Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS predložio sam ovaj amandman koji se odnosi na član 113. U Predlogu zakona u stavu 1. predviđa se organ postupka, odrediće veštačenje kada je za utvrđivanje ili odenu neke važne činjenice potrebno stručno znanje, u stavu 2. veštačenje se ne može odrediti radi utvrđivanja ili ocene pravnih pitanja o kojima se odlučuje u postupku. Vratiću se na amandman, mi predlažemo da ovaj stav bude promenjen utoliko što bi se veštačenje odredilo kada za utvrđivanje ili ocenu neke važne činjenice treba pribaviti i nalaz i mišljenje od lica koje raspolaže potrebnim stručnim znanjem. Ovo je potpunija definicija i potpunija norma. Ne znam zašto Vlada ne prihvata jer je kud i kamo delotvornija od predložene. Ono što se nadovezuje u odnosu na veštačenja na sledeći član, a to je da ukoliko u Srbiji nema stručnih lica da organ postupka može angažovati i strane stručnjake za veštake. Srpska radikalna stranka smatra da Srbija ima dovoljan broj stručnjaka u svim oblastima i da je to u našoj tradicionalnoj sudskoj praksi pokazalo se kao dobro i kao delotvorno. Drugo, nema reciprociteta. Kad nemamo reciprocitet da naši veštaci, veštače u inostranstvu u nekoj drugoj državi, mi nemamo pravnog osnova da dozvolimo da nam stranci veštače našoj zemlji. Hvala.
Da li još neko želi reč? Na član 114. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 115. i član 115. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.)
Član 115. prema Predlogu zakona odnosi se na dužnost veštačenja, kako ste rekli. Međutim, veštačenje predstavlja jednu radnju. Ko sprovodi tu radnju? Sprovodi subjekt prava. Ko je subjekt prava? Veštak. Prirodno je, logično i jezički da se kaže dužnost veštaka, ne dužnost veštačenja. Subjekt prava ima prava i ima obaveze, ima dužnosti. Određena radnja nema ni prava, ni obaveze, ni dužnosti. Neprimeren je vaš odgovor koji ste mi dali na ovaj amandman i neshvatljivo je zašto to ne prihvatate jer je to i logički ispravnije i jezički ispravnije i da kažem odgovara duhu pravne norme. S druge strane, zatražio sam da se u stavu 2. broj "300.000" zameni sa brojem "500.000", a u stavu 3. broj "500.000" zameni brojem "1.000.000" dinara. Zbog čega predlažemo povećanje? Zbog toga da se uozbilje veštaci. Novčana kazna ukoliko se ne ispoštuje nalog suda, a ako je veštak stavljen vlastitom voljom na spisak veštaka prirodno je i normalno da je dužnost da veštači shodno nalogu suda. Ukoliko ne želi da veštači, treba da se skine sa te liste i da omogući koji će daleko urednije, savesnije i celishodnije izvršiti to veštačenje. Ono što je bitno naglasiti i ono što je praksa, jeste da imamo različitu praksu u određivanju naknade za rad veštaka i postavlja se pravna priroda veštačenja, odnosno naknade za veštačenje. Da li to može bez javnog tendera, bez konkursa. Zašto? Zato što se radi o vrlo ozbiljnim veštačenjima gde su visoke naknade. Ako shodno odredbama Zakona o javnim nabavkama, preduzeće i neki drugi pravni subjekti, moraju provesti određeni postupak javne nabavke za male ili velike nabavke i prirodno je i normalno da je to i u ovom slučaju, jer se radi o naknadama koje dosežu i milione dinara, milione evra i ta pravna mogućnost postoji. Ovde smo dozvolili jednu pravnu prazninu koja će biti zloupotrebljena, koja se zloupotrebljava i koja može izazvati određene štete i posledice po interese društva. Gospođo Malović, upozoravam na ovu pravnu prazninu. Prvo pitanje je, da li se može isplatiti novčani iznos u milionskim iznosima za veštačenje bez sprovođenja određenog tendera određenog vida prikupljanja ponuda za veštačenje. Ako je to zakonska obaveza, a shodno odredbama Zakona o javnim nabavkama, onda i u ovom slučaju moramo provesti određeni postupak. Ono što je najštetnije, to je veštačenje u finansijskom smislu. Imamo u Agenciji za privatizaciju, na jedno pitanje koje je SRS postavila, koliko je isplaćeno sredstava za veštačenje u smislu određivanja vrednosti kapitala u preduzećima koja su bila u postupku privatizacije, dobili smo podatke da je četiri milijarde dinara isplaćeno veštacima za finansijska veštačenja, konsultantske usluge i druge vrste finansijskih usluga, što odgovara iznosu od 60 miliona evra. Da li tu postoji kontrola? Ne postoji. Tu je jednostavno, kumovski, ubaci konsultantsku firmu, omogućio je da uzme sredstva koliko napiše. Da li tu imamo kontrolu? Da li država tu ima kontrolu? Nema. Ako to sada povežemo od 2001. do 2011. godine, prema nekim procenama SRS, oko pet milijardi i 70 miliona evra isplaćeno je za veštačenje. Apsurd je najveći. Imamo u praksi da u preduzeću imamo na desetine ekonomista, stručnjaka koji mogu ta veštačenja obaviti možda i najbolje, jer najbolje poznaju vrednost svog kapitala, vrednost preduzeća. Mi to poveravamo nekome drugome, dajemo ogromna novčana sredstva i na taj način pravimo kriminal. U svemu tome, vi učestvujete, svesni ste tih činjenica, a ne činite ništa da se to otkloni. Ukazivali smo i tražili od vas, vodite računa o tim naknadama. Neko će presabrati, neko će tražiti analizu svega toga i onda ćete videti koji je kapital odliven iz budžeta, odnosno od prihoda od privatizacije u te konsultantske kuće. Tu je i "CES Mekon" od premijera sa nekih sedam ili osam miliona evra. Ko o tome vodi računa? Niko. To je štetno i iza toga stoji kriminal.
Iskorišćeno je tri minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 115. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da.)
Ovaj amandman se odnosi na dužnost veštačenja. Naime, predlagač zakona nije odredio rok u kom veštak može da da, odnosno mora da da svoj nalaz i mišljenje. Mi smo smatrali da treba ovde da intervenišemo, tako što ćemo postaviti određene rokove i ograničili smo veštaka na vremenski rok od 30 dana. On je dužan da u roku od 30 dana da svoj nalaz i mišljenje, a samo iz opravdanih razloga ukoliko nije u mogućnosti da to uradi, da mu se rok produži za 30 dana. Prosto, znamo koliko ovakva nedefinisana rešenja mogu u praksi da dovedu do odugovlačenja sudskog postupka i smatramo da je mnogo bezazlenije reagovati kod ovakvih odredbi, da bi se omeđile, preuzimanje određenih procesnih radnji na neki vremenski period, nego zarad ubrzanja postupka da dođemo u situaciju da se određena prava okrivljenog krše. Mislim da to ne bi trebalo da predstavlja cilj predlagača ovog zakona. Zbog toga smatram da je ovaj amandman suvisao i da ga treba razmotriti. Primeri gde će doći do ubrzanja postupka, a na uštrb prava okrivljenog, najbolje se vide kod dostavljanja. To je samo jedan od primera. Ukoliko lice kome je nužno dostaviti pismeno u određenom roku, ne bude na adresi gde treba da se izvrši dostavljanje, videli smo iz predloga ovog zakona da se to pismeno dostavlja punoletnom licu, članu domaćinstva, a onda nakon toga može da se dostavi komšiji, predsedniku kućnog saveta, portiru itd. Znači, znamo iz prakse da ukoliko to lice primi taj poziv, odnosno primi pismeno i ne uruči samom okrivljenom, od tog trenutka za okrivljenog počinju da teku određene procesne reperkusije, jer postoji mogućnost da on dođe u jednu izuzetno lošu procesno pravnu situaciju, a sve zarad ubrzanja postupka. Da bi izbegli takve situacije, mnogo bi bilo bolje da se interveniše u ovakvim bezazlenim odredbama, da se vremenski omeđi pravo, odnosno dužnost veštaka u kom on može da da svoj nalaz i mišljenje.
Reč ima ministarka pravde, Snežana Malović.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, veštačenje i deo koji se odnosi u ovom predlogu zakona na veštačenje, svakako je bilo predmet izuzetne pažnje radne grupe i potpuno se slažem sa odredbama ovog amandmana da treba ograničiti veštačenje. Ono što smo mi imali dilemu, to je da li se može ograničiti kod izuzetno složenih veštačenja, kada je potrebno da veštači neka institucija van naše zemlje. U našoj sudskoj praksi smo imali situaciju da je Vizbaden veštačio u postupku za atentat bivšeg premijera Zorana Đinđića ili kada smo imali veštačenje FBI, ali svakako smatram da ovaj amandman treba prihvatiti, jer se on prvenstveno odnosi na veštačenje unutar zemlje i od strane ovlašćenih institucija ili ovlašćenih sudskih veštaka unutar zemlje, tako da u ime Ministarstva prave prihvatam ovaj amandman.
Konstatujem da je predstavnik predlagača prihvatila amandman, s obzirom da se Vlada i odbori nisu izjasnili pozitivno, u danu za glasanje će Narodna skupština odlučivati o amandmanu narodnih poslanika. Na naslov iznad člana 116. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, na predlog ZKP podneto je negde oko 175 amandmana i zaista je simptomatično da je Vlada, i evo sada sporadično gospođa ministar usvojila svega nekih sedam ili osam amandmana. To znači da Vlada zapravo i nije spremna za dijalog kada su u pitanju ovi amandmani, iz prostog razloga što je ovo jedan od zakona sa tzv. evropske agende i vi ćete usvojiti ono što vam je EU zacrtala i baš vas briga šta EU danas radi zajedno sa šiptarskim teroristima na KiM. SRS je podnela veliki broj amandmana, ali nažalost, naši narodni poslanici, mnogi nisu u prilici danas da brane amandmane, zato što je 40 naših poslanika iz republičkog i pokrajinskog parlamenta danas sa Srbima na KiM. Amandman na član 116. koji je podnet i odnosi se na nakaradni naslov iznad člana 116. gde ste napisali "izuzeće od dužnosti veštačenja". Kažete da je to primerenije i preciznije nego naš amandman koji kaže da tu treba da stoji "izuzeće veštaka". Znate, izuzeće od dužnosti veštačenja bi zapravo značilo izuzeće da neko uopšte može da bude veštak, da uopšte može da prihvati dužnost veštačenja. Precizirali smo konkretno izuzeće veštaka na način kako ste predvideli u konkretnom krivičnom predmetu. Nije nam jasno da ne možete da prihvatite ovo objašnjenje i zaista ko razmišlja, sada kada kažemo izuzeće od dužnosti veštačenja i izuzeće veštaka, razlika je drastična. Vi već imate veštake koji su na dužnosti veštaka i u dužnosti veštačenja, pa onda se sa spiska određuje veštak koji će da veštači, pa onda stranka ima pravo da traži izuzeće tog veštaka. Inače, veštačenje samo po sebi je izuzetno značajno. Znate u koliko slučajeva krivičnih je presuđeno i tako će biti i u budućnosti zbog nedostatka nekih drugih dokaza gde je bilo presudno veće nekog veštaka. Zato je u odnosu na amandmana o kojem je kolega Jojić malo pre govorio zaista uvreda za stručnjake u Republici Srbiji da predviđate da veštačenja mogu da vrše i neki inostrani veštači. Zaista nam je neshvatljivo zato to radite. Gospođo Malović, malo pre ste spomenuli veštačenje trećeg metka kod Zorana Đinđića. I danas dan je, bez obzira na pravosnažnu presudu, to ostalo ne raščišćeno. Znate, imali ste strane veštake, imali ste naše veštake. Bez obzira što je onomad Nata Mesarović rekla – dobili smo presudu, umesto - doneli smo presudu, ostalo je neraščišćeno i nerazjašnjeno zato što ste hteli da umešate nekoga ko će da vam pomogne da politički završite ono što vam je bio cilj. Morate ozbiljno da shvatite i ulogu veštaka, ne samo veštaka, jer ono što ste rekli u načelnoj raspravi, da ćete ovim zakonikom postići efikasnije i brže suđenje, verujte, nećete. Kako ćete izbeći korumpirane veštake? Znate i sami koliko je to prisutno, s tim ćete se složiti sigurno, da na osnovu nalaza i mišljenje veštaka zato što je dobio pare može neko da ide u zatvor 20, 30 ili 40 godina. Dozvolite, to ne bi trebao da bude cilj ovog zakonika o kojem danas raspravljamo. Ovaj amandman zaista mislim da treba da prihvatite ukoliko hoćete pravno-tehnički da vam ovo liči na zakon. Hvala.
Iskorišćeno je dva minuta i 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 118. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani građani Srbije, s obzirom da već drugi dan raspravljamo o ovom zakonu, o amandmanima u pojedinostima, red je da se još jedanput osvrnemo za one građane koji nisu pratili naše diskusije u načelu. Dakle, radi se o Predlogu zakonika o krivičnom postupku. Kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Nove Srbije i u ime Nove Srbije istaći ćemo veliko nezadovoljstvo zato što se u naš pravosudni sistem uvodi tužilačka istraga. Ima tu više razloga zbog čega smo nezadovoljni. Neću se ponavljati, ali ću još jedanput za one građane koji nisu imali nameru da prate, mislim da će im lakše biti da prate ove naše diskusije po amandmanima, istaći ću da je ovakav način uvođenja tužilačke istrage u krivičnom postupku veoma opasan za naš pravosudni sistem. Mislim da su građani Srbije koji su imali prilike da pročitaju jedan tekst od subote jednog od najkompetentnijih ljudi u ovoj zemlji, profesora Pravnog fakulteta u Beogradu, dr Milana Škulića, iznjegovog teksta će videti šta tu sve ne valja i sam u tom tekstu kaže da više nije uveren da naši javni tužioci mogu biti potpuno imuni na uticaj izvršne vlasti. Predviđeno je da se primena novog ZKP počne od 15. januara 2012. godine, ali samo za krivična dela organizovanog kriminala. Tu je sada jedna mala promena, jer je Vlada prihvatila da se taj rok promeni vezana za druga krivična dela, a da se za sva ostala krivična dela zakon primenjuje od 1. septembra, odnosno to će biti sada 15. januar 2013. godine i tako će u istoj državi postojati dve različite kategorije okrivljenih uz primenu dva zakona u isto vreme sada važećeg i budućeg zakona. Može se desiti da postupak započne za organizovani kriminal, a da se kasnije utvrdi da je reč o običnom kriminalu, kada bi istragu započeo javni tužilac, a kasnije bi predmet bio ustupljen istražnom sudiji, bez mogućnosti da se koriste dokazi koje je prikupio tužilac. Novi zakonik uvodi tužilačku istragu, a stari koji će važiti još godinu, u ovom slučaju godinu i po dana, za običan kriminalpoznaje samo sudsku istragu. Dakle, imaćemo jedan period od godinu i po dana veoma problematičan. Na kraju tog teksta prof. Milan Škulić kaže i ovo, da niko u EU nije zahtevao promenu procesnog zakona, već su naši reformatori sami, ničim izazvani, to uvrstili u svoju reformsku agendu, a pri tome svoje evropske sagovornike ubeđuju da je naš glavni problem u lošim procesnim zakonima, što nije istina. Odgovorno tvrdim da novi zakonik o krivičnom postupku neće doprineti efikasnije krivičnom postupku, kažeprofesor Pravnog fakulteta, profesor krivičnog procesnog prava. Sada kada se vratimo na ove amandmane u pojedinostima, na član 118. stav 1. tačka 5) da posle reči: "preda organu postupka" tačka i zapeta brišu se a dodaju se zapeta i reči: "odnosno organu kod koga se uzorci, tragovi i sumnjive materije čuvaju za vreme trajanja postupka". Sve vreme naših diskusija ovde prevladala je diskusija o tome da je problem dokazivanja materijalne istine kada uvodimo tužioca u istragu, da li će on biti pristrasan, odnosno nepristrasan, da li će onaj koji podnosi praktično optužnicu i koji kasnije vrši istragu, sve one materijalne dokaze koji su povoljni za okrivljenog želeti da prikupi. Upravo ovim jednim amandmanom mi želimo da na neki način u ovom segmentu, u ovom članu, sprečimo jednu mogućnost da istražni sudija, odnosno tužilac može eventualno čak i on da vrši neke manipulacije. Obrazloženje ovog našeg amandmana, ne vidim razlog, ovde se u obrazloženju Vlade kaže – Vlada ne prihvata amandman iz razloga što se rešenje iz Predloga zakonika jasno ukazuje na nadležnosti organa postupka, kao i na njegovu obavezu da se stara o uzorcima, tragovima i sumnjivim materijama. Dakle, šta mi predlažemo ovim amandmanom? Evo, gospođo ministre, molim vas da se još jedanput koncentrišete, apsolutno ovom amandmanu ima mesta da se prihvati. Dakle, u članu 118. stav 1. tačka 5) posle reči: "preda organu postupka", menja se: "odnosno organu kod koga se uzorci, tragovi i sumnjive materije čuvaju za vreme trajanja postupka". Ovo je baš preciznije, obrazloženje - imajući u vidu značenje pojmovi, organ postupka iz člana 2. tačka 15) Predloga zakonika jasno je da postoje uzorci, tragovi i sumnjive materije koji se ne čuvaju, odnosno po prirodi stvari se ne mogu čuvati kod suda, javnog tužioca ili drugog državnog organa pred kojim se vodi postupak. Na primer, psihoaktivne supstance, eksplozivi, pojedine vrste vatrenog oružja, uzorci, koji se čuvaju u posebnim uslovima za potrebe biološkog veštačenja i slično, s toga ovim amandmanom predlažemo preciziranjenaredbe o veštačenju u ovom smislu. Zahvaljujem.
Četiri minuta iskorišćeno od vremena zamenika predsednika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Isto sam dugo razmišljao o ovom članu i mislim da zaista organ koji vodi postupak neće često imati potrebne tehničke uslove, laboratorijske uslove ili bilo koje druge uslove da čuva sve dokaze koji su bitni, uzorke, tragove i sumnjive materije koje su potrebne kao dokazni materijal za dalje vođenje postupka. Tako da možda treba iz tog, da kažem, praktičnog razloga, naravno da organ koji vodi postupak da će sve one uzroke, tragove i sumnjive materije koje može da čuva kod sebe sigurno neće čuvati, ali često neće moći, znači, nemoguće je držati otrovne supstance ili eksploziv ili oružje ili mnogo bioloških tragova, itd. Naravno, samo u najkraćem, pošto je ovde bilo dosta bilo reči o veštačenjima ne znam i o predlozima da se obavi tender za veštačenje, Zakon o sudskim veštacima je vrlo jasan, sud je u obavezi da odredi veštake po listi veštačenja. To je bio moj amandman na Predlog zakona o veštačenjima, tako da su tenderi ovde u potpunosti besmislice. Sigurno je da će kod organa privrednih društava organi upravljanja voditi računa da za potrebe veštačenja privrednog društva izaberu i kvalifikovan organ veštačenja i organ veštačenja koji će dobro i stručno da završi posao veštačenja, ali takođe da bude cena pristojna. Što se tiče veštačenja iz inostranstva, odnosno angažovanja stranih veštaka, naravno da će sud dominantno angažovati domaće veštake, ali samo u slučajevima kada ne postoje veštaci za određeni profil. Tada ćemo angažovati strance. Taj broj slučajeva nije veliki, ali se dešava u praksi i to nije obaveza suda da angažuje veštake iz inostranstva, u uslovima kada mi imamo naše stručnjake. Ali, ako se pojavi takva situacija, sigurno je da će onda biti jako dragocena pomoć stranih veštaka. Mi ne treba u uslovima kada postoji veliki protok znanja, kapitala, ideja itd, između zemalja pre svega članica EU, da budemo hermetički zatvorena zemlja, da se kunemo samo u naše stručnjake, a onda u nekoj drugoj rečenici da kažemo da su naši stručnjaci u velikoj meri i korumpirani, čega ima sigurno.
Iskorišćeno je dva minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 119. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Gospođo ministar, amandmanska intervencija na član 119. Predloga zakonika o krivičnom postupku odnosi se na zakletvu veštaka. Da podsetim, veštak je dokazno sredstvo, zajedno sa predmetima, pošto dokazna sredstva mogu biti predmeti i lica i uvek po pravilu veštak je lice, bez obzira iako u nekim komplikovanijim slučajevima bude angažovana neka ustanova ili institucija koja može da da stručno mišljenje, uvek se angažuje fizičko lice i zbog toga je moguće da fizičko lice položi zakletvu. Mi pretpostavljamo, s obzirom da veštak vrlo često ima značajnu ulogu prilikom donošenja sudske presude, jer uticaj veštaka na ishod postupka može biti odlučujući, u nizu slučajeva sud realno nije u stanju da u meritumu kritički oceni nalaze i mišljenja veštaka. Da bi pojačali tu njegovu odgovornost, mada sama činjenica da neko kao stručnjak bude pozvan pred sud da da određene nalaze i mišljenja, trebala bi da mu skrenem pažnju na njegovu odgovornost i da stepen odgovornosti treba da bude izuzetno izražen. Da bi malo pojačali tu njegovu odgovornost prihvatanje instituta zakletve veštaka smatramo da je potpuno opravdano. Hteli smo samo da pojačamo da umesto – zaklinjem se, kažemo da se kunemo, jer se pred nekim zaklinje, veštak bi u ovom slučaju zaklinjao se pred sudijom, odnosno sudskim većem. Ujedno bih želeo da podsetim i predsednika Republike na njegovu zakletvu, jer prilikom stupanja na dužnost predsednika Republike on je položio zakletvu da će čuvati integritet ove države. Neću sada da iznosim neke insinuacije da li čuva ili ne čuva, ali zahtevamo da ta njegova uloga, koja je Ustavom definisana, bude mnogo odgovornija. Mi nemamo ni iluziju da će svaka zakletva dovesti do poštovanja tog principa. Ona ima samo ulogu i zadatak da moralnu odgovornost ili moralnu dimenziju te zakletve pojača. Mi smo svedoci da neki ljudi koji su polagali zakletvu u crkvi nisu se pridržavali toga, ali moram ipak da kažem da je to izuzetak. Veći broj ljudi su patriote, časni ljudi, brane svoju otadžbinu, državu, porodicu, svoj narod. Izuzetak su oni kojipogaze zakletvu u crkvi i ne pridržavaju se toga, jedan ili dvojica koji mogu sada da navedem su Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić. Ali, mi nismo opterećeni pojedinačnim slučajevima. Želimo da naglasimo ulogu zakletve, veštaka i mislim da bi, gospođo ministar, mogli da prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Iskorišćeno je 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Pre nego što nastavimo rad, dva obaveštenja na osnovu člana 90. Skupštini je dostavljen izveštaj, odnosno mišljenje Vlade o amandmanima podnetim na Predlog zakona o parničnom postupku, tako da ćemo pretres u pojedinostima otvoriti nakon što bude određena pauza. Poslaničku grupu LDP u daljem toku sednice predstavljaće kao ovlašćeni predstavnik narodni poslanik Ivan Andrić. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 122. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, što se tiče amandmana koji smo podneli na član 122. stav 1, u pitanju je samo rok koji treba da bude duži od 24 časa. Mi predlažemo da taj rok bude produžen na 72 časa. Zašto? Da bi mogao i optuženi i okrivljeni i osumnjičeni i njegov branilac, ako dobiju takvo rešenje, da na njega mogu uložiti žalbu u razumnom roku. Ako dobiju rešenje u petak, a imamo vikend, ne radi se subota i nedelja, u tom slučaju može doći do propuštanja roka i da nastupe štetne posledice. Želeo bih još da istaknem, gospodine Ćosiću, u članovima 140, 141. i 142, gde se predviđa uzimanje biometrijskih uzoraka od osumnjičenog odnosno okrivljenoga, tu je pitanje vrlo delikatno. Ukazujem na to da je vama ako ste dobili, mislim da treba da jeste, mišljenje onih eksperata o kojima je juče govorio gospodin Krasić, da je Engleska imala veliki problem vezano za uzimanje tih uzoraka od okrivljenog i da je doneta presuda Evropskog suda u predmetu Marper protiv Velike Britanije i da je Velika Britanija u tom slučaju izgubila spor i platila veliku štetu. Ako bude došlo do ovakvih nekontrolisanih i bez saglasnosti okrivljenog uzimanje ovih uzoraka, što je vrlo osetljivo pitanje. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 124. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Ovde se radi o jednom preciziranju jednog naslova. Naš predlog je da naslov iznad člana 124. menja se i glasi: "Nedostaci u nalazu i mišljenju veštaka i ponovno veštačenje". Razlog za odbijanje ovog amandmana koji je Vlada podnela, kaže – nedostatak u nalazu i mišljenju veštaka i ponovnog veštačenja, kaže Vlada, ne prihvata amandman iz razloga što je rešenje u Predlogu zakonika dovoljno precizno. Mogao bih da shvatim da je preciznije od ovog, mogao bih da razumem, ali "dovoljno precizno" ne znači da ovo naše što smo podneli nije precizno. Toliko.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na člana 124. amandman je podneo narodna poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
U članu 124. posle stava 2. podneli smo amandman da se dodaje novi stav koji glasi: "veštačenje će se ponoviti u slučaju ako posle datog pismenog nalaza i mišljenja, a pre saslušanja na glavnom pretresu, veštak umre, duševno oboli ili se ne može pronaći, ili je njegov dolazak pred sud nemoguć, ili znatno otežan zbog starosti, bolesti ili drugih važnih razloga, a njegovo saslušanje za potrebe postupka nije moguće ni putem video konferencijske veze. Izuzetno, ukoliko stranke ne traže saslušanje veštaka na glavnom pretresu, pismeni nalaz i mišljenje veštaka koji je sprečen da se iz navedenih razloga pojavi pred sudom biće pročitan na glavnom pretresu". Obrazloženo rešenje koji je predložen ovim amandmanom, popunjava se ogromna pravna praznina koja trenutno postoji u članu 406. stav 1. tačka 1) aktuelnog ZKP-a. Dakle, u jednoj šturoj rečenici Vlada kaže - ne prihvata amandman, jer je rešenje iz člana 124. Predloga zakonika dovoljno precizno. Stalno koristite, kada odbijate amandman da je to dovoljno precizno. Odgovorno vam tvrdim da je ovo što je Nova Srbija ovim amandmanom predložila, ne dovoljno precizno, nego je apsolutno precizno i u mnogome će pomoći u primeni ovog ZKP-a. Vaš predlog koji ste dali, veoma često može da dovedete samog sudiju u jednu totalnu zabludu. Zato vam preporučujem da ovaj amandman kojim se dodaje ceo jedan stav, iskoristite. Verujte da će u mnogome popraviti ovaj zakon. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 125. i član 125. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 125. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 126. i član 126. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 133. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Ćosiću, u ime SNS smo predložili da se stav 1. člana 133. menja i glasi – organ postupka može odrediti uviđaj kada je za utvrđivanje ili razjašnjenje neke činjenice u postupku potrebno njegovo neposredno opažanje. Zbog javnosti da podsetim kakav je Predlog predlagača. Stav 1. pomenutog člana – uviđaj se preduzima kada je za utvrđivanje ili razjašnjenje neke činjenice u postupku potrebno neposredno opažanje organa postupka. Ovo je neverovatno formulisana rečenica. Inače, ovakve neformulisane rečenice sam delom i juče pokušao da vam objasnim. Ima ih dosta u ovom predlogu zakonika. Zbog svega toga mislim da pojašnjenja iz stava 1. i činjenica je da iz predloženog stava 1. ne može utvrditi ono najvažnije, a to je ko je ovlašćen da naredi uviđanje kao najvažniju dokaznu radnju, koja je inače, kod dokazivanja nekih krivičnih dela nezamenljiva bilo kojom drugom dokaznom radnjom. Usvajanje ovog amandmana bi zaista preciziralo predloženi tekst Predloga zakonika, član 133. stav 1. Nadam se, a verovatno ste i informisani, u toku jučerašnjeg dana je Ustavni sud imao svoju 32 redovnu sednicu u kojoj je odlučivao o 82 predmeta. S obzirom na tu činjenicu vam često i skrećemo pažnju na te delove, odnosno odredbe zakona koje predlažete da su neustavne. Ustavni sud je na jučerašnjoj sednici zaključio, a povodom našeg predloga od 22. juna, odnosno inicijative da se ispita ustavnost nekih odredbi Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, zaključio da u smislu člana 33. Zakona o Ustavnom sudu, inicijativu za pokretanje postupka za utvrđivanje neustavnosti i nesaglasnosti sa potvrđenim međunarodnim ugovorom, odredaba člana 11. stav 1. i 3, član 27. stav 5, člana 28, člana 35. stav 1, 3, 4 i 5, član 39. stav 1. i članova 42. i 43. Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, dostavi Narodnoj skupštini na mišljenje. Takođe, kada smo već oko preuzetih aktivnosti Ustavnog suda, Ustavni sud je na jednoj od prethodnih sednica, na redovnoj 30 sednici odlučio o 104 predmeta. Pokrenuo je postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti zaključaka Vlade 05 br. 120-4978/10 od 6. jula 2010. godine, kojim je utvrđeno produženo trajanje prava na naknadu plata za sudije, javne tužioce i zamenike javnih tužilaca, ostvareno po Zakonu o sudijama i Zakona o javnom tužilaštvu, krug lica i drugi uslovi za ostvarivanje, odnosno prestanak tog prava, i ocenio je da se osnovano postavlja pitanje saglasnosti ostvarenog zaključka sa Ustavom i Zakonom. Toliko o nekim odredbama Predloga zakonika koje izvašeg ministarstva dolaze u Skupštinu. U situaciji u kojoj, bez obzira odakle dolaze amandmani i iz koje poslaničke grupe, treba malo više imati razumevanja, da ubuduće ne dolazi do ovakvih situacija. Zato vam skrećemo pažnju vezano za ovaj član. Nema nikakvog razloga da se ne prihvati. To što ste vi naveli da se podrazumeva, i juče sam vam rekao, da ono što je u srpskom kontekstu srpskog jezika podrazumevano, mora obavezno da stoji zbog kasnije upotrebe. Zahvaljujem.
Dva minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 134. i član 134. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 135. i član 135. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 136. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 137. amandman su zajedno podnelinarodni poslaniciZlata Đerić i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 149. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 156. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Član 156. Predloga zakonika govori o pretpostavkama za pretresanje. Samo da podsetim da se krivičnim delom smatra ono krivično delo koje je u momentu izvršenja bilo propisano zakonom kao krivično delo. Ako je to tako, onda i postupak koji se vodi učinjenog krivičnog dela ili otkrivanja krivičnog dela, sigurno zahteva jasno utvrđene i propisane procedure. Radi podsećanja pravo na stan i stanarsko pravo je nepovredivo, ali u izuzetnim slučajevima može da se odustane toga. Naredbu za to treba da da sud. Ovde u članu 156. u stavovima 5. i 6. smo podneli određene intervencije. Ukoliko se radi o potrebi da se pretrese neka vojna ustanova ili vojni objekat u cilju da se dođe do počinioca krivičnog dela ili otkrivanja nekih drugih značajnih pokazatelja koji mogu dovesti do učinioca krivičnog dela, ili neki predmet kojima je učinjeno krivično delo, može da se izvrši pretresanje, ali se kaže – ukoliko se pozove nadležan predstavnik tog organa ili ustanove. Ako on ne dođe u roku od tri sata, onda će bez njegovog prisustva izvrši pretresanje. Mi smatramo da to treba brisati. Da li je rok od tri sata, u kojem je potrebno da stigne predstavnik te ustanove ili institucije, pa nije došao, da li je to nešto što je nužno da se ispoštuje u roku od tri sata? Mislim da postoje drugi načini da se dovede lice koje treba da zastupa datu ustanovu i da bude prisutno, a ne da se bez prisustva tog lica vrši pretres. U stavu 6. ovog predloga zakona člana 156. je predviđeno – ukoliko ima potrebe da se pretrese advokatska kancelarija, da će Advokatska komora ovlastiti advokata koji je takođe dužan da se u roku od tri sata odazove. Ukoliko se ne odazove u roku tri sata, onda će se bez prisustva tog lica koje je predloženo od strane Advokatske komore izvršiti pretres. Smatramo da i to ne treba da stoji. Postoje drugi načini na koji može da se taj advokat kojeg je imenovala Advokatska komora, privede na licu mesta i da se u prisustvu tog ovlašćenogadvokata izvrši pretres advokatske kancelarije. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 158. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo ovaj amandman zato što je, kao što je rekao gospodin Perić, cela ova oblast u svrhu sprečavanja zloupotreba od strane službenih lica. Interesantno, gospodine Ćosiću, da se uopšte niste pozvali u zakonu ni na jedan član Ustava Republike Srbije, niti na univerzalnu deklaraciju o pravima čoveka, ni Konvenciju o ljudskim pravima, na šta se mi pozivamo, na član 6. Evropske konvencije o ljudskim pravima, zato što član 40. Ustava precizira nepovredivost stana i to mora da se inkorporiše u ovaj zakon. Bilo slučajeva da okrivljeni, odnosno optuženi, prilikom krivičnog pretresa uopšte ne zna koja su njegova prava. Meni je zaista neverovatno da ste vi dali u obrazloženju za neprihvatanje ovog amandmana ovakvo obrazloženje. Kažete - nejasna je svrha overa potpisa lica držaoca stana. Kako vam je to nejasno? Tu se baš sprečava zloupotreba, jer ako držalac stana nije prisutan, onda treba da obezbedite video snimak tog pretresa i da se na taj način u samom sudskom postupku spreči zloupotreba. Bilo je slučajeva, možda vi za to ne znate, ali da su same sudije falsifikovale zapisnik prilikom pretresa okrivljenog. Takav slučaj je imao advokat Besarić Jovo iz Beograda, koji je bio zapanjen da prilikom donošenja presude zapisnik, koji je okrivljeni potpisao prilikom pretresa njegovog stana, apsolutno nema nikakve veze sa onim što se desilo naknadnim falsifikatom. Veoma je za javnost Srbije i danas interesantno pitanje – gde vam je overeni zapisnik iz pretresa kuće u Šilerovoj, gde su bili pripadnici zemunskog klana, i gde su video kasete, koje su, naravno, uništene? Kao što reče koleginica Radeta, Nata Mesarević je rekla da je dobila presudu, znači, nije je donela na osnovu validnih dokaza i na osnovu onoga što je stvarno stanje bilo tamo. Mi smo vam više puta postavljali to pitanje, jer upravo su te video kasete apsolutni dokaz ko je sve imao kontakta sa njima i ko je dolazio u Šilerovu ulicu. Naravno, taj dokazni materijal je uništen i zbog toga je neophodno da prihvatite, zbog takvog i zbog mnogih drugih primera, ovaj amandman SRS.
Iskorišćeno je 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 162. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 162. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Narodni poslanik Miloš Aligrudić ima reč.
Žao mi je što gospođa ministar nije ovde, možda bi mogla da odreaguje na ovo. Naime, član 162. tretira pod kojim uslovima će se izvršiti posebne radnje koje se mogu odrediti za određena krivična dela kada je potrebna posebna tehnika izvođenja dokaza. U jednu grupu spadaju dela za koja je predviđeno da postupa javno tužilaštvo posebne nadležnosti, a zatim su navedena druga, ostala krivična dela za koja se može posebnom tehnikom odobriti prikupljanje dokaza. Jedno od tih krivičnih dela, vi ste ovde naveli, je zloupotreba službenog položaja, to je član 359. Krivičnog zakonika, posebnog dela Krivičnog zakonika. Mi smo vas ovim amandmanom najljubaznije molili da izbacite zloupotrebu službenog položaja iz procesnog zakonika. Pre svega zbog toga što to delo treba izbaciti iz posebnog dela Krivičnog zakonika. To je jedno delo koje, ne samo da je pleonazam drugih krivičnih dela koja su propisana, kao što su primanje i davanje mita, razne vrste krađa, utaja poreza, falsifikata i sličnih dela, nego je to jedna takva kaučuk norma, kroz koju vi možete naći inkriminaciju za skoro bilo koje lice za koje vlastodršcima i sudu i tužiocu padne napamet da je to moguće. To je vreme socijalizma, komunizma i društvene svojine, to treba ukinuti, a kamoli još u Krivični zakonik, procesni krivični zakonik stavljati odredbu da to podleže posebnim pravilima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 167. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Što se tiče ovog amandmana i odredaba koje se odnose i upućuju na krivična dela u odnosu na koje se primenjuju posebne dokazne radnje, propisane članom 162, ovaj član, ovaj naslov i broj krivičnih dela koji se ovde propisuje, za koja se može odrediti određena mera, za prisluškivanje je zaista preobiman, previšan, još samo što predlagač nije ubacio za krivično delo krađe kokoške. Ovo je strahovito. Ovo je neprihvatljivo. Zašto? Uzmite Zakonik iz krivičnog postupka ranijih godina i Zakonik o krivičnom postupku iz 2001. godine. Važeći zakon ne predviđa skoro 40 krivičnih dela za koja se može građanima ugroziti njihovo pravo, njihova bezbednost, osnovna ljudska prava, suprotna, zagarantovana Ustavom Republike Srbije i zagarantovana, pre svega, međunarodnim dokumentima. Ovo je previše, ako imamo situaciju da će nadležni organi moći da određuju meru prisluškivanja u skoro 40 krivičnih dela. Dakle, za krađu kokoške i za krađu bicikla, računajte da može neko da određuje prisluškivanje. Drugo, tu će biti teških zloupotreba. Verujem i policiji, verujem tužilaštvu, verujem i sudu, da će oni preduzimati određene mere radi prikupljanja dokaza, ali da ih mogu deset puta produžavati sa 30 dana na drugih 30 dana, na trećih 30 dana. Dakle, u nedogled se te mere određuju i primenjuju, da će biti jako teško i da će time biti ugrožena osnovna ljudska prava, koja su Ustavom Republike Srbije zagarantovana i međunarodnim dokumentima. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 172. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 185. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 179. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Vjerica Radeta.
