske da pomogne tim građanima koji između ostalog su i povećanjem PDV-a i povećanjem cijena grijanja, plina itd. dovedeni u jednu ja bih rekao vrlo tešku situaciju gdje je praktično u ovih 20 godina, dakle ja ne govorim sad samo o ovih nekoliko mjeseci nestao cjelokupni onaj srednji sloj hrvatskog društva. A s druge strane imamo jednu nelogičnost, dakle da ista Vlada predlaže za ovu komoru socijalnih radnika obvezujuću članarinu. S druge strane vjerojatno imajući i želeći imati pod kontrolom Hrvatsku poljoprivrednu komoru ukida obveznu članarinu što po meni je u jednu ruku i razumljivo ne da se želi pomoći onima koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom, nego se s jedne strane želi staviti pod kontrolu one koji su najviše bili na cestama i ulicama i radili prosvjede radi teškog stanja u poljoprivredi.
Hvala. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Kolega Zoran Vinković ima, predsjednik Odbora za lokalnu i područnu samoupravu.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, uvaženi zamjeniče ministra. Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu na svojoj 9. sjednici održanoj 19. rujna održanoj 19. rujna 2012. godine raspravila je prijedlog zakona i nakon uvodnih riječi predstavnice predlagatelja u svojoj raspravi je, su članovi odbora istaknuli da je potrebno zakonom propisuje prava i obveze centara za socijalnu skrb jasnije definirati obveze tih centara o provođenju socijalne skrbi građana kako bi se izbjegli mogući nesporazumi i prebacivanja odgovornosti na jedinice lokalne samouprave koje također imaju određene obveze u pružanju socijalne skrbi građanima. I također je istaknuto pitanje obveznih članarina Hrvatske komore socijalnih radnika i pitanje kontrole rada privatnih ustanova i domova socijalne skrbi. Nakon provedene rasprave Odbor za lokalnu samoupravu je većinom glasova, 9 za i 1 suzdržan odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. Klub Hrvatske stranke umirovljenika i kolegica Višnja Fortuna. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege. Djelatnost, dakle socijalnog rada u Republici Hrvatskoj je djelatnost javnog interesa za Republiku Hrvatsku. Socijalni rad je sustavna djelatnost. Utemeljena je na suvremenim znanstvenim i stručnim spoznajama koja promiče socijalne promjene i rješavanje problema u međuljudskim odnosima i osnažavanje ljudi kako bi se povećala njihova dobrobit. Imajući u vidu širinu područja primjene djelatnosti socijalnog rada kao nužnost se nameće zakonsko uređivanje uvjeta za obavljanje djelatnosti, sadržaja i načina njihovog djelovanja, te standarda obrazovanja dužnosti stručnog nadzora nad radom socijalne službe i socijalnih djelatnika. Zakonom o djelatnosti socijalnog rada stupio je na snagu 1. studenoga 2011. godine a odnosi se na djelatnost isključivo na djelatnost socijalnog rada. Naveden zakon propisuje tko obavlja tu djelatnost socijalnog rada, pa tako to su magistri socijalnog rada, magistri socijalne politike, sveučilišni prvostupnici socijalnog rada, kao i socijalni radnici sa završenom višom školom za socijalne radnike, te obavljanje socijalnog rada kao samostalne, profesionalne djelatnosti. Propisane su i odredbe o stručnom usavršavanju socijalnih radnika i pripravništvo. Zakon je također propisao da ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi i Hrvatska udruga socijalnih radnika osnuju Hrvatsku komoru socijalnih radnika. U provođenju odredbi ovog Zakona osnivač tadašnje ministarstvo odredili su svoje predstavnike koji su na osnivačkoj skupštini održanoj 16. prosinca 2011. godine usvojili Statut Hrvatske komore socijalnih radnika, pa je Komora upisana u socijalni registar Trgovačkog suda u Zagrebu. Skupština i tijela Komore djeluju još i danas. Promatrajući razloge za donošenje prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada vidljivo je da je do njega moralo zaista doći s obzirom na stupanje na snagu novoga Zakona o socijalnoj skrbi koji je uredio važna pitanja obavljanja djelatnosti iz socijalne skrbi. Prijedlog zakona predloženog izmjenama i dopunama zakona striktnije, jasnije uređuje djelovanje i ovlasti Hrvatske komore socijalnih radnika. Komora je za reguliranje rada svake struke, pa tako i struke socijalnog rada izuzetno važna. Djelatnost socijalnog rada bavi se promicanjem socijalne pravde, zaštite ljudskih prava i jednakosti među svim članovima društva. Ova je profesija izuzetno zahtjevna i odgovorna, pa stoga socijalni radnici osjećaju važnost razvijanja svojih profesionalnih kompetencija koje će im osigurati pravodobne i kvalitetne reakcije na potrebe dobrobiti građana i svojih korisnika. Udruživanje u strukovnu organizaciju kao što je Komora zasigurno će podići razinu kvalitete djelovanja ove profesije, jer će ona napokon izgraditi i definirati identitet same struke, postavite standarde, te promicati obrazovanje, te propisati evaluaciju njihovog razvoja, superviziju. Ovdje bi se nadovezala na ono što je rekao uvaženi zamjenik nadležnoga ministarstva da socijalni radnici čine srce djelatnosti. Ja se s tim potpuno slažem, definitivno socijalni radnici su srce, oni su ona mreža, ona spona, oni su oni koji su dali najbolje što su mogli svaki u svojoj profesiji, ali ovo je izuzetno teška profesija od osoba koje su najosjetljivijih korisnika do onih koji se nađu na marginama društva pa i onih kojima je zaista potreban savjetodavni rad, stručna pomoć itd. Dakle, komora koja je osnovana i koja se sada sukladno novom zakonu mijenja vrlo je bitna i bitno je njeno djelovanje i da što prije i što kvalitetnije profunkcionira. Još bih samo naglasila da ovaj zakon većim brojem odredbi regulira i samostalno obavljanje poslova iz djelatnosti socijalnog rada koje je strogo povezano upravo uz komoru. Tako komora ima značajne javne ovlasti, izdvajanje rješenja u davanju obnavljanja i oduzimanja odobrenja za samostalni rad, vođenje imenika obavljenog stručnog nadzora nad radom i slično na koje mora biti primjenjiv upravni nadzor ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi tj. Ministarstva socijalne politike i mladih što bi se ovim zakonom u izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada i propisalo. Isto tako ovaj će zakon jasno urediti pitanje poslova i sastava tijela kao što je upravni odbor komore, nadzorni odbor skupštine, predsjednika i drugo. Dakle, nužno je propisati saziv tako sastavljene skupštine koja će postojeći statut komore usuglasiti sa novim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada i izabrati tijela komore. Dakle, propisuje se da se socijalni radnici obvezno udružuju u komoru koja je i uvjet za samostalno obavljanje poslova iz djelatnosti socijalnog rada. S obzirom da socijalni radnici mogu obavljati samostalnu profesionalnu djelatnost te se socijalna usluga podmiruje sredstvima iz državnog proračuna ovim se zakonom određuje cijena rada i to kroz odobrenje komore. Sve gore navedeno opravdano je i nužno regulirano novim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalne skrbi pa smo u potpunosti suglasni s njegovim donošenjem te će klub Hrvatske stranke umirovljenika isti i podržati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegice Fortuna. Sljedeći na redu je klub SDP-a i kolegica Ana Komparić Devčić. Izvolite.
