Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje95 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni sednici da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Mujo Muković i Balint Pastor. Ovo čekanje je bilo i zbog toga što se veći broj poslanika javio sa terena, ljudi ne mogu da stignu zbog klizavih puteva, stići će. Prelazimo na 2-3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O PRIVATIZACIJI i PREDLOG ZAKONA O PRAVU NA BESPLATNE AKCIJE I NOVČANU NAKNADU KOJU GRAĐANI OSTVARUJU U POSTUPKU PRIVATIZACIJE (nastavak) Nastavlja se po podsetniku za zajednički načelni pretres 2. i 3. tačke dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Nije prisutan. Još jedna stvar, ovo je sada moja ljudska dužnost, našoj koleginici Jorgovanki Tabaković umro je suprug i ovim putem izražavam i njoj i njenoj porodici saučešće. Da li je u sali Milorad Buha? Nije. Sreto Perić? Nije. Srboljub Živanović? Nije. Božidar Koprivica? Nije. Dakle, niko iz SRS. Prvi govornik je onda narodna poslanica gospođa Vesna Pešić. Izvolite.
Poštovani poslanici, uvaženi gospodine potpredsedniče Vlade, u principu nisam protiv toga da privatizacija teče takvim tokovima da i građani učestvuju u privatizaciji, ali postavljaju se legalna pitanja - šta se deli od aktive, u jednom kontekstu koji smo videli kada je reč o budžetu, da mi već delimo, a drugim rečima, ako plate rastu i pravi se deficit zbog rasta plata, mi već trošimo ono što nismo zaradili, znači, mi u stvari već delimo. Ne razumem da li je ovo nekakva dodatna socijalna mera, jer podela je već tu. Drugo što me interesuje, to je da je zemlja prezadužena. Neću sada da ulazim u to da li će tu biti neka finansijska kriza, da li ćemo pasti u dužničku krizu kao zemlja, to ja ne znam, to će ekonomisti da preračunavaju, ali postoji ogroman dug. Ko će to da vraća? Neke generacije moraju da vraćaju te dugove. Ako se sve to uzme u obzir, da mi trošimo nezarađeno, da zemlja ima ogromne dugove i da aktivu neku koja bi došla tu oko prodaje određenih akcija, da to treba da podelimo, zaista, ovo ne može drugačije da se tretira nego kao neka vrsta socijalne mere. Znači, iz privrede, iz privatizacije, mi to praktično pretvaramo u potrošnju. Volela bih da mi se objasni zašto se pretvara u potrošnju i nekako mi se čini da su to poklon paketići za Novu godinu. Pored toga, kada sam pročitala ceo ovaj zakon, a sinoć sam ga ponovo veoma detaljno čitala, htela bih da upozorim na jednu neverovatnu stvar, da ovaj zakon treba da stvori jedan strašno veliki državni biznis. Kada je bilo reči o budžetu, već sam o tome govorila, da smo mi napravili jednu državnu klasu, partijsko-državnu klasu, koja je ovde, ako pogledate, od javnog poziva četiri miliona ljudi. Samo da vam kažem, ne znam zašto četiri miliona pošto se tu pominju neki birački spiskovi, gospodin Đelić je rekao da čim to primiš, kada imaš 18 godina, trčiš da se upišeš u birački spisak, da pokažeš svoju građansku dužnost. Obično se u pristojnim zemljama to vezuje za plaćanje poreza. Glasaš kada platiš porez. Vezivanje za birački spisak, takođe, deluje prilično misteriozno. Ako se kaže četiri miliona ljudi – zašto četiri miliona? Imamo glasača šest i po miliona. Ako, recimo, računamo da je milion ljudi dobilo akcije i da je već po nekom osnovu učestvovalo u podeli akcija, onda mislim da je to pet i po miliona ili pet miliona. Ali, ne vidi se. Znači, cifra nije objašnjena. O ovoj cifri govorim zbog toga što je tehnologija ove podele jedan ogroman posao. Pazite, to su milioni ljudi koje treba opsluživati. Treba raspisati javni poziv, pa postoji Centralni registar gde se morate registrovati, pa po svakoj toj milionskoj prijavi neko treba da odlučuje, da li je vaša prijava u redu ili nije u redu, da niste dobili, da možda nemate pravo, pa se onda žalite ministru, pa ministar mora da ima administraciju koja će po tome da odlučuje, pa na kraju imate upravne postupke, pa onda to čitamo na internetu. Većina ljudi u Srbiji nema internet, pa su onda rekli da ćemo