NASTAVAK NAKON STANKE 9,43 SATI Evo kolegice i kolege, trenutak je da nastavimo odnosno da započnemo sa jedinom točkom koju imamo, s time da vas molim za malo pozornosti da se dogovorimo ako će netko želiti ono slobodni govor onda ćemo nakon što završimo ovu točku imati slobodni govor, tako da to napravimo sve skupa prije domjenka koji će biti u jedan sat. Sada bismo isto tako svi zajedno pozdravili učenike Druge Varaždinske gimnazije. Pozdravimo ih svi. [[Pljesak]] I naša prva točka danas kao što smo najavili je: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture, drugo čitanje, P.Z. broj 259. Predlagatelj je Vlada RH temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrta gospodin Mario Antonić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Vlada RH predstavlja Hrvatskom saboru Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture. Taj zakon je na snazi od srpnja 2013. godine i njima se definiraju pitanja uređenja sustava poduzetničke infrastrukture u RH, odnosno sustava poduzetničkih zona i poduzetničkih potpornih institucija. Tijekom provedbe zakona u 5 godina ukazuje se potreba za određenim izmjenama i dopunama, kako bi se izbjegle nedorečenosti i situacije različitih tumačenja odredbe zakona u praksi. Ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže se uključivanje slobodnih zona u sustav poduzetničke infrastrukture, smanjuje se potreba intenziteta aktivacije postojećih poduzetničkih zona unutar jedinica lokalne ili područne, odnosno regionalne samouprave koja traži darovanje zemljišta RH za poduzetničku zonu sa 66 dosadašnjih na 50%, a kako bi se to darovanje smatralo opravdanim, provedba zakona, a i rasprava na plenarnoj sjednici kad su ove izmjene i dopune bile u Hrvatskom saboru na prvom čitanju, ukazuje da je postavljen taj kriterij od 66% bio previsok. Poduzetničke zone u kojima intenzitet aktivacije, odnosno popunjenost više ili jednaka 50%, kako se predlaže ovim izmjenama i dopunama zakona, su zone koje su privedene namjeni i u kojima posluju poduzetnici te su kao takve zone za koje darovanje zemljišta u vlasništvu RH može smatrati gospodarski opravdanim. Nastavno na raspravu na Plenarnoj sjednici u prvom čitanju u djelu koja se odnosila na postupanje RH ukoliko se darovano zemljište ne stavi u funkciju, posebno napominjemo kako svaki ugovor o darovanju sadrži odredbu prema kojoj se darovano zemljište vraća RH, ukoliko jedinica lokalne ili područne regionalne samouprave, a kojoj je zemljište darovano za poduzetničku zonu, to zemljište ne privede namjeni u ugovorenom roku. Također ukida se obaveza intenziteta aktivacije postojećih poduzetničkih zona u radijusu od 20 km od granice zone koja traži darovanje zemljišta RH za osnivanje nove poduzetničke zone kako bi se to darovanje smatralo opravdanim. Važeći zakon propisuje da se to darovanje u zemljišta u vlasništvu RH za osnivanje nove zone smatra opravdanim samo kada u radijusu 20 kilometara od granice nove poduzetničke zone nema postojećih zona koja su popunjene ispod 66%. Međutim provedba zakona ukazala je na potrebu ukidanja ovog preduvjeta. Pojedine jedinice lokalne samouprave su aktivne i uspješne u privlačenju poduzetnika u zone, ali su ovom odredbom zakona bile limitirane privlačenjem zbog neaktivnosti drugih jedinica lokalne samouprave pa smo tom izmjenom tu anomaliju, taj nedostatak ispravili. Također vezano uz odredbe zakona kojima se propisuje kada se darovana zemljišta u vlasništvu RH za poduzetničke zone smatra opravdanim, smatramo potrebnim pojasniti kako zakon propisuje izuzeće od obaveze popunjenih poduzetničkih zona u predmetima darovana zemljišta u vlasništvu RH za zone kojima je odobreno sufinanciranje iz EU fondova, ali uz uvjet da površina zemljišta koja se traži darovanjem ne prelazi 50% aktivirane površine te zone u trenutku darovanja. Također otvara se mogućnost da osnivači poduzetničke infrastrukture mogu biti i fizičke osobe, a ne kao do sada samo pravne osobe. Nadalje provedba zakona ukazuje i na potrebu detaljnijeg definiranja pojedinih pojmova poduzetničke infrastrukture pa su tako ovim izmjenama i dopunama zakona detaljnije definirani pojmovi poduzetnička zona, poduzetničke potporne institucije, kategorije poduzetničkih potpornih institucija, nova poduzetnička zona i proširenje poduzetničke zone. Ovim izmjenama i dopunama zakona također se detaljno pojašnjavaju pojmovi ukupne raspoložive i aktualne površine poduzetničke zone te način računanja raspoložive površine i intenziteta aktivacije, odnosno popunjenost. Radi jednoznačnog korištenja ovih pojmova ističemo kako je ukupna površina poduzetničke zone definirana prostornim planom i odlukom o osnivanju, odnosno osnivačkim aktom te zone i uključuje sve zemljišne parcele u obuhvatu zone koja čini jedinstvenu cjelinu. Raspoloživa površina zone je površina namijenjena za poslovanje poduzetnika, a računa se na način da se od ukupne površine oduzme površina svih parcela koje nisu namijenjene direktno poduzetnicima, npr. ceste, infrastruktura, parkirališta i slično. Intenzitet aktivacije, odnosno popunjenost poduzetničke zone računa se na način da se u omjer stavlja aktivna površina u odnosu na raspoloživu površinu poduzetničke zone. Također ovim se izmjenama i dopunama zakona nadalje razrađuje postupanje nadležnih tijela državne uprave u nadzoru postupanja s darovanim zemljištem za zone, propisuje se da je darovano zemljište … [[Govornik se ne razumije.]] namjeni ukoliko su u ugovorenom roku, a najduže do 5 godina ispunjene odredbe ugovora o darovanju, a na darovanom zemljištu su provedene aktivnosti infrastrukturnog opremanja poduzetničke zone. Privođene namjeni darovanog zemljišta dokazuje se dokumentacijom koju dostavlja osnivač poduzetničke zone, a koja se odnosi na ishođene dozvole, izvršene radove i druge dokaze, a nadzor nad darovanim zemljištem provodi povjerenstvo sastavljeno od predstavnika oba navedena ministarstva koja posebnim aktom imenuje potpredsjednik Vlade RH zadužen za gospodarstvo. Dakle radi se o Ministarstvu državne imovine i Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrta. Kvalitetna poduzetnička infrastruktura doprinosi bržem razvoju poduzetništva, povećanju investicija i zaposlenosti te ravnomjernom regionalnom razvoju RH, posebno što je preko 99% gospodarskih subjekata u kategoriji malih i srednjih poduzetnika, a koji u najvećem broju i jesu korisnici poduzetničke infrastrukture. Stoga Vlada RH predlaže donošenje ovog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture u cilju poboljšanja poduzetničkog okruženja u RH. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepo. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovane zastupnice Ivane Ninčević Lesandrić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče, rekli ste sada u svom izlaganju da kvalitetna poduzetnička infrastruktura zapravo doprinosi bržem i boljem razvoju poduzetništva. U prvom čitanju ovdje, upravo kod ovog zakona smo zapravo raspravljali o načinu kadroviranja, odnosno zapošljavanja o poduzetničkim potpornim institucijama i složili smo se čak, evo i kolega Batinić ako se ne varam, da to trebamo riješiti, da trebamo naći način kako stati na kraj negativnom iskorištavanju poduzetničkih potpornih institucija, odnosno političkom zapošljavanju ljudi koji nisu, kako je i sama definicija u vašem zakonu, za inkubatore i akceleratore, tehnološke parkove kaže da da moraju biti zaposleni ljudi koji će pružiti stručnu, tehničku, edukativnu pomoć, zanima me na koji način ćemo to izvesti ako to nemamo definirano ovim zakonom, još gore, ne postoje apsolutno nikakvi podzakonski akti koji bi zapravo doskočili ovom problemu da nemamo sve više i više negativnih priča, poduzetničkih potpornih institucija koje zapravo nisu u svojoj svrsi da pomažu poduzetnike, posebno početnike i start up-ove. Hvala.
Odgovor poštovanog državnog tajnika Antonića.
Poštovana zastupnice, hvala lijepo na pitanju. Dakle, ponovit ću zapravo odgovor koji smo već dali i prilikom prvog čitanja a to je da ovaj zakon uređuje što je poduzetnička potporna institucija. Te institucije osnivaju jedinice lokalne samouprave, sad novim zakonom će to biti moguće zapravo i fizičke osobe. To su samostalni pravni subjekti, gospodarski subjekti koji određuju koga će zaposliti, koga neće zaposliti, i mi jednostavno nemamo utjecaja, ovim zakonom to nije previđeno da mi utječemo na kadroviranje u poduzetničkim potpornim institucijama. Hvala lijepa.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo. Uvaženi tajniče, slušajući svoju kolegicu što upozorava … [[Govornik se ne razumije.]] gospođu Ninčević, pošto ima ogromno iskustvo i rezultate sa svojim poduzetničkim centrom privatnim, činjenica da je vrlo bitno na ovo što ona ukazuje, da razjasnimo da u tim centrima, u toj poduzetničkoj infrastrukturi, centrima, inkubatorima nema kriterija zapošljavanja. Pa imamo primjer u Solinu, čini mi se jedino da je u predizborne svrhe ili predbožićno vrijeme taj poduzetnički inkubator, ti djelatnici su jedino što su odradili pekli su janjce za svoje stranačke kolege i ovdje govorimo o ovome što Ivana Ninčević govori o problemu tko će biti u tome poduzetničkom inkubatoru, dal' će biti jedina kad je o potporama poduzetnicima, jedini kriteriji će biti prijema je stranačka iskaznica kao što sam naveo problem u Solinu, jer jedino dovoljno je stranačka iskaznica a nikakvo iskustvo … [[Govornik se ne razumije.]] ako se ne varam, kolegice Ninčević.
Hvala lijepo. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Tulija Demetlike, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, tijekom rasprave prvog čitanja dali smo jedan prijedlog da se razmotri kroz ciljeve sustava potpora za unaprjeđenje poslovnih aktivnosti u poduzetničkim zonama da se predvidi i sufinanciranje infrastrukture van poduzetničke zone ali za potrebe te zone. Vidim da to niste prihvatili, inače ostale primjedbe koje su bile iznesene je prihvatljivo, tako da mi ćemo u ovom smislu dati i amandman. Znači razmotrite još jednom infrastruktura koja je potrebna za poduzetničku zonu ali je izvan zone. Hvala lijepa.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Kirina.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče. Svjedočimo poboljšanju financijskog rejtinga a on je posljedica naravno, stabilnije političke situacije i funkcioniranja pravne države. Ali da bi došli u range investicijskog rejtinga, da bi gospodarske zone postale na prvom mjestu gospodarske a manje trgovačke, da bi se počelo razvijati proizvodno gospodarstvo koje ima veliku ili veću dodanu vrijednost, recite mi koliko na tom planu se trudi i radi naša poslovna diplomacija, naš biznis intelligence? Hvala.
Odgovor poštovanog državnog tajnika Antonića.
Poštovani zastupniče, hvala lijepo na pitanju. Da, slažem se s vama da je u svakom slučaju potrebno što više proizvodnih aktivnosti i pogotovo proizvoda i usluga sa visokom dodanom vrijednošću. Mogu vam reći iz prve ruke da je jedan od glavnih prioriteta novog ministra gospodarstva, poduzetništva i obrta da se napravi sve što je moguće da se privuku baš te kvalitetne investicije a prije svega da se to iskoristi na poduzetničke potporne institucije koje su već na raspolaganju i koje su opremljene za ne što tako. Dakle to je jedan od glavnih prioriteta našeg ministarstva.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Gordana Marasa, izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Antonić, 2 g. je prošlo mandata Vlade, molim vas da nam tu nabrojite jednu investiciju koja je zaposlila 200, 300 ljudi, da vidimo šta ste to napravili i šta se odvija u tim poduzetničkim potpornim institucijama i kao se povlači novac s obzirom da je osiguran još, dajte gospodine, odite Klarić malo bliže ne čuje vas, vidim da se došaptava gospodin, pa da dođe malo bliže da bude jasnije. Znači sa te strane htio bi da nam pokažete rezultate, nemojte mijenjamo, bit će, povući ćemo, prioritet gospodina Horvata je, gledajte, gospodin Horvat je imao prioritete i u Vladi Karamarka pa je podijelio novce za koje još ljudi evo tek sad se neki projekti rješavaju a prošlo je već 2 g. otkad je on otišao iz ministarstva. Tako da nemojte u futuru, dajte nam neke rezultate, nažalost rezultata nema nikakvih. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor. Ništa, hvala. Prelazimo na klubove. Prvi će biti klub MOST-a nezavisnih lista u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Ivana Ninčević-Lesandrić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege zastupnici, kad pričamo o Zakonu o unapređenju poduzetničke infrastrukture koji zapravo preciznije definira koje su to sve kategorije unutar poduzetničke infrastrukture odnosno poduzetničke potporne institucije, važno je napomenuti da zapravo ovim zakonom se nigdje ne definiraju a kamoli preciznije ljudi koji će biti zapošljavani u ovim poduzetničkim potpornim institucijama. Zašto je to važno? Znate, poduzetničku potpornu instituciju ne čine 4 zida, 4 klupe i 2 stolice. Ovo što državni tajnik kaže da ne mogu regulirati privatni, pogotovo što se sad ovim zakonom dopušta i privatnim odnosno fizičkim osobama da osnuju poduzetničku potpornu instituciju, istina je da ne možete, ali zato možete svim onim poduzetničkim ... [[Govornik se ne razumije.]] institucijama koje se osnivaju od strane općina, gradova, županija ili države. Zašto je ovo sve bitno? Kada gledamo povezanost ekonomskog rasta nekog gospodarstva sa poduzetničkim aktivnostima, tada zapravo je to zapravo predmet brojnih istraživanja, brojnih istraživača. Jedan zaključak koji zajedno zapravo sva ta istraživanja imaju, a to je da one države, one zemlje koje su imale povećani broj poduzetničkih aktivnosti su u isto vrijeme imali i veći ekonomski rast. Upravo u poduzetničkim aktivnostima, oni su ih zapravo podijelili u više kriterija, rekla bih ključnih razina, a jedna od njih je upravo i ova institucionalna razina, odnosno poduzetničke potporne institucije. Zašto su te poduzetničke potporne institucije naveli kao jedan od ključnih razloga u uspjehu poduzetničkih poduhvata i kako sam rekla povezanosti samog ekonomskog rasta u zemljama koje su imale povećane poduzetničke aktivnosti je zato što su zapravo one pomagale poduzetnicima početnicima u realizaciji njihovog poduzetničkog poduhvata, ali i uklanjanju svih onih barijera koje su zapravo nepotrebne u cijelom tom procesu. Ono što je interesantno kod brojnih istraživanja koje sam upravo spomenula je to da su većina neuspjeha kod start-upova zapravo nastale kod onih start-upova koji su zaobišli poduzetničke potporne institucije, odnosno koji su krenuli i sami. Ono što se nažalost događa u Hrvatskoj je obrnuto. Dakle, kod nas se događa da ljudi koji dođu u poduzetničku potpornu instituciju dožive neuspjeh. Naravno, to nije čest slučaj, odnosno slučaj u svakoj poduzetničko-potpornoj instituticiji i u prošlome izlaganju sam rekla da postoje pozitivne poduzetničke potporne institucije koje rade odličan posao, njih trebamo i dalje promovirati, isticati medijski njihov rad i poticati ih raznim uvjetima da budu sve bolji zato što prostora da budu bolji sigurno uvijek ima. Međutim, moramo se osvrnuti na one negativne strane poduzetničkih potpornih institucija jer mi ovdje kao zakonodavno tijelo smo zapravo dužni se suočiti sa negativnom stranom poduzetničkih potpornih institucija, suočiti se s njihovim problemima i naći rješenje za te probleme. Pa kad pričamo o negativnoj poduzetničkoj potpornoj institucijama, onda moram spomenuti vjerojatno jedan od najgorih primjera u cijeloj RH, to je poduzetnički inkubator u Solinu koji je upravo ovaj slučaj koji sam rekla da je obrnut od svih ovih istraživanja na razini svijeta gdje zapravo start-upovi koji dođu u poduzetničku potpornu instituciju, konkretno evo spomenut ćemo inkubator u Solinu, koji je osnovan od strane jedinca lokalne samouprave, zapravo doživljavaju neuspijeh. Zbog čega je to tako? Zbog toga što upravo ovo što sam vas pitala sada u vašem izlaganju, da ograničimo odnosno da reguliramo način na koji se kadroviraju ljudi u poduzetničkim potpornim institucijama koje su osnovane od strane jedinica lokalne samouprave. Naime, u ovom poduzetničkom inkubatoru u Solinu osoba koja je zaposlena kao direkt inkubatora, kojoj zapravo prvo radno iskustvo, sve osobe koje su zaposlene u tom inkubatoru, to im je prvo radno iskustvo i kako očekivati od osoba kojima je u jednoj poduzetničkoj potpornoj instituciji prvo radno iskustvo, koje pri tom nisu imale apsolutno nikakvo drugo radno iskustvo, da ne govorimo da nisu imali doticaja sa realnim sektorom niti su radili u realnom sektoru na način da su vodili svoju privatnu tvrtku, kako da oni pomognu u realizaciji poduzetničkog pothvata. Kako da oni budu ono što nam istraživanja diljem svijeta kažu, da je upravo ta institucionalna razina koja se manifestira kroz poduzetničke potporne institucije jako bitna upravo u tom prvom koraku poduzetničkog poduhvata. To je naprosto nemoguće jer oni to, oni sve i da hoće ne mogu jer ne znaju. Da stvar bude gora, oni to rade već pet godina. Dakle, oni pet godina uredno primaju svoju plaću za koju ne rade ništa. Ja sam vam prošli put donijela njihov izvještaj iz 2016. godine, koji zapravo u izvještaju poduzetničkog inkubatora koji su predale gradskom vijeću grada Solina, kaže da su 2016. godine napravili 0 projekata. Dakle, poduzetnički poduhvata koji su pomogli je također 0. Jednostavno je nerealno očekivati od ljudi koji nemaju apsolutno nikakava poduzetnička iskustva niti su stručni za takve stvari da uopće imaju rezultate i uspjeh u vođenju poduzetničke potporne institucije. Ono što je žalosno, takvim situacijama je da zapravo to sve vide i građani, to sve vide upravo oni mladi ljudi koji se žele pokrenuti, koji žele osnovati nešto svoje, to sve u krajnju ruku gledaju i porezni