Hvala potpredsjednice, zamjeniče ministrice, kolegice i kolege. Dakle, kao što smo i čuli iz uvodnog izlaganja zamjenika ministrice pred nama se nalaze izmjene i dopune Zakona o djelatnosti socijalnoga rada. Postoji nekoliko razloga zašto se donose ove izmjene i dopune zakona. Jedno je dakle usklađenje sa važećim Zakonom o socijalnoj skrbi koji je donesen nakon donošenja Zakona o djelatnosti socijalnoga rada te povećanje ovlasti Komore socijalnog rada iako i dosada komora ima vrlo važne javne ovlasti i brojne druge poslove kojima se ona bavi. Prije svega želim istaknuti da je to tzv. "licenciranje" odnosno odlučuje o davanju i obnavljanju i oduzimanju odobrenja za samostalan rad. Ona također vodi imenik socijalnih djelatnika, vodi imenik socijalnih djelatnika koji obavljaju privatnu praksu, obavlja stručni nadzor nad radom socijalnih djelatnika, prati, pruža i stručno nadzire djelatnost socijalnog rada, utvrđuje standarde i normative za djelatnost socijalnog rada, određuje najnižu cijenu rada koju obavlja u privatnoj praksi, donosi etički kodeks, prati i nadzire provođenje profesionalne etike, zastupa članove komore, propisuje sadržaj, rokove i postupke trajnog usavršavanja djelatnika socijalnoga rada, surađuje s drugim strukovnim udrugama, surađuje sa državnim tijelima i jedinicama lokalne samouprave kao i regionalne samouprave, utvrđuje disciplinske mjere za lakše ili teže povrede radnih dužnosti, provodi disciplinske postupke i izriče mjere za disciplinske povrede dužnosti. Iz svega što sam navela vrlo je jasno vidljivo da komora ima jako važnu ulogu u organiziranju rada socijalne djelatnosti. Nadalje, ono što je važno istaknuti je činjenica da će kroz godinu dana ona provoditi i licenciranje. Da bi se socijalni radnici licencirali, odnosno dobili svoju licencu oni se moraju učlaniti u komoru. Sadašnja Komora socijalnih radnika kao što piše i u prijedlogu ove izmjene i dopune zakona održana je dakle sa 26 delegata. Intencija ovih izmjena i dopuna ovog zakona je upravo da se dakle omogući širi rad skupštine, odnosno da skupštinu čine svi djelatnici socijalnog rada, a ne samo 26 delegata. Prema dostupnim podacima Hrvatska ima oko 800 djelatnika i zato smatramo da je strašno važno da upravo svi radnici socijalnoga rada sudjeluju i u radu same skupštine kao i u radu same komore, odnosno izboru tijela komore. I želim reći nekoliko riječi o samoj komori. Hrvatska komora socijalnih radnika samostalna je neovisna strukovna organizacija sa svojstvom pravne osobe i sa javnim ovlastima. Njena uloga je da zastupa interese socijalnih radnika, unaprjeđuje djelatnost socijalnog rada te brine za pravilno obavljanje djelatnosti socijalnog rada. Smatramo da su socijalni radnici i struka koja je u javnosti izuzetno često kritizirana ali vrlo, vrlo rijetko hvaljena. S obzirom na značaj njene djelatnosti koja se proteže kroz niz segmenata u društvu kao što je socijalna skrb, odgoj, obrazovanje, zdravstvo, pravosuđe, obitelj, civilno društvo, vjerske i humanitarne organizacije vidljivo je da je to jedna struka kojoj se mora posvetiti posebna pažnja. Ako bismo pokušali u jednoj rečenici definirati rad socijalnih radnika mogli bismo reći da socijalni radnici pomažu ljudima u prevladavanju socijalnih nedaća čiji su nastanci vrlo različiti. Iz svega navedenog klub SDP-a smatra da je izuzetno bitno da se ovako važna djelatnost udruži u komoru socijalnih radnika s ciljem njenog proaktivnog djelovanja u promociji i zagovaranju promjena, promociji profesije socijalnih radnika kao i važnog promicatelja socijalne pravde i socijalnog razvoja. I ono što smatramo možda i najvažnijim je da komora kao krovna organizacija može i mora sudjelovati u kreiranju socijalne politike u Republici Hrvatskoj. Iz svega navedenog klub SDP-a podržat će izmjene i dopuna Zakona o djelatnostima socijalnoga rada. Hvala.