čitati one koji su objavljeni u "Službenom glasniku", pa moramo da kupujemo i da trčimo po "Službeni glasnik", a isto treba da se objavi u jednom dnevnom listu koji se distribuira na celoj teritoriji Srbije. Ko će da dobije taj biznis? "Službeni glasnik". A koji je dnevni list? Čak vidim neke koruptivne elemente u ovom zakonu, jer se to treba distribuirati na jedan ovakav način. Znači, to je jedna ogromna mašinerija. Molim vas lepo, ko će da kaže o troškovima? Niko troškove ovoga nije izračunao. Niko ne kaže koliko će da košta ovaj biznis. A suma je relativno mala, pitanje je da li će je uopšte biti. Odmah ću dokazati koliko je ta stvar ozbiljna. Troškovi su nepoznati. Sume su veoma male. Ogromna je procedura. Šest meseci treba da se prijavljujemo. Treba da ponižavamo naše građane, da se tuku tamo da bi se prijavljivali i podnosili tu prijavu – to će žalosnije da izgleda od svega. Država mora da obezbedi brokere, dilere. Kome na svetu država plaća brokere? Gospodine Đeliću, skrenula sam vam pažnju, pogledajte ponovo ovaj zakon. Toliko je toga što država treba da plati. A kada država nešto plaća, mislim da su, poštovani građani, toliko smo naučili, eto, znači, da mi plaćamo. Sve što država plaća, plaćamo mi. Država nema nikakve svoje druge prihode, nego javna dobra, naša dobra, porez, PDV itd. Znači, ovi troškovi nisu izračunati. Zaista sumnjam da je to jedna prevara, da će to biti poniženje građana i da ovakve milionske transakcije, koje se ovde vrše, zaista nemaju nikakvog smisla. Pored toga, naglasila bih da je naša tranzicija, odnosno privatizacija, bila veoma netransparentna. Prodavalo se burazerski, pola-pola, provizije, nisu se poštovali ugovori. Radnici su dovedeni u jezivu situaciju. Neki su sekli ono što kupuju, staro gvožđe, stave katanac, prodaju to gvožđe i više im se to isplati. Znamo kako je to sve izgledalo. Nikada nismo čuli koliko ministara je učestvovalo u toj privatizaciji, koliko akcija oni imaju. Sada se nudi jedna linearnost i to me posebno zabrinjava, zato što vidim da je ovde reč o jednoj socijalnoj meri. Znači, mi ćemo da podelimo nešto, nekih 60, samo da opomenem građane, u članu 1. kaže - deliće se udeli iz 68 preduzeća, gde država ima 15% vlasništva. U svih tih 68 preduzeća, ovih 15% resto što je ostalo, što će verovatno većinski vlasnik već da kupi po bilo koju cenu, tih 68%, to su ti udeli za novčane naknade. Prvo, tehnologija, opet, gospodine Đeliću nije mi jasna. Da li kod svake te prodaje od tih 68 preduzeća, tih 15%, što će to neko da kupi, i po kojoj ceni, to se uopšte ne zna, jer ovde kod javnih preduzeća je druga situacija i možda zaista može da se prati cena akcija, i da li će svakome od tih 15% odmah da se deli na te milione ili će to negde da se stavi, pa će posle toga da se deli? Tehnika te podele tu nije potpuno jasna, ali, ako je socijalna mera, a meni se čini da jeste, onda ova linearnost koja se ovde predviđa, meni zaista izgleda potpuno nenormalno. Kada je reč o javnim preduzećima, vi znate,, i ovde je juče pročitano da su neki to što su bili u javnim preduzećima preko partijske linije, i dan-danas jesu, strahovito mnogo naplatili. Direktor ''Galenike'' ima 600.000 dinara platu i sada će on, po osnovu zaposlenosti, da primi još 4.000 evra. Naravno, pod uslovom da do toga dođe. Dakle, nema smisla ova linearnost. Ako je reč o socijalnoj meri, ako tu treba neko da dobije da kupi par cipela, pošto ne može da ulaže, nema tu nekog biznisa i svega ovoga, pa pošto će da kupi par cipela deci, jedan će cipele, jedan će u kafanu, jedan će ovamo, drugi će onamo, i kada se pocepa taj par cipela, to vam je u stvari to. Ako je to kupovina para cipela, kako se meni čini da jeste, onda zaista ne razumem zašto se to deli linearno, pa će i ovi bogataši sada, koji su nas opljačkali u toj privatizaciji, da stanu kao građani - jedanput sam učestvovao ovako, a onda ću i tu da stanem u nekakav red. Znači, ako je socijalna mera, molim vas da se to definiše kao javni interes i da onda ide fokusirano kao