obveznici. Dakle, oni plaćaju osobe koje već 5 godina su na čelu, a i rade u poduzetničko potpornoj instituciji, apsolutno u ni jednom segmentu nisu doprinijeli razvoju gospodarstva, a to je ono što nam istraživanja brojnih istraživača kažu, da je upravo ova institucionalna razina jedan od ključnih kriterija kroz sva njihova istraživanja koji zapravo pomaže poduzetnicima početnicima i start-upovima upravo u ovim početnim koracima osnivanja njihovih, realizaciji njihovih poduzetničkih ideja. Kad smo već, evo kod inkubatora, stvarno moram i taj detalj spomenuti. Zapravo između prvog i drugog čitanja kad sam se također u svom izlaganju spominjala ovaj inkubator, zapravo se dogodila jedna promjena koju, opet ću naglasiti, gledaju i porezni obveznici i građani i mladi poduzetnici početnici koji se žele pokrenuti i realizirati svoj poduzetnički pothvat, a to je da upravo ovaj direktor poduzetničkog inkubatora koji je stranački zaposlen u tu poduzetničku potpornu instituciju, koji prima neto plaću svaki mjesec daleko iznad prosječne hrvatske neto plaće, koji ništa ne radi već evo, peta godina, je evo, baš prije neki dan dobio i nagradu za taj svoj nerad pa je promoviran, odnosno dobio je i ulogu člana nadzornog odbora županijskih cesta, pa evo još jednu naknadu od 5 tisuća kuna mjesečno uz ovu direktorsku plaću za koju ne radi apsolutno ništa. Da, evo kad ste već spomenuli kolega, mene je evo sramota bila to i reći, ali to je istina. Zapravo, oni su u svom izvještaju za 2016. godinu kao poduzetnički inkubator, dakle poduzetnička potporna institucija napisali da su organizirali vatromet i ispekli janjetinu. Mene je stvarno sramota to reći, ali to je činjenica. Dakle, mi pričamo o poduzetničkim potpornim institucijama koje peku janjetinu i organiziraju vatromet. A to su institucije ljudi koji trebaju pomoći upravo onom ekonomskom rastu kojem bi se povezivala sa razinom poduzetničkih aktivnosti u pojedinoj zemlji koja ih je i imala. Reći ću samo da je i najveće svjetsko istraživanje u poduzetništvu ... [[Govornik se ne razumije.]] razinu poduzetničke aktivnosti nekog gospodarstva veže uz razinu razvijenosti poduzetničkog okruženja koje se sastoji od društvenog, političkog. Mi i sami znamo koliko često o ovakvim stvarima raspravljamo u sabornici, koliko često su zapravo ovakve stvari i predmet medijskih članaka, koliko smo zapravo mi kao saborski zastupnici, izvršna vlast uopće zainteresirani za ovaj politički dio kulturnog konteksta koji je zapravo ulaganje u obrazovanje, društvene norme i ponašanja vezana uz osobnu neovisnost, razinu demokracije zemlje kao i percepcije poduzetnika. O percepciji poduzetnika također bi mogla pričati, jer nažalost, kada spomenemo poduzetnika u Hrvatskoj, on se automatski izjednači sa kriminalcem i lopovom. To je krivo, zbog toga što poduzetnici se dijele na poduzetnike i stranačke poduzetnike. Oni koji su stranački poduzetnici, nije ni čudo, da ih se na takav način definira. Međutim, oni poduzetnici, koji se stvarno okuražen sami, realizirati svoju ideju i krenuti u poduzetništvo, oni ni u kakvom slučaju nisu kriminalci, već su to ljudi, koji su odlučili doprinijeli razvoju gospodarstva, koji su odlučili, u krajnju ruku puniti proračun, iz kojeg mi svi imamo plaće i kojima trebamo biti na raspolaganju 24 sata dnevno, a nikako ih nazivati kriminalcima. Također u razinu poduzetništvu aktivnosti, vežu i ulogu vlade, efikasnost financijskog tržišta, tržišta rada, vladavina prava, razina ulaganja u istraživanju i razvoj, kvalitetu i snagu fizičke infrastrukture, upravljačke kompetencije, uvjete poduzetničkog djelovanja, financijskih resursa, za pokretanje novih poduzetničkih poduhvata, programe za poticanje novih poduzetničkih poduhvata i poduzetničkih prilika na tržištu. Želim još samo reći iz svog iskustva, obzirom da sam osnivač, upravo poduzetničke potporne institucije, prve privatne u svojoj županiji, druge u državi, nije bilo lako osnovati, u tadašnje vrijeme, poduzetničku potpornu instituciju, privatnu, jer sami znate da to nije bilo dopušteno ovim zakonom, do evo, sada, do ovog zakona. Međutim, poanta je tu upravo da je trebalo i prije poticati one privatnike, koji su uz svoju tvrtku i svoje poduzetnički put, odlučili otvoriti poduzetničku potpornu instituciju, na taj način doprinijeti razvoju gospodarstva i pomoći svim mladim poduzetnicima, zapravo i onim svima koji želee krenuti u poduzetnički poduhvat, zato što zapravo oni imaju najviše poduzetničkog iskustva, i oni im najviše mogu i pomoći. Upravo u hrvatskom načinu provođenja svih ovih poduzetničkih infrastruktura, nedostaje ta uređenost. Nemamo u poduzetničkim potpornim institucije umreženost sa ruralnim sektorom. To je jako bitno. Ne znam da li ćete to riješiti nekakvim podzakonskim aktom, obzorom da ih nemate, da li imate u planu donositi pravilnike. Bitno je da ih umrežite, jer ono iskustvo koje poduzetnici imaju, ne može im dati nitko tko je zaposlen u poduzetničkim inkubatorima centrima … [[Govornik se ne razumije.]] parkovima, a da pritom ni sam nije došao iz realnog sektora. Što se tiče samog ovog zakona, predložiti ću amandman kojim ćemo tražiti da sve zaposlene osobe u poduzetničkim potpornim institucijama, osnovanim od strane jedinice lokalne samouprave regionalne samouprave, a koje pružaju, stručnu tehničku i edukativnu pomoć moraju imati odgovarajuća stručna znanja, iskustva koja će nadležno ministarstvo propisati posebnim pravilnikom ovisno o kojoj se kategoriji poduzetničkih potpornih insinuacija, unutar poduzetničke infrastrukture radi. Ukoliko smatrate da vi imate bolji prijedlog kako urediti ovaj problem, sve većeg broja negativnih poduzetničkih potpornih institucija, nadam se da ćemo to čuti danas i u vašem izlaganju, a i u izlaganju vladajućih. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći je Klub zastupnika HDZ-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Tomislav Klarić, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] državni tajnici, kolegice i kolege saborski zastupnici. Ja u svom izlaganjima neću govoriti o institucijama, inkubatorima ili potpornim institucijama koji peku janjce, niti o stranačkim ili nestranačkim poduzetnicima. Pokušati ću govoriti o ovom zakonu i pokušati ću na jednostavna način reći, što znači pokrenuti investiciju, što znači poslovna zona, što znači poduzetnik, što znači gospodarstvenik i svako radno mjesto i koliko je truda, ulaganja i znanja u realizaciji svega toga potrebno. Dakle, ono što i u prvom čitanju i ovom čitanju pozdravljamo i ono što smo tražili čitavo vrijeme, je izmjena ovoga zakona, donesena prije 5 g. koje praktički blokirao jedinice lokalne samouprave, u širenju i razvoju poduzetničkih zona na svom području. Naročito iz razloga, što je po meni, suludo ili ne znam čime, izazvano odlukom i propisom u takvom jednom zakonu da se u krugu 20 kilometara zbraja površine poduzetničkih zona, bez obzira na raspored jedinice lokalne samouprave i da to bude osnovni kriterij za dodijalu zemljišta jedinice lokalne samouprave za širenje i izgradnju poslovnih zona. Od tog trenutka i donošenje takve odluke i kriterija 66% zastale su bilo kakva darovanja i nije bilo ovih proteklih 5 g. razvoja u tom dijelu. Čak štoviše brojne jedinice lokalne samouprave mijenjale su prostorne planove, mijenjale unutar obuhvata poslovnih zona, površine koje su bile u vlasništvu RH, svjesni da ne mogu planirati razvoj, jer to zemljište nisu mogli dobiti. I u svakom slučaju, pohvaljujem i zahvaljujem se ministarstvo što je ovaj kriterij od 20 km izbacilo. Isto tako kriterij od 66%, o tome sam govorio i u izlaganju vezano za prvo čitanje zakona, zahvaljujem Ministarstvu i Vladi RH, što su prihvatili naše sugestije, smanjili taj postotak sa 66% na 50%. Isto tako, ovaj prijedlog zakona ugradili i opisno što bi to trebalo značiti, tih 50% unutar prostora poduzetničkih zona, ne prostori pod infrastrukturom, ne zelene površine, ne ono što su već zauzeli poduzetnici, bilo kojom svojom aktivnošću od pripreme samog projekta, već ono što je u tom trenutku, unutar obuhvata, zona potrebno. Zašto govorimo o zonama, jer je to jedna od najbitnijih promjena unutar ovog zakona, o njoj je državni tajnik i najviše govorio. S čime se ne slažem i žao mi je da predlagatelj nije prihvatio našu sugestiju i naš prijedlog, da se u ovih 50% ne obračunavaju druge poslovne zone, na području jedinice lokalne samouprave. Mnoge opčine i gradovi, diljem Hrvatskoj, naročito u Varaždinskoj županiji, kod nas dole Primorko goranskoj županiji pa i u dalmatinskoj županiji, planirali su poslovne zone unutar svojih granica, prostornim planovima i urbanističkim planovima koje su izradili. Investitor ne poznaje podijeljenost ili lokaciju na koji prostor on želi ići, on jednostavno želi kvadraturu zemljišta koja mu je potrebna za realizaciju njegovog projekta. I ja osobno smatram da je bespredmetno ograničavat te površine unutar jedinice lokalne samouprave na način da se one zbrajaju jer svaka zona je sama za sebe posebno specifična. Evo predlažem da razmotrite još jednom taj naš prijedlog jer u svakom slučaju i ta nekakva zbrajanja površina će otežati ovaj model darovanja zemljišta kako ste vi predložili. U slučaju da ostane ovakav prijedlog zakona, moj prijedlog, moja sugestija je svim čelnicima jedinica lokalne samouprave da promijene svoje prostorne i urbanističke planove ukoliko u poslovnim zonama na prostoru svoje jedinice lokalne samouprave imaju zemljište u vlasništvu RH, neka to bude onda zeleni pojas, grmlje i kamenje, a neka planiraju prostor koji je u njihovom vlasništvu ili u privatnom vlasništvu jer jedino na taj način će moći realizirati svoju investiciju. Kada govorimo o poslovnim zonama o bilo kakvoj infrastrukturi niti u ovom zakonu niti kroz rasprave ne spominje se ono što tome prethodi, a u ovih dvadesetak godina imamo itekako iskustva na području čitave EH. Evo naš kolega ovdje saborski zastupnik u Općini Poličnik sa svojom poslovnom zonom i šezdesetak poslovnih subjekata na prostoru te poslovne zone Varaždinske poslovne zone, naša dolje u Primorsko-goranskoj županiji sa 170 poslovnih subjekata u svega nekoliko godina i 4000 radnih mjesta dovoljan su dokaz da jedinice lokalne samouprave na svom području itekako mogu generirati gospodarski rast i razvoj. Ovo govorim naprosto iz razloga jer sam u kontaktima sa djelatnicima ministarstva, a vezano za izmjene ovog zakona i prilikom donošenja prvog zakona 2013. čuo nevjerojatnu rečenicu. Ovdje ću je izgovoriti jer tako razmišljati na taj način znači ne promišljati budućnost, znači ne promišljati razvoj. Rečeno mi je doslovno ovako, ne možemo za područje RH donositi zakon na osnovu iskustva nekolicine uspješnih. A na osnovu koga ćemo donositi kvalitetan zakon ukoliko ne na osnovu onih koji su uspješni, oni koji su privukli investicije, oni koji su izgradili infrastrukturu, oni koji generiraju i proračune i svojih jedinica lokalne samouprave, regionalne samouprave i državni proračun pa onda u ministarstvima ti isti koji tako govore sa tim sredstvima mogu raspolagati na način da možda u nekom slučaju pomognu u izgradnji nekakve infrastrukture u nekoj poslovnoj zoni. Ovo govorim iz osobnog iskustva, iz razloga jer se svakodnevno susrećemo sa tim problemima. Nije jednostavno dovuć investitora, nije jednostavno investitoru omogućiti da u svega u roku nekoliko mjeseci krene graditi i realizirati svoj projekt. Svaka realizacija tog projekta već u samom startu znači i radna mjesta, znači i sredstva u državni proračun. A da ne govorim da jedinice lokalne samouprave su te koje iz vlastitih sredstava najvećim dijelom grade svu tu infrastrukturu i da im je sva ta infrastruktura 25% u startu skuplja jer su u sustavu PDV-a dakle 25% na svu izgrađenu infrastrukturu unutar poduzetničkih zona jedinice lokalne samouprave financiraju praktički i državni proračun. Mislim da je u dogledno vrijeme i o tome će biti potrebno razmišljati. Kada smo ovdje iščitavamo u zakonu prijedlog, mene čudi možda jedan stav gdje se kao poseban kriterij uzima i ulazi u tih 50% onaj dio investicije koji će se financirati sredstvima EU pa su tu nekako povoljniji uvjeti. Koja je razlika između sredstava EU ili sredstava koje je osigurao ne znam grad Rovinj ili Labin ili moj BAkar ili bilo koja jedinica lokalne samouprave ako je cilj tih sredstava gradnja infrastrukture, ako je cilj tih sredstava izgradnja platoa, dovođenje infrastrukture i na kraju krajeva privlačenja investitora. Dakle sredstva su sredstva bila ona bespovratna iz EU, bila iz proračuna jedinice lokalne samouprave koje će taj projekt realizirati. Budući nam je kolega Maras u svojoj replici posebno dotaknuo, a vezano za rezultate koji su bili ovih nekoliko godina, imamo tu primjera bezbroj po Hrvatskoj pa evo tu je kolega Lonačr iz POličnika on može o tome govoriti, a brojkama ja vam mogu reći broj tvrtki, a i doslovno do broja radnoga mjesta koliko je otvoreno po nazivu tvrtke i na mom području, a i u području u mom okruženju. Dakle nije istina da se nisu realizirali brojni projekti. Glavna i osnovna kočnica većeg je bio dosadašnji zakon koji je onemogućavao mogućnosti dobivanja sredstava, ali između ostalog i zemljišta kako bi se mogli proširiti postojeći kapaciteti. Poslovne zone uz sve inkubatore uz sve ono što je ovdje navedeno kao poduzetnička infrastruktura, uz poslovne inkubatore, poduzetničke inkubatore, inkubatore za nove tehnologije, znanstveno-tehnologijski parkovi, poduzetničke zone uz sve one koji su ovdje navedeni da su nositelji njihovog pokretanja izgradnje od županije, države, fizičkih i pravnih osoba vjerujte mi da je dosadašnja praksa pokazala da su to uglavnom jedinice lokalne samouprave, da su to uglavnom čelnici jedinica lokalne samouprave sa svojim suradnicima sa svojim gradskim vijećima jer oni jedino oni su na tom svom području planirali nekakav gospodarski rast i razvoj, naročito se vežući za one četiri godine mandata. Jer ne postoji u RH niti jedan načelnik i gradonačelnik u bilo kojoj općini ili gradu koji ne želi u te četiri godine realizirati ono što je svojim građanima obećao. I vrijeme koje se oduzme sa procedurama, birokratskim zavrzlamama, sa zakonskim odredbama koje blokiraju donošenje odluka od strane i Vlade i ministarstva evo po pitanju konkretno darovanja zemljišta, blokiraju i realizaciju tih projekata na području gradova i općina. Evo, ja vas zaista molim da još jedanput razmotrite taj naš prijedlog, dakle ovaj dio koji se odnosi na zbrajanje površina unutar granica jedinica lokalne samouprave, miriši mi na isto onaj propis koji je zaokruživao tako nešto na 20 kilometara u krugu. Investitor želi, to sam rekao i u prvom čitanju, govorim i ponavljam i sada, investitor želi tu lokaciju, na toj lokaciji i tu gradi. Njega ne zanima naš propis, ni naš zakon da li vi možete ili ne možete nekome dati zemljište za realizaciju njegovog projekta na ovoj ili onoj lokaciji. On želi tu svoju lokaciju, ukoliko ne dobije on ide ća. On neće čekat, to imamo iskustva mi koji svakodnevno pregovaramo za investitorima jer investitora je teško dovuć, da bi došao jedan investitor u poduzetničku zonu pregovarate sa njih i 10 i 15, da bi on krenuo u realizaciju projekata itekako se morate potruditi da mu omogućite da u što kraćem roku krene u realizaciju, a da bi on mogao krenuti u realizaciju, jedinica lokalne samouprave po Zakonu komunalnom gospodarstvu mora mu omogućiti spajanje na svu komunalnu infrastrukturu pa se postavlja sad pitanje koje nije regulirano ovim zakonom, sa kolegom Demetlikom sam isto maloprije razgovarao, tko financira izgradnju infrastrukture? Dakle sve te poveznice, poslovne zone sa ostalom infrastrukturom? Gradskom da ne spominjem da je infrastruktura poslovnih zona itekako jača i snažnija od one obične nekakve gradske, osim ukoliko se radi o manjim obrtima, dakle tu su samo protupožarni cjevovi vodi prema dosadašnjim propisima su bili fi 200, sad su prerasle i prema fi 300, da moraju biti odvojeni cjevovodi, i vodoopskrbni i protupožarni, odvojena fekalna oborinska kanalizacija, a da ne govorim o svim onim drugim instalacijama koje nove tehnologije donose, što sve treba od same ideje, od samog donošenja urbanističkog plana i prihvaćanja na sjednica Gradskoga vijeća pokrenut i krenut u realizaciju od projektiranja, od prikupljanja sredstava za njihovu realizaciju, od ravnanja platoa, a kruna svega toga je kada taj prostor kojeg su ugradile općine pripremili, dođe investitor koji sa svojom investicijom regenerira nekakav rast i razvoj, a sa realizacijom svog projekta u te hale ulaze radnici koji kroz taj vid zapošljavanja osiguravaju svoju egzistenciju. Naš temeljni cilj je da mladim ljudima i našim građanima omogućimo radna mjesta, da im omogućimo osobne dohotke, da u blizini svog boravišta imaju dostojan život i sve one ostale uvjete koje im se mogu pružiti, a to jedino mogu jedinice lokalne samouprave u simbiozi sa ministarstvom, sa Vladom RH, sa državnim institucijama i sa svojim tvrtkama u vlasništvu pa onda tek dolaze i poslovni inkubatori i inkubatori novih tehnologija i znanstveno-tehnologijski parkovi i sve on o što je ovdje navedeno. Dakle za bilo koju realizaciju kojeg projekta, treba itekako zasukat rukave. Najveći dio posla uopće se ne vidi jer je papirnat, naši građani pa i javnost, vidi tek kad se realiziraju projekti, tek kad krene izgradnja nekakvog objekta, ali su potrebni mjeseci, da ne kažem godine da bi se pokrenula i jedna investicija. Primjera u Hrvatskoj imamo bezbroj, uspješnih gradova, pišimo zakone, pripremamo se, osmišljavajmo strategiju daljnjeg razvoja na osnovu iskustava uspješnih, jer iskustva uspješnih generirat će i one koji su manje uspješni da ih potakne i sa zakonskim rješenjima koje ćemo ovdje donijet, da im omogućimo da i oni budu uspješni. Jedino je to put u uspješnu Hrvatsku, u ostanak mladih na ovom prostoru, generiranja proračuna i stvaranja boljeg života za sve naše građane. Hvala, predlažem da prihvatite i još jednom razmotrite ovaj moj prijedlog, neka se ne zbrajaju površine poslovnih zona na prostoru jedne jedinice lokalne samouprave, jedinice lokalne samouprave u RH poneke imaju i 220 km kvadratnih poput grada Novog Vinodolskog ili 126 poput Bakra i na tom prostoru ima itekako dovoljno prostora da bi se napravilo i više poslovnih zona. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Nastavit ću ustvari ovdje gdje je završio kolega Klarić, jednostavno rečeno ograničavati nekakve kilometarske udaljenosti lokalnim samoupravama da možda dobiju državno zemljište za poduzetničke zone nije u redu. Dok je ovakav teritorijalni ustroj, nema smisla da se nešto tako događa jer možemo samo štetiti nekim jedinicama lokalne samouprave koje se žele razvijati, a kao što ovdje svi govore, sve se jedinice lokalne samouprave žele razvijati. Ono što bih ovdje volio napomenuti, jedna rečenica, a govorio sam to i prije u nekoliko navrata je vezana na potporne institucije. Stvarno bi bilo dobro, uvažavajući neke od tih institucija, kao što su neke razvojne agencije, poduzetnički centri slični koji imaju odlične učinke, ali bilo bi dobro podvući jednu liniju, jednu crtu i napraviti analizu učinaka i ukupnih troškova tih potpornih institucija i njihove efikasnosti da vidimo, jedanput da odvagnemo koliko su te potporne institucije u kojem djelu Hrvatske, u kojoj jedinici lokalne ili regionalne područne samouprave stvarno napravile određene pomake u razvoju poduzetničke klime, u razvoju gospodarstva, u razvoju poduzetništva. Dobro je da se ovdje govori o darovanju državne imovine, dobro da je donijet taj Zakon o državnoj imovini da jedinice lokalne samouprave lakše mogu doći do vlasništva, pogotovo za poduzetničke aktivnosti i da ih mogu krenut opremati, evo opet se vežem na kolegu Klarića, apsolutno da, nije baš tako jednostavno opremiti poduzetničku zonu, nije jednostavno dovesti poduzetnika, pogotovo u onim dijelovima RH, koji nisu prometno dovoljno dobro povezani, koji nisu toliko atraktivni. Često puta postoji problem, samog planiranja te zona, samog donošenja planova, uređenja te zone, jer vam se događa da dođe poduzetnik koji želi neku veću površinu i koji želi na svoj način, koncipirati taj veliki kompleks. I zato treba biti fleksibilan u tom dijelu i ne baš grubo sa nekim vremenskim, točno određenim rokovima, maltene dovesti jedinicu lokalne samouprave u poziciju da možda mora vraćati takvu imovinu, jer nešto nije napravila. Ona mora imati to u rezervi, mora imati to spremno, u svakom trenutku, kada lobira, kada traži, kada pronalazi investitore, da mu može ponuditi mogućnost ulaganja. Mi ćemo kao klub podržati ovaj zakon, ali kao zastupnici Hrvatske demokršćanske stranke, kolega Dodig i ja, dali smo jedan amandman. Imamo situaciju da je donijet Zakon o OPG, imamo najnoviju situaciju, da je ministar poljoprivrede, postao i potpredsjednik Vlade, zadužen za gospodarski sektor što je odlično, što mi pozdravljamo, jer time i poljoprivreda u principu dobiva jedan bolji status, da tako kažem, u ovoj vladi, u politici Vlade i zato predlažemo da se u čl. 2. iza točke 3.1. doda nova točka 3.2. koja glasi agroinkubatori. Znači da se pored ostalih poduzetničkih mogućnosti koje se pružaju, ovim zakonom regulira i osnivanje agroinkubatora. Donijeli smo zakon o OPG-ima, OPG je trebao organizirati, bez institucionalne potpore, OPG se sami neće organizirati. I mislim da bi ovo moglo biti dobro, da se na neki način potakne jedinice lokalne područne regionalne samouprave da u suradnji sa državnim institucijama, sa ministarstvima pokrenu aktivnosti oko osnivanju agroinkubatora, kako bi se počelo organizirati OPG i organizacija proizvodnje, a prvenstveno organizaciji otkupa, kako bi se u tim zonama, upravo agroinkubatori bavili izgradnjom i uređenjem i skladišnih prostora i otkupljivači prostora. Kako bi pružali ljudima takvu uslugu i kako bi te proizvode plasirali dalje. Ovdje mislim da je posebno važno u osnivanju, u omogućavanju osnivanja ovakvih institucija, povezivanje kontinentalne i jadranske Hrvatske. Jer upravo takve agroinkubatori bi mogli biti glavni pokretači i izvršitelji takvog povezivanja u međusobnom povezivanju, na jugu i na sjeveru Hrvatske ili na istoku. I zato, predlažemo amandmanom, dopunu ovog zakona. Nadamo se da će predlagač dobro to sagledati, da ćemo doći u situaciju da stvarno dodamo još jedan novi poticaj, organizaciji i potpori u poljoprivrednoj proizvodnji posebno malim OPG-ima, jer oni veliki proizvođači će se uvijek snaći, mali proizvođači, bez organiziranja, bez potpore, bez pomoći, nikada se neće samo organizirati i nikada neće biti u stanju jače nastupati na tržištu. Uz ovaj amandman i ovo nekoliko izrečenih misli, mi se nadamo, da će predlagatelj prihvatiti ovaj amandman i da će ovaj zakon rezultirati poboljšanjem poduzetničke klime, otvaranjem novih pogona, otvaranjem novih radnih mjesta, diljem lijepe naše, čuvajući život u svakom dijelu Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HSS-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Davor Vlaović.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene kolegice i kolege, državni tajniče. U ime Kluba HSS-a, ističemo da bez podizanja poduzetničke klime, bez izgradnje poduzetničke infrastrukture, nema razvoja RH, nema novih radnih mjesta. I zato je ovaj predloženi zakon, dobar alat Vlade RH, da stvori povoljnije uvijete za razvoj poduzetničke infrastrukture, a k tome onda doprinese i poduzetničkoj klimi, da investitore koji su zainteresirani za investicije, na određeni način potaknemo na investicije u RH, ali ono što mi iz HSS-a stalno ističemo, da očekujmo da investicija bude i u Slavoniji, Baranji i Srijemu i u Međimurju i u Lici, odnosno, u svim regijama RH, da imamo jedan ravnomjerni razvoj. Ključno je pitanje, imamo li svi jednaku šansu? U ovom trenutku ne, jer zbog podjele RH, na dvije, nuc dva regije, jednake uvjete za poslovanje ima poduzetnik koji investira u Zagrebu, Varaždinu, Rijeci, Splitu ili u Vukovaru, Županji ili Iloku, najistočnijem gradu u RH. To nije dobro i to se hitno mora mijenjati, to je najavljeno, ne znam, koji su razlozi da se to ne intenzivira oko toga. Također ono što mi stalno ističemo, da nisu sve jedinice lokalne samouprave bile u istoj poziciji sa ostalim jedinicama lokalne i regionalne samouprave jer nemaju svi jednake fiskalne kapacitete. Osim što u zahtjev za obično darovanje državnog zemljišta za izgradnju, oformljavanje poduzetničke zone, treba izgraditi i infrastrukturu u zoni ali i do zone i tu je najčešće nastajao problem jer jedinice lokalne samouprave nisu imale dovoljno financijskih kapaciteta da izgrade pristupnu cestu, vodovod, kanalizaciju, plin a tek koliko je bilo problema sa energijom, sa trafostanicama potrebitim itd., pa su godine se gubile da bi se to sve riješilo i neke su zone zbog toga prazne ili poluprazne. I to nije dobro. I dobro je da se napravi jedna bilanca stanja da vidimo koliko imamo zona, ovdje se spominju u zakonu 347, negdje oko 47000 zaposlenih u zonama što ipak govori da je to bio dobar korak u stvaranju jedne takve poduzetničke infrastrukture kroz izgradnju, oformljavanje poduzetničkih zona. Međutim zašto su neke ostale prazne, nisu uvijek krivi samo načelnici jedinica lokalne i regionalne samouprave upravo iz ovih razloga koje sam maloprije rekao, i sigurno da moramo i kroz ovaj zakon a i kroz druge zakone i uredbe koje ćemo donositi voditi računa da damo šansu da bude radnih mjesta i u Cetinskoj krajini, i u Slavoniji, Baranji i Srijemu i kad kažem da nismo svi imali jednaku šansu, evo najbolji primjer je luka Slavonski Brod kojoj je jedna od komparativnih prednosti razvoja te cijele regije ne samo grada Slavonskog Broda, dok su oni za svoje razvojne projekte morali dići kredit, druge luke i druge slične institucije su dobivali bespovratne potpore iz državnog proračuna. Evo takvi primjeri ukazuju da nismo svi imali jednaku i da nemamo svi jednaku šansu u RH i da to nije dobro i da se takve politike moraju mijenjati. Podržavamo ovaj dio izmjene u odredbi zakona da tamo gdje postoji interes poduzetnika se dozvoli oformiti novu zonu ili proširiti zonu jer ova odredba koja je bila ovih 20 km u okruženju nije dobra, najbolji primjer je grad Nova Gradiška koji je svoju zonu dobro osmislio, koji je vodio dobru politiku privlačenja investicija i gdje je sad u situaciji da već dio te zone je ili je već izgrađen ili su prodane čestice i zbog interesa poduzetnika postoji potreba i podnesen je zahtjev za proširenje iste zone za još 60 ha. Prostornim planom i grada Nove Gradiške i Brodsko-posavske županije je predviđeno proširenje ove zone na te čestice pa evo i apel da se čim prije to učini jer i ovih je dana gradonačelnik potpisao nove ugovore za prodaju čestica u postojećoj zoni. I imamo jedan primjer također opet u Brodsko-posavskoj županiji, Općina Sibinj gdje su nastradali i općina i poduzetnici a problem je što je zona koja je na izvrsnom mjestu na praktički ulazu u grad Slavonski Brod, doduše koja je sad postala više poznata po ovom incidentu koji se dogodio sa produktovodom i curenjem derivata i zagađenjem vode, nažalost još nemamo informaciju što je uzrok i tko je kriv, nadam se da će građani dobiti tu informaciju i da će odgovorni biti sankcionirani, a problem je što ta zona na izvrsnom mjestu imala je u startu vrlo velik broj zainteresiranih investitora, još i dandanas stoji prazna zato što je bila predmet sudskog spora. Zbog uvjetno rečeno, manipulacija sa prodajom tog zemljišta. Bio je sudski spor, presuda pa poništena presuda pa je ponovno spor i što je u međuvremenu, trpe poduzetnici, neki su već odustali ali jedan nije. Jedan je izgradio objekat. I vi znate državni tajniče, i planira zaposliti tamo do 200 ljudi, i jednostavno se bori sa birokracijom već godinama, bio je i u općini i u županiji i u ministarstvu i u Ministarstvu državne imovine, gospodin Čepo nikako ne može riješiti problem, pa evo prilika je da i kroz ovaj zakon i kroz neke druge aktivnosti koje ministarstvo ima na raspolaganju da se taj proces riješi, da se ta zona stavi u funkciju, da ovaj poduzetnik može razvijati svoj projekat i ono što je najvažnije, da imamo radna mjesta odnosno da ljudi koji žele raditi ostanu živjeti i u Općini Sibinj i u Brodsko-posavskoj županiji a sigurno da i oni drugi iz Bosanske Posavine koji gravitiraju tu bi rado se naselili i živjeli u Slavoniji, to je jedan od načina, i to je možda evo i jedna od demografskih mjera kako privući radnu snagu jer vidimo da u RH nedostaje radne snage, da veliki broj poduzetnika sad već vapi za radnicima ali ključna je poruka onih koji su nezaposleni, premijer se hvali da je to najniža stopa i najniži iznos negdje broj od 143 000 stanovnika, ali problem je što i ovo što ima radnih mjesta su male plaće. I sigurno dokle god se kroz rasterećenje poduzetnika, kroz smanjivanje parafiskalnih nameta ne stvori i poduzetnička klima da poduzetnik može isplatiti veću plaću svom radniku, neće moći očekivati da samo poduzetnici dižu plaću nego to mora biti jedna zajednička aktivnost Vlade, resornog ministarstva, poduzetnika i sindikata. I u tom pravcu evo i jučer smo raspravljali o Zakonu o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama, nema kvalitetnog radnika u Hrvatskoj ako nema i kvalitetnog obrazovanja, ako ne damo šansu da kroz izdvajanje iz državnog proračuna više investiramo u obrazovanje i znanost i da stvorimo toj djeci preduvjete da imaju kvalitetno školovanje jer ni tu nemamo svi jednako, neki imaju kvalitetno opremljene kabinete i radionice a druge škole to nemaju. Od tud već treba krenuti, to je dio poduzetničke infrastrukture jer svaki poduzetnik kad dođe u neku zonu vidjeti da bi kupio česticu, prvo gleda gdje se ona nalazi, kakva je prometna povezanosti ali gleda i koje obrazovne institucije postoje u tom gradu ili općini, kakav je profil radnika u poduzećima koja su u okruženju i koliko ima educiranih i visokoobrazovanih ljudi i ostalo, i to je bitno i to sigurno ne treba ispustiti. Ja bih još spomenuo jedan problem a to sad i na prvom čitanju u ime kluba raspravljao, problem slobodnih zona. 12 ih je u RH, sad već 11, oko 7000 radnika je bilo unutra zaposlenih i sad zbog ulaska RH u EU onaj dio bescarinskog poslovanja u okviru EU, povlastice koje su imali kroz to više nemaju. Bilo je razgovora i dogovora da će se nekakvi prelazni modeli naći da se ti poduzetnici zadrže u tim zonama i da se sačuvaju ta radna mjesta. Nisam dobio odgovor, pa evo ponavljam to pitanje što se tu planira i kako sačuvati ta radna mjesta jer imamo i pozitivnih primjera u okviru grupacije Đuro Đakovića, bila je slobodna zona u Slavonskom Brodu gdje je tvrtka ... [[Govornik se ne razumije.]] povećala kapacitete i širi broj radnih mjesta, ali sigurno ima i drugih primjera, treba vidjeti sa nivo ministarstva na koji način im pomoći da to se i ostvari. Također, vezano na samu poduzetničku infrastrukturu, treba spomenuti da i ovih oko 60-ak milijuna kuna koliko je investirano u kapacitete razvojnih agencija, poduzetničkih inkubatora i slično u RH, možda u narednom razdoblju treba voditi računa da opet imamo svi jednaku šansu. Jer imate gradove koji su jače fiskalno, koji su mogli u takve razvojne agencije zaposliti 20, 50, 100 ljudi i imaju kapacitet da idu u susret svojim poduzetnicima, obrtnicima, pa i poljoprivrednicima. Nažalost, neke županije imaju svega 5, 6, 10, 15 zaposlenih jer više nisu imali kapaciteta. Sad su tih regionalne agencije razvojne javne institucije. Sad ćemo ih svesti na one plaće državnih službenika i namještenika i imati ćemo problem odljeva kvalitetnih kadrova koji će otići u privatne konzultantske tvrtke. Mislim da tu treba pronaći model kako sačuvati te kapacitete i kako pomoći onim regionalnim razvojnim agencijama koje su dobro radile jer primjerice, na jednu uloženu kunu u jedan projekat vrati se 40-ak kuna kroz projekte kao što je to bila jedna od boljih ... [[Govornik se ne razumije.]] agencija i mislim da će još uvijek biti dobra CTR u Slavonskom Brodu odnosno Brodsko-posavskoj županiji. Takve primjere treba slijediti, ali takvim primjerima treba dati šansu da mogu zaposliti još ljudi i da mogu platiti te ljude. Naravno da treba razviti i tržište konzultantskih tvrtki, nitko od toga ne bježi, ali treba sačuvati ove kapacitete koje imamo u okviru regionalnih razvojnih agencija jer je počeo odljev kadrova već. I tu mora ministarstvo odreagirati. I sigurno da treba voditi brigu i kroz lokalne akcijske grupe. To je Ministarstvo poljoprivrede i program ruralnog razvoja, ali osnivanje tih lokalnih akcijskih grupa je dobar podstrek svim jedinicama lokalne samouprave, svim udrugama civilnog društva i dionicima tih lagova da kreiraju razvojne projekte, kreiraju razvoj svoje sredine. Kasnilo se skoro godinu dana sa dodjelom sredstava za provođenje njihovih projekata. Takve stvari se ne smiju događati i treba vidjeti modele suradnje Ministarstva poljoprivrede i Ministarstva gospodarstva da se to međusobno ispreplete, da ne budu jedni drugima konkurencija. Zašto to govorim? U ovom trenutku velik broj projekata koji nije prošao kroz mjeru ruralnog razvoja će sad konkurirati na ta mala sredstva lokalnih akcijskih grupa, a bilo je osmišljeno da oni dobiju sredstva iz Ministarstva regionalnog razvoja i Ministarstva poljoprivrede kroz mjere ruralnog razvoja. Nažalost sad velik broj tih projekata nije prošao, ići će u konkurenciju sa ovim udrugama civilnog društva i obiteljskim gospodarstvima, obrtnicima u natječaju koji provode lagovi, a da je to provedeno prije godinu dana, da su imali sredstva vjerujem da ne bi došlo do ove konkurencije koja će se sad dogoditi. Evo, tu gdje je država i državna administracija sporo odreagira proizvede problem. I zato, ako želimo razvoj Hrvatske, a želimo, ako želimo kvalitetnu poduzetničku infrastrukturu i poduzetničku klimu, onda moramo odavde krenuti, a to je prije svega većina poduzetnika kaže da smo prenormirani, a država da imamo previše zakona, da se zakoni često ne usuglase međusobno i ono što je najteže, da se često mijenjaju i da se na terenu nejednako provode i da nismo svi jednaki pred zakonom. Kad tu prvu stepenicu riješimo, onda ide ova druga da pokušamo razviti poduzetničku infrastrukturu i u onim sredinama koje su manje razvijene, koje imaju manje fiskalne kapacitete, osmisliti modele za to. Rekao sam da ovaj projekat Slavonija i Baranja i Srijem nije dovoljan upravo iz ovih razloga jer ne moguće je da poduzetnik iz Iloka bude bolji od onoga iz Zagreba ako ima isti broj bodova na natječaju. Mora projekat iz tih nerazvijenih sredina, manje razvijenih dobiti više bodova. To u ovom trenutku na natječajima za potpore razvoja obrtništva i poduzetništva u Ministarstvu gospodarstva nije to, ponovo ponavljam da se to mora promijeniti. I niz drugih primjera gdje Vlada, ministarstva resorna mogu sigurno doprinijeti da se ta poduzetnička klima promijeni i da se stvore preduvjeti za razvoj gospodarstva, a rekao sam, nema razvoja gospodarstva ako paralelno ne promišljamo to u suradnji sa obrazovnim institucijama, stvaranje preduvjeta za kvalitetno obrazovanje, usvajanje znanja i vještina kao što to usvajaju učenici u Njemačkoj, Austriji ili Irskoj, da imaju slične modele i u Hrvatskoj i da stvorimo preduvjete da onda gospodarstvenik može imati konkurentnu radnu snagu ovdje, a ne da je moramo tražiti uvozne kvote ili da kukamo zašto nam ljudi odlaze. A rekao sam, odlazit će dokle god je ovakva klima, dok su male plaće i dok malo ulažemo u obrazovanje. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Slijedeći Klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Gordan Maras.
