Sada prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda, a to je: - Izvješće o obavljenoj reviziji visokih učilišta za 2014. godinu Podnositelj izvješća je Državni ured za reviziju na temelju odredbi članka 9. Zakona o Državnom uredu za reviziju. Izvješća ste primili u pretince. Raspravu su već proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili na sjednici, imate ih na svojim klupama. Želi li možda podnositelj dodatno obrazložiti izvješće? Gospodin Serdarušić zamjenik glavnog državnog revizora. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Cijenjene zastupnice i zastupnici. U okviru ove točke dnevnog reda o Izvješću o obavljenoj financijskoj reviziji visokih učilišta dat ću vam nekoliko općih informacija uz napomenu da su u skladu s ustaljenom procedurom sva pojedinačna izvješća o obavljenoj reviziji i skupno izvješće dostavljeni ovom Visokom domu u lipnju ove godine. Naime, prema programu i planu rada za 2016. godinu od 88 javnih visokih učilišta koliko ih je bilo u RH u 2014. godini Državni ured za reviziju je revizijom obuhvatio 68 visokih učilišta i to 7 sveučilišta, 55 fakulteta i akademija, te 6 veleučilišta čiji su ukupni prihodi iznosili nešto manje od 4 milijarde kuna. Kriterij je bila visina ukupnih prihoda tako da su revizijom obuhvaćena ona visoka učilišta čiji su ukupni prihodi bili veći od 20 milijuna kuna. Predmet revizije bili su financijski izvještaji i poslovanje za 2014., a ciljevi revizije bili su utvrditi istinitost i vjerodostojnost financijskih izvještaja, provjeriti usklađenost poslovanja s propisima koji uređuju financijsko poslovanje visokih učilišta, te ocijeniti učinkovitost korištenja javnih sredstava. Kao što sam na početku spomenuo za svako visoko učilište sastavljeno je izvješće o obavljenoj reviziji u kojem su opisane nepravilnosti i propusti, te su državni revizori dali naloge i preporuke s ciljem otklanjanja nepravilnosti, a time i poboljšanja poslovanja. Nakon što se zakonski predstavnik očitovao na nacrt izvješća ono je dostavljeno je Visokom učilištu i Hrvatskom saboru, a u skladu sa Zakonom o pravu na pristup informacijama, sva izvješća su objavljena i na mrežnim stranicama Državnog ureda za reviziju i time postala dostupna najširoj javnosti. U skladu sa međunarodnim revizijskim standardima vrhovnih revizijskih institucija na temelju utvrđenih činjenica izražena su mišljenja o financijskim izvještajima i poslovanju i to za 34 visoka učilišta bezuvjetno, a za 34 uvjetno mišljenje. Najčešće nepravilnosti utvrđene su kod planiranja, računovodstvenog poslovanja, prihoda, rashoda imovine i javne nabave. Navest ću vam samo neke od utvrđenih nepravilnosti. Kod nekih visokih učilišta ostvareni prihodi i rashodi znatno odstupaju od planiranih. Informacijski sustav za praćenje i izvještavanje o izvršenju financijskog plana nije uspostavljen što znači da plan nije u funkciji praćenja ostvarenja ciljeva poslovanja. Poslovni događaji nisu evidentirani na propisanim računima računskog plana. Istovrsne prihode pojedina visoka učilišta iskazivala su kao vlastite prihode, a pojedina kao namjenske i to između ostalog zbog toga što nema propisa koji bi na jedinstven način uređivao iskazivanje ovih prihoda. Iako su obvezna visoka učilišta nisu dostavljala Ministarstvu financija podatke o ostvarenim vlastitim prihodima i rashodima koji su iz tih prihoda plaćeni ili su ih dostavljala izvan propisanog roka. Nadalje, iz vlastitih i namjenskih prihoda financirane su razni dodaci na plaće. Udjel plaća financiranih iz ovih prihoda je različit između pojedinih visokih učilišta i kreće se od 2 do 48%, a u većini slučajeva dodaci i naknade su isplaćivane na temelju odluka zakonskog predstavnika bez utvrđenih kriterija. Na pojedinim visokim učilištima dodaci na plaću isplaćivani su svim zaposlenicima kao stalni mjesečni dodaci. Nadalje, iz vlastitih i namjenskih prihoda u značajnoj mjeri financirane su i naknade po ugovoru o djelu i autorski honorari koji su zaključivani sa vanjskim suradnicima, ali i sa zaposlenicima visokih učilišta. Za istovrsne poslove u nekim visokim učilištima su zaključivani ugovoru o autorskom djelu, a u drugim ugovor o djelu, što se u konačnici odražavalo na visinu iskazanih rashoda. Veći broj visokih učilišta tijekom godine je oročavao slobodna novčana sredstva, te kod nekih raspoloživi višak i oročena sredstva čine više od 90% ostvarenih godišnjih prihoda iako su istodobno imala značajne iznose nepodmirenih dospjelih obveza. U vezi sa školarinama kriteriji za plaćanje u obrocima ili za oslobađanje od plaćanja nisu doneseni. Nekretnine u vlasništvu fakulteta odnosno sveučilišta nisu evidentirane u poslovnim knjigama, a i podaci o njima nisu dostavljeni Državnom uredu za upravljanje držanom imovinom. Cijenjene zastupnice i zastupnici, ovo su kao što sam rekao samo neke od utvrđenih nepravilnosti koje su utjecale na izražavanje uvjetnih mišljenja. Za otklanjanje svih nepravilnosti ured je dao naloge i preporuke koje su visoka učilišta prihvatila i izradila plan njihove provedbe. Planom su definirali rokove provedbe i odgovorne osobe, a ured će u sljedećim revizijama provjeriti njihovo izvršenje. Ono što se po obavljenim revizijama visokih učilišta može zaključiti je da većinu utvrđenih nepravilnosti i propusta visoka učilišta mogu otkloniti uspostavom efikasnijeg i učinkovitijeg sustava unutarnjih kontrola. A za onaj dio koji se odnosi na ujednačavanje postupanja u određenim područjima potrebno je normativno urediti ta područja odnosno usuglasiti pojedine zakonske odredbe stoga su sva izvješća dostavljena i nadležnom Ministarstvu. I na kraju provedbom naloga i preporuka koje je Državni ured za reviziju dao visokim učilištima povećati će se usklađenost poslovanja sa zakonima i drugim propisima te transparentnost trošenja javnih sredstava na visokim učilištima. Zahvaljujem na pozornosti.
Zahvaljujem se predstavniku podnositelja, zamjeniku glavnog državnog revizora gospodinu Jozi Serdarušiću na ovim informacijama. Žele li možda predstavnici izvjestitelja odbora uzeti riječ? Odbor za financije i državni proračun? Nema. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu? Ne. Dobro. Sada otvaram raspravu po ovoj točci dnevnog reda. Prvi se za raspravu javio u ime Kluba zastupnika MOST-a gospodin Marko Sladoljev. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo, gospodo iz državne revizije. MOST Nezavisnih lista će prihvatiti ovo izvješće. I opet pohvaljujemo Državni ured za reviziju jer je napravio stručnu analizu i izvješće je vrlo koncizno i precizno. U financijskim izvješćima i poslovanju visokih učilišta za 2014. izražena su 34 bezuvjetna i 34 uvjetna mišljenja. Treba isto tako istaknuti da je zadnje ovakvo financijsko izvješće napravljeno 2009. godine i da 5 godina nije bilo ovakvog izvješća i da se vide pomaci u radu. Visoka učilišta za koje su izražena uvjetna mišljenja nisu u dovoljnoj mjeri ispostavila unutrašnje kontrole kojom bi mu se osigurala zakonitost i namjensko korištenje sredstava što je utjecalo na pojavu nepravilnosti u području planiranja prihoda, rashoda, imovine te javne nabave. Za sve utvrđene nepravilnosti i propuste Državni ured za reviziju je dao naloge i preporuke čija bi provedba pridonijela povećanju usklađenosti poslovanja sa zakonima i drugim propisima te učinkovitosti korištenja sredstava. Iz svega ovoga nužnog dolazi do jednog zaključka da bi Državni ured za reviziju trebao imati veće ovlasti da subjekti koji ne provode njene preporuke da bi trebalo mijenjati u smislu da se plaćaju neke penalizacije kako ne bi došlo do toga da u sljedećem izvješću za 2015. imamo isto 34 uvjetna mišljenja koji nisu prošli državnu reviziju. Osim toga revizijom je utvrđeno da visoka učilišta u pojedinim područjima poslovanja različito postupaju što ukazuje na nedovoljnu normativnu uređenost. Nedostatak jedinstvenih pravila razlike i različitog postupanja kod korištenja i evidentiranja vlastitih i namjenskih prihoda. Nadalje za istovrsne poslove pojedina visoka učilišta zaključuju ugovore o djelu a druge ugovore o autorskom djelu. Također zbog neusuglašenosti pojedinih uredbi Zakona o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH i Uredbu o registru državne imovine većina visokih učilišta nije dostavljala podatke o nekretninama nadležnom državnom tijelu za potrebe evidentiranja. I mislimo da će to novo ministarstvo koje vodi kolega Goran Marić učiniti velike pomake što se tog dijela tiče. Normativno uređenje ovih područja i donošenje jedinstvenih pravila koja bi se primjenjivala u poslovanju pridonijelo bi transparentnosti financijskog upravljanja i izvještavanja o poslovanju visokih učilišta. Želim istaknuti da mi kao u Odboru za obrazovanje smo istaknuli da bi ovo bilo većinom tema za ljude koji se razumiju u financije, mi smo u tom odboru većina profesori i učitelji ali evo meni kao laiku u izvješću postoje nelogičnosti pa bih vas upozorio na to. Na primjer ono što je zabrinjavajuće i primijećeno je u izvješću kako su pojedina visoka učilišta oročavala novčana sredstva dok su istovremeno imali nepodmirena dugovanja prema dobavljačima što je vrlo nelogično. Još jednom naglašavam i pohvaljujem rad Državnog ureda za reviziju i evo MOST Nezavisnih lista će prihvatiti ovo izvješće. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Sladoljevu na ovoj raspravi. Imamo dvije replike. Prva se za repliku javila uvažena kolegica Irena Petrijevčanin Vuksanović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Sladoljev, je li on tu, nije? A tu je, aha, ne znam jesam li dobro čula ili je neki lapsus linguae da ste rekli da će poboljšati usklađenost sa zakonom. Pa ili su usklađeni sa zakonom ili nisu ili sam ja totalno otišla u krivo. To je jedna stvar. Kažem možda je omaška ili lapsus linguae. A drugo je, ovo što je meni recimo diskutabilno a diskutabilno je i reviziji dakle zaposlenici koji sami sa sobom rade ugovor o djelu odnosno ne zaposlenici nego uprava veleučilišta znači to je nešto što je po nekoliko kategorija diskutabilno i to bi vjerojatno zahtijevalo i neke druge, i neku drugu metodologiju i preventivnu i sankcijsku. Pa samo mi ovo recite, dakle ovo prvo mi je zazvonilo. Hvala.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Petrijevčanin Vuksanović. Odgovor na repliku? Nema. Hvala. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Kolega Sladoljev vi ste rekli jednu zanimljivu misao a to je da bi Ured za reviziju trebao imati i neke veće ovlasti kako bi pogreške u poslovanju koje su se dogodile i koje imaju financijsku štetu ipak imali nekakvu reperkusiju. Evo ja ću vam reći koliko ste u pravu na jednostavnom primjeru, na strani 44 nalaza revizije za sveučilište u Zagrebu piše slijedeći podatak koji je doslovno frapantan, kaže posljedica nepravodobnog povlačenja kreditnih sredstva odobrenih za financiranje kapitalnog projekta druge faze, rješavanja prostornih problema Sveučilišta u Zagrebu i sastavnica koja je nastala zbog nedovoljne pripremljenosti projekta je dodatni trošak za državni proračun u neto iznosu 7 milijuna 859 tisuća 807 kuna. Dakle nepripremljenost projekata što je direktno posljedica lošeg rada Rektorata i Sveučilišta u Zagrebu koštalo je državni proračun gotovo 8 milijuna kuna.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Jovanoviću na replici. Odgovor na repliku uvaženi kolega Sladoljev. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Slažem se s vama kolega Jovanoviću i mi smo dobili informaciju da se radi novi Zakon o državnoj reviziji koji će ići u tom smjeru. Tako da bi još jedanput istaknuo ove preporuke koje Državni zavod za reviziju istaknuto da ima neke veće ovlasti jer mi stalno raspravljamo o ovim izvješćima. Dobro konkretno što se tiče ovog izvješća iz 2009. i sad 2014. godine vide se neki pomaci, ali mislim da ne smije tu samo biti preporuke nego da treba puno biti važniji zakonodavni okvir što se tiče toga. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Sladoljevu na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu u ime Kluba zastupnika SDP-a uvaženi kolega Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, predstavnici Ureda za reviziju, kolegice i kolege. Pred nama je nalaz Državne revizije koji nam otkriva kako funkcioniraju naša visoka učilišta, kako raspolažu novcem koji dobivaju iz proračuna i od školarina, kako se odnose prema imovini, službenim autima, nekretninama, koliko ulažu u razvoj djelatnosti i znanosti, koliko u plaće vlastitih zaposlenika? Čuli smo od 88 visokih učilišta predmet revizije bilo je 68. Možda se neki pitaju i kako su izabrani tih 68 pa da ponovim, kriterij je bio da su ukupni prihodi ustanove veći od 20 milijuna kuna. Ono što svakako treba ponoviti da su ukupni prihodi tih 68 ustanova bili ukupno 4 milijarde kuna. Dakle radi se zaista o velikim novcima i znamo da to nije dovoljno, ali i ovaj iznos ako se njime ne raspolaže manirom dobrog gospodara nerijetko bude potrošen na ono što nije dobro. Da istaknemo i to od tih 4 milijarde kuna 2,8 milijardi dolazi iz državnog proračuna to je 70%, 828 milijuna kuna je iz tzv. vlastitih i namjenskih prihoda to je 20% i podatak koji je vrlo bitan odnosi se na 230 milijuna kuna to su sredstva koja dolaze iz europskih fondova. Dakle ono što moramo pokušati biti što uspješniji i to je trenutačno 5,7%. Dakle što reći odmah da nas netko pita u jednoj riječi kako opisati ovo izvješće, kakvo je stanje na našim visokoškolskim ustanovama? Dakle bez ikakve dileme ovaj nalaz nije katastrofalan jer ni jedno mišljenje što bi bio znak za policiju ili DORH nije negativno. Dakle nitko nije dobio negativno mišljenje i to je dobro. Međutim, ipak ja bih uzeo ocjenu da je ovo izvješće zabrinjavajuće jer je polovica mišljenja uvjetna. Možda bi netko ko je veći optimista od mene rekao da moramo biti zadovoljni jer je polovica bezuvjetna. Ja se ne bi složio s tim. Međutim, ono što svakako treba naglasiti dakle od ovih 68 izvješća 34 su dobila bezuvjetno mišljenje. Obično govorimo o onim lošima. Pa evo ja ću iskoristit dio svojih predviđenih minuta da pročitam tko je sve dobio bezuvjetno mišljenje da bar na ovaj način te sredine budu i pohvaljene. To su Sveučilište Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku, Sveučilište Jurja Dobrile u Puli, Akademija dramske umjetnosti u Zagrebu, Ekonomski fakultet u Rijeci, Ekonomski fakultet u Splitu, Ekonomski fakultet u Zagreb, Fakultet elektrotehnike, strojarstva i brodogradnje u Splitu, Fakultet građevinarstva, arhitekture i geodezije u Splitu, Fakultet za menadžment u turizmu i ugostiteljstvu Rijeka, Farmaceutsko-biokemijski fakultet Zagreb, Filozofski fakultet Rijeka, Filozofski fakultet Split, Građevinski fakultet Osijek, Katoličko-bogoslovni fakultet Zagreb, Kemijsko-tehnološki fakultet Split, Medicinski fakultet Split, Medicinski fakultet Zagreb, Poljoprivredni fakultet Osijek, Pomorski fakultete Rijeka, Pomorski fakultet Split, Pravni fakultet Osijek, Pravni fakultet Rijeka, Pravni fakultet Split, Prehrambeno-tehnološki fakultete Osijek, Prirodoslovno-matematički fakultet Split, Strojarski fakultete Slavonski Brod, Šumarski fakultete Zagreb, Tehnički fakultet Rijeka, Učiteljski fakultet Zagreb, Umjetnička akademija Split, Veleučilište u Požegi, Veleučilište u Rijeci, Veleučilište u Šibeniku i Zdravstveno veleučilište u Zagrebu. Evo moje čestitke upravama i svima zaposlenima u ovim sredinama koji su dobili bezuvjetno mišljenje. Ono što je posebno bitno istaknuti smisao revizije je da iz tog nalaza u konačnici proizađe nešto dobro. Dakle ako se nešto radilo loše da se ispravi, pogotovo s ovim ovlastima revizija ne može ništa drugo ni učiniti. Ali što je ohrabrujuće? Dakle, od ova 34 bezuvjetna mišljenja u zadnjoj reviziji koja je bila istina 2009. čak 21 ustanova je dobila uvjetno mišljenje, 21 ustanova iz te godine je popravila svoje poslovanje i sukladno primjedbama Državne revizije dobila sada bezuvjetno mišljenje što je također vrlo dobro. Što znači da je netko dobio uvjetno mišljenje? Dakle njihova financijska izvješća, javna nabava, planiranje bilance i drugih financijski pokazatelji nisu u potpunosti usklađeni sa zakonom odnosno utvrđene su druge nepravilnosti. Većina fakulteta nije popisala svoju imovinu, knjižničnu građu, ima propuste u financijskim izvješćima, manjak dokumentacije kojom bi pokrio troškove i ono što je meni posebno sporno gdje zaista smatram da i mi danas trebamo poslati jasnu poruku a to su pravilnici i kriteriji i raspolaganje vlastitom sredstvima. Dakle vlastita sredstva u dobrom djelu se odnose na novac koji se prikuplja od studenata, od školarina, upisnina, troškova izrade diploma, naplate izrade potvrda, molbi i drugih administrativnih pristojbi koje svi fakulteti naplaćuju. S obzirom što se većina fakulteta poziva a to je na autonomiju sveučilišta svaka ta visokoškolska ustanova ima neke svoje vlastite kriterije ili opće nema kriterije za određivanje visine školarine i ostalih naknada i samostalno odlučuje kako će taj novac trošiti. Evo jedan primjer, Pravni fakultete u Zagrebu naplaćivao je 2014. članarinu od 7200 kuna za upis izvanrednih studenata na prvu godinu fakulteta. Pravni fakultet u Splitu 7000 kuna, a u Rijeci i Osijeku 5000 i 500 kuna. Istovremeno za sve redovne studente ministarstvo plaća školarinu koja iznosi 3650 kuna. Dakle, velike razlike i upravo se tu krije mogućnost gdje bi se mogao učiniti dodatni iskorak kako bi se tim sredstvima kvalitetnije raspolagalo. Način na koji fakulteti troše novac dobiven od studenata još je različitiji. Pravilnik o tome donosi svaka ustanova zasebno. Prema nalazu revizije veliki dio tog novca odlazi za razne dodatke i stimulaciju visoko školskog osoblja. Nedostatak takvih pravilnika, njihova nedovoljna preciznost ili nedostatak jasno mjerljivih kriterija bio je u gotovo svim slučajevima jedan od razloga za izricanje uvjetnog mišljenja. Veliki broj fakulteta koristi ta sredstva za povećanje svojih plaća. Dakle, to nikome nije sporno. To i nikom ne treba biti sporno, ali i nitko zbog toga nije dobio uvjetno mišljenje. Dakle, želim to naglasiti. Nitko nema ništa protiv da se dio tih novaca troši i na povećanje plaća zaposlenih na fakultetima. Međutim, kako revizija navodi, dakle niti jedna ustanova nije dobila uvjetno mišljenje samo zato što je isplaćivala dodatke