U Predlogu zakona predviđeno je da elektronsko pretraživanje podataka može trajati najduže tri meseca, a izuzetno se može produžiti još za najviše dva meseca. SRS smatra da je ovo apsolutno neprimereno. Mi živimo u eri elektronskih komunikacija i ovakav rok, ovoliko dug rok predvideti za računarsko pretraživanje je očigledna namera da se postupci odugovlače. Zamislite koliko može, što bi se reklo, peške pretraživanje na papiru, koliko dokumenata može i koliko podataka može da se pretraži za tri plus dva meseca. To je ogromna količina. Zamislite koliko brzo to može da se radi ako se koristi računarsko pretraživanje. Zato smo mi predložili da to bude rok od 30 dana. Vi kažete da to ne prihvatate zato što je vaš predlog celishodniji i takođe vremenski ograničen. Izvinite, zar 30 dana nije vremenski ograničeno? Samo nam je mnogo kraći rok nego što je predviđeno u ovom predlogu zakona. Svedoci ste koliko podataka može da se pretraži samo jednim klikom, recimo, na sajt Vikiliksa. Koliko vam sekundi treba, a ne minuta, a kamoli dana i meseci, da saznate da je Tomislav Nikolić kupio diplomu, da ga finansiraju Mišković i Beko, da je funkcionalno nesposoban, da je Miki Rakić dobio zadatak od Borisa Tadića da ohrabruje Nikolića i Vučića za otcepljenje od SRS itd? Dakle, morate da vodite računa o vremenu u kojem živimo. Ovaj amandman bi apsolutno trebalo prihvatiti. Takođe, gospođa Malović nije tu, juče je, ili pre dva dana kada je govorila o ovom zakonu, tvrdila da će se ovaj zakon primenjivati i na teritoriji AP KiM. Obaveštenje i za nju i, pre svega, za građane Srbije da delegacija više od 100 poslanika i članova SRS nije uspela na Jarinju da pređe administrativnu liniju, zato što ih je zaustavio KFOR i pod punom opremom, sa natpisom "Stop, ili budemo pucali". To vam je danas stanje na delu Republike Srbije u AP KiM. Hvala.
Četrdeset pet sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na pododeljak E i na članove 183, 184, 185, 186. i 187. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Kada je u pitanju ovaj deo članova 183, 184, 185, 186. i 187. u naše krivično-procesno zakonodavstvo uvodimo institut prikrivenog islednika. To je manipulator koji će se služiti svim i svačim da bi opravdao svoje postojanje i primao platu. Prikriveni islednik je bio predviđen za nekoliko krivičnih dela, a sada se predviđa za blizu 40 krivičnih dela, da on može biti u smislu odredaba člana 161. da on može biti određen, odnosno kao institut angažovan. Dakle, proširena je mogućnost angažovanja prikrivenog islednika. Ali, da stvar bude grđa, poštovani građani, poštovani poslanici, problem je u tome što taj prikriveni islednik može da učini brojna krivična dela za lažno davanje iskaza, ili pružanje lažnih dokaza, a da za to ne odgovara. Gde je sankcija da on može biti osuđen za krivično delo, ukoliko ga je on izmanipulisao i pružio lažne dokaze nadležnim državnim organima? Ovo je besmisleno, ovo je vrlo opasno i ako imate u vidu da se skoro za 40 krivičnih dela u velikom broju on predviđa, ali on može da radi i da žari i da pali. Zapamtite građani Srbije i gospodo poslanici, nemojte se zavaravati. Iza vaših peta naći će se brojni ovakvi prikriveni islednici i niste svesni koje posledice prikriveni islednik može da prouzrokuje u ostvarivanju osnovnih ljudskih prava. SRS je protiv instituta prikriveni islednik, jer u tradicionalnoj sudskoj i pravosudnoj tradiciji nije zapisano, niti postoji, institut prikriveni islednik. Bila je to era u vreme komunizma i staljinizma, kada je Đilas rekao – dobra je UDBA, ali nije loša ni milicija. Hvala.
Dvadeset i pet sekundi iskorišćeno od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 191. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Milorad Buha.
Članom 191. definišu se određene mere. U okviru tih mera definiše se pozivanje u krivičnom postupku, pa predlagač u stavu 1. kaže – da prisustvo okrivljenog u krivičnom postupku obezbeđuje se njegovim pozivanjem. Poziv okrivljenom upućuje javni tužilac, ili sud. Sa aspekta SRS, sa aspekta tumačenja odredaba Ustava koje se odnose na pravosudni sistem, a u okviru pravosudnog sistema, mesto pozicije i uloge javnog tužioca, u odnosu na tradicionalno srpsko krivično-procesno pravo, diskutabilno je učešće javnog tužioca u određenim radnjama, između ostalog, ove radnje, radnje pozivara. Zbog toga mi, i ja u ovom amandmanu, tražim brisanje odredbe koja definiše mogućnost pozivanja okrivljenog od strane javnog tužioca. Šta je bitno ovde? Bitno je ono što javni tužilac ne radi, zašta je pozvan, zašta prima platu. Ukazaću ovde na aspekt raznih prijava koje su podnosili, između ostalog, Vlada Republike Srpske Krajine, brojni Krajišnici, a odnose se na zločine nad Srbima u RSK i Republici Hrvatskoj. Poznato je da naše tužilaštvo i naši pravosudni organi imaju svega 40 postupaka koje vode protiv lica koja su počinila zločine na prostoru RSK i Republike Hrvatske. Zanimljivo je spomenuti, 39 je Srba i jedan Hrvat. Šta radi ova država da utvrdi zločine i genocid nad Srbima iz RSK? Ništa. Šta će raditi posle inoviranja ovih odredaba o krivičnom postupku? Ponovo ništa, jer iza svega ovoga stoji politika koja ne dozvoljava rad državnom tužiocu i državnim tužiocima koji su u obavezi da sve ono što je definisano međunarodnim pravom, pa između ostalog i pozitivnim pravom u Republici Srbiji utvrdi i procesuira. Sa druge strane, Hrvati imaju 1.549 postupaka protiv Srba. Koliko ima Hrvata? Rekli smo samo jedan. Da li je to proporcija zločina? Nije. Ko je odgovoran za to? Odgovorna je ova vlast.
Trideset sekundi iskorišćeno od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 193. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 195. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 204. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 205. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 211. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Narodni poslanik Miloš Aligrudić ima reč.
Ovde se radi o razlozima za određivanje pritvora. Razlozi za određivanje pritvora u savremenom pravnom sistemu, u savremenom društvu mogu isključivo biti orijentisani na procesne razloge, mogu biti izazvani procesnim ciljevima, a nikako zbog toga da se kroz razlog za pritvor prejudicira kazna za počinioca krivičnog dela ili da se bez pravosnažne osude ono unapred osudi. To se čini ovimčlanom zakona, jer vi vaskrsavate socijalistički model pritvora, koji u modernom demokratskom društvu ne bi smeo da postoji. Praviti razliku između zaprećene kazne zatvora, bez obzira na ostale uslove za određivanje pritvora, zaista je sramno. Kakve veze ima što je nekome zaprećena kazna od 20 godina zatvora za krivično delo koje mu se stavlja na teret, kada to služi kao razlog, po vama isključivo može služiti kao razlog za određivanje pritvora. To je potpuna besmislica. Pritvor se određuje ako neko hoće da pobegne, govorim laički, ako neko hoće da uništi dokaze krivičnog dela, preti da će ponoviti krivično delo, postoji ta opasnost itd. To su razlozi za određivanje pritvora. Zašto nekome određivati pritvor samo zato što mu je, recimo, zaprećena kazna od 10 godina zatvora? Još nešto, ovde kažete da pritvor može da se odredi i kada prvostepena presuda bude takva da se lice osudi na kaznuzatvora, pazite, presuda nije pravosnažna još uvek, a posledice krivičnog dela su dovele do uznemiravanja javnosti. Kakvo crno uznemiravanje javnosti? Vi se vraćate na 70-e. Srećna Nova 1970. godina, gospodine Ćosiću, pošto ovde gospođe ministar nema. Znate ko kreira tu priču o uznemiravanju javnosti? Mediji. Kako može drugačije javnost da se uznemiri nego tako? Ako postoji potreba da se zaštiti osoba koja je optužena za krivično delo zbog dela koje mu se stavlja na teret, to se radi drugačije, ne stavljate ga valjda u zatvor, u ćuzu, nego se to radi na drugi način. Dakle, ovo je jedna retrogradna norma, naopaka norma, za koju me je sramota što pripadam državi koja ovakvu normu ima i koju vi predviđate 2011. godine. Trebalo bi da vas bude sramota zbog ovoga.
Iskorišćeno je 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Pridružiću se mom kolegi Aligrudiću u obrazloženju ovog amandmana, pošto je ovo zaista neverovatno na koji način Vlada Republike Srbije je spremna da omogući ovakvim odredbama u budućnosti kršenje ljudskih prava. Čitava priča oko obezbeđenja prisustva u krivičnom postupku je ovde dovedena do apsurda. Pritvor kao izuzetna mera – ovde treba posmatrati zajedno sa jemstvom, gde se širi mogućnost da se kroz jemstvo obezbedi prisustvo ali ne u okviru pritvora, tako da će sud moći da neka lica koja mu se učine simpatičnim ili ukoliko postoje koruptivne radnje, moramo i tu mogućnost uzeti u obzir, da mu odredi jemstvo a ne pritvor. Ovde se daje neograničena mogućnost pritvaranja lica. Znači, članom 4. se daje neograničena mogućnost. Prema tome, vi sada stvarate atmosferu da sud može jednostavno da ima toliku slobodu da obezbeđuje prisustvo okrivljenog u krivičnom postupku, koristeći institute jemstva i institute pritvora na način potpuno proizvoljan. Zasnivate to na najširim mogućim tumačenjima, kao što je uznemirenje javnosti. Ko ceni uznemirenje javnosti? Znate li kakav je ovo pravni standard? Kolega Aligrudić je rekao – kaučuk standard. Ovo nije kaučuk standard, ovo je najšire moguće, jer, šta god da pomisli sud može da tretira kao uznemirenje javnosti. Nema nikakvog ograničenja. Od izuzetne mere obezbeđenja prisustva okrivljenog u krivičnom postupku vi dajete mogućnost da se pritvara sve i svako. Ovo ne postoji ni u jednom zakonodavstvu. Ja ne vidim šta vas je motivisalo da ovo uvedete, osim možda mogućnosti da lica koja vama politički ne izgledaju prihvatljiva, da ih pritvarate, držite u pritvoru mesecima i da kažete da je javnost dovoljno uznemirena. Neko će sedeti u pritvoru odlukom državnih organa, a u isto vreme ćete podsticati medije da oko toga uznemiraju javnost. Ona će uznemiravati javnost dokle god neko treba da sedi u pritvoru. Katastrofa. Ovo nije na ponos, ovo je na sramotu Vlade Republike Srbije da ovakav stav predlaže.
Ovim je vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi DSS iskorišćeno. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 212. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 216. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić Da li neko želi reč? (Ne) Na član 218. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Gospodine Ćosiću, ja ne mogu da razumem zbog čega se vi toliko bojite računara? Šta je tu toliki problem? Crtati i pisati olovkom na papiru, to je jedino što vi poznajete u životu. Ako neko ima potrebu da radi na računaru, zašto mu ne omogućiti to pravo? Ako je problem komunikacija, sprečite internet, kao što se sprečava mogućnost da se mobilnim telefonom zove iz pritvorske jedinice. Ali, neko ko ima računar, može na njemu da radi. Ako se bojite da će se u računaru uneti neki podaci koji mogu da kompromituju postupak, verujte mi da isto tako mogu da se podaci unesu u običnu knjigu koja izgleda nova i kupljena je u prodavnici, šifrovanjem i podvlačenjem slova na način na koji se dogovori okrivljeni sa onima koji su napolju i to može da se uradi da 10 stražara ne može da provali ili radnika obezbeđenja šta tu piše. Mislim da je jedna potpuno suluda stvar da vi jednu modernu stvar, moderne tehnike, ne dozvolite kao način zadovoljavanja određenih potreba.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 227. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov.
Dame i gospodo narodni poslanici, stav 1. člana 227. Predloga zakona glasi: "Molba na povraćaj u pređašnje stanje podnosi se u roku od osam dana od dana prestanka smetnji". Mi smo našim amandmanom predložili da se ovde dodaju reči na kraju: "sudu pred kojim je trebalo da se izvrši propuštena radnja". Predlagač nije naveo kome se podnosi molba, da li se podnosi tužiocu, drugostepenom sudu ili veću iz člana 21. stav 4. ili nekom drugom. Samo uvođenje instituta "povraćaj u pređašnje stanje" suprotno je pretenzijama ovog zakonika, da bude efikasniji i da ubrza postupak. Iz navedenog se ne može ni naslutiti zbog čega se okrivljenom ovoliko omogućava izbegavanje i prekoračenje rokova? Predlagač je očigledno zaboravio da zaštiti prava drugih učesnika u postupku, tj. pravo i oštećenog. Kao da to nije bilo dovoljno, predlagač nije poučio stranke u postupku kome treba podneti molbu za povraćaj u pređašnje stanje. Mi smatramo da će bez usvajanja ovog amandmana biti potrebno donošenje nekog podzakonskog akta koji reguliše ovo pitanje kao što je povraćaj u pređašnje stanje u krivičnom postupku. Obrazloženje Vlade zašto ne prihvata ovaj amandman glasi: "Amandman se ne prihvata iz razloga što se amandmanom dato rešenje podrazumeva, budući da proizilazi iz zakonskih odredbi", itd, itd. Mi smatramo da ono što se podrazumeva u ovako važnom zakonu treba i da piše i zato smatramo da je naše amandmansko rešenje prihvatljivo i zbog toga se nadamo da će se ovaj amandman usvojiti u danu za glasanje. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 231. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Gospođo potpredsednice, poštovani predstavnici Ministarstva pravde, dame i gospodo narodni poslanici, u cilju uštede vremena nisam hteo da govorim o amandmanu na član 162. stav 1, međutim, bilo je osnova i o tome da se razmisli, pošto krivično delo zloupotrebe službenog položaja verovatno do trenutka stupanja na snagu zakonika o krivičnom postupku neće postojati kao krivično delo, bar se nadam. Jeste da za sada u materijalnom pravu to postoji i bilo je osnova da to ostane, iako je to neki relikt prošlosti. Sada se vraćam na član 231. Predložio sam da se u članu 231. stav 4. menja i da glasi: "Ako javni tužilac ili lice koje ga zamenjuje u podnesku vređa drugog učesnika u postupku, sud će o tome obavestiti nadležnog javnog tužioca i Državno veće tužilaca, uz obavezu obaveštavanja suda o preduzetim merama". Ukazujem da u članu 231. stav 2. je predviđena mogućnost novčanog kažnjavanja okrivljenog, branioca, pomoćnika, zakonskog zastupnika, oštećenog, privatnog tužioca ili oštećenog kao tužioca koji u podnesku vređa taj organ ili učesnika u postupku. Samo je predviđeno da u kažnjavanju advokata se obaveštava nadležna advokatska komora i to je u redu. Ali, napominjem – uz obavezu obaveštavanja suda o preduzetim merama. Ako u situaciji kada imamo jednog učesnika, gde obaveštavamo tu strukovnu organizaciju, komoru, i tražimo da se obavesti sud o preduzetim merama, sa druge strane imamo drugog učesnika u postupku, javnog tužioca, koji u slučaju da u podnesku vređa drugog učesnika u postupku, o tome se obaveštava samo nadležni javni tužilac i Državno veće tužilaca, bez kažnjavanja i bez povratne informaije, čak ni od strane nadležnog javnog tužioca da li je i šta preduzeto. U tom smislu sam smatramo da treba izjednačiti položaj učesnika u upravnom postupku, s jedne strane, advokata, i da povratna informacija sudu stigne i sa jedne i sa druge strane. Ili, da ukinemo obavezu povratne informacije od strane advokatske komore prema sudu u slučaju novčanog kažnjavanja?
Iskorišćen je jedan minut od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 231. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 233. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 233. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Na član 231. koji je podnela grupa narodnih poslanika DSS. Molim službu da utvrdi, narodni poslanici Miloš Aligrudić, Jovan Palalić, Milica Radović, Milan Petković su podneli amandman na član 231, pa molim da mi se dostavi amandman uz objašnjenje zašto je izostao iz scenarija i na taj amandman ukoliko je u skladu sa Poslovnikom i deo je procedure, biće u pretresu. Dakle, na član 231. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić, o tome sam, obavestila Narodnu skupštinu, odnosno pročitala a i o usvojenom amandmanu Zlate Đerić i Srđana Spasojevića. Na član 233. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić, koji želi reč. Izvolite.
Hvala, što se tiče amandmana na član 233. predložio sam da se on preformuliše jer je delotvorniji u odnosu, sigurniji i obezbeđuje punu pravnu sigurnost subjekata koji učestvuju u preduzimanju određenih radnji. Gospodine Ćosiću, u praksi šta se događa? Vi ste predložili, u članu 233. brojne radnje koje treba da se preduzmu prilikom pretresanja stana i sve to kod koga se pretresaju, pretresanje vrši, šta se pregleda, šta se piše u zapisnik, koji predmeti, kako treba da se oduzmu i gde treba da se čuvaju itd. Ali, nemate ni jednu reč ko potpisuje zapisnik. Da li vi znate gospodine Ćosiću da u praksi imamo slučajeve drastične da se radi o velikim falsifikatima, čak je i sudija u beogradskom sudu jednome falsifikovao zapisnik sa glavnoga pretresa. Advokat, Desarić Jovo, kada je dobio presudu koja ne odgovara izvedenim dokazima i ne odgovara činjenicama utvrđenim i istini, proverom u predmet, u pisarnici utvrdio da je taj sudija falsifikovao zapisnik i da ga je on prekrojio i pretočio kao takvog u presudu. Dakle, postoji mogućnost da se na falsifikovanim dokumentima zasnuje sudska odluka, a to je opasno i drugo, zašto se ovde ne vidi ko koju radnju preduzima. Zamislite, pretresa se stan, pretresa se preduzeće, firma, advokatska kancelarija ili bilo koji drugi zatvoren prostor od nepokretnosti. Sve se piše, ali se ne piše, hoće li se dostaviti zapisnik. Drugo, moraju zapisnik da potpišu prisutna lica, sudija i zapisničar, tužilac ako je prisutan, branilac, okrivljeni, oštećeni, veštak, e tada neka sudija pokuša da falsifikuje zapisnik i da na falsifikovanom zapisniku može da zasnuje presudu. Bez kontrole viših sudova, a ovo je teško otkriti, nije lako dobiti pravu presudu. Ovo je izuzetak o kome sam govorio, nije pravilo, ne rade to sudije u širem obimu ali postoji mogućnost i velik opasnost da se na lažnim i falsifikovanim dokazima može zasnivati sudska odluka. Drugo, što je obaveza, da se ako je u pitanju pretresanje stana licu obavezno uruči zapisnik i time je sve završenoi više niko neće moći da montira stvari. Hvala.
Iskorišćeno je 50 sekundi od vremena predstavnika poslaničke grupe. Reč ima gospodin narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Sigurno da se kod vođenja krivičnog postupka i svih ostalih postupaka vodi računa o ekonomičnosti postupka, ali takođe treba svima da bude dominantno načelo materijalne istine u prvom planu. Ubedljivo najjeftinija stvar u vođenju krivičnog postupka je papir. Zaista nema razloga da se na ovaj način razmišlja, da se obavezno zapisnici dostavljaju svim licima koji učestvuju kod preduzimanja određene procesne radnje, jer zamislite u praksi, kolega Ćosiću kako to izgleda. Pored mogućnosti za zloupotrebu da se zapisnik menja, lično sam se sretao sa velikim brojem tih slučajeva, praktično advokat mora da ide u pisarnicu, da plaća takse da kopira zapisnik, to dugo traje, gubi se vreme, obaveza suda, mnoge sudije su davale kopiju zapisnika bez plaćanja da se, ali kažu kolege idite i donesite papir. Vi morate da idete u knjižaru da kupite papir, da donesete sudiji, pa sudija ima drugo ročište i tu se gubi silno vreme zbog ubedljivo najjeftinije stvari, a to je papir. Zbog toga mislim da ta skupoća papira treba zanemariti u odnosu na one vrednosti koje želimo da postignemo ovim krivičnim postupkom, donošenjem ovog zakonika i mislim da treba ozbiljno razmisliti, ako nam je cilj, a jeste zajednički cilj da bude sve legatis, da sve teče po zakonu, onda mislim da treba omogućiti svim učesnicima u krivičnom postupku da kad potpišu zapisnik istovremeno dobiju i njegovu kopiju. Hvala.
Iskorišćeno je dva minuta od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 235. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 243. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Milica Radović ima reč.
Ovaj amandman se odnosi na dostavljanje, toliko često pominjan odeljak u ovom predlogu zakona, smatram da nije adekvatno regulisano dostavljanje pismena okrivljenom i to onog koje mora neposredno da se dostavi. Prvenstveno što se ovde kaže da se to pismeno ima dostaviti licu koje je dužno da ga primi, a šta ako se ne nađe na mestu gde se dostavljanje ima izvršiti. Onda se dostavlja punoletnom članu tog domaćinstva koje je dužno da ga primi. Prvo, zašto je dužno da ga primi i druga stvar koje su predviđene konsekvence u situaciji da on odbije da primi to pismo i da li uopšte tako nešto je predviđeno. Nije predviđeno. Zbog toga to treba brisati. Hajde, možemo da napravimo određenu vrstu saglasja u tome da treba da se dostavi punoletnom licu, ali tu treba da se stavi tačka. Ali vi to ne prihvatate, vi idete korak dalje i kažete ukoliko to nije moguće onda se to pismeno dalje dostavlja ili predsedniku kućnog saveta, ili portiru, ili komšiji. Ovde moramo da pođemo od realnog života, od toga da kažemo okrivljeni nije često u dobrim odnosima, komšijskim odnosima sa predsednikom kućnog saveta ili sa nekim komšijom. Šta se dešava ukoliko komšija primi to pismeno, od tog trenutka počinju da teku rokovi, procesni rokovi za okrivljenog i on tom prilikom biva stavljen u izuzetno nepovoljnu pravnu procesnu situaciju, a da pri tom nije ni svestanda je dostavljanje izvršeno. Zbog toga smatramo da ovaj član treba potpuno drugačije regulisati. Mi naravno shvatamo problem da se okrivljenom u dosadašnjoj praksi daje mogućnost za razne zloupotrebe prilikom dostavljanja, odnosno pismena, ali to treba adekvatnije rešiti, a ne na način da to bude izvršeno tako što će njegova procesna prava biti ovom prilikom ugrožena. Hvala.
Da li još neko želi reč? Molim vas, daću reč gospodinu Milošu Aligrudiću. Informacijom iz službe, očigledno je da se desila omaška, pošto narodni poslanik Miloš Aligrudić zajedno sa narodnim poslanicima Jovanom Palalićem i Miroslavom Petkovićem su potpisali amandman na član 231. stav 2. i amandman ima pečat da je predat 12. septembra 2011. godine u 11,55 časova zajedno sa brojem na pečatu. Kopiju ovog amandmana predaću zbog stenograma Skupštine, pošto naravno narodni poslanik ima pravo na reč, a rasprava o amandmanu, odnosno utvrđivanje razloga, sasvim sam sigurna nenamerne greške da je propuštena u spisku amandmana koje ima služba za pripremu sednice, pa naravno i u spisku amandmana koje ima Vlada, ne može da spreči narodnog poslanika da obrazloži amandman. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, izvolite.
Hvala, imamo razumevanja za grešku, one se dešavaju. Dakle, ovaj amandman je vrlo važan. Ja bih zaista voleo ovog trenutka kada se on i formalno sprovede kroz proceduru, da on bude ozbiljno razmotren od strane ministra i ljudi iz Vlade. Evo o čemu je reč. U stavu 2, kada je reč o kažnjavanju u postupku, data je mogućnost organu postupka da kazni novčanom kaznom do 100 hiljada dinara okrivljenog, branioca, punomoćnika, i da ne čitam sada po redu. Problem je u sledećem, izraz-organ postupka, podrazumeva i sud i tužioce. Ja vas najlepše molim da iz prava na kažnjavanje izuzmete tužioca, jer tužilac nema na to pravo. Stavljati tužilac u rang suda ili čak iznositi van suda, na pijadastal suda je nešto što je nešto ne primereno u modernom krivičnom zakonodavstvu. Nemojte to činiti. Nema on to pravo. Organ postupka ovde nije samo sud, izraz i reč upotrebljena u članu 2. definišu tačno šta je organ u postupku i govore šta je u pitanju, da je u pitanju tužilac. Prema tome, nemojte da dozvolite da tužilac ima pravo da kažnjava novčanom kaznom do 100 hiljada dinara učesnike u postupku. Molim vas da to uklonite, jer ako ostane, to je apsolutni skandal.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Zbog stenograma ove sednice, konstatujem da ovaj amandman o kome je vođen pretres je deo pretresa u pojedinostima i amandmanu koji su podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić, odlučivaće se u danu za glasanje. Na član 251. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 279. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 284. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 285. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ovaj amandman je logičan sled amandmana SRS i našeg stava da u ovom zakoniku nije trebalo predvideti tužilačku istragu. Osnovni razlog svakako jeste taj što to nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Prema našem Ustavu Vlada predlaže tužioce Narodnoj skupštini i s obzirom na iskustva kako je Narodna skupština potpuno u funkciji Vladi a to se do sada pokazalo kao takvom, iako ne bi trebalo da bude tako, mi dozvoljavamo da tvrdimo da su zapravo tužioci, puki činovnici Vlade Republike Srbije, i da je to direktan uticaj izvršne na zakonodavnu vlast. Pitamo sada, koji će to tužilac da ispita ko je dozvolio u Domu Vojske, da li je to Šutanovac, da li je Generalštab da se u Domu Vojske juče i danas okupe predstavnice nevladinih organizacije koje su pod direktnim uticajem SAD, da se dan uoči najave da će Šiptari, šiptarski teroristi polako uz prećutnu saglasnost režima da zaokruže svoju šiptarsku državu…
Narodna poslanice, ja vas najlepše molim, o temi dnevnog reda i u trenutku kada vam se obraćam, da vas podsetim na obavezu, na poštovanje člana koji nas obe obavezuje na poštovanje dnevnog reda, onda ste dužni da saslušate predsedavajućeg. Molim vas da govorite o temi dnevnog reda i molim vas da se prijavite, imate još 30 sekundi za obrazlaganje amandmana.
Vrlo sam u temi dnevnog reda, govorim o našem stavu da ne treba u Srbiji, u skladu sa našim Ustavom, da je nemoguće uvesti tužilačku istragu i pitam koji je taj tužilac, s obzirom da tužioce predlaže Vlada. Koji je taj tužilac koji će imati hrabrost da pokrene istragu o tome i utvrdi ko je dozvolio održavanje ovog antisrpskog skupa. Pitam koji je taj tužilac, koji će, kako je rekla gospođa Malović, da primenjuje ovaj Zakon, a to se odnosi i na sudije, na teritoriji KiM, da li ste zato stvorili uslove….
Dva minuta….Želite da koristite i vreme poslaničke grupe? Izvolite, samo se prijavite.
Da li ste stvorili uslove za primenu ovog zakona na teritoriji cele republike Srbije, i da li znate da su danas sa one druge strane barikade…..
Narodna poslanice, već sam vas dva puta upozorila da se držite teme dnevnog reda i da širinu argumentacije koju smatrate da nije kršenje dnevnog reda, sam ja u obavezi da vas podsetim da jeste. Sada vas upozoravam pred izricanje mera opomene.
Takođe, pitanje, da li su tužioci prema ovom članu 285. stav 1. na koji sam podnela amandman, da li su tužioci u obavezi da štite osnovna ljudska prava i pravo slobode kretanja na teritoriji Republike Srbije. Vrlo jasno pitanje, i tražim odgovore od predstavnika Vlade. Onda, zašto je danas ugroženo pravokretanja na teritoriji KiM, predstavnicima SRS, koji nisu mogli preći na deo Srbije. Hvala lepo.
Iskorišćeno je minut i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 286. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić.
Kada je u pitanju odredba člana 286. ona nije dovoljno i precizno uredila ovlašćenja određenih organa. Pre svega, ovaj član formuliše i predviđa koje sve radnje ovlašćena službena lica mogu da preduzimaju i to je u važećem Zakoniku o krivičnom postupku, dobro regulisano. Međutim, ima jedan nedostatak. Nedostatak se ogleda u tome što je u stavu 2. između ostalog, predviđeno da može da preduzima i druge potrebne mere i radnje. Gospodine Ćosiću, da li možete meni da objasnite jer sam u toj službi časnoj radio dugo godina, znao sam koje radnje treba da preduzimam u tim organima unutrašnjih poslova, ali vidim da su predviđene i radnje koje mogu da preduzimaju sadašnji organi u ovo vreme na važećem zakonu, to je taksativno i precizno navedeno, međutim, da preduzme i druge potrebne mere, nije dobro uređeno. Znate kako? Neko može iz nehata da napravi grešku, nema nameru, ali preduzme neku radnju koja je protiv zakonita. Šta ćemo onda da radimo? Te radnje mogu biti brojne jer čovek u tom trenutku koji misli da su potrebne, Zakon i Ustav kažu da su zabranjene, one moraju u zakon biti ugrađene i moraju biti precizirane i određene, prvo, da se poštuje Ustav, drugo, da pripadnici organa unutrašnjih poslova znaju na koja ovlašćenja mogu da računaju, a da ne pogreše i da ne budu izloženi određenoj odgovornosti. Ovde mogu da vam navedem sto slučajeva u kojima sada, prema ovoj ne određenoj odredbi, može neko da preduzima radnje i mere, ali da ne zna u koju svrhu, a u zakonu nisu normirani. Zbog toga mislim da je ovo zaista ne primereno. Reći ću vam samo za jedan slučaj iz policije. Jednog dana kada sam radio u službi unutrašnjih poslova dolazi mi jedan građanin i kaže – druže inspektore, dođoše noćas neki u civilu, niti je vojska, niti je milicija, odvedoše Žiku i Žika kuka, hoće da ga bese. Sad misliti, šta se tu može raditi? Mi tražimo to lice.
Narodni poslaniče 2011. godina je, koliko kod koloritne bile priče iz 70-tih, ja vas molim sa ozbiljnošću predstavnika grupe o tome dnevnog reda.
Ako mi dozvolite, radi se o tome što ove radnje nisu precizirane i određene. Tražim od predlagača, da bi mi znali da ljudima kažemo i da bi ovi ljudi mogli znati koji rade i vrše časnu službu, njima treba pomoći toliko što treba zakon precizirati da neko ne bi pogrešio i da se ne bi prekršila osnovna ljudska prava. Hvala vam.
Minut i 20 sekundi je iskorišćeno od vremena predstavnika poslaničke grupe. Na član 287. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 287. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Radović.
Amandman koji smo podneli odnosi se na dokazne radnje policije. Smatramo da je rešenje u stavu 2. izuzetno široko formulisano i da se policiji daju mnoga veća ovlašćenja nego što bi faktički ona trebalo da izgledaju. Naime, ovim ovde stavom 2, kako je predloženo u predlogu zakona, se definiše da svaki dokaz koji je pribavila policija u toku predistražnog postupka može da bude korišćen u daljem toku krivičnog postupka, pa to znači dalje da se na njemu može zasnivati sudska odluka koja je apsolutno neprihvatljiva. Neprihvatljivo je iz više razloga. Mogu da imam razumevanje zašto se određeni dokazi policije koriste u krivičnom postupku, primera radi, potvrda oduzetim predmetima, to je uvek bio dokaz i naravno da će biti, ali ovim što vi sada ovako definišete, podrazumeva se da svaki dokaz koji je policija pribavila u predistražnom postupku će biti korišćen. To je apsolutno neprihvatljivo. Ako to sad sve sagledamo u pogledu onoga kako je koncipirana tužilačka istraga, onda ćemo da dođemo do zaključka koliko je uopšte neravnopravan položaj samog okrivljenog prvenstveno zbog toga što se sad, pored toga što se dokazi koje je policija pribavila koriste u krivičnom postupku, takođe, dokazi koje je pribavio javni tužilac u istrazi se koriste takođe u krivičnom postupku. Znači, ovde treba vratiti stvar na početak i reći da je tužilačka istraga nešto što mi prihvatamo, ali sa izuzetno velikim ovlašćenima tužioca i dokaze koje tužilac pribavlja u istrazi treba da imaju samo jedan cilj, a to je njegova odluka o tome da li će podići optužnicu ili ne. Mi imamo razumevanja da se određene radnje koje tužilac odnosno dokazi koje je pribavio u istrazi mogu koristiti u krivičnom postupku, to je, recimo, situacija kada je do određenih svedoka odnosno njihovih iskaza teško doći zbog toga što ih više nema, jer su u međuvremenu duševno oboleli ili su umrli. Tada imamo razumevanja da se ti iskazi pročitaju na glavnom pretresu, ali to ne podrazumevaju određena druga krivično-pravna zakonodavstva uporednom pravu, već se podrazumeva da onaj dokaz koji je pribavio javni tužilac u istrazi mora ponovo da bude izveden na glavnom pretresu jer je to u pitanju stranački organ. Znači, ne možemo da mešamo situaciju koju imamo sada u važećem zakoniku sa onom koju vi predviđate, jer dokaze iz istrage sada su mogli da budu korišćeni jer se radi o sudskim dokazima, a dokaze iz istrage koji je podneo odnosno koje je predložio, samim tim pribavio, javni tužilac ne mogu da budu korišćeni jer je on stranka u postupku, a posebno ne na ovaj način kako ste predvideli, dokaze koje je izvela policija mogu da budu korišćeni u krivičnom postupku. To je zaista nešto što ne treba da stoji u ovom zakonu, a ako već predviđate to i gde postoje opravdani razlozi, onda ovaj stav mora da bude potpuno drugačije definisan u smislu sužavanja ovlašćenja policije. Hvala vam.
Iskorišćen je minut i 20 sekundi od vremena predstavnice poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 287. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 289. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.)
Moj amandman se odnosi na član 289. koji se odnosi na saslušanje osumnjičenog. U amandmanu sam zatražio da se u članu 289. stav 1. reč: "predistražnom" zameni rečju: "predkrivičnom", a u stavu 3. reči: "javnog tužioca" zamenjuju rečima: "istražnog sudiju". Rečenica: "Javni tužilac može obaviti saslušanje osumnjičenog, prisustovati saslušanju ili saslušanje poveriti policiji" briše se. Ovo je set stavova SRS oko mesta pozicije i uloge javnog tužioca. Nažalost, niste prihvatili naše amandmane koji se odnose na mesto i poziciju javnog tužioca i proširenje nadležnosti, ali se postavlja otvoreno pitanje. Postavljam pitanje ministru pravde, gospodine Ćosiću, da prenesete, da vidimo ko će odgovarati za nerad pravosuđa, posebno Tužilaštva u sporu koji je bio aktuelan pre tri, četiri meseca, kada je u BiH na temelju poternice uhapšen Purda. Naši pravosudni organi su do nebesa dizali galamu o tome kako ga treba uhapsiti, kako ga treba privesti, kako ga treba isporučiti i zatraženo je zvanično da se izruči Srbiji. Kada su zatraženi od strane pravosudnih organa BiH podaci o tome gde su dokazi, dokaze nismo imali i odustali smo od izručenja. Ko je kriv za to? Ko je kriv za tu sramotu? Pravne posledice koje će biti posle tako nakaradnog stava i naknadu koju će plaćati ova država, vode se dva postupka. Purda je putem svojih branilaca uputio dva zahteva za naknadu štete za protivzakonito oduzimanje, lišenje slobode i hapšenje, jedan u Hrvatskoj gde je tužena Republika Srbija, a drugi u BiH, gde su ga uhapsili pravosudni organi BiH. Ko će platiti tu kaznu? Platiće Republika Srbije, zbog nereda aljkavog odnosa pravosudnih organa. Ko je najveći krivac za sve to? Najistaknutiji organi u Javnom tužilaštvu i ministar pravde. Da je pravde u ovoj državi, ministar pravde bi tog trenutka kada je saznao da ne postoje dokazi, a postoji validna poternica, podneo bi ostavku i rekao – to ne mogu itd i pre toga bih smenio nekoga u sistemu hijerarhije pravosudnih organa. Nažalost, sve je to prljavo, nezakonito itd. Ko će sve to na kraju platiti? Građani Srbije.
Iskorišćen je jedan minut od vremena poslaničke grupe. Na član 290. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne.) (Petar Jojić, s mesta: Da.) Narodni poslaniče, molim vas da pratite rad sednice i da, ukoliko je vaša volja da se identifikujete i neidentifikujete u elektronskom sistemu, to radite saglasno toku sednice da ne bi zadržavali poslanike koji takođe žele reč i uredno su prijavljeni u elektronskom sistemu. Izvolite.
Mogu li jednom rečenicom. Hvala vam. Ne vidim razloga da ste morali toliko obrazloženje da date.