Hvala kolegice. Sljedeći na redu je klub HDSSB-a i kolega Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra. Ova Vlada, Vlada Republike Hrvatske djeluje evo već 10-tak mjeseci povećala je broj ministarstava u odnosu na bivšu Vladu Republike Hrvatske, pa je i socijalna skrb dobila svoje ministarstvo koje se zove Ministarstvo socijalne skrbi. Ranije to ministarstvo ili ta djelatnost je bila zajedno sa djelatnošću zdravstva u jednom zajedničkom ministarstvu koje se zvalo Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. Nekako, koincidira upravo utemeljenje komore socijalnih radnika upravo sa, da kažem odvajanjem Ministarstva socijalne skrbi od Ministarstva zdravstva. Dakle, 16. prosinca 2011. godine je 26 delegata, a čuli smo da socijalnih radnika ima oko 8 stotina u Republici Hrvatskoj, njih 26 odlučilo je na svom sastanku da, ili osnivačkoj skupštini da se formira Komora socijalnih radnika Republike Hrvatske, ili pak Hrvatska komora socijalnih radnika, možemo u genitivu. Što je kažu i bolje, kao i Hrvatska narodna banka ili Narodna banka Hrvatske što ne dolazi u obzir. I ne samo da je formirano posebno Ministarstvo socijalne skrbi, nego su i zavodi za socijalnu skrb, da kažem razdijeljeni u centra za socijalnu skrb i to umjesto 20 zavoda koji su postojali, sada je formirano 50, 60 centara, 80 centara za socijalnu skrb od kojih svaki ima svoga rukovoditelja, pa rukovoditelj ima svoju tajnicu, pa ne znam ni ja što sve ne, automobil ili ne znam ni ja što na raspolaganju. A zovu se centri za socijalnu skrb. Socijalna skrb je zaista djelatnost koja je u ovim vremenima, u ovim vremenima da kažem teške krize, a ja bih rekao siromaštva građana Republike Hrvatske jedna skrb, služba koja je, da kažem danas ne samo materijalna potpora nego i utjeha mnogima. I koja je zaista potrebna i neophodna sve većem broju građana Republike Hrvatske. Ne samo da je percepcija siromaštva u stalnom porastu među građanima Republike Hrvatske nego je ta percepcija i realna, realnost, stvarnost. Siromaštvo građana Republike Hrvatske je sve veća. Pri tome neću spominjati da je u mnogim centrima za socijalnu skrb dolazilo i do devijantnih ponašanja koja su bila povezana, doduše, i sa vlastima u regionalnim samoupravama, pa su onda korištena i, korišteni novci za dodjelu drva itd. a opet su u to bili upetljani centri za socijalnu skrb i zavodi kako god hoćete, pa je došlo, dolazilo i do kriminalnih radnji. A o tome smo razgovarali doduše, mislim u prošlom mandatu o svim mogućim devijacijama koje se pritom događaju. Možda je dobro da upravo osnivanjem, utemeljenjem Hrvatske komore socijalnih radnika da se neke stvari i poprave, da se, i da podržimo i da klub HDSSB-a da podrži ovaj zakon upravo u nadi i vjeri, dakle promicanja socijalne prave i kreiranju socijalne politike koju ta komora, dakle ta komora koja, novoosnovana može pružiti, može zadovoljiti. Ja sam član Hrvatske liječničke komore koja dosta dugo djeluje i evo ponavlja se nešto što sam, evo danas uočio u 2 navrata. Najprije u uvodnom izlaganju samog zamjenika ministra koji je pročitao ovdje sa stranice 3 da se kaže: "Socijalni radnici obvezno udružuju.", tako i piše. Maloprije smo čuli da se oni moraju udružiti, dakle moraju se učlaniti. Ta dva glagola morati ili pridjev obvezno su zaista ovako ponekad čovjeku koji razmišlja slobodoumno pomalo mrska, možda grubo rečeno ali eto. Tako smo se i mi morali učlaniti u Hrvatsku liječničku komoru koje sam i danas član. I onda imao tamo zapisana prava nas liječnika, prava koja su tamo u statutu Hrvatske liječničke komore poredana u 4 ili 5 točaka. Prava pacijenata, a možda i korisnika socijalne skrbi su u puno, puno, koja su također navedena u statutu komore u puno, puno širem opsegu napisana i ispisana na nekoliko stranica. Hrvatska komora socijalnih radnika dakle je temelju odluke 26 djelatnika u samoj struci odlučila imati svoju vlastitu komoru koju će odlukom ministra kako piše u završnim člancima, dakle nakon pribavljanja suglasnosti ministra predsjednik Hrvatske komore … u roku od 30 dana sazvat će skupštinu komore na kojoj će se izabrati tijela Hrvatske komore socijalnih radnika sukladno statutu dakle a to su tijela predsjednik komore, potpredsjednik komore, skupština komore, upravni odbor komore i imat će svoj statut. Upravni odbor se sastoji od 9 članova od kojih su dva predsjednik i potpredsjednik i 7 izabranih na 4 godine, a temeljem glasovanja na samoj skupštini. Također se ovdje navodi da će se komora brinuti o tome dakle ocjenjivati rad i oni koji se profesionalno dakle privatno ajde da kažem tako bave ovim poslovima socijalne skrbi. Da će licencirati kao što se i liječnici licenciraju, mi imamo svakih 6 godina se obnavlja licenca, kako odluči Hrvatska komora socijalnih radnika tako će i ona imati određene rokove relicenciranje dakle za obnovu licence i ocjenjivati eventualne pritužbe ili pak neka druga događanja koja se budu događala tijekom rada same komore i koja se budu događala u centrima za socijalnu skrb. Jasno je da zdravstvo i socijalna skrb su djelatnosti koje se dijelom isprepliću, iako socijalna skrb se brine o elementima koje se tiču drugih aspekata od pravnih, financijskih i svih ostalih. Tako da osobno podržavam osnivanje Hrvatske komore socijalnih radnika ali pomalo mislim da je eto onako krajičkom svog uma da je i to povezano sa odvajanjem Ministarstva socijalne skrbi od Ministarstva zdravstva dakle nastala su dva ministarstva, nastala je da kažem mala divergencija i da je to povezano s tim. Nadam se i vjerujem pokušat ću vjerovati da tu politika neće u samoj komori u samom odlučivanju u radu i sve ono zbog čega smo ovako plemenito kao što ste vi rekli plemeniti ciljevi koje ste vi naveli Hrvatske liječničke komore neće doći do uticaja politike ili politikanstva. Pa u toj vjeri će klub HDSSB-a podržati ovaj zakonski prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada s konačnim prijedlogom zakona. Hvala lijepa.
Hvala kolega Grubišiću. Repliku na vaše izlaganje ima kolegica Višnja Fortuna. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa. Ja bih samo uvaženog zastupnika željela podsjetiti vezano kada ste rekli da su bili zavodi pa su onda ponovno sada centri. Da to je točno ali zakonom u studenom 2011. Zakonom o socijalnoj skrbi su zapravo naprasno centri pretvoreni u zavode. To je bilo za struku i za djelatnost stvarno jako, jako loše i sudionici smo svi ovdje kada je počelo zasjedanje Sabora koliko je to u području u djelatnosti izazvalo velikih i velikih problema. I upravo je novi zakon koji je u ovom mandatu donijet između ostalog razlog hitnosti bio i to da su ponovno iz zavoda postoje današnji centri za socijalnu skrb. I ja ovdje odgovorno kažem da centar za socijalnu skrb je baza socijalne djelatnosti i bez centra ja ga zovem nažalost jer predugo sam u socijali pa se usudim to reći to je proizvodnja vjerujte. To je najteži posao i u toj djelatnosti je izuzetno težak posao ali bez centra za socijalnu skrbe nema ni specijalističkih nema i ovog ostalog u području djelatnosti, a što se tiče komore sretna sam što imamo svoju komoru i sigurna sam da tu neće biti mjesta politici. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku kolega Boro Grubišić.