na plaću koji su najvećim dijelom financirani iz školarina, potvrda i drugih isprava koje fakulteti isplaćuju već zato što njihovu isplatu nije detaljno dovoljno normirala, nije propisala mjerljive kriterije, nije vodila evidenciju određene nastave, a isplaćivala je dodatke za povećano opterećenje nastavom. Dakle, tu je taj problem. Sporno je ako se 80% tih sredstava troši za plaće. I tu se pokušalo riješiti, pokušalo se donijeti jedan pravilnik, Pravilnik o mjerilima i načinu korištenja vlastitih i namjenskih prihoda visokih učilišta i javnih znanstvenih instituta. On bi bio gotovo u potpunosti, on bi zapravo bio gotov ne u potpunosti i njime se pokušalo ono što revizija traži na jedinstven način normirati ovu problematiku i učiniti je transparentnijom. Međutim, pozivajući se na autonomiju sveučilišta jedna institucija u suradnji sa Ustavnim sudom odmah je jasno rekla da će srušiti taj pravilnik na Ustavnom sudu i zato on nije donesen. U reviziji se navodi da je to trebalo učiniti, ali nije. Eto ja vam kažem zašto nije. I ako ste dobro proučili ove materijale i vidjeli možete i shvatiti tko je bio najviše protiv, tko je rekao da će srušiti na Ustavnom sudu. Dakle u mišljenju revizije vidjet ćete da Pravni fakultet u Zagrebu koji je dobio uvjetno mišljenje čak 14 milijuna kuna troši na dodatke na plaće. Pri tome kakvi su kriteriji? Nema nikakvih kriterija. Fakultet je zaposlenicima isplatio 14 milijuna kuna dodataka na plaću, a da ni na koji način nije naveo po kojim kriterijima i zašto se oni isplaćuju. Odlukom Vijeća fakulteta ta sredstva se koriste za isplatu dodataka na plaće. Službenici na osnovu plaće dobivaju 30%, namještenici 20%. Financiraju se dodaci za rad iznad punog nastavnog opterećenja, dodaci zbog povećanog opsega posla isplaćeni su u iznosima od 3826 do 82566 kuna. Dakle, Pravilnik o kojem sam ja govorio jasno je propisao sve ovo što je u reviziji navedeno kao razlog dobivanja uvjetnih mišljenja. I u tom pravilniku bilo se vrlo korektno. Rečeno je pa dobro, idemo to riješiti, točno odrediti kriterije i neka 60% tih prihoda vlastitih namjenskih prihoda ide za plaće, ali preostalih 40% neka se usmjeri za povećanje kvalitete nastavne djelatnosti, znanstvene djelatnosti, standarda studenata. Ali ni to nije bilo dovoljno, treba potrošiti svih 100% prihoda za bildanje plaća koja je eto na jednoj instituciji došla do 42112 kuna. Da se posluje koliko toliko racionalnije nego što je sada situacija uzmimo da to bude samo 2%, 2% racionalnije nego što je sada na ove 4 milijarde prihoda to bi bilo otprilike 80 milijuna kuna. 80 milijuna kuna da uložimo u studentski standard bilo bi 8000 stipendija po 1000 kuna 10 mjeseci u godini. Ja mislim da bi to trebao biti dovoljni poticaj svima da na taj način pokušamo riješiti ove razloge koji su doveli do uvjetnog mišljenja. Dakle, ako se otklone razlozi i to budu bezuvjetna mišljenja to će biti više novaca koji će se moći potrošiti za unapređenje studentskog standarda ili znanstvene i nastavne djelatnosti na fakultetima. Prema tome, mi kao klub SDP-a podržati ćemo nalaz revizije. Zahvaljujemo joj se na poslu koji su učinili, ali se i nadamo da će na temelju nalaza Državne revizije i roka koji je dat, a to je 60 dana sve ustanove koje su dobile uvjetno mišljenje sačiniti plan kako otkloniti razloge zbog kojih su dobili uvjetno mišljenje. I ono što bih citirao na kraju još jednom svima zaposlenim na fakultetima, da članak koji se uvijek koristi da se spriječi unapređenje kvalitete rada na sveučilištima, da se osigura integracija sveučilišta, da se donese pravilnik koji će regulirati bolje napredovanje, pravilnik koji će osigurati da se vlastitim prihodima raspolaže racionalnije. Citira se članak 68. koji kaže: „Jamči se autonomija sveučilišta. Sveučilište samostalno odlučuje o svom ustrojstvu i djelovanju u skladu sa zakonom.“ Ove dvije rečenice koriste se da bi se spriječila svaka reforma na hrvatskim sveučilištima. Kolega koji živi u Americi, profesor na uglednom sveučilištu, kad je pročitao nalaz ove revizije poslao mi je poruku. Kaže u svijetu autonomija sveučilišta se odnosi na sadržaj, kurikulum i istraživanje, a nema ništa s poslovanje. I to i ja poručujem ovdje iz Sabora. Dakle, mi kao političari, država, Sabor, ministarstvo ne želi upravljati hrvatskom znanošću, hrvatskim visokim obrazovanjem. Želi samo nadzirati kako se troše sredstva na sveučilištu i visokim učilištima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Jovanoviću na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Prvi se za repliku javio uvaženi kolega Damir Tomić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Jovanović lijepo ste ovo sve izrekli, posebno kada je u pitanju autonomija sveučilišta. Evo podsjetio bih samo na nekoliko detalja koji su u skladu s onim što ste vi govorili, a tiču se zemalja EU. Naime, činjenica je da oko 60% studenata u Hrvatskoj plaća školarinu i to između 500 i 1000 eura dok recimo primjerice Poljska, Češka, Slovenija i Slovačka imaju školarine niže od 100 eura. Nadalje, samo 4% hrvatskih redovitih studenata prima državne stipendije što je u ovim zemljama, a i u svim ostalim europskim zemljama daleko iznad tog postotka. I u skladu s ovim što ste vi rekli predložio bih doista da ako već mi to ne možemo kao zastupnici da se rektori pridruže ovoj inicijativi i da dio vlastitih sredstava odvoje u nekakav fond koji bi bio za povećanje stipendija redovitim studentima. Nadalje, iskoristio bih ovu priliku, nije baš tema ali nadam se da mi nećete zamjeriti da podsjetim na to da cijeli dan govorimo ovdje o dignitetu ovog Doma i o ugrozi tog istog Doma od strane nekakvih vanjskih sila s čime se dakako i slažem ali mi kršimo i vlastite odluke. Podsjetit ću ovaj Dom da smo mi potkraj 2015. donijeli odluku u ovom Domu o osnivanju Sveučilišta Slavonski Brod i tu vlastitu odluku grubo prekršili već na sljedećem proračunu kada nismo ni otvorili stavku za to sveučilište. Pa ovom prilikom koristim svoju mogućnost da pozovem Vladu Republike Hrvatske da ne učini istu pogrešku jer doista nije pravedno da Slavonija uvijek ispašta nekakve političke obračune. Podsjetiti ću da smo otvorili nekoliko sveučilišta u Hrvatskoj, jedino se ne slažemo s tim da Slavonski Brod profunkcionira. Na milijun stanovnika na istoku Hrvatske. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Tomiću na replici. Odgovor na repliku, uvaženi kolega Jovanovnić. Izvolite.
Hvala kolega Tomić. Pa ono što se mi svi trebamo zalagati je da Hrvatska bude društvo jednakih šansi za sve, a to je da svatko može dobiti najkvalitetnije obrazovanje. Nažalost, također zna se da Hrvatska nije socijalno pokretljivo društvo jer djeca koja dolaze iz obitelji čiji su roditelji završili samo osnovnu školu rjeđe završavaju fakultete. Obzirom da je ovo Izvješće iz 2014. pogledao sam u naše dokumente i vidio da smo 2014. imali 3013 novih stipendija za studente slabijeg socioekonomskog statusa i da su stipendije te godine udvostručene ne samo u iznosu nego i u broju. Pa se nadam da će i u proračunu za ovu godinu biti nastavljen taj trend i da ćemo na taj način doći bliže prosjeku koji ima EU.
Zahvaljujem kolegi Jovanoviću na odgovoru. Sljedeći se za repliku javio uvaženi kolega Blaženko Boban, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Jovanović pa gotovo da ne bih replicirao vezano za vaše izlaganje osim onog samog početka kad ste rekli u ovom izvještaju imamo 34 bezuvjetna i 34 uvjetna mišljenja. E sad, iz toga vi sudite kako je čaša poluprazna, a netko će drugi suditi kako je čaša polupuna. Ja mislim da bi svima nama dojam bio drugačiji da ovu kategoriju uvjetnog mišljenja ipak selektiramo u više kategorija. Jer na neki način ovo bezuvjetno mišljenje je ocjena odličan, a ovo uvjetno mišljenje može biti ocjena i dovoljan i vrlo dobar. I zbog toga ako se sjećate i u prošlom sazivu u više navrata kroz izvještaje i izvješća revizija uvijek sam upozoravao na to da ovo uvjetno ne može biti samo uvjetno, mora imati neku višu kategorizaciju, raščlambu kako bi vjerojatno dojam i kod mene i kod vas i kod više-manje svih zastupnika za konkretno ovo izvješće uistinu bilo pozitivno. Ne samo izvješće, izvješće je uvijek pozitivno što revizija radi nego dojam samog izvještaja bi bio pozitivan kad bi imali kategorizaciju ovog uvjetnog mišljenja. Nije svejedno o onima o kojima ste vi govorili mislim da je Pravni fakultet u Zagrebu ili netko tamo negdje druga ustanova ili institucija ili visoko učilište koje je tamo uvjetno mišljenje dobilo zbog toga što nije pobrojalo dovoljno klupa u svojim učionicama ili ne znam čemu. Nije sasvim svejedno kategorizacija toga a nažalost kroz ova izvješća su svedena u jednu jedinu kategorizaciju. Pa zato još jednom apeliram da to uvjetno mišljenje uistinu bude kategorizirano barem u još 2 podgrupe kako bi mi imali ma rekao bih tako jasniji dojam o stanju izvješća revizije bilo kojeg u ovom slučaju vašeg ovog izvješća kojeg imamo pred nama ali i niz drugih koji će pred nas doći u sljedećem periodu. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Bobanu na replici. Odgovor na repliku, uvaženi kolega Jovanovnić. Izvolite.