Hvala vam lijepa. Kolegice i kolege zastupnici, kada govorimo o ovom Zakonu, nemoguće je ne osvrnuti se na aktualnu situaciju u RH i ono što muči ne samo naše poduzetnike nego i građane RH i ja bih rekao, ne otvara perspektivu koju bi RH ukoliko želi u budućnosti biti bolja zemlja trebala ostvarivati i otvarati. Vidjeli smo jučer primjer jednog poduzetnika koji je, po meni, svijetli primjer u RH, gospodin Đuro Horvat koji je firma Tehnix iz Međimurja, koji je svojim zaposlenicima omogućio i pomaže im u njihovim životnim aktivnostima, konkretno u njihovim zaduženjima i omogućava im to da ostvaruju perspektivu u Hrvatskoj i da sa neke strane razmišljaju o tome da ostanu ovdje, a ne da odu zbog nekoliko stotina eura ili tisuća, tisuću eura veće plaće u neke druge zemlje. Znači taj gospodin poduzetnik i mnogi u Hrvatskoj vide problem kod investicija, kod zapošljavanja, kod poduzetnika u tome šta nažalost tržište rada u RH je dosta opterećeno, ljudi odlaze i ne vide perspektivu, odnosno ne omogućava im se ovdje, i poduzetnicima i zaposlenima, kvalitetno zapošljavanje i radna mjesta. I u toj situaciji, a to i je također ja bih rekao jedan dio poduzetništva i cjelokupne infrastrukture koju država kroz svoje zakonodavstvo također daje i u takvoj situaciji, umjesto da razgovaramo o tim problemima i otvoreno govorimo što ne valja, evo recimo gospodin Horvat je svojim primjerom pokazao nešto što ne valja. Mi jučer imamo na javnom servisu u Otvorenome emisiju gdje sjede 4 gosta, među njima i gospodin Horvat i troje ljudi iz HDZ-a. Ministar Pavić koji nas uspoređuje s Bugarskom govori da smo izvrsni jer evo iz Bugarske i Rumunjske je više ljudi iselilo što se tiče visoke stručne spreme. Imamo iz Hrvatske gospodarske komore za koju ja zove poduzetničkim interesnim uhljebničkim inkubatorom HDZ-a, gospođu Čagalj koja tamo također evo iz pozicije HDZ-a govori kako je sve super i imamo također iz Hrvatske obrtničke komore Ranogajca, kandidata za župana HDZ-a iz Zagorske županije i tako oni potroše sat vremena u emisiji sa gospodinom voditeljem da govore kako Vlada radi čudesa, kako su to sve super stvari i da sve funkcionira nikad bolje. A svi znamo da to nije tako. Sada se postavlja pitanje zbog čega uopće imamo takve emisije i tko to uopće želi slušati? Evo ja sam nakon 2 minute zagasio program jer jednostavno to nisam mogao slušati kako oni tamo raspravljaju kao na internom forumu HDZ-a na Trgu žrtava fašizma su se skupili i pričaju jedni sa drugima i govore i tapšaju se po ramenu i govore kako je u biti u Hrvatskoj čudesno, kako se za poduzetništvo puno radi, kako zaposleni imaju izvrsnu situaciju itd., itd. I moja poruka danas ovdje evo sa ove govornice je i HRT-u da, ja mislim da je toliko očita i da ljudi već u RH ne vide gotovo pa smisao više plaćati takvu vrstu informativnog programa gdje se defakto prenosi interni sastanak HDZ-a i njegovog Odbora za poduzetništvo i gospodarstvo i obrt, da nas to ne zanima. Nek oni pričaju to na nekom svojem internom sastanku, ali neka ne obmanjuju javnost i ne govore da je u Hrvatskoj super, jer nije. A što se investicija tiče i radnih mjesta, također se vidi da nije jer evo gospodin Klarić jer tu ovako lapidarno rekao ima investicija puno, ima investicija nešto, da nemamo turizma gotovo da ih uopće ne bi ni bilo. I kada pogledamo strane investicije jer sada se možemo uspoređivati sa cijelim tržištem EU u 2016. godini, to je jedno istraživanje koje sam vidio 6000 stranih investicija je bilo na području EU. U Hrvatskoj 34. kada podijelite broj stanovnika u odnosu na broj stanovnika EU, Hrvatske i EU, to je znači 1 naprema 125 kada bi Hrvatska se mogla komparirati na taj način, što znači da je u Hrvatskoj po nekom prosjeku trebalo biti skoro duplo više investicija, nego šta je bilo, da bi bili u prosjeku EU. Znači tu smo na začelju, gospodine Klarić, EU, to pokazuju podaci, jedinstveno tržište, umjesto 34 strane investicije u 2016. trebalo ih je biti najmanje 70, da bi bili u prosjeku. Da bi bili uspješni kao recimo jedna Njemačka, onda bi u Hrvatskoj trebalo biti preko stotinu takvih investicija. Nažalost, u Hrvatskoj ih je bilo svega 34 i kažem još jednom, da nema turizma vjerojatno ih ne bi bilo ni toliko. Sada se postavlja pitanje zbog čega je to tako? Da li zakon o izmjeni Zakona o poduzetničkoj infrastrukturi može nešto promijeniti? Da li se zbilja trude u ministarstvu kao šta govore, da li je ministrica Dalić bila opterećena više tome da sa skupinom ljudi preuzme, ja bih rekao upravljanje u Agrokoru i tim ljudima omogući stotine milijuna kuna zarade, nego da se bavila time da u Hrvatskoj stvori konkurentnije gospodarstvo, da ministar Pavić u suradnji sa njom osigura da imamo kvalitetnije zaposlene. Jer jedna od glavnih, ja bih rekao preduvjeta za podizanje konkurentnosti i privlačenju investicija i razvoju poduzetništva u Hrvatskoj je sada prvenstveno ulaganje u obrazovanje i ljudski kapital. Jer mi nažalost u Hrvatskoj u to gotovo ništa ne ulažemo i ne vjerojatno je da evo čovjek poduzetnik pokazuje u biti državi šta bi ona trebala raditi, jer on ulaže u ljudski kapital, on ulaže u svoje zaposlene, a država to gotovo uopće pa ne radi, osim šta se realiziraju određeni projekti koji su isplanirani na razini EU 2014. godine kada još nije bilo ni blizu HDZ-ove vlade i sada se pozivaju ministri HZD-a da su oni kao nešto napravili. I kao što sam rekao nažalost uspoređuju nas sa zemljama s kojima se ja ne bih volio uspoređivati, ali uskoro će nas te zemlje prestići i vidim da je nama uzor postala u ekonomiji i zapošljavanju i razvoju Bugarska. Ja bih više volio da nam je uzor jedna Austrija ili Njemačka ili neke druge skandinavske zemlje. Na žalost, naš premijer svojom gestom i pozivom bugarskom premijeru u biti pokazuje da Hrvatskoj sada Bugarska postaje light motiv odnosno neko na koga bi se trebali ugledati i ja to mislim da nije dobro i mislim da se moramo malo ugledati na neke od kojih možemo, bez obzira šta Bugare cijenim, ali od onih koje možemo možda i više naučiti. Što se tiče samog prijedloga protiv kojeg sam bio i prošli puta je ova varijanta sa darovanjem zemlje. Ja vam garantiram ovdje je motivacija ovog zakona nije niti privlačenje novih investicija, niti prilagodba zakona da bi se mogli realizirati europski fondovi i europski projekti nego da bi se mogla opet dijeliti zemlja HDZ-ovim načelnicima, gradonačelnicima itd. pa će se tu vjerojatno naći neko iz drugih stranaka, ali uvijek u simboličnoj razini jedan od deset tek toliko da budu ukrasi da se kaže nije samo HDZ dobio. Ova promjena koja je smiješna po meni jer kaže može se darovati na području jedinice lokalne samouprave ukoliko na području lokalne samouprave nije iskorištenost 50 ili više posto, pazite sada to. A u Hrvatskoj imamo 500 i nešto jedinica lokalne samouprave, imamo preko 400 poduzetničkih zona od kojih preko 200 i nešto uopće nema niti jednog poduzetnika, mnoge nisu u funkciji, neke su dobile novac od države opremile su, nemaju nikoga i u tom cijelom neredu koji sada vlada u tom segmentu, mi opet otvaramo mogućnost da država i dalje stimulira otvaranje nekih novih zona i ne popunjavanje ovih koje su već otvorene. Znači ako imamo dvije općine, jedna naslonjena na drugu koje praktično graniče, a u krugu su 10km imamo praznu poduzetničku zonu, ne vidim zašto bi država davala hektare i hektare zemlje zbog toga šta je to zahtijevao načelnik iz susjedne općine. To nema nikakvog smisla, država se ne treba ponašati po principu gospodarenja mikrorazine nego sa neke šire koncepcijske razine. I ne može biti interes načelnika općine ili grada viši od interesa države, pa tu smo totalno izvrnuli cijelu logiku. Ja znam da mnogi načelnici jedva čekaju da podnesu novi zahtjev i da onda gospodin Horvat u Ministarstvu gospodarstva i Ured za upravljanje državnom imovinom počnu dijeliti zemlju i da se onda sada ljudi počnu hvaliti kao da su napravili nešto. Ko da ako već imaju investitora ne mogu kupiti sada direktno zemlju od Ureda za upravljanje državnom imovinom ukoliko već postoji interes. Tako da je ovaj zakon napravljen isključivo radi toga. Znači tu nema nikakve veze ni sa projektima, ni sa ničim nego samo da bi se dijelila zemlja i da bi se doveli u situaciju koja je bila prije jedno pet, šest godina kada je za poduzetničku infrastrukturu podijeljeno za vrijeme HDZ-a pedesetak milijuna kuna koji nisu pravdani i onda su tu neki načelnici u sabornici počeli vikati da je došao Maras pa je uzeo novce koji nisu opravdani nakon 4,5,6,7 godina, kao to je čudno. Znači dobijete novce od države 50 milijuna kuna, ne napravite ništa i onda vam država kaže gledajte, niste ispoštovali ugovor, niste uložili u svoju infrastrukturu, niste napravili ovo ili ono izvolite vratiti novac nakon 4, 5 godina u državni proračun. I onda još mene napadaju ovdje nakon nekoliko godina govore kao Maras je spriječio investicije u njihovim općinama itd., itd. To su smiješne stvari. Znači dok se država ponaša kao pijani milijarder pogodovši lokalnim čelnicima, moćnicima recite kako god to želite neće biti sreće. Znači sa te strane Hrvatska mora biti uređena zemlja i mora se poštivati ono što se dogovori u rokovima u kojima se dogovori i način na koji to treba funkcionirati. I zato evo oko ovog zakona, da se razumijemo mi ćemo kao klub zastupnika biti, prvi put smo bili protiv toga, sada ćemo biti suzdržani zbog toga što ja vam garantiram i to je evo moja jasna poruka građanima RH, ovaj zakon se radi da bi se dijelila državna zemlja, ni zbog čega drugog, općinskim načelnicima i gradonačelnicima. Što se tiče samoga povećanja konkurentnosti investicija itd., itd. od toga neće biti ništa jer sam rekao kao i što je bilo proteklih godina i 2016. i 2017. Hrvatska je na duplo nižem prosjeku stranih pojedinačnih investicija od EU, na duplo nižem prosjeku. A da nemamo turizma takvih investicija gotovo pa ne bi ni bilo. I zato nemojte prebirati da li je bilo dva, tri ili pet zna se koliko bi trebalo biti. Kada budemo imali stotinjak pojedinačnih investicija stranih godišnje u RH, kada bude na taj način otvoreno pet, šest tisuća radnih mjesta onda ćemo moći reći da smo uspješni. A ne da li imamo u ovom ili onom gradu pojedinačni slučaj koji nikako ne pokazuje pravilo nego upravo suprotno. Umjesto stotinu mi ih imamo sada na razini tridesetogodišnje i to isključivo u turizmu. I zato za mene je ova Vlada u potpunosti što se tiče ovoga neuspješna, a garantiram da se takva situacija neće promijeniti i narednih godina. Hvala lijepo.
Hvala. Prije nego što nastavimo, pozdravimo učenike Osnovne škole „Vijenac“ iz Osijeka. [[Pljesak]] A sljedeći klub zastupnika je onaj HNS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Božica Makar. Izvolite.
Kolegice i kolege. U prvom čitanju složili smo se da nam je jedan ovakav zakon potreban. I odmah na početku da velim da ne mogu shvatiti da je taj zakon rađen i kako neki kolege tu prezentiraju, da bi se dijelila državna zemlja lokalnim čelnicima našim gradonačelnicima i načelnicima. Pa da li je to zemlja za njih? Pa oni trebaju zemlju da gore dovedu poduzetnike da zaposle ljude, da razviju svoj kraj. Pa što će njima osobno ta zemlja? Pa oni osobno ne mogu raspolagati tom zemljom, tako da me stvarno čudi takav pristup. Ali dobro, svatko od nas ima svoj način razmišljanja i svoj pristup. Ja ću možda nešto konkretnije o samom zakonu jer evo imamo u odnosu na prvo čitanje neke izmjene koje su prihvaćene i koje svakako pozdravljam. Pa tako imamo sada prijedlog koji je prihvaćen, da se u raspoloživu poduzetničku zonu računa na način da se od ukupne površine oduzmu ceste, sve vrste vodova, zajednička parkirališta, zelene površine i druge površine namijenjene zajedničkom korištenju, kao i zemljišne parcele u privatnom vlasništvu odnosno u vlasništvu fizičkih osoba koje nisu poduzetnici i s kojima nije pravno definiran način raspolaganja zemljišta odnosno nije sklopljen predugovor i ugovor o prodaji ili najmu tih parcela. To je bilo dosta primjedbi u prvom čitanju i stvarno pozdravljam da su te primjedbe prihvaćene. Zatim imamo aktivnu površinu poduzetničke zone, one uključuju parcele koje su vlasništvu poduzetnika i na kojima je poduzetnik započeo ili će započeti građevinske radove, bez obzira na kojoj osnovi je stekao ako nisu njegovo vlasništvo, ako raspolaže njime na temelju pravnog osnova ugovora o zakupu, pravo građenja i slično. Također ono što mi je posebno drago da je prihvaćen prijedlog u vezi iznosa aktivirane raspoložive površine u poduzetničkim zonama unutar jedinice lokalne samouprave odnosno područne koja je podnijela zahtjev za darivanjem zemljišta u vlasništvu RH za osnivanje ili proširenje zone odnosno da je taj intenzitet sada smanjen sa 66 na 50. To izuzetno smatramo povoljnim rješenjem. Međutim žao nam je što nije prihvaćen prijedlog da se razmotri ona odredba kojom se ograničava širenje poduzetničke zone odnosno ograničava se darovanje zemljišta na području jedinice lokalne samouprave koja ima odnosno zbrajaju se površine poduzetničkih zona. Možda kada su se osnivale te poduzetničke zone bile su potrebe jedne, sada su se potrebe bitno promijenile i sada jednostavno investitor ne odgovara mu zbog njegove djelatnosti ili zbog nečeg drugog ta površina odnosno ta poduzetnička zona koju mu nudi jedinica lokalne samouprave. I sada postoji drugo mjesto gdje bi stvarno njemu odgovaralo gdje bi on cijelu površinu zakupio, ali zbrajanjem tih pojedinačnih parcela odnosno površina on ne zadovoljava kriterije, tako da ne znam koji je bio razlog da se nije išlo razmotriti taj dio još i prihvatiti, ali imamo za prijedlog nacrta zakona konačni sada takav. Kada smo mi kao klub HNS-a u prvom čitanju raspravljali da li prijedlog da se pravilnikom propiše, koji su to minimalni uvjeti odnosno dodatne vještine znanja i edukacije koje moraju zadovoljavati osobe koje pružaju stručnu i edukativnu pomoć u poduzetničkim potpornim institucijama. Imali smo stvarno valjanih razloga za to. Situacija na terenu je takva i navela sam primjere kakve su bile informacije i instrukcije kada su poduzetnici dolazili po savjete. Doduše evo kao što je navedeno to je u nadležnosti osnivača poduzetničkih potpornih institucija i stvarno se nadam da će oni voditi računa o stručnosti jer to je u njihovom interesu. Isto tako nije prihvaćen prijedlog našeg kluba da se uz opće podatke koji se obavezno dostavljaju, dostavljaju i posebni podaci, a to su podaci o površinama, popunjenosti, slobodnim površinama i opremljenosti poduzetničkih zona. Odgovor je da imamo jedinstveni registar u kojem su dostupni svi opći podaci i oni su javno dostupni, da se u njemu nalaze i posebni podaci, doduše oni nisu javno dostupni pa bilo bi dobro da možemo i do tih podataka doći. Ovaj zakon predstavlja pomak, međutim nije u potpunosti riješio kompleksnu problematiku unapređenja poduzetničke infrastrukture u RH odnosno stvorio čvrste temelje za njihov razvoj. Nadalje, moram naglasiti kako bi ovaj Nacrt konačnog prijedloga zakona morao uzeti u obzir Zakon o regionalnom razvoju, Zakon o brdsko-planinskim područjima te Zakon o područjima od posebne državne skrbi. Mišljenja smo da se ne mogu jednako tretirati jedinice lokalne samouprave koje se nalaze u prvoj, drugo, trećoj i četvrtoj skupini prema indeksu razvijenosti, potpomognuta područja, jedinice sa statusom brdsko-planinskih područja kao ostale razvijene jedinice te bi odredbe Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture trebale ići u smjeru njihovog lakšeg i bržeg razvoja. Budući da su navedene jedinice u težem položaju u odnosu na ostale, trebalo bi barem prema njima umanjiti ograničenja koja proizlaze iz odredbi Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture. Pa tako bi bilo dobro gdje imamo u članku 15. Nacrta konačnog prijedloga zakona koji se odnosi na članak 24. stavak 5. da se dopuni na način da se darovanje zemljišta u vlasništvu RH omogući navedenim jedinicama i to ovima od prve do četvrte skupine razvijenosti, potpomognutim područjima bez ograničenja, da se ukupni iznos aktivirane raspoložive površine svih poduzetničkih zona unutar prostora jedinice iznosi više od 50% ukupne raspoložive površine svih poduzetničkih zona u prostoru te jedinice. Isto tako u članku 16. nacrta navedene jedinice da se izuzmu od mogućnosti da se s njima raskine ugovor o darovanju odnosno to je onaj dio što se tiče roka u kojem se darovano zemljište mora privesti namjeni jer znamo da su one stvarno u težem položaju i da kroz ovaj zakon bi im trebalo omogućiti njihov brži i bolji razvoj. Mi iz kluba HNS-a podržat ćemo ovaj zakon kao što sam rekla, smatramo da je on pomak i ide u dobrom smjeru i svakako očekujemo ako ne u ovom čitanju, ali da ćemo ubrzo imati i neki novi prijedlog o poboljšanju poduzetničke infrastrukture. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo pozdraviti učenike Osnovne škole „Drage Gervaisa“ iz Brešca koje su nam gore na galeriji. [[Pljesak]] I nastaviti s pojedinačnom raspravom. Prvi se javio poštovani zastupnik Anđelko STričak. Izvolite. Pardon kolega DAvor Lonačr je prvi.
Hvala potpredsjedniče. Poštovane državne tajnice, kolegice i kolege. Malo prije u uvodu je moj kolega Klarić iznio jako puno mojih mišljenja. Ja dolazim iz jedinice lokalne samouprave koja za sada ima dvije gospodarske zone i radi na trećoj. Ono što sam malo prije čuo od našeg kolege Marasa kada kaže da ne bi dozvolio da se razvija druga gospodarska zona koja je bliža od 20km ne mogu, a ne reagirati i kazati da čovjek koje je vodio jedno ministarstvo i koji bi trebao znati što je to razvoj gospodarstva, nema apsolutni nikakve razlike kod mene u općini evo 4km je razlika između jedne i druge zone. U te dvije zone da sam po tadašnjem zakonu, a i po direktivi Marasa onda ne bi bilo u toj općini sve malo manje od 70 subjekata jer bi se ograničenjem u kilometrima zaustavio dodatni dio razvoja novih ulagača koji su došli u gospodarsku zonu na ulazu u grad Zadar. Međutim, ono što se tiče ovog prijedloga zakona ima po meni kraćih unapređenja kad je u pitanju i izvlaštenje zemljišta i proširenje gospodarskih zona. Međutim ono što moram naglasiti je još uvijek poteškoće oko izvlaštenja zemljišta u korist proširenja i razvoja gospodarskih zona i smatram da bi to trebalo pojednostaviti na način kada općine i gradovi imaju prostorne planove i definirane obuhvate za razvoj gospodarskih zona bi to jednim bržim postupkom trebalo dati na njihovo upravljanje i na taj način bi se ubrzao postupak samog razvoja gospodarskih zona, a time i privlačenja novih investicija. Što se tiče infrastrukture i osnivača gospodarskih zona, kolega Klarić je maloprije napomenuo, a ja ne znam još nisam apsolutno nigdje vidio da je bilo koja županija u Hrvatskoj se uključila kao organizator gospodarskih zona. Isključivo je to u nadležnosti općina i gradova, a mogu slobodno kazati i pojedinačno ljudi koji rade na tim programima i oni su nositelji tih aktivnosti kada je u pitanju razvoj gospodarskih zona odnosno ovo što je kolega Klarić maloprije napomenuo, općinska i gradska vijeća ili ranije u sastavu poglavarstva koje je svojim odlukama donosilo da mogu na prostorima svojih općina realizirati gospodarske zone. Što se tiče gospodarskih zona za izračun aktivne površine aktivnih zona, ne mogu se s tim složiti iz razloga što ne možete detektirat bilo kojeg ulagača ili investitora da on isključivo mora doći u tu zonu. A razloga za to i faktora je jako puno, među njima su blizina većeg središta, blizina prometnih pravaca, veći broj stručne radne snage, veći broj žitelja koji žive na tom prostoru, porezne olakšice, učešće u sufinanciranju EU i opremanje gospodarskih zona. Znači to su razlozi zbog kojih mi ne bi trebali ograničavati da to bude manje što se tiče ulaganja. A što se tiče opremanja gospodarskih zona i tu moram dati svoje mišljenje i kazati, država je bar kod mene u manjoj mjeri potpomagala razvoj izgradnje komunalne infrastrukture, međutim ono što je bitno bez ulaganja u stvaranje uvjeta za razvoj gospodarskih zona, a da se tu moraju uključiti županije i država u većoj mjeri i sa ovog mjesta apeliram da se na taj način uključimo svi jer vjerujte mi, investitori koji kupe to građevinsko zemljište ukoliko zona nije opremljena jednostavno odlaze i stvaraju se dodatni problemi kako gradu tako i općini. Što se tiče strateškog interesa gdje se ograničava da mora biti 50 hektara, ja sam stanovišta, a i saznanja da imate u RH manjih gospodarskih zona po površinama, a koje imaju odličan rezultate. Prema tome, to ne bi trebao biti uvjet jer 50 hektara nije mala površina, 50 hektara treba opremiti i 50 hektara su veliki iznosi za opremanje svake gospodarske zone na način da su troškovi opremanja isključivo u nadležnosti i velikoj mjeri općine i gradova što stvara jednu veliku ogromnu poteškoću, pa prema tome smatram da tih 50 hektara ne bi trebalo biti neko ograničenje. Svaka zona koja donosi rezultat je po meni ispravna zona, svaka zona koja zapošljava ljude je jako važna, bez obzira o kojoj se površini zapravo radi. Što se tiče drugih stvari koje bi mogli poboljšati, a radi se o upravnim aktima, odnosno upravnim postupcima kod dobivanja građevinskih dozvola, mišljenja sam da tu treba pojednostaviti stvari ... [[Govornik se ne razumije.]] Zakon o građenju jer dosadašnja praksa je pokazala da je to jedna velika kočnica jer investitor koji želi ulagati, on to želi operativno, brzo provesti. Međutim, nailazi na ove poteškoće birokratske poteškoće gdje se dozvole čekaju pa može se reći godinu i više, bez obzira što se u ovom slučaju uključe gradonačelnici, načelnici općina da poboljšaju i ubrzaju tu aktivnost jer im je stalo, kako investitoru, tako i općini da što prije imamo određene prihode i da na takav način možemo dalje reagirati odnosno razvijati odavde gospodarske aktivnosti, kako zona, tako i drugih vrsta za razvoj gospodarstva. Što se tiče ograničenja, ne znam zašto uvesti određena ograničenja a posebice kod gradova i općina jer temeljna stvar je ako već i pripremite to zemljište, ona je u prvom navratu neizgrađeno građevinsko zemljište koji zahtijeva pune pripreme do samog početka, same izgradnje komunalne infrastrukture odnosno projektiranje itd. i to su stvari koje su temeljne za to uvlačenje investitora jer nema tih investitora koji žele doći na neopremljeno građevinsko zemljište ukoliko se jedinica lokalne uprave maksimalno ne založi da to zajedno s njim ... [[Govornik se ne razumije.]] uplati i vrati u izgradnju ... [[Govornik se ne razumije.]] Sva sredstva od prodaje zemljišta uglavnom se mogu reći sa 100%-nom iznosu vraćaju u razvoj i izgradnju komunalne infrastrukture i to je osnovno načelo kako treba razvijati gospodarske zone. Znači, sva sredstva od prodaje zemljišta i komunalne doprinose po meni se trebaju vratiti u izgradnju ... [[Govornik se ne razumije.]] što sam ja u ovoj prilici zapravo i radio kad je u pitanju moja jedinica lokalne uprave. I na kraju, dugo godina zagovaram već u ministarstvu obrta i poduzetništva i od ranijih godina da se na nivou nacionalne države oformi jedno povjerenstvo koje će lobirati za privlačenje stranih investitora u Hrvatsku. Ja osobno sam odlazio po državama europske unije, ali nisam mogao davati određene podatke sa razine države i nisam imao potporu, posebice od 13. godine do 15. kad sam tražio investitore da dođu u gospodarske zone i zato još jednom ako je ikako moguće, predlažem da se osnuje povjerenstvo koje će iznaći načina i lobirajući dovući strane investitore u RH. Hvala.