Kolegice Fortuna, e sreća da, srećo moja, evo kolegice Fortuna ja ne znam koja je razlika između Centra za socijalnu skrb u Novoj Gradišci i Slavonskom Brodu u odnosu na prije kada je postojao zavod u Slavonskom Brodu a postojala je da kažem nekakva podružnica u Novoj Gradišci. Dakle niti se povećao broj socijalnih djelatnika niti se povećala stručnost niti se povećalo ništa dakle sve je ostalo isto osim što sada imamo dva direktora, dvije tajnice, dva vozila za njih i ništa drugo. Tako isto i u drugim županijama, recimo ne znam Sisak ili Glina ili Kutina, Novska jel ima sada 4 tamo. Ne znam koliko ih ima? 6 ih ima evo da mi pomogne kolegice. Ili ne znam u Vukovarsko-srijemskoj županiji, u Vinkovcima, Vukovaru, Iloku, Županji i Otoku jel ima 5. Tako da ja ne znam u čemu vi vidite ako spasonosnu formulu osim u tome da ste namjestili svoje kadrove u centre umjesto 20 sada imamo 80, a 60 ste namjestili svojih SDP-ovih ili kukriku kadrova, ništa drugo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeći na redu je klub HDZ-a i kolegica Branka Juričev Martinčev. Izvolite kolegice.
Hvala poštovana gospođo potpredsjednice. Predstavniče predlagatelja, kolegice i kolege. Klub zastupnika HDZ-a na ovaj prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada bit će suzdržan. Već u ocjeni stanja i pitanjima koja se uređuju ovim prijedlogom HDZ se ne slaže. Formulacija predlagatelja da je važeći Zakon o socijalnoj skrbi stupio na snagu nakon donošenja Zakona o djelatnosti socijalnog rada pa je uredio neka relevantna pitanja obavljanja djelatnosti socijalne skrbi drugačije i potpunije nego što je to napravio Zakon o djelatnosti socijalnog rada je točna samo glede vremena donošenja, a sve ostalo je samo puka formalnost. Zakon kojeg je donijela HDZ-ova Vlada bio je na snazi svega nekoliko mjeseci, od 1. listopada 2011. do ožujka 2012. i njegovi pozitivni učinci nisu se ni mogli prepoznati. Bio je vrlo kvalitetan jer je obuhvatio najranjivije skupine građanstva i postavio tri cilja: bolje usmjeravanje novčanih naknada, bolje korištenje socijalnih usluga i jamčio minimalni životni standard najugroženijim skupinama. Zakon kojeg je donijela prethodna Vlada postavljao je sustavnu reformu javne socijalne službe, uveo je dva nova prava. On je bio jedan od produkata projekta razvoja sustava socijalne skrbi u kojem su sudjelovali eminentni europski stručnjaci i financiranje sredstvima Svjetske razvojne banke, a došli ste vi i sve ste to bacili u smeće. Osim strelovite brzine još više čudi lakoća kojom ste sve to učinili. Revno ste prionuli izradi novog teksta koji eto ima za posljedicu i ovaj o kojem sad raspravljamo. Zakon kojeg ste donijeli nije vam poslužio za podizanje osnovice pomoći za uzdržavanje, doplatka za pomoć i njegu, osobne invalidnine. Time niste poboljšali i zaštitili djecu u pomanjkanju roditeljske skrbi, djecu bez roditelja, radno sposobne nezaposlene i tako redom. Poslužio vam je kao izvrstan poligon za sječu glava dosadašnjih ravnatelja. Naravno je da je za vas potpuno nevažna činjenica da su to isključivo ljudi koji su po zakonu izabrani i moraju imati visoku stručnu spremu, 5 godina radnog iskustva u djelatnosti socijalne skrbi itd. Pri centrima za socijalnu skrb gdje je u natječajnoj proceduri jedini kandidat bio dosadašnji ravnatelj vi rušite natječaj jer ne dozvoljavate da ne daj Bože dobije suglasnost netko tko nije iz vaše Kukuriku obitelji. Pa nakon poništenog natječaja tek kad se ukaže podobni ravnatelj krenut ćete u akciju. Što se u tim ustanovama svo ovo vrijeme zbiva to vas nije ni briga. Vrhunac licemjerja je što vi to nazivate drugačije i potpunije uređena djelatnost socijalnog rada. Nažalost tu nije kraj. Isti taj zakon kojeg ste donijeli vi ne primjenjujete. Npr. članak 121. stavak 11. propisuje i nalaže da dosadašnjim ravnateljima koji nisu izabrani da ponudite ugovor o radu za poslove za koje ispunjavaju uvjete. Još uvijek se to nije dogodilo. Izabrali ste nove, a oni koji su to do jučer bili sada su u čudu jer im još ništa nije ponuđeno. Hoće li ti ljudi koji su u svoj posao ugradili ono najbolje što su imali i sami se naći u istim nevoljama i postati klijenti centra za socijalnu skrb. Ovim izmjenama i dopunama dobro su i detaljno opisane sve djelatnosti socijalnog rada, od toga kako socijalni radnik u direktnom kontaktu s korisnikom potiče način rješavanja problema, kako se zalaže za bolju socijalnu politiku, vještine koje ima interveniraju u kriznim situacijama, pomaganje u različitim fazama života. Pitam se kada je cilj općeg socijalnog rada pomoć i podrška pojedincima, grupama i zajednici, osnaživanje i podupiranje ljudi koji su socijalno ugroženi, da li broj zaposlenih socijalnih radnika danas u Hrvatskoj trebao biti duplo veći s obzirom na situaciju. Danas nema kategorije građana koja ne živi u strahu, sve je više bivših radnika, pada jedna po jedna radna cjelina pod naletom obveza, pada standard, sve je više gnjevnih građana, povećali ste PDV, povećali cijene struje, plina, sve preko leđa malog čovjeka. Prijetite otkazima u državnim i javnim službama, potezom pera ostaju bez posla javni ovršitelji, kreću smanjenja plaća u školstvu, zdravstvu. Prijetite ukidanjem linijskog otočnog prijevoza, ukidanjem pošte, neisplatom subvencija mljekarima, mirovinskom reformom, novim porezima. One koji danas nešto rade i zapošljavaju učestalo kontrolirate tako da se osjećaju kao kriminalci, a ne poduzetnici. Država se prva naplaćuje na radničkoj muci. I pitam poštovanu ministricu koja evo ni večeras nije tu, gdje ste bili kada je Vlada donosila ovakve zakone, uredbe, kad predlaže ove provedbe i za kakvu se socijalnu politiku zalažete. Da li je možda i vas uvjerio ministar