Hvala. Pa kolega Boban ako pažljivije pročitate izvješće revizije vidjet ćete da tamo točno su navedena područja koja su razlog uvjetnog mišljenja. Dakle, već je napravljena ta raščlamba samo treba biti onda malo studiozniji i proći sve to. Ali ono što ja pozivam zaista sve nas da nam poticaj bude da vidimo što je glavna zamjerka Ureda za reviziju, to je nedostatak normativnog rješenja posebno vlastitih i … [[Ne razumije se.]] prihoda. I idemo to riješiti, tu ćemo načiniti iskorak koji će onda omogućiti transparentnije poslovanje sveučilišta i spriječiti da se o sveučilištima priča ružna priča, da ne služe studentima nego samo bildanju plaća u pojedinim sredinama na pojedinim fakultetima, na pojedinim odjelima i pojedinim katedrama.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Jovanoviću na odgovoru. Sljedeća se za repliku javila uvažena kolegica Sabina Glasovac, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Kolega Jovanoviću jasno je potpuno iz vašeg izlaganja kad govorimo o 4 milijarde kuna sredstva kojima su raspolagala visoka učilišta obuhvaćena revizijom u 2014. godini da velika ne samo društvena nego i financijska moć leži na visokim učilištima u RH. Od te 4 milijarde kuna ako izuzmemo 8 milijardi kuna imovine kojom raspolažu naša visoka učilišta od 4 milijarde kuna 2,7 milijarde kuna dolazi upravo iz državnih proračuna i čine 70% ukupnih prihoda i primitaka visokih učilišta, a 20% ukupnih prihoda i primitaka financiraju zapravo naši studenti. 882 milijuna kuna plaćaju studenti sveučlištima na način da plaćaju školarine koje se kreću, rekli ste od pet i pol tisuća do deset tisuća kuna, razne administrativne naknade, promocije, štampanje diploma, itd., itd. Ono pravo pitanje zapravo je zašto se iz tih namjenskih i vlastitih prihoda koje su mahom sredstva naših studenta, kako se može dogoditi da su odstupanja koja se investiraju u plaće, a ne u unapređenje djelatnosti, kako je moguće da su odstupanja recimo od 1,6% do 48,4%? Kako je moguće da su pravilnicima visokih učilišta striktno propisana postoci koji se trebaju iz vlastitih prihoda što se treba financirati njime, da se to potpuno ignorira i da Državna revizija zapravo ne vidi što je financirano iz vlastitih prihoda? Ako je financirano, vrlo često se vidi da to nije financirano na potpuno zakonit način. To su neke stvari o kojima trebamo raspravljati, ne da budemo kao Hrvatski sabor tutori hrvatskim visokim učilištima, ali imamo pravo pitati gdje ide proračunski novac svih nas, znači 2,7 milijarde kuna, a onda i studenti imaju pravo pitati u što se ulaže onih 882 milijuna kuna godišnje kao što je recimo bio primjer u 2014. što su oni uložili u učilišta. Mora li većina tih sredstava biti uložena u dodatne plaće koje pa ja ću se usuditi reći iste kao i plaće saborskih zastupnika u odnosu na hrvatsku realnost su poprilično visoke.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Sabini Glasovac na replici. Odgovor na repliku uvaženi kolega Jovanović. Izvolite.
Kolegice Glasovac, upravo je to ono što je u reviziji istaknuto kao problem o tome sam i ja govorio u svom izlaganju. Dakle, rekao sam jasno i to ću ponoviti da zbog pritisaka Pravnog fakulteta i njihovih veza sa Ustavnim sudom nije se išlo u donošenje ovog pravilnika jer su jasno rekli da će ga srušiti na Ustavnom sudu. Ponovit ću, da je pravilnik bio vrlo, vrlo benigan i da je tražio da se to raspodijeli 60-40%, dakle da i dalje 60% može ići za povećanje plaća ljudi koji rade u nastavi i na fakultetima, međutim ni to nije bilo dovoljno. Pa ja zapravo imam jedan prijedlog koji nadam se da će se čuti, dakle ako ne žele da ministarstvo donese ovakav pravilnik jer to je u nadležnosti ministarstva, jer kažu da je to miješanje u autonomiju sveučilišta, ja pozivam da kao što rektorski zbor donosi nekakve pravilnike i akte, da rektorski zbor i studentski zbor zajednički donesu pravilnik koji će vrijediti za sva sveučilišta i u kojem će se normirati i ujednačiti način kako raspolagati sa vlastitim nenamjenskim prihodima, a da to bude i u korist studenata koji najveći dio tih novaca izdvajaju.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Jovanoviću. S ovim smo iscrpili sve replike po ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu u ime Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a uvažena kolegica gospođa Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo iz revizije, kolegice i kolege. Raspravljamo o Izvješću Državne revizije o poslovanju visokih učilišta za 2014. godinu. Sam zamjenik državnog revizora je rekao da su u ovih dakle da ne ponavljam sve podatke, budući da je revizija pregledala situaciju u 68 institucija od toga je polovica dobila bezuvjetno, a polovica uvjetno mišljenje, ti koji su dobili uvjetno mišljenje dobili su i neke preporuke i sva je prilika obzirom da se radi o nečemu što se događalo prije dvije godine, da su možda te preporuke i uvažili i da je sada situacija drukčija. Dakle obzirom da se radi o izvješću revizije za 2014. godinu, mislim da bi ovakvu temu obzirom na vremenski odmak, bilo opravdano raspraviti u odboru, dakle u saborskom odboru, a ne na plenarnoj sjednici kao podatke koji su relevantni u ovome trenutku jer ti podaci može biti više uopće ne stoje obzirom da su stari dvije godine. Međutim, razumjet ću ovu priliku ili ovu činjenicu da raspravljamo na plenarnoj sjednici Sabora o tome, kako priliku ne toliko da se raspravlja o konkretnim nalazima Državne revizije i o njezinom izvješću za 2014. godinu, nego da se povodom toga raspravi o situaciji u financiranju visokog obrazovanja uopće u Hrvatskoj i mogućnosti da tu nešto popravimo. To je vjerojatno naš najvažniji i najdragocjeniji resurs i mi bi postepeno trebali ići prema tome da barem preko 50% generacije bude obuhvaćeno ne samo mogućnošću školovanja nakon srednje škole nego i rezultatima tog školovanja, dakle i uvidom u činjenicu koliko ljudi na tim institucijama faktički diplomira, magistrira, doktorira, dakle ne samo imputom nego i outputom, ne samo koliko ljudi ulazi u sustav nego što taj sustav faktički proizvodi, dakle koliko ljudi proizvodi. Prva preporuka kluba HNS-a i HSU-a je da se izvješća koja su ove prirode, dakle revizije koje su za neko ranije vremensko razdoblje, razmotri mogućnost da se raspravljaju u odborima, a da se ovdje na plenarnoj sjednici raspravi o meritumu o kojem ovo izvješće govori. Naravno naš klub će podržati ovo izvješće koje je vrlo korektno napravljeno ali kao što kažem teško je reći da li te činjenice koje su u njemu iznesene danas još uvijek stoje. Nekoliko opaski koje proizlaze iz ovog izvješća je da je poslovanje, kriteriji, su vrlo neujednačeni. Ovo čini mi se je jedna tipična situacija u kojoj s jedne strane imamo preregulaciju a s druge strane imamo nejasnu regulaciju. Tako da je moguće a očito je i iz onog što su kolege govorili prije mene i što je ovdje podneseno kao uvodno izlaganje vezano na ovo izvješće da je jedna od ključnih tema pitanje rasporeda i raspoređivanja ovih vlastitih prihoda. Pa kako je moguće da recimo na jednom sveučilištu se vlastiti prihodi fakulteta uplaćuju ili su administrirani sa razine sveučilišta a na nekom drugom sveučilištu u istoj zemlji po istim zakonima, istim uvjetima se naprosto donese pravilnik da se ta sredstva ne uplaćuju u sveučilište nego njima raspolažu fakulteti? Može se argumentirati u korist jednog i drugog, može se imati i različita stanovišta ali ne vidim kako je moguće da u istim uvjetima i po istoj regulativi sveučilišta tako različito raspoređuju 20% svojih prihoda, dakle 20% onoga iz čega se financiraju. Druga činjenica koliko god se te 4 milijarde čine velikima ovo je jedna od najvažnijih stvari u kojima država troši svoj novac. I samo za ilustraciju da kažem prosjek EU je 2,3 BDP-a za financiranje visokog obrazovanja, naš je između 0,8, 0,9 BDP-a za financiranje ovog obrazovanja. To je donekle, iako ja ne bih to opravdavala ali donekle je razumljivo u uvjetima gospodarskog pada. U uvjetima jer vlada panika i nažalost se onda uvijek obrazovanje a naročito visoko obrazovanje smatra nečim što je u drugom redu da tako kažem. Ja ne smatram to opravdanim ali znam tu logiku. Međutim u uvjetima gospodarskog rasta za to više nema nikakvog opravdanja. I naš cilj mora biti da u visoko obrazovanje počnemo ulagati kao u razvoj, kao u Strategiju gospodarskog rasta, kao u viziju razvoja hrvatskog društva. A za to moramo težiti barem onome što je prosjek EU, što će naravno biti manje od mnogih zemalja u apsolutnim iznosima po studentu zato što je BDP u različitim europskim zemljama vrlo različit i naš je negdje u donjem dijelu, da budem pristojna, te liste ali barem da težimo tom prosjeku. U tom slučaju ne bi imali ovu situaciju koju slažem se, koja nije racionalna a to je da 80% svih sredstava ide u plaće. Nego bi puno više išlo u studentski standard, u istraživanja, u znanstveni rad, u neke kreativne aktivnosti koje institucije visokog obrazovanja trebaju i moraju obavljati i obavljaju donekle. I ja ne bih stavljala na stup srama ljude koji rade i predaju na tim sveučilištima jer imaju visoke plaće. Oni imaju visoke plaće u usporedbi sa nažalost prosjekom ali to znači da treba dizati prosjek, dakle da treba dizati one plaće koje ljudi imaju u drugim djelatnostima. Ali bih svakako bila protiv toga da se ukupno financiranje visokog obrazovanja tretira kao financiranje plaća ljudi koji tamo rade jer je visoko obrazovanje mnogo, mnogo više od toga i mora biti da bi bilo smisleno, da bi imalo svoj razlog postojanja, mora biti mnogo više od toga. Tamo ljudi ne mogu slušati stvari koje su predavane pred 10, 15 godina a vjerujte mi vrlo često upravo to slušaju jer znanost, ne svugdje ali na mnogim institucijama. Ovdje je rečeno između ostalog da mi imamo 88 institucija visokog obrazovanja na 4,2 milijuna ljudi. Ovo izvješće ne govori niti ne može govoriti ali mi trebamo govoriti o kvaliteti tog obrazovanja. Jer nije samo pitanje kako se taj novac troši u tehničkom smislu nego je i pitanje koliko se ulaže u kvalitetu i tko mjeri tu kvalitetu obrazovanja. Ono što je karakteristično za naš sustav visokog obrazovanja je da se on gotovo isključivo bazirao na inputu, dakle financirale su se one famozne glavarine ili koliko je tko upisao studenata. Vidi se iz ovog izvješća da je 2014. napravljen neki pokušaj ali vrlo stidljiv i mali da se počne voditi računa o rezultatima. Dakle, o tome koliko što je naša velika boljka puno ljudi upiše a malo ljudi diplomira. Koliko od tih ljudi koji su upisali diplomira, koliko diplomira u roku, koliko imamo vječnih studenata, koliko imamo ljudi koji ispadnu iz sustava na različitim razinama? I da to također postane jedan od kriterija ili jedan od elemenata temeljem kojeg se financira visoko obrazovanje. Međutim, da bi to mogli koristiti taj rezultat, da bi mogli koristiti kao jedan od kriterija za financiranje moramo imati neovisno vanjsko vrednovanje kvalitete. Jer zaista nije, danas nije isto na kojem ste sveučilištu ili na kojem fakultetu završili. Ja neću tu spominjat nikog ponaosob ali svako od nas koji se malo tom temom bavi zna odmah bez da uopće bilo šta pita prosjek ocjena, bilo šta, kad ti netko kaže gdje je diplomirao, na kojem fakultetu je diplomirao ti više-manje znaš s čim raspolažeš. Vrlo rijetke su iznimke zato što je kvaliteta nastave na visokim učilištima ekstremno neujednačena. I naravno mislim da čak i ovo izvješće koje nema obvezu i ne može se tim elementom baviti ali ono pokazuje da ako je tako neujednačena regulativa odnosno praksa kako se primjenjuje ta regulativa i ovdje je rečeno da usklađivanje sa zakonom je lapsus linguae. Ja mislim da nije. To je kolegica naravno odmah primijetila. Mislim da nije lapsus linguae. Iz ovog izvješća je vidljivo da faktički visoka učilišta ne poštuju zakon ili poštuju različite elemente različitih zakona. Da nisu, ja čak to ne bi niti njima predbacila zato jer je regulativa u velikoj mjeri rezultat odnosa moći između pojedinih institucija, pregovaranja, pa su se onda dodali neki pravilnici koji se na nekim sveučilištima poštuju, na drugima ne. Međutim, ta regulativa koja je s jedne strane mislim prevelika a s druge strane nejasna i omogućava da se vrlo značajno, vrlo značajno u pojedinim institucija odstupa od nje pokazuje da je onda i neujednačenost u kvaliteti koju student dobiva za svoje novce ili novce poreznih obveznika između ostalog i njezinih ili njegovih roditelja da je tako nejednaka. Mi dosada nismo imali proteste studenata zbog loše kvalitete ili možda čak i jesmo ali vrlo diskretne, loše kvalitete naobrazbe koju dobivaju. Ali je činjenica da u ovako velikom broju u ovako maloj zemlji, u ovako velikom broju visokoškolskih institucija vanjsko vrednovanje kvalitete je preduvjet i za racionalno financiranje i za uvođenje ovih kriterija rezultata a ne samo kriterija koliko si ljudi upisao u financiranje visokih učilišta odnosno institucija visokog obrazovanja. Pod vanjskih vrednovanjem mislim zaista vanjsko, dakle mislim međunarodno vrednovanje. Mi smo premali da bi mogli to organizirati samo temeljem situacije u Hrvatskoj i zato mislim da na tome treba, da bi mogli racionalno onda postaviti model financiranja moramo to usko vezati sa kontrolom kvalitete odnosno vanjskim vrednovanjem kvalitete koje se na sveučilištima i visokim učilištima dobiva. Između ostalog to je ne samo pitanje obrazovanja, to je pitanje demografske obnove, to je pitanje modela ekonomije s kojim idemo u budućnost. Prema tome, smatram da je to što se ovog Parlamenta tiče apsolutno najznačajnije pitanje kojem se mi možemo ovdje baviti.