socijalna mera. I da vam kažem nešto - kada kažete da će zaposleni dobiti više, pa zar oni nisu bili plaćeni za svoj rad? Zar oni nisu besplatno išli kod lekara? Prvo, cela ta priča meni ekonomski izgleda potpuno suludo. Vidimo da su nekibili preplaćeni tu, pa iako su preplaćeni u Telekomu, NIS-u, to su ogromne plate, sada će da dobiju i po osnovu toga što su bili zaposleni. Mera je socijalna, deliće se 150 ili 200 evra. Mislim da tako nešto zaista nema nikakvog smisla. Za kraj, pošto zaista možemo čitati, stoji redom koliko tog državnog biznisa ovde ima, koliko se tu računa ogroman porez birokratije koju ćemo mi da plaćamo, a troškovi tu uopšte nisu obračunati. Drugo, kada je reč o članu 18, o javnim preduzećima, pogledajte, zašto je stavljeno – Aerodrom se prodaje? Molim vas da mi se to objasni. A znate šta je Aerodrom, najskuplje su vam sada aerodromske takse. Zašto da se proda Aerodrom? I koji je to privatnik kome mi treba da damo Aerodrom? Možemo da ubiramo porez, da rešavamo socijalna pitanja, a mi da prodajemo aerodrom! Vi znate, kada kupujete avionsku kartu, a sigurno gospodin Đelić putuje, zna se da mnogo putuje, i ja putujem, ne krijem ništa, niti mislim da je to strašno – najveće su aerodromske takse. Ako uzmete, recimo, kartu Beograd-Istanbul, to vam je 180 evra. Kad vratite tu kartu, dobijete 60 evra nazad, zato što su sve ovo drugo aerodromske takse. Zašto sada to da dobije neko, kada to može da ide direktno u budžet, jer je to praktično jedna garaža. Ne vidim kakvom analizom smo stavili ova javna preduzeća da se prodaju, a neka možda ne bi trebalo prodavati. Navela sam dobre razloge zašto neko preduzeće ne bi trebalo prodati. Drugo je JAT. Nema potrebe da imamo nacionalnu agenciju zato što nemamo nikakve nacionalne letove. U redu je da se to proda, ali nema smisla da se Aerodrom prodaje. Znači, nema rasprave oko toga. Nabrojali ste šest preduzeća. Rekli ste da će parlament da učestvuje u odlučivanju oko prodaje, i svakog pojedinačnog zakona, a sada je nabrojano ovde da će da se prodaje, a mi to uopšte nismo imalinigde na javnoj raspravi, niti među građanstvom niti u parlamentu. Hoću da vam pokažem kako je ova ponuda jako ozbiljna. Vidite, ova vlada je patentirani gubitnik. Ovo ne kažem samo zato što ovde sedi potpredsednik Vlade, niti zato da bih se ljutila, niti da bih nekoga vređala, ali vidite, NIS je ovde naveden kao prvo javno preduzeće čije ćemo akcije dobiti. Vidite sada šta stoji na prvoj stranici ''Politike'' – ''Trampa – NIS za Južni potok''. Pogledajte kakva je sad naša situacija. Ova vlada, kako vidim, sprema se da izgubi Kosovo. Ova vlada se sprema da mi ne uđemo u Evropsku uniju iz istog tog razloga. Ova vlada nas je ubeđivala da su Rusi naši prijatelji, da su oni na našoj strani, a sada se kaže ovako – da bi gasovod išao kroz Južni potok, kroz Srbiju, mi treba te ljude, prijatelje naše, da potplatimo. Kaže se ovako – da li nesumnjivu korist, da gasovod Južni potok, koji bi eventualno prošao kroz Srbiju,treba po svaku cenu vezivati za prodaju NIS-a? ''Gaspromu bez tendera'' – oni hoće našu imovinu da prodaju Gaspromu bez tendera. Ako su to prijatelji, ako su to ti koji vole Srbe, gospodo draga, zašto mi sada treba da potplaćujemo Ruse time da dajemo bez tendera državnu imovinu, i to onu koja je pod broj jedan zapisana ovde da će akcije biti deljene građanima? Ako sve to saberemo, pa vidimo da već trošimo potrošeno, da je to ogroman državni biznis, da ne znamo koji su troškovi, da ne znamo kako će da se deli, da je to potrošnja koja se deli linearno, gde će i najveći bogataši, tajkuni koji su uzimali reket i daju i plaćaju reket, da stanu kao građani u red, i onda obećavamo da ćemo tom istom imovinom da potplaćujemo Ruse, mislim da ovo zaista nema smisla. Sve ovo zahteva vrlo teške odgovore i zaista mi se čini da ovakav zakon, koji bi možda mogao da izgleda dobro i da zadovolji bar taj par cipela koje mnogi naši građani nemaju, ali ovako kako je napravljeno, mislim da će biti skuplja dara nego mera.