Narodni poslaniče, najljubaznije sam vas podsetila obaveze iz Poslovnika Narodne skupštine u kojoj jasno, da jasnije ne može biti, piše da je narodi poslanik obavezan da se identifikuje u elektronskom sistemu za glasanje, odnosno da stavi svoju identifikacionu karticu u poslanički sistem jedinice za glasanje. Ovde se smatra dobrom praksom, šta god ja o tome mislila, ona je usvojena, da narodni poslanik smatra da je zloupotreba odredbe Poslovnika Narodne skupštine njegovo ili njeno političko pravo. S obzirom da je to praksa oko koje se većina saglasila, koja je protivna Poslovniku, vi to činite tokom cele rasprave u pojedinostima i zadržavate raspravu, smatrajući da imate pravo da svoju karticu stavljate ili ne stavljate u poslaničku jedinicu. Kada vas najnormalnije zamolim, vi se dalje ponašate kao da odredbe Poslovnika ne važe za vas, a važe za sve druge poslanike, tako da vas molim da do kraja rasprave u pojedinostima, koristeći zloupotrebu odredbe Poslovnika koja nas sve obavezuje da budemo identifikovani ritmom koji vam odgovara, a koji ne remeti tok sednice, kršite odredbe Poslovnika i zloupotrebljavate prava koja su vam data. Molim vas da se prijavite, imate reč, amandman na član 290.
Nešto nije bilo kod sistema ovde …
Narodni poslaniče, sada vas upozoravam vas da ću vam izreći mere opomene. Ili ćemo se ponašati u skladu sa Poslovnikom i nećemo se rugati proceduri i nećemo se izrugivati pravilima koja važe jednako za sve ili ćemo primenjivati one odredbe Poslovnika na koje vi smatrate da možete da ih kršite do daljnjeg, a da neću biti prisiljena da vam izričem mere opomene. To je apsolutno kršenje dostojanstva Narodne skupštine, to što sada radite i nedostojno je predstavnika jedne poslaničke grupe. Poslednje upozorenje imate pred izricanje mere opomene. Izvolite.
U članu 290. predloženog zakonika o krivičnom postupku, što se tiče stava 1. reči: "javnom tužiocu" zamenjuju se rečima: "istražnom sudiji". A u stavu 2. predlažem reči: "šest časova" da se zamene sa: "tri časa". Zašto ovo govorim? Zašto sam to predložio? Zato što mnogi nemaju iskustva kada predlažu zakone. Oni misle kao da će istražni sudija ili tužilac iz Vranja da ide u Suboticu na uviđaj i na lice mesta. Međutim, prema sedištu javnih tužilaštava, sudova i policije, najudaljenije mesto može biti sat vremena da se danas sa automobilom stigne na lice mesta. Zato je potrebno. Kako ćemo mi dozvoliti da se jedna porodica koja se vraća sa mora šest sati drži na licu mesta da decom malom na 35 ili 40 stepeni? Da li je to opravdano? Da li je to predlagač imao u vidu? Nije imao u vidu. Predlažem da se racionalno i odgovorno ponašamo kada predlažemo norme i da procenimo da li je ta norma u skladu sa onim normalnim načinom života, jer tri časa su dovoljna da istražni sudija ili tužilac stigne na bilo koje mesto događaja na svojoj teritoriji, dakle, u pogledu viših tužilaštava i u pogledu osnovnih tužilaštava. Zato smatramo da je ovaj amandman delotvoran, pa predlažem predlagaču da u tom pravcu razmisli, da se skrati ovo vreme, jer se građanima nanosi šteta. Hvala.
Na naslov iznad člana 291. i član 291. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 292. i član 292. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Sreto Perić.
Naslov iznad člana 292. glasi – "Hapšenje pri izvršenju krivičnog dela". Član 292. – svako može uhapsiti lice zatečeno pri izvršenju krivičnog dela za koje se goni po službenoj dužnosti. Da bi ovo moglo da se realizuje i sprovede nije uobičajeno da svako hapsi, nego tačno organi predviđeni i utvrđeni zakonom. Da bi moglo ovo da se primeni stoji kumulativno ispuniti dva uslova. Jedan je da je lice zatečeno prilikom vršenja krivičnog dela i drugo je da se za to krivično delo goni po službenoj dužnosti. Mi smo predložili da se umesto naslova: "Hapšenje pri izvršenju krivičnog dela" i reč:"uhapsiti" menja i da naslov bude – lišenje slobode pri izvršenju krivičnog dela i "uhapsiti" zameni rečima: "lišiti slobode". Ovo smo izveli iz Ustava. Član 28, Ustav ne poznaje hapšenje, nego kaže – lišenje slobode. Prilikom obrazloženja zbog čega sa amandman ne prihvata kaže se da je u članu 2. stav 1. tačka 23) predviđeno tako. Gospodine Ćosiću, ko čita ove amandmane, da li ti koji daju odgovore, pišu, međusobno razgovaraju? Ne bih vam postavio ovakvo pitanje. Nemam nameru lično sa vama da razgovaram, kao jedini predstavnik Vlade u ovom momentu moram da vam postavim pitanje. U članu 2. stav 1. tačka 23) gde se objašnjavaju pojedini pojmovi koji se dalje koriste u ovom zakoniku,kaže se- lišenje slobode je, pa onda definiše šta je to sve lišenje slobode. Vi ste rekli da je u ovom članu predviđeno hapšenje, a nije. Vama hapšenje onako lepo zvuči, pogotovo u predizbornim vremenima, kada kažete – uhapšeno je ovoliko i onoliko, a kasnije ti ljudi budu oslobođeni. Sada će, pojačavajući ulogu i značaj tužioca, verovatno biti veća mogućnost za zloupotrebu i još veću korupciju u pravosudnom sistemu nego što je to do sada bilo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 293. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 294. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Nataša Jovanović.
Gospodine Ćosiću, vama se obraćam iako nemate mogućnost da odgovorite, ali ovo je jedan od najsveobuhvatnijih amandmana koji je podnela poslanička grupa SRS. Odnosi se na pritvor, odnosno zadržavanje osumnjičenog. Ima pet stavova. Taj amandman tačno precizira koja su prava i šta sve može da uradi advokat, odnosno branilac onoga ko je pritvoren i šta je policija dužna da uradi, a naravno i javni tužilac u slučaju da to lice ne angažuje u određenom vremenskom roku advokata, već da mu se dodeli branilac po službenoj dužnosti. Veoma je važno to što smo se mi rukovodili takođe pomenutom Konvencijom o pravima i slobodama čoveka, zato što vi niste predvideli da protiv rešenja o zadržavanju osumnjičeni i njegov branilac imaju pravo žalbe. Mi smo naveli – u roku od šest časova od dostavljanja rešenja. O žalbi odlučuje sudija za predkrivični postupak u roku od četiri časa od prijema žalbe. Ne da nisam zadovoljna odgovorom predstavnika predlagača, odnosno Vlade, nego ovo je neverovatno, gospodine Ćosiću. Znam da u vašem ministarstvu, kao i u Vladi, ljudi koji pišu ova obrazloženja i mišljenja Vlade Republike Srbije moraju najmanje da imaju određenu kvalifikaciju. Verujem da su to ljudi koji su regularno završili visoke škole, pravne fakultete i sada nam dostavljaju ovo. Obrazloženje zašto se ne prihvata ovaj amandman SRS kao da je pisao neko kao Tomislav Nikolić, funkcionalno nepismen, kako je objavljeno na "Vikiliksu" ili taj neko ko je kao on kupio diplomu neke visoko školske ustanove, još se ne zna koje, ali znamo da je kupio neku diplomu. Otkriće se gde je to i šta. Niste imali sluha da prihvatite ovo, jer je veoma važno da se prava svakoga ko se zadržava poštuju na ovakav način kao što smo mi to predvideli. Vi vrlo dobro znate, gospodine Ćosiću, a sada hoćete da primenite tu praksu, da je predsednik naše stranke dr Vojislav Šešelj devet godina u pritvoru, kako oni kažu, u kazamatu u Hagu. Nije dobio rešenje o pritvoru. Objavljena optužnica, sam kupio avionsku kartu. Do dana današnjeg mu ni taj iznos nije refundiran. Seo na avion, otišao u Haški kazamat i brani se već devet godina. Nećemo valjda u krivičnom zakoniku Srbije da primenjujemo takvu praksu, kao što je to u Haškom tzv. tribunalu, gde je dr Šešelj iako bez rešenja o pritvoru i bez mogućnosti na fer i korektno suđenje i na suđenje u razumno roku potukao potpuno Haški tribunal, što vidite i znate i vi i čitava domaća i međunarodna javnost. Trebali ste da prihvatite ovaj amandman, zato što je veoma važan da se štite prava svakog ko ima prava na to da se žali i da podnosi prigovor na zadržavanje u pritvoru. Hvala.
Ovim je iskorišćeno i vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
O ovom predloženom amandmanu prozborio bih nekoliko reči i to poslednjoj rečenici, u poslednjem stavu predloženog amandmana gde je predloženo, da ako osumnjičeni sam u roku od četiri časa ne obezbedi branioca, istražni sudija će mu ga obezbediti po službenoj dužnosti. Napominjem, predloženo je po redosledu koga odredi predsednik nadležne advokatske komore ili lice koje on ovlasti. Smatram da zakonom ne bi trebalo da ovlašćujemo bilo koje fizičko lice, a ne predsednika nadležne advokatske komore da određuje redosled, a još manje lice koje bi bilo određeno od strane predsednika nadležne advokatske komore. U svakom slučaju, bar u pogledu toga, smatram da je mnogo korektniji predlog u samom predlogu zakona sa spiska advokata koji dostavlja nadležna advokatska komora. Ta oblast je regulisana važećim propisima i ne vidim razlog zašto bi se menjao i zašto bi se predsednik advokatske komore ovlastio na nešto na šta do sada nije imao pravo.
Minut i 25 sekundi od vremena poslaničke grupe. (Nataša Jovanović sa mesta: Replika.) Na obrazlaganje narodnog poslanika Srđana Mikovića , repliku? Narodna poslanica Nataša Jovanović. Izvolite.
Gospodine Mikoviću, mislim da niste u pravu zato što smo mi ovo iz svih mera predostrožnosti podneli, jer mi smatramo što je praksa pokazala, da je na delu velika korupcija i sprega između policije i advokata koji se nalaze na pojedinim listama i ovo bi bilo najpravičnije rešenje za svakog osumnjičenog. Opet moram da se pozovem na tu praksu tzv. Haškog tribunala gde postoje oni koji, navodno, treba po službenoj dužnosti, ili kao nametnuti branioci da zastupaju haške optuženike. Setite se Stivena Keja u slučaju ubijenog u Haškom tribunalu, Slobodana Miloševića, pokušaja, što je predsednik naše stranke štrajkom glađu do same ivice života sprečio izvesnog Vander Spula da mu se nametne kao branilac, do najnovijeg slučaja pojavljivanja slavnog haškog generala Ratka Mladića, koga ste isporučili neprijateljima u Haškom tribunalu da mu se izvesni Aksentijević, jel tako, pojavio u sudnici, a da general tog dana, kada je trebalo da se izjasni o toj optužnici, koju su neprijatelji Srbije i srpskog naroda pisali protiv njega, nije znao da se taj pojavljujei koji kaže – sudijo, uvaženo veće itd. Znači, takvi su u dosluhu sa organima koji su u sprezi korupcije. Zbog toga je najnormalnije da neko kompetentan određuje sa te liste ko će da zastupa onoga ko nije u mogućnosti da sam plati svog branioca. To je naša pravna argumentacija.
Zahvaljujem. Narodni poslanici Srđan Miković i Mirko Čikiriz su prijavljeni. Izveolite, redom. Reč ima narodno poslanik Srđan Miković.
U svakom slučaju Predlog zakona kaže – branilac po službenoj dužnosti treba da se odredi po redosledu sa spiska advokata koju dostavlja nadležna advokatska komora. Predloženim amandmanom se dozvoljava voluntarizam predsednika nadležne advokatske komore, jer u predlogu amandmana stoji – po redosledu koji odredi predsednik nadležne advokatske komore. Vi predlažete da predsednik nadležne advokatske komore, svaki put određuje svoj redosled, čak bez obaveze dostavljanja određenog spiska unapred. Ne samo da se ide ka tome, nego koga odredi predsednik nadležne advokatske komore ili lice koga on ovlasti. Znači, predsednik nadležne advokatske komore može da ovlasti drugo lice koje će određivati redosled u svakom pojedinačnom slučaju. Smatram da to nije dopustivo i nije u skladu sa onim za šta se zalažu i svi advokati u svim advokatskim organizacijama. Spisak treba da postoji. Postoji način određivanja samog tog spiska, a nikako ne treba dozvoljavati voluntarizam bilo kom pojedincu da to radi.
Minut i 30 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Mirko Čikiriz ima reč.
Predlog koje je ministarstvo predložilo mislim da ide u cilju iskorenjivanja korupcije i nezakonitih radnji kod odbrane po službenoj dužnosti. Do donošenja ove zakonske odredbe, uopšte se nije poštovala nikakva lista i nikakav redosled. Posebno je to izraženo u zadnjih 10 godina kada su mnogi bivši policijski službenici postali advokati, oni su postali i privelegovani branioci po službenoj dužnosti, zahvaljujući svojim vezama u policiji, upravi za izvršenje krivičnih sankcija, sa ljudima koji su radili u pritvoru, sa čuvarima itd. U svakom sudu ste vi tačno znali branioce po službenoj dužnosti koji vode tzv. pritvorske predmete. Ne zaboravite da je, u slučaju kada se nekome odredi pritvor, to za onog koji je u pritvoru, bez obzira da li je izvršilac ili nije izvršilac krivičnog dela, deluje šokantno. Ljudi su u takvim situacijama spremni da plate mnogo veći novčani iznos da bi bili izvađeni iz pritvora, da bi bili pušteni na slobodu u odnosu na neko regularno stanje. To je ta činjenica koja je maksimalno zloupotrebljavana. Odbijanjem predloga koji je predložila gospođica Nataša Jovanović i zadržavanjem predloga koje je predložilo Ministarstvo pravde, imaćemo jedan pravičan raspored odbrane po službenoj dužnosti. Dati to ovlašćenje predsedniku advokatske komore, to znači da će predsednik advokatske komore najčešće imati svoje miljenike advokate, sa kojima će verovatno deliti novac, a to će omogućiti nastavak korupcije što mislim da nije ničiji cilj. Hvala.
Iskorišćeno je dva minuta od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Petar Jojić. Vreme na raspolaganju predstavnika poslaničke grupe je osam minuta. Izvolite.
Hvala. Ne bih se složio sa ovakvim tvrdnjama koje sam čuo od mojih uvaženih kolega iz razloga što u dosadašnjoj praksi, a postaviću jedno poslaničke pitanje, na šta ću tražiti i odgovor – po regionalnim sudovima i regionalnim tužilaštvima i regionalnim organima policije, hoćete li vi mene da ubedite, drage kolege, da se poštuje onaj spisak po redosledu? Ako vi to, gospodo, možete da mi dokažete, izviniću vam se. Znam samo da se dostavljaju spiskovi nadležnom sudu da odredi lica, odnosno advokate po službenoj dužnosti. Međutim, u praksi se ispostavilo da jedni te isti advokati odlaze u policiju da budu branioci po službenoj dužnosti, da pojedine sudije favorizuju privilegovane advokate koji su veliki krivičari, za ovo su oni specijalisti, ali se u praksi ponavlja. Međutim, nisam bukvalno shvatio, a to vi niste dobro razumeli, da samo treba predsednik advokatske komore da postavlja. Advokatska komora ima upravni odbor. Veća je garancija, pošto se ova varijanta i ovaj metod raspoređivanja nije kontrolisao u dovoljnoj meri, pa ste imali ljude koji se stalno određuju u policiji po rođačkim ili prijateljskim ili kumovskim vezama, ali advokatska regionalna komora ili republička i pokrajinska su nadležne da kontrolišu. Ako smo izabrali predsednika Advokatske komore Vojvodine ili Advokatske komore Srbije, onda je za očekivati da će upravni odbor i predsednik te odgovarajuće advokatske komore da kontroliše, a ne da se dogodi da imate iste advokate. Kolega Mikoviću, vi to nećete da kažete, a to verovatno dobro znate. Ako ne znate nemam razloga da vam zamerim, da pojedini rođaci u policiju idu isključivo po rođačkoj liniji. Molim vas, ovo je ozbiljna stvar. To je leglo korupcije. Policija voli da ima reda. Starešine ne mogu da utvrde šta se dešava. Noću ili po podne, posle radnog vremena se angažuju advokati, da se brane lica po službenoj dužnosti. Po meni, sa mojim iskustvom, pošto sam proverio da ono što smo predlagali 2000. godine nije dalo odgovarajuće rezultate i pre sam pristalica da verujem predsedniku advokatske komore, jer on ima legitimitet – da li je on u Surdulici, ili u Subotici, ili u Vranju, iz Novog Sada ili Beograda, ne zna koje taj u najčešćim slučajevima. Zato je kontrola i filter kod predsednika advokatske komore i on bi trebalo svaka tri meseca da saopštava na upravnom odboru advokatske komore kako je stanje u pogledu angažovanja branioca. Neki se bogate, gospođo Čomić, bogate se neki na ovaj način. Vidim da nisam, čak, dobio razumevanje i od onih koji imaju iskustvo. Gospodin Čikiriz zna šta se događalo u Novom Sadu, kako je policija u oblasti osiguranja pljačkala osiguravajuće društvo. O tome se vode postupci i vodili su se postupci i sve je to povezano. Očekujem da treba zakonodavac ovo da reguliše. Po meni, nije dovoljno da se dostavi samo redosled advokata, nego da kontroliše advokatska komora kako je na delu i na licu mesta, na terenu. Iz Novog Sada, kako se radi u Vršcu? Kako se radi u Pančevu, Zrenjaninu i Mitrovici? Iz Beograda? Kako se rešava u Nišu, Kragujevcu, Užicu, Valjevu i da ne nabrajam? Po meni, ne morate vi da prihvatite ovo moje mišljenje, samo, ja znam, to je širok prostor i mogućnost za korupciju. Zato pomozimo rukovodstvu policije, predsedniku suda i onima koji treba to da primenjuju, da kontrolišu, a advokatska komora i predsednik advokatske komore, sa upravnim odborom, da posveti veću pažnju nego što je to do sada. Hvala.
Iskorišćeno je četiri minuta i 30 sekundi od vremena predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Mogao bih da se složim sa dobrim delom diskusije kolege Jojića, ali to ne piše. Znači, samo je tu problem, što u predlogu amandmana to ne piše. U predlogu amandmana piše – po redosledu koga odredi predsednik nadležne advokatske komore ili lice koje ona ovlasti. Znači, predlog amandmana čak ni ne predviđa postojanje spiska. Redosled određuje fizičko lice, jedan pojedinac, ili lice koje on ovlasti. Lepo je ovo što je ispričano, da upravni odbor advokatske komore treba da kontroliše i predsednika advokatske komore da kontroliše i sve je apsolutno u redu po pitanju diskusije. Ovde je samo problem što u predloženom amandmanu to ne piše. Bolje je ono što je napisano u Predlogu zakona od onoga što je napisano u predlogu amandmana. Samo to pričam. Sve ovo u pogledu kontrole, da li se poštuje zakon ili se ne poštuje zakon, da li se ide po tom spisku ili ne, po spisku treba da se ide. Mislim da je to nesporno. U Predlogu zakona se kaže da ide po redosledu sa spiska advokata. Znači, daj da usvojimo takav zakon, kako je predloženo, a onda, u postupku kontrole izvršenja zakona, da vidimo da li i predsednik nadležne advokatske komore, upravni odbor i svi ostali to kontrolišu i da li treba i mi da vidimo da li se poštuje zakon i svi propisi. Samo govorim, važno je ono šta piše i moja diskusija je u okviru toga šta je napisano u Predlogu zakona i šta je napisano u predlogu amandmana.
Iskorišćeno je minut i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. (Nataša Jovanović, s mesta: Replika!) Nemate pravo na repliku, svi čitamo amandmane, ništa uvredljivo i ništa nejasno nije rečeno. Ko pažljivo prati dijalog može da bude [[Nataša Jovanović, s mesta: Kako nemam pravo na repliku, moj je amandman?]] Narodni poslanik Petar Jojić ima pravo na vreme. Ja objašnjavam zašto narodna poslanica Nataša Jovanović nema pravo na repliku, a vi imate tri minuta i 30 sekundi kao predstavnik. Izvolite.
Vidite, meni nije jasno kako to da mi nemamo poverenja u predsednika advokatske komore i kako to da ne može da se podrazumeva da predsednik advokatske komore ima imenik advokata. Pa ima imenik advokata i mora da ga prati, ne mora njemu sve ovde da se piše. To se reguliše i statutom, ali u svakom slučaju se podrazumeva da advokatska komora poseduje imenik advokata iz koga treba da se rasporede i odrede ljudi. Ako bi mi ovde trebali da proveravamo predsednika advokatske komore, koga bira sedam hiljada advokata, ili u Beogradu tri hiljade i trista, to je zaista ne potrebno. Bolje je ovo, neka to radi predsednik advokatske komore, a on odgovara. Bude li otkriven da je montirao rođacima, prijateljima, kumovima i da je u pitanju korupcija, zna se šta se dešava, on mora snositi sankcije. Opet želim u najboljoj meri i nameri da pre svega prekinemo sa praksom, jer ništa nismo dobili bolje ako ovo ostane u zakonu, ništa bolje. Izvolite, gospodine Mikoviću, idite u Pančevo, uzmite redosled i videćete koliko imate, možete na prste da ih nabrojite, koji se stalno angažuju, branioci po službenoj dužnosti, ili ih angažuje Centar za socijalni rad. Ima i advokata koji nema šanse za deset godina da budu advokati po službenoj dužnosti. Onda ne možemo ni za te ljude da kažemo – oni su nepismeni i nisu stručni da nekoga brane. To bi bila diskriminacija čista. Imao sam dobru nameru, a na većini je stvar hoće li usvojiti ovakav amandman ili neće. Hvala vam.
Iskorišćeno je dva minuta od vremena predstavnika poslaničke grupe, a na raspolaganju je još minut i 30 sekundi. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
U okviru vremena. Moram da kažem da dobru nameru ne sporim i verujem iskreno da je vaša namera bila dobra. Međutim, ukoliko usvojimo predlog amandmana u ovom delu, onda će predsednik nadležne advokatske komore ili lice koje on ovlasti biti vlastan da sam određuje redosled. Nigde ne stoji da će sve advokati biti ravnomerno zastupljeni ili da će svi advokati biti pobrojani. Ne, usvajanjem vašeg amandmana, redosled može da odredi predsednik nadležne advokatske komore, gde može da određuje tri advokata pa u krug, ili jednog advokata pa u krug. Znači, govorim opet šta je napisano. Ne sporim dobru nameru da ste hteli da svi budu ravnopravno zastupljeni, ali to ne piše. Znači, mi ovog trenutka nemamo ispravku amandmana da bi to bilo dopunjeno i da bi eventualno mogao da vas podržim. Znači, u ovom delu, ako redosled određuje jedan pojedinac ili, još gore, lice koga on ovlasti, onda nismo ništa uradili. Onda ne postoji obaveza uopšte dostavljanja bilo kog spiska i onda ne postoji mogućnost zloupotrebe od strane predsednika nadležne advokatske komore, jer usvajanjem ovog amandmana vi dajete njemu "kart blanš", da određuje koga hoće i ne može niko da ga prozove. Apsolutno niko ne može da ga prozove, jer biste mu zakonom dali to ovlašćenje. Ne sporim da je vaša namera bila dobra.
Iskorišćeno je minut i 50 sekundi od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Petar Jojić ima reč, a na raspolaganju je minut i 30 sekundi.
Kolega, prekinimo sa dosadašnjom praksom. Više imam poverenja u predsednika advokatske komore, koji mora da polaže račune upravnom odboru, i ostalim komorama regionalnim, nego da dosadašnju praksu imamo, u kojoj je korupcija i kriminal dubokih korena. Tu je u pitanju ono što želim da se postigne novim rešenjem.
Narodni poslanik Mirko Čikiriz ima reč. Izvolite.
U pogledu ocene kakva je sada odbrana po službenoj dužnosti i kakve su sve zloupotrebe, u potpunosti isto mislimo i kolega Miković i kolega Jojić i ja. Predlog zakona uspostavlja upravo balans, jer mnoge uvažene kolege kada su pričale o širim ovlašćenjima i tužioca, o ovlašćenjima suda itd, pričalo se o potrebi da se spreče zloupotrebe ovlašćenja. Ovde je sprečena zloupotreba ovlašćenja javnog tužioca, na taj način što je javni tužilac dužan da poštuje listu advokata i nikoga ne sme da preskoči, jer ako to uradi onda će biti prozvan na odgovornost, a nije po amandmanu predložen taj balans, kontrola predsednika advokatske komore koji može, kako je kolega Miković rekao, sa nekoliko prijatelja advokata odmah da uspostavi korupcionaške veze, da stalno predlaže kao branioce po službenoj dužnosti. Bez sumnje u vašu dobru nameru, ovo bi zaista otvorilo put nastavku korupcije, što sigurno nije ničija namera, ne verujem ni vaša, ni Ministarstva, i zbog toga ovaj amandman zaista ne sme da bude prihvaćen.
Iskorišćeno je minut i 20 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 296. narodni poslanik Sreto Perić jednim amandmanom predložio je da se u čl. 296, 297, 298, 299, 300, 301, 302, 303, 305, 306, 307, 308, 309, 310, 311. i 312. reči: "javnog tužioca" u datom padežu zamene rečima: "istražnog sudije" u odgovarajućem padežu. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Videli ste koliko smo racionalni. Jednim amandmanom pokušavamo da intervenišemo u 16. članova. Analizom važećeg Zakona o sudijama, Zakona o tužiocima, nadležnostima njihovim, mreži, analizom predloženog Zakona o krivičnom postupku, Zakona o parničnom postupku, da se zaključiti da neko ko je bio zadužen za sprovođenje reforme pravosuđa prvo je napravio procenu koliko ima poslušnih sudija i tužilaca, pa je onda odredio njihov broj. Naravno, posle je uz proceduru izvršen prijem i raspored. Ostao je određen broj tužioca za koje se pretpostavilo da neće biti poslušni, koji nisu izabrani i sada iz budžeta Republike Srbije se izdvajaju ogromna sredstva za njihovu naknadu. Znate da niste to dobro uradili. Na drugoj strani ste videli da određen broj sudija, pa naravno i tužilaca, ne mogu da postignu sve ono što se pred njih postavlja na osnovu zakona. Pogotovo što Evropski sud za ljudska prava vrlo često kaže da se odugovlači u postupku i da se suđenje ne odvija u razumnom roku. Vi onda pokušavate određene nadležnosti sa suda da prenesete na javne tužioce. Tužilac je državni organ. Po svojoj definiciji, on ne može da pruži stranci, ne može da bude objektivan u onoj meri u kojoj bi to bio sud.Mi se ne slažemo sa tim, nismo saglasni da istražnu ulogu obavlja tužilac. Smatramo da će, opet zbog određenog broja tužilaca mi uopšte ne tvrdimo da su svi takvi, ima tamo i časnih ljudi ali ima i onih tužilaca čije krečenje kuće i stanova plaćaju neki drugi ljudi, ukoliko ostane ovakvo rešenje, prava mnogih će biti ugrožena, kao što su danas ugrožena prava velikog broja Srba i članova SRS koji pored sobe imaju jedan natpis – budemo pucali…
Vreme. Zahvaljujem. Na član 297. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Reč ima gospodin Miković.
U Predlogu zakona, u prvom stavu se navodi: "Naredba o sprovođenju istrage dostavlja se osumnjičenom i njegovom braniocu, ako ga ima, zajedno sa pozivom odnosno obaveštenjem o prvoj dokaznoj radnji kojoj mogu prisustvovati". Ukazujem da tu nije dovoljno tekst Predloga zakona jasan, da li se okrivljeni i njegov branilac obaveštavaju o prvoj dokaznoj radnji ili tek o prvoj dokaznoj radnji kojoj oni mogu da prisustvuju? Predlog amandmana je da se naredba o sprovođenju istrage dostavlja osumnjičenom i njegovom braniocu, ako ga ima, zajedno sa pozivom odnosno obaveštenjem o prvoj dokaznoj radnji i njoj oni mogu prisustvovati. Znači, predlogom mog amandmana se traži da budu obavešteni i okrivljeni i branilac uopšte o prvoj dokaznoj radnji koja je u postupku i da toj prvoj dokaznoj radnji oni mogu prisustvovati, a ne da budu obaveštavani o nekoj drugoj, trećoj, petoj dokaznoj radnji kojoj oni mogu da prisustvuju prvi put. Mislim da je to jako važno. Opet moram da kažem da u pregledu amandmana i u izveštaju Vlade nije doslovno naveden sam tekst amandmana nego je greškom napisano: "o pravnoj dokaznoj radnji", a ne: "o prvoj dokaznoj radnji", kada je citiran moj amandman. To ukazujem kolegama narodnim poslanicima koje ubeđujem da glasaju za moj amandman u danu kada budemo odlučivali. Hoću da ukažem i na obrazloženje da ne bi trebalo prihvatiti amandman zato što se naredba o sprovođenju istrage može doneti i neposredno posle prve dokazne radnje koja može biti preduzeta i u cilju da se utvrdi identitet učinioca. Samo ukazujem na odredbe Predloga zakona, ne u vezi istrage nego u vezi predistražnog postupka, naročito ovlašćenja organa predistražnog postupka, gde je u članu 286. definisano da i u tom delu postupka mogu da se preduzimaju potrebne mere u vezi sa utvrđivanjem istovetnosti lica. Znači, ono što se tiče utvrđivanja identiteta ne mora da bude u samom momentu pokretanja istrage nego i u prethodnom toku. Druga stvar, sam predlog amandmana nije izričit, da osumnjičeni i njegov branilac moraju da prisustvuju toj radnji. U svakom slučaju, oni treba da budu obavešteni. Samo pismeno koje krene prema osumnjičenom i njegovom braniocu, mislim da to pismeno treba da sadrži i obaveštenje o prvoj dokaznoj radnji i obaveštenje da se njoj može prisustvovati. Da li će neposredno i prisustvovati ili neće, to je drugi deo priče. Mislim da, u načelu, ukoliko pravimo predlog zakona, treba da idemo ka onom idealnom, ali usvajanjem amandmana ne postoji mogućnost opstrukcije postupka i da se zakoči zato što, eventualno, neko od ove dvojice nije došao ili nije prisustvo-vao dokaznoj radnji. Zbog toga ne vidim smetnju zašto se ovaj amandman ne bi usvojio.
Gospodin Ivan Andrić ima reč.
Iskoristio bih deo kao predstavnik poslaničke grupe, da ukažem na svu farsičnost koja se ovde dešava i koja je jasna nama koji u ovoj sali sedimo. Pošto je vladajuća većina pretvorila ovo u konferenciju za štampu poslanika koji sede u sali, mislim da je naša dužnost da objasnimo i građanima o čemu se radi. Naime, mi smo prinuđeni da diskutujemo o amandmanima koje smo podneli, od kojih su mnoga obrazloženja za odbijanje ili prihvatanje lažna. I kolega Miković je malo pre rekao, vi ste to nazvali "pogrešno su citirana", a nije, lažna su. Moj amandman, koji glasi: posle stava 1. dodaje se novi stav 2. odbijen je zato što se njime briše stav 6, po obrazloženju Vlade. Ali, mi nemamo sa kim da razgovaramo ovde zato što ispred predsedavajućeg sedi ilileži čovek za koga znamo da pripada ministarstvu, ali njegovo prisustvo je besmisleno, pošto on ne može da se javi za reč. Znači, ovo sve se izvodi samo zbog toga što postoji prenos i time je ova rasprava potpuno obesmišljena. Kada gospodin Miković kaže da želi da ubedi kolege poslanike da glasaju za njegov amandman, gospodine Mikoviću, ovih 16 poslanika koji sede ovde ne mogu da izglasaju nijedan amandman, a ukupno ima šest predstavnika iz vladajuće većine, kojima pretpostavljam da ste želeli da se obratite. Gde su oni, ne znam. Gde je ministarka, od koje biste možda mogli da dobijete odgovor, ne znam. Zašto mi sve ovo radimo, osim da bi nas građani gledali, a to svakako nema nikakav direktan uticaj, to takođe ne znam. Pošto je odluka vladajuće većine da ignoriše ovu situaciju i da se ponašamo kao da je sve u redu i da je sve normalno, mislim da je moja dužnost kao opozicionog poslanika bila da upozorim na ovo. Mnoge kolege su govorile, jako su ozbiljne stvari i argumenti ovde korišćeni. Čemu sve to, osim da bi bili na Drugom kanalu RTS, ukoliko nema neke utakmice ili nekog drugog kuglaškog takmičenja ili čega već.
Reč ima gospodin Srđan Miković.
Uz sve argumente uvaženog kolege koji smatra da je u pravu, ja smatram da nije u pravu i da je dužnost i obaveza svakog od nas narodnog poslanika da pokuša da ubedi druge kolege u opravdanost određenog amandmana. Moram da kažem, u odnosu na podnete amandmane, od prihvaćenih šest amandmana od strane Vlade, dva amandmana su prihvaćena i o tome smo obavešteni. Uspeo sam jedan amandman da predložim preko Odbora za pravosuđe i državnu upravu i ta amandman je u proceduri. To je amandman na član 73. gde u stavu 1. sam predložio da branilac može biti samo advokat, a njega može zameniti advokatski pripravnik u skladu sa Zakonom o advokaturi, ako se postupak vodi za krivično delo za koje se po zakonu može izreći kazna zatvora u trajanju do pet godina, a u postupku pravnog leka branilac može biti samo advokat. Upravo zato što sam se trudio na Odboru za pravosuđe, to je dobilo većinu i taj amandman je u proceduri i ovde će biti odlučivano o tome na plenumu. Tada ćemo se međusobno ubediti da taj amandman i prođe. Iskreno se nadam da hoće zato što, na primer samo tim amandmanom ćemo dozvoliti mogućnost da advokatski pripravnik koji danas radi i koji može da ide pred krivični sud i da učestvuje u krivičnom postupku i moći će da učestvuje u krivičnom postupku do 1. septembra naredne godine. Neće se desiti situacija da posle 1. septembra naredne godine bude onemogućen da učestvuje u krivičnom predmetu. Zbog toga obrazlažem zašto treba da se trudimo sve dok se ne završi rasprava u pojedinostima da svaki argument koji možemo iznesemo ovde u raspravi. Nadam se da upravo ova argumentacija po pitanju člana 73. će proći i da ćemo imati većinu u danu kada budemo odlučivali da takva jedna stvar prođe i da imamo mogućnost da mladi ljudi koji su opredeljeni životno da stiču sredstva za izdržavanje svoje i svoje porodice iz advokature budu osposobljeni tokom rada sa principalom u roku od te dve godine, da kada budu samostalni advokati, kada budu određivani na spisak advokata koji će braniti po službenoj dužnosti, mogu i da budu osposobljeni, a ne da ne znaju kako da uđu na vrata. Zbog toga smatram da svaki amandman treba ovde detaljno obrazlagati i siguran sam da svi vi koji ste prisutni ovde u sali ćete biti u prilici da sa kolegama porazgovarate i da prenesete bar deo ove argumentacije koja može da bude podloga za odlučivanje.
Gospodin Andrić Ivan. Ne, nemate pravo na repliku.
Rekao mi je da nisam u pravu. Šta je veći osnov za repliku od toga?
Izvolite, dozvoliću.
Naravno da ćete dozvoliti, vi samo otimate pare. Gospodine Mikoviću, taj igrokaz, moja namera nije bila da sa vama polemišem. Mislim da više to sebi radite, to što sada izvodite, nego što nama objašnjavate, pa ćete sami snositi posledice toga, a punoletni ste pretpostavljam, pa ste i sposobni da odlučujete u svoje ime. Ono što je očigledno to je da me niste shvatili. Ovde nema poslanika. Ako nas prebrojite, to sam vam rekao, znači da nije bilo potrebe da vi meni objašnjavate zašto je važno da se obrazlažu amandmani. To ja razumem, ali vam kažem da nemate kome, pošto nije bila tu ministarka, kolega poslanika nema, ne interesuje ih ova tema, rade nešto važnije, razmišljaju o javnoj svojini, ne znam ni ja čemu, pa sam ukazao na besmislenost vašeg ponašanja što ste vi kasnije to i potvrdili. Drago mi je da se gospođa ministarka vratila, pa ćemo sada moći, nadam se da ćete imati ka kome da usmerite i ove svoje primedbe da vam je amandman odbijen, a da obrazloženje nije odgovaralo onome što ste vi u stvari predložili. Ohrabrujem vas u nameri, naročito iz razloga što i ja imam isto iskustvo sa obrazloženjem amandmana.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Što se tiče amandmana uvaženog kolege Mikovića, mislim da, budući da se ovde uvodi jedan novi institut, da se sprovodi istraga protiv nepoznatnog učinioca krivičnog dela, da taj amandman u sklopu celokupnog duha zakonika ne bi bio celishodan. Dobro je da se ministarka pravde vratila. Mislim da ne zaboravimo, korektnosti radi i javnosti, ministar pravde je jedan od retkih ministara koji je 99% od vremena posvećen raspravi i zaista prisutan na svim raspravama. Sinoć smo do kasno radili i bez TV prenosa. Bez obzira što sam poslanik vladajuće većine, pokušao sam da u domenu vlasititih mogućnosti ubedim Ministarstvo pravde da prihvati nekoliko amandmana opozicionih poslanika i zaista ne razumem ovakav nastup uvaženog kolege koji je govorio pre kolege Mikovića o tome da mi ovde držimo konferenciju za novinare i da pričamo nešto što uopšte nema smisla, što uopšte nije tačno. Ovde su uglavnom ljudi koji nastupaju ispred struke i nisam prepoznao ni u jednom jedinom nastupu kolega koji se ozbiljno bave ovom materijom da im nije zajednička namera da u konačnom tekstu zakona imamo najbolji mogući zakon, tako da, koristiti TV prenos, a ne prisustvovati sednici onda kada nema TV prenosa da se održi neko slove vladajućoj većini mislim da je malo nekorektno. Hvala.