Uvažena kolegice ispričavam se vrijeme.
Evo završavam. Hvala vam, oprostite. Evo još samo da kažem u usporedbi s ovih naših 0,8, 0,9% od BDP-a recimo SAD, Kanada i Koreja ulažu 2,5% do 2,9% svojih BDP-ova koji su značajnije veći od našega u visoko obrazovanje. Zahvaljujem državnoj reviziji što nam je omogućila da otvorimo i ove teme koje nisu direktno vezane na ovo izvješće iz 2014. i klub HNS-a i HSU-a će naravno podržati ovo izvješće. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Vesni Pusić na ovoj raspravi. Uvažene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici određujem stanku do 15 sati kada ćemo nastaviti sa replikama po ovoj raspravi. Hvala lijepo.
Evo kolegice i kolege, stanka je završila pa ćemo nastaviti da replikama na izlaganje uvažene zastupnice Pusić u ime Kluba zastupnika HNS-a, HSU-a i prva replika je uvaženog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče. S obzirom da nema doktorice Pusić ja ću onda u raspravi reći.
Hvala. Sljedeći je uvaženi zastupnik Branimir Bunjac.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Dakle, htio sam se samo osvrnuti na ovu tvrdnju da plaće profesora su previsoke u odnosu na zaposlenike u obrazovanju. Naime, plaće zaposlenika su previsoke općenito. One su previsoke i u odnosu na recimo saborske zastupnike. Koliko ja vidim sveučilišni profesori koji dođu u Sabor ne uzimaju saborsku plaću, a pojedini profesori na fakultetima imaju 3 puta veću plaću od saborskih zastupnika. Tako da smatram neopravdanim da su te plaće toliko visoke kao i činjenicu da pojedini profesori sklapaju ugovore autorske sami sa sobom, da si isplaćuju predujmove i također da si isplaćuju pozajmice. Čini se da je ta pošast pozajmica bila jako raširena u vrijeme bivše Vlade. Tako da mislim da bi fakulteti trebali prihvatiti da žive u određenom društvu koji ima određene probleme i na neki način imati plaće adekvatne ostatku društva u cjelini. Ovako ostaje dojam da se stvara jedna kasta profesora koji dakle vrlo dobro žive dok istovremeno čujemo da studenti imaju jako velikih problema i da studentima istovremeno se stalno neke nove naknade nameću. A također ova revizija pokazuje da se studentima prodaje cijeli niz skripti o kojima ne postoji nikakva evidencija i smatram da bi trebalo imati više hrabrosti takve stvari jednom za svagda raščistiti. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Davora Romića. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo žao mi je što nema profesorice saborske zastupnice, da na odboru je. Uvažena saborska zastupnica i profesorica govorila je o standardu studiranja, odnosno kvaliteti obrazovnog procesa. Govorila je o statusu sveučilišta. Mi smo imali na neki način ovdje financijsku reviziju. Govorilo se isto tako i o onom dijelu koji se zovu vlastiti prihodi na sveučilištima. Ja bih htio samo prokomentirati, na žalost kada uzmete u obzir da sveučilišta u svom proračunu imaju 90% za materijalne troškove, odnosno za plaće i materijalne troškove onda ostaje samo mali dio onoga što bi trebalo ići u inovacije, razvoj, tehnologije i nadogradnju. Što se tiče ove revizije ja bih mogao istaći sljedeće, a to je kada i pogledamo u segmentu godina koje su bile 2009., pa 2014. možemo konstatirati da su na sveučilištima ipak napravljeni pomaci, odnosno da se cijeli sustav poboljšava. Zašto smatram da se on poboljšava? Smatram to iz razloga što se sustav pomalo uređuje i gradi, on se počinje graditi. Da imamo izgrađeni sustav onda bi sve manje i manje nepravilnosti eventualno i bilo. Ono što je jako važno, a to su vlastiti prihodi i njihova definicija. Vlastiti prihodi na sveučilištu ne možemo ih generalizirati i ne možemo ih sve dovesti u isti kontekst, ali možemo reći da su velika i visoka sveučilišta veliki dio svog primitka novaca rade upravo iz inovacija, transfera tehnologije, istraživačkih projekata i to su stvarni vlastiti prihodi. Saborski zastupnik i bivši ministar Jovanović je rekao kako je imao pokušaj da se to na neki način sustavno uredi na žalost nije uspio jer smatra da je to Ustavni sud i odbio. Nakon toga se ponovo pokušalo urediti taj pravilnik koji je trebao biti dotjeran. Na žalost ni dan danas on nije napravljen. Mislim u onom trenutku kad bi taj sustav se uredio da bi mi sve kvalitetnije funkcionirali [[Upadica Reiner: Vrijeme.]] Što se tiče kvalitete studiranja ja bih još samo rekao vrlo je to važno iz razloga što veliki dio vlastitih prihoda završava u podizanje materijalnog statusa i studenata i sveučilišta.
Hvala. Sljedeća replika je uvažene zastupnice Sabine Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Budući nema kolegice, aha evo vraća se kolegica Pusić. Ja bih se složila sa njenim dijelom izlaganja gdje je rekla da je iznimno važno voditi računa o kvaliteti naših visokih učilišta u Republici Hrvatskoj i posebno do te kvalitete možemo doći ulaganjem u razvoj. Međutim, jedan podatak recimo iz ove, iz nalaza Državne revizije koji govori da tamo gdje i postoje sredstva vlastitih prihoda koja su namijenjena razvoju da se ona na žalost ne usmjeravaju ondje gdje bi trebalo. Pa tako recimo Sveučilište u Zagrebu je 2005. godine osnovalo Fond za razvoj sveučilišta i njegovih sastavnica u kome su u periodu dakle do 2009. godine sastavnice sveučilišta zaista uplaćivali dio vlastitih prihoda u Fond za razvoj pa su se ta sredstva recimo raspoređivala na temelju raspisanih natječaja u projekte koji trebaju doprinijeti unapređenju rada sveučilišta i njegovih sastavnica. Međutim, frapantan je zapravo podatak da koncem 2014. godine zapravo imamo 9,5 milijuna kuna u Fondu za razvoj koja stoje, za koje nije napravljen nikakav plan ulaganja u razvoj, nisu raspisani natječaji i sredstva su ostala neraspoređena. Mislim da zaista kada već postoje ovakva sredstva nije u redu da tamo gdje postoji mogućnost i formalni okvir zapravo formalno-pravni okvir da se ona ulažu u razvoj pojedinih sastavnica odnosno djelatnosti da se naprosto tako olako odričemo tih sredstava i da ih ne iskorištavamo ako ih već imamo.