Reč ima potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Božidar Đelić. Izvolite.
Poštovana gospođo Pešić, želim da vam pomognem. Trudeći se da vidim neku logiku u vašem izlaganju, imao sam određene teškoće. Znam da vi niste ekonomista, ali čini mi se da je neodređenost suštinski u smislu ekonomskih shvatanja poimanja i politike, istovremeno ideologije, čini mi se, jer sam u vašem izlaganju čuo tragove socijaldemokratije, a sa druge strane nekog ultraliberalizma i naravno, na kraju, nečega što je odrednica geopolitike. Pokušao bih malo da razjasnim neke stvari i nadam se da će nam svima to pomoći. Prvo, krenuli ste oko nekih pitanja: šta to delimo, ko je to pravio, dajemo plate, dajemo akcije, kome to dajemo, ko pije, ko plaća itd. Evo nekoliko elemenata. Prva stvar, što se tiče budžeta, budžet se finansira iz javnih prihoda i za izdatke, ukoliko su nužni, iz prihoda od privatizacije i eventualnog zaduživanja naše zemlje. Velika tekovina od 2001. godine pa do danas je da je to sada sve vidljivo u budžetu, nije razbacano u stotinama zakona, u uredbi specijalnih računa, već se sve vidi kao na dlanu ovde u budžetu Republike Srbije. Imali ste priliku tokom prethodne tačke da vidite šta se tu dešava i da odredite, kao narodni poslanici, da li to vredi podržati ili ne, sve do pojedinačne tačke svakog individualnog zaduženja i namene. Uz to, Trezor Republike Srbije je u potpunosti preuzeo ingerencije, što se tiče Republike, i teče jedna velika reforma koja će omogućiti da uz direktne budžetske korisnike i indirektni budžetski korisnici budu u Trezoru. Svako plaćanje države ide direktno od jednog naloga do izvršenja u budžetu, tako da imamo jedanevropski sistem prozirnosti. Što se tiče plata, primetićete da je ova vlada, mada je bilo priče da smo mi to uradili predizborno, da je to mera koja je populistička, suštinski videli ste da je odgovor na štrajk pravosuđa bio jedan pravi socijalni dogovor. Sindikati pravosuđa su prihvatili da uđu u reformu tog velikog sistema. Ono što je određeno finansijski nije probijeno kao plan. To je isto slučaj što se tiče veoma važnog segmenta našeg društva, a to je prosveta, gde je potpisan jedan dobar dogovor sa reprezentativnim sindikatima. Tako da Vlada ne deli ono što nema. Naprotiv, hrabro socijalnim partnerima predlaže mogućnosti - ono što je moguće uraditi u 2008. godini. Jedna od lepih tekovina od 5. oktobra do danas je stalni socijalni dijalog koji postoji, koji nije postojao pre. Dosta sam ponosan što sam, kao ministar finansija, inicirao u to vreme takve dogovore gde se unapred, za godinu koja dolazi, dogovara sa sindikatima, tako da svi znaju šta je to što mogu da očekuju, na koji način, kojim ritmom, koje povećanje, kada. To je izvesnost onih koji rade za državu, to je i izvesnost za javne finansije. Evo imamo sedam godina bez ikakvih velikih štrajkova u prosveti, što je veoma važno za naše generacije. Setimo se kolikim je generacijama bilo uskraćeno normalno školovanje. I to je dobro. Što se tiče dugova, žao mi je što činjenice kažu drugačije, ali one su veoma tvrdoglave. Naša zemlja je nasledila situaciju gde su dugovi bili 1,2 puta veći od ukupnog bruto domaćeg proizvoda. Ovu godinu završavamo sa četiri puta manjim dugovima. Oni predstavljaju 30% našeg bruto domaćeg proizvoda. Gospođo Pešić, možda je to promaklo u obrazloženju budžeta. Naš spoljni suvereni dug se smanjuje za 5,1 milijardu evra. Za toliko se smanjio, a za to vreme se povećao naš bruto domaći proizvod. Samim tim, što se tiče suverenog duga, naša zemlja je danas, znam da će to mnoge iznenaditi, jedna od najmanje zaduženih u Evropi. Da li to znači da možemo da se opustimo? Ne. Zato što ukupni dug, kada tu dodamo i dug preduzeća i građana i banaka, predstavlja nekih 60% bruto domaćeg proizvoda i to je neki limit koga moramo da se držimo. Nadam se da sam tako razjasnio neke stvari. Što se tiče ovog zakona, pokušao sam