Hvala lijepo. Vaše izlaganje izazvalo je priličan niz replika. Krenimo redom. Prvi je poštovani zastupnik Tomislav Klarić.
Uvaženi kolega, kao što je rekla naša kolegica iz HNS-a, svatko tko govori da će se zemljište dodjeljivati nekom načelniku ili gradonačelniku u biti sramoti uopće tu instituciju, ali i instituciju ovog Sabora. Niti jedan načelnik ni gradonačelnik ne traži zemljište sam za sebe, niti mu je ikad dato. To je primjer kod vas, kod mene, u brojnim gradovima u RH. Zemljište se dodjeljuje za točno određenu namjenu, za razvoj poslovnih zona i dodjeljuje se gradovima i jedinicama lokalne samouprave dakle, gradovima i općinama. Kod vas je taj primjer, kod mene je taj primjer, bezbroj primjera imamo. Kod mene je država dala 126 tisuća kvadratnih metara zemljišta i svega 2 miliona kuna u novčanim sredstvima, ali je istovremeno, pogledajte podatke FINA-e, 220 poslovnih subjekata imalo prihod 21 milijardu kuna u 2016. godini. Pa pogledajte koliki je prihod i promet novca u državnom proračunu s osnova tog zemljišta koje je dodijeljeno. I zato govorim da na primjeru uspješnih treba raditi zakone, a ne na ovaj način razgovarati da se nekako načelniku ili gradonačelniku daje zemljište.
Hvala. Odgovor poštovanog kolege Lončara.
Kolega Klariću, pa upravo mi koji dolazimo iz takvih sredina i koji smo prepoznali što je temeljno pitanje razvoja gospodarstva je stvaranje novih vrijednosti i zapošljenje ljudi. To je smisao svih razvoja, a posebice gospodarskih zona. Zemljište koje mi dobijemo u naravni je šuma, krš itd. koje treba pretvoriti u zemljište za optimalne uvjete i to je isključivo temeljna stvar i nismo ni gradonačelnici, načelnici općina mi koji smo nekakvi kauboji, šerifi itd. nego isključivo radnici mogu reći, od metle do ono što naš narod kaže, koji čiste sve ispred sebe i stvaraju nove vrijednosti.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo. Kolega Lončar, vi ste iz vlastitog iskustva u stvari pokušali reći ono što je činjenica i što je istina. Tko može bolje znati osim ljudi iz jedinica lokalne samouprave što tamo treba se razvijati i kako se treba razvijati. A tko će im pomoći ako neće država sa zemljištem koje je, to se ne radi o poljoprivrednom zemljištu, u vrlo malo slučajeva se radi. Dakle, a na takav način jedinice lokalne samouprave dođu u situaciju, osobito one koje su bliže većim centrima da se natječu da privuku investitora. I to je bio smisao kad se donosio zakon o poslovnim zonama i kad je osnovano onih 200 i toliko poduzetničkih zona. Međutim, nemojmo zaboraviti da je hit prije toga bile slobodne carinske zone. Kako se RH približavala EU, tako se te slobodne carinske zone gasile, trebalo je otvarati nešto novo. Međutim, iako žmirimo što je bilo prije nas i koristeći ta iskustva da bi napravili nešto bolje sutra, to su neuspješni načelnici. Oni koji su vidjeli, to su uspješni načelnici.
Hvala. Odgovor kolege Lončara.
... [[Govornik se ne razumije.]] pozivam Vladu RH iz '99. odnosno 2000. kad je prvi put donesen program razvoja gospodarskih zona je dana mogućnost inicijativa svakoj općini i gradu da se uključe u pripremi prostora planske dokumentacije za razvoj gospodarskih zona. I to su pojedine jedinice lokalne uprave iskoristile, neke više, neke manje. U svakom slučaju je to bio inicijator kako krenuti u razvoj gospodarstva. Hvala.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivice Mišića.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Lončar, drago mi je čuti kao poduzetniku da takvi primjeri kao što su vaši, kolege Klarića, razvijaju poduzetničke zone, naravno ne znam koliko ste imali podršku ministarstava, države u svemu tome. Pitam se sad evo konkretno vas, koliko u vašem mjestu je demografija porasla, koliko radnih mjesta je napravljeno u zadnje vrijeme? Ograničenje poduzetničkih zona smatramo da ne treba biti ukoliko ima potrebe za proširenje, da država mora pod hitnom postupkom napraviti ako je to moguće, ako to nije poljoprivredno zemljište, ako je moguće građevinsko, smatram da bi se svi morali uključiti, čak po mom razmišljanju slušajući vas i kolegu Klarića bi trebali i onima koji nisu uspjeli se razviti održati jedno predavanje na tu temu kako se može doći do poduzetnika i kako poduzetnike motivirati da ulažu u ovu vašu sredinu. Ja vam se zahvaljujem na ovom vašem … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lončara.
Što se tiče lobiranja i privlačenja investira u gospodarske zone, tu je svaka jedinica lokalne uprave svojim internim aktima mogla doprinijeti razvoju i oslobođenju određenih naknada u ovom slučaju komunalne naknade ili komunalnog doprinosa u periodima nazad 3, 2 ili 5 g., kako koja. Što se tiče evo konkretno kod mene, imate nešto malo manje od 6% nezaposlenih, od toga 3% neće nikada raditi, znači ostaje negdje 3%. Što se tiče demografske obnove, ovo što me je gospodin Mišić pitao, radi se o dolasku novih obitelji u području moje općine tako da kad je demografija u pitanju, nije tema ali ću kazati da općina ima 3 vrtića sa novim zahtjevima za dogradnju još jednoga što dodatno govori kako je razvoj gospodarstvom dosta zona doprinio ovom djelu i u tim zonama, i jednoj i drugoj, sad u ovom momentu radi 1600 i nešto ljudi. Znači svi aktivno koji se žele uključiti i koji su radno osposobljeni mogu zapravo … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Marka Vešligaja.
Hvala. Pa evo kolega u svojoj raspravi rekli ste, svaka zona koja donosi rezultat je zapravo dobra i kvalitetna zona. Naravno da se s tim mogu složiti. Međutim, podaci koje imamo u poduzetničkim zonama u RH, a mi moramo gledati ipak jednu ukupnu sliku jer mi donosimo ovdje zakone koji se odnose za cijelu RH, ja vam inače čestitam i na vašoj zoni, kolegi Klariću, ja bi se sad isto mogao pohvaliti sa zonom u gradu Pregradi, brojim zonama na području Krapinsko-zagorske županije. No gledajte, situacija oko zona na području RH, mi ih imamo predviđenih 1300. Ulagali smo u njih 590. Od tih 590, 260 je neaktivnih. I tu smo uložili oko pola milijarde kuna. Dakle, rezultat je zapravo dosta tu porazan. Radili smo nažalost dosta stihijski, nismo radili analizu tržišta znači ako gledamo razinu cijele Hrvatske, smatram da je to zadatak ministarstva i da tu trebamo puno još poraditi, a ne ovako pojedinačni slučajevi, treba se naravno s njima pohvaliti, ali ipak ovo su makro podaci.
Hvala. Odgovor kolege Lončara, izvolite.
Kolega Marko, slažem se s vama, svakako je trebalo napraviti strategiju razvoja gospodarskih zona po određenim regijama. Međutim situacija je moram priznati, politika je tu odigrala ulogu koja upravo na akcijama koje nisu bile provedene, zainteresiranosti koja nije bila provedena jer je dovedeno u situaciju da je bilo jako puno gospodarskih zona koje na kraju nisu dale rezultate. Međutim, treba učiniti sve da se te gospodarske zone aktiviraju, da se nađe način, zato sam i kazao da treba iznaći načina kako izlobirati dovođenje novih investicija na područje RH.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepa. Kolega Lončar, rekli ste u jednom trenutku zašto se to ne bi davalo zemlja odnosno općinama i gradovima, aj isto kažem zašto se ne bi davalo ali tek ako je iskorištena ona koja je dosad dana i ako se vidi jasna gospodarska korist, zbog toga što to nije kako se ono kaže, nije nam to ćaćino da mi dijelimo nego je to od države, od građana RH i dijeliti ljudima zemlju na ovaj način na koji se to dosada radilo, nije u redu. I to nije rekao Gordan Maras nego je to rekla Državna revizija kada je napravila analizu. Znači pogledajte zaključke Državne revizije koja govori da bi trebalo preispitati model i dodjele zemlje i način na koji se u zonama radi itd., itd., zbog toga što je Državna revizija uočila isto ono što i ja, da se imovinom države u tom djelu nije gospodarilo efikasno. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Lončara.
Kolega Maras, pa nisu općine i gradovi u Hrvatskoj bugarski. Ta imovina ako je državna, onda je ta imovina općina i gradova tako da ne možemo na takav način gledati tako kako vi gledate, uz to što je revizija napisala, stoji opaska, međutim to se odnosi na manji dio koliko je meni poznato. Evo ja ću kazati iz zadarske županije imate 4 gospodarske zone u kojima je u ovom momentu popunjenost negdje oko 40%. što nije malo uz sve poteškoće, gospodarske krize koja je bila 2007. pa može se reći do lani. Prema tome, svakako treba, ali sve je ovo trebalo uraditi ministarstvo, ovo što kolega Marko kaže, a ne sve to prepustiti jedinicama lokalne uprave pa na kraju prozivati kako nije odrađeno ovo ili ono, međutim, učinci koji su dani i novci koji su potrošeni, i prihodi koji su ostvareni od strane od ljudi koji rade u tim gospodarskim zonama su daleko, daleko veći nego što je država uložila u te gospodarske zone.
Hvala. I zadnja replika je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Lončar, slažem se s vama da jedinice lokalne samouprave ne mogu i ne smiju biti same u privlačenju investicija. Međutim ne slažem s vama kad kažete da treba osnovati nekakav novi savjet, novo povjerenstvo jer postoje institucije države koje su osnovane da to rade, Agencija za investicije i konkurentnost, Agencija za regionalni razvoj, doduše neke su agencije i ukinute jer nisu radile svoj posao, međutim nek' svako radi svoj posao i mora vam dati savjete i logističku podršku i stručnu podršku oko toga kako oformit zonu, kako privuć investitore, koje povlastice dat, koje povlastice imaju u okruženju, a nažalost agencije to ne rade i tu imamo problem. a plus toga Vlada RH smanjuje sredstva za rad Agencije za investicije i konkurentnost. Eto koje promišljanje o razvoju poduzetničke infrastrukture, to se mora mijenjati, mora općine i gradovi koji razvijaju svoje zone imat podršku Vlade i ministarstva. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Lončara.
Kolega Vlaoviću, slažem se s vama da spominjete razno razne institucije. Međutim koordinacija sa razine države do jedinica lokalne uprave nije bila na zajednoj razini i to je rezultat ovi koji vi spominjete. Kad sam spomenuo ovo povjerenstvo jedan mali događaj dok sam bio u Švicarskoj u kojoj su samnom bili delegacija Mađarske u kojoj dolazi 15 ljudi sa nacionalnih razina za lobiranje stranih investitora u Mađarsku gdje je isključivi i jedini razlog zašto su otišli u Mađarsku, a ne u Hrvatsku je upravo bio poticaj po zaposleniku, znači mjesečni poticaj po zaposleniku. I to je ono što trebamo vidjet, naučit i primijenit to u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Anđelka Stričaka.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, državni tajniče sa suradnicom. Najprije bih naglasio da podržavam inicijativu nadležnog Ministarstva gospodarstva, poduzetništva i obrta da se izmjene odredbe postojećeg zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture, iz više razloga, a ponajviše zbog izmjena odredbi članka 24. podrže. U članku 24. stavku 3. određeno je da je darovanje zemljišta u vlasništvu RH za izgradnju nove poduzetničke zone opravdano, samo kada u radijusu od 20 kilometra od lokacije predviđene za izgradnju nove poduzetničke zone ne postoji već poduzetnička zona. Koliko je to apsurdan uvjet reći ću vam na primjeru u varaždinskoj županiji, općine Gornji Kneginec. Naime, na izlasku sa autoceste Zagreb-Goričan u krugu 2 kilometra nalaze se 3 jedinice lokalne samouprave, dvije općine to su Gornji Kneginec i … [[Govornik se ne razumije.]] te grad Varaždin. Sve tri su doslovno jedna do druge proglasile svoje poduzetničke zone. Sada ako recimo općina Gornji Kneginec želi dalje razvijati svoju zonu, ne može jer u krugu ne 20, nego 2 kilometra se nalaze još 2 zone. Kada govorimo o poduzetničkoj zoni Kneginec naglasio bih da je osnovana još '97. godine, smještena je na čvoru Varaždin na autocesti Zagreb Goričan svega 30 minuta vožnje od glavnog grada Zagreba. Odlično je komunalno opremljena i prostire se na 169 hektara. Osim iz Hrvatske, u njoj se nalaze investitori iz stranih zemalja, odnosno iz Italije, Austrije, Poljske, ali i Norveške. Do sada je svoje mjesto zone osiguralo 65 investitora, što manjih poslovnih subjekata, što onih poput primjerice većih luminicentra, tvornice Jitres iz grupacije Calzedonia. U zonu je uloženo preko milijardu kuna, a godišnji izvoz, samo iz te zone, je preko 600 milijuna kuna. u zoni je zaposleno preko 1300 osoba. Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva u suradnji sa Hrvatskom bankom za obnovu i razvoju, Hrvatskom agencijom za malo gospodarstvo, Udrugom inovatora Hrvatske i Američkom agencijom za međunarodni razvoj, 2007. godine je navedenoj zoni dodijelilo i prvu nagradu u kategoriji najbolje zone. I to u konkurenciji 130 zona s područja RH. Općina Gornji Kneginec sama je u infrastrukturu uložila od 2004. do 2013. 31 milijun kuna te još 7,5 milijuna kuna državnih sredstava. Radi se o jednoj maloj općini koja ima svega 5000 stanovnika. Prema nalazu državne revizije koje obuhvaća sve zone na području županije, to je najveće ulaganje općine ili grada u razvoj poduzetničke zone u Varaždinskoj županiji. U međuvremenu od 2014. godine do danas općina je uložila i dodatne milijune kuna u komunalno opremanje. Da bi se u Kneginečku zonu prihvatili novi investitori, općina mora još okrupniti 200 000 kvadratnih metara zemljišta. Sve je uspjela riješiti osim 19 000 kvadrata državnog zemljišta. Zbog toga unazad godinu dana, doslovno mora odbijati investitore, a zadnji najizgledniji dolazi iz Italije koji je spreman otkupiti 50 000 kvadratnih metara zemljišta, zaposliti 100 osoba i garantira minimalnu neto plaću 1000 eura. Upravo smatram da je jedan od najzornijih primjera ovaj da treba se ići u izmjene i dopuna zakona i jednostavno mi nije jasno tko je prije donio ta ograničenja. Naravno naglašavam da je investitor na rubu strpljenja i da, ne da se prijeti, ali svaki tjedan načelniku šalje obavijesti da će najvjerojatnije odustati od navedene investicije. Stoga podržavam navedene izmjene i dopune zakona. Smatram da su dobre, smatram da donose dobro, pogotovo naglašavam kada je u pitanju područje Varaždinske županije na koje je velim nekoliko zona koje su već dijelom u funkciji, odakle je najveći izvoz i ovdje moram naglasiti da velika većina tih zona se upravo nalazi u sredinama koje vode HDZ-ovi dužnosnici što znači da dobro vode svoje općine. Evo na kraju podržavam izmjene ovog zakona i smatram da ide u dobrom smjeru. Hvala lijepa.
Imamo replike poštovanog zastupnika Josipa Križanića.
Zahvaljujem. Kolega Stričak, vi ste govorili o tri zone, jedna od tih zona sam ja sam gradio koja se nalazi jedna uz drugu VAraždina, Kneginec i Jalžabet, snažno se zalažem da tamo gdje god je to moguće se dodijeli upravo to hrvatsko zemljište, hrvatskim općinama koje će najbolje znati rasporediti i s njima upravljati. Mi smo 2010. godine u Općini Jalžabet 140 hektara zemljišta i u pet godina zaposliti 1300 ljudi, dakle u pet godina krize od 2010. do 2015. zaposlili smo 1300 novih ljudi i bili smo zadnji od zadnjih u županiji, zadnja općina sa BDP-om od 16%. općina Jalžabet je nakon što je dobila državno zemljište sama izgradila infrastrukturu, zaposlila 1300 ljudi, treća je po izvozu u županiji, četvrta po broju zaposlenih i šesta po bruto prihodu. Dakle ne da sam za to da je općina ta koja najbolje raspolaže na svojem području sa zemljištem, ako treba povećati dva, tri ili pet hektara sigurno to treba napraviti. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Stričaka.