Hvala. Odgovorit će uvažena zastupnica Vesna Pusić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispričavam se na malom zakašnjenju jer sam baš pobjegla sa Odbora za vanjske poslove koji je bio zakazan u pola tri. Dakle, slažem se s ovim što je kolegica Glasovac rekla vezano na iskorištavanje sredstava. Vidi se iz ovog izvješća da su vrlo često obrazloženja zapravo potpuno nerazumljiva. S jedne strane se svi u visokom obrazovanju žale da nema dovoljno sredstava, a s druge strane se obrazlaže da zapravo nisu imali u šta uložiti odnosno nisu znali točno u što bi se sredstva uložila. Jedan problem je da se visoko školske institucije samo marginalno sebe razumiju ili ih okolina razumije kao istovremeno istraživačke i znanstveno-istraživačke institucije. I naglasak na toj temi, dakle forsiranje znanstvenog dijela u znanstveno-nastavnoj djelatnosti otvara ogroman prostor. Mi silno malo ulažemo u istraživanja. Otvara ogroman prostor za ne samo investiranje sredstava koja dolaze iz proračuna nego i investiranje sredstava vlastitih prihoda. Koristim ovu priliku da kažem da smo mi među državama koje imaju najveći postotak sredstava financiranja visokih učilišta iz proračuna. Dakle postoje države, dobro neki ekstremni primjeri 37% ili 35% u Velikoj Britaniji je iz proračuna ostalo iz vlastitih prihoda to je možda ekstremno i pretjerano jer znači da praktički sve su visoke školarine, ali neka ravnoteža između toga što dolazi od vlastitih prihoda, a što dolazi iz proračuna i samom sveučilištu daje veću autonomiju. A s druge strane omogućava da se financira ono što države može financirati a to su stipendije. Stipendije za studente koji onda odlaze u visoko školske institucije. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo prijeći na sljedeći klub zastupnika, a to je onaj HDZ-a u ime kojega će govoriti uvažena zastupnica Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedavajući, predstavnici Državnog ureda za reviziju, uvažene kolegice i kolege. Prije svega bih se pridružila prethodnim govornicima koji su pohvalili kvalitetno i korektno oblikovano Izvješće o obavljenoj financijskoj reviziji nad 68 visokih učilišta u RH u 2014. godini. Samo ću se osvrnuti na neke točke dostavljenog izvješća. Prije svega samo ću podsjetiti da je iz samog izvješća vidljivo da od ukupnog iznosa koji je visine negdje oko 4 milijarde kuna ukupnih prihoda svih visokih učilišta nad kojima je vršena revizija u toj sumi vrijednosno najznačajniji prihod čine upravo prihodi iz državnog proračuna u visini od 70,1% dok vrijednosno najznačajnije rashode čine rashodi za zaposlene što u postotku čini negdje oko 60% ukupnih rashoda i izdataka. A ako malo bolje pogledamo i proanaliziramo bilancu onda uvidom u njeno stanje na dan 31. prosinca 2014. godine možemo vidjeti da je ukupna vrijednost imovine svih 68 visokih učilišta iznosila negdje oko 8 milijardi kuna što je za 2,4% više u odnosu na stanje na početku godine. Dok je jednako tako u odnosu na početak iste godine povećana i vrijednost nefinancijske imovine što je opet za 23,6% više uključujući i vrijednost postrojenja i opreme. Što se tiče ukupno dakle izraženih pojedinačnih mišljenja iz izvješća je kao što je već više puta navedeno vidljivo da su u skladu s revizijskim standardima upućeno ukupno 34 bezuvjetna i 34 uvjetna mišljenja, dakle polovica. Pri čemu kod ovih 34 visoka učilišta kojima je na ovoj reviziji izraženo bezuvjetno mišljenje njih 21 u prethodnoj reviziji je imalo uvjetno mišljenje iz čega je razvidan jedan kvalitativan pomak u okviru kojega je upravo to 21 visoko učilište otklonilo nepravilnosti iz prethodne revizije provedene 2009. godine. I u ovom krugu dakle dobilo bezuvjetno mišljenje. Spominjane su već najčešće nepravilnosti, ja ih neću ponavljati sve, navest ću dakle samo neke od njih odnosno one koje su najfrekventnije u nekima od područja, a najfrekventnije su dakle vidljivo je iz izvješća u neizvršenim nalozima iz prethodne revizije u području računovodstvenog poslovanja i u području prihoda i rashoda. Naravno ako malo bolje pogledamo ove neizvršene naloge iz prethodne revizije kod većine visokih učilišta kojima je izraženo uvjetno mišljenje, dakle kod 31 od ukupno 34 kao nepravilnosti je uočena upravo neizvršavanje naloga iz prethodne revizije. A s obzirom da je osnovni cilj izvršavanja naloga iz prethodne revizije usmjeren upravo na otklanjanje utvrđenih nepravilnosti kako se onda kasnije ne bi ponavljale u daljnjem poslovanju, ovdje smatram da je potrebno itekako ukazati na prije svega nadležnost, a onda i odgovornost tijela kako sveučilišta tako i veleučilišta i visokih škola sukladno člancima 59., 60. i 68. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju koja su nadležna za provedbu nadzora nad zakonitošću poslovanja visokih učilišta. Kad govorimo o računovodstvenom poslovanju, već je u nekoliko navrata bilo spomenuto u najvećem broju slučajeva uočene su različiti pristupi evidentiranju vlastitih i namjenskih prihoda, a kasnije i u njihovoj analitici pri čemu neka visoka učilišta ove prihode dakle prihode od školarina evidentiraju kao vlastite, dok neka druga visoka učilišta iste te prihode evidentiraju u okviru namjenskih prihoda. I kao što je u izvješću navedeno ovakav različiti pristup posljedica je prije svega nepostojanja jedinstvenog propisa kojim se uredila mjerila i kriteriji za stjecanje i raspolaganje vlastitih i namjenskih prihoda visokih učilišta. I moram napomenuti, iako je postupanje s vlastitim prihodima u smislu raspolaganja prema izmjenama Zakona o proračunu za 2015. godinu izjednačena s namjenskim prihodima, ipak razgraničavanje vlastitih i namjenskih prihoda je iznimno bitno zbog njihovog ispravnog evidentiranja, a onda i realnog i objektivnog iskazivanja u financijskim izvještajima. Uzme li se ovdje u obzir još jedna bitna specifičnost u poslovanju visokih učilišta, a to je nepoklapanje proračunske i akademske godine, dakle za proračunsku godinu se sastavlja financijski izvještaj dok akademska godina još uvijek traje, ovu vrstu prihoda dakle prihod od školarina potrebno je razgraničiti pri čemu kriterije za razgraničavanje ove vrste prihoda isto tako je potrebno itekako ujednačiti i dosljedno jednako primjenjivati na svim visokim učilištima za sada se ovo ne događa. I upravo u ta dva bitna područja, prije svega ovo prvo područje o kojem sam govorila uređivanje mjerila i kriterija za stjecanje i raspolaganje vlastitih i namjenskih prihoda na temelju jedinstvenog propisa koji bi vrijedio jednako za sva visoka učilišta i ovo drugo područje, dakle ujednačavanje kriterija za razgraničavanje prihoda od školarina zbog nepodudaranja akademske i proračunske godine, otvara prostor za kvalitativno poboljšanje i za otklanjanje nepravilnosti u ovom području. Jednako tako značajan prostor za poboljšanje i postizanje veće učinkovitosti u financijskom poslovanju visokih učilišta ostvariv je i u osnaživanju sustava unutarnje revizije, a tome u prilog ide i dio izvještaja u kome je izraženo da je veliki broj visokih učilišta u toj 2014. godini uz izjavu o fiskalnoj odgovornosti priložilo i obrazac kojim potvrđuju postojanje nepravilnosti u poslovanju što svakako ukazuje na potrebu osnaživanja sustava unutarnje kontrole upravo kako bi se otkrile i spriječile pogreške, a onda i smanjili rizici poslovanja i naravno kako bi se potrebna pozornost posvetila samo procjeni funkcioniranja sustava financijskog upravljanja i kontrole. Valja podsjetiti da su sveučilišta preuzela obvezu obavljanja unutarnje revizije, međutim u vrijeme vršenja revizije dakle u 2014. godini predviđena radna mjesta u jedinicama za unutarnju reviziju još nisu bila do kraja popunjena ili u nekim slučajevima dakle unutarnji revizori još uvijek nisu bili izvršili potrebnu izobrazbu. S obzirom da smo sada u 2016. godini za očekivati je da je i u tom području stanje puno bolje. Već je bilo napomenuto da na rashodovnoj strani najčešći broj nepravilnosti je izražen u rashodima za zaposlene i u rashodima za ugovore o djelu i ugovore o autorskom djelu. Podsjetit ću da udio rashoda za zaposlene u strukturi ukupnih rashoda kod pojedinih visokih učilišta je veći od 80% ukupnih rashoda, a to je dosta zabrinjavajuće stanje. I taj se dio financira najvećim dijelom iz državnog proračuna, manjim dijelom iz vlastitih i namjenskih prihoda, a vrlo, vrlo malim dijelom iz nekih drugih izvora. I naravno prema nalazima revizije kod visokih učilišta uočen je različiti pristup upravo kod obračuna rada iznad punog nastavnog opterećenja, prekovremenog rada, dodataka na plaću, dodataka za povećani obujam i složenost posla, za uspješnost, položenih dodataka itd. i ta područja visoka učilišta uređuju internim unutarnjim aktima i to područje smatram da je svakako dodatno urediti i tu stavljam naglasak na potrebu jedinstvenog normativnog uređenja kako bi se ovi postupci ujednačili čime bi se u nekakvom daljnjem slijedu ove nepravilnosti izbjegle, a onda u konačnici potpuno eliminirale. Kada je riječ o rashodima za ugovore o djelu i ugovore o autorskom djelu, također bitno je podsjetiti da je njihov iznos negdje ukupni oko 80 milijuna kuna što nije malo. Najvećim dijelom se financiraju iz vlastitih i namjenskih prihoda, zaključuju se na različite načine i tu ima dosta veliki broj uočenih nepravilnosti, upravo u različitom postupanju pri čemu različita visoka učilišta za istovrsne poslove zaključuju jedni ugovore o djelu, a drugi ugovore o autorskom djelu. Mogućnost otklanjanja ovih nepravilnosti opet vidim u oblikovanju jednoznačnog naputka od strane resornog ministarstva koji bi se temeljio na mišljenju Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo čime bi se utjecalo na jednako tumačenje i provedbu odredbi zakona. Dakle zaključno, Klub zastupnika HDZ-a će podržati izvješće o obavljenoj financijskoj reviziji visokih učilišta u 2014. godini. Smatramo da ono daje objektivan prikaz financijskog položaja i rezultata poslovanja 68 visokih učilišta koliko ih je revizijom bilo obuhvaćeno. Polovica bezuvjetnih i polovica uvjetnih mišljenja naravno ne može biti razlog potpunom zadovoljstvu. Situacija naravno nije sjajna, međutim podsjećam da između izražena 34 bezuvjetna mišljenja 21 visoko učilište uspjelo je otkloniti nedostatke izražene uvjetnim mišljenjima iz prošle revizije što je svakako kvalitativan pomak u odnosu na 2009. godinu kada je bila zadnja revizija. I na kraju krajeva smisao revizije i je učiniti pomak i povećanje. Nadalje, naravno s obzirom da je određeni dio izraženih uvjetnih mišljenja posljedica ne izvršavanja naloga iz prethodne revizije, poseban naglasak potrebno je staviti na, prije svega oblikovanje mehanizama kojima bi se visoka učilišta obvezala na pravovremeno otklanjanje uočenih nepravilnosti u zadanim vremenskim rokovima. Naravno opet uz poseban naglasak na nadležnost i odgovornost tijela, sveučilišta, veleučilišta i visokih škola za provedbu nadzora nad zakonitošću poslovanja koju je svakako potrebno temeljiti na načelima odgovornog upravljanja financijskim sredstvima i svakako na načelima učinkovitog financijskog poslovanja a pri tome mislim na ulogu upravnih vijeća, senata sveučilišta, savjeta sveučilišta, dakle svih tijela koji se time bave. Također s obzirom na utvrđene nepravilnosti kod visokih učilišta kojima je upućeno uvjetno mišljenje u najvećem dijelu proizlaze iz nedostataka kao što je već ranije više puta naglašeno jedinstvenog normativnog uređenja u smislu jedinstvenih propisa kojima je potrebno urediti jasna mjerila i kriterije postupanja. Upravo ova činjenica predstavlja jednu solidnu osnovu za donošenje jedinstvenih propisa sa jasno utvrđenim kriterijima, mjerilima i pravilima, pri tome prije svega mislim na pravilnik o mjerilima, kriterijima i načinu korištenja i raspolaganja vlastitih namjenskih prihoda, javnih visokih učilišta i instituta koji svakako treba donijeti Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta. Čuli smo za objektivne okolnosti, međutim, tu smo da se iznađe najbolji mogući način jer ovaj pravilnik je svakako potrebno donijeti. I naravno na posljetku dodatnu pozornost potrebno je posvetiti osnaživanju sustava unutarnje revizije kao što sam već ranije napomenula kako bi se pravovremeno otkrile i spriječile moguće pogreške a onda time i smanjili rizici poslovanja. I pri tome poseban naglasak stavljam na samoprocijenu funkcioniranja sustava financijskog upravljanja i kontrole za što je na svim javnim, visokim učilištima potrebno osigurati kako radna mjesta o kojima sam maločas govorila a tako i primjerenu i kvalitetnu izobrazbu osoba koje su zadužene za ove aktivnosti u jedinicama za unutarnju reviziju. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku i to je uvažene zastupnice Sabine Glasovac. Izvolite.