Linić da je povećanje PDV-a upravo u interesu poduzetnika ili prvi potpredsjednik Čačić da će nam biti bolje, samo neka smanjimo račune za mobitel ili se odreknemo pušenja. Kolegice i kolege, ostavimo se i ne trošimo vrijeme mijenjajući definicije na bolje. Usvajanjem ovog zakona, drage kolegice i kolege, podići ćete ruku i potvrditi da je jedno od osnovnih ciljeva socijalnog rada zastupanje zapostavljenih društvenih skupina, postizanje socijalnog pravednog društva koji svim svojim članovima omogućava dostojan život. Kako će se to postići i kako će to postizati socijalni radnik kad prva osoba socijalne politike stoji skrštenih ruku i dozvolila je sve ove promjene, dizala ruku za njih i nikada joj na ove teme nismo čuli glas. Zar nije ona ta koja bi prva trebala zaustaviti plimni val nezadovoljstva naroda. Maloprije čitam na internetu, danas prvi potpredsjednik Vlade izjavljuje: sve što se u Hrvatskoj događa podsjeća na gangrenu ili dijabetes, na prvi pogled možete glumiti da vam nije ništa, ali organizam se doslovno raspada. A Ministarstvo socijalne politike se bavi definicijama i komorom. Iz svega izloženog Klub zastupnika HDZ-a ostat će suzdržan. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi u pojedinačnoj raspravi je kolega Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi pomoćniče ministrice, kolegice i kolege. Evo budući da je već ovako kasni sat ja ću nastojati biti kratak, ali dozvolite mi nekoliko riječi o ovoj temi. Ja bih prije svega iskoristio ovu priliku da javno iz ovog Doma čestitam na njihovom radu i izrazim moju svesrdnu podršku svim socijalnim radnicama i socijalnim radnicima u Republici Hrvatskoj. To su ljudi koji rade težak i časan poziv. I namjerno kažem poziv a ne zanimanje, jer biti socijalni radnik ili biti socijalna radnica to je poziv. To je način života, to je nešto u čega treba ugraditi cijeloga sebe, upravo kao što su to časna zanimanja liječnika, učitelja i drugih. Prema tome, s radom socijalnih radnika i radnica sam se susretao i kroz svoju profesionalnu praksu i mogu reći da su to ljudi koji su predani rješavanju najtežih problema našega društva naravno u skladu sa zakonom, postojećim mehanizmima i zakonskim rješenjima naše države. Ovaj zakon doživljavam prije svega kao reguliranje rada Komore dodatno kao što je zamjenik i iznio, dakle normiranje podnormiranih dijelova iz djelokruga Komore. I dozvolite mi još samo nekoliko riječi o mom promišljanju zbog čega je strukovno organiziranje bitno i zbog čega mislim da je komorski sistem u ovom slučaju bitan. Dakle, prije svega djelatnost socijalnog rada je izuzetno odgovorna. Iz tog razloga potrebno je umrežiti socijalne radnike i radnice kako bi razmjenjivali iskustva, pri tome se i stručno usavršavali, ali također bitno je licenciranje spomenutih. Zašto? Upravo zbog toga što dolaze u kontakt sa izuzetno teškim situacijama, sa ranjivim pripadnicima našega društva, dakle ulaze i u obitelji koje nisu funkcionalne, pokušavaju zaštititi djecu, majke, zaštiti od roditelja zlostavljača itd. itd. da ne opisujem sve te kompleksne situacije. Mislim da ti ljudi itekako trebaju znati što rade, biti upoznati sa zakonskim regulativama i naravno imati neki etički kodeks rada što bi, dakle moja sugestija bi možda i bila da to također propiše Komora. Prema tome, u ovaj zakon kao i svi zakoni koji će po mom mišljenu unaprijediti rad socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj imat će moju podršku. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je kolegica Tatjana Šimac Bonačić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministrice. Pa ja mislim da se ovdje radi o vrlo važnom zakonu i za socijalne radnike a isto tako i za područja gdje rade socijalni radnici a to su i odgoj i obrazovanje i zdravstvo, socijalna skrb, zatim lokalna samouprava. Znači, jedna vrlo široki lepeza područja gdje rade socijalni radnici. Naime, vrlo su bitne komore. Mene čudi, kolege sada Bore nema koji je rekao da je on član Liječničke komore. Međutim, nisam vidjela nekakvo zadovoljstvo tim članstvom. Ja moram reći da sam članica Hrvatske komore dentalne medicine i da itekako ta komora, takva organizacija zapravo zastupa i pacijente kao krajnje korisnike, a isto tako djelatnike koji su članovi te komore. Pa recimo sada ću se osvrnuti vrlo kratko na problematiku korupcije koja je momentalno izražena u zdravstvu. Pa sigurno je da Komora ne može procesuirati, ali se Komora uvijek može zalagati za najstrožije kazne. Naravno da se može izreći i disciplinski postupak i može se izreći čak oduzimanje licence. Naravno polije suda kad sud donese takvo rješenje. Prema tome, moram reći da ovim Zakonom se uvode novi standardi uz obavezno permanentno educiranje, obnavljanje licenci za rad, nadzor nad primijenjenim etičkim mjerilima itd. Sve ovo će zapravo pridonijeti da socijalni radnici ulažu u vlastito obrazovanje i time će se naravno povećati kvalitet rada istih. Znači, u konačnici uvijek će biti zadovoljni korisnici usluga, da će dobiti uvijek primjerenu pravovremenu, odnosno učinkovitu uslugu. Zanimljiva je i novost da je moguće uvođenje privatne prakse. Zašto to kažem? Upravo zbog toga što je na tom području do sada je mogu reći gospodine zamjeniče da vlada jedan kaos. I ovdje bi se trebalo, a osim toga na ovaj način se može poticati socijalno poduzetništvo. Zašto? Moguća su nova zapošljavanja, ali ne više na teret državnog proračuna ili proračuna lokalnih i regionalnih samouprava. Prema tome, ovo može rezultirati da se stvori jedna tržišna utakmica. Prema tome, do sada postoji jedan monopol javnih institucija. Na ovaj način možemo zapravo šire gledati i tržište rada. Nadalje imamo uvođenje novih vrsta usluga koje mogu