Hvala lijepo. Pa kolega Križanić upravo smatram da ste vi najupoznatiji koliko treba truda, muke, znanja, umijeća da se jedno zemljište privede svrsi odnosno poduzetničkoj zoni. To su dani i dani rada, doslovno godine projektiranja, izgradnje komunalne infrastrukture, privlačenje investitora, izgradnje hala, obučavanje uposlenika da bi na kraju došlo do konačnog proizvoda i dobiti. Slažem se apsolutno s vama da nije dobro da se zbog jedne zone druge dvije stopiraju odnosno koja je u ovom slučaju prava, koja je druga, koja treća. A sada sve tri trpe pogotovo ako na svom području imaju državno zemljište. Stoga podržavam još jednom i naglašavam izmjene i dopune ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege. Evo nakon ovih ja bih rekao pomalo subjektivnih i ne baš realističnih pohvala i izjava tipa, vi znate najbolje kako to je u životu jeste nešto radili ili općina i grad to su oni koji znaju najbolje upravljati. Ja bih zbilja volio da je to tako. Mogu sada ovdje reći da bi bio sretan da su te izjave točne što su kolege načelnici maloprije govorili u ime HDZ-a, ali ih demantira život. Možda i je neki primjer takav kakav oni kažu, ali većina nije. I kada većina nije onda ja ne mogu zaključiti da je to ispravan model jer ukoliko imamo 1300 planiranih zona od kojih je 450 realiziranih, a preko polovice od toga uopće nemamo u njima ništa, kako to može biti uspješno? Kako to može uopće neko reći da je to onda uspješan model i da općine i gradovi upravo znaju najbolje? Pa ako znaju najbolje onda kako to da nisu svih 450 zona u funkciji? I kako da tih svih 450 zona nisu bar popunjene kao što je rekao gospodin kao u Zadarskoj županiji Lončar, sa barem 40% nego je popunjenost daleko manja? Ja bih volio evo, iskreno bi mi bilo drago da je to tako jer ne možemo gledati iz pozicije jedne, dvije, tri općine ili deset ili dvadeset kada iz u HRvatskoj imamo petsto i nešto ili skoro petsto, a zona četiristo pedeset i reći da evo vidiš ovdje su uspješni mi smo to lijepo odradili itd., kada velika većina nije i kada Državna revizija kaže da treba uzeti i analizirati kako se upravlja državnom zemljom, kako se investira u tim zonama. Znači postoje određene odredbe koje su govorile da moraju biti proizvodne djelatnosti većinom u tim zonama, a dosta često se dešava da nisu. Pa evo i u općini gdje je kolega maloprije govorio, velika investicija jedna u trgovački centar. Znači moramo vidjeti u biti o čemu mi ovdje govorimo. Znači i da nije bila zona kod gospodina u Zadarskoj županiji, taj bi se centar tamo izgradio i vjerojatno je interesantnija bila lokacija i blizina Zadra nego bilo kakva proaktivnost i aktivnost njega kao načelnika. Ja ne želim reći da je on nešto loše napravio, ali hoću vam reći da nije u dosta slučajeva nije tu presudno ni općina ni načelnik nego jednostavno lokacijska pozicija i ono šta ljude interesira. Recimo u BAkru Luka i opet Rijeka i sve ono što ide vezano uz to, ali kada imamo BAkar i POličnik onda imamo još sto ovih drugih koji imaju prazne zone. Tako da sa te strane ono na šta ja apeliram i šta tražim od ministarstva i tražio sam to i prije i zbog toga sam i ja predložio taj model koji se sada mijenja, a ostaje u biti isti, ali kaže ne u krugu 50km nego na području općine ili grada, što u biti ne znači ništa, zato šta de facto će se moći dati bilo kome. Je, imaju neke općine i gradovi i dvije, tri zone, ali u načelu je to moguće izmijeniti i planom i odlukom grada, na kraju to može postati jedna zona itd. Tako da se te strane se sada omogućuje da se zemlja dodjeljuje kao što se dodjeljivala i prije, kome kako se prohtije i obično će to ići, vjerujte mi po tome da neki lokalni načelnik zamisli. Doduše, lako je za ove koji su dugo, oni su već odradili, imaju određene planove, ali će doći neki drugi koji će pokušati samo na osnovu toga da formiraju neku novu zonu pokazati da su imali neki rezultat u svojoj općini i opet će stotine miliona kuna vrijedno zemljište završiti neiskorišteno, samo sad neće biti neiskorišteno od pozicije države, nego će biti neiskorišteno u ovim zonama kao šta i je. I opet, ne govorim to ja, da evo, građani koji nas slušaju ovdje ne misle da zastupnik Gordan Maras to govori zato što ne voli HDZ ili misli da oni po defaultu ne rade dobro, nego ja to govorim zato što to govori državna revizija, gospodin Ivan Klešić koji je isto iz HDZ-a. Znači, gospodin Klešić koji je iz HDZ govori to iz pozicije državne revizije. Mogu vam pročitati izvješće koje govori upravo sve ovo kao da ja, evo zamislite gospodina Klešića umjesto mene, otprilike to su iste riječi. Ne na taj način davati zemlju, razmišljati o tome kako se ne koristi sukladno prvoj ideji o namjeni za proizvodne djelatnosti itd., itd. I sad se postavlja pitanje zbog čega su se sad ljudi tu najednom osjetili pogođeni kada u biti i ja i revizija, znači čak i evo ljudi iz HDZ-a govore to isto što govorim ovdje i ja. I ne možemo, još jednom ću reći, ne možemo sad mi uzeti 1-2 primjera koji odstupaju od nažalost, prakse, a to je da velika većina zemljišta i u ovom trenutku nije iskorištena. Rješavajte vi gospodo iz Vlade i dame, doduše nakon odlaska Martine Dalić jedna dama je manje u Vladi, rješavajte vi pravnu nesigurnost, porezne obveze, namete, parafiskalne namete umjesto da nam jučer na javnoj televiziji lekcije dijele HDZ-ovci zamaskirani u Hrvatskoj obrtničkoj komori i Hrvatskoj gospodarskoj komori i da govore da je sve super u Hrvatskoj, a ljudi i dalje ne žele te udruge koje nisu, pogotovo Gospodarska komora koja nije napravila ništa dobroga za poduzetnike u RH, osim što predsjednik te komore redovno putuje na u izaslanstvima predsjednice RH, čovjek je više nema dovoljno štambilja u svojoj putovnici koliko se čovjek naputovao vjerojatno na teret poduzetnika iz Hrvatske gospodarske komore, Argentina, Čile, tamo zbilja radimo vrhunske poslove, ne. To je ključno da je sa predsjednicom RH u posjet u Argentinu išao predsjednik Hrvatske gospodarske komore, kolega koji je imao veliku ambiciju postati samoborski zastupnik HDZ-a ali se smjestio nakon Vidoševića tamo u Hrvatsku gospodarsku komoru. Znači, nikakvi poslovi se tamo gotovo ne realiziraju, ali on uredno putuje, pa putovat će i na svaki drugi put koji će predsjednica vjerojatno ići bez obzira da li se išta odradilo. Povede 10 sa sobom poduzetnika koji to isto više shvate vjerojatno kao godišnji nego kao neki korisni put i na kraju se gotovo ništa ne desi. Tako da bavite se s time, to probajte eliminirati, probajte omogućiti ljudima da jeftinije rade, probajte rasteretiti plaće, probajte ulagati u obrazovanje, kao gospodin Horvat Đuro iz Međimurske županije iz ... [[Govornik se ne razumije.]] ulažite u ljude, stimulirajte ih da ovdje ostaju, a nemojte se baviti time da i ne može to biti glavna tema da li će država dati ili neće dati nekom zemlju ili neće jer to je ono što ja mislim da Hrvatskoj je ostalo na žalost, a najviše to vidimo preko onih koji to tako predlažu, onog državnog intervencionizma, loše stvari prije '90. kada je država odlučivala o svemu. Neki kao da se nadaju da takve stvari ostanu zauvijek, ja sam protiv toga, a očito da HDZ koji se zalaže za veliki odmak od prije '90. voli te neke elemente kad je država odlučivala baš o svemu. Tko će dobiti, tko će šta biti, tko će nešto graditi, tko neće. Znači, taj mentalitet meni nije blizak, ali očito evo, kažem predlagačima ovog Zakona je. Hvala lijepo.
Više replika. Prva je poštovanog zastupnika Anđelka Stričaka.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa o putovanjima pogotovo u Las Vegas i sličnim destinacijama bi se moglo pričati, ali ja sam se javio za repliku jer ne mogu vjerovati, kolega Maras da se vi doslovno protivite investiciji koji bi zaposlila 100 osoba u proizvodnji gdje bi minimalna plaća bila 1000 eura. Jednostavno ne mogu vjerovati. Znači, poduzetnička zona Kneginec, konkretan primjer okrupnila 169 hektara. Postoje tvrtke iz nekoliko europskih država u njoj i sad još okrupnjavamo 20 hektara od čega 2 hektra svega otpada na državno zemljište koje se sastoji od više parcela i jednostavno ovim Zakonom je onemogućeno okrupnjavanje i privođenje svrsi. I sad ja ne vjerujem doslovno svojim ušima da dobro čujem, da ste vi protiv investicije koja bi zaposlila 100 osoba i da imaju minimalno plaću 1000 eura.
Hvala, odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
A zašto vi mislite da sam ja protiv toga? Nismo čuli zašto to mislite, očito krivo mislite. Ja nisam protiv toga. Koja je razlika dal oni kupe zemlju dal od općine ili od države? Koja je razlika? Zašto bi država dala vama, da vi onda prodate tu zemlju? Zašto investitor ne bi kupio tu zemlju od države. Okruni, okrunite. Šta znači ukrupniti? Ako ste okrupnili u planovima, od koga se kupi, apsolutno je svejedno, zbog čega bi kupili zemlju od vas? Dajte, molim vas, malo ozbiljnosti. Najlakše je s nečim što nije tvoje, daj mi, pa ću ja prodati, pa tak može svatko. To nije svačije, razumijete, to je od građana, to nije nečije, to je od građana RH, pa ne možemo se ponašati 100 hektara zemlje ste na taj način podijelili. Hvala lijepo.
Hvala sljedeća replika je poštovanog zastupnika Josipa Križanića.
Zahvaljujem. Kolega Maras to što vi govorite, nema veze s životom, jer to nije točno. Ništa što govorite nije točno, dakle, 3 zone su jedna do druge, ja sam osnovao jedno 140 hektara zemljišta smo dobili. Mi smo gradili sami infrastrukturu, da, zato mi trebamo dobiti zemljište od države da sami izgradimo infrastrukturu. 1300 ljudi sada radi u najvećoj krizi su došli unutra. Čije to načine, čije su to općine? Jesu to naše opčine? Zbog čega, jer načelnik, neće znati, onda raspolagati s tom zemljištem, i dati ju na upravljanje poljoprivrednicima, da zasiju kukuruz ili pšenicu, ako nije u tom momentu spremna za investiciju. Prema tome, meni moj kolega Vešligaj, država je darovala pola milijarde, pa šta onda? Šta onda što je darovala pola milijarde, jer ima tih milijardi s kojima mi možemo nadoknaditi ove ljude koji su otišli u Finsku ili u Njemačku. Nema dragi prijatelji. 1300 ljudi sam ja zaposlio u mojoj zoni, u zadnje 4 g. u krizi. Jel to netko napravio, da ga ja vidim, u općini koja ima 3700 stanovnika. Koji bude to napravio s državnog nivoa. Načelnici su ti koji najbolje znaju upravljati.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Ovo je malo ona replika u stilu … [[Govornik se ne razumije.]] s brda zdola, znači malo o … [[Govornik se ne razumije.]] malo o zapošljavanju, malo o prostoru, malo o zonama, na kraju, sve skupa, ne skužiš, jer nema niti, vjerojatno je minuta premalo, da se sve to skupa poveže. Ali, ako je to tako, ako ste vi zaposlili 1300 ljudi, gospodin Reiner, molim vas, dajte mi papir da potpišem da gospodin postane premjer. Gospodin je, dajte papir da maknemo Plenkovića, gospodin je 1300 ljudi iz ničega zaposlio, kod sebe. Kod sebe, pa dajte ga za premjera stavite. Šta gubimo vrijeme? Procvat će Hrvatska, ako čovjek postane premjer. Hvala lijepo.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Marka Vešligaja.
Hvala. Evo, ja nisam nikoga zaposlio, zaposlili su se poduzetnici i gospodarstvenici. Ono što bi htio reći, samo na vaše izlaganje, kolega Maras, da, dobro ste uočili, da mi nismo nikada ni definirali, pravu namjenu, naših gospodarskih, poduzetničkih zona. Nikada nismo kontrolirali, kakve nam investicije dolaze u poslovne zone. Jer sjetimo se, dobivali su neki i razne subvencije i potpore za izgradnju te komunalne infrastrukture, dakle, za, jer je bilo obećano da će doći određene proizvodne investicije pa ih nažalost nije bilo. Dobro ste primijetili, da lokacija igra uvijek, jako veliku ulogu. Meni je drago, da danas, se s nekim kolegama ovdje i omogućiti će im se darovanje državnoga zemljišta i to je sve u redu. Međutim, ja recimo dolazim iz županije, gdje nemamo državnog zemljišta. Dakle, mi ćemo biti na neki način, tu u podređenom položaju. Mi moramo kupovati to zemljište od privatnih osoba itd.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepo gospodine Vešligaj, žao mi je što vi niste u ovom društvu Zuckerberg, Gates, Križanić, koji zapošljava tisuće ljudi i otvara nova radna mjesta, ali mi je nevjerojatno, kako ste vi uspjeli, a tamo nema, u Zagorju ima jako puno zona i jako puno ljudi rade, a malo je državno zemlje darovano. Kako je to, to je nevjerojatno. Znači, evo sada tu gospoda iz HDZ govore, ako država ne da zemlju, to je nemoguće. A kako to u Zagorju je bilo moguće? To je evo, volio bi da se malo ljudi zapitaju, da li sve mora biti dano od države, da li se može napraviti i bez toga, ili ćemo se morati osloniti na te velike poduzetnike koji su pokrenuli revolucije, kao što su to, rekao sam Zuckerberg, Gates i Križanić. Ja među tu ekipu se teško mogu ugurati, ali hvala Bogu da imamo jednog takvog u Saboru. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Stjepana Čuraja.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Maras, ja se mogu složiti da nam povijest nije baš naklonjena, odnosno, rezultati prije desetak godina, krenula je … [[Govornik se ne razumije.]] poduzetničke zone, to je rješenje, samo treba napraviti, svi će doći. Oslobodimo ih doprinosa itd. Međutim, to se baš nije pokazalo tako. Odnosno, nije svugdje tako. Negdje se je napravilo brdo zona koje su zarasle, a negdje nema ni kvadrata prostora slobodnog, da bi se netko novi preselio. Znači koja je razlika? Ja pretpostavljam, razlika je možda i u položaju, stanovništvu, gospodarstvu, ali vjerojatno i u samoj lokalnoj vlasti. No, ono što ovaj zakon radi, ja sam, mislim da se svi možemo složiti, da država je najlošiji gospodar. Ja ne mogu prihvatiti da se ide kontra načela supsidijarnosti, decentralizacije, nego da država će nešto. Pa bolje da se da ne samo zemljišta, za političke zone, nego i prostorne državne da se da jedinicama lokalne samouprave, jer oni će to bolje, efikasnije s njime gospodariti. I to je zapravo glavna razlika, gdje se mi možemo razgovarati. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Ono što ste rekli, je sigurno to, znači prostor, stanovništvo, je glavni razlog popunjenosti nekih zona, onda tek dolazi fleksibilnost, eventualno nekoga iz lokalne samouprave, ali ove prvi dvije stvari ako nisu kao preduvjet ispunjene, vrlo rijetko se dešava bilokakve investicije. A što se tiče toga tko upravlja, pa država kažete je loš gospodar, ali nemoguće da će ako je država loš gospodar, biti puno bolji gospodar a neka općina koja uopće nema kapacitete da sa time upravlja. Znači ja tu ne govorim o nekim gradovima koji imaju kapacitete, recimo kao grad Bakar koji ima, i proračun, ima i zaposlene, ima i to, ali imate općina koje imaju 5 ljudi zaposlenih, ne mogu oni biti, oni nemaju taj kapacitet da odrade posao kao što će odraditi netko drugi, tako da ako je država loš, ovaj će biti još lošiji.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivice Mišića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Maras, ja se ne mogu čuditi vama, načuditi ustvari da se vi čudite ljudima koji su napravili nekakve zone i gdje su zaposlili na tisuće ljudi, a tih primjera ima. Naravno ima i onih koji nisu ali i ovo kada ste rekli da je Predsjednica išla u Argentinu, Čule, Južnu Ameriku, da li vam je poznato da u Čileu ima od 10 milijardera, od 10 milijardera u Čileu je 4 Hrvata koji zapošljavaju po 30 000 i više radnika? Tako ima i u Argentini. Pa naravno da je bilo i trebalo je već davno, davno otići dolje, pokušati razgovarati s našim ljudima koje imamo dolje, znamo kad su otišli, znamo koliko su bogati, znamo da bi mogli uložiti u ovu našu hrvatsku državu, međutim, vaše čuđenje koje sad vi ovdje čudite se, smatram da ti ljudi ustvari ne bi trebali doć, ne bi trebali uložiti, ne bi se tamo trebalo ići, trebalo bi sjediti ovdje, čudit se i pričati neke neistine koje nemaju veze sa vezom. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Nitko nije došao iz Argentine i Čilea zato kaj je Predsjednica otišla tamo u posjetu, a još manje od je zato što je otišao Luka Burilović u posjetu. Pa dajte molim vas, pa ne živimo još u svijetu gdje se golubom pismonošom šalje poruka dođi, investiraj itd. Ljudi dolaze, imaju razne razloge, ti naši ljudi koji su tamo, pa ima investitora iz tih krajeva, gospodin Lukšić se vratio i familija cijela radi ovdje. Mislim, o čem pričamo? Kakve to veze ima sa gospođom Kitarović i sa još više kažem, gospodinom Burilovićem, ona je otišla jer Hrvatska mora imati određene odnose sa tim zemljama, ja tu nemam ništa protiv, ali vjerujte mi, ta delegacija gospodarske komore, to je turizam, malo da se pogleda kaj ima, jesi bio kad u Južnoj Americi, nisi, evo mogao bi sad otići sa mnom, a onda se malo priheftaš Predsjednici. To je problem što se tako troši novac poduzetnika kroz gospodarsku komoru. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovane zastupnice Ivane Ninčević-Lesandrić.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Vidim da ste zapravo nakon mog izlaganja rasprava fokusirala na poduzetničke zone što je zapravo i dobro jer poduzetničke zone jesu postale veliki problemi kad pričamo o poduzetničkim zonama koje doslovno zjape prazne. Ono što želim reći iz svog poduzetničkog iskustva i vođenja poduzetničke potporne institucije jest da ono što mi moramo shvatiti je da poduzetničke zone ne privlače investitore samim time što ih izgradimo. Dakle mi investitore privlačimo sa onim uvjetima koje im te poduzetničke zone daju kao i sredina u kojoj se one nalaze. Dakle, potrebno je da imaju brz, efikasan i neometano poslovanje te da im uprave te jedinice lokalne samouprave budu na raspolaganju doslovno 24 sata za sve što njima treba kako bi što brže svoju investiciju realizirali, naravno ukoliko želimo da se ona dogodi i zapošljava. Ja ću se opet vratiti na ovaj dio odnosno ovu kategoriju poduzetničkih potpornih institucija vezanih za akceleratore, inkubatore i centre, jednostavno jer vidim da tu imamo ogroman problem s kojim ćemo se suočavati tek za nekoliko godina kao štose sad suočavamo i sa ovim praznim poduzetničkim zonama i jednostavno ne mogu razumjeti zbog čega odbijamo prihvatiti činjenicu čemu to poduzetničke potporne institucije zapravo trebaju služiti a što mi zapravo radimo od njih pa ako nam brojna istraživanja, brojnih istraživača na razini svijeta kažu da upravo zemlje koje su imale povećane poduzetničke aktivnosti, ujedno imale i povećan ekonomski rast a pritom upravo te poduzetničke aktivnosti se svrstavaju u nekoliko kategorija a najveću zapravo razinu uzima ova institucionalna razina, odnosno u ovom smislu poduzetnička potporna institucija, ne razumijem zbog čega onda ne možemo shvatiti koliko je zapravo njihova važnost u kompletnom stvaranju bolje poduzetničke slike ali i razvoja gospodarstva odnosno ekonomskog rasta. Ja se opet moram vratiti na ovaj primjer poduzetničke potporne institucije koju imamo u Dalmaciju odnosno u Solinu zato što je ona, uvjerena sam, najnegativniji primjer u RH i to govorimo samo zato što želim da o njoj pričamo, pišemo kako se više nikada ne bi dogodila jer to je stvarno jedan od najgorih primjera s kojima su se suočili u poduzetničkim potpornim institucijama ili poduzetničkoj infrastrukturi u cijeloj državi. Dakle, tadašnji gradonačelnik koji je osnovao poduzetničku potpornu instituciju, poduzetnički inkubator Solin, na čelo te institucije zaposlio je direktora koji je direktor inkubatora, koji nema apsolutno nikakvo radno iskustvo, koji nema niti tu struku i koji nikada nije imao doticaja sa realnim sektorom a kamoli da je vodio svoju tvrtku. Takva osoba treba pomoći novim poduzetnicima da osnuju svoju tvrtku i da razvija svoju tvrtku. Kako ćemo pomoći ako on ne zna šta je tvrtka? Da stvar bude gora, druga osoba koja je zaposlena u taj inkubator je vjenčana kuna gradonačelnikove kćerke kojoj je također prvo radno iskustvo u životu je poduzetnički inkubator, ona bi također trebala educirati poduzetnike kako da otvore tvrtku i kako da rade, to je naprosto nemoguće. Dakle i preostalih 2 ljudi, dakle svi koji su zaposleni u tom inkubatoru to im je prvo radno mjesto i takvi ljudi u Hrvatskoj trebaju pomagati poduzetnicima da osnuju svoju tvrtku, pa to je jednostavno nemoguće. A to dokazuju i svojim izvješćima koje predaju uredno gradskom vijeću na kraju godine pa tako imamo do sada izvješće za 2016. koje kaže da su napravili nula projekata i potaknuli nula poduzetničkih pothvata što je sasvim logično jer ti ljudi to ne znaju, nemaju kapaciteta, nemaju znanja, nemaju struke i jednostavno to nisu u stanju napraviti. Ono što je najžalosnije u njihovom izvješću, a to je da su napisali kako su kao poduzetnička potporna institucija organizirali vatromet i ispekli janjetinu. Jel' vi možete vjerovati s čime se mi suočavamo? Poduzetnička potporna institucija je organizirala vatromet i ispekla janjetinu, mene je sramota to reć, ali to je istina. Ti ljudi primaju neto plaću daleko veću od Hrvatske prosječne neto plaće. Ti ljudi vode poduzetničku potpornu instituciju za koju nam sva praksa u ovom svijetu i svi istraživači govore kako upravo oni su najveća podrška početnicima u njihovom početku, dakle onom koraku kad se odluče nešto osnovati gdje im najviše treba ta podrška, oni organiziraju vatromet i peku janjetinu. Da stvar bude gora, takvi ljudi su još i nagrađivani pa evo sad su u raznim nadzornim odborima pa dobivaju još 5000 kuna naknade za svoj nerad i za to što zapravo ništa ne znaju. I zato vas ja molim da ovim zakonom to ograničimo. Donesite nekakav podzakonski akt ako smatrate da to ne može biti ovim zakonom, ali vi morate riješit ovaj problem. znači ne možemo dopuštat da nam se poduzetničke potporne institucije uhljebljavaju ljudi kako kome padne napamet, ljudi bez iskustva, bez znanja, bez struke, pa kako da netko tko nikada nije niti radio u privatnom sektoru, a kamoli vodio svoju tvrtku, uči drugoga kako da to napravi? Pa to je jednostavno nemoguće. I zato vas molim da nađete način kako ćete to riješit, imat ćemo ogroman problem. Istina, postoje i pozitivni poduzetnički potporni institucija, ali vjerujte mi, ove negativne sa ovakvim stvarima koje rade itekakav su problem. Ali znate što je najgore od svega toga? Što je tadašnji gradonačelnik, a današnji župan koji je izveo cijeli ovaj političko uhljebljivački performans sa poduzetničkim inkubatorom Solin, kao župan najavio osnivanje poslovne akademije. Pa zamislite što će to tek bit? Koliko ćemo tek tu imat uhljebljivanja? Zato trebate zakonski reagirat, trebate to spriječit. Jer sigurna sam da ni vi, kao nitko od nas, ne želite da u poslovnoj akademiji opet imamo stranačka uhljebljivanja, imamo ljude koji nemaju pojma šta je realni sektor koji nikada nisu radili, a kamoli vodili svoje, kako će oni nekoga naučit? Šta će mu oni reć? Kako? Ja sam kao osnivač poduzetničke potporne institucije koju sam osnovala uz svoju tvrtku, kada sam vidjela da postoji ogromna potražnja na tržištu, al ponude nema, jer su ljudi jednostavno odlazili u ovakve inkubatore u kojima nisu dobili nikakve informacije, dapače bili su još izgubljeniji, nisu znali uopće što trebaju napraviti, upravo sam iz tog razloga otvorila poduzetničku potpornu instituciju jer meni nitko nije mogao pomoć kad sam ja otvarala svoju tvrtku, a došla sam, znači svoje radno iskustvo sam imala od Amerike pa po cijeloj Europi i kad sam se vratila nisam mogla vjerovat da ne postoji organizacija koja će me uputit, koja će mi par koraka reći što ja trebam napravit. Upravo sam iz tog razloga osnovala poduzetničku potpornu instituciju, preko 300 tvrtki i obrta je prošlo kojima smo pomogli u njihovom razvoju. Znate vi koliko je to? 300, imenom, prezimenom i OIB-om. Dakle nema tog problema s kojim se, u svakoj djelatnosti poduzetnik i obrtnik, suočava koji mi zapravo ne znamo jer smo ga jednostavno bili prisiljeni skupa s njim proći kako bi mu našli rješenje. To je ono što trebaju raditi inkubatori, centri, osnovani od jedinica lokalne samouprave. Znači ne organizirat vatromet i ne organizirat janjetinu jer zbog toga ih sigurno nismo osnovali, a to je ono što bi vi kao nadležno ministarstvo trebali naći načina kako to i regulirati. Hvala.