tokom prethodne kampanje da nađem neku ideju u onom ekonomskom programu LDP-a. Osim opštih mesta, video sam samo jednu meru – tražili ste da se smanje plate u javnim preduzećima. To je jedina operativna mera koju sam video. Tu meru nismo podržali zato što mislimo da realna kupovna moć ne treba da se smanji bilo kome. Samim tim, ono što ne shvatam baš najbolje, to je da, sa jedne strane, podržavate surovu konkurenciju i ultraliberalizam (onako - hirurg, sečemo i tako je), a s druge strane, i vi govorite, kao radikali, o visokim platama u javnim preduzećima, i to je neka forma demagogije koja kaže - pa dobro, valjda treba da damo više ovima koji su siromašniji. Problem je u tome da, kada idete u besplatnu dodelu akcija, onog momenta kada napustite princip da svako ko je punoletan može u potpunosti da raspolaže sopstvenom imovinom, koja je veoma važna odrednica, ko je građanin naše zemlje, ko ima prebivalište i tu, kao što vidite, dolazimo do razjašnjenja ovog drugog vašeg iznenađenja, kako je moguće da ima nešto više ljudi koji su glasači – ima dosta ljudi koji su na našim izbornim spiskovima, to veoma dobro znate, koji nemaju prebivalište u našoj zemlji. To što ste rekli u vezi s porezom je veoma interesantno, međutim, veoma mali broj zemalja ima jednu takvu odredbu, a čini mi se da se niko neće ljutiti niti žaliti, zbog toga što ovo može biti dodatni podsticaj za sve, a ponajviše za one koji nisu u izbornim spiskovima, da se upišu. Na taj način širimo bazu naše demokratije, širimo mogućnosti za sve naše građane. Što se tiče državnog biznisa – pa, ko drugi treba da privatizuje, osim države? Naravno da je Agencija za privatizaciju ta koja je to trebalo da uradi i naravno da ovo nije bila ''burazerska privatizacija''. Uzgred, i vi ste, doduše tada niste bili poslanik, bili ste ambasador u Meksiku, ali oni koji su sada u velikoj meri u vašoj partiji, u vašoj koaliciji, sa nama su izglasali Zakon o privatizaciji i taj zakon je u suštini predložio korektan model za našu zemlju i dao je dobre rezultate. Da vas podsetim da ga je Evropska banka za obnovu i razvoj, kada je on donesen, do godinu dana kasnije, proglasila za najbolji zakon o privatizaciji u tranziciji, jer je uočio i ispravio mnogobrojne greške koje su neke druge zemlje u privatizaciji uradile. Da vas podsetim – JAT nije agencija, nego preduzeće. U pravu ste, ono nema monopol. S druge strane, nije nebitno da imamo našu nacionalnu kompaniju u smislu da ima naše ime, da nosi našu zastavu i da bilo kakav budući investitor bude u obavezi da širi Beograd i našu zemlju, koliko je moguće i Niš, kao centre za aerotransport celog regiona. Zbog toga, u uslovima privatizacije, trenutno ih razmatramo, oni će naravno biti deo onoga što ćemo predložiti. Što se tiče NIS-a, nema nikakve trampe. Znam da se uvek paranoično pokušava videti - šta je, kakva je i da li uopšte ima nekakve vezane trgovine, da li neko nudi nešto za uzvrat nečemu. Naša vlada će, i to u svakom slučaju, bilo šta da bude dogovoreno, doći pred ovaj dom, tako da će ova skupština imati u potpunosti uvid- šta, ukoliko se bilo šta predlaže, tako da će i ovde biti debate. Ništa se neće raditi, kako narod kaže, ispod žita. U svakom slučaju, to je nešto što će ovaj dom morati da potvrdi ukoliko želi uopšte da to bude predmet bilo kakve transakcije. Ono što mogu da kažem jeste da Vlada Republike Srbije brani nacionalni interes Srbije, kao svaka druga vlada u svetu. Moram da kažem da osećam, slušajući vas, uz duboko poštovanje koje imam prema vama kao osobi, malo razočarenje kada iskazujete o važnim političkim pitanjima drugačije stavove u privatnom razgovoru i za govornicom ili pak kroz izjave. Mi nismo govorili o tome ko je bolestan, kako se ko oseća ili o nekim privatnim stvarima, pa mi se čini da ne vidim mnogo doslednosti u smislu ekonomske politike. Jer, sa jedne strane, traži se surovi liberalizam, a sa druge strane, traži