obavljati socijalni radnici. Znači i tu je velika vjerojatnost i mogućnost deinstitucionalizacije upravo zbog toga što je u cilju i po novoj reformi socijalne skrbi. Evo do sada kao što znamo socijalni radnici su vrlo često nisu bili motivirani za svoj rad. Zašto? Zato što su najčešće radili uredski posao, birokratski posao što su se i sami tužili na takav svoj rad i na taj način zapravo nisu ni imali nekakve inicijative za doškolovavanje, za nekakve edukacije. Međutim, mogu reći da upravo ovaj Zakon i Zakon o socijalnoj skrbi iz temelja mijenjaju sustav socijalne skrbi, a djelomično utječu i na druge sustave u kojima rade socijalni radnici. Zato se stvarno čudim zbog čega se ovakav zakon, odnosno može ne prihvatiti. I ono sve što smo čuli od kolegice Branke koja je govorila o ovom zakonu meni stvarno nije jasno na koji način se to može tako prihvatiti. I još nešto o Komori. Komora je vrlo važna jer će stvoriti čvršću strukturu, okupiti će znači sve one djelatnike koji se bave socijalnim radom na jednom mjestu i to će biti regulirano zakonom što je opet podiže na veću razinu sam rad, odnosno opet dolazimo do krajnjeg korisnika. Imat ćemo veće zadovoljstvo krajnjeg korisnika. Zaključno mogu reći da ovaj Zakon osim kontrole uvođenja reda u struku ostavlja prostora za kreativno djelovanje socijalnih radnika za samozapošljavanje koje sam prije spominjala, stvaranje novih oblika usluga u domeni socijalne skrbi i socijalnog planiranja. Prema tome, u konačnici ovakav pristup treba stvoriti nove socijalne radnike koji će onu ljubav za čovjeka zbog kog su se odlučili zbog koga su se zapravo i odlučili upisati na svoje fakultete oni će moći na ovaj način podgrijavati cijeli život jer ovo nije samo posao, ovo je životni poziv koji osjetite u sebi ili ga ne osjetite. Upravo zbog toga stvarno podržavam sve napore u vezi i ovog zakona i naravno Zakona o socijalnoj skrbi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I zadnja u pojedinačnoj raspravi kolegica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice, zamjeniče ministrice. Pa evo danas smo već čuli dosta toga o djelatnosti socijalnog rada, da je to područje socijalne skrbi koje zaista obuhvaća široku djelatnost i u pravosuđu i u civilnom društvu, u međugeneracijskoj solidarnosti, vjerskim, humanitarnim zajednicama, obrazovanju, odgoju, socijalnoj skrbi. Međutim, opći je cilj socijalnog rada pomoć podrške pojedincu. To je nešto ono što je osnova jel' skupinama, pojedincima, zajednici prije svega za podizanje kvalitetnijeg života. Nažalost, ova pomoć sve je potrebnija našim građanima. Govorila sam neki dan kad je bilo o dječjem doplatku riječ, evo samo ponovit ću te podatke, da je u mjesecu kolovozu 216 tisuća 405 korisnika bilo, a da je odmah povećano na 409 tisuća 189 korisnika djece. Dakle, sve više i svaki dan se sve više i više povećava broj korisnika. Što nam to govori? Da je sve više naših domaćinstava teže živi, da su primanja manja od 1633 kune po članu kućanstva, a da je svaki dan sve više zaposlenih. Netko je danas rekao u raspravama da je gotovo 500 ljudi svaki dan sve više nezaposlenih. Pa ja kad sam počela vaditi neke podatke i pripremati ovu raspravu kad je ovaj zakonu ušao u proceduru bilo je 310 tisuća nezaposlenih. Ovih dana čitamo da je 317 tisuća nezaposlenih, a ovaj zakon je evo ušao u proceduru 10. rujna, ajmo reći da je to gotovo mjesec dana. Vidimo koliki je broj zaposlenih povećan. Naime, i današnji podatak koji možete pročitati na stranicama Državnog zavoda za statistiku govori nešto što ne ide nikome u prilog, što će socijalne radnike zatrpati sa što još više posla, nažalost administrativnog posla, neće se baviti onim svojim poslom, suradnjom, pomoći i obitelji pomoći i zajednici. Zašto? Najnoviji podaci Državnog zavoda za statistiku govore da su cijene usluga dobara koji se koriste za osobnu potrošnju mjerene indeksom dakle potrošačkih cijena u rujnu u odnosu na kolovoz porasle za 1,4%. Dakle, cijene onih osnovnih stvari koje ljudi koriste. Bit će još više poteškoća, bit će još korisnika socijalne pomoći u našim gradovima i općinama. Grad iz kojeg dolazim Sisak svaki dan u gradskim službama, u upravnom odjelu za društvenu djelatnost, u Centru za socijalnu skrb susrećete sve više ljudi koji dolaze tražiti rješenje za socijalnu pomoć što je normalno. Nejasna situacija oko rafinerije izaziva ljude depresivnima, željezara, HERBOS ma gotovo sve velike tvornice su ugašene ili su na koljenima. A što oni imaju? Upravo ti ljudi imaju sada 37% veću cijenu grijanja, porastao im je PDV, porasle su evo za 1,4% i ona košarica u dućanu, poskupjeli su i ostali energenti i struja i plin i ono što su očekivali ona ulaganja, najavu investicija zapošljavanja ulaganja to vidimo da nismo dobili. Poduzetnici ne ulažu u investicije, nema stranih investitora, ali nažalost kolegice i kolege ima sve više onih koji ne mogu svojoj djeci osigurati najosnovnije. S time se mi u ovakvim nekad velikim industrijskim gradovima susrećemo svakodnevno. Ovo je zakon koji regulira ja bih rekla ove predložene promjene reguliraju nekakve tehničke probleme. Članak 1. je poboljšan postojećim odredbama i možda je to dobro. Međutim, važeći zakon propisao je osnivanje Hrvatske komore socijalnih radnika, po zakonu se propisuje da se socijalni radnici obvezno udružuju u komoru. U ovom predloženom zakonu članak 9. komori se dodaju još i veće javne ovlasti, što je možda i dobro. Ništa ne bi bilo neobično da je komora tj. tadašnje prijašnje ministarstvo i Hrvatska udruga socijalnih radnika čiji su predstavnici 16. prosinca prošle godine usvojili na Osnivačkoj skupštini statut, dakle suglasnost na taj statut dao je tada ministar zdravstva i socijalne skrbi, izabrali