Na član 299. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Miloš Aligrudić, Milica Radović i Miroslav Petković. Reč ima gospođa Radović.
Ovim amandmanom predložili smo tri nova stava u članu 299, jer smatramo da je nužno da neke radnje u istrazi preuzme sud. To su tzv. hitne sudske radnje onda kada postoji opasnost da one više neće moći da se ponove na glavnom pretresu zbog toga što, primera radi, svedok je ili bolestan ili prilično star, ili postoji neki drugi važan razlog zbog čega on neće moći da se pojavi na glavnom pretresu. Onda smo predvideli dve varijante, da ukoliko sudija za prethodni postupak prihvati predlog branioca i njegovog advokata da onda branioca i njegovog advokata pozove da prisustvuju izvođenju tog dokaza, a ukoliko odbije takav predlog, da onda o tom istom predlogu odlučuje veće neposredno višeg suda, odnosno neposredno viši sud u veću sastavljenom od troje sudija. Sve ovo govorimo zbog toga što smatramo da je neophodno predložiti veću nadležnost sudije za prethodni postupak, prvenstveno zbog toga što je tužilačka istraga, prvenstveno zbog toga što dokaze koje tužilac preuzima, odnosno koje prikuplja mogu da budu usmereni isključivo na njegovu odluku da li će podići optužnicu ili ne. Znači, dokazi koje tužilac, po hiljaditi put danas ponavljam, prikuplja u istrazi ne bi smelo da budu upotrebljeni na glavnom pretresu i da u daljem toku krivičnog postupka, jer oni isključivo imaju jedan jedini cilj, a to je da dokažu da li postoji dovoljno dokaza za podizanje optužnice ili ne. Smatram da je ovde, ukoliko nam je cilj pravda, ukoliko nam je cilj dolaženje do efikasnijeg i pravičnijeg postupka neophodno da ovaj amandman prihvatimo.
Na član 300. amandman zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Miloš Aligrudić, Milica Radović i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Krivični propisi su ogledalo demokratije, gospođo ministar. ako se vi u ovo vaše ogledalo ogledate, Boga mi ćete videti nakazu u odrazu. U članu 300, kada je reč o saslušanju svedoka od strane javnog tužioca, kaže se da može da se ispita svedok i bez pozivanja osumnjičenog i njegovog branioca, ali da se onda sudska odluka ne može zasnivati isključivo ili u odlučujućoj meri na iskazu takvog svedoka. To samo zvuči razumno, ali to definitivno nije razumno. Vi na taj način praktično omogućavate da se i na iskazu takvog svedoka zasniva presuda. Ako ste hteli da uvodite elemente američkog krivičnog zakonodavstva u domaći pravni sistem, onda budite pošteni pa ga uvedite do kraja. U SAD ne postoji mogućnost da se i jedna presuda ikakva donese, a da se nije omogućilo okrivljenom to jest branjeniku difendentu, da sasluša uzimanje iskaza od svedoka. Znači, to apsolutno nemoguće, može sprovesti tužilac istragu, može tužilacu istrazi i da ispituje svedoke, može ima pravo i tamo ima i ovde, da mu to služi kao orjentir u glavnom postupku, da na osnovu iskazasvedoka utvrdi, da li mu taj svedok valja na suđenju, al ne može se mora potpuno biti isključeno. Naš amandman to potpuno isključuje, nema donošenje sudske presude ukoliko se svedok saslušava bez prisustvo okrivljenog njegovog branioca. Na član 300. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Da li neko želi reč? (Da.)
U članu 300. u stavu 4. je predviđeno, da "ako osumnjičeni ima branioca, javni tužilac će, po pravilu, pozivati odnosno obaveštavati samo branioca". Amandmanom sam predložio da "ako osumnjičeni ima branioca, javni tužilac će po pravilu pozivati odnosno obaveštavati i osumnjičenog i branioca. Govorim, to se radi po pravilu, znači i jednog i drugog, sve ostalo ostaje isto, "ako je osumnjičeni u pritvoru, a dokazna radnja se preduzima van sedišta suda, javni tužilac može odlučiti da li je potrebno prisustvo osumnjičenog. " Znači, pokušavam da ovde proširim pravo okrivljenog bar u smislu da po pravilu treba da bude obavešten. Ne radi se uvek o izabranom braniocu, neki put se radi o postavljenom braniocu po službenoj dužnosti, a u toj situaciji okrivljeni, pitanje da li će biti ili neće biti obavešten, znači, neće biti obavešten. Kažem da po pravilu bude obavešten. Dozvoljavajući da u određenim situacijama ukoliko potrebe postupaka su drugačije, da i ne bude obavešten. Ali, dajte da utvrdimo da po pravilu bude ono što je šire i povoljnije za okrivljenog, a da izuzetak bude ono što dovodi ipak okrivljenog u drugačiju situaciju. Znači, još jednom ukazujem ne radi se uvek o postojanju izabranog branioca u postupku u koga onda ne sumnjam da sam okrivljeni ima neograničeno poverenje da prisustvuje samnom. U tom smislu predlažem da se usvoji amandman ni na koji način ništa ne zaključavamo u Predlogu zakona da ne može i ovako i onako.
Na član 302. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Miloš Aligrudić, Milica Radović i Miroslav Petković. Reč ima gospođa Radović.
Ovaj član 302. na koji smo mi imali potrebu da intervenišemo je izuzetno loš. On je loš član iz više razloga i pokušaću u najkraćem da objasnim u čemu je njegova suština. Radi se o preuzimanju dokaznih radnji u korist odbrane. Onda kada okrivljeni i branilac predlože javnom tužiocu da preuzme određenu dokaznu radnju, zato što on nije u mogućnosti da to uradi sam. Javni tužilac ima mogućnost da je odbije i da je naravno, ne preuzme. Ako je odbije onda imaju oni pravo da se obrate tužiocu, odnosno sudiji za prethodni postupak kome se daje samo jedna opcija, a to je da taj predlog usvoji. Šta ukoliko ga odbije? Takvo rešenje ne postoji ovde. Takvih slučajeva će biti najviše. Znači, branilac i njegov okrivljeni neće imati čak ni mogućnost proceduralne prilike da na takvu neku odluku se žali. Jednostavno ovde u ovom amandmanu, ovaj amandman predstavlja po našem mišljenju deo organske celine sa amandmanom ko je predložen na član 299. gde se povećava uloga sudije za prethodni postupak. To nam je namera i u ovom članu i predložili smo, da ako javni tužilac odbije predlog za preuzimanje određene dokazne radnje, da sudija za prethodni postupak to mora da uradi. Znači, da uradi ukoliko mu je u interesu dolaženje do pravde, do pravičnog rešenja. Ovo sve govori u kontekstu toga što na čvrstim dokazima i argumentima zastupa svoj stav, da su stranke u ovakvom definisanom krivičnom postupku izuzetno ne ravnopravne. Po ko zna koji put sam ovo ponovila i mislim da ovaj član 302. kako je definisan to i potvrđuje.
Na član 303. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković koji ima reč.
U članu 303. predložio sam da se odredi i koliko treba da traje taj određeni rok u stavu 2. i predložio sam da bude rok, ne kraći od 8 dana. Naime, u članu 302. rokovi su svi određeni na po 8 dana, u pogledu samog postupanja javnog tužioca i u stavu 1. člana 303. je definisano da je javni tužilac dužan da osumnjičenom koji je saslušannjegovom braniocu omogući da u roku dovoljno za pripremanje odbrane razmotri spise i razvede u predmete koji služe kao dokaz. I tu je vlasan javni tužilaca da određuje rok koliki on smatra da je dovoljan za pregledanje. Zatim, nakon razmatranja spisa i razgledanje predmeta javni tužilac će pozvati osumnjičenog i njegovog branica, opet da u određenom roku stave predlog za preduzimanje određenih dokaznih radnji. Uveren sam da u većine slučajeva će javni tužilac određivati rokove koji su primereni i za pregledanje spisa i za dostavljanje predloga za, koji će se izvesti tokom istrage. Ali napominjem da posledice upravo ovog roka iz stava 2. su definisane u stavu 4. Ako predlog iz stava 2. ovog člana bude odbijen ili ako osumnjičeni ili branilac ne postupi u skladu sa stavom 2. ovog članajavni tužilaca će odlučiti o završetku istrage. Znači, istraga može da se završi, u tom smislu sam mislio da je korisno opredeliti da taj rok ne bude kraći od 8 dana, u suženijim slučajevimaverovatno će i sam tužilac određivati duži rok, ali upravo zato da ne bi došli do mogućnosti volonterizma samog postupajućeg javnog tužioca da odredi rok od dan, dva ili tri ili nešto što ne može da, našta ne mogu da odgovore okrivljeni i branilaca, u tom smislu sam smatrao da je korisno.
Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman koji je na član 305. podneo narodni poslanik Srđan Miković. Zakonodavni odbor smatra da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na Glavu XVI, odeljak 2. i na članove 313. do 330. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč?(Da.)
Ovaj deo se odnosi na sporazum javnog tužioca i okrivljenog. Ovo je sa aspekta SRS apsolutno ne prihvatljivo kao pravna kategorija, ovo je preuzeto iz anglo-saksonskog pravnog sistema i ovo je bukvalno tribunalizacija našeg pravosudnog sistema. Mi tvrdim oda će ovo, ovo već postoji u krivičnom zakonu na izvestan način, zakonu o krivičnom postupku i to ste vi napisali u vašem obrazloženju, ali bez obzira na tu činjenicu mi smatramo da ovo nikako ne bi smelo da bude pravna kategorija i da se na ovaj način menja pravni sistem u Srbiji. Vi kažete, da ovo postoji sporazumi između tužioca i okrivljenog da postoje kao kategorija i uporednom pravu itd. Naravno, to su vaši argumenti zato što vi prihvatate sve što vam se naloži, mi to ne prihvatamo i na žalost nemam dovoljno vremena da objasnim na mnogo primera kako se zloupotrebljava ovaj institut i kako je prosto ne prihvatljivo znate da neko izvrši krivično delo sa tužiocem i onda može da radi ono što tužilaca od njega traži zato što nije prihvatio recimo neku nagodbu, Momčilo Perišić je dobio 27 godina presudu u Haškom tribunalu. Naravno, imamo mnogo primera i u srpskom pravosuđu, nadam se da će biti vremena po nekim drugim amandmanima. Evo samo na kraju, želim da obavestim samo javnost Srbije da na Jarinju više nema one parole "stop, budemo pucali KFOROVE" skinuli su je Srpski radikali i našli su načina da pređu kod Srba na severu Kosova i Metohije i sad su na putu za Zvečan. Hvala.
Na član 313. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Miloš Aligrudić, Milica Radović i Miroslav Petković. Reč ima gospodin Petković.
Hvala gospodine predsedavajući. Član 313. uređuje sporazum o izvršenju krivičnog dela, odnosno priznanju krivičnog dela, kako je to ovde formulisano. Ali, kako? Tako što zakon ne predviđa ograničenje sporazuma o krivici. I šta će to značiti u praksi? Znači, da se stvorena mogućnost za sklapanje sporazuma u pogledu bilo kog krivičnog dela. Tužilac i okrivljeni sednu lepo, dogovore se, i kada je u pitanju krivično delo silovanja, pedofilije, trgovine ljudima, teškog ubistva, bilo kog krivičnog dela predviđeno krivičnim zakonom. U vašem obrazloženju, vi ste naveli da odbijate ovaj amandman zato što u uporednom pravu i u praksi se pokazalo da je ovo izuzetno dobro. Zaista ne vidim ni jedan razlog da se u ovaj član doda još jedan stav koji je predložila DSS da se sporazum o krivičnom delu granice za krivična dela do 12 godina kako je to bilo u prethodnom zakonu. Mislim da je to predstavljeno na mnogo bolji način zaštititi sve nas, a da ne dozvolimo da se to pretvori u farsu, trgovinu, u one ljude koji imaju dovoljno novca, dovoljno sredstava i mogućnosti da izvrše raznorazne pritiske i da sebi omoguće da se na osnovu sporazuma izvuku od izvršenja izdržavanja krivična sankcije koju zaslužuju na osnovu izvršenja tog krivičnog dela. Imali ste razumevanja do sada, prihvatili ste niz naših amandmana, mislim da i ovaj stari ništa neće pogoršati loš i onako loš Predlog zakonika o krivičnom postupku. Hvala.
Na član 313. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Ivan Andrić i Bojan Đurić. Reč ima gospodin Ivan Andrić.
Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Prvo, nisam hteo da oduzimam vreme malo pre javljajući se za repliku, ali gospodinu iz SPO ono što svako od nas govori ovde najbolje ogledalo svakoga od nas, tako da ukoliko vi vidite kao televizijski prenos kao mesto gde ćete se promovisati, svaka vama čast. Mi iz opozicije ga vidimo kao mesto na kome ćemo pokušavati da kažemo nešto što nije moguće na drugačiji način i kao jedan od osnovnih stubova o demokratiji u Srbiji u kome smo se, ja sam do ove vaše replike malo pre mislio zajedno, a sada sam siguran za koje su se neki od nas borili tokom 90-ih godina. Ako vam smeta prenos, ukinite ga. To je vaše pravo. Svašta ste uradili kao vladajuća većina. Ne znam šta vas sprečava da i to uradite. Poštovana gospođo Malović, mi smo podneli amandman, probali smo da ne opterećujemo zakon podneli smo samo četiri amandmana, ako se ne varam. I ono što je na našu žalost, mislimo da nisu iako ih je bilo malo nisu na adekvatan način od strane ljudi iz ministarstva obrađeni, to vidimo iz obrazloženja. Evo, da ne bi čekali i da ne bi trošili vreme kasnije, obrazloženje odbijanja našeg drugog amandmana je on u suprotnosti sa rešenjem koje je preskočeno u zakonu. Tome služi amandman, prosto da promeni rešenje koje je predloženo zakonom. Tako da, hajde da kažemo, ja naravno ne mislim da je to vaša odgovornost, ali mislim da je odgovornost ljudi iz ministarstva. Što se tiče ovoga član 313. mi smo podneli amandman i to na bazi preporuka naših kolega iz stranke ili kolega iz života nije važno, koji se bave krivičnim pravom i dozvolite samo da vam objasnim jednu nelogičnost. Naime, ovim predlogom, a i prethodnim dopušteno je da se nagodba da govorim kolokvijalnim jezikom izvrši na prvom ročištu ili u trenutku kada se optuženi izjašnjavao krivici i to je načelno u redu i po pravilu treba da bude tako. Ono što se dešava to je da kada postoje suđenja za organizovane grupe i kada je vođa grupa jedan ili dva a oni nisu dostupni organima pravosuđa u Republici Srbiji, tada se suđenje celoj grupi odvija u sudstvu tih vođa grupa. Formalno pravno ukoliko se ostali optuženi tog trenutka ne ponude nagodbu, što oni često nisu u prilici da čine zato što seplaše za svoj život ukoliko je reč o teškim krivičnim delima, plaše se za život svoje porodice ili nije važno, zato što su prvooptuženi koji su obično i najjagresivniji i najopasniji ako tako mogu da kažem. Nisu dostupni organima pravde, vidimo i sami šta se dešava ili bar ono što je pretpostavka policije koliko je nama poznato koliko ubistava koja se dešavaju danas u Beogradu. Dakle, i kada prvooptuženi postane dostupan organima pravosuđa, po pravilu koje se sada dešavalo i u slučaju Legije, u slučaju ovih što su uhapšeni sada za organizovani kriminal, Simović itd, oni po pravilu traže da se suđenje ponovi, kada postanu dostupni i u velikoj većini slučajeva, tako treba i da ostane, sudski proces se za njih ponavlja. Formalno pravno oni time stiču pravo da prihvate ili ponude nagodbu tužiocu, iako to pravo nema niko drugi ko je od početka dostupan organima pravde. Mi smo u tom slučaju podneli amandman, pre svega želeći da skrenemo pažnju na takvu jednu nepravednost koja postoji, ukoliko je moguće, da se takva vrsta nepravde isprave. Mi nismo hteli ovo da objašnjavamo do detalja, mi smo rekli i naš amandman kaže da u izuzetnim slučajevima dopušteno je sudskom veću da i u izuzetnim slučajevima ukoliko to je u interesu suđenja, pravde, da se nagodi sa optuženim i posle, i time smo dali svu vlast u ruke sudu, pošto znamo da je u nagodbi uključeno Tužilaštvo i okrivljeni, prosto ne mislimo da je moguća bilo kakva zloupotreba, a opet ostavimo sudu, ne nama da ceni da li postoji nekakv viši interes. Možda je mogao amandman malo bolje da se sastavi i u tom smislu prihvatamo odgovornost, ali mislimo da je ovo rešenje u interesu svakoga i prati taj duh zakona koji će pokušavati da veliku većinu sudova, procesa obavi na ovaj način.
Reč ima gospođa Malović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, prvo želim da se izvinim zbog obrazloženja povodom ovog amandmana, jer prosto je došlo do tehničke gužve, jer je podnet jedan amandman, a onda ispravka tog amandmana, a mi smo u stvari dali obrazloženje na onaj prvobitni amandman. Na ovaj postojeći o kome raspravljamo, za mene je ovaj amandman prihvatljiv i to je nešto što je bio moj načelni stav od samog početka, ne izrade ovog predloga zakona, već još kada smo radili izmene i dopune postojećeg ZKP, gde je uveden sporazum o priznanju krivice. Ja u ovom momentu ne smem da ga prihvatim, iz prostog razloga što moramo da pogledamo da li bi to narušilo neke druge zakone, jer ima dosta odredbi na kojima se poziva u odnosu na prethodne odredbe, ukoliko je to moguće, a onda ću svakako do dana na glasanje to učiniti. Hvala.
Na član 331. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković.
U članu 331. definisano je podizanje optuženice. U stavu 3. člana 331. je definisano da, ako javni tužilac ne podigne optužnicu u roku iz stava 2. ovog člana ili ne izjavi da odustaje od krivičnog gonjenja, okrivljeni, njegov branilac i oštećeni mogu u roku da podnesu prigovor neposredno višem javnom tužiocu. Znači, tu imamo i predstavnike jedne i predstavnike druge strane, okrivljenog i branioca i imamo oštećenog. Predložio sam da u stavu 4. rešenje kojim se usvaja prigovor, javni tužilac će izdati obavezno uputstvo nadležnom javnom tužiocu da u određenom roku koji ne može biti duži od 30 dana, podigne optužnicu ili da obavesti sud da odustaje od gonjenja osumnjičenog. Ne radi se ovde samo o prigovoru jedne strane, oštećenog kojom on traži podizanje optuženice, nego se možda radi po stavu 3, može da se radi i da okrivljeni i da branilac i da oštećeni podnese sam taj prigovor. U tom smislu, smatrao sam da je rešenje koje sam predložio u amandmanu potpuniji. Ne bih se složio sa obrazloženjem da je predlog dovoljno precizan i da podrazumeva situaciju čije se propisivanje amandmanom predlaže, jer nigde ne kaže obaveza da taj koji je osumnjičeni, odnosno okrivljeni i njegov branilac konačno budu obavešteni da je gotova ta priča, odnosno da javni tužilac obaveštava sud da odustaje od gonjenja osumnjičenog da zna da je to završeno. Utvrdili smo određene rokove, znači, 15 dana, odnosno 30 dana da se digne optužnica, ako neko ćuti i spava, nema opravdanja da se konačno to ne reši, bilo da će se podići optužnice, bilo da će se ta priča završiti izjavom da odustaje.
Na član 336. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Milica Radović.
Cilj mog amandmana jeste preciziranje roka za podnošenje odgovora na optužnicu. Na prvi pogled bezazlen, ali nije jer okrivljeni ima pravo da podnese odgovor na optužnicu u roku od osam dana od dana dostavljanja optužnice, a mi kažemo od dana prijema. Naš amandman proizilazi iz onih odredbi koje se odnose na dostavljanje. Setimo se samo da određeno pismeno okrivljeni može i da ne primi, a da faktički od tog trenutka počinju da teku određeni procesno-pravni rokovi i zbog toga smo ovaj amandman predvideli da ne bi okrivljeni koji je u neravnopravnom položaju u samom krivičnom postupku došao u još goru situaciju.
Na član 343. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Predložio sam da u članu 343. posle reči "okrivljeni" dodaju se reči "sudu višeg stepena". Tu je definisano da protiv rešenja žalbu može izjaviti okrivljeni da se zna kome. U obrazloženju zašto je odbijen amandman pozvalo se na član 21. Predloga zakonika kojima je propisana nadležnost suda u krivičnom postupku. U poslednjem stavu stoji – ako ovim zakonikom nije drugačije određeno sud višeg stepena odlučuje u veću od troje sudija o slučajevima koji nisu predviđeni u stavu 1. do 5. ovog člana. Jeste definisano u članu 21. i u tom smislu prihvatam argumentaciju da je definisano. Ovaj amandman povlačim, ali ne iz razloga člana 31. ili člana 21. Predloga zakona.
Na član 348. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo ministre, Ustav Republike Srbije u članu 142. govori o odredbama koje se odnose na isključivu sudsku vlast. Pošto SRS smatra da uvođenjem instituta tužilačke istrage još uvek nisu stečeni potrebni uslovi, to znači da nemamo materijalno – tehničke uslove da sada naši tužioci mogu da preuzmu istragu. Ne mislim da su naši tužioci lošiji od onih u Americi. Naprotiv, naši tužioci su daleko stručni nego oni u Americi, ali našim tužiocima treba omogućiti pre svega posebne zgrade, objekte, logističku podršku, plate, da dobiju kompletno ono što se može prihvatiti u svetu kao institucija da radite poslovno. Osim toga, gospođo Malović, ima još jedan problem. Da bi mogla da se vodi istraga tužilačka mi bi morali da imamo sudsku policiju. Još uvek nemamo sudsku policiju, a sudska policija bi trebala da bude formirana i pre svega kadrovski ojačana, a kadrovski ojačana znači da imamo ljude koji će raditi u sudskoj policiji najmanje sa 10 godina pravosudnog iskustva. U tom slučaju ti ljudi mogu da preuzmu odgovornost i da budu osposobljeni da obavljaju poslove sudske policije po predlogu i zahtevu javnog tužioca. Napominjem, nisu se stekli uslovi u Srbiji još uvek za tužilačku istragu. Zbog toga ako bi se i uvela tužilačka istraga moralo bi se ići na odlaganje primene ovog zakona na duži vremenski period tzv. "vakacio legis", da bi se u međuvremenu osposobilo javno tužilaštvo. Pogledajte koliko sada prostorija sada imaju naša osnovna i viša tužilaštva. Gde ćemo da smestimo ove tužioce? Gde će oni da vode određene istražne radnje? Nemaju uslove. Šta će se sada u praksi dogoditi? Suočili ste se sa jednim problem kod reizbora sudija. Sada ćemo imati višak sudija, a manjak tužilaca i biće ono – brigo moja, pređi na drugoga. Sada će sudije jedva da čekaju – dobro, ovo je stvar i nadležnost tužioca, ja ću sada samo da potpišem rešenje o pritvoru ili da izvadim određene radnje koje sam do sada morao da radim. Dakle, po mom mišljenju trebalo bi sa ovom tužilačkom istragom zastati. Ne treba njoj brzopleto pristupati jer, videćete, ovo u praksi neće moći lako da bude primenjeno.
Gospodine Jojiću, ovim je i vreme ovlašćenog predstavnika iskorišćeno. Na član 349. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić i Marija Bugarčić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa potpredsednica Judita Popović.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, radi se o tome da i ovaj član 349. Predloga zakona o krivičnom postupku stavlja u neki povlašćeniji položaj tužioca. Slažemo se oko tužilačke istrage koja je dobar pomak u smislu poboljšanja efikasnijeg rada celog pravosudnog sistema, međutim ne moramo baš u svakom momentu da insistiramo na tome da tužilac ima mnogo veću ulogu, mnogo veći značaj u odnosu na ostale učesnike u krivičnom postupku. Ovaj član predviđa da javni tužilac izlaže optužnicu i sve ono što je najbitnije u optužnici, a isto to pravo ne daje se eksplicite i suspidijarno tužiocu odnosno oštećenom kao tužiocu ili privatnom tužiocu, s obzirom da oni nisu u mogućnosti da optužbu odnosno privatnu krivičnu tužbu izlažu već to pravo prenose faktički na predsednika veća. Time oni pokazuju neku vrstu drugorazredne uloge koja im je data u sudskom postupku, jer to je jako bitan momenat kada neko ko je podneo optužbu odnosno privatnu krivičnu tužbu može da tačno konkretno navede koji su to razlozi koji su ga nagnali da pokrene sudski postupak. Prema tome, mislim da bi bilo dobro da se promeni stav Vlade u pogledu ovog člana prema ulozi supsidijarnog tužioca, dakle oštećenog kao tužioca i privatnog krivičnog tužioca. Ovim putem bih htela da napomenem i jedno loše rešenje koje je predviđeno članom 300. ZKP stav 2. i stav 7. Zakona, s obzirom da je i u tim slučajevima data ta uloga tužiocu da sam procenjuje da li da pozove okrivljenog odnosno da li da pozove osumnjičenog i njegovog branioca prilikom saslušanja svedoka ili ne. Jako je loša praksa koja se ovim zakonskim predlogom uvodi, da tužilac ukoliko proceni da može da se izvrši određeni uticaj na svedoka odnosno na bilo koji način da se ugrozi integritet svedoka od strane osumnjičenog ili njegovog branioca, da se u tom slučaju branilac i osumnjičeni ne pozovu. Bez obzira što se tu radi o teškim krivičnim delima, kao što je organizovani kriminal i ratni zločinci, smatram da je ipak potrebno da se osumnjičenom i braniocu i u tom momentu suđenja, dakle u istrazi, dozvoli mogućnost da učestvuju u postupku, a postoje određeni načini na koje sud, odnosno tužilac, može da reaguje za bilo kakav neumesni postupak ili uticaj osumnjičenog, odnosno njegovog branioca. U krajnjem slučaju, i tehnički to je problem. Kako će znati osumnjičeni, odnosno njegov branilac, koji su svedoci saslušani sve do momenta podnošenja optužnice, ukoliko nisu morali biti pozvani, a dato je pravo tužiocu da odluči da li će ih pozvati ili ne. Dakle, to je jako bitno. Sa druge strane, prisutna lica u krivičnom postupku, odnosno u istražnom postupku, kada postavljaju pitanja osumnjičenom svedoku ili veštaku, to rade samo uz dozvolu tužioca i preko njega, ukoliko ne dozvoli tužilac da se direktno postavljaju pitanja osumnjičenom, veštaku ili svedoku. Mislim da je i to od velikog značaja što se neke vrste autonomije tiče, osumnjičenog, njegovog branioca i ostalih učesnika, odnosno prisutnih lica u tom istražnom postupku. Dakle, moramo paziti kada donosimo neka, pretpostavljam, dugoročnija rešenja za krivični postupak, da nekako ne pređemo tu granicu autoritarnosti i restrikcije prema osumnjičenom, okrivljenom, odnosno optuženom.
Na član 350. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Miloš Aligrudić, Milica Radović i Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Milica Radović.
Ovde se radi o jednoj izuzetno perfidnoj odredbi. Piše – predsednik veća može i bez predloga stranaka, branioca i oštećenog narediti pribavljanje novih dokaza za glavni pretres. To bi značilo, onako prostim tumačenjem, da bi on, po službenoj dužnosti, da bi to bila njegova redovna i uobičajena pojava. Ali, ako sada pogledamo član 15. stav 4. na koji ovaj isti član upućuje, onda se tu kaže da sud može dati nalog stranci da predloži dopunske dokaze ili izuzetno sam odredi da se takvi dokazi izvedu, ali ne da bi se utvrdila istina, već da bi se otklonile protivrečnosti između određenih dokaza koji su već ranije izvedeni. Ovde ne treba fingirati da sud po službenoj dužnosti pribavlja dokaze, jer bi se osim tumačenjem ove odredbe to dalo zaključiti, jer on ovakvim konceptom krivično-procesnog prava nije viće uopšte obavezan da utvrđuje istinu. Ako se zaista želelo to postići, onda upućivanje na član 15. stav 4. u ovom stavu 2. nije bilo uopšte neophodno. Onda je trebalo izbrisati član 15. stav 2. i onda bi to bila potpuno neka druga situacija od ove koju sada predviđate.
Na član 351. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 357. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Reč ima gospodin Miković.
U stavu 3. Predloga zakona u članu 357. je navedeno da ako je optuženi u pritvoru o potrebi njegovog prisustva, ispitivanju svedoka ili veštaka odlučuje predsednik veća. Predložio sam da se stav 3. briše, da se ovaj ceo stav briše, naročito što smatram da Predlog zakona u drugim članovima definiše i položaj posebno osetljivog svedoka i pravilo o ispitivanju posebno osetljivog svedoka, ali da u principu ne bi trebalo isključivati. Znači, onaj čovek koji se nalazi u pritvoru, ako već imamo čitav niz odredbi u toku tužilačke istrage gde on ne mora da prisustvuje određenom izvođenju dokaza, onda bar u fazi glavnog pretresa, naročito ako se radi ne o izabranom braniocu, nego o braniocu postavljenom po službenoj dužnosti, da se omogući takvom licu da neposredno učestvuje da ispituje svedoke i veštake. Nekada je to izuzetno važno, neophodno. Npr, ako branilac nije stručnjak finansijske struke, a radi se o krivičnom delu u vezi takve neke oblasti, a sam okrivljeni jeste stručnjak finansijske struke, a nalazi se u pritvoru, što ne bi omogućili da prisustvuje ispitivanju veštaka koji treba da veštači u toj oblasti? Nisam siguran da je ovo dobro rešenje u Predlogu. Zbog toga vas pozivam da do trenutka dok se ne budemo izjašnjavali o amandmanima i glasali da još jednom razmotrimo da li treba prihvatiti ovaj amandman na član 357. stav 3.
Na član 363. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslovi iznad člana 364. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 366. i na član 366. amandman je podnelanarodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 367. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 369. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Mirko Munjić i Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 370. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Reč ima gospodin Sreto Perić.
Gospođo ministre, ono kada vas nije bilo jedno kraće vreme znao sam da imate sednicu Vlade i još da je ta sednica Vlade održana u Kosovskoj Mitrovici, to bi onda bila prava i dobra stvar. S obzirom da ste vi prilično korektni kada su zakoni, vi ste stalno tu i slušate, imam za vas jedno lagano pitanje, neću davas mučim. Ovaj predlog zakona ima 608 članova ukupno, a 481 stranu, 218 je Predlog zakona i objašnjenje. Mi smo to pročitali. Ali, ovamo iza stoji neke 263 strane, to je verovatno za EU i nemojte nama više slati, ovo nas ne zanima. Ne možemo da čitamo ono što je za onog ko ne da, pokušava da spreči otcepljenje jednog dela teritorije naše države, nego radi aktivno na tome da do toga dođe. Takva obrazloženja poslanicima SRS nisu više potrebna, a nisu bila ni do sada, ali eto, da vas poštedimo svih tih troškova. Amandman koji smo podneli na član 370. odnosi se na mere za održavanje reda u sudnici i za nepoštovanje dostojanstva suda i svega drugog predviđena je kao prva i najblaža mera novčana kazna u iznosu do 150.000 dinara. Mi smo za to da se sud poštuje i da se zadrži ta mogućnost, odnosno prvo je opomena, a potom novčana kazna, ali da to bude maksimalan iznos do 50.000 dinara. Kada date nekom mogućnost da oceni da li se neko primereno ponaša ili ne, ne može se u to ulaziti, a onda još kada mu ostavite mogućnost da može novčano da kazni, to je već mogućnost zloupotrebe takvog slučaja. Mi smo imali 26. jula ove godine kada je bilo Osmo zasedanje vanredne sednice Narodne skupštine da je jedan od potpredsednika izricao mere narodnim poslanicima zato što su pominjali reč Kosovo i Metohija, samo zbog toga, da bi nekoliko dana iza toga, tačnije 30. jula bila zakazana posebna sednica na predlog Vlade Republike Srbije, gde se raspravljala situacija na KiM.
Vreme. Na član 371. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Reč ima gospodin Palalić.
Gospođo Malović, ovaj amandman je zaista uperen da popravi tekst predložen u Predlogu zakona. Upravo ukazujemo na činjenicu da nije sve u tome da se stvar brzo okonča ako može dovesti do nepravde, pa u ovom slučaju i po samog optuženog, tj. ako mu se uskrate određena prava. Pažljivo pogledajte naš amandman i videćete da on omogućuje elementarna prava optuženom u situaciji kada se zbog kršenja procesne discipline dođe u situaciju da on bude udaljen iz sudnice, ali dok on bude udaljen iz sudnice nešto se u toku procesa može desiti. Mi smo predvideli jednu situaciju koju vi niste ovde predvideli, da pored saslušanog sa optuženog može doći do davanja iskaza i drugih lica koji učestvuju u postupku. Po tekstu predloga zakona, sa tim iskazima, sam optuženi kada se vrati u proces, ne mora biti upoznat, a ta lica mogu dati određene izjave koje se mogu ticati pitanja statusa same optužbe ili da mu stave dodatno na teret određena krivična dela. Mi smatramo da pored činjenice da se optuženi želi izjasniti o optužbi, da mu se u toj situaciji promenjenih iskaza u njegovom odsustvu mora dati mogućnost da pripremi odbranu. Znači, nemojte sve stavljati u funkciju da se stvar što pre završi i danjegovo pravo da učestvuje u postupku i da se brani bude dovedeno u pitanje zbog cilja zakonika o krivičnom postupku - da se skrate rokovi. Dajte mu mogućnost da ima mogućnost da sazna i da se izjasni o izjavama i drugih lica koja su u postupku, a nadasve da kaže da mu treba vreme da se pripremi za odbranu, jer se nešto dodatno stavilo njemu na teret. Molim vas da još jednom razmislite o ovom amandmanu.
Zahvaljujem. Na član 378. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Niko se ne javlja za reč. Na član 382. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite, gospođice Jovanović.
Gospodine Novakoviću, ovaj amandman je podnet zbog toga što mi smatramo, gospođo Malović, da je neprimerena ovolika kazna, drakonska, za izostanak branioca i zato smo predvideli da ona bude u nekom normalnom okviru, primereno ekonomskom standardu i situaciji u našoj zemlji. Jer, i oni su građani koji privređuju i zarađuju određeni iznos, a vi vrlo dobro znate da prosečna plata u Srbiji nije tolika koliko mi predviđamo, a tri puta je manja kazna od 150.000. Mi smatramo da je 50 primereno, jer mnogi građani Srbije su na ivici egzistencije i ne mogu ni da sanjaju da imaju 50 hiljada dinara platu, jer preko milion građana Srbije je bez posla. Mi razumemo da i vi i svi drugi predlagači zakona pokušavate povećanjem novčanih kazni da punite budžet Republike Srbije, jer mi imamo razorenu ekonomiju, industriju, budžetski deficit je već pred kraj godine između 60 i 70 milijardi dinara, ali, ovo je zaista neki primereni iznos za slučaj da se desi izostanak branioca. Gospodine Novakoviću, vi ovo lagano čitate, što bi rekla gospođa Čomić – scenario, i kada vidite i pročitate da nema ni gospođe Pop-Lazić, ni gospodina Krasića, ni gospodina Kragovića i svih drugih kolega koji su podneli amandmane, to je samo zbog toga što se oni danas nalaze sa našim narodom na KiM. Hoću da vam kažem, pošto je to vaša obaveza da znate, da je zakazan skupštinski Odbor za KiM, koji treba upravo da počne, na administrativnom prelazu Brnjak, na području KiM, naše južne pokrajine. Kolega Ljubomir Kragović, predsednik Odbora, mi je upravo rekao da nijedan poslanik iz vlasti nije došao na sednicu Odbora za KiM koju je on tamo zakazao. Dakle, došli su ljudi iz skupštinske službe…
Zahvaljujem, ali to nije predmet amandmana. Na član 384. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Niko se ne javlja za reč. Na član 389. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Niko se ne javlja za reč. Na član 404. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 409. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Reč ima gospodin Miković.