se da se izvrši neka forma socijalne pravde kroz ovaj program. Delimično jeste tu da svi imaju učešće u ovom velikom procesu. Isto tako ne vidim tačno ni određenost u smislu spoljne politike. Ne vidim na koji način vi mislite da naša zemlja dobije podršku. Doduše, vaša partija nije podržala Ustav koji nas, kao i njegova preambula, ovde sve obavezuje da branimo teritorijalni integritet naše zemlje, tako da ne vidim istovremeno ni nekakvu političku doslednost, jer u ovom momentu ne vidimo tačno da li ste opozicija. Zapravo, kada dođe do veoma važnog izbora, 20. januara sledeće godine, veoma jasno vas pitam, gospođo Pešić, da li ćete podržati gospodina Tadića. Da li je i vama jasno, kao i svima u Srbiji, da će se tada odigrati istorijski momenat za Srbiju i veoma jasno odrediti dalji put naše zemlje - s jedne strane napredak ka evropskim integracijama, borba za naš teritorijalni integritet i sa druge strane neizvesnost? Tako da i u ovome vidim, čini mi se, nažalost, dobru formu neodređenosti i nečega što naravno ne može u potpunosti da se shvati. Na kraju krajeva, moram da vam kažem: ako ste iskreno mislili da nešto uradite za siromašnije, onda izvinite - zašto niste podneli amandman u tom pravcu? Znači, nema amandmana od LDP-a, koji bi eventualno predložio da oni koji su siromašniji dobiju više kroz ovaj proces. Jednostavno, ukoliko stvarno mislite da to tako treba da bude, zašto niste podneli odgovarajući amandman? Hvala puno.
Zahvaljujem potpredsedniku Vlade gospodinu Đeliću. Za repliku se javila gospođa Vesna Pešić.
Gospodine Đeliću, zaista sam iznenađena. Vi koristite ovu skupštinsku govornicu da se politički obračunavate sa mnom. Govorila sam na krajnje pristojan način o ovom zakonu. Ne znam zašto vi sada prozivate - šta piše. Vi, kao ministar, morate da govorite iz kapaciteta ministra, a ne da meni držite političke bukvice – šta piše u programu LDP-a i da li sam ja surovi liberal s jedne strane i da li sam ja politički konsekventna? To se vas ne tiče. Ne možete govoriti kao partijski ostrašćena ličnost. Vi ste ovde kao ministar i govorite u ime opštih javnih interesa. Mene uopšte ne zanima da li ste vi neki član partije. Ne možete nama dirigovati kakvi će naši programi da budu. Vi ste se stvarno zaneli. Zaista mislite da ste sa mnom u nekakvom sukobu, ali ja uopšte s vama nisam ni u kakvom sukobu. Uopšte ne mogu da shvatim da vi istražujete moju političku doslednost. Kakve to veze ima? Kakve to veze ima da li sam ja surovi liberal? Gde sam ja u svom govoru pokazala da sam surovi liberal? Drugo, ja sam vam samo pokazala. Sami ste rekli da ja ne znam ekonomiju. Prvo, preslišavate me politički potpuno neopravdano. Pogledajte, molim vas, ja sam već rekla, i vi ste sami to potvrdili, da se plate dele iz javnih prihoda i iz privatizacije. Stalno se nešto proda. Pa, kad budemo sve prodali, to ponavljamo svi odreda, šta ćemo onda da radimo kada se sve proda? To je pitanje koje postavlja svaki nepismeni novinar. Šta sam tu ja pogrešila ekonomski? Kolika je ta vaša velika nauka tu potrebna da bi se to izgovorilo? Znači, mi već i sada isplaćujemo plate iz toga. To je radio i Milošević, prodavao onaj Mobtel, pa to neprekidno radimo. Znači, ništa tu nema pogrešno ekonomski, jer logika je potpuno ista. Znači, vi pokušavate da kažete kako sam ja neznalica. I drugo, vi se usuđujete sa ove govornice da pitate za koga ću ja da glasam. To je potpuno neshvatljivo. Šta je vama? Da li vi koristite govornicu za takve neke stvari? Iznela sam primedbe u vezi s ovim zakonom. Najviše sam pitala, čak, da li je to neka vrsta socijalne mere, pa sam, pošto sam pitala koliko su veliki troškovi za ovo, onda sam kazala, pošto zaista ostaje sića, da je možda bolje bilo da to definišemo kao javni interes i da onda ide zaista selektivno, a ne da se ta sića deli onim ljudima koji imaju po 600.000 dinara platu. Nisam predlagala ništa od toga, nego sam