su tijela komore i komora je upisana u Sudski registar Trgovačkog društva. U ovom predloženom zakonu što imamo? Imamo u članku 11. u kojem se iza članka 27. dodaje još 5 novih članaka ili podčlanaka u kojima se ponovno regulira izbor tijela komore. Tijela komore su, citiram: "Skupština, upravni odbor, nadzorni odbor, predsjednik, druga tijela utvrđena statutom. Ustrojstvo i tijela komore te njihov sastav, način izbora, prava i dužnosti uređuju se statutom i drugim općim aktom komore." Citirala sam članak. Ne bi bilo ništa neobično da u ovom prijedlogu nije već izabrana skupština, da nisu izabrana tijela sve što je regulirano u statutu u novom prijedlogu razrađuje ono što je već prije utvrđeno. Dakle, činjenica da je 26 izaslanika izabralo i donijelo statut, izabralo tijela, oni su bili predstavnici i osnivači komore. Što sada imamo? Imamo to da se u članku 12. kaže: "Za donošenje statuta izbor tijela komore potrebna je većina prisutnih članova na skupštini komore. Neko je rekao da imamo, kolegica Fortuna je rekla gotovo 800, ako ne i više socijalnih radnika koji će činiti skupštinu komore. Zamislite tijelo koje ima 800 članova, jer svi čine skupštinu komore po ovome. Dakle, kad donose statut i tijela potrebna je većina prisutnih članova, postavljam si jedno pitanje može li doći 20 članova komore i njih 11 izabrati sva tijela i potvrditi Statut? Može, teoretski može. U čemu je onda razlika između ovih 26 koji su već sve to obavili, osim moje bojazni da imam pravo izreći bojazan nije li ovo još jedna promjena u zakonu kako bi i ponovo napravili izbore u komori socijalnih radnika, kako bi izabrali ponovo novi Upravni odbor, novi Nadzorni odbor, nova tijela. Jel mogli smo uskladiti statut bez da smo dirali tijela, skupštinu, nadzorni odbor i sve ostalo. Evo to je ta bojazan koja se nama, barem meni osobno javlja u ovom predloženom zakonu jel ono što ste rekli, da je samo u obrazloženju 26 izaslanika izabralo sva tijela, ja sam došla do toga da može i manje od 26 doći sjednicu skupštine i koja je sazvana od njih 800 izabrati potpuno regularno tijela skupštine i donijeti Statut. Evo, pa zato postavljam pitanje je li ovo još možda samo zbog toga da se promjene određeni ljudi. Evo hvala vam.
Hvala lijepa. Završnu riječ ima zamjenik ministrice socijalne politike i mladih gospodin Darko Ledinski. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo, iako i sam spadam među velike navijače Hrvatske nogometne reprezentacije iako mi vjerojatno put do utakmice najduži od svih prisutnih, kad govorimo o svemu onome što smo danas čuli imam potrebe ipak uzeti još nekoliko minuta vašeg vremena, barem vas malobrojnih koji ste ostali u ovoj sabornici. Kada je riječ, evo krenut ću od ove zadnje bojazni, da pa vjerojatno se i u tome ključno razlikujemo. Ono što mi predlažemo i otvaramo mogućnost komori kao da važnoj strukovnoj organizaciji, da socijalnih radnika koji su apsolutno najvažniji dio, srce sustava socijalne skrbi. I kojima zaista trebao ne vratiti dignitet koji im pripada, nego imati puno povjerenje u njih i ne sumnjati na osnovu rijetkih izdvojenih primjera gdje nije učinjeno sve, ne znam, savršeno, da se radi o ne znam nekakvih socijalnim profiterima ili socijalnim kriminalcima jer to je uistinu jedna od najzahtjevnijih struka, jedan od najzahtjevnijih poziva koji radi izuzetno težak i odgovoran posao u izuzetno teškim i odgovornim uvjetima. Da sa socijalno najosjetljivijim skupinama ljudi kojima su često, kako ti ljudi kažu oni posljednja šansa u životu. Tako da su naše socijalne radnice koje su u većini, jer uglavnom češće su žene u tim teškim zanimanjima, pa je i u ovom slučaju tako i socijalni radnici ljudi koji rade jedan sjajan posao na terenu za ne prevelike plaće, ne za neke privilegirane uvijete i vrlo rijetko im se odaju neka priznanja za njihov rad. Najčešće se nađu u interesu medija kada dođe do neke nepravilnosti ili zloupotrebe, ili neke optužbe na njihov račun koja se često pokažu neutemeljene, a da su često unaprijed osuđeni. Ali, dakle kada je riječ o načinu izbora tijela komore ono za što se zalažemo da svaki čovjek ima pravo glasa, dakle da svaka socijalna radnica i svaki socijalni radnik od njih 800-tinjak koliko se može s obzirom na svoju stručnu kvalifikaciju učlaniti u komoru, ima pravo birati jer je to dovoljan broj, dovoljno mali broj ljudi da ne moraju birati delegate. A velim to je jedan od svjetonazora za koje se zalažemo, da svaki taj glas, tog čovjeka sudjeluje u izboru ljudi koji će ih strukovno predstavljati a da to ne budu delegatski sustavi, gdje od ovih 26 delegata, 13 bilo iz djelatnosti socijalnog rada a 13 iz ministarstva. Pa su zapravo oni izabrali između 26 ko će šta biti i ko će šta raditi. Neka izabere svih 800, ako ih dođe 20 što je moguće, tada struka, tada su svih 800 rekli što misle o svojoj komori, o svojoj struci i da im nije do toga stalo. I to je važna poruka, ali ja imam predobro mišljenje o socijalnim radnicama i radnicima da bih uopće se bojao da će ih doći 10, 20. Jer to što po prvi put imaju komoru socijalnih radnika je velika šansa, ne samo za sustav o kojem sam govorio nego i za njih da se struka koja nikada nije bila dovoljno afirmirana konačno afirmira. I to je najveća vrijednost svega ovoga o čemu danas razgovaramo. Meni je žao što nema uvaženog zastupnika gospodina Grubišića, jer sam evo njemu dužan 2, 3 informacije. Dakle, ministarstvo iz kojeg dolazi zove se Ministarstvo socijalne politike i mladih, dakle ne zove se Ministarstvo socijalne skrbi nego se zove Ministarstvo socijalne politike i mladih. Nadalje, moram ga razočarati, 80 novoosnovanih centara za socijalnu skrb, na što smo izuzetno ponosni, ne znači na žalost 80 novih