Hvala lijepa. Ima cijeli niz replika i na vas. Prva je poštovane zastupnice Sonje Čikotić.
Poštovani predlagatelji ovog zakona, moram reći da
Oprostite kolegice, vi ste tek netom došli u Sabor. Vi se morate obratiti kolegici, a ne predlagateljima.
Da da. Uglavnom ja sam htjela reći kako predlagatelj kroz ove izmjene zakona nije dobro riješio sam javni jedinstveni registar poduzetničke infrastrukture, što je kolegica kroz svoje izlaganje navela. Naime tu je potrebno detaljnije riješiti isto, u smislu pobrojavanja svih poduzetničkih infrastruktura. Ne samo poduzetničke zone, nego općenito onoga što je u vlasništvu grada, jedinice lokalne samouprave i županije, a isto tako potrebno je isto uvezati sa svim državnim potrebama, potporama, odnosno napokon da Ministarstvo gospodarstva riješi jedinstveni registar državnih potpora. Da se tome posveti pažnja. Hvala.
Evo nešto će o tome reći poštovana kolegica Ninčević-Lesandrić.
Zahvaljujem kolegice Čikotić. Što se tiče JRP, jedinstvenog registra poduzetničke infrastrukture, to sam već u prvom izlaganju, u izlaganju na prvom čitanju naglasila kako nije dobro napravljen. Pa dat ću vam i primjer. Ja kao strani investitor koji želim doći na nekakav portal ili web stranicu i vidjet koje su to sve poduzetničke zone koje mi imamo u Hrvatskoj, prvo nemamo ga na engleski. Dakle mi očekujemo da neki Kinez, Austrijanac, Tajlanđanin zna hrvatski, ajmo krenut od tog. Dakle on ne može jednostavno pristupit tom portalu jer ga nemamo na engleskom jeziku. Drugo, ono kako ja zamišljam da bi to trebalo izgledat, a to je da ako on odluči ulagati u Hrvatsku, a zanimaju ga poduzetničke zone koje imamo, da može kliknuti na tu zonu i pogledati o kojoj se sredini radi, koliki su mi prirezi, porezi, kolika je kvadratura, što možeš očekivati od jedinica lokalne samouprave, koliko je efikasna ta jedinica lokalne samouprave, kako ju ocjenjuju dosadašnji korisnici i građani da li ona brzo rješava njihove probleme ili ne, to su dakle svi ti uvjeti koje je potrebno da jedan investitor koji želi investirati u Hrvatsku ima na jednom mjestu kako bi se odlučio gdje će ići.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Željka Glasnovića.
Poštovana kolegice nisam u potpunosti razumio što ste vi govorili na toj taktičkoj razini, za te pečene janjce, to baš nisam siguran. Pa gledajte mi se uspoređujemo sa zemljama gdje nije poništeno poen privatnog vlasništva i o čemu govorimo? Ima li Državni ured za reviziju koliko je ovdje konfiscirano zemljišta? Od '45. nadalje, gdje su projektne studije za lokalne samouprave tamo gore? Šta je sa Državni ured za digitalizaciju? Kako se možemo uspoređivat sa normalnim državama kad u tom kaosu, katastarskom kaosu i neriješenih problema sa zemljišnim knjigama. Ja sam taj Odbor za predstavke i pritužbe 80% ovisi o neriješenim imovinsko pravnim odnosima. To je totalni kaos na terenu. Jedna stvar je teorija, a druga je praksa. Gdje vam je poslovna zona u Benkovcu? Oni uopće nemaju zemljišne knjige u Benkovcu. Gdje je tamo poslovna zona? [[Upadica Reiner: Hvala.]] To je ključni problem, nedostatak informacija.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Ninčević-Lesandrić.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Istina je da su nam imovinsko pravni odnosi neriješeni i da stvarju ogroman problem kod svih investicija, ali zašto onda kod investicija, odnosno kod poduzetničkih zona koje su već riješene, postoje, se događa da evo, ja kad idem doma iz Zagreba za Split navečer vidim poduzetničke zone koje gase rasvjetu? One su prazne, čak im je toliko skupo održavati noćnu rasvjetu. Dakle doveli smo se do toga da uopće nismo razmišljali kad smo gradili poduzetničke zone, nismo imali nikakvu viziju, ni strategiju kolika je zapravo njihova potreba i da li smo svojim resursima u stanju ju prikazati vanjskim investitorima i dovući ih da ovdje dođu i investiraju. Dakle nije poduzetnička zona samo ju infrastrukturno izgraditi. Hvala.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Stjepana Čuraja.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana kolegice, da, mogu se složiti s vama da samim time što smo izgradili poduzetničke zone, što ste naveli da to apsolutno nije ni početak rješenja problema, da imamo puno njih koji su zarasli gdje su svi krenuli samo dajte nam novac, napravit ćemo zonu, sve će biti dobro, svi će doći. Naravno ako se samo tako razmišljalo to najčešće se nije dogodilo. No ono što danas u raspravi slušamo ne mogu prihvatiti jer zakon mora biti jednak za sve a to znači one uspješne koji će iskoristiti sve benefite ovog zakona koji imaju punu zonu, kojim fali prostora a ne čekat državu da raspisuje neke natječaje preko 30 različitih agencija, ministarstava, DUUDI-ja, … [[Govornik se ne razumije.]] Audija, kakvih sve ne auta i čega sve ne, njih smo u zadnjih godina imali gledat, nego dati onima koji znaju. A to da moramo i da nam je obaveza potaknuti one druge, a moraju nešto i građani odlučiti da vide tko radi dobro a tko ne. Moramo i njima nešto prepustiti ali slažem se da treba maksimalno napraviti okvir koji će biti najiskoristljiviji ali kad penalizirate one koji znaju i koji mogu i koji hoće na osnovu onih koji ne, mislim da to nije rješenje.
Hvala [[Upadica Ninčević-Lesandrić: Slažem se.]] Odgovor poštovane zastupnice, evo ona se slaže. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Uvažena kolegice, kazali ste da poduzetnički inkubatori ili centri a vi ste naveli problem onog kojega je osnovao Solin, koji je ubiti svrha sam sebi ili kako ste rekli, i ja sam u prvo replici to kazao, da sam to čuo negdje da služe jedino da cijelo izvješće godišnje njihovo je znači da ispeku janjce kad su određeni skupovi, stranački skupovi, dobro i to je određeni posla, ali to je zaista ruganje poduzetnicima a vi iz svog iskustva znate da glavna demografska mjera mora biti poticanje poduzetništva, radna mjesta su osnov razvoja i ovdje je ključno pitanje zbog čega ne bi zakonodavac ovim zakonom šta vi ukazujete i dali ste amandman, zbog čega ne bi točno raspisao kriterije tko treba biti u tom poduzetničkom centru a ne oni koji će samo vrtiti janjce kad dolaze visoko pozicionirani HDZ-ovci u Solin? Hvala.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Ninčević-Lesandrić.
Da, nažalost. Dakle, ovo što ste rekli da su oni svrha sami sebi što se moglo vidjeti u njihovom izvješću iz 2016., a još tragičnije šta evo izvješće za 2017. čekamo već 6 mjeseci jer ne znaju šta da stave u njega, da opet ne bude vatrometi i janjetina. Mislim to je stvarno žalosno, dakle, dajte pogledajte malo što rade poduzetničke potporne institucije van ove države ali imamo ih i u Hrvatskoj, pa evo pogledajte tehnološke parkove, evo imate u Varaždinu tehnološki park koji ima preko 40 inkubiranih, to su tvrtke koje zapošljavaju po 15 ljudi. Dakle, može se i radi se odličan posao, samo trebamo naći način kako stati na kraj ovima koji zapravo poduzetničke potporne institucije iskorištavaju za politička uhljebljivanja i to ili zakonom ili pozakonskim aktom regulirajte i spriječite ovakve negativne primjere kao što je u Solinu. Hvala.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Anke Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice, vi ste u dosta ja bih rekla čak i emotivnoj raspravi, otvorili niz stvari koje su dosta važne. Ono što apsolutno je činjenica da svaka zemlja koja hoće ići naprijed mora ulagati u privatnu inicijativu i potpomagati privatnu inicijativu ne na način da jača državu nego da stvori okvire i uvjete. Okviri i uvjeti nije samo infrastruktura koja je bazična, koju morate imati nego i ljudi. I stoga ova vaša rasprava koja je govorila u kontekstu toga je izuzetno važno da i ako imamo taj problem da u zakonu to reguliramo jer mi imamo i dobrih primjera, imamo i loših primjera ali ono što se kroz zakonodavne okvire, moramo imate neke elemente, neke parametre, za neke loše primjere zaista da se ne razvijaju dalje jer ja sam sigurna da bez obzira s koje strane sabornice sjedimo, naš interes je da se razvijaju, da imamo dobre ljude, da poduzetnici mogu dobiti dobre informacije a ovaj primjer govori u kontekstu o tome da zaista ako vi nemate elementarna znanja, teško ćete podučavati nekog da još kažem, ako ne znate čitati i pisati, ne možete učiti pisati.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Ninčević-Lesandrić.
Kolegice Taritaš, slažem se, ja sam, ne znam jeste slušali, u svom izlaganju u ime kluba, rekla upravo to da poduzetničke potporne institucije ne čine 4 zida, 2 stola i 2 stolice nego upravo obrnuto, čine oni ljudi koji kako i sama definicija kaže, trebaju pružiti stručnu, tehničku i edukativnu podršku poduzetnicima početnicima o njihovoj realizaciji poduzetničke ideje. Kako da im to pruža ako to ne znaju? I upravo zato uporno naglašavam ovaj negativni primjer, pozitivnih imamo, odličnih primjera ali mi ovdje kao zakonodavno tijelo trebamo naglašavati negativne primjere i zakonski to spriječiti da se više ne događa. Hvala.
Hvala. Sad će završno u ime Kluba zastupnika HDZ-a 5 minuta imati poštovani zastupnik Tomislav Klarić, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Klub HDZ-a naravno podržat će ovaj prijedlog zakona i smatram da je ova rasprava za razliku od mnogih rasprava tipa janjaca i janjetine koje se provlače kroz ovaj Sabor, itekako bitne, itekako važne jer znači život našim građanima, znači radna mjesta, znači ostanak na ovim ognjištima. Postavlja se pitanje iz čitave ove rasprave koje je proisteklo, čemu strah prema gradovima i općinama? Što znači državno vlasništvo u državnom vlasništvu RH ili to vlasništvo dato na raspolaganje gradovima i općinama? Što su gradovi i općine? Gdje su gradovi i općine i što gradovi i općine rade s tim zemljištem tamo gdje nisu uspjeli razviti industrijsku zonu već što su htjeli razvijati, jednostavno nisu to zemljište stavili u funkciju, to zemljište je još uvijek tamo, nije predano nekome, nije dano nekome, nije zloupotrebljeno. Može se uvijek vratiti RH. Ali tamo gdje je zemljište dano, gdje je izgrađena infrastruktura, gdje su dovučeni investitori, tu su radna mjesta. I tu se generiraju prihodi. I u lokalni proračun i u regionalni proračun i u državni proračun. I to znači razvoj, razvoj ne možemo planirati u jednom ministarstvo, razvoj moramo planirati na području čitave RH. Gdje ga možemo planirati ako ne u gradovima i općinama. Tamo gdje ljudi žive, tamo gdje ljudi traže radna mjesta. I tko gradi infrastrukturu. Pa neće graditi državni tajnik i ministar gospodarstva ili ne znam tko je ministar, infrastrukturu u nekakvoj poslovnoj zoni. Gradi će grad ili općina. A da bi je gradio, treba mu sredstva, treba mu sredstva od komunalnog doprinosa, sredstva od komunalne naknade, namjesna sredstva. Ali, izraditi poslovnu zonu, nisu dostatna ta sredstva, potrebno je zemljište, potrebno je pametno planiranje, potrebno je sredstva koja se prihodovanju i ponovno vraćati u tu zonu da bi se tu izgradila. I netko je ovdje rekao, otvaraju se nekakav trgovački centar, da i trgovački centar je radno mjesto. Jer onaj tko proizvode, mora to negdje uskladištiti, mora to što je uskladištio obraditi, pripremiti, mora negdje prodati. I ne vidim razloga zašto se bojimo bilo koje vrste djelatnosti na tom prostoru poslovnih zona. I ne vidim razloga zašto ne prihvatiti ovakav prijedlog zakona, koji konačno eliminira, onu nesretnu varijantnu kruga 20 km, koji eliminira onih 66% popunjenosti zone, koji je definira model na koji način državi se olakšava, da to zemljište da u namjenu jedinicama lokalne samouprave. I opet ono uvijek jedno te isto pitanje, kada ćemo prestati govoriti da se zemljište daje nekakvom načelniku, nekakvom gradonačelniku, da tamo postoji nekakav lokalni šerif. Tamo postoje ljudi koji su izabrani od naših građana, ljudi koji u 4 g. moraju nešto napraviti na tom području, jer ih više nikada neće biti. I ljudi koji su se dokazali na kraju krajeva, svatko u svakom gradu ili općini, bez obzira u kakvim okolnostima živjeli. Činjenica je da je možda meni, u blizini rijeke, puno jednostavnije, nego nekome u Zagorju ili gore u Slavoniji, kod Požeške županije. Ali, je činjenica isto tako, da se gore ljudi bore, da ljudi grade, da ljudi gore planiraju, svak u svojim okvirima, mogućnosti koje u trenutku tom ima. I ne vidim nikakvog razloga, ovakvih priča, da zemljište državno ne treba davati jedinicama lokalne samouprave. Država je uvijek najgori gospodar s takvim zemljištem. A da ne govorim o našoj situaciji, kada država nema pojama ispričavam se na tom izrazu, što ima sve na području gradova i općina. Već mi izvlačimo državna vlasništva, mi istražujemo što je državno, da bi upoznali ministarstvo što je njihovo, da bi onda ta zemljišta tražila da nam se daju, da bi na njima razvili nekakvu aktivnost. I ključ toga, je izmjena ovoga zakona. A bitna poanta čitave ove rasprave, da konačno počnemo govoriti o gospodarstvu, da počnemo govoriti o radnim mjestima, da počnemo govoriti o investicijama, a ne znam, kakvim tričarijama. Jer tričarijama je lijepo govoriti, jer o njima pišu mediji, pa bude na naslovnici. Ja sumnjam da će u ovom zakonu biti nekakvi velikih natpisa u našim medijima. Ali, ovaj zakon, je nešto što znači da će se otvoriti radno mjesto, što će omogućiti gradu i općini da izgradi i nastavi privlačiti investitore na svom području. I ja sam uvjeren, da svatko tko dobronamjerno misli, kod planira razvoj ove zemlje, da može podržati i slobodno dignuti ruku za ovakav prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Time bih zaključio raspravu o ovoj točci, glasovati ćemo o njoj, naravno kada se steknu uvjeti. Sada ćemo prijeći odmah, kako bismo to napravili, prije primanja koje će biti, odnosno, domjenka, prijeći ćemo na iznošenje stajališta u ime kluba zastupnika i nezavisnih zastupnika i prvi se javio nezavisni, u ime Kluba zastupnika, Nezavisni za Hrvatsku, poštovani zastupnik Željko Glasnović, izvolite.