pitala, jer po ovome koliko su ogromni troškovi, vi mi niste odgovorili šta je Vlada proračunala kao trošak. Zašto država plaća brokere i dilere? To je ogromno. Drugo, da vam kažem, vi ste sad opet sebi izašli da čestitate. Ne znam na čemu to vi sebi čestitate. Nemam nikakvog razloga da tvrdim niti da je nešto najcrnje ovde, niti da hvalim. Imamo probleme i pokušavamo da rešavamo probleme. Prošli put ste izašli i rekli da je jedan od glavnih problema nezaposlenost, siromaštvo. Sad Demokratska stranka, pošto ste vi ovde stranački počeli da govorite, a ja to nisam uopšte koristila, vi ste sami rekli, i DS, da neće više srednju klasu da pomažu, nego će da se bave siromaštvom. Na neki način sam bila na vašoj liniji. Ako je to socijalna mera, gde su troškovi ogromni, što da sada delimo svima u kapacitetu građana? Drugo, da vam kažem, gospodine Đeliću, da se vi u demokratiju uopšte ne razumete. Kakvo širenje osnova demokratije preko ovoga? Kakve to veze uopšte ima? Ljudi se upisuju u biračke spiskove, i do sada su se upisivali u biračke spiskove. Sada ćemo onom ko napuni 18 godina da kažemo: evo, dobio si to. I još jedan razlog: zašto 18 godina? Ako je reč o svima, ne vidim zašto deca nisu to dobila. Ako pogledamo, svi sa 18 godina do 25 godina žive u okviru porodice, to je kod nas najtipičnija situacija. Sada ste vi jednoj porodici, u kojoj dete do ove godine napuni 18 godina, dali sada još jedan prihod, a onaj čije dete ima 17 ili 16 godina, taj neće dobiti to. Ne vidim zašto 18 godina. Nikakvog razloga za to nema, a to vezujete sa širenjem osnove naše demokratije. Znači, u demokratiju se ne razumete i nemojte govornicu koristiti za to da držite stranačke bukvice. Pokušala sam da vam postavim nekoliko ozbiljnih pitanja u vezi sa ovim zakonom, a vi ste meni pričali kako ja govorim politički i čak za koga ću ja da glasam. Molim vas, nemojte koristiti govornicu za takve stvari.
Zahvaljujem narodnoj poslanici gospođi Vesni Pešić. Reč, po Poslovniku, ima narodni poslanik Milosav Miličković.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je potpredsednik Vlade, gospodin Đelić, video da među poslanicima SRS nema, da tako kažem, nikoga iz vrha stranke, pa je mislio da može da održi jedan lep predizborni govor kršeći Poslovnik. Samo ću građane podsetiti da je petak dan kada se u našoj stranci održava sastanak izvršnog odbora stranke, s jedne strane, a s druge strane, veliki broj naših poslanika je otišao u Novi Sad, gde je našoj koleginici umro suprug, tako da je ovo čista zloupotreba te situacije. Hoću ovom prilikom da ukažem na to. Gospodin Đelić je prekršio Poslovnik u delu gde ministar i predstavnik Vlade mogu da brane predloženi zakon pred narodnim poslanicima, nikako da zloupotrebe tu funkciju, a ovo je bio tipičan primer zloupotrebe. Razumem potrebu gospodina Đelića da pokuša da vrati svoje pozicije u Demokratskoj stranci, jer je on na jednoj drugoj strani u DS od, ne znam, desetak frakcija. Sam gospodin Đelić zna da je drastičan primer pada njegovog ugleda u stranci to kada je gospodin Tadić saznao za deset-jedanaest miliona evra na njegovom bankovnom računu. Sada on pokušava da se dodvori Borisu Tadiću pozivajući i prozivajući određene političke stranke da glasaju na predstojećim predsedničkim izborima za Borisa Tadića. To on može da radi na svojim partijskim skupovima, ali u Narodnoj skupštini ne može. S druge strane, gospodine Đeliću, rekli ste da radikali, šireći demagogiju, ukazuju na visoke plate u javnim preduzećima. Gospodin Dragan Todorović vam je pročitao kolike su plate direktora javnih preduzeća, članova upravnih odbora itd. To nije demagogija, to je zvanični izveštaj koji je on dobio kao predsednik Administrativnog odbora. To su fakti. To je, dakle, tako. To nije demagogija. Građani najbolje znaju da li je demagogija ili nije ako predsednik Upravnog odbora ili direktor JAT-a, recimo, ima platu preko 300.000, a