tajnica, službenih automobila ili nekih privilegija, jer u našem sustavu znate nemaju ravnatelji centara ili ravnateljice nemaju osobne tajnice nemaju službene automobile na upotrebu, nemaju kartice nego dobrim dijelom uz posao ravnatelja ili ravnateljice rade i posao socijalnog radnika odnosno socijalne radnice dakle ostaju raditi u svojoj osnovnoj struci. Dakle to nema sada 80 novih ureda, nema nikakvih novih 80 privilegija ali ima osnivanjem 80 centara išli smo na ruku korisnicima koji ne moraju po potvrde ići u centar županije jer su se samo u bivšim zavodima mogle koje kakve potvrde ostvariti a ne u podružnicama, a pri tome treba reći da nema nijednog novozaposlenog, nema povećavanja zapošljavanja nema povećanja troškova nakon 80 novoosnovanih centara tako da nema nikakvih tunela niti bojanja tunela u sustavu socijalne skrbi već smo učinili nešto, a svi se slažemo da su centri za socijalnu skrb osnovno rekla je kolegica onaj pogon, onaj radni dio našeg sustava. Silno nam je bilo važno da u decentralizaciji Hrvatske i u lokalnom socijalnom planiranju stvorimo preduvjete da ovih 80 centara bez tajnica službenih automobila, kartica jer toga nažalost ili na sreću u sustavu socijalne skrbi nema. Mogu raditi ovaj vrlo važan posao koji je usmjeren korisnicima. Da, jedna od mogućnosti da se to moglo ostvariti je da po prvi puta u 20 i nešto godina hrvatske povijesti socijalna skrb nije prirepak nekom ministarstvu jer kada smo bili ili uz rad ili uz zdravlje onda su to tako veliki sustavi da se o socijalnoj skrbi nije govorilo pa je često pisao ministar zdravlja a da se ni ne napiše socijalne skrbi. Da, izuzetno smo ponosni što smo imali potporu i premijera i Sabora i svih ostalih u osnivanju po prvi puta Ministarstva socijalne politike i mladih koja omogućava da se razvije sustav socijalne skrbi na jedan potpuno drugačiji način nego što je to bilo do sada. Kada je riječ o sjajnom Zakonu o socijalnoj skrbi koji živio nekoliko mjeseci, evo žao mi je što i to kolegici ne mogu odgovoriti jer je ona vjerojatno otišla na nogomet, moram reći da je to primjer zakona koji je imao cijeli niz odličnih rješenja koja nažalost nisu provediva u praksi. A kako je Zakon o socijalnoj skrbi temeljni zakon koji brine o socijalno najosjetljivijim skupinama, kada imate glavni temeljni zakon koji nije provediv u praksi jer za to nisu stvoreni uvjeti, tada su ti ljudi koji nemaju vremena za eksperimente i čekanje jer se radi o ljudima koji su često na rubu egzistencije, djeci, starima, nemoćnima i slično u silo velikoj ugrozi i mi smo da, zaista morali u najkraćem vremenu donijeti novi Zakon o socijalnoj skrbi isključivo u interesu naših neposrednih korisnika kako ne bismo bili u dilemi da li da radimo po zakonu i neprovedivo ili da radimo protuzakonito da bismo zaštitili krajnje korisnike. Donijeli smo zakon koji je provediv i koji ćemo da, obećali smo, neprestano poboljšavati, poboljšavamo ga i često ćemo biti u prilici nadam se u ovoj sabornici da svi zajedno poboljšavamo te zakone jer su usmjereni upravo tim ljudima o kojim govorimo. Ono što danas činimo vrlo je jednostavno i lako opisati, dakle gradimo socijalni sustav koji je pravedan, usmjeren potrebitima i pravovremen. Hvala lijepa.
Hvala zamjeniku ministrice. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona izjasnit ćemo se naknadno. Sutra u 9,30 počinjemo sa Konačnim prijedlogom Zakona o energiji. Doviđenja. Laku noć.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 158. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo tko je za. Hvala. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Hvala. Rezultat. Utvrđujem da je 87 glasova za i 27 glasova suzdržanih donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada u tekstu kako ga je predložio predlagatelj. Hvala. Poštovane kolegice zastupnice u Hrvatskom saboru, poštovani kolege, dobro jutro. Možemo li nastaviti sa radom plenarne sjednice Hrvatskoga sabora? Predlažem da objedinimo raspravu o dva materijala, dvije točke dnevnog reda. To je Konačni prijedlog zakona o energiji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 167 i Konačni prijedlog zakona o regulaciji energetskih djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 181. Da li se zastupnici i zastupnice slažu s ovim prijedlogom? Nema primjedbi. Predlažem da predstavnici klubova o oba prijedloga u objedinjenoj raspravi mogu… … [[Upadica se ne razumije.]] Da, 20 minuta. Predstavnici klubova imaju pravo na 20 minuta, a poštovane kolegice i kolege u pojedinačnoj raspravi ostajemo sa 10 minuta. Hvala lijepa. - Konačni prijedlog zakona o energiji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 167. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona akta primili ste u pretince. U skladu sa člankom 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmane možete podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za lokalnu, područnu (regionalnu) samoupravu, Odbor za zaštitu okoliša i prirode. - Konačni prijedlog zakona o regulaciji energetskih djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 181 Vlada je također predlagatelj zakona. Prijedlog zakona akta primili ste u pretince. U skladu sa člankom 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmane možete podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskoga sabor. O ovom prijedlogu akta raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za lokalnu, područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Molim da li predstavnik predlagatelja Vlade Republike Hrvatske želi dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Zamjenica prvog potpredsjednika Vlade i ministra gospodarstva poštovana Tamara Obradović Mazal, izvolite.