Poštovane kolege i kolegice. Tužan dan državnosti. Nakon izjave Nenada Stazića iz SDP-a, koji potiče ne samo na zaborav, prikrivanje povijesne isitne, nego možda na daljnji genocid, ne samo nad hrvatskim narodom, ako je povećan genocid povećan '41. ne samo nakon '45. to su drugi narodi. Mađari u Bačkoj, od Sloveniji do Bugarske granice, gdje su odgovori, od medija, gdje je odgovor od vladajuće stranke, jer oni isto misle. Evo, u pripremi je optužnica za mistera Stazića jer ona dokazuje da Hrvatska još nije dostigla, najnižu civilizacijsku razinu, po pitanju prava, političkog sustava. Još nemamo tu tradiciju, ona se još nije izgradila, a zašto je to tako, pitanje se zna. … [[Govornik se ne razumije.]] izvršenu ilustraciju, nikada. Mistere Stazić je član stranke, koju pravni, materijalni i metalni nasljednik komunista, komunističke partije, koja je počinila najveće zločine u ovom dijelu Europe. Tu sjede neki ljudi sad, koji su hodajući razlog i model za ilustraciju. Ne samo mister Stazić, dok se to ne riješi, nemamo P od pomirbe, dok neki to ne shvate. I tu govorimo ne samo o genocidu, democidu … [[Govornik se ne razumije.]] Jer njihov model socijala demokracije, nije skandinavski, nego otimačina i metak u glavu. Dolaze svaki dan ljudi ovdje, o tome neću sada, jedan dan ću čitati imena, koja je narodna milicija ubijala u svojim domovima ljudi, kojemu je oteta imovina, razoreni životi, koji su u zatvoru bili, 3,4 g. samo radi verbalnog delikta. A neki su se prerušili u demokrate, odbijaju to, obijaju tu istinu, sve je dano … [[Govornik se ne razumije.]] dokazano, ali to se ovdje ne rješava. Evo, sada ćemo malo o referendumu. Bila je namjena, sabotaža da se taj referendum zaustavi. I opet bi ti bivši kadrovi, koji su bili, nametnuli jednoumlje, jedno partijski sustav, ovaj, nameću sada teme rasprave. Evo pitanje o referendumu? Što smo slušali ovih dana iz neke partije, mogao se rastopit detektor za laž. Evo Slovenija, 2 milijuna stanovnika treba 40 000 potpisa, 2% treba, skupljaju se 30 i nešta dana. Hrvatska 4,2 milijuna stanovnika, treba 9% i treba za 15 dana. Evo imate Švicarska 90 dana za 1% referendum je valjao. Imate Mađarsku, Mađarske evo, tamo Orban vlada, 120 dana za prikupljanje 2% referenduma. To znači da mi još nismo dostigli tu civilizacijsku razinu, jer tu su … [[Govornik se ne razumije.]] komunisti i njihovi sinovi i nasljednici, oni katarzu ovdje sprječavaju. Oni ne žele ljudi izvana da se vrate ovdje, ti ljudi imaju formalno pravo glasa, ustvari nemaju nikakvo pravo glasa. Imate samo u EU 340, 50 000 Hrvata sa duplim državljanstvom. Ne mogu se vratit, nit mogu glasovat. Šta je s Kanadom? Od Argentine do Australije još stotine tisuća sa duplim državljanstvom. Ti ljudi imaju između 45 milijardi dolara, 60 milijardi dolara njihov ukupna novčana moć. Ali ovi se boje njihovih patriotizma, znanja, ti su ljudi vani. Oni mogu izbrusit, napravit i obrazovni sustav, vani žive u zemljama koje imaju demokratsku tradiciju, ne jednopartijsku. Imate financijske stručnjake, imate hi-tech, … [[Govornik se ne razumije.]] došli bi ovdje, ne mogu se vratit. Tri godine za državljanstvo, to je došlo ovdje je došlo u Hrvatsku 90ih godina nadalje desetke milijardi dolara je došlo ovdje izvan domovine. Imam dokument samo za 2 godine, '92., '94. 660 milijuna dolara je došlo samo za nabavu naoružanja. Kažu ne plaćaju poreze. Pa oni su najveći poslovni ogranak u Hrvatskoj. Danas pokrivaju deficit u budžetu, u BDP-u pa kažu ne plaćaju poreze. Neki su došli ovdje, lupili su im duplo oporezivanje i još neki su se vratili natrag. Kakav je to odnos? Kakav ima smisao da glasuju, i ako dobiju dopis na glasanje, protiv kojeg su oni bili non stop, partija lijevo, desno krilo, a ne mogu glasovat samo za 3 zastupnika, a ima 3 milijuna. Srpska manjina sa 14% glasova, ovdje ima više prava nego svi Hrvati izvan domovine.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je MOST-a nezavisnih lista u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Ines Strenja-Linić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, pozdravljam sve zastupnike koji su tu. I htjela bih par riječi progovorit o posebno diskriminirajućim kriterijima u odnosu na liječenje oboljelih od multiple skleroze. Dakle moja poruka je liječenje oboljelih od multiple skleroze ne smije biti lutrija jer njihova kampanja koja traje već godinu dana ima naziv je li liječenje od multiple skleroze i dalje lutrija? Pacijenti i krovna njihova udruga traže ukidanje diskriminirajućih kriterija i danas smo predstavnici svih političkih stranaka otišli i s njima povodom svjetskog dana oboljelih od multiple skleroze potpisali zajednički zahtjev, zajedno sa pravobraniteljicom za osobe s invaliditetom i predsjednicom Saveza oboljelih od multiple skleroze, zahtjev za hitno mijenjanje diskriminirajućih kriterija prema kojim oboljeli od multiple skleroze dobivaju ovu terapiju. Dakle u Hrvatskoj danas oboljelih otprilike 6000, u svijetu 2 milijuna i 300 000, ali mi u Hrvatskoj ne provodimo Europske smjernice i ne primjenjujemo kriterije kako bi oboljeli pravodobno bili liječeni. Još uvijek su na snazi 3 izrazito diskriminirajuća kriterija, a to su da oboljele iznad 55 godina ne liječimo, zamislite. Dakle radno sposobna osoba, koja još 10 godina može raditi, ne može dobiti danas u Hrvatskoj terapiju ukoliko se dijagnoza postavi poslije 55. godine života. Ako kažemo da danas je to bolest od koje najčešće obolijevaju žene, da je to bolest od koje najčešće obolijevaju osobe i postavlja se dijagnoza od 20. do 30. godina, ima ipak jedan postotak, otprilike 30% njih kojima se dijagnoza postavlja iznad 40e, čak i 50e godine i te osobe, ukoliko taj postupak traje dijagnosticiranja i postavljanja dijagnoze, ako se postavi iznad 55. godine ta osoba u Hrvatskoj ne može dobiti kriterij. U Sloveniji to nije tako, kao ni u Europi. Drugi diskriminirajući kriterij je da traje bolest najmanje godinu dana. Dakle rezultati studija, svih studija, relevantni su pokazali da rana intervencija je ključna kod multiple skleroze jer na taj način se usporava, dakle lijekovi danas ne liječe, oni usporavaju progresiju te bolesti i njena učinkovitost je dokazana. Dakle čekanjem i odgodom od godinu dana postavljene dijagnoze multiple skleroze definitivno pogoršavamo stanje ovih bolesnika i dovodimo do pogoršanja njihovog oštećenosti, odnosno invaliditeta. I treći diskriminirajući kriterij da oni unatoč tome što su čekali godinu dana, u dvije godine moraju dva puta imati pogoršanje. Dakle to samo znači godine i godine čekanja na terapiju jer trebamo znat da ponekad to pogoršanje može biti i blago, ponekad se taj pacijent ni ne javi liječniku, ali ako se nije javio, to nije zabilježeno, to nisu dva pogoršanja u godinu dana. I ta tri kriterija, godine i čekanje i odgode s terapijom definitivno pogoršavaju mogućnost da ove osobe, uz terapiju i dalje ostanu u svijetu rada i ne budu na neki način odvedene u situaciju da će pogoršanjem dovesti ih do kolica i potpune onesposobljenosti za život. Dakle mi imamo pozitivan primjer u Sloveniji. Ja mislim da oni isto tako računaju koliko to košta sustav i mislim da sustav puno manje košta ako odmah započnemo s terapijom i ako ne radimo kriterije sa dobi, već odmah započnemo, nego što mi mislimo da ćemo nešto ovom odgodom liječenja učiniti. Dakle u susjednoj Sloveniji ne postoje ograničenja za liječenje s obzirom na dob bolesnika, niti postoje kriteriji poput trajanja bolesti najmanje jednu godinu i dva liječenja pogoršanja itd., dakle kriteriji su isključivo prema indikacijama. I zbog toga smo danas kolega Željko Jovanović, kolegica Ljubica Lukačić i ja dali potporu krovnom savezu udruga oboljelih od multiple skleroze na njihov današnji dan 30. svibnja i uputili HZZO-u zahtjev da promjeni kriterije. Ali nije to ono što smo mi u Odboru radili, mi smo i imali tematsku sjednicu o posebno skupim lijekovima gdje smo spomenuli da posebno skupi lijekovi ne znači pacijenti ne smiju na vrijeme dobiti pravodobno lijek, ali smo isto tako imali sastanak i sa hrvatskim neurološkim društvom da izradi prave kriterije. Hrvatsko neurološko društvo je izradilo prave kriteriji, oni su upućeni u HZZO i sada su u postupku da se pomoću njih primijeni da se ukinu ovi diskriminirajući kriteriji. Ja još jednom pozivam sve nadležne da imaju razumijevanja jer liječenje ovih oboljelih treba započeti odmah. Hvala.
Slijedeći klub zastupnika je onaj HSS-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Krešo Beljak. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene rijetke kolegice i rijetki kolege, htio bih reći u ime Kluba zastupnika HSS-a nešto o današnjem danu. Danas je dan koji smo do prije 15-ak godina svi zajedno slavili kao dan državnosti, jedan lijepi dan, jedan ponosan dan, dan kada je Hrvatskoj vraćena demokracija nakon dugo, dugo desetljeća jednopartijskog sustava, dan koji se uvriježio kao dan na koji se nešto doista u Hrvatskoj slavilo, a da ima hrvatski predznak odnosno epitet. Ovo što danas doživljavamo na dan koji u međuvremenu preimenovan u Dan Hrvatskog sabora, ove svađe između hrvatskih institucija, a to jesu predsjednik Hrvatskog sabora i predsjednica Republike, ovo skretanje pozornosti na probleme koje predsjednica pokušava napraviti na način da govori doista o velikim problemima, a to demografska katastrofa jest, to problemi blokiranih jesu i ovo rekao bih, nečuveno odbijanje predsjednika Sabora da krene prema zajedničkoj sjednici Ureda predsjednika i Vlade RH iz ne znam kojih razloga, sramote današnji dan, dan na kada je upravo HDZ dobila odnosno konstituirala prvi višestranački saziv Sabora nakon 1939. godine, dan koji bi trebao biti na ponos HDZ-u, a koji danas ispada na sramotu toj pod navodnicima, „državotvornoj stranci“. Kakva je država stvorena, i kakva je država danas najbolje govori odnos predsjednika Sabora iz HDZ-a i predsjednice države iz HDZ-a. Ja bih zamolio predsjednicu države da podeblja malo tematiku zajedničke sjednice i da svakako aferu koju je potresla Hrvatsku do nečuvenih razmjera, a govorim o aferi Agrokor i o aferi hot-mail digne na višu razinu i da sa svoje pozicije najveće, naviše pozicije u Hrvatskoj predsjednice RH zatraži da to bude prva točka broj 1 te zajedničke sjednice i zamolio bih gospodina Jandrokovića da to prihvati i da se nastavi razgovarati o tome gdje je nestalo 500 milijuna kuna, a ne da to bude nešto što je eto, stavljeno manje-više iz dana u dan pod tepih. Da predsjednica inzistira da se nastavi rad istražnog povjerenstva odnosno saborskog povjerenstva za aferu Agrokor, da ta tema ne padne pod tepih, da se ne bavimo iako bitnim stvarima, ali u ovom trenutku ipak manje bitnim jer i demografska katastrofa, iseljavanje stanovništva je dobrim dijelom rezultat nepovjerenja naših mladih sugrađana u pravosuđe, nepovjerenja u politiku, nepovjerenja upravo zbog toga što se o takvim aferama ne razgovara pa onda mladi ljudi ne žele ništa drugo nego iseliti iz ove države koja je nakon 28 godina postala država mraka, posebno svima nama koji smo tog 30. svibnja 1990. gledali u još jednu zvjezdicu na europskoj plavoj zastavi i nadali smo se da ćemo postati europska moderna država, a ne balkanska ili srednjoazijska kasaba u kakvu nas je HDZ na čelu sa svim svojim čelnicima danas nažalost pretvorio. Hvala lijepo.
Slijedeći klub je onaj Živog zida i SNAGA-e u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Branimir Bunjac.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege, htio bih govoriti o aferi u Hrvatskoj željeznici i infrastrukturi. Konkretno o nabavci snijegočistača. Naime, vodeći ljudi Hrvatskih željeznica i infrastrukture Ivan Kršić, Damir Ćavar, Stjepan Orlović i Predrag Horvat prikrivaju aferu o nabavi snijegočistača vrijednih 4 milijuna 200 tisuća eura. Naime, Hrvatska željeznica i infrastruktura je sredstvima E BRD-a kupila od firme PMT strojeve koje Hrvatska željeznica i infrastruktura nije tražila. Naime, bili su naručeni snijegočistači sa 2 pokretačke mašine, a došli su puno jeftiniji snijegočistači koji imaju samo jednu mašinu pogonsku i što je najbitnije, snijegočistači koji ne mogu čistiti snijeg. Oni sada već punih 8-9 mjeseci stoje parkirani na jednom te istom mjestu, nisu stavljeni u funkciju, a najvjerojatnije nikad niti neće biti stavljeni. Ovdje se potencijalno radi o izvršenju kaznenog djela pogodovanja i primanja mita, a važno je napomenuti da je netko već protiv spomenutih osoba podignuo kaznenu prijavu koja se nalazi na DORH-u. Neovisno o kaznenoj prijavi, nedvojbeno je slijedeće, a to je, da je direktor Hrvatske željezničke infrastrukture Ivan Kršić uz supotpis Damira Ćavara i Predraga Horvata platio tvrtki PNT 90% akreditiva, za snijegočistače, još u rujnu 2017. g. iako je prema ugovoru, uvjet za uplatu akreditiva, bilo dostavljanja prije svega snijeg od čistača, a nakon toga, sve potrebne dokumentacije. Međutim, dokumentacija, nikada nije dostavljena, a nije dostavljena čak ni u ovom trenutku, kada vam sada ja ovo govorim. S obzirom na stanje snijegočistača i s obzirom na to da nema dokumentacije, jasno je da ti snijegočistači nikada neće biti u funkciji, odnosno, da je napravljen izrazito štetan ugovor, kojim je državna tvrtka oštećena za preko 30 milijuna kuna, za koje se moraju sada u ovom međurazdoblju još plaćati dodatno i interkalarne kamate. Prvi čovjek hrvatske željezničke infrastrukture, Ivan Kršić, izjavio za medije, 25.veljače 2018. da snijegočistači nisu u službi čišćenja snijega, jer još nisu plaćeni, niti preuzeti, a to jednostavno ne odgovara istine. Nakon toga je rekao, da će sve biti odrađeno, kada Agencija za sigurnost prometa izvrši homologaciju, na osnovu dostavljene dokumentacije propisane ugovorom. Prilikom narudžbe snijegočistača, između ostaloga bilo je svega, bilo je poništavanje odluke o narudžbi, smjene voditeljice narudžbe Renate Suša, ukidanje cijelog projektnog tima za provedbu natječaja, ukidanje tima za nabavu, odbacivanje svi pristiglih ponuda, da bi se na kraju, sve nastavilo direktnom intervencijom samog direktora Kršića. Dakle, sve se nastavljalo prema planu uz prekrivanje štetnosti ugovora. Na kraju, kada su se našli u neugodnoj situaciji, kada su ljudi počeli o tome govoriti i kada su, evo, kao što čujemo podignute kaznene prijave, Damir Čavor je po naređenju Ivana Krišća, preko Stjepana Orlovića angažirao navodno neovisnog vještaka, inače poslovno povezani sa gospodinom Čavrom da izradi izvješće koje će pokriti nepravilnosti. Kako u snježnim uvjetima, gospoda nisu mogli pokrenuti snijegočistače, čak niti onda kada su im zamijenili brojne dijelove, onda su pronašli rješenje o tome, da izvjeste javnost, kako strojevi nisu u pogonu zbog toga jer nisu homologizirani. Sve ovo dakle, zna DORH, sve ovo zna ministar Oleg Butković, ali do danas, nitko ništa nije poduzeto. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Stime smo završili današnji rad, u 1 sat će biti domjenak ovdje, a nastaviti ćemo s radom u srijedu 6.6 u 9,30 i točka prva će biti Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti, prvo čitanje, P.Z.E. br. 343. Želim vam još jedanputa sve najbolje, povodom dana Hrvatskog sabora. SJEDNICA PREKINUTA U 12,40 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture, drugo čitanje, P.Z. br. 259. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnijela zastupnica Ivana Ninčević-Lesandrić, Klub zastupnika IDS-a, PGS-a i RI-a, te zastupnici Goran Dodig i Branko Hrg. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. S nama je poštovani Mario Antonić, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrta. Izvolite državni tajniče. Prvo je amandman zastupnice Ivane Ninčević-Lesandrić.
Poštovani predsjedniče, poštovani uvaženi saborski zastupnici i zastupnice. Predloženi amandman zastupnice Ivane Ninčević-Lesandrić se ne prihvaća. Obrazloženje je sljedeće, dakle amandman traži da se zaposlene osobe u poduzetničkim … institucijama osnovane od strane RH, jedinice lokalne samouprave koje pružaju stručnu, tehničku i ostalu pomoć imati odgovarajuća stručna znanja i iskustva koja će nadležno ministarstvo propisati posebnim pravilnikom ovisno o kojoj se kategoriji te institucije radi. Predlagatelj odbija amandman iz razloga jer su osnivači tih poduzetničkih zona samostalne pravne osobe i one odgovaraju za financijsko poslovanje i zapošljavanje i sve što je povezano sa time pa to nije predmet ovog zakona.
Očitovanje? Nema zastupnice, tako da moramo onda i glasovati o ovom amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Utvrđujem da nije dobio potreban broj glasova. Idemo onda sada na amandman broj 2 Klub zastupnika IDS, PGS, RI-a.
Amandman na članak 11. gdje u 17. stavku točke 1. iza riječi unutar poduzetničkih zona dodaju se riječi i izvan poduzetničkih zona za potrebe tih zona. Dakle pomenuti Zakon o unapređenju poduzetničke infrastrukture definira osnovna pitanja uređenja sustava poduzetničke infrastrukture u RH koju u smislu ovog zakona čine zone, poduzetničke potporne institucije i članak 17. ovog zakona propisuje ciljeve sustava … unapređenje tih zona. Iz tog razloga ovim sustavom potpore se odnose na unapređenje navedene infrastrukture unutar poduzetničkih zona pa tako slijedom navedenog unapređenje infrastrukture izvan obuhvata poduzetničke zone neovisno o činjenici da li se radi o infrastrukturi koja je potrebna za funkcioniranje te zone nije predmet ovog zakona.
Očitovanje? Poštovani kolega Sponza.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Zahvaljujem i državnom tajniku na odgovoru. No međutim, mi smo podnijeli amandman iz razloga što u nizu slučajeva postoje poduzetničke zone do kojih komunalna infrastruktura nije u potpunosti izgrađena. Cilj i namjera ovoga amandman s obzirom da kada govorimo o infrastrukturi riječ je o značajnim ulaganjima. Prihvaćanjem ovog amandmana omogućilo bi se sufinanciranje troškova izgradnje infrastrukture koja je vrlo skupa od izgradnje plinske instalacije, elektroenergetske mreže, proširenja cesta, kanalizacija i odvodnje, ali bi se dakako i prihvaćanjem ovog amandmana rezultiralo bi povećanjem ukupne gospodarske aktivnosti u RH i došlo bi do snažnijeg razvoja poduzetničkih zona. Stoga ljubazno molim glasanje.
Glasujmo onda o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije dobio potreban broj glasova. Pa idemo na amandman broj 3, to je amandman zastupnika Gorana Dodiga i Branka Hrga. Izvolite.
Amandman na članak 2. gdje bi se iza točke 3.1. dodala nova točka 3.2. koja bi prijedlog amandmana trebala glasiti agroinkubatori pružaju podršku razvoju poljoprivredne proizvodnje na OPG-ovima kroz poslove usluge organiziranja proizvodnje otkupa i plasmana proizvoda, osiguravaju prostore za otkup i skladištenje proizvoda po povoljnim uvjetima za OPG-ove, povezuju se sa sličnim institucijama diljem Hrvatske s posebnim naglaskom na povezivanje kontinentalnog, jadranskog dijela Hrvatske. Postojeća točka 3.2. postaje točka 3.3. Amandman se ne prihvaća uz obrazloženje, Zakon o unapređenju poduzetničke infrastrukture prepoznaje sedam kategorija poduzetničkih potpornih institucija od kojih neki imaju i potkategorije, a definirane su prema postojećim oblicima poduzetničkih potpornih institucija u RH. Postojeće kategorije poduzetničkih potpornih institucija imaju različite uloge i zadaće te je njihova primarna zadaća pružanje usluga i odgovaranje na zahtjeve poduzetnika različitih profila uključujući i OPG-ove. Postojeći oblici poduzetničkih potpornih institucija odredbama ovog zakona nisu niti na koji način spriječeni pružati usluge OPG-ovima te u skladu sa svojim mogućnostima i u dogovoru sa svojim osnivačima kreirati specifične programe i aktivnosti prema potrebama OPG-ova. Slijedom navedenog uvođenje posebne potkategorije poduzetničkih potpornih institucija za potrebe OPG-ova nije opravdano.
Kolega Hrg, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče. Uredu je jasno je da iz tih razloga koje ste naveli neće moći biti prihvaćen amandman, ali ja bih zamolio da se onda u budućem razdoblju te kategorije poduzetničke infrastrukture prošire jer mi u vrijeme kada je taj Zakon o kategorijama donošen nismo imali još Zakon o OPG-ima, nismo o tome još tada razmatrali i raspravljali. Smatram da apsolutno treba napraviti sve da se naprave institucije koje će okupljati OPG-e koje će organizirati proizvodnju, koje će plasirati tu proizvodnju s OPG i mislim da su agroinkubatori u ovakvoj poduzetničkoj infrastrukturi upravo ta mjesta u kojima sudjeluje lokalna samouprava, ali uz potporu države. Odustajem od amandmana uz razloge koje ste naveli.
Onda nećemo ni glasovati, povlači se amandman. Pa onda idemo na glasovanje o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture. Molim vas glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 78 za, 28 suzdržanih i 6 glasova protiv donijet Zakon o unapređenju poduzetničke infrastrukture. Drugi na redu je poštovani kolega Ivan Lovrinović. Izvolite.