Hoću da se zahvalim što je amandman na član 410. prihvaćen u izveštaju Vlade, ali bih ukazao da bi bilo korisno da se prihvati amandman i na član 409. Znamo koja pravila ćemo uvesti izglasavanjem zakonika o krivičnom postupku. Znamo kakve nadležnosti će imati tužilac i da praktično uvodimo tužilačku istragu. U članu 409. je definisano da tužilac može u toku glavnog pretresa, ako oceni da izvedeni dokazi ukazuju da je činjenično stanje drugačije od onog iznetog u optužnici koju je taj isti tužilac sastavljao, izmeniti optužnicu ili predložiti da se glavni pretres prekine radi pripremanja nove optužnice. Ne sporim da u situaciji izmene optužnice u dosadašnjoj praksi nije bila predviđena mogućnost prigovora odnosno sada odgovora na optužnicu. Međutim, ako veće prekine glavni pretres radi pripremanja nove optužnice, odrediće rok u kome tužilac mora podneti novu optužnicu. Amandmanom predlažem da se protiv optužnice iz stava 2, znači, kada se radi o novoj optužnici, može podneti odgovor, jer, tu se ne radi o izmeni optužnice, tu se radi o novoj optužnici. Napominjem da smo mi u pravnoj praksi imali situaciju da ne samo tužioci osnovnog tužilaštva nego i tužioci višeg tužilaštva u toku postupka menjaju optužnicu i vangenusnog istog krivičnog dela. Znači, dešava se da se time što je tužilac rekao da se radi o izmeni optužnice, radi se o faktički sasvim novoj optužnici. Hajde onda bar tamo gde se radi i formalno o novoj optužnici, gde tužilac kaže da je to nova optužnica, da se tu dozvoli mogućnost podnošenja odgovora. Nećemo time mnogo izgubiti u vremenu a mnogo možemo da dobijemo ukoliko imamo mogućnost da se to preispita. Imamo pravnu praksu da često upravo olako gledanje krivičnog veća na prethodno ispitivanje optužnice, gde se razlozi iz prigovora protiv optužnice, preleti se preko toga i kaže se – hajde, raspravite vi to u kontradiktornom postupku. Dođemo do postupka koji se vodi mesecima ili godinama, troškovi narastu u nebo i na kraju se desi da ono što stoji u prigovoru protiv optužnice se potvrdi bilo u prvostepenoj bilo u drugostepenoj presudi. Zbog svega ovoga smatram da jedan taj mali intermeco, gde kada se radi o novoj optužnici iz stava 2. člana 409, da se dozvoli mogućnost odgovora, brzo se veće može da odluči o odgovoru na novu optužnicu i da se nastavi sa postupkom ukoliko postoje uslovi da se nastavi. Ukoliko sama ta nova optužnica ima takve greške koje opravdavaju odbacivanje odnosno odbijanje optužnice, dajte onda da se u tom delu preseče, a ne da se klacka glavni pretres još u nedogled i da troškovi rastu, da stranke budu u teškoj poziciji. Zato smatram da bi bilo korisno da se prihvati i amandman na član 409.
Hvala. Na član 410. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 415. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 415. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne) Na naslov iznad člana 424. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta, koja ima reč. Izvolite.
Član 424. govori o presudi u kojoj se optuženi oglašava krivim. Upravo tako je i počeo 1. stav ovog člana, ali, bez obzira na to, vi ste predložili da se to zove osuđujuća presuda. Mi u SRS mislimo da je pravno primerenije da to bude presuda kojom se optuženi oglašava krivim. Naravno, kao i za gotovo sve naše amandmane, ne možemo da nađemo zajednički jezik. Vi ne prihvatate naše argumente a mi mislimo da vaši nisu vaši, već da su to nametnuti argumenti. Kada je u pitanju presuda kojom se optuženi oglašava krivim, ono što je nama iz SRS bitno jeste naše duboko uverenje da će se pisati takve presude, da li će se zvati osuđujuće ili presude kojim se optuženi oglašava krivim, potpuno je nevažno, pisaće se za sve one koji su priklonili Tadićevom prozapadnom izdajničkom režimu, pa naravno i samom Tadiću, zbog toga što svojim činjenjem i ne činjenjem dozvoljavaju da šiptarski teroristi postave carinske prelaze i da polako zaokruže svoju šiptarsku državu. (Predsedavajući: Da se vratimo na amandman.) Gospodine Novakoviću, iznosim naš vrednosni sud, iznosim stav SRS i uverenje da će postojati takve osuđujuće presude protiv svih koji ništa nisu uradili da šiptarski teroristi ne dobiju svoju državu, već naprotiv, omogućili su im to. O tome je juče govorio gospodin Konuzin, na čemu mu je SRS, kao i Ruskoj Federaciji, veoma zahvalna, što vam je skrenuo pažnju da su Rusi veći Srbi od Tadićevog izdajničkog režima.
Vreme je isteklo, hvala. Na član 425. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Mirko Munjić i Aleksandar Martinović. Niko se ne javlja za reč. Na član 433. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Reč ima gospođa Radović.
Kao što ste rekli, amandman je podnet na deo koji se zove – lica ovlašćena za izjavljivanje žalbe. U ovom članu je predviđeno da branilac može izjaviti žalbu i bez posebnog ovlašćenja optuženog, ali ne i protiv njegove volje, osim kada je optuženom izrečena kazna zatvora u trajanju od 30 do 40 godina. To rešenje je u apsolutnoj suprotnosti sa rešenjem iz člana 72, gde se kaže da je branilac dužan da na zahtev okrivljenog, ili uz njegovu izričitu saglasnost, izjavi redovni pravni lek i preuzme druge radnje u postupku. Znači, ova dva člana su u potpunoj suprotnosti jedan sa drugim i neophodno bi bilo da se usaglasi tekst ovog predloga zakona, ako ne u suštinskom smislu, bar u tehničkom smislu. Ja se kao ovlašćeni predstavnik DSS više neću javljati. Ovo je poslednji amandman po kom sam uzela reč. Razlog zbog čega sam ovoliko bila aktivna jeste to da vas ubedim da ovo što radite sa Predlogom zakonika o krivičnom postupku nije dobro, da ovaj predlog zakona zaslužuje i to vrlo ozbiljno zaslužuje da bude povučen iz skupštinske procedure, ili ako se ne odlučite za tako nešto da bude ozbiljno dorađen. Hvala.
Na član 438. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Niko se ne javlja za reč. Na član 441. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Nema prijavljenih u sistemu. Na naslov iznad člana 442. i član 442. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Za reč se ne javlja niko. Na naslov iznad člana 445. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Nema prijavljenih za reč. Na član 449. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Niko se ne javlja za reč. Na član 453. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Reč ima gospodin Aligrudić.
Ovo je jedan od dva poslednja amandmana koje smo mi podneli. Ovaj se odnosi trenutno na pitanje "reformacio in pejust" – presuđenja na štetu okrivljenog ako je samo on izjavio žalbu. Definicija iz člana 453, kako ste vi predložili, podrazumeva da ako je izjavljena žalba samo u korist optuženog presuda se ne sme izmeniti na njegovu štetu u pogledu pravne kvalifikacije krivičnog dela i krivične sankcije. Naš predlog je drugačiji, mi kažemo da ta rečenica glasi – ako se izjavljuje žalba samo u korist optuženog, drugostepena presuda, presuda koja se po žalbi donosi, ne sme se izmeniti na njegovu štetu. Zašto? Jer ako se ograničimo samo na pravnu kvalifikaciju dela i na krivičnu sankciju, šta ćemo učiniti u slučaju da se on žalio u pogledu činjeničnog stanja? Donese se drugostepena presuda, ali ona ne može biti u krivičnom smislu, u krivično-pravnom smislu na štetu njegovu, u pogledu krivične sankcije i kvalifikacije dela. Ali, iz činjeničnog stanja proističe da on, recimo, ubistvo nije učinio iz nehata, kao što tvrdi prvostepena presuda, nego umišljajno, doduše, nekim lakšim oblikom. To nema efekta u odnosu na krivično pravo, ali će imati punog efekta u odnosu na nasledno pravo. Šta onda da radimo? Zabrana "reformacio in pejust" mora biti apsolutno u krivičnom postupku, bez ikakvih reperkusija, čak i u odnosu na građansko pravo. Zato vas molim da prihvatite ovaj amandman. Zahvaljujem.
Na član 459. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Reč ima gospodin Aligrudić.
Ovo je konačno poslednji amandman koji imamo, a odnosi se na rad drugostepenog suda i njegovu presudu u odnosu na usvajanje žalbe preinačenja prvostepene presude. Dakle, ovim amandmanom se predlaže provera pravilne primene zakona, ali ne samo krivičnog zakonika, kako predlagač ovde predlaže, kako vi predlažete navođenjem člana 439, već i u pogledu kazne uslovne osude sudske opomene, odnosno pozivanja uslovnog otpusta, a ne ispituje se činjenično stanje, već se proverava ocena, okolnosti koje utiču na odluku o kazni, uslovnoj osudi, sudskoj opomeni i opozivanja uslovnog otpusta. Mi mislimo da ako se ova preformulacija da, koja čak i nema navođenje odredaba zakona na koji se pozivate, da je ona preciznija, bolja i sveobuhvatnija, da zapravo ona drži vodu u odnosu na intenciju predlagača, ako smo se tu razumeli. Molim vas da i ovaj amandman prihvatite. Zaista, od prethodnog amandmana i ovog amandmana nemate nikakve štete ako ih prihvatite, oni su razumni i u skladu sa nomotehničkim pravilima. Mislim da nema nikakvog razloga, čak iako se prekine ova rasprava, ili tokom ove rasprave da to učinite i da predložite Skupštini da ove amandmane usvoji. Hvala.
Na Glavu 20. i na članove od 495. do 520. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Jojiću izvolite.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministre, predložio sam da se u Glavi 20, koja se odnosi na skraćeni postupak, brišu članovi od 495. do 520. Srpska radikalna stranka smatra da je važeći zakon bolje regulisao i pronašao rešenja i da je adekvatan i kao takvog treba ga zaista i zadržati. Smatramo da ovakve česte izmene i promene nisu, pre svega, delotvorne, jer se u praksi pokazalo, pogotovo kada je u pitanju kazneno zakonodavstvo kod nas, da su česte brojne promene nanele više štete nego koristi. Hvala.
Hvala vama. Na član 563. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović i Bojan Đurić. Reč ima gospodin Ivan Andrić, ovlašćeni predstavnik.
Ovo je drugi ili treći amandman u kome pokušavamo da unesemo izvesno poboljšanje i prihvatićemo odgovor da je zahtev možda suviše ispred očekivanja koja treba da imamo od promena ovog zakona, ali prosto mislimo da intencija treba da bude takva da zatvorska kazna ne bude osnov u ponašanju sudstva, niti nešto na čemu će počivati odgovornost u ovoj državi. Na određeni način i ovo može da bude merilo pravičnosti, usvajanje ovog amandmana može da bude merilo pravičnosti, pošto na indirektan način se onemogućavaju ljudi sa kraćim kaznama da iskoriste mogućnost puštanja na uslovni otpust ukoliko ispune sve uslove u toku služenja kazne. Naime, dosadašnja praksa, na koju smo upozoreni, kaže da ljudi koji imaju male kazne, pre svega kazne od godinu, godinu i po ili dve, oni ne koriste ovo sredstvo, iz prostog razloga što ne može da se postigne da se procedura okonča na dovoljno brz način, da bi oni mogli da iskoriste svoje dobro vladanje, ponašanje i ostale uslove u toku služenja kazne, i da bi iskoristili pravo da poslednju trećinu kazne provedu na uslovnom otpustu ili u kućnom pritvoru. Indirektno su favorizovani ljudi koji su osuđeni na zatvorske kazne zbog mnogo težih krivičnih dela, od 10 ili 20 godina i oni imaju vremena na trećinu kazne, ukoliko je ta trećina pet, šest, sedam godina, naravno da će iskoristiti ovaj uslov. Hteli samo da predložimo još jedan pristup koji bi bio još evropskiji. Prema postojećoj praksi, govoriću o Holandiji, ali mislim da je reč o dosta zemalja u EU, zatvorenici se automatski puštaju na uslovnu slobodu nakon odsluženja dve trećine kazne. Jedini način je da se njima to pravo onemogući, ukoliko su u služenju kazne pokazali da nisu rehabilitovani, resocijalizovani ili da su vršili nasilje u zatvoru itd. Dakle, obrnut je postupak. Po automatizmu se izlazi, a sudsko veće ili upravnik zatvora u tamošnjem slučaju može da njihov izlazak na slobodu spreči, ukoliko se pokaže da oni nisu bili primereni zatvorenici. Naša ideja je dvostruka, dakle, da jedan veći broj ljudi koji ne služe zatvorske kazne po onome što bi nama, kolokvijalnim rečnikom da kažem, značilo kriminalci, dakle, ljudi koji su vršili neka dela ih nehata ili se nisu snašli u određenom krivičnom postupku, pa su osuđeni na zatvorsku kaznu, da se oni oslobode, a da se na taj način pravda i usmeri, da ovaj postupak ne bude omogućen samo ljudima sa dužom kaznom. Takođe i ovaj put imamo primedbu na obrazloženje odbijanja amandmana. Ako pažljivo pročitate videćete da je namera amandmana bila upravo suprotno onome što stoji ovde u obrazloženju. To je bila ideja. Hvala.
Na član 586. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 608. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Reč ima gospodin Jojić.
Hvala, gospodine potpredsedniče. SRS smatra, ako bi se, ne daj bože, usvojio ovaj predlog zakona, da treba odložiti vreme, vacation legis, od donošenja do stupanja na snagu. Smatram da su nacionalno osećanje i centralizovana politička vlast obeležja 16. veka. Neko nedavno reče: "traktor se ne sipa EU niti američka politika". Zato smatramo da mi treba da se okrenemo nacionalnim vrednostima, da poštujemo svoje tradicije, svoje stručne ljude, svoju praksu koja je bila u dosadašnjem periodu delotvorna, a to je od sedmog veka do današnjih dana. Hvala.
Na član 608. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima ministarka gospođa Malović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, zahvaljujem se svima koji su učestvovali u raspravi i u načelu i u pojedinostima, zahvaljujem se narodnim poslanicima koji su ulagali amandmane i nama u Ministarstvu pravde, ali i radnoj grupi koja je sačinila tekst Predloga zakona, pokušali da pomognu da dobijemo što efikasniji pravosudni sistem barem u krivičnom delu pravosuđa. Zbog javnosti Srbije, a i vas, naravno, pokušaću da sumiram sve one najvažnije novine koje je percipirao ovaj predlog zakona. Ovim predlogom zakona uvodi se tužilačka istraga, što znači da će javni tužilac rukovoditi istražnim postupkom, odnosno prikupljanjem dokaza u cilju otkrivanja i krivičnog gonjenja učinilaca krivičnih dela. Iz toga proizilazi veća odgovornost, ali i obaveza javnog tužioca za uspeh optužnice. Uloga suda u pretkrivičnom istražnom postupku svodi se na prikupljanje dokaza koji se bez sudske odluke ne mogu prikupiti. To je, na primer, tajno snimanje i nadzor nad komunikacijama, kao i za određivanje pritvora koji, po Ustavu, samo sud može odrediti. Daje se mogućnost odbrani da u istražnom postupku samostalno prikuplja dokaze, uz pristanak lica od kojih se prikupljaju, a takav materijal može se koristiti i na suđenju. Ovim se doprinosi ravnopravnosti stranaka u krivičnom postupku. Mnogo su efikasnije uređene odredbe o dostavljanju, što doprinosi bržem odvijanju postupaka i njegovoj ekonomičnosti, obzirom da se u praksi pokazalo da upravo nedovoljno definisane odredbe o dostavljanju su doprinosile odugovlačenju postupaka. Zatim, branilac okrivljenog i punomoćnici privatnih tužilaca ili oštećeni moraju da budu isključivo advokati, čime se obezbeđuje adekvatna stručna odbrana, odnosno zastupanje u postupku. Proširena je primena skraćenog postupka za krivična dela za koje je zaprećena kazna zatvora do osam godina, do sada je bilo pet, što će takođe doprineti efikasnosti postupka. Preciznije su uređene specijalne istražne tehnike i proširen je krug krivičnih dela za koje se mogu primeniti: za organizovani kriminal, visoku korupciju, ratne zločine, krivična dela protiv bezbednosti Republike Srbije i druga. Omogućava se veća primena informacionih tehnologija, u cilju ubrzanja krivičnog postupka i zaštite svedoka. Na primer, dostava putem elektronske pošte i svedočenje putem video linka. Primena Zakonika za krivična dela organizovanog kriminala i ratnih zločina predviđena je za 15. januar 2012. godine, imajući u vidu da postoje dva specijalizovana tužilaštva: za organizovani kriminal i ratne zločine, koja su u velikoj meri već osposobljena za primenu novog zakonika o krivičnom postupku i novu ulogu javnog tužioca u postupku. U postupcima za ostala krivična delanovi zakonik se primenjuje od 15. januara 2013. godine, kako bi se stvorili potrebni tehnički uslovi i obavila neophodna edukacija nosilaca pravosudnih funkcija i drugih učesnika u postupku za primenu ovog zakonika. Još jednom, na kraju, zahvaljujem se na raspravi i u načelu i u pojedinostima.
Hvala, ministarka. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakonika u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakonika u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Ovim smo završili prepodnevni rad. Na osnovu člana 87. određujem pauzu do 15,00 časova, kada ćemo početi raspravu u pojedinostima povodom Predloga zakonika o krivičnom postupku. Hvala narodnim poslanicima na saradnji.
Dame i gospodo prelazimo na drugu tačku dnevnog reda, pretres u pojedinostima, Predlog zakona o parničnom postupku. Pre nego što pročitam ko je sve od narodnih poslanika iskoristio svoje pravo da podnese amandman na Predlog zakona o parničnom postupku, podsećanje na ovlašćenje predstavnike odnosno predstavnike poslaničkih grupa i vreme koje nam je na raspolaganju za pretres u pojedinostima. Po drugoj tački dnevnog reda ovlašćeni su narodni poslanici Đuro Perić, za poslaničku grupu PUPS; narodna poslanika Judita Popović, poslanička grupa LDP; narodni poslanik Đorđe Milićević, poslanička grupa SPS-JS; narodni poslanik Jovan Palalić, poslanička grupa DSS – Vojislav Koštunica; narodni poslanik Veroljub Arsić, poslanička grupa Napred Srbijo; narodni poslanik Petar Jojić, poslanička grupa SRS i narodni poslanik Mirko Čikiriz, poslaničkagrupa ZES; Vreme na raspolaganju za ovlašćene predstavnike, odnosno predsednike poslaničkih grupa po 15 minuta, a vreme rasprave za poslaničke grupe: poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada 93 minuta i 60 sekundi, poslaničkoj grupi SRS - 68 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta, kao i da svako od podnosilaca amandmana ima pravo na obrazlaganje amandmane do dva minuta po amandmanu. Primili ste amandmane koji su na predlog zakona podneli narodni poslanici Petar Jojić, Zoran Popović, Laslo Varga, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Milorad Buha, Božidar Delić, Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković, Miloš Aligrudić, Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Srboljub Živanović, Radiša Ilić, Vladan Jeremić, Nataša Jovanović, Zoran Krasić, Radica Jocić, Dušan Marić, Momir Marković, Aleksandar Martinović, Slađan Mijaljević, Marko Milenković, Dejan Mirović, Bojan Mladenović, Mirko Munjić, Vlada Milojković, Ljubiša Petković, Momo Čolaković, Konstantin Arsenović, Đuro Perić, Nikola Krpić, Siniša Stamenković, Đorđe Milićević, Sreto Perić, Vitomir Plužarević, Dušanka Plećević, Gordana Pop-Lazić, Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga, Radovan Radovanović, Boris Aleksić, Srđan Milivojević, Saša Dujović, Nenad Konstantinović, Dobrislav Prelić, Srđan Miković, Filip Stojanović, Vjerica Radeta, Milovan Radovanović, Nikola Savić, Sulejman Spaho, Vuk Dinčić, Dragan Stevanović, Marina Toman, Vlatko Ratković, Dragan Aćimović, Milan M. Nikolić, Gordana Čomić, Milan Veselinović, Lidija Dimitrijević i Slobodan Vuković kao i amandmane Odbora za pravosuđe i upravu. Primili ste izveštaje Zakonodavnog odbora i Odbora za pravosuđe i upravu, kao i mišljenje Vlade o amandmanima. Pre prelaska na pretres u pojedinostima, podsećam vas da je narodni poslanik Viorel Žura, pisanim putem, povukao amandman koji je podneo na član 85. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, SRS smatra da bi trebalo intervenisati u članu 4. stav 1. Reč "po pravilu" brišu se, a posle reči: "javnog raspravljanja" umesto zapete stavlja se tačka i preostali deo teksta se briše. Mislimo da predloženim rešenjem se derogira jedno od osnovnih načela parničnog postupka i to pre svega načelo ustavnosti, neposrednosti i javnosti. To su tri načela koja u parničnom postupku moraju biti poštovana i trebalo bi da budu dosledna. Posledice toga bi bile da je sud ovlašćen da čita pismeni iskaz svedoka umesto da istog sasluša, kao i da čita nalaz i mišljenje veštaka umesto da veštaka sasluša. Dakle, gospođo ministre, nije svejedno čitati izjavu ili neko lice saslušati. Time bi se vređala prava stranaka u postupku, jer ima je onemogućeno da raspravljaju pred sudom i da neposredno ispituju svedoke i veštake. Time se posebno vređa načelo javnosti suđenja kao osnovno ustavno načelo. Zato predlažemo da se ovaj amandman usvoji, jer se njime poboljšava tekst zakona.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Dušanka Plećević.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Zoran Popović je podneo amandman na član 5. Predloga zakona o parničnom postupku koji u svom drugom stavu ovlašćuje sud da može da odluči o zahtevu o kome protivnoj stranci nije bila pružena mogućnost da se izjasni, samo ako je to zakonom propisano. Postavlja se logično pitanje – kojim to zakonom treba da bude propisano? To je nešto što nije definisano ovim stavom, na šta je kolega Zoran Popović reagovao svojim amandmanom. Sud takvu odluku može doneti, samo ako je to ovim zakonom propisano, ne nekim drugim neimenovanim zakonom, već samo zakonom koji reguliše parnični postupak. To nije samo tehničke, već i suštinske prirode. Koliko je bitna preciznost u postupanju sudova u parničnom postupku govori i primer iz LKolubarskog okruga, tačnije opštine Ljig, gde se sporovi vode od 2003. godine po brojnim tužbama zbog zemlje koja je nekada ulazila u sastav zemljoradničkih zadruga, a koje su u međuvremenu otišle u stečaj. Pri tome skupština opštine Ljig ne zna ni koje tužilac, ni koje tuženi ni kada je tužilac podneo tužbu, ali je u svakom slučaju gubitnik jer sudovi redovno donose presude da opština mora nekome da isplati velika novčana sredstva i pri tom blokira računa. Pod tim presudama opština Ljig je do sada isplatila 13 miliona dinara, pošto sporovi još uvek traju, ne zna se kolika će suma biti konačna u isplati. Eto, kako neka nepreciznost ili proizvoljno tumačenje može dovesti do velikih posledica. Zato stoji puno razloga da prihvatite amandman narodnog poslanika Zorana Popovića.
Dva minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman jezajedno podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, taj član 7. je vrlo sporan u samom zakonu i nije mi jasna želja predlagača. Dolazimo do sledeće činjenice da sudovi mogu da razmatraju samo one dokaze i da izvode samo one dokaze koje predlože stranke koje vode parnični postupak. Da li to znači da ona stranka koja je finansijski moćnija, koja će moći osim zakonskog zastupnika, punomoćnika ili kako već zovete da angažuje i druga prava i fizička lica koja će da prikupljaju dokaze za tu stranku i da na osnovu toga dobije parnicu, a ne na osnovu materijalnog stanja odnosno činjeničnog stanja po pitanju te parnice. Mi smo zato i podneli ovaj amandman, tražili smo da se stav 2. člana 7. zakona briše i u svom obrazloženju Vlada ne prihvata amandman što bi se iz razloga brisanja ovog stava stvorila pravna praznina po pitanju obima ovlašćenja suda. Kada je u pitanju izvođenje dokaza, ne vidim koja to ovlašćenja sud ne može da ima i koje dokaze sud ne bi trebao da izvodi ako je činjenica da presuda treba da bude zasnovana na dokazima koji su verodostojni i potkrepljeni materijalnim činjenicama. Na ovaj način, stranke, izvodiće svaka za sebe svoje dokaze, sud će samo da utvrđuje čiji su dokazi jači. Malo je smešna ova formulacija da sud može ukoliko stranke ne zatraže da izvodi neke druge dokaze, međutim to su dokazi po pitanju, da stranka ne može da dođe do poseda tih dokaza zato što su vezani za državnu tajnu, vojnu tajnu itd. Tako da je to samo navodno neko proširenje ovlašćenja suda, ali činjenica jeste da presude neće da se zasnivaju na materijalnim dokazima, na činjeničnom stanju, već na onome koja je strana sposobnija, ima više sredstava da prikupi više dokaza u samom postupku.
Reč ima ministarka pravde Snežana Malović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodo uvaženi narodni poslanici, ovaj član možda i jeste suština ovog zakona i on upravo odražava neku našu intenciju gde smo želeli da parnični postupak učinimo takvim da sud donosi odluku na osnovu raspoloživih dokaza tj. na osnovu onoga što priloži tužilac ili što tuženi, ili što ospori. Videli smo i sami da smo predvideli u ovom predlogu zakona da stranke mogu prilagati veštačenja što ranije nije bio slučaj. Ovaj član kao što sam rekla osmišljava našu intenciju koja je išla u tom pravcu da izvršimo neke tranzicije ili kako da kažemo uslovno i u pravosudnom sistemu i u parničnom postupku iako je on izvršen u mnogim sferama našeg društva, čini mi se, kao što sam rekla u načelnoj raspravi da to nije učinjeno u sudskom postupku i da je još uvek ostalo u postupanju sudova da se štiti društvena svojina kao što je to nekada bilo u našoj zemlji kada je to bio dominantan sistem uređenja sa načelima samoupravljanja. Mi sada imamo tržišnu privredu koja na prvo mesto stavlja privatnu svojinu. Duboko sam uverena i Zakon o restituciji koji će uskoro se naći pred ovim uvaženim domom će to dalje oslikavati i naravno ugovor koji treba da bude neko načelo poslovanja i kasnije ako naravno govorimo o privrednim postupcima, kada dođe do toga, a ne da nam se dešava da na osnovu saslušanja stranaka ugovor bude derogiran. Što se tiče ovog konkretnog člana i konkretnog amandmana, rekla bih čak da u ovom predlogu zakona smo i bili fleksibilniji u odnosu na postojeći zakon i pročitaću sadašnju odredbu, znači, sličnu odredbu koja glasi: "Sud utvrđuje činjenice od kojih zavisi odluka o osnovanosti zahteva, isključivo na osnovu predloženih i izvedenih dokaza". Znači, ova sadašnja odredba u ovom predlogu zakona koji se pred nama nalazi, kaže da će sud da razmotri i utvrdi samo činjenice koje su stranke iznele i izvede samo dokaze koje su stranke predložile ako zakonom nije drugačije propisano. Naravno, imali smo razloga zašto smo to uradili, imajući u vidu prvenstveno, porodične odnose. Zahvaljujem se.
Reč ima gospodin narodni poslanik Veroljub Arsić.
Ne mogu baš da se složim u potpunosti sa vama. Znači, bio je problem da su sudovi zatrpani parnicama zato što građani vole da se sude. Sada ispada u odnosu na prvi deo vašeg izlaganja, da je problem sudova taj što sudije ne sude dobro, hoću reći da izvode dokaze koje nisu stranke zatražile u samom postupku pa zato svi postupci traju neograničeno dugo. Mislim da taj problem ne biste smeli da iznosite jer ste izvršili reformu pravosudnog sistema, izabrali ste najbolje od najboljih sudija, bar tako vi tvrdite. Sad ne vidim u čemu je problem sa parnicom. Ne možete da tvrdite da je stari zakon, odnosno važeći zakon bio strožiji jer je i sud mogao da izvodi dokaze na osnovu svojih saznanja i potreba, a ovako može da izvodi samo dokaze koje predlože parnične stranke. Tako da ne vidim, ako ste izvršili reformu, ako ste izabrali najbolje sudije koji je onda razlog da sudije budu problem u parničnom postupku, zato što hoće, apsolutno sve da raščiste pre nego što donesu presudu. Ili te sudije koje su sada trenutno nisu trenutno dorasle tome, ali onda ne bi trebali da menjamo zakon nego sudije.
Narodni poslanik Mirko Čikiriz ima reč. Izvolite.
U pitanju je sudar jednog rekao bih načina razmišljanja iz vremena Titovog, samoupravnog socijalizma u kome građani treba da spavaju, a da nad njima bdi država ili partija, rešavaju sve probleme tih građana. Tito je umro 1980. godine nismo više u jednopartijskom sistemu, ulazimo u sistem tržišne privrede gde se za ostvarivanje i zaštitu ličnih prava pojedinac bori. Parnični postupak se ne pokreće inicijativom države, partije ili državnog organa već građanskom tužbom radi zašite ličnih i imovinskih i nekih drugih prava i taj koji podnosi tužbu treba da priloži dokaze koje potkrepljuju njegove navode. Do samo pre nekoliko godina dok nije bilo izmene zakona o parničnom postupku nebrojano puta smo se sretali u parnicama sa tzv. golim tužbama. Pusti se tužba bez ijednog jedinog dokaza, čak dokaz kaže tokom postupka ću predložiti dokaze i navode koje potkrepljuju navode službe. Šta to znači? Sud neka se bavi, sud neka rešava, sud neka pribavlja, a ja ću ako sud sve to ne uradi kako treba onda da sačekam sud da nije utvrdio dobro i pravilno materijalnu istinu ili napravio neku drugu procesnu grešku, pa će onda sud da odgovara. Ne, sada je jedan totalno drugačiji koncept i dobro je da je gospodin Arsić izneo ovo, jer je to od prilike politika SNS, jedan opšti populizam u kome ima mesta i za leve i za desne i za titoiste i za ovakve i za onakve itd. i jedna relikt načina razmišljanja iz jednog perioda koji je odavno iza nas. Dobro je da se građani što pre otrezne i da shvate da niko bolje neće štiti njihova prava od njih samih.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Ja bih zamolio bar kolege poslanike da ipak se malo uzdrže. Znači, nije ovde u pitanju ni ideologija ni jednopartijski sistem, u pitanju je Ustav, a Ustav svakom građaninu Republike Srbije garantuju ravnopravnost pred sudom i pred zakonom. Ne možemo da stavljamo situaciju da ako neko voli da se tuži, da je on u stanju sam da izvodi dokaze. Šta ako vas neko neosnovano tuži, a ima više novca i može da vodi sudski parnični postupak na osnovu svojih dokaza, a druga stana materijalno ne može da pribavi te dokaze, ili da izvedete te dokaze. U tome jeste problem. Nije samo problem u tužiocima, jer u parnici postoje dve i više strana. Zato se manite te priče oko ideologije, društvene svojine. Pročitajte Ustav i videćete, to su prava koja su garantovana i Ustavom i raznim međunarodnim poveljama i ugovorima koje je potpisala tadašnja SFRJ, a mi prihvatamo kao naslednici kontinuiteta.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Ja sam predložio da se preformuliše tekst člana 8, jer je on dosta neke stvari preokrenuo, nije dobro, ni pravilno formulisano u skladu sa srpskim jezikom. Mi smo predložili da on bude promenjen, i to kratak i jasan – koje će činjenice da uzme kao dokazane, sud odlučuje po svom uverenju, na osnovu savesne i brižljive ocene, svakog dokaza zasebnog, svih dokaza kao celine i na osnovu rezultata celokupnog postupka. Mislim da je ova formulacija prikladna i možda bi bilo bolje rešenje, a stvar je ovlašćenog predlagača da li prihvata ovaj amandman ili ne. Mislimo da je on uložen u dobroj nameri i ima cilj da bi se taj tekst zakona, i uz pomoć narodnih poslanika uredio na bolji način nego što se predlaže.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela grupa od 21. narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za pravosuđe u upravu prihvatili su amandman Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Na početku izlaganja ovog amandmana hteo bih da se zahvalim Ministarstvu pravde, jer veći broj amandmana koji je SRS predložila, usvojeni su od strane Ministarstva pravde, ali i neke vrlo bitne amandmane koje smo uložili i o kojima ćemo diskutovati, a Ministarstvo nije imalo razumevanja i mi ćemo pokušati u daljoj raspravi da ukažemo na problem. Uglavnom dva ključna segmenta naših primedbi su kroz naše amandmane istaknuta, jedan se odnosio na činjenicu da bez obzira na intenciju samog predlagača zakona, da se postupci ubrzaju, ostalo je niz nedorečenosti u nizu amandmana koji se odnose na rokove za postupanje suda i mislim da je to kroz prihvatanje nekih amandmana, Ministarstvo uočilo propuste u prvobitnom tekstu. Drugi niz amandmana odnose se na našu suštinsku primedbu da će čitav parnični postupak, ovaj opšti deo parničnog postupka, zbog određivanja visine vrednosti spora, kroz reviziju, biti faktički derogiran. Ovaj član 10. se odnosi na nameru i činjenicu da se želi ograničiti trajanje postupka, na neki način, konkretizuje, bez obzira što je Vlada Republike Srbije u članu 10. ukazivala na to da se mora odlučiti, postupak okončati u razumnom roku i bez odugovlačenja, i određivanje tog novog vremenskog okvira, naša primedba se odnosila na činjenicu da je teško zamislivo, da će stranke koje imaju direktno suprotne interese u parničnom postupku moći da se to dogovore, da ipak taj rok ograničimo i da on ne bude jednom širokom normom definisan, a koji opet ostavlja prostor da taj postupak dugo traje. Sud je dužan da postupak sprovede bez odugovlačenja u skladu sa prethodno utvrđenim vremenskim okvirom u postupku parničnih radnji. Mi smatramo da taj vremenski rok treba ograničiti da traje najduže devet meseci. Dobro je što je Vlada kasnije prihvatila naš amandman da u slučaju odlaganja ročišta, novi vremenski okvir ne može biti duži od jedne trećine prvobitnog određenog vremenskog roka. Ovako kako je predviđeno članu 10, mi ne vidimo koliko taj sam vremenski okvir može da traje. Naravno, mi smatramo i u našem amandmanu to ističemo, da se u konkretnom slučaju morati uzeti u obzir sve iznete činjenice i predloženi dokazi na tom pripremnom, da bi se na osnovu toga odredio taj sam rok. Tu želimo da konkretizujemo čitav taj slučaj. U čitavoj ovoj diskusiji oko uloge suda, kako smo kritikovali u ZKP, tako da mislimo da u parničnom postupku koji je sasvim druge prirode, u odnosu na ZKP, sud zaista treba da ima ulogu nekoga ko će da razmatra, jer je to građanski postupak, samo ono što su stranke istakle. Prosto, to je druga vrsta postupka i dobro je što se na samom pripremnom ročištu, šta je nesporno, a šta sporno i da se raspravlja o samim onim stvarima koje su sporne među strankama. Prosto, to su interesi stranaka, drugačiji interes države, nego što je u parničnom postupku i na osnovu toga i sam sudski organ treba da se ponaša na taj način. Interes države, kao što je ovde navedeno, da postupak traje što kraće i mi smatramo da na ovaj način treba da bude ograničen. Kao što ste prihvatili amandmane koji su se ticali od konkretnih određivanja rokova za postupanje suda u nekim situacijama, tako smatramo da je i ova trebalo da se ograniči na konkretan rok trajanja prvostepenog postupka na devet meseci.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, zakonodavni Odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, koristite vreme predstavnika poslaničke grupe izvolite.
Ministre, ovo je dobro rešenje, jedino rešenje koje smo predložili, a koje je usmereno u pravcu skraćivanja roka parničnog. Ovo je najvažnije rešenje u ovom zakonu. Zato SRS smatra da je nužno bilo uvesti procesnu disciplinu. Sa druge strane, ovo je procesni rok i ovo će omogućiti onim lufterima koji su došli u pravosuđe – radio, ne radio, svira mu radio. Sa tom praksom SRS želi da se prekine i da građani mogu blagovremeno da ostvare svoja prava pred sudom. Dok sudija ne shvati da se protiv njega može voditi disciplinski postupak zbog toga što taj nije preduzeo određene radnje, nije zakazao ročište, nije doneo presudu u roku, protiv njega se može voditi disciplinski postupak.
Jedan minut je iskorišćen od vremena predstavnika poslaničke grupe. Na član 11. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministar, prihvaćeni su neki amandmani Nove Srbije i na tome se u potpunosti zahvaljujem. Smatrali smo da je jedan od amandmana koji je mogao biti prihvaćen upravo ovaj koji smo podneli na član 11, koji se odnosi na medijaciju. Mi smo amandmanom predložili da se član 11. menja i da glasi: "Sud je obavezan da uputi stranke na medijaciju, ili na informativno ročište za medijaciju, u skladu sa zakonom. Sud je pri tome dužan da ukaže strankama da su u obavezi da pokušaju da prethodno reše spor medijacijom, odnosno na drugi sporazuman način." U obrazloženju smo naveli – smatramo da je u cilju rasterećenja sudova i samim tim poboljšanje efikasnosti njihovog rada neophodno u članu Predloga zakona eksplicitno istaći obavezu suda da uputi stranke na medijaciju, kao i da im ukaže na to da su bez izuzetka u obavezi da pokušaju da svoj spor reše uz posredovanje medijatora pre upuštanja u sudski postupak. Time se smanjuju često nepotrebni troškovi samih stranaka. Dakle, obzirom da je parnični postupak nešto što građane zaista i finansijski i na svaki drugi način iscrpljuje, treba radi efikasnosti sudstva, naravno, samim tim radi njegovog većeg ugleda, koristiti institut medijacije i što više usmeravati stranke da ovakve sporove reše na lakši, brži i po sebe efikasniji način. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podnela grupa od 25 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Radiša Ilić i zajedno narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Značajno je to što je Vlada Republike Srbije prihvatila ovaj amandman, jer da nije, ušli bismo u niz problema upravo na onaj način kako smo istakli u obrazloženju amandmana. Znači, pojmovi su parnični, jer je nužno da su parnični, bez obzira što je u raspravi u načelu dominiralo pitanje osiguravajućih kuća, ali mnogo veći problem bi se ove vrste pojavio jer ljudi u istovetnoj pravnoj situaciji dolaze i po samoj sili zakona, tako da prihvatanjem ovog amandmana otklonjeni su veliki problemi i mislim da je dobro što je postojalo sluha za onu diskusiju u kojoj su, manje više, sve poslaničke grupe u Narodnoj skupštini tog dana oko ovog problema vodile.
Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom pa konstatujem da je ovaj amandmanpostao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Gospođo predsedavajuća, pokušali smo u članu 19. i 21. da odredimo precizno rokove kada je u pitanju određivanje mesne i stvarne nadležnosti upravo zato što smatramo da ovaj zakon treba da reguliše određene procesne norme i skrati određene rokove, da učini pravosuđe bržim i efikasnijim. Kroz član 13, odnosno amandman koji ste prihvatili, otklonili smo mnoge probleme, ali ipak mislim da treba još jednom razmisliti vezano za određivanje roka o vremenskom okviru na devet meseci, bez obzira na evropski sud ili ne znam šta našta ste se pozivali u obrazloženju. Mnogo će nam biti lakše da sprovedemo čitav ovajpostupak. Ovde smo naveli precizno za 19 i 21 da ti rokovi traju osam dana. Potpuno je normalno bilo. Mislim da još uvek ima vremena da se u danu za glasanje izjasnimo tako i ovaj amandman prođe. U svakom slučaju, mnogo će se skratiti vremenski rokovi za određivanje ovog vremenskog okvira i ukoliko ovi amandmani koje smo predložili postanu sastavni deo Predloga zakona, a jesu, na taj način će se sud obavezati da svoj posao radi još efikasnije.
Iskorišćen je minut i 20 sekundi. Na član 20. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
U ovom amandmanu se govori o nadležnosti suda u slučaju da se po prijemu pravosnažnog rešenja neki sud oglasi nenadležnim i govori se o roku koji je potreban. Mi smo pokušali da vas ubedimo da je u praksi dosadašnjoj, naročito zbog toga što niste predvideli jednu situaciju, a to su neradni dani kao što su kraj nedelje, subota i nedelja. Potrebno je da se za to odredi više od tri dana pre nego što se predmet ustupi nadležnom sudu, dakle ukoliko je u slučaju nenadležnost, jer zaista može da se desi da mogu da nastanu štetne posledice po predloženom pravosnažnom rešenju jer, primera radi, šta će stvarno da bude ako evo od danas, gospođo Malović, petak je, počne da teče taj rok. Kako će onda tužilac koji sam sebe zastupa da obavi neophodne konsultacije advokata kako bi postupio po nalogu? Smatramo da je to primerenije rešenje i trebali ste da prihvatite taj amandman. Sa druge strane, kada se već govori o nadležnosti suda, u slučaju da stranka pokrene parnicu pred nenadležnim sudom. Najviše takvih slučajeva će da se desi posle ove famozne tzv. reforma pravosuđa po Homenovom receptu jer, vrlo dobroznate da je preko 150 sudova u Srbiji u opštoj nadležnosti bivših opštinskih sudova ukinuto i da li je to na području Šumadije i da li je stranka iz Ljubovije ili iz Rače Kragujevačke, svugde gde nema osnovnog suda, jednostavno, ne zna kom sudu običan čovek treba da se obraća i onda ako se desi još jedna ovakva situacija, kratak je rok, dolazimo do nečega što su štetne posledice po funkcionisanje pravosuđa. Govoreći o prethodnim amandmanima neke kolege su pričale i o tome da je to za dužinu parnice u Srbiji jako velik i nezapamćen u nekim slučajevima. Simptomatično je, o tome je govorio i kolega Petković, da se desi da posle pokretanja parničnog postupka jednostavno nestane se iz predmeta i dalje ne mogu da se zakazuju ročišta. Evo, imamo u Kragujevcu jedan takav slučaj gde je jedan gospodin koji je na javnoj licitaciji kupio jedno uništeno preduzeće odnosno deo njega. Zbog nekog spora koji je dalje nastao, pokrenuo je postupak pred kragujevačkim sudom, međutim, u spisu predmeta nema ničeg i tako da sudija uopšte ne može da zakazuje dalje ni jedno ročište. Završiću sa drastičnim primerom takođe jedne parnice sa kojom je upoznata gospođa Čomić, kao i kolege koji su svedoci te bruke za parlamentarnu demokratiju. Naime, kada je pre 10 godina, po nalogu tadašnje predsedavajuće, policija mučki tukla našeg kolegu, tadašnjeg poslanika, Stevana Keseića. Krivična prijava koju je podneo je odbačena, međutim, on je pokrenuo postupak za naknadu štete zbog činjenice da je završio u Kliničkom centru i da je imao teške povrede i da je kao narodni poslanik bio izložen takvoj torturi. Danas smo više verbalnoj nego takvoj. Na svu sreću, sada toga nema, ali taj slučaj još uvek nije završen već 10 godina. Iskoristiću priliku van ovoga da vam dam broj tog predmeta i da vidite da je to nešto što je zaista nezabeleženo, a ko zna koliko je takvih slučajeva, na desetine hiljada u Srbiji. Hvala.
Iskorišćeno je dva minuta i 10 sekundi vremena poslaničke grupe. Na član 21. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom pa konstatujem da je ovaj amandmanpostao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Što se tiče amandmana koji smo mi uložili na član 33, mi bi želeli da se poboljša tekst u odnosu na stav 3, tako što se posle reči: "sud će", dodaju reči: "po službenoj dužnosti ili na predlog stranaka". To je u odnosu na dokaze koje treba sud da izvede. Ovo treba imati u vidu kao rezervu, ukoliko stranke nisu u mogućnosti da predlože ili stranke nisu bile u mogućnosti da pribave određene dokaze, da se ostavi mogućnost da sud po službenoj dužnosti odredi neki dokaz da ga izvede i da prikupi podatke i dokaze kako bi građani mogli da ostvare svoja prava. Osim toga, ovim se vređa pre svega opšti javni interes, zbog vrednosti predmeta spora koju tužilac odredi tužbom, da je platio manju taksu, nego se vređa i pravo stranke na reviziju, jer je revizija ako je vrednost predmeta spora 100 hiljada evra u dinarskoj protivvrednosti. Zbog toga pravu vrednost predmeta spora mora da utvrdi sud i niko drugo. U protivnom, vređali bi se opšti javni interesi.
Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
U ovom amandmanu želeli smo da jednu važnu ustavnu normu koja se odnosi na pravo na suđenje u veću preciziramo i konkretizujemo. Bez obzira na činjenicu da je predlog zakona želeo da što veći broj slučajeva sudi sudija pojedinac, ovo je u odnosu na rešenja koja su u samom Ustavu gde je to suđenje u veću postavljeno kao pravilo, izuzetno da sudi sudija pojedinac, ovde je stvar obrnuta. Prosto, izuzetak je u stvari suđenje u veću i to, kako se ovde kaže u članu 35, na zahtev stranaka. Time se pokušava objasniti da se time štiti to pravo stranaka koje je sadržano u Ustavu. Mi smo našim amandmanom želeli, uvažavajući činjenicu da postoje sporovi te vrste stepena složenosti i visine vrednosti spora koji ne zahtevaju suđenje u veću, ali smatramo ipak da je suđenje za sporove koji se tiču mogućnosti iznajmljivanja revizije neophodno da sudi veće. Ja bih voleo da dobijem obrazloženje zašto se ti sporovi tretiraju kao i svi drugi sporovi koji imaju mnogo manju vrednost? Jer, da podsetim građane da su po Predlogu zakona sporovi gde je označena vrednost 100 hiljada evra sporovi gde se može izjaviti revizija. I te sporove će da, po Predlogu zakona, sudi sudija pojedinac. Te sporove je sam predlagač smatrao složenim i komplikovanim sporovima. Zašto onda da se direktno zakonom ne propiše da te sporove sudi veće, kad već zahtevaju taj stepen složenosti? U tom smislu, žao nam je što niste prihvatili ovaj amandman. Razmislite o njemu jer ste pravom iznajmljivanja revizije stigli na taj stepen koji se faktički ne može ostvariti, ali mi ćemo o tome pričati u našim amandmanima. Potpuno je obesmišljeno pravo na iznajmljivanje revizije, kako ste ovde definisali, uvažavajući stanje u kome se nalaze i građani Srbije i privreda Srbije i činjenica da u dve trećine opština vi danas nemate spor, građanski spor, ne privredni, gde je vrednost spora označena 100 hiljada. To je nesporni deo. Hvala.
Iskorišćeno je 35 sekundi od vremena predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Član 35. Predloga zakona govori da u prvom stepenu sporove sudi sudija pojedinac, osim ako zakonom nije propisano da sudi veće. Ovo, gospođo Malović, nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Član 142. Ustava Republike Srbije u 3. stavu kaže: "u suđenju učestvuju sudije i sudije porotnici, na način utvrđen zakonom". Sledeći stav: "Zakonom se može propisati da u određenim sudovima i u određenim stvarima sude samo sudije". Poslednji stav: "Sud sudi u veću, a zakonom se može predvideti da u određenim stvarima sudi sudija pojedinac". Dakle, Ustav sudiju pojedinca predviđa kao izuzetak. A vi sudsko veće, odnosno kako vi kažete u obrazloženju, zbornost suđenja predviđate kao izuzetak. To tako ne može. Mora da bude onako kako smo mi amandmanom predvideli, da u prvom stepenu sporove sudi veće, ako zakonom nije propisano da sudi sudija pojedinac. Ovo je u skladu sa Ustavom i u duhu Ustava. Jer, ako vi ustavnu odredbu stavite kao alternativu, kao, ostavite na izbor ne znam kome, onda to svakako nije dobro, zapravo, nije u skladu sa Ustavom. Dalje, član 35. kaže: "Ako veće sudi u prvom stepenu, sastavljeno je od jednog sudije, predsednika veća i dvoje sudija porotnika". Pratite sad kad vam budem čitala vaše obrazloženje, u kolikoj ste kontradiktornosti. Ako vam je tačno obrazloženje, onda vam ne valja ovaj stav, pa pretpostavljam da ćemo raspravljati o tome. Kažete: "U parničnom postupku u vezi sa porodičnim odnosima u prvom stepenu uvek sudi sudija pojedinac, a u drugom stepenu u veću sastavljenom od troje sudija". Nismo baš sigurni da ste se dobro opredelili. "Sudije iz ovog prethodnog stava moraju biti lica koja su stekla posebna znanja iz oblasti prava deteta." Sve sudije dok ne postanu sudije polažu porodično pravo i svakako i u okviru pravosudnog ispita i nemate potrebe za specijalistima posebnim, ni sudijama, ni sudovima. Zna se stav SRS, a to i javnost zna, da bi pravosuđe najbolje funkcionisalo kad bismo samo imali prvostepene i drugostepene sudove i u izuzetnim slučajevima Vrhovni sud Srbije. Ovo što ste vi – specijalne za ovo, za ono, pa sad u okviru tih specijalnih specijalne sudije, to potpuno obesmišljava pravosuđe kao jednu od najbitnijih stubova svakog društva. Dokle god nam ne bude zdravo pravosuđe nema ništa od razvoja ovog društva i ove države. Ovo što vi zovete reformama, pa i ovaj zakon, ne da ne vodi ozdravljenju, nego još više razboleva i ovako bolesno i korumpirano pravosuđe. Vi sve skoro ostavljate nekom na volju. Često se pitamo i govorimo vam to javno, šta će vam zakoni kad sve u zakonu može, ne mora, ako odluči ovaj, ako predloži onaj, onda to nije zakon. To je onda neka platforma, strategija na osnovu koje se donosi ozbiljan zakon. Kažete – program i način sticanja posebnih znanja, za te specijalce, sporazumno propisuje ministar nadležan za poslove pravosuđa i ministar nadležan za poslove porodične zaštite. Sada, ostalo je nejasno ko će određivati, ko će birati te sudije specijalce koji će da uče po tom nekom programu koji ćete vi da opredelite. Ako ste vi ministar pravde, a jeste, završili pravni fakultet, a tamo je sudija takođe završio pravni fakultet i još mimo toga pravosudni ispit, zašto sebi dozvoljavate da znate više od njega, pa ćete vi njemu nešto da propisujete? Da li je to logično? Nije, naravno. Zašto vi ne prihvatate ovaj amandman? Vlada ne prihvata amandman iz razloga što je Predlog zakona u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Čuli smo, nije u skladu sa Ustavom. Naš amandman je u skladu sa Ustavom, ne znam šta je smešno, odnosno u skladu sa pravilom suđenja u zbornom sastavu. Međutim, Ustav predviđa mogućnost izuzetaka u prvostepenom postupku. Zašto tako niste napisali u zakonu, da Ustav ovako predviđa? Vi niste tako napisali, ne znam da li ste pročitali ovo što vam je napisano. Predlog zakona u skladu sa preporukama eksperata Saveta Evrope, tu ste nas ganuli, predlaže izuzetak o zbornosti suđenja, i to, da u prvom stepenu suđenja sudi sudija pojedinac. Slušajte dalje zašto sam vam rekla da vam je kontradiktorno ovo objašnjenje i član 35. "Rešenje iz Predloga zakona nastoji da otkloni probleme koji su postojali usled učešća nestručnih sudija porotnika". Izvinite, ko je odgovoran zašto mi, ako je ovo tačno, ko je odgovoran zašto 11 godina od kada je DOS u kojekakvim oblicima na vlasti, i vi ste je ministre imali više puta i vaša stranka, ko je odgovoran što su vam bile sudije porotnici nestručni, ako jesu, kako vi kažete, a ministri potpisuju rešenja za imenovanje sudija porotnika? "Kao i da se smanje troškovi pravosudnih organa i troškovi u samom postupku koji nastaju odlaganjem rasprave zbog izostanka sudije porotnika". Gospođo Malović, uverena sam da vi ne verujete u ovo. Vrlo retko se dešava u praksi, i to sigurno znate ili bi trebalo da znate, da neko ročište bude odgođeno zbog izostanka sudije porotnika. Ročišta se odlažu zbog vrlo često neopravdanih i nenajavljenih izostanaka sudija, a ponekad i opravdanih, naravno. Nemojte da probleme u pravosuđu svaljujete na sporedne stvari. Sada su krive sudije porotnici, a nisu krive sudije. Najbolje da su daktilografi odgovorni zbog odlaganja ročišta. Ovo jednostavno nije tačno, a Boga mi, deluje prilično i neozbiljno i vređa zdrav razum i inteligenciju. Vi ste kada ste uvodili novu mrežu sudova, i tada smo slušali jedan od vaših razloga, a bio je smanjenje troškova u oblasti pravosuđa. Naglašavam da je to jedan od razloga. Ti troškovi na ime ukinutih 150 sudova, ne da su smanjeni nego su povećani. Zašto? Zato što sudije iz manjih mesta idu da rade u sedište okruga, ili idu u potpuno drugi okrug. Plaća im se put. Neki kojima je to više daleko od kuće, imaju stanove koji im se plaćaju, je li tako? Naravno, dobijaju platu. Sada vi procenite da li je to veći trošak ili bi bilo svrsishodnije, i ne samo zbog troška, da niste birali tu mrežu sudova i da niste ukinuli sve ove sudove po malim mestima. Naravno, o tome smo govorili i na to ćemo vas podsećati, pogotovo što je praksa pokazala ono što smo govorili pre više godina kada se o tome raspravljalo. Praksa je pokazala i život nas je naučio da vam je to fatalna greška. Možda vi to nećete da priznate ili možda nemate prave informacije sa terena, ali verujte, fatalna greška. Dalje čitam vaše obrazloženje – ovim rešenjem nije ugroženo pravo stranaka na zborno suđenje, ma šta to značilo, jer strankama uvek stoji na raspolaganju pravo izbora da im u konkretnom slučaju sudi veće. Šta to znači? Prvo, to ne piše tako u Predlogu zakona. Drugo, šta to znači da stranka bira ko će da joj sudi? Dobro da niste napisali da stranka bira sudiju koji će da joj sudi. Ne može to tako. Ne može toliko slobode u načinu funkcionisanja sudova u odlučivanju. Zamislite, stranka će da bira da li će da joj sudi sudija pojedinac ili sudsko veće. To jednostavno nije ni u duhu našeg pravnog sistema, nije u skladu sa Ustavom RS, a prilično je daleko od zdravog razuma. Hvala.
Devet minuta i 55 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Srđan Milivojević je prijavljen. Želite reč? (Da.) Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažena gospođo ministarko, mislim da ovaj amandman treba odbiti. Kada govorimo o obrazloženju ovog amandmana, ne mogu da se složim sa mnogim navodima koji su izneti u obrazloženju ovog amandmana. Prvo, ne mogu da se složim sa činjenicom da Srbiji ne treba Specijalni sud. I te kako Srbiji treba Specijalni sud. Specijalni sud je odradio ogroman posao. Sve pohvale vama na hrabrosti da se izborite sa svim onim pritiscima da se ukine specijalni sud. Sve čestitke ljudima koji rade u Specijalnom sudu za organizovani kriminal i na svemu onome što su uradili na rasvetljavanju najtežih krivičnih dela, koja su se i te kako dešavala u nekom prethodnom periodu. Sve čestitke Specijalnom sudu na razjašnjenju brojnih okolnosti zbog ubistva predsednika Vlade, Zorana Đinđića. Sve čestitke Specijalnom sudu na onome što je odradio, boreći se da opstane u vreme velikih pritisaka da se taj sud ukine. Takođe, ne vidim razlog da se kritikuje reforma pravosuđa i vi lično. Naprotiv, smatram da ste tu odradili ogroman posao, da smo se izborili sa brojnim teškoćama i da smo zadovoljili očekivanja i građana ove zemlje, i javnosti kada je reč o reformi pravosuđa. Naravno da uvek može bolje i da može više. Naravno da je dobra svaka kritika, ali je dobra ona kritika koja kaže – ne valja ovako, ali treba onako. Kritika koja kaže – ništa ne valja i vi ništa niste uradili, kritika koja ne nudi bilo kakve rešenje, nije kritika već demagogija. Naravno, moram da kažem da sam posebno zadovoljan onim što je ovaj parlament uradio, i posebno, onim zakonima koje smo ovde svi zajedno kao vladajuća većina usvojili, izglasali, a koji su i te kako zadali udarce organizovanim kriminalnim grupama, koji su reformisali pravosuđe. Posebno sam ponosan na činjenicu da je, zahvaljujući glasovima vladajuće većine, donet zakon o oduzimanju imovine stečene kriminalom. Ta imovina nije neka fiktivna imovina, već je to zakonska odredba koja je i te kako pogodila kriminalce. Smatram da i ovaj zakon o parničnom postupku koji usvajamo i o čijim amandmanima se izjašnjavamo, kao i o prethodnom, o krivičnom postupku predstavlja još jednu stepenicu koja nas penje na nekom civilizacijskom dostignuću, na koji ćemo kada se sutradan osvrnemo, biti veoma ponosni. Zahvaljujem vam se.
Iskorišćeno vreme od vremena poslaničke grupe je dva minuta i 45 sekundi. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
U vezi podnetog amandmana moram da kažem da tvrdnja da u našem pravnom sistemu navodno stranke nisu mogle da se sporazumeju na njihov imovinski spor čija vrednost prelazi tri miliona dinara, umesto veća sudi sudija pojedinac, to nije tačno. Član 37. stav 2. sadašnjeg Zakona o parničnom postupku jasno definiše to, da su stranke i do sada imale dispoziciju da se govore da u određenom postupku sudi sudija pojedinac, bez obzira što postoji mogućnost da sudi i veće. To može jasno da se pročita u samom tekstu Zakona o parničnom postupku. Svakome ko je zainteresovan mogu da dam na uvid i udžbenik Pravnog fakulteta u Beogradu, prof. Aleksandra Jakšića, građansko-procesno pravo, gde o tome piše na strani 329. udžbenika. U svakom slučaju, kada ovde govorimo kao poslanici, mislim da treba da se držimo one materijalne istine, bez obzira što ne sporim pravo određenog poslanika da tvrdi da je bolje da se sudi u veću, ili da tvrdi da je bolje da sudi sudija pojedinac. To je dispozitiv svakog poslanika da ima svoj stav i da zastupa svoj stav, da predloži amandman i da se bori do "poslednje kapi krvi" da prođe taj predlog. Hvala.
Iskorišćeno je minut i 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 35. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, bez neke želje da se baš previše upuštam u taj deo da li u običnoj parnici treba da sudi veće ili sudija pojedinac, međutim, u stavu 3, to je posebna jedna situacija, i ja bih molio predstavnika Vlade da još jednom razmisli pre nego što odluči sudbinu ovog amandmana. Ovde nije reč o novcu, kućama, njivama i šumama, ovde je reč o ljudima i njihovim sudbinama. Ako uopšte pokrenemo neki postupak koji je vezan za porodično pravo, a to je najčešće kada je u pitanju poveravanje dece, učestvuju dva organa, jedan je centar za socijalni rad, koji daje određena mišljenja i sugestije sudu, a na sudu je da na osnovu svoje slobodne procene i na osnovu tog mišljenja donese nekakvu presudu. Znači, taj centar za socijalni rad je, barem po samom njegovom smislu, osposobljen za takve poslove, a lica koja rade u tom organu, kome su poverena javna ovlašćenja, su stručna lica. E sad, gospođo ministre, pre samo nekoliko meseci novine su bile pune napisa o tome kako pojedini centri za socijalni rad prodaju decu koju treba da štite. U tome jeste problem i razlog zašto smo podneli amandman ispred SNS da sudi veće. Ako su radnici jednog državnog organa, kome su poverena javna ovlašćenja, korumpirani, onda je to svakako jedan veliki državni problem. Ako je rukovodilac, znači, direktor centra za socijalni rad korumpiran, onda se postavlja pitanje šta nam rade sudovi? Ne možete da me ubedite da i sudija ne može da bude korumpiran, zato što se nijedan tužilac nije oglasio po tom pitanju i nijedna presuda nije doneta. Ne trebaju meni samo natpisi iz novina, već imam stranku koja se žali da joj je dete oteto iz hraniteljske porodice i usvojeno suprotno Zakonu o porodičnim odnosima, pa ćemo kod nadležnog ministarstva da proverimo o čemu se tu radi, ali postoji osnovanost da je u pitanju korupcija. To je taj razlog zašto tražimo da sudi veće. Nemojte da se uvek okrećete nestručnim sudijama, porotnicima, kada su u pitanju porodični odnosi i Zakon o porodičnim odnosima. Ako je predviđeno za sudiju, zašto ne bi i za porotnika, barem kada je ova materija u pitanju. Kao što rekoh, ovde je reč o sudbinama ljudi, o njihovim životima. Razlika je velika, od presude tih sudova zavisi hoće li isti čovek biti sutra doktor nauka, ministar, predsednik Republike Srbije ili organizator u organizovanom kriminalu. Od takvih presuda zavisi. Morate da se složite da je mnogo veća šansa kada postupak vodi jedna strana i jedan čovek da bude korumpiran. Ako postoje porotnici, postoji i ta zadrška da ipak mora da vodi postupak onako kako treba i postoji veća verovatnoća da će doneti presudu koja je u skladu sa zakonom i interesima lica koje sud treba da štiti zajedno sa centrom za socijalni rad. Zato smo podneli ovaj amandman i ja vas molim da još jednom razmislite o sudbini, nije ovo tako skupo za državu, ne treba i ne sme da bude skupo, i da prihvatite ovaj amandman.
Iskorišćeno je dva minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Pored obrazloženja koje je za odbijanje ovog amandmana dalo Ministarstvo pravde, i sa kojim se u potpunosti slažem, naravno da su u ovim sporovima sudije pojedinci, da su obučeni za rešavanje porodičnih sporova i posebno znanje iz oblasti prava deteta, ne treba zaboraviti da bi se eventualne zloupotrebe, o kojima je uvaženi kolega u obrazloženju pričao, izbegle, pa čak i ako sudija pojedinac radi nešto nezakonito, da uvek u drugom stepenu veće od troje sudija profesionalaca može ispraviti tu grešku, a ne zaboravimo i pojačana i proširena prava za vanredne pravne lekove koje ovaj zakon pruža. U praksi se zaista najčešće dešavalo, uz poštovanje prema sudijama porotnicima koji nisu profesionalne sudije itd, ali u praksi se zaista dešavalo da najčešće uglavnom ne mogu da razumeju o čemu se radi. Verujte mi da sam samo jednom sreo jednog sudiju porotnika koji je na raspravi postavio pitanje. To su uglavnom ljudi u godinama, penzioneri, ljudi koji nisu tako ni vitalni, nisu ni stručno obučeni, koji mogu nekada da se ponesu za nekom emocijom itd, a sudija profesionalac treba da ima osećaj za pravičnost, ali pre svega mora da bude profesionalac, ne smeju ni pozitivne ni negativne emocije da ga ponesu ko donošenja odluke, jer tada odluka nije dobra.
Iskorišćeno je minut i 40 sekundi od vremena predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je podnela narodna poslanica Radica Jocić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Što se tiče predloženog amandmana na član 37. stav 2. treba isti pre svega poboljšati, da se posle reči "sudija" dodaju reči "ako je vrednost predmeta spora iznad 100 hiljada evra, u dinarskoj protivvrednosti, u veću sastavljenom od pet sudija". Gospođo ministre, nije logično da u drugostepenom sudi troje sudija u veću, a ako je vrednost spora, kada je u pitanju stav 2. ovog člana, preko 100 hiljada evra u dinarskoj protivvrednosti, kada treba da postupa kasacioni sud, da bude u isto vreme od troje sudija. Složićete se, vi to vrlo dobro znate, da to u našoj sudskoj praksi nije do sada tako bilo uređeno. Logično je da za sporove preko 100 hiljada evra u dinarskoj protivvrednosti sude sudije u veću, u kasacionom sudu, od pet sudija, a ne od tri sudije u drugostepenom veću i u kasacionom. Samo onda može ukoliko nema zahtev veću vrednost od 100 hiljada, u dinarskoj protivvrednosti evra. U tom slučaju nužno je da bude razlike u sastavu sudija i sudsko veće da bude pojačano, koje treba da donese meritornu odluku koja treba da bude pre svega odluka koja po zakonu treba da ostane na snazi i da se konačno od najviše sudske instance očekuje jedna takva odluka koja bi bila, kudi kamo, snažnija i bila prihvatljivija u pravnom sistemu Republike Srbije.
Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Vjerica Radeta.
Član 41. Predloga zakona predviđa za suđenje u sporovima protiv državljanina Republike Srbije, koji stalno živi u inostranstvu, da je upućen na službu ili na rad od strane državnog organa ili pravnog lica, a nadležan je sud njegovog poslednjeg prebivališta. Mi kažemo da ovde treba brisati ovo: "gde je upućen na službu ili na rad od strane državnog organa ili pravnog lica", jer predloženo rešenje ne pravi razliku između državljana Republike Srbije koji su upućeni na službeni put ili na rad od strane državnog organa ili pravnog licai stalno žive u inostranstvu, od lica koja su privatno otišla u inostranstvo i stalno žive tamo, za koje tužilac ne zna gde je to lice itd. Međutim, ovde postoji još jedan problem. Trebalo bi da znate da se veliki broj državljana Republike Srbije nalazi u Haškom tribunalu, da su oni građani Republike Srbije, da su nevini dok se drugačije ne dokaže, ako se dokaže, i da se postupci, parnice koje su ta lica pokrenula ili je neko pokrenuo protiv njih, ne mogu da se vode zato što vi ne upućujete sudije u Haški tribunal da se tamo saslušaju državni Republike Srbije. Vi na taj način diskriminišete državljane Republike Srbije. To što su u pritvoru u Haškom tribunalu vama ne daje za pravo da na bilo koji način ugrožavate njihova ljudska prava i njihovu ravnopravnost u odnosu na sve ostale građane Republike Srbije. Mi imamo više primera kada je u pitanju predsednik SRS prof. dr Vojislav Šešelj, gde postoji veći broj parničnih postupaka koje je ili on pokretao ili su pokretani protiv njega zbog njegovih knjiga, zbog nekih navoda koje je iznosio u knjigama itd. Ti postupci se ili obustavljaju ili stoje u fioci bez ikakvog pravnog završetka. To traje devet godina, koliko je Vojislav Šešelj bespravno zatočen u Haškom tribunalu. Nikada nisam čula vas kao ministra pravde da ste negde, a obišli ste ceo beli svet, progovorili protiv kršenja ljudskih prava Vojislava Šešelja zato što je devet godina u Haškom tribunalu bez ikakve presude. Ne znam da li ste negde, tamo gde ste išli da preuzimate znanja, da li vam je neko nekada rekao da u njegovoj zemlji postoji slučaj da je neko bez presude devet godina pritvoren. Siguran sam da to niste mogli da čujete, jer to ne postoji. Onda vas pitam – zašto niste predvideli da možete da šaljete sudije u inostranstvo, u Haški tribunal, u pritvorske jedinice? Verovatno i drugi pritvorenici, državljani Republike Srbije imaju takve slučajeve kakve ima Vojislav Šešelj. Jedanput je tamo bio sudija tog vašeg specijalnog suda, kada je uzimao izjavu od Vojislava Šešelja vezano na okolnosti političke pozadine ubistva Zorana Đinđića. Naravno, ta cela izjava je objavljena i u knjizi Vojislava Šešelja i na sajtu SRS i taj postupak je obustavljen, nema nikakve veze sa Vojislavom Šešeljem i sa SRS, ali vi ste imali interes da to uradite, pa ste onda to i uradili. Ako građanin Srbije, koji je u Haškom tribunalu zatočene, ali nevin, on mora da ima sva prava i morate i zakonom i kao država da mu ih omogućite, a vi čak te građane diskriminišete i u parničnom postupku. To je nedopustivo i to, ne samo da nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije, nije u skladu ni sa jednom međunarodnom konvencijom. Vi se busate da ste demokrate, da ste borci za ljuska prava, a gde god vas malo čačnemo, pokažemo vam da niti ste demokrate, niti ste borci za ljudska prava. Vi ste selektivno demokrate, vi ste selektivno borci za ljudska prava, ali generalno ste daleko i od jednog i od drugog. Hvala.
Pet minuta i 15 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Petar Jojić.
Što se tiče ovog amandmana, mi predlažemo da nadležni sud prvog stepena može po službenoj dužnosti, kao i stranka, u svoje ime da podnesu zahtev najvišem sudu određene vrste, da odredi da u pojedinim predmetima postupa drugi stvarno nadležan sud, ako je očigledno da će tako lakše da se sprovede postupak ili ako postoje za to još neki drugi opravdani razlozi. Predloženo rešenje je protivno Ustavu i direktnoj je protivrečnosti sa odredbom članova 32. i 36. Ustava Republike Srbije, jer predloženo rešenje onemogućava pristup strankama najvišem sudu, koji bi trebalo da odluči o predlogu stranke za delegaciju drugog stvarno nadležnog suda. Sasvim je jasno i izvesno da će, po predloženom rešenju nadležni sud prvog stepena, takav zahtev ili da odbije ili da odbaci, pa isti ne može da stigne do najvišeg suda. Amandmanskim rešenjem daje se jasnija i preciznija formulacija a, sa druge strane, neomogućava se da građani dođu i pred najviši organ pravosudnog sistema, tj. do Vrhovnog kasacionog suda. U tome je naša ideja. Mislimo da je naš predlog u skladu sa članovima 32. i 36. Ustava Republike Srbije. Hvala.
Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 63. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 63. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 67. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Kada smo već ušli u ovu seriju 62. i 63. iskreno sam se nadao da će biti prihvaćen i amandman na član 67, jer smo predložili da se u ovom članu briše jedan deo stava 2. koji omogućava sudijama da, ako imaju do 3% kapitala u nekom pravnom licu, onda mogu da pristupe suđenju. Zaista smo želeli da otklonimo mogućnost svake zloupotrebe. Smatramo da, ukoliko sudija ima određeni broj akcija i raspravlja o nekom predmetu, ne postavlja se pitanje da će možda biti pristrasan nego da će svakako biti pristrasan. Dok nisam pročitao obrazloženje Vlade, prizinajem da sam bio u zabludi. Mi smo razmišljali da, ukoliko je akcionar u nekom pravnom licu, u privrednom društvu koje ima kapital od milion evra, recimo, pa je 3,5% 30.000 evra, to je već ozbiljna suma, ali smo potpuno prevideli ovo predizborno obećanje od besplatnih 1.000 evra po akciji, tako da nismo to uključili u ovaj amandman. Obzirom da se radi o par stotina dinara, koliko je podeljeno do sada građanima Srbije, u tekstu piše 3%, ne piše tekstualno, nego je oznaka i za minut ćemo dodati još jedan kružić i da napravimo do tri promila i to se taman uklopi u tih par stotina dinara besplatnih akcija i onda nema problema sa sudijama i sa eventualnim sukobom, ukoliko budu prinuđeni da sude u nekom od tih predmeta. Hvala.
Na član 67. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Petar Jojić.
Kada je u pitanju institut izuzeća sudije, u članu 68. stav 2. predlažemo da se u prvoj rečenici ovog stava ista menja i da glasi: "kada stranka podnese zahtev za izuzeće, sudija će zastati sa postupkom i odmah će o tome obavestiti stranke i predsednika suda koji će da odluči o izuzeću". Gospođo ministar, pročitaću vam odredbe, kako je institut izuzeća regulisan u Nemačkoj. U Nemačkoj kad se zahtev podnese sudiji na ročištu zbog samo sumnje u pristrasnost, sudija to mora zabeležiti u zapisniku i prekida se rasprava. Spisi se prosleđuju drugom sudiji koji je zamenik sudije po godišnjem planu posle. Taj zamenik će odlučivati o zahtevu za izuzeće. Oni kažu da su to regulisali zbog toga što je to efikasnije i da to ne mora u svakom slučaju da rešava predsednik suda, već to može da učini i drugi sudija koji zamenjuje. A sudija čije se izuzeće traži mora da sastavi svoje izjašnjenje kopija dostavljena stranci koja zahteva izuzeće. I daje joj se rok da zauzme stav povodom toga izjašnjenja kada rok istekne sudija zamenik odlučuje o zahtevu. Vidite kako su oni dobro i precizno uredili. ATZ znači austrijski građanski zakonik koji se primenjuje još iz davnih vremena i u Nemačkoj još uvek. A mi smo 1929. godine preuzeli odredbe austrijskog građanskog zakonika i na bazi toga zakonika mi smo ovaj važeći zakon o parničnom postupku je upravo rađen. Evo kako je kod njih ovo rešenje regulisano. Kod nas je komplikovano, a ovo je prosto. I ne može sudija ni jednu radnju kod njih da preuzme. Ne može, ne sme, mora da prekine i nemojte sudiji tome dozvoliti. On da odlučuje o izuzeću. Drugo, da se jednom izuzeće može tražiti, vidite može biti jedan razlog danas na jednom ročištu da je sudija sumnjiv ili mu je to kum ili rođak, znate, kome sudi ili neke druge okolnosti su sumnjive i vi podnesete zahtev za njegovo izuzeće i to je konačno. A šta ćemo da radimo kad se naknadno sazna za druge osnovane razloge zbog kojih je opravdan osnov da on mora biti izuzetak i zbog toga gospođo ministre ovo je poboljšanje teksta i te kako. U vezi sa članom 10. koji se odnosi gde niste dozvolili da se više sudija šećka i da ide u turizam na savetovanja, nego ukoliko u okviru svojih ovlašćenja nije postupao, smatra se disciplinskim prestupom i pokreće se disciplinski postupak. Ovo je na kraj stiglo u zakon o parničnom postupku u Srbiji.