Hvala vam lijepo. Kolegice Bedeković u potpunosti se slažem sa većinom izrečenog sadržaja u ime Kluba zastupnika i zastupnica HDZ-a. Međutim, spomenuli se zapravo različite prakse prilikom potpisivanja ugovora o djelu i autorskih ugovora koja potpisuje različita visoka učilišta, znači za iste poslove primjenjuju se različite prakse što nikako nije dobro jer to dovodi i do različitih oporezivanja i znamo što to sve sa sobom nosi i što i revizija utvrđuje, zapravo imamo pravo sumnjati u neke iskazane, u vjerodostojnost određenih iskazanih podataka ovdje. Ako je nekakav posao koji nije autorsko djelo, ugovoren ugovorom o autorskom djelu onda zapravo ovo nije realan prikaz stvari. Međutim ono na što sam posebno obratila pozornost na ovoj stranici 18 kaže da su sa zaposlenicima visokih učilišta zaključivani su ugovori o djelu najvećim djelom za administrativne, tehničke poslove, održavanje nastave, seminara te poslove mentorstva. Međutim iz sadržaja ugovora proizlazi da su ugovori o djelu zaključivani i za poslove iz djelokruga visokih učilišta. Zamislite sada da je neki dužnosnik u ministarstvu a imali smo takve natpise u medijima da je on sklapao ugovor o djelu s nekim za ono što bi trebala biti tekuća djelatnost nekog tijela državne uprave, pa na križ bi ga razapeli. A ovdje je, to jedna od 12, 13, 30 stvari, odnosno nepravilnosti koje se taksativno vrlo jasno navode. I možemo se dovesti u situaciju kao što imamo prilike vidjeti kod ovih 30 i koliko je, 34 visoka učilišta koja su prije 5 godina prilikom provođenja revizije, dakle nisu u 5 godina ispravila nepravilnosti, može se dogoditi da se ovakva praksa nastavi, samo kažem, zapravo što se događa i na visokim učilištima i da moramo biti jednako osjetljivi i na kršenja zakona odnosno izbjegavanje primjene zakona pa ako hoćete i korištenje nezakonitih radnji. Moramo biti jednako osjetljivi na to bez obzira o kome se radilo, radilo se o bilo kojem tijelu državne ili javne uprave a ne d mjerimo iste stvari s dva različita, dvije različite duljine lakta.
Hvala vam lijepa. Odgovoriti će uvažena zastupnica Vesna Bedeković. Izvolite.
Potpuno se tu slažem s vama, dakle jako je bitno naglasiti i razgraničiti i točno se zna što je ugovor o djelu i što je ugovor o autorskom djelu. Ako je ugovor o djelu jasno se zna da ugovor o djelu ne može biti sklopljen za poslove koji su istovjetni onoj, dakle onim poslovima koji prolaze iz ajmo to nazvati opisom radnog mjesta. Potpuno jasno, potpuno normalno i naravno da odgovornost leži na čelniku svake pojedine ustanove koja se u takvu rabotu usudi upustiti. I dalje smatram da je bitno oblikovati jedan naputak kojim bi se dodatno stavila pozornost na jasno razgraničavanje i dakle jasno određivanje što znači ugovor o djelu u kojim situacijama se potpisuje, dakle sklapa, što znači ugovor o autorskom djelu i unutar ugovora o djelu, dakle još jednom posebno naglasiti što on podrazumijeva, dakle nikako ovo što ste vi rekli.
Hvala. Sad bismo prešli na pojedinačne rasprave i prava je ona uvaženog zastupnika Tomislava Žagara. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zamjeniče glavnog revizora, državnog revizora sa suradnicima, kolegice i kolege evo nastojat ću u kratkoj raspravi ne ponavljat ono što je već rečeno. Pa evo za početak i ja se slažem s tim da je ovo jedno kvalitetno izvješće ali ne samo što je kvalitetno izvješće nego moramo na neki način odati priznanje Državnoj reviziji što je unatoč tome što je od 88 visokih učilišta obuhvaćeno je 68, ja mislim da bi vi se obuhvatili da nije bilo onog određena od 20 milijuna kuna prihoda. Dakle, napravili ste jedan veliki posao s obzirom da nije to jedini posao koji radite od državnog proračuna do proračuna jedinica lokalne samouprave i svih onih agencija i institucija kojima su osnivači bilo država bilo jedinica lokalne samouprave. Ono što možemo, nekoliko točaka možemo ovdje izdvojit, dakle ponovno govorimo o ovlasti revizije, dakle vaše ovlasti su tu sužene, vi upozoravate i opet je porazno da mnogi koji su bili, koji su dobili uvjetno mišljenje nisu ni nakon ponovnog dolaska revizije te nedostatke otklonili. Druga stvar je, ono što upozoravate to je neprestano i nedovoljno normativna određenost. Mislim da je i kolega Jovanović o tome govorio. Onda se događa i ovo da za istovrsne poslove se zaključuju različiti ugovori i naravno tu je problem onda jer se oštećuje državni proračun zbog različitih onda poreznih davanja vezanih uz to. Treća stvar, nije na odmet spomenuti imovina visokih učilišta. Dakle riječ je ovdje koliko vi govorite 8, vrijednosti 8 milijardi kuna. Ono što je nedopustivo dakle da bilo koje visoko učilište ili fakultet ne vodi računa o toj imovini, ne poduzima mjere za davanje u zakup poslovnog prostora, zapravo za produženje ugovora ili za sklapanje ugovora ili za raspisivanje natječaja za pravilno sklapanje ugovora. Dakle i ovdje imamo slučaj da se sa državnom imovinom ne raspolaže na adekvatan način. Četvrta točka je javna nabava, ona je uvijek može biti podloga za korupciju. Ovdje isto ima zamjerki da se, dobro imamo onaj cenzus od 200 tisuća kuna pa zato nije potrebna javna nabava pa se onda ide sa ograničenim ponudama posebno kad je u pitanju i bagatelna nabava. Mislim da je tu svatko tko upravlja javnim novcem mora itekako paziti da taj javni novac ne završi onda preko određenih interesa u privatnim džepovima na nezakonit način. Naravno kad se govori o nabavi onda se mora uzeti u obzir da i neke stvari koje su „zakonski“ često puta se može s njima manipulirati posebno kad je u pitanju bagatelna nabava. I sad na kraju ono što mi je možda, što me je potakla doktorica Pusić, javio sam se za repliku, nije bila ovdje ali vjerojatno će sad čut, mislim da je ona dodirnula srž cijele priče i njena rečenica koja mi se urezala je u obrazovanje, novac uložen u obrazovanje, znanost je najbolje uloženi novac. To se zaista svi možemo složiti. Naravno da ulazni parametri kada govorimo o broju studenata koji upisuju pojedine studije nije najbolje mjerilo, možda bi bolje bilo mjerilo izlaznosti ili broj diplomiranih kako je ona ovdje navela. Međutim, ono što isto tako moramo paziti, sjećam se jednog intervjua s jednim američkim profesorom kojega su, on je bio na privatnom učilištu, pitali su ga koliko u postotku diplomira, zapravo završi njegov kolegij studenata? Pa se on začudio zapravo tom pitanju. Pa kaže veliki broj, jer o tome ovisi moj posao. Ako mali broj bude položio ja ću dobiti onda otkaz jer nisam dobar profesor. Naravno tu sad opet govorimo o razini znanja. Ono što bi ja još nadopunio kod doktorice Pusić što je rekla, ne samo da se na taj način mjeri, treba mjeriti efikasnost nekog studija, već i na temelju zapošljivosti ili onoga što ti mladi ljudi, koja oni imaju znanja i kompetencije da sudjeluju na tržištu rada da što lakše dobiju posao ili koliko njih zapravo ima priliku se zaposliti? Mi smo nešto i u Virovitičko-podravskoj županiji, evo ovdje je dosadašnja dekanica koja je maloprije imala izlaganje, nešto smo u tom smjeru i vršili istraživanja, čak podaci i nisu bili toliko loši. 70% dakle državnog proračuna, 70% sredstava za financiranje visokih učilišta dolazi iz državnog proračuna a 80% dolazi od plaće. E sad se pitamo je li to zbog toga što tamo malo novca dolazi, pa zbog toga se toliko puno troši od plaće? To je sasvim sigurno činjenica, a možda postoji i druga jedna priča, a uvijek se vraćamo na ono što je feed back ili nekakva povratna veza, što se zapravo sa novcem na samim učilištima radi? Koliko se zapravo ulaže u inovacije, u znanstvena istraživanja, u projekte? I da li su ta znanstvena istraživanja projekt i podloga za nekakvu zaradu na takvom jednom tržištu a sve u svrhu onda obrazovanja mladih ljudi da se kasnije mogu snaći na tržištu rada, zapravo da se mogu lakše uključiti u gospodarstvo, da mogu postati i poduzetnici i da mogu na kraju krajeva onda osigurati ono što društvu i treba a to je gospodarski razvoj. Ono što isto naravno treba imati na umu kad se govori o visokom obrazovanju a moram tu opet spomenuti svoju županiju i projekt visoke škole. Ne možemo opet ni, mislim da kad govorimo o vanjskom vrednovanju ne bi bilo dobro da se dogodi ono sa državnom maturom što se događa. Ne možemo uvijek mjeriti samo šta se događa sa studentima ili učenicima, moramo mjeriti i šta se događa sa samom obrazovnom institucijom jer cilj na kraju obrazovanja je iz mladih ljudi izvući ono najbolje od njih. Nemamo svi jednake sposobnosti ni svi jednake kompetencije ili svi jednaka polazišta. Ali ono što moramo imati jednaku priliku za uspjeh. Dakle, treba omogućiti svakom čovjeku da u skladu s njegovom razinom i njegovom sposobnostima se može obrazovati i tu je onda bitno da se to vrednovanje prilagodi svakoj sredini i svakom učilištu ponaosob. Evo to je ovako jedan zaključak. Hvala.