Minut i 20 sekundi iskorišćeno od vremena predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za pravosuđe su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 71. amandman je podneo narodni poslanik Vlada Milojković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnom sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Ljubiša Petković. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Član 72. i amandman koji smo podneli na ovaj član je sled onoga što je kolega Jojić govorio u prethodnim članovima, ali evo da podsetimo. Dakle, vi kažete u članu 72. da kada je podnet zahtev za isključenje sudije ili izuzeće na ročištu, da će sudija završiti započeto ročište do donošenja o zahtevu za isključenje i za isključenje, sudija će da preduzme samo one radnje za koje postoji opasnost od odlaganja. SRS se zalaže za to da ukoliko se podnese zahtev da ukoliko se podnese zahtev za isključenje ili izuzeće sudije sa ročišta, da on ne može više da preduzme ni jednu jedinu procesnu radnju. Vi kažete, ne prihvatate amandman iz razloga što je rešenje predloga zakona primerenije koncepciji i suštini predloženog rešenja. Naravno, vašoj koncepciji, vašoj suštini to jeste primerenije, ali mi našim amandmanima pokušavamo da srušimo vašu koncepciju i suštinu onoga što ste vi nama predložili. Kažete, predloženim rešenjem se onemogućava zloupotreba od strane stranaka koje podnošenjem zahteva za izuzeće ili isključenje imaju za cilj odugovlačenje postupka. Apsolutno tačno je da se dešava da stranke u postupku traže izuzeće sudije da bi iz razloga koji njima odgovaraju odugovlačili postupka. To nije sporno, ali je sporno zašto vi nigde ni u jednom obrazloženju od svih koliko ih ima na ovih 100 i ne znam koliko amandmana, nigde ne dovodite u pitanje mogućnost zloupotrebe od strane sudije. Da li je jedini sudija nepogrešiv u državi Srbiji. Mogu da zloupotrebe porotnici, mogu veštaci, mogu stranke samo sudije svete krave, oni ne mogu. To nije logično i to nije normalno. Pa čak i da ste izabrali stvarno realno dobre sudije, a ne partijske kadrove ne biste mogli da garantujete da sudija ne može da pogreši, svaki živ čovek, svako od nas ko radi normalno je da mora i da pogreši. Ali, ne, stranka može da zloupotrebi, sudija ne može. Može stranka da zloupotrebi traženjem izuzeća nije sporno, ali, može i sudija nastavkom postupka i činjenjem nekih procesnih radnji od momenta kada je istaknut zahtev za njegovo izuzeće. Vi dalje kažete, predloženim rešenjem zakona ne dolazi do kršenja prava stranaka obzirom ukoliko se zahtev za isključenje, odnosno izuzeće usvoji, sud će da ukine, sad ću pročitati tačno kako je predviđeno u zakonu, kako možete da kažete da na ovaj način vi ne ugrožavate prava stranaka, ugrožavate pre svega pravo na efikasno suđenje. Zahtev za izuzeće ako se istakne on se rešava u roku od 24 sata, sudija ako se istakne izuzeće, zahtev za izuzeće sudije, predsednik suda u toku radnog vremena odlučuje da li prihvata taj zahtev ili ne. Ako je u pitanju Viši sud, onda to uradi u narednih 48 sati, mnogo manje se gubi ako ne prihvatite naš amandman gde smo mi predložili da se brišu stavovi 2, 3. i 4. ovog člana 72. jer vi kažete, dakle, u nastavku ovog stava 1. gde ste rekli, da će sudija da nastavi to ročište iako je istaknut zahtev za izuzeće i kažete – ako zahtev za isključenje bude usvojen, sud će da ukine sve radnje koje je preduzeo isključeni sudija. Ako zahtev za izuzeće bude usvojen, sud će da ukine radnje koje su bile preduzete posle podnošenja zahteva, osim ako se stranke ne saglase da se preduzete radnje ne ukinu. U slučaju podnošenja zahteva za isključenje ili izuzeće u toku rasprave pred Drugostepenim sudom primenjuju se odredbe stava 1. od 3. ovog člana. Vi ovde ništa ne činite strankama, naprotiv, neki postupci će morati da se dupliraju, neke pravne radnje u toku procesa će morati da se dupliraju, ako se desi da zahtev za izuzeće, kad bi se desilo, bude usvojen. Ali, vi znate da je prihvatanje zahteva za izuzeće u srpskom pravosuđu samo slovo na papiru. Ne znam da li je neko u svojoj praksi, ima slučaj, nema ovde, nema nažalost u sali, ali, ima dosta advokata u ovom parlamentu, da vidim da nam kažu koliko puta je njihov zahtev za izuzeće sudije prihvaćen. To se jednostavno ne radi, zato što su sudije Bogom dane, zato što su sudije nepogrešive, ko sme da kaže tražim izuzeće sudije, ne daj Bože, teško njemu u nastavku postupka. Mi imamo u SRS dosta iskustava gde smo potpuno opravdano, pravo argumentovano tražili izuzeće sudija mislite da smo to nekada dobili, da nam je usvojen zahtev. Naravno da nije ja ću da vam iznesem primer tada Petog opštinskog suda i sudiju Danka Lauševića, koji je sudio po tužbi. Tuženi je bio Vojislav Šešelj, a tužilac Stanko Subotić - Cane. To je bilo vreme kad je Stanko Subotić - Cane bio ugledni privrednik, kad je kod vas bio uvažavan, kad je kupovao one kioske,Future, poslovne prostore "Elektrotehne", tadašnje za bagatelne pare po Knez Mihajlovoj ulici itd. Tad je Stanko Subotić bio za DS ugledni biznismen i onda je on tužakao svakoga koga pomene, tad je Vojislav Šešelj rekao i napisao knjigu da je Stanko Subotić - Cane, kralj duvanske mafije i tada je njemu suđeno zbog toga i taj Danko Laušević sudija, naravno, samo da ne zaboravim da napomenem da danas i vi mislite da je Cane Subotić, "Kralj duvanske mafije" i da danas zbog toga gonite, jurite ga, ne znam gde vam se krije po Ženevi itd. Tada je on bio nedodirljiv. Gospodin Stanko Subotić – Cane, inače Cane – Žabac, i tada sudija Danko Laušević, naravno, potpuno pogrešne procesne radnje je preduzimao, započeo je postupak bez prisustva stranaka, ročište, a Zoran Krasić i ja smo bili prisutni u međuvremenu, pošto je on ranije započeo i u sred rasprave, zvoni mu mobilni telefon, postupak traje i on se javlja glasno na mobilni telefon i kaže – ej izvini, ljubavi boli me zub. Dakle, govorim o liku i delu tog čoveka. On je dobio zahtev od Četvrtog opštinskog suda da pošalje spis tog predmeta, jer je Stanko Subotić tužio Vojislava Šešelja u više sudova, po više osnova. Mi održimo promociju knjige na Novom Beogradu, mi održimo promociju knjige u Lajkovcu, a on tuži sud u Lajkovcu. Četvrti opštinski sud je tražio spise predmeta, a to je bilo 2002. godine, još uvek nema spisa tih predmeta, a vi Danka Lauševića, mi vam ovo pričali, vi ga unapredili, a on je sada sudija Višeg suda. I mi tada tražili njegovo izuzeće vraćam se na amandman, i da li je usvojen zahtev ili nije, nije naravno. Mogao je da radi šta god hoće. Sada on, da je recimo, nekim slučajem usvojen zahtev, sve te procesne radnje koje je on uradio morao bi neki normalni sudija kasnije da radi, ali nije usvojen. Iako ste vi i ovde, kao u onom ZKP malo pre, tamo gde preslikavate anglosaksonsko pravo i pravo koje se primenjuje u Haškom tribunalu, ako je to uopšte pravo, a naravno da nije, jer tamo se pravilnik menja od slučaja do slučaja, zavisi kakva se potreba pojavi kod nekog sudskog veća, pa čak i taj Haški tribunal, ali doduše po vašem receptu, odnosno vi po njegovom. Taj Haški tribunal je u slučaju Vojislava Šešelja izuzeo sudiju Harhofa iz suđenja, na predlog Kristine Dal, jer je on bio u sukobu interesa. Sa druge strane, Vojislav Šešelj traži izuzeće Karle Del Ponte, jer je pisala optužnicu na zahtev Zorana Đinđića, a kasnije sama to potvrdila i tu ne može da se dobije izuzeće. Govorim o tome da ono što se napiše u zakonu, da se ne primenjuje, ako se napiše ovako kako vi napišete, okruglo pa na ćoše, može a ne mora, zavisi od volje sudije, zavisi od volje predsednika suda. Nije precizno predviđeno nema ništa ni od pravosuđa, a kada nema ništa od pravosuđa, kriminal cveta, korupcija cveta, na sve strane, od najvišeg vrha države do najnižeg i vi ste toga svesni. Uostalom vi mnogo verujete vašim evropskim prijateljima. Mi ne verujemo ništa, jedino im verujemo to da nam je vlast u korupciji i kriminalu.
Iskorišćeno je 10 minuta i 55 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Ne mogu da se složim sa tvrdnjom da nema slučajeva kada dolazi do izuzeća sudije. Mogu da potvrdim iz prakse sudova u Pančevu, da ne tako retko se dešavalo da sam sudija, kada smatra da postoje razlozi za izuzeće, kada postoje okolnosti koje dovode u sumnju njegovu nepristrasnost, da sam traži da bude izuzet iz određenog predmeta. Konkretno, znam u jednom predmetu, sudija Sinđić Ljiljana, u Pančevu, upravo u predmetu gde treba da sudi nekome ko je sa njom išao u razred, nije hteo da sudi i tražila je izuzeće. Nije to jedini primer, mnogo takvih primera ima. Ja ovo konkretno znam, ali moram da kažem, od 100 i više advokata koji rade u Pančevu, sigurno je takvih slučajeva bilo mnogo. U svakom slučaju, ne bih tako davao tvrdnje da ne postoje slučajevi izuzeća ili isključenja, samo treba proveriti praksu, eventualno statističke podatke i sa njima izaći ovde. Ja za tu praksu u Pančevu znam, pretpostavljam da je tako i u drugim mestima u Srbiji.
Iskorišćen je minut i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Nema razloga da ne verujem kolegi koji je pomenuo konkretan primer i konkretnog sudiju. Dobro, desilo se to u Pančevu, ali čak i da to nije sporno, da se to dešava, a da li je praktičnije istog momenta prekinuti sve radnje i sačekati nekoliko sati da predsednik suda odluči ili gubiti vreme, gubiti energiju, završavati neke procesne radnje i desi se, to što se desilo u tom slučaju, te gospođe sudije koju ste vi pomenuli. Šta sada? Je li ta gospođa sudija prekinula sve procesne radnje ili je čekala da se dozvoli njeno izuzeće. Govori o onome šta je praktično, a šta nije praktično. Zašto bi se zasedalo nekoliko sati, trajalo ročište i eto desi se ovaj izuzetak koji je spomenuo kolega Miković. Taj njegov izuzetak, primer, govori u prilog tome da ovaj amandman treba da bude prihvaćeno.
Iskorišćen je minut i 10 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
U članu 72. Predloga zakona je rečeno da do donošenja rešenja o zahtevu za isključenje izuzeća sudije, preduzimaće samo one radnje za koje postoji opasnost od odlaganja. Ljudi moji, bolje je nepretrpeti jednu štetu, ukoliko dođe do odlaganja. Smatram da ono rešenje iz Predloga zakona, bolje je, nego rešenje koje je predloženo amandmanom. Dozvoljavam da neko ima drugačije mišljenje, ali opet smatram da rešenje iz Predloga zakona omogućava da postupak ide dalje, jer šta ukoliko nije osnovan predlog za izuzeće, a propustimo tu radnju? Možda nanovo neki dokaz se izvodi ili neka radnja treba da se uradi. Da li su to dodatni troškovi? Mislim da Predlog zakona daje rešenje, ukoliko je to opravdano, molim lepo, od momenta postavljanja zahteva za izuzeće, te radnje se ne priznaju ili u slučaju isključenja od početka, a to su oni prvi razlozi, predviđeni u članu 67. Predloga zakona.
Iskorišćen je minut i 20 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, pa narodni poslanik Jovan Palalić.
Nisam mislio da se javim, ali mislim da je zaista potrebno zbog toga što je institut, odnosno procesna mogućnost za izuzeće sudija, ubedljivo najviše eksploatisan institut kod zloupotrebe procesnih ovlašćenja, i u parničnom i u krivičnom postupku. Znate, tuženi u parničnom, okrivljeni u krivičnom postupku, nemaju mnogo prostora za manevar, ali zato njihov punomoćnik ili branilac kaže, nemojte da brinete, prvo tražimo izuzeće predsednika veća ili sudije pojedinca, pa onda tražimo izuzeće predsednika neposredno Višeg suda, pa na kraju tražimo izuzeća predsednika, odnosno sudija toga suda. Dok se sve to odluči, mi dobijamo na vremenu. Upravo ovakav predlog zakonski onemogućava da, iako postoji zahtev, ne ulazim u to sada da lije osnovali ili ne, se završe radnje i poslovi koji su započeti koji ne trpe odlaganje i predviđa mogućnost šta ako je zahtev osnovan, znači ukinuće jednostavno te radnje, ako nije osnovan idemo dalje i onda svako onaj koji ima zlu nameru, zlu procesnu nameru, a takvih je 99%, u startu zna da taj njihov zahtev za izuzeće neće imati nikakvu smisla, ako je neosnovan.
Minut i 20 sekundi je iskorišćeno od vremena predstavnika poslaničke grupe. Narodni poslanik Jovan Palalić, pa narodna poslanica Vjerica Radeta.
Pa, zaista sam morao da se uključim u ovu raspravu jer ne možemo stvar posmatrati samo sa aspekta da li nešto proizvodi zloupotrebe i kakva je statistika po tom pitanju. Podnošenje zahtev izuzeće podrazumeva određenu sumnju da sudija može biti pristrasan i nije stvar u tome što se ovde kaže da će preduzeti one radnje za koje postoji opasnost odlaganja, nego je opasnije da će sudija da završi započeto ročište. Znači, na početku ročišta, jednostavno, istakne zahtev za izuzeće. Ročište je možda predvidelo niz dokaznih sredstava da se tu izvedu i završi se ročište i ode predmet za izuzeće na odlučivanje. Šta ako bude usvojen? Gde je tu ušteda u vremenu? Zašto polazimo od pretpostavke da će većina tih zahteva biti odbijeno? Naravno, čuli smo statistiku da je one uglavnom zbog solidarnosti sudija međusobno bivaju odbijene, osim časnih izuzetaka koje je pomenuo kolega Mikolić, da sudija u startu ne želi da dovede sebe u situaciju da bude pod sumnjom da je pristrasan. Pored toga što postoji mogućnost zloupotrebe, pošao bih od opšteg stava da zahtev za izuzeće podrazumeva određenu sumnju i treba tog trenutka prekinuti postupak. Šta je problem da se ta stvar relativno brzo reši i da li će to usporiti postupak ako zahtev bude usvojen? Šta ćemo onda? Ko će da snosi troškove ponovnog izvođenja, dovođenja svedoka kako smo sada posle ove reforme pravosuđa upali u jedan potpuni haos? Pretpostavljam da ste svi svedoci toga da svedoci putuju iz jednog mesta u drugo. Ko će te troškove da nadoknadi, to ovde nije rešeno. Pa, nadoknadiće država nažalost. Gde je onda problem? Država sama sebi pravi problem. Razumevajući nameru koju je ovde imao predlagač, da će se time uštedeti vreme, bojim se da ne samo da se neće uštedeti vreme nego će se stvoriti dodatni troškovi o kojima ovde niko ne razmišlja. Često su ti zahtevi za izuzeće opravdani i sada, kada se završava ročište, govorim o odredbi koja govori o radnjama koje postoje u slučaju odlaganja, nego završetak ročišta. To je mnogo ozbiljnije. Oni će proizvesti dodatne troškove. Vratite se na ovo rešenje koje sada bilo – izuzeće, sudija pročita i to trenutka donosi rešenje o prekidu postupka i kraj. Ovo je potpuno nepotrebna komplikacija i nepotrebno odugovlačenje stvari. Hvala.
Iskorišćeno je dva minuta i 40 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, pa narodni poslanik Srđan Miković.
Moram da primetim da i argumenti koje je kolega Čikiriz izneo opet govore u prilog tome da treba naš amandman prihvatiti. Kažete, kolega Čikiriz, da su se podnosili zahtevi za izuzeće samo da bi se odugovlačilo. Gde ovaj član 72. sprečava i dalje stranke da podnose zahtev da bi odugovlačile, ako to hoće i koliko može da odugovlači? Sada, kada ovaj zakon još uvek nije usvojen, 90% stranaka u postupku zna da zahtev za izuzeće neće biti usvojen, ali eto imaju neki razlog, znači im jedan dan, dva dana ili pet dana da se ceo taj krug o kome ste govorili završi. Takođe, sada će im iz nekog razloga to odgovarati. Nema garancije kao ni onda, kao ni po ovom zakonu ni po budućem, da će biti ili da neće biti usvojen taj zahtev, ali govorimo o pravnim posledicama. Mnogo su manje pravne posledice ako se onog momenta kada se izađe sa zahtevom za izuzeće, da se tog momenta sve radnje prekinu, da se kaže – prekidamo ročište, imamo zahtev za izuzeće. To do kraja radnog vremena može da se završi. Šta će se desiti ako je u tom postupku istaknut neki zahtev za privremenu meru? Sudija brže bolje pod tim zahtevom za njegovo izuzeće donese privremenu meru. Kako ćete da vratite posledice te privremene mere koja može da nastane? Prosto, praktični razlozi, gospođo Malović. Verujte, ovaj amandman će mnogo pomoći, koliko god vam se činilo banalno, ali kada smo radili diskusiju o ovome, pretpostavljam da ste nas pratili, onda vidite da i kolege koje će glasati za ovaj zakon da nemaju neke ozbiljne argumente. Sve ono što su naveli zapravo su argumenti da treba prihvatiti ovaj amandman. Sada, da li će predsednik suda da odugovlači da rešava po zahtevu za izuzeće, to je već stvar kakav je predsednik suda, a s obzirom da su 90% predsednici sudova vršioci dužnosti, znate, još uvek koliko već je godina prošlo da imamo pravosuđe u vd stanju, to opet govori o nečem drugom, govori o tome da se pravosuđe drži na uzdi zato što predsednici sudova koji su u vd stanju moraju strogo da slušaju ako ne budu dobri neće biti izabrani.
Iskorišćeno je tri minuta i 10 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Ne postoji mogućnost da, ukoliko usvojimo Predlog zakona o parničnom postupku, dođe do bilo kakvog voluntarizma predsednika sudova kada odlučuju o isključenju ili o izuzeću. Član 71. stav 1. izričit je – o zahtevu za izuzeće sudije odlučuje predsednik suda najkasnije u roku od tri dana od dana podnošenje zahteva. To je prvo. Ne postoji mogućnost za drugačije. Tako piše u zakonu. Druga stvar, imamo pretpostavljeni slučaj, pokušavamo da određene svedoke ili veštake ili bilo koga dovedemo na ročište, na glavnu raspravu da budu saslušani. Konačno to se uspeva, a onaj ko nije zainteresovan za brzo rešavanje spora u trenutku kada su konačno došli na ročište, kažu – tražimo izuzeće. Da li je to opravdano ili nije opravdano? Ili, takav svedok koji ne mora da bude iz istog mesta kao što je kolega Palalić dobro istakao, može da bude iz drugog mesta, može da bude i van zemlje, pitanje je da li za tri dana, pet dana ili kada bude novo ročište zakazano, da li je moguće da pristupi? Znači, ko hoće da opstruira i da ne izvrši saslušanje svedoka koji je na privremenom radu na ovaj način, ukoliko ističe momenat boravka u zemlji, da ozbiljno opstruira postupak. Zbog toga smatram da je predlog iz predloga zakona dobar. Ukoliko se pokaže da je zahtev za isključenje ili izuzeće bio opravdan, sve to što je saslušavan taj svedok, taj veštak ili bilo koji drugi dokaz izveden, molim lepo, te radnje se ukidaju. Šta vam govorim? Ti ljudi koji treba da budu eventualno saslušani ili neki dokaz da bude izveden, oni su već u sudu. Ovde se govorio predlogu za isključenje ili izuzeće na samom ročištu. Ne govori se unapred, jer ukoliko je predlog u pismenom podnesku dat ranije, onda neće doći do zakazivanja, odnosno doći će do odlaganja zakazanog ročišta. Sa te strane nema nikakve greške. Lično smatram da uz, da kažem, mogućnost iznošenja argumenata i za i protiv, mislim da je ono što je predloženo u Predlogu zakona dobro.
Iskorišćeno je tri minuta od vremena poslaničke grupe. Narodna poslanica Vjerica Radeta ima reč.
Dakle, svedok je u sudu. Saslušan je koristeći vaše argumente i ispostavi se da je zahtev za izuzeće bio opravdan. Prihvati se zahtev za izuzeće. Poništava se to saslušanje. Kako će taj svedok ponovo da dođe? Da li će on smatrati da je sud neozbiljan tada, mnogo više nego ako se zatekao, ušao u sudnicu, ili čeka ispred sudnice i tada biva obavešten – traženo je izuzeće sudije, izvinite, gospodine svedoče, zvaćemo vas kad se odluči po ovom zahtevu? Mnogo ozbiljnije deluje, nego vi saslušate svedoka i kažete – hvala, gospodine svedoče, što ste došli, doviđenja i za tri dana ga obaveštavate – izvinite, mi se onaj dan šalili, dođite opet. Dakle, neozbiljno, opet ponavljam i obraćam se sad, pre svega, gospođi ministar, verujte, vrlo opravdano, usvojite ovaj amandman. Hvala.
Reč ima ministarka pravde, Snežana Malović.
Zahvaljujem se. Pažljivo sam saslušala sve diskusije narodnih poslanika i želim odmah da kažem da postoje delovi sa kojima se slažem, nevezano za to da li su diskusije bile za ili protiv ovog amandmana. U jednom teorijskom smislu mogla bih da se složim sa ovim amandmanom, da bi možda trebalo tako da bude uređeno ovo pitanje izuzeća, da nas nije praksa naterala da budemo jako obazrivi i da pokušamo da isključimo zloupotrebe prava stranaka u postupku. Nažalost, imali smo situaciju da se veoma često, naročito u izvršnom postupku, znam da je ovo zakon koji se odnosi na parnični postupak, ali imam potrebu da i to spomenem, u izvršnom postupku, gde se upravo zbog traženja izuzeća, i to ne samo postupajućeg sudije, nego se uvek išlo onako lančano da se traži izuzeće i postupajućeg sudije i predsednika suda i predsednika višeg suda, zaključno sa predsednikom najvišeg suda u zemlji, ne bi li se nešto odugovlačilo i ne bi li se odložilo za neki kasniji termin. Tako da, ukoliko bi se usvojio ovaj amandman, prosto imam bojazan da bi se takve stvari dešavale, da bi zahtevi za izuzeće bili usmereni upravo na odugovlačenje postupaka i pogodovanje jednoj strani u postupku. Ovom prilikom, iako to nije bilo deo vaših diskusija, prosto imam potrebu da vam iznesem jedno saznanje, jer činjenice vezane za isključenje ili izuzeće sudija mogu da budu kako na strankama, tako i na samim sudijama. Postoji jedan slučaj u jednom sudu na jugu Srbije, bila je u pitanju ostavina, sudilo se par godina. Nakon par godina je podnet zahtev za izuzeće sa kojim se složio čak i postupajući sudija, a gde je bilo navedeno da postoji bliska veza sa jednom od stranaka upostupku i da su u pitanju prijateljski odnosi, komšija je bila ta sudija sajednom od stranaka. Dozvoljeno je njeno izuzeće. Zašto vam pričam sve ovo? Nakon toga ona prelazi u viši sud. Po žalbi u tom postupku ona je član veća i učestvuje u donošenju odluke. To je bila tema razmatranja Visokog saveta sudstva. Ta sudija nije izabrana i to je i u ponovljenom postupku takođe konstatovano. Hoću da vam kažem da činjenice vezane za izuzeće mogu da se odnose kako na sudije, tako i na stranke. Malo sam proširila temu vaše diskusije, ali sam imala potrebu da vam to iznesem.
Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo potpredsedniče i gospođo ministre, ono što je istakao gospodin Miković, nije sporno da se o sudiji Ljiljani Sinđić u Pančevu radi o časnom, savesnom i odgovornom sudiji. Kada bi mi imali takve sudije kao što je Ljiljana, u tom slučaju ne bi imali ovakve slučajeve za izuzeća. Postavlja se i jedno delikatno pitanje. Nisu ni Nemci bili naivni. Moram napomenuti ponovo. Vidite kako oni kažu – zahtev se može podneti sudiji usmeno na ročištu, zbog same sumnje u pristrasnost, sudija to mora zabeležiti u zapisnik i prekida se rasprava. Sve ove priče što su bile od kolege Mikovića mislim da ne odgovaraju i ne možemo nikako da se uskladimo sa pravom jedne zemlje koja ima razvijeno pravo, mi da budemo pametniji od njih. Nisu ni oni, gospođo ministre, toliko naivni. Da oni nisu mislili o svedocima i veštacima i ovome, onome, imali sudsku praksu i iz iskustva i doneli ovakve odredbe. Mogu vam reći, ko ceni? Kada vi podnesete sada u jednom sudu da se traži izuzeće na ročištu sudije, zamislite, gospođo ministre, ko je taj ko ceni da on može da preuzme određene radnje koje ne trpe odlaganje? On ceni. Ne može on da ceni. To može da ceni predsednik suda, to mogu da cene druge sudije, ali on ne može da ceni tog trenutka. Kaže – za izuzeće sudija će da preduzima samo one radnje za koje postoji opasnost odlaganja. Voleo bih ovde da je normirano šta predstavlja opasnost za odlaganje i ko to ceni. Ako to prepustite sudiji koji sudi, molim vas, kada on nije hteo sam da se izuzme kao Ljiljana Sinđić u slučaju, onda nema druge, u njega se i dalje nastavlja sumnjati i tu sumnju treba otklanjati, prekidati svaki rad u predmetu, dostaviti predsedniku suda. Postoji čak i procesna radnja da se istog momenta taj zahtev dostavlja predsedniku suda, čak i on može da ga reši isti dan. Ministre, ovo vam skraćuje postupak, jer ako vi budete dozvolili da manipuliše sudija, kaže – smatram sada da je neophodno da iz pisarnice priključim još taj i taj predmet, ostvarim uvid ili preti opasnost od odlaganja zato što ću sada da pozovem telefonom da dođe veštak, da bi on u nalazu i mišljenju veštaka, mimo poziva, a to se u praksi dešava, da dođe što pre da da mišljenje i kada on da mišljenje, prekinuću i dostaviti spise sudu. Sada vi sa tim novim, izvedenim dokazima od onog trenutka kada je traženo izuzeće do momenta donošenja rešenja o njegovom izuzeću ili do kada je on saznao za izuzeće ili kada je on dobio zahtev za izuzeće, dve su stvari u pitanju, kad sazna i kad primi zahtev, a ovo na ročištu, i saznao je i već je postojao zahtev u zapisniku. Dobro ste rešenje rešili, problem ubrzanja postupka. SRS je na strani predlagača u onim svim normama koje se odnose na ubrzanje postupka, jer i mi želimo da građani što pre ostvare svoja prava pred sudom. Ne pada nam na pamet, kao advokat nikad nisam dozvoljavao niti ću dozvoliti da se odugovlačenje postupka odvija. Zamislite ono što je rekla gospođa Vjerica, zna se, privremena mera od strane tog sudije, druga strana kaže – podnosim izuzeće, vi kažete – molim vas, protivim se, ali predlažem da se donese privremena mera. I vi donesete privremenu meru. Privremena mera se zabeleži i stavi se na nepokretnost i taj čovek ima da umre dok bude skinuo zabeležbu privremene mere. Onog trenutka, manje će biti zahteva za izuzeće, onog trenutka kada je sudija, ako je imalo savestan i odgovoran, i nije pristrasan, kad mu stranka postavi zahtev za izuzeće, on prekida, lakše će i njemu biti, lakše strankama, a predsednik suda odlučuje, to je njegova nadležnost. Ta praksa kada se uvede u jednom sudu i te kako će da bude primenljiva i građani će znati, a i advokati izlonamerni. Ovo što je rekao gospodin Miković, ima brojnih slučajeva gde advokat ako mu ne odgovara ono što je izvedeno na ročištu, ne odgovara mu nešto, ili je sudija malo skrenuo, sudija ispituje svedoke i u toku ispitivanja svedoka očigledno možete da vidite da on navija za presudu, usmerava parnicu kako će da presudi. To je problem. Onemogućite mu. Jer, ako se utvrdi da je bio osnovan zahtev za izuzeće, idemo "Jovo, nanovo",sve što je on uradio za tri godine, ne samo što je uradio tog dana, nego ako je vodio parnicu, ne daj bože, 40 godina, a i taj slučaj postoji, i da je četvoro advokata umrlo, i da su stranke pomrle, a naslednici i dan-danas parniče. Zato, gospođo ministre, ako hoćemo da ne dozvolimo odugovlačenje postupka, a što je cilj ovoga zakona, koliko sam ja shvatio, izvolite, usvajajte one predložene norme koje su delotvorne i onemogućavaju da se manipuliše od advokata, a sa druge strane da naterate sudiju da bude pristrasan. Samo, ja bih dao još veća ovlašćenja nekim organima, po sudskom poslovniku, da se kontroliše šta radi sud. Da je neko kontrolisao sud, ne bi ova parnica o Beogradu na Vračaru 40 godina bila vođena. Hvala.
Iskorišćeno je 5 minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Ne mogu da se složim sa stavom da ovakav amandman treba usvojiti. Opet moram da kažem, postupajući sudija, njemu je lakše da tog trenutka prekine sa radom i da kaže – ajde, predsedniče suda, odluči da li treba izuzeće ili ne treba. Znači, ukoliko bi se usvojio amandman, ko bi mogao da trpi štetu? Ona druga strana, a ne onaj koji traži izuzeće. O tome se radi. Moram da kažem da sam izuzetno zadovoljan i srećan što kolega Jojić ima izuzetno visoko mišljenje o svim izabranim sudijama u Srbiji. Jer, on tvrdi da svaki izabrani sudija u Srbiji, i ukoliko bude podnet predlog za izuzeće, svim srcem će da se trudi da izvede sve radnje koje može da izvede na tom ročištu. Mislim da je ljudski da svaki onaj ko radi, ukoliko se pojavi negde sumnja u nepristrasnost, da svaki taj postupajući sudija će stvarno restriktivno da gleda koju radnju će još izvesti, jer je lakše njemu da zaključi ročište i da kaže da ide kući ili u kabinet, nego da sedi još možda pola sata, sat ili tri sata, da izvodi dokaze, one za šta postoji opasnost od odlaganja. Ali, preti opasnost za onu drugu stranu da neki dokaz ne bude izveden a da preti opasnost od odlaganja. Znači, upravo zbog svega ovoga smatram da je korisno da se zadrži ovo predloženo rešenje kako je dato u Predlogu zakona, a ne usvajati amandmane. Moram da podvučem još jednu stvar. Svi mi koji diskutujemo ovde, mislim da smo dobro razjasnili član 67. Predloga zakona. Tu je u stavu 1, u tač. 1, 2, 3, 4, 5, 6. i 7. definitivno navedeno koji su razlozi za isključenje. To su neke činjenice koje su apsolutno proverljive, na osnovu materijalnih dokaza. Jedino, po pitanju samog izuzeća, ukoliko postoje neke druge okolnosti koje dovode u sumnju njegovu nepristrasnost, tu ostaje u određenoj meri slobodna ocena predsednika suda da u sklopu svih okolnosti ocenjuje da li postoji sumnja u nepristrasnost ili ne postoji sumnja u nepristrasnost. Normalno je da će svi ovi razlozi biti razmatrani, jer uvek postoji dvostepenost u odlučivanju, pa čak i ukoliko se desi da onaj sudija za koga neko smatra da postoji nepristrasnost, sve je to podložno proveri po redovnim pravnim lekovima, a u određenim situacijama i po vanrednim pravnim lekovima. U svakom slučaju, smatram da je predlagač zakona dobro uvideo ovo i da predloženim rešenjem se stvarno ide prema tome da se spreči opstrukcija u radu sudova.
Iskorišćeno je tri minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, mene bi uverio uvaženi kolega Miković samo ako mi dokaže i uveri me u to da nije bilo razloga da se 800 sudija razreši. Da li je među njima bilo onih koji su trebali odavno da budu razrešeni? Da li je među njima bilo kumova? Da li je među njima bilo u istom gradu, gradiću ili varošici, da predsednik suda ima ćerku sudiju, zeta advokata, drugu ćerku predsednika organa za prekršaje i u toj varošici je uspostavljena pre svega porodična vlast? Šta ćemo da radimo dalje? Recite mi da li je baš bilo razloga i sumnje kod nekih? Ja nisam rekao da sam zadovoljan i da sam siguran jer u tome nisam učestvovao, ali, da li su svi koji su izabrane sudije u Republici Srbiji izabrani i da li su baš oni trebali da budu izabrani? Ja pretpostavljam da treba da budu izabrani oni koji su dobre sudije i dobri tužioci. Ali, ostaje nejasno – zašto je razrešeno 800 sudija, ako mislite da je svaki sudija bio nepristrasan i objektivan i da nije bio korumpiran, sa advokatima, sa strankama i ostalo? Da li mislite da Ministarstvo i drugi možda ne raspolažu sa podacima zbog čega niko nije bio izabran? Ja ne mogu da tvrdim ni za jednog, jer nemam takvo saznanje, ali, tu već postoji ogroman broj ljudi, to mogu da govore oni o kojima se radi, a ja nisam rekao ni jedno ni drugo. Ali, sve ovo me navodi na zaključak i upućuje na težnju da isključimo svaki momenat. Da li mislite da su Nemci blesavi što su rekli – prekida se postupak. Ako bih ja to rekao za Nemca, onda sam ja zaista nekorektan. Ja se slažem sa ovakvim rešenjem. Ovo jeste delotvorno i nema tu, kolega Mikoviću, sumnje. Za mene je bolje da se prekine postupak, i za njega i za stranke, pa ona stranka koja je bila zlonamerna, neka sudija kad zaključi raspravu, pri donošenju odluke, odmeri troškove na njegovu štetu, jer se zbog njega odložilo ročište povodom izuzeća. Dakle, nisam siguran i molim ministra da razmotri ovo i da usvoji onako kao što je to u drugim zemljama sa razvijenim pravnim sistemom. Isključite ga onog momenta kad treba, nema šta on više po predmetu da čeprka. Imaćete jasnu situaciju i imaćete na koga da se pozovete – imate francusko, nemačko, italijansko i švajcarsko pravosuđe. Tamo se isključuje tog trenutka. Ako smo mi pametniji i ako mi mislimo da radimo po starom, a hoćemo da unapredimo i da ubrzamo parnični postupak, ubrzaćemo ga tako što ćemo prekinuti svako njegovo učešće. Svaka čast ako se ustanovi da nije bilo osnova za razlog, čovek ostaje i završavamo priču. Ovo je opasna stvar i ovo je vrlo značajno. Unesite to u zakon, kao što ste u zakon ugradili onu normu, koja je dobra, a to je što ste prvi put u istoriji srpskog pravosuđa sankcionisali čoveka sudiju koji ne ispunjava uslove iz okvira koji mu je zadat. Drugo, dobra vam je norma i predlog onog instituta što dozvoljavate da se po prvi put u istoriji srpskog pravosuđa uvodi tehnički zastupnik, tj. pravni zastupnik, da građanin koji je protivna strana može da se suprotstavi veštaku i svedoku i da mu postavlja unakrsna pitanja, da se sa njim suoči. Naime – čisti dokazi, čist račun, duga ljubav. I nema nikog da prigovori. Može da prigovara, ali su mu svi argumenti izbijeni iz ruku. Hvala.
Iskorišćeno je četiri minuta i trideset sekundi od vremena predstavnika poslaničke grupe. Narodni poslanik Srđan Miković.
Znam da je jedan broj sudija razrešen i o tome je odlučivano u ovoj skupštini, koliko znam. O nekim velikim brojevima sudija da su razrešeni, taj podatak nemam. Znam da u postupku opšteg izbora sudija jedan broja sudija je dobio poverenje nadležnih tela koji su odlučivali o tome, i o tome možemo da diskutujemo. Mislim da sve one sudije koje su razrešene, da su bili razlozi za razrešenje, koliko se sećam tokom trajanja mandata kao narodnom poslaniku, još u onoj drugoj zgradi, jedan broj sudija je bio razrešavan i o tome je odlučivala Narodna skupština. Da li je tako? Inače, u pogledu Predloga zakona i dalje stojim na stanovištu da je dobro rešenje u Predlogu zakona i predlažem da se u danu za glasanje ne usvoji predloženi amandman. Mislim da Predlog zakona daje mogućnost da se spreči svaka zloupotreba u postupku i na ovaj način smatram da su zaštićeni i jedna i druga strana u postupku.
Iskorišćeno je jedan minut i trideset pet sekundi od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Mirko Čikiriz ima reč, pa narodni poslanik Petar Jojić.
Zaista vrlo kratko. Obrazloženje koje je dala ministar ide u prilog i one diskusije koju sam ja izneo, jer je ovaj institut upravo najviše procesno zloupotrebljavan i ovakvim zakonskim predlogom tim vrstama zloupotrebe se staje na put. Postavlja se jedno drugo pitanje, koje je praktično i koje zaista može proizvesti neke posledice - šta ako sudija, primera radi, posle zahteva za izuzeće, donese i privremenu meru itd? Vrlo brzo će i ta privremena mera biti ukinuta. Nije tačno da taj, kome je stavljena privremena mera i trpi njene posledice, zbog toga neće doživeti ukidanje privremene mere. Drugo, ako je tom odlukom suda nastala šteta za stranku, onda će po opštim propisima naknade i štete moći da ostvari pravo i na naknadu štete. Zaista sam sa uživanjem slušao malopre uvaženog kolegu Petra Jojića, koji je pričao kao pravi evropejac, pozivajući se na najbolje institute nemačkog, italijanskog i francuskog zakonodavstva. To je upravo naša težnja, nas iz Srpskog pokreta obnove, kao evropske desnice i jedine desnice u ovoj vladajućoj većini, da te najbolje institute, te najbolje evropske vrednosti ne ugradimo samo u naš pravni sistem, već i u celokupan naš društveno-ekonomski i politički život, da bi nam bilo najbolje jer, što kaže kolega Jojić, nije Nemac lud kad je ugradio ove institute, dobro je znao šta radi. Nemci su jedni od osnivača zajednice evropskih naroda.
Iskorišćeno je minut i četrdeset sekundi od vremena predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, ne radi se ovde da sam ja evropejac, ja zato ne ispunjavam sve kriterijume. Nisam podoban da budem jer sam protiv Evropske unije, ali vi ste protiv Evropske unije kada njihovo pravo ne primenjujete i njihove preporuke. Da li je ovo bila konstatacija, institut, upravo iz jedne od članica Evropske unije? Ali, ja se na Evropsku uniju tada se nisam pozvao, nego na državu, njeno državno uređenje i, pre svega, njihovu reformu i njihov zakonodavni sistem. Nema ni govora, taman posla, da ja budem evropejac. To može Toma Nikolić, vi ili šta ja znam. Ja ne ispunjavam uslove. Evo, moj kolega, jedino on može da ide u Evropu, ja ne mogu. Pazite, procenio sam da se Evropska unija ne sipa u traktor. Šta ja mogu? Ne ide, kolega. Ali, moram reći da je nužno ovu odredbu ugraditi u naš pravni sistem, gospođo Malović. Ako ostane ovo kako je predloženo, mi imamo odugovlačenje postupka. Zamislite ako je parnica vođena deset godina, a ja imam parnice koje su 30 ili 40 godina vođene. Sada treba da se jedan sudija, koji je vodio, recimo, deset godina parnicu i šta mislite ako se utvrdi da je on bio kum suprotne strane? Šta ćete onda? A kuma nemate u Predlogu zakona da je jedan od razloga za izuzeće. Što gospodin Miković ne kaže šta će da uradi ako sazna posle deset godina da je sudija koji je presudio na njegovu štetu, a dosudio spor i uspeo u tužbenom zahtevu, a on kum sudije? Njega nema u zakonu. Šta ćemo onda da radimo? Isključite ovo, molim vas. Pomažete pravosuđu i skraćujete postupak. Mi upravo, bilo čije, ako je delotvorno pravo, mi ćemo da ga prihvatimo, a nemamo razloga, jer je naše pravo građansko, oslanja se na AGZ. Ako je to tačno, a i Nemačka primenjuje AGZ i njene norme od 1929. godine pa nadalje, mi primenjujemo i ugrađujemo naš pravni sistem. Prema tome, ovo će da vodi odugovlačenju postupka. Protiv je Srpska radikalna stranka i ja sam protiv. Gde je god moguće odugovlačenje postupka, prekidajmo, stavimo tačku, nemojmo da dozvolimo ni jednu jedinu mogućnost manipulacije. Rekao sam, ako se dogodi da sudija presudio posle 10 godina u korist kuma, e šta ćete onda da radite? Onda vidite gde vodi parnica. Hvala.
Iskorišćeno je tri minuta od vremena predstavnika poslaničke grupe. Narodni poslanik Srđan Miković, pa narodni poslanik Srđan Milivojević.
U konkretnom slučaju isto će biti i uz usvajanje amandmana i bez usvajanja amandmana. Govorim o konkretnom ovom slučaju, ukoliko je pogrešno presuđeno. To je jedna stvar. Druga stvar, kaže se – ukoliko sud donese privremenu meru, odnosno postupajući sudija donese privremenu meru, pa ta privremena mera za slučaj opravdanog zahteva za izuzeće trajaće tri dana, jer u roku od tri dana predstavnik suda treba da odluči o zahtevu za izuzeće. Zatim, nisam hteo da pominjem odmah, ali hajde da odgovorimo i na to. U pogledu parničnih troškova i troškova odlaganja određene rasprave, najverovatnije taj koji neopravdano traži izuzeće, taj će i po ovom i po onom osnovu platiti sve troškove parničnog postupka, zato što verovatno u tom predmetu i loše stoji, pa pokušava na neki način da odloži obavezu. Inače, po pitanju prakse u Nemačkoj, izuzetno bih voleo ukoliko bih dobio konkretan primer da je pred nekim sudom u Nemačkoj određena stranka tražila izuzeće, ne samo postupajući sudija ili članova veća, nego i predsednika tog suda i predsednika drugog suda i predsednika trećeg suda, da ne kažem cele hijerarhije sudske u Nemačkoj. Daj da vidimo to, ako je tako, ja ću vam čestitati na diskusiji.
Iskorišćeno je minuti i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 77. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Momo Čolaković, Konstantin Arsenović, Đuro Perić, Nikola Krpiš i Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 77. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 77. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 77. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, moram da vas obradujem i da vam kažem da je interesovanje srpske javnosti, stručne i opšte, mnogo veće nego što je u ovom parlamentu vezano za temu o kojoj mi sada raspravljamo. Prosečno prisustvo narodnih poslanika koji podržavaju vašu vladu, u toku današnjeg dana je bilo između pet i deset, da ne preteram, to ste mogli…
Narodni poslaniče, molim vas da poštujete odredbe Poslovnika Narodne skupštine i da ne kršite odredbe koje vas obavezuju na ophođenje prema drugim narodnim poslanicima. Niti ste u poziciji da prebrajate niti da kvalifikujete bilo koje druge narodne poslanike na osnovu prisustva ili odsustva. Možete argumentovati sa njihovim stavovima svojim argumentima, ali vas molim da se suzdržite od vređanja i kršenja Poslovnika Narodne skupštine.
Zbog čega je naša javnost izuzetno zainteresovana za temu koja je danas na dnevnom redu? Prvo, zbog dužine trajanja samog parničnog postupka, krivičnog ili bilo kojeg postupka. S druge strane, vi dobro znate da u poslednje vreme, kako vi ističete, da je reforma pravosuđa u Srbiji izvršena uspešno, da se čeka na odluke apelacionog suda i preko dve godine. S treće strane, dugo godina se čeka izvršenje pravosnažnih sudskih presuda. To su oni razlozi zbog kojih je naša javnost jako zainteresovana, kakve će biti reforme u pravosuđu i kakve mi to zakone donosimo. Ukoliko želite da znate da li reforma ide u dobrom pravcu, da li su zakoni koje ovde usvajate i prihvatate dobri, razgovarajte malo sa advokatima koji nisu narodni poslanici, razgovarajte sa sudijama, razgovarajte sa strankama koje se pojavljuju pred sudom. Zaistaželim da istaknem pozitivan primer kolege Mikovića i sudije Ljiljane Siđić. Verovatno ona nije jedini sudija koja je tako postupila, ima ih još. Ne treba se ustručavati da pozitivne primere ovde iznosimo, ali valjda ćemo sutra, kad ne budemo narodni poslanici, baviti se ponovo advokaturom. Ovaj zakon se ne donosi za jedan kratak period. U obrazloženju ovog zakona na kraju stoji da u odnosu na EU nemate više nikakvih obaveza. Neke će se odredbe direktiva primenjivati direktno i onda nema potrebe usaglašavati. Ako je to tako, hajde da imamo jedan zakon o parničnom postupku koji će, i kad mi više ne budemo narodni poslanici, drugo vremena da se koristi. Kada je u pitanju izuzeće, ovo o čemu se najviše vremena i govorilo u ovom parlamentu, hajde da napravimo takvu situaciju da stranka u postupku, ne poželi izuzeće nego i da ne podnosi takve zahteve. Zbog čega to oni rade? Zbog nekoliko ovih primera koje sam naveo: dugo traje postupak, dugo se čeka na izvršenje odluka. Gledao sam jednu emisiju, neću navoditi konkretna imena, ali očekuju građani da se taj problem reši. U okolini Požarevca jedan poljoprivredni proizvođač, koji se bavio tovom junadi, njemu je ostao čovek koji ima klanicu 50.000 evra dužan, ne samo njemu nego još oko 50 kooperanata. Postoji pravnosnažna presuda, postoji klanica, ali se on udružio sa svojim sinom, preneo njemu neko preduzeće, deoničarsko društvo sa ograničenom odgovornošću. Šta onda ovaj čovek može da uradi? Očekuju rešenja prevareni poljoprivredni proizvođači, zato što neki otkupljivači, koji su se pojavljivali kod njih, nisu im isplatili i dugo traje postupak. U Mačvi je nedavno trajao jedan postupak negde oko četiri, pet godina vezano za otkup tovnih svinja, koji nije isplaćen. Mi očekujemo da se na tako brz način reši ovo. O tome treba da razgovaramo, ne samo da kolege koje podržavaju ovaj zakon, a to nije sporno, to je vaše pravo, nikoga ja ne želim da prozivam, ali očekujem da pričamo o onim problemima koji, kada odemo odavde, kada usvojite ovaj zakon, neće rešiti te odnose. Član 77. govori o zastupniku pravnog lica. Samo da se podsetimo da su stranke u postupku tužilac i tuženi i da stranka može da bude svako fizičko ili pravno lice, da može u određenim slučajevima i javni tužilac da bude stranka u postupku i da mogu da budu neke organizacije koje nemaju status pravnog lica. Sve je to predviđeno ovim zakonom. Ovaj član je suvišan u jednom svom delu, jer prosto ne postoji potreba za tako nečim. Pravna lica imaju i stranačku i parničnu sposobnost. Oni zbog svog kolektiviteta ne mogu da se pojavljuju u sudnici i zbog toga je neophodno da to bude isključivo fizičko lice i da zastupa interese pravnog lica i da u njegovo ime i govori. Nema potrebe ovo što ste vi rekli: "Zastupnik pravnog lica u postupku je lice koje je upisano u odgovarajući registar", tu treba da bude tačka, "a određeno je posebnim propisima, opštim aktima pravnog lica ili odlukom suda". Mi predlažemo da se to birše, jer fizičko lice koje zastupa pravno lice prilikom pojavljivanja, ono njemu donosi dokaz iz Agencije za privredne registre, da ono ima ovlašćenja da ga zastupa. Ono može da bude statutarno, da bude korporativno, da bude organ zastupnik. Naravno da sud tokom celog postupka mora da vodi računa i o tome da li je fizičko lice koje zastupa pravno lice imalo mogućnost to da uradi. Ukoliko nije i nije vodilo računa po službenoj dužnosti o tome, evo dobrih razloga da se ova odluka pobije pred drugostepenim organom, jer to je procesna pretpostavka za tako nešto. Mislim da će ovaj amandman samo popraviti stanje, definisati ovaj član, neće u odnosu na vašu koncepciju ništa remetiti. Bilo bi dobro da se ovaj amandman prihvati. Puno se pričalo o pozitivnim stranama ovog zakona. kolega Jojić je isticao odredbu člana 10. koja je na dobar način rešila, nazvao bih obaveze sudije. Izostavljanje iz ranijih zakona o parničnom postupku, zapravo važećeg, iz njega se izvodilo oko 13 opštih načela. Mi sada možemo da prepoznamo samo par načela u ovom zakonu o parničnom postupku. To će sigurno predstavljati velike probleme kad sudije budu trebale da odlučuju o nekim stvarima, kad se budu pisali neki ugovori. Kad čovek hoće da napiše ugovor koji će kasnije doći pod udar ovog zakona, on gleda kako je to regulisano zakonom, da li će imati problema ili neće. Želi na jasan i jednostavan način da to precizira. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je četiri minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Milorad Buha ima reč.
Odredba o zastupniku pravnog lica je vrlo bitna, posebno u uslovima ekonomske, finansijske, organizacione i tehnološke konsolidacije pravnih lica, koji su nastupili posle donošenja Zakona o privatizaciji i drugih propratnih zakona kojima se ušlo u određenu reformu u pravnom delovanju i poslovanju. Bitno je naglasiti ovde da mi u praksi danas imamo mnogo vrsta zastupnika pravnih lica, počevši od pravnih lica koja su ušla u postupak konsolidacije, restrukturiranje i svoj oblik zastupnika, zatim, preduzeća koja su izašla iz privatizacije raskidanjem ugovora, imamo razne oblike zastupanja preduzeća koja su u stečajnom postupku itd. Šta je suština? Suština je jedan problem koji sam uočio danas na Odboru za industriju, gde sam predsedavao, gde je bilo prisutno 41 preduzeće koje je u postupku restrukturiranja. Gotovo svi su naglasili njihov problem. On vama mora biti poznat, jer su bili kod vas u Ministarstvu pravde, gde su državnom sekretaru Homenu naglasili problem koji je akutan, koji će otvoriti jedan ventil koji je nepoželjan u našem društvu, koji će dovesti do blokade preduzeća i onemogućavanja normalnog rada i poslovanja preduzeća. O čemu se konkretno radi? Oni su me zamolili da posredujem u dogovoru između Ministarstva i Odbor za industriju, jer je ovo vrlo akutno i već od ponedeljka može da dovede do blokade celokupnog sistema preduzeća u restrukturiranju. Samo da vam naglasim, to je oko 120 preduzeća. Ako tome dodamo i privatna preduzeća koja isto imaju te probleme, to je nešto malo manje od 100.000 zaposlenih radnika samo u metalskoj branši. To će izazvati ogromne probleme. Vrlo kratko i koncizno ću ukazati na problem, gde vidim vašu mogućnost da pomognete u ovom sporu. Radi se o članu 20ž Zakona o privatizaciji, koji kaže: "Od dana donošenja odluke o restrukturiranju"…
Narodni poslaniče, molim vas o dnevnom redu. Zakon o privatizaciji nije na dnevnom redu.
Konkretno je pitanje zastupanja pravnih lica, odluke onih koji zastupaju ta pravna lica…
Narodni poslaniče, koliko god ja pažljivo slušam i tražim argumentaciju u tome da govorite o dnevnom redu. ovo je neprihvatljivo. Tako da vas molim o dnevnom redu.
Radi se…
Razumela se o čemu se radi. Radi se o kršenju Poslovnika, jer ono što želite da povežete ne može nikako da se poveže sa onim što je trenutno u pretresu, a to je amandman poslanika Srete Perića. Molim vas ili o dnevnom redu ili na neki drugi način pokušajte da argumentujete ono što želite da kažete tokom sednice Skupštine.
Onda vrlo kratko. Zakonom o privatizaciji je…
Narodni poslaniče, Zakon o privatizaciji nije na dnevnom redu, pretres u pojedinostima
Nije, ali je vezano. Morate me shvatiti vezano je za jednu odluku kasacionog suda, višeg kasacionog suda, jedno pravno mišljenje kojim je omogućeno da se iz sredstava preduzeća naplate određena sredstva…
Narodni poslaniče, ovo je zloupotreba odredbi Poslovnika Narodne skupštine ili o dnevnom redu ili nemam drugi izbor nego da vas kažnjavam, jer ne želite da poštujete odredbe Poslovnika.
Zamolio bih ministra pravde da nas primi na jedan sastanak. Uputićemo…
Ipak je ovo, narodni poslaniče, zloupotreba Poslovnika. Molim vas da ne izvrgavate ruglu proceduru koja nas sve obavezuje. Ako želite da imate sastanak sa ministarkom pravde, onda napravite sastanak sa ministarkom pravde. Ako želite da rešite problem zaposlenih i probleme u Zakonu o privatizaciji, onda ova sednica nije tome ni mesto ni vreme. Dakle, molim vas o dnevnom redu.
Hvala vam.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 81. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 81. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević.
Članom 81. Predloga zakona o parničnom postupku predviđeno je da sud postavi privremenog zastupnika ukoliko bi u prvostepenom postupku postavljenja zakonskog zastupnika tuženom dugo trajalo zbog čega bi nastupile štetne posledice po stranke. Tu navodite pet tačaka pod kojim uslovima se to dešava. ovim amandmanom predlažem da se doda i tačka šest u stavu 2. koja glasi – ako pravno lice nema zastupnika. U praksi ima slučajeva da pravno lice nema zakonskog zastupnika. Kao na primer da neka stambena zgrada nema predsednika skupštine stanara koji je zakonski zastupnik skupštine stanara, a ona je pravno lice. U obrazloženju Predloga zakona navodite da su u ovom poglavlju izvršene izmene. Polazeći od činjenice da je u praksi bilo problema oko razgraničenja zakonskog zastupnika i zastupnika pravnog lica i da je precizno definisan pojam zastupnika pravnog lica u članu 77, koji je sada bio predmet rasprave predloga zakona. To je lice koje je upisano u odgovarajući registar, određeno posebnim propisima, opštim pravnim aktom lica ili odluka suda itd. Vi ste u obrazloženju zašto ne prihvatate ovaj amandman napisali da lice koje je steklo svojstvo pravnog lica mora biti upisano u odgovarajući registar i istovremeno registruju svog zakonskog zastupnika. Takođe, ukoliko dođe do promene zakonskog zastupnika, registrovani zastupnik se smatra zakonskim zastupnikom društva, sve dok se novi zastupnik ne registruje. Dakle, ne može doći do situacije da pravno lice nema zakonskog zastupnika, te je rešenje iz amandmana nepotrebno i suvišno. To ste vi rekli u obrazloženju za neprihvatanje amandmana. Upravo ovaj primer koji sam sada rekla u obrazlaganju ovog mog amandmana je slučaj da pravno lice, može da se desi neki vakuum, nema pravnog zastupnika. Zbog toga se ovim amandmanom upotpunjuje odredba stava 2. ovog 81. člana.
Iskorišćeno je 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 83. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa ustavnim i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 83. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 85 amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga, Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 85. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako je predlagač želeo samo da ubrza same parnične postupke pred sudom nije uopšte jasna ova formulacija člana 85. Predloga zakona zašto je u jednom samo manjem obimu prihvaćena jednim od amandmana našeg kolege. Inače ovde se po meni radi o jednoj klasičnoj zloupotrebi ljudi koji rade u ministarstvu. U to više niko ne može da me ubedi da nije tako. Imamo čak i Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, zakon koji bi trebalo da spreči sukob interesa i čak u Ustavu imamo rešavanje sukoba interesa itd. Ali mislim da zakon treba da se dopuni, a to je da je u Ministarstvu pravde ne mogu da rade vlasnici i advokatske kancelarije ili advokati. Možda bi mogli da budu ministri u nekom drugom ministarstvu ali ne mogu da rade da budu funkcioneri, pa čak i ministri u Ministarstvu pravde jer ostvaruju sukob interesa. I to se vidi u članu 85. Član 85. kaže da svako, da "stranke mogu da preduzimaju radnju u postupku lične ili preko punomoćnika koji mora da bude advokat". Zašto mora da bude advokat? Zato što usklađujete sa članom 67. Ustava Republike Srbije i ja ću još jednom da ga pročitam. "Svakome se pod uslovima određenim Zakonom jemči pravo na pravnu pomoć, garantuje pravo na pravnu pomoć", ali advokatska usluga nije pravna pomoć nego usluga koja se naplaćuje. I to treba da raščistimo već jednom. Koliko ste o tome bili spremni daleko da idete. Dozvoljavate jednoj stranci da sama sebe zastupa, čak i jedan amandman prihvaćen da pravna lica koja imaju zaposleno lice sa položenim pravosudnim ispitom mogu da zastupaju to pravno lice pred sudom u parničnom postupku. Ali se niste odrekli stava dva, a to je da žalbu može da napiše isključivo advokat. I ta odredba jeostala u zakonu. E sad, tamo će neki pravnik da vodi čitav postupak pred sudom i onda će sve spise da odnese kolegi advokatu koji će da napiše žalbu. E neće biti tako, napisaće je on, a advokat će da stavi pečat i potpis. Ili govorili smo o tome šta ako je stranka u postupku doktor pravnih nauka i profesor na univerzitetu, pa pred njim je taj advokat možda polagao pravosudni ispit i ne može on da napiše žalbu, nego će morati opet advokat da stavi pečat i potpis i da uzme novac. Mada kada bi bu doktor pravnih nauka napisao žalbu trebao bi advokat da plati jer je verovatno naučio nekakvu lekciju. E zato, smo proti toga i zato smo i podneli jedan ovakav amandman. Znači, čisti je besmisao da lice koje nema sredstva da plati advokata ne može da uloži žalbu u postupku, to je besmisao, izgubiće spor, proći će mu rokovi, a vi se uporno držite toga. Hajde da razumem kada je u pitanju revizija postupka, treba neko i pravosudno iskustvo iz te oblasti. Razumem da tada mora da bude advokat, ali iz redovnih postupaka kada su u pitanju redovni pravni lekovi, hoćete li kao predlagači da dozvolite da neko izgubi parnicu zato što nije tužio, zato što je tužen i zato što nema novac, da bi se obezbedio posao advokatima. Ne vidim,ništa drugo, nijedna stranka, nijedan advokat, ne može više da vodi računa o stranci koliko stranka može sam o sebi. I u tome jeste problem, ovako sa ovim rešenjem mislim da to neće biti dobro za sam zakon. Mislim da to neće biti dobro za sam parnični postupak. Mislim da ćemo imati mnogo presuda koje će da budu pravosnažne pa kasnije, sa ko zna kakvim sudbinama vraćene u prvobitno stanje, ako to neko uspe i da uradi, samo zato što stranke nisu mogle da plate pravnog zastupnika, odnosno advokata. Zato budite sigurni da Srpska napredna stranka u danu za glasanje, zbog tri ili četiri ovakve odredbe neće podržati zakon u celini.
Tri minuta i 10 sekundi iskorišćeno od vremena predstavnika poslaničke grupe. Na član 85. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Momo Čolaković, Konstantin Arsenović, Đuro Perić, Nikola Krpić i Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 91. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 92. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 93. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 95. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 100. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 101. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Petar Jojić.
Što se tiče ovoga člana 101. stav 1, predlažem da se posle reči "da vrati podnesak" da se dodaju reči, slažem se da se podnesak vrati i to je u redu, ali predlažem da se vrati "zajedno sa rešenjem u kome se taksativno navode potrebne ispravke i dopune". Gospođo ministre znate gde je problem. Problem je ako je podnesak podnela neuka stranka. Nema para da plati advokata, hoće da podnese tužbu ili je napisao podnesak, ali nema para da plati usluge advokata. Tada treba u rešenju, to ne košta ništa, samo poboljšava tekst zakona i učvršćuje obavezu onoga ko je podnesak podneo. To znači da u tom rešenju mora biti taksativno navedeno koje sve ispravke i dopune mora stranka da izvrši. Neće biti onda opet da se sud dovodi u proceduru, da zbog toga ponovo vraća, odbacuje, pa da mu daje pravo na žalbu itd. Dakle, ništa ne košta, ovo neće da škodi, što kaže onaj na TV, što ne škodi može da koristi. Molim vas, ovo je delotvorno i korisno samo zbog stranaka koje nisu bile u mogućnosti da plate usluge advokata i ne znaju, ako mu se ne napiše, šta treba da ispravi i dopuni, neće znati i može se desiti da zbog toga i odustane od parnice i od postupka, zbog toga što neće moći da plaća usluge, jer će biti uplašen ako još treba posle da plaća i takse i vi to dobro znate. Mislim da ste vi ovo dobro shvatili i molim vas, usvojite ovaj amandman, usvojili ste neke naše amandmane, ali ovo je delotvoran amandman, što je dobro i predlažem, ovo može samo još da bude, ovaj stav prvi da pojača, i hvala vam.
Iskorišćeno je 20 sekundi od vremena predstavnika poslaničke grupe. Na član 101. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada je prihvatila amandman. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, i kao i za sve ostale amandmane, o njemu će se Skupština izjašnjavati u danu za glasanje. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za pravosuđe i upravu podneo je amandman na član 101. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Smatram da u danu za glasanje treba svi da podržimo amandman koji je predložio Odbor za pravosuđe i upravu i upravo sam ja insistirao da Odbor za pravosuđe i upravu razmotri mogućnost podnošenja ovakvog amandmana. Radi se o tome da u članu 101. stav 7. bi trebalo da se briše. Naime, u stavu 5. je definisano da podnesak u ime stranke, ako je podneo punomoćnik, odnosno javni pravobranilac i javni tužilac, nerazumljiv i nepotpun, sud će da ga odbaci. To je nesporno. U članu 6. se kaže – ako podnesci ili prilozi nisu podneti u dovoljnom broju primeraka, sud će da ih umnoži o trošku stranke koja je propustila obavezu. To je korisno. U stavu 7. imamo izuzetno od stava 6. ovog člana, ako stranku zastupa punomoćnik, sud će podnesak da odbaci. Gde smo u problemu? Stranka može da uradi sve ono što može da radi i njen punomoćnik. Stranka može i lično da podnese žalbu. Jednog trenutka je imala punomoćnika, nije otkazana punomoć, ali stranka lično podnosi žalbu. Ima četiri stranke protivne i sud i ona dostavlja žalbu u pet primeraka, za protivnu stranu i za sud, ali priloge dostavlja u četiri primerka, a ne u pet primeraka. U toj situaciji, odbacuje se žalba, može da bude veliki spor, može da bude od vitalnog interesa za stranku i time se različit položaj ustanovljava za stranku koja nema punomoćnika ili koja je sama preduzela određenu radnju. Tu govorim i dodatnu argumentaciju u odnosu na argumentaciju odbora koji je dat u pisanom materijalu ovde za sve učesnike na plenumu. U svakom slučaju, smatram da je korisno u članu 101. da se stav 7. izbriše, iz razloga što je sam odbor zaključio. Ne ide se u prilogu zaštite interesa stranaka u postupku, od nesuvisnog ponašanja punomoćnika i pri tom dovodi u neravnopravan položaj stranke koje zastupa punomoćnik i stranke koje punomoćnik ne zastupa. Ne vidim šta ima tu loše, u slučaju omaške o trošku stranke, da se iskopira određeni prilog koji moguće omaškom nije dostavljen sudu. Mislim da se time doprinosi boljoj zaštiti učesnika u postupku i predlažem da i ministarstvo, odnosno Vlada prihvati ovaj amandman.
Iskorišćeno je tri minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar pravde, Snežana Malović.
Samo kratko, pošto je ovo amandman Odbora za pravosuđe i upravu koji je danas podnet i nije postao sastavni deo ovog predloga zakona, a svakako do dana za glasanje izvršićemo konsultacije i dogovoriti se.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo ministre, vidite, ja ne bih želeo da odem sa utiskom da vi prihvatate amandman, ako iz vladajuće koalicije, amandman podnese upravo poslanik i njegov amandman uvažavate, koga nikada ne bi trebalo da uvažavate. Ovim se pre svega opet odugovlači postupak. Kada je punomoćnik angažovan u parnici, nema više šta da razgovaramo, jer ste se složili u celoj proceduri i iz iskustva, da je bilo nedostataka. Ubuduće punomoćnici, advokati neka više povedu računa da se parnica okonča racionalno i na vreme, a ne sada, vama je u jednom delu vrlo važno da užurbate postupak i da uvažavate interese stranaka a ovde, kada je najveća odgovornost, kada su podnesci u pitanju i kada je angažovan punomoćnik, na najviši nivo, na najviši stepen odgovornosti morate advokate da postavite. Ovako, advokat sastavi podnesak i nije uredan i vi mu ga vraćate. Ne, sa tom praksom da se prekine. Mi smo za to da se jednom prekine sa praksom koja išla na štetu postupka i da taj postupak bude efikasniji. Slažem se ako je to stranka neuka, koja nije imala punomoćnika uradila, ali kada je podnesak napisao advokat, stavio pečat, a advokatura je, pre svega, deo pravnog sistema, to više nije kujundžijska radnja. Po Ustavu, advokatura mora da se uvažava i njen nivo i njen stepen odgovornosti, takođe, mora da bude prisutan u zakonu. Zato nije dobro sada ako se prema nekom ponaša ovako, prema nekome onako i da izjednačimo položaj stranke neuke sa advokatom. Ja sam advokat, kolega Miković je advokat i dobro zna da u svakom slučaju odgovornost mora biti na advokatu. Ako mu sud vrati podnesak ili ako dođe stranka nakon dobijanja rešenja kod advokata i pokaže, ja imam taj i taj problem, dobio sam rešenje, podneo sam tužbu, tužba mi je vraćena i doneto rešenje, dat mi rok da se u odnosu na zahtev suda da uredim podnesak, nema, stavili smo pečat, doviđenja, nema više šta da se razgovara o tom postupku. Hvala.
Iskorišćeno je vreme predstavnika poslaničke grupe i još minut i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Srđan Miković ima reč.
Moram da kažem da u stavu 7. ne radi se samo o podnescima koje podnosi punomoćnik nego se radi uopšte o podnescima i prilazima koji mogu da budu u postupku. Znači, ne stoji ono što je rečeno. U svakom slučaju, po pitanju inicijalnog akta i dalje važi obaveza da ukoliko punomoćnik podnosi takav podnesak, da takav podnesak, ukoliko je nepotpun ili nerazumljiv, se odbacuje.
Na član 103. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 105. amandman je podneo narodni poslanik Sulejman Spaho. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 108. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 108. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 117. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 118. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić. Da lineko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Poštovana predsedavajuća, u ovom amandmanu smo intervenisali na odredbu člana 118. koji se odnosi na zapisnike. Svi koji su učestvovali u parničnom postupku znaju koliko su zapisnici bitni i koliko mogu da stvore probleme ukoliko nisu urađeni saglasno toku postupka, izvedenim procesnim radnjama i različite vrste prigovora na zapisnike mogu da prouzrokuju određene probleme. Osvrnuli smo se na činjenicu postojanja mogućnosti tonskog zapisa i njegovog pretvaranja posle u zapisnik koji postaje zvaničan istorijat događanja na samoj parnici. Tu su se pojavili određeni problemi upravo u onom vremenskom roku kada tonski zapis postaje pisani zapisnik. Mi smo smatrali, ukoliko je zapisnik načinjen pomoću uređaja za tonsko i optičko snimanje, da je sud u obavezi da jedan primerak tog zapisa po završetku ročišta dostavi strankama, ukoliko one to zahtevaju. Naravno, to može da izazove određene troškove za sud, ali sigurno može da spreči ili da predupredi moguće probleme u slučaju ozbiljnijih prigovora na zapisnik. Naravno, ne želimo da sumnjamo u startu u sud, ali ako stranka nema mogućnost da poredi tonski zapis sa zapisnikom koji dobija, koji je sačinjen od tonskog zapisa, zašto ona mora biti ubeđena da je verno prenet u pisani zapisnik. Iako može da predstavi troškove za sam sud, smatramo da je potrebno da ti samoj stranci tonski zapis nakon njegovog sačinjena kao jednu stvar koja je u tom trenutku verodostojnost za ono što se događalo u trenutku te procesne radnje. To će da otkloni bilo kakvu sumnju da li je zapisnik koji je posle toga sačinjen verodostojan tonskom zapisu. U krajnjoj liniji stranka ima mogućnost da to poredi. Onda se kaže da stranka može da stavi prigovor i uvid na prigovor. Stranka kada dobije tonski zapis nema pravo ... kakva ona prava ima na uvid i na prigovor? U tom trenutku nema, nego tek kada dobije pisani zapis na osnovu tog tonskog zapisa. Ovo je malo složena stvar, ali može da stvori velike probleme u postupku i različite načine odugovlačenja kada se stavlja prigovor na zapisnik. Hvala.
Iskorišćeno je 30 sekundi od vremena predstavnika poslaničke grupe. Na član 119. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 121. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 122. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 128. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 130. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović, Miroslav Petković i Miloš Aligrudić i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Gospođo Malović, mislim da ovo zaista nije bilo potrebno. Analizirali smo stvarne efekte ovog rešenja, da stranke mogu neposredno i blagovremeno upućivati podneske jedna drugoj. Apsolutno ne vidimo kakav je efekat toga u smislu uštede vremena u postupku. To može da napravi samo dodatne probleme, da sud jednostavno bude skrajnut izvan tog čitavog toka. Slažemo se sa tim da sud treba da ima drugačiju ulogu, ulogu nekog posmatrača u parničnom postupku jer su tu interesi stranaka dominantni u odnosu na sam krivični postupak, ali ipak je sigurnije, konkretnije i jasnije da podneske stranke upućuju preko suda jedna drugoj. Ovo može da stvori određene probleme i zloupotrebe. Bilo bi mnogo vremena da se ovde analiziraju ti mogući problemi. Smatramo da ovo apsolutno ne stoji, postojanje jednog ovakvog člana 130. Kažem, nismo čuli obrazloženje efekata. Voleli bismo da znamo šta se dobija ako se pogleda celina zakona sa ovakvim jednim rešenjem. Stranke upućuju podneske i u isto vreme obaveštavaju sud da su poslali jedna drugoj podneske. Zar nije jednostavnije da čitava procedura ide, preda se u pisarnici suda, sud dostavlja drugoj stranci. Mislim da se time mnogo efikasnije i brže čitav ovaj proces odvija. Hvala.
Na član 136. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Petar Jojić i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Kada je u pitanju član 136. stav 2, treba ga brisati. Kako se predviđa u zakonu – pojam odraslog člana porodičnog domaćinstva kome se, po predlogu, može uručiti pismeno je toliko problematičan u praksi, koje može dovesti do nesagledivih štetnih posledica za taj postupak i pravo stranaka, odnosno nepotrebno odugovlačenje postupka. Ovo naročito kada se vrši preko pošte gde dostavljači često nisu stručna lica, za razliku od sudskih dostavljača. Ni pojam odraslog nije određen, da li je to punoletno lice ili nije. Takođe ukazujemo da se može javiti niz problema u nekim porodicama. Nisu dobri porodični odnosi. U stanu se može zateći podstanar, može biti gost, može biti srodnik koji nije član porodičnog domaćinstva, koji često ne zna ni šta zaprima od dostavljača. Najzad, u jednom stanu može biti više porodičnih domaćinstava. To je slučaj u velikim gradovima. Amandmanom se sprečavaju brojne zloupotrebe koje mogu ići na štetu i brzinu i okončanja postupka i ostvarivanja prava stranaka, a time je u pitanju i javni interes. Zato, gospođo Malović, ovo treba brisati jer se time ne dobija ništa, samo može da dođe do odugovlačenja postupka, ne do ubrzanja. Mislim u mnogim stvarima ako budete propuštali doći ćemo do zakona koji neće dati toliku brzinu i užurbanost nego čak će ići na štetu postupka. Malo obratite pažnju na takve slučajeve.
Pre nego što nastavimo rad na osnovu člana 90. obaveštavam Narodnu skupštinu da su Skupštini dostavljeni materijali i predlozi Vlade Republike Srbije koji će biti prosleđeni ili su već u poslaničke grupe u Narodnoj skupštini, ali smatram da je važno da vas obavestim i ovako u direktnom kontaktu. Na osnovu člana 90. obaveštavam vas da je Vlada dostavila Narodnoj skupštini da se Predlog zakona o javnoj svojini donosi po hitnom postupku, da je Vlada uputila taj predlog za donošenje predloga zakona po hitnom postupku i za Predlog zakona o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju, kao da je Vlada isti predlog da se predloženi zakon donese po hitnom postupku uputila i za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vraćanja, odnosno restituciji imovine crkvama i verskim zajednicama. Takođe vas obaveštavam, a dostavljeno vam je u poslaničke klubove večeras, redovnim putem, kako je Poslovnikom propisano da je predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović na osnovu člana 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i člana 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i člana 248. Poslovnika Narodne skupštine na zahtev Vlade za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine sazvala Trinaesto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini za utorak 20. septembar 2011. godine sa početkom u 10,00 časova. Vlada je uz predlog za saziv dostavila i dnevni red na osnovu člana 106. stava 3. Ustava Republike Srbije,tako da se u zahtevu podnetom od strane Vlade za održavanje vanrednog zasedanja na osnovu kog je predsednica Narodne skupštine sazvala Trinaesto vanredno zasedanje, su: 1. tačka dnevnog reda Predlog zakona o javnoj svojini, 2. tačka dnevnog reda Predlog zakona o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju i 3. tačka dnevnog reda Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vraćanju, odnosno restituciji imovine crkvama i verskim zajednicama. S obzirom da smo danas radili na osnovu odredbi Poslovnika, a 18,00 časova je za danas završavamo rad i rad nastavljamo u ponedeljak 19. septembra nastavkom pretresa u pojedinostima, odnosno raspravom o amandmanima na Predlog zakonika o parničnom postupku. Amandman kojim ćemo nastaviti rad je amandman na član 136, koji su istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Petar Jojić i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Narodni poslanik Petar Jojić je koristio svoje pravo, ali imaju pravo da govore i drugi podnosioci, tako da sa pretresom o tom amandmanu u ponedeljak 19. septembra u 10,00 časova nastavljamo rad. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika, a radiutvrđivanja broja narodnih poslanika koji se registruju u elektronskom sistemu za glasanje, molim vas da svoje poslaničke kartice ubacite u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je prisutno 85 poslanika ubacilo svoje kartice, kao i da je u sali prisutan još jedan određeni broj narodnih poslanika i da postoje Poslovnikom utvrđeni uslovi za početak rada sednice Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: narodni poslanik Slavica Đukić-Dejanović, Miloš Radulović i Žika Gojković. Obaveštavam vas da je saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pored predstavnice predlagača, Snežane Malović, ministarke pravde, pozvala da prisustvuju i Jovan Ćosić, šef odseka u Ministarstvu pravde i Zlatko Petrović, rukovodilac grupe u Ministarstvu pravde. Nastavljamo pretres u pojedinostima 2. tačke dnevnog reda: PREDLOGA ZAKONA O PARNIČNOM POSTUPKU Pre nego što pređemo na pretres amandmana koji je na dnevnom redu, podsećam narodne poslanike o vremenu koje je na raspolaganju predsednicima, odnosno poslaničkim grupama: Partija ujedinjenih penzionera - PUPS ima na raspolaganju ukupno vreme i za predstavnika i za grupu; poslanička grupa Manjina ima na raspolaganju 11 minuta za predsednika i iskorišćeno vreme poslaničke grupe; poslanička grupa Nova Srbija ima na raspolaganju 10 minuta za predstavnika i ukupnovreme za poslaničku grupu; poslanička grupa LDP, ima na raspolaganju šest minuta i 30 sekundi za predstavnika i 11 minuta i 40 sekundi za poslaničku grupu, poslanička grupa SPS - JS ima na raspolaganju ukupno vreme i za predstavnika i za poslaničku grupu; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica, ima na raspolaganju jedan minut za predstavnika poslaničke grupe i iskorišćeno vreme poslaničke grupe, poslanička grupa Napred Srbijo, ima ukupno vreme na raspolaganju za predstavnika poslaničke grupe i 21 minut na raspolaganju kao vreme poslaničke grupe; poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije ima na raspolaganju ukupno vreme i za predstavnika i za grupu; poslanička grupa SRS, iskorišćeno vreme ipredstavnika grupe i ukupno vreme poslaničke grupe i poslanička grupa Za evropsku Srbiju ima na raspolaganju ukupno vreme za predstavnika poslaničke grupe i 55 minuta na raspolaganju kao poslanička grupa. Takođe vas na osnovu člana 90. i člana 87. obaveštavam da će današnja uobičajena pauza u trajanju od jednog sata biti određena kada završim pretres u pojedinostima - Predloga zakona o parničnom postupku, koji je trenutno u toku. Nakon pauze ćemo nastaviti pretres u pojedinostima na Predlog zakona o poslovnoj tajni, kao i da ćemo raditi posle 18,00 časova, a do, ako bude potrebno do završetka pretresa u pojedinostima poslednje tačke dnevnog reda, koji ja bila u načelnom pretresu i u pretresu u pojedinostima. Ostale dve tačke dnevnog reda su bile jedinstveni pretres. Na član 136. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Petar Jojić i grupa 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Veroljub Arsić ima reč. Izvolite.