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava bit će ona uvažene zastupnice Sabine Glasovac. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Dosta toga je već i rečeno u dosadašnjoj raspravi. Željela bih samo na početku ponovno ponoviti tezu da naša visoka učilišta, dakle naših 88 visokih učilišta koja raspolažu sa više od 4 milijarde kuna imaju značajan utjecaj u društvu, a dio tog utjecaja proizlazi i iz te financijske snage visokih učilišta. Ako pogledamo da samo, dakle da je ovom revizijom obuhvaćeno 68 visokih učilišta a da ih je 20 ostalo izvan i kada pogledamo ukupne prihode onda vidimo da ovi, zapravo ova visoka učilišta koja su obuhvaćena revizijom nose u sebi 95% sve te financijske snage koja leži na visokim učilištima, a 20 ovih drugih visokih učilišta koja nisu obuhvaćena revizijom ona zapravo raspolažu bitno bitno manjim iznosima. Znači, kada govorimo o ovih 68 visokih učilišta koji imaju nešto više od 14000 zaposlenika, gdje se radi o značajnom, raspolaganju značajnom financijskom i nefinancijskom imovinom. Znači tu se radi o iznosima od 8 milijardi. Kada pogledamo sve ono što se izdvaja za plaće, znači 2,4 milijarde za plaće ali to je samo za plaće zaposlenika. Pa kad tome još pridodamo 180 milijuna koja su sredstva koja se isto tako troše na zaposlene, ali i na zaposlene s kojima se potpisuju ugovori o autorskom djelu ili o ugovorom o djelu, onda vidimo da je tu zapravo jedna snažna količina ja ću to tako reći i ljudskih potencijala i ljudskih resursa. No ne smijemo s druge strane zaboraviti da sveučilišta služe tome da bi potaknula razvoj, da bi potaknula gospodarstvo, ali ne smijemo nikada izgubiti iz uma i studente kao nekakve neću reći krajnje korisnike ali kao dušu tih naših sveučilišta i buduću što se kaže intelektualnu elitu i uspravnicu Republike Hrvatske. I sad opet dolazimo do onog pitanja, znači kolika su ulaganja studenata u same te institucije i koja je povratna vrijednost koju studenti dobivaju. Znači nešto više od 800 milijuna kuna koje studenti uplate, odnosno doprinesu prihodima i primicima, odnosno prihodima samih visokih učilišta nisu mala sredstva. Školarine pokazalo je i posljednje istraživanje eurostudenta da više od 60 hrvatskih studenata na ovaj ili onaj način plaća školarine, iako Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta u potpunosti de facto za redovne studente podmiruje u potpunosti subvencije školarina. Jedan dobar dio studenata i dalje ovisno o onom linearnom modelu je na neki način primoram sufinancirati svoje školovanje. To nisu jedini troškovi koje studenti imaju. Studenti moraju plaćati i brojne administrativne pristojbe, pa čak za onu potvrdu da ste student da biste ostvarili pravo zdravstvenog osiguranja. I to se na fakultetima naplaćuje. I ono što nekako je ključna priča oko ovog dijela koji nije zadan, dakle koji nisu prihodi od Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta, koji nisu prihodi od državnog proračuna su ti vlastiti, odnosno namjenski prihodi gdje trebamo tražiti zapravo priliku za podizanje standarda, za reinvestiranje, za unapređenje djelatnosti. I zapravo je tužna činjenica kada ovdje vidimo, ja nemam ništa protiv toga, naravno da se određeni projekti koji oplemenjuju rad sveučilišta koji se ne mogu financirati, koji su neka dodana vrijednost koja nisu onaj standard koji se financira iz Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta. Naravno da se iz tih vlastitih sredstava onda moraju plaćati određeni zaposlenici da bi se izdigli na sveučilištima, da bi slijedili svoje nekakve razvojne vizije, da bismo imali nekakvu dodanu vrijednost koju na žalost država ne može garantirati. Međutim, zaista nije dobro da većina tih prihoda zapravo završava mi ne znamo gdje. Ne može ni Državna revizija utvrditi gdje. Jest nadležna tijela visokih učilišta propisuju pravilnicima na koji način će raspolagati sredstvima iz vlastitih i namjenskih prihoda. Međutim, ono što smo vidjeli ovdje je da ili se tih propisa ne pridržavaju ili ih ne prikazuju na realan način. Čak i ono što kažu da su usmjerili i što ima nekakvu podršku u pravilniku da su usmjerili u zapošljavanje, u isplaćivanje nekakvih posebnih dodataka, u isplaćivanje sredstava za rad iznad norme. Zapravo ne postoje nikakve evidencije, ne postoje nikakvi dokazi za što su se ugovorili nekakve dodane vrijednosti i ne postoje opravdanja za to. S druge strane, osobni moj stav, možda ću biti malo prestroga ali mislim da je pa skoro pa nedopustivo da u trenutku kada je sveučilištima i ovo puno sredstava koja dobivaju bez obzira koji su izvori prihoda malo, nedopustivo je da sredstva koja se uprihode iz vlastitih prihoda se oročavaju na bankama da se na neki način ne reinvestiraju. Meni je to nevjerojatno. Nevjerojatno mi je, nevjerojatan mi je podatak da je gotovo milijardu kuna ležalo u 2014. godini, odnosno na kraju 2014. godine na žiro računima banaka i da su bila oročena. Meni je to podatak koji je meni nevjerojatan i ja ne znam kako to objasniti i studentima i zaposlenicima sveučilišta, da nešto što može biti upotrijebljeno u bolje uvjete rada, u više projekata, u život tog sveučilišta zašto to leži. E sad, ne samo to. Oročavali su sredstva bez suglasnosti nadležnog tijela, iako su statutima propisani iznosi iznad kojih može, do kojih možete oročiti sredstva bez suglasnosti nadležnih tijela i iznose iznad kojih to ne možete činiti. E ali što su oni radili? Oni su ih nekako parcelizirali, znači razbijali su ih na manje dijelove. Zašto? Da bi ih oročili, a da bi izbjegli zapravo dobivanje odnosno ishodovanje potrebnih suglasnosti. Oročavali su ih unatoč i činjenici da su imali nepodmirena dugovanja. I to su neke stvari koje su naprosto apsurdne i bez obzira na bezuvjetna mišljenja mislim da to nije dobro za razvoj naših sveučilišta. Isto tako kad govorimo o isplatama dodataka koji su isplaćivani bez obrazloženja, bez jasnih kriterija, bez evidencije, koji variraju znači od 1,4% do 48,4% negdje su čak dodaci isplaćivani svim zaposlenicima kao stalni mjesečni dodaci. I onda normalno da imamo ovakve situacije da neki zaposlenici imaju po 42 tisuće kuna mjesečnu plaću. Jel' to normalno? Zar se nije moglo za ta sredstva zaposliti još dva dodatna zaposlenika koji bi radili na nekim projektima i donosili stvarnu nekakvu dodanu vrijednost? To su stvari koje po meni teško ih je opravdati. I na kraju netko je rekao da financije su jedan dio života sveučilišta ali da je upravljanje i razvijanje sveučilišta puno bitnija tema. Je, i zato sa žalošću svjedočimo i nekim situacijama, kao nedavno plenumu Filozofskog fakulteta po prvi put u povijesti pod vedrim nebom, gdje naprosto studenti nisu imali drugog izbora jer je Studentski zbor naprasno raspušten jer su svi predstavnici Studentskog zbora u Fakultetskom vijeću proglašeni nereprezentativnim, naprosto nisu imali drugog izbora boriti se protiv nekih protuzakonitih djelovanja uprave fakulteta nego izraziti svoje nezadovoljstvo na plenumu. A tragično je da u svemu tome zapravo asistira državno tijelo kao što je Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta na čiji upravni nadzor se recimo poziva Senat kada donosi odluku o tome da se raspušta Studentski zbor. A na opetovano u više navrata pitanje Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta je li proveden upravni nadzor ne dobivamo odgovor, navodno upravni nadzor nikad nije doveden. I to je nešto, znači naša visoka učilišta su hvalevrijedne institucije, bez njih nema razvoja Republike Hrvatske, nema razvoja gospodarstva ali oni moraju svojim primjerom, svojim poslovanjem, poštivanjem zakona ne samo u financijskom smislu nego i vođenjem fakulteta pokazivati da su iznad nekih nečasnih radnji, oni moraju biti intelektualna elita ali i moralna vertikala ovoga društva.
Hvala vam lijepa. S time bismo onda zaključili raspravu o ovoj točci i time smo, budući da su mnogi povukli svoje rasprave, time smo onda ispunili današnju obvezu. Mi ćemo nastaviti sutra sa radom u 9,30 i kako je po redu jel', dolazi Polugodišnja informacija o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike. I naravno podsjećam vas u 12,00 sati sutra je glasovanje kao i uvijek. SJEDNICA PREKINUTA U 15,47 SATI.
Sljedeća točka još ima Izvješće o obavljenoj reviziji visokih učilišta za 2014. godinu. Podnositelj je Državni ured za reviziju. Rasprava je zaključena. I sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o obavljenoj reviziji visokih učilišta za 2014. godinu. Molim uključite se. Glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da se sa većinom glasova, 115 za, 3 suzdržana i niti jednim protiv prihvaćen zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.