penzioner, i to je gospodin Todorović pokazao, ima penziju pet hiljada dinara. Demagogija je to što vi pričate. Demagogija su ovi predlozi zakona koji su sada na dnevnom redu, baš u predizbornoj aktivnosti koju vi imate i predlog o privatizaciji, gde ste sve gurnuli da radi Agencija. Demagogija je ono što ste za osam godina radili do sada i upropastili sva preduzeća koja ste privatizovali, od Sartida pa na dalje, od Đinđića do vas. Demagogija je i ono što predlažete u besplatnim akcijama koje će se dogoditi tek 2010. godine. To je, gospodine Đeliću, demagogija, a građani vrlo dobro znaju da su neophodne promene da se takvi kao što ste vi skinu sa grbače ovog naroda. Siguran sam, i ovom prilikom ću i ja zloupotrebiti govornicu, i vreme sam već prekoračio za minut, izvinjavam se predsedavajućem, da pozovem građane da zaista razmisle i o ovakvom razgovoru kakav vi vodite u Skupštini i da li je ovo kampanja pozitivna ili negativna. Mislim da je sve ono što kažete navodno u korist Tadića antikampanja za njega i siguran sam da će građani to da procene 20. januara.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Miličkoviću. Reč ima potpredsednik Vlade, gospodin Božidar Đelić.
Što se tiče troškova privatizacije, oni postoje. Prva stvar koju je važno reći, to je da, što se tiče evidentiranja, Ministarstvo ekonomije priprema predlog. Naravno, on će biti pripremljen kada i ukoliko Skupština usvoji ovaj zakon. Imajući u vidu, i to je tačno, da je to veliki broj građana, potrebne su institucije koje imaju veoma široku mrežu. Pošta je državna sto posto, ona koja će podneti najveći deo tog tereta, što se tiče evidencije. Neće biti nikakvog poniženja za naše građane. Naprotiv, uradićemo sve da ovaj postupak bude jednostavan, da u postupku evidentiranja njihovih prava fizički dođu samo jednom. Kao što sam napomenuo sinoć u uvodnom izlaganju i posle u odgovorima na nekoliko pitanja poslanika, uradićemo sve da onima koji imaju zdravstvene teškoće, koji su sprečeni, a ispunjavaju u potpunosti sve uslove da dobiju ove akcije, bude omogućeno da se evidentiraju. Što se tiče pitanja zašto punoletni, u našem sistemu, to je praksa, sa jedva nekoliko izuzetaka, koji su se pokazali kao loši, dobro je dati svojinu onome ko ima mogućnosti da sa njom raspolaže u potpunosti. Svaki put kada se taj princip prepiše tržišnoj ekonomiji, to je problem. Onda dolazi do pitanja, ukoliko osoba po drugim propisima nije u stanju da raspolaže tom imovinom, ko će raspolagati tom imovinom u ime te osobe. Samim tim, punoletni građani su oni koji treba da dobiju ove akcije. Naravno, bilo je puno pitanja da li treba napraviti diferencijacije po materijalnoj situaciji građana. Međutim, onda ulazimo u jedno dosta teško pitanje, pitanje godina. O tome je poslanica grupe G17 plus govorila sinoć, da li treba dati više akcija onima koji su stariji zato što, po nekoj logici stvari, ovo što se ovde deli nije dedovina nijedne političke partije niti ove vlade (uzgred, ovo je kontinuitet koji je zacrtan već od juna 2001. godine Zakonom o privatizaciji), već je to svojina, imovina i vrednost koju je nekoliko generacija naših građana formiralo – oni koji su finansirali razvoj ovih preduzeća kroz plaćanje poreza i doprinosa, oni koji su radili, koji danas rade u tim preduzećima. Predložena mera je da je demokratski princip da naši punoletni građani imaju jednaka prava najpravičniji u ovom momentu, jer bi nas svako drugo pitanje uvelo u jednu matricu razmatranja, što po godinama, što po zasluzi, što po teškoćama u životu, iz koje verovatno nikada ne bismo izašli. Tako da u ovom principu ima pravde i dodatno želim da kažem da je pravo merilo, o tome smo podosta razgovarali juče i nadam se da ćemo nastaviti danas, to da obezbedimo da oni koji možda imaju manje informacija, koji nisu dovoljno uključeni u život našeg društva, imaju iste mogućnosti da se upišu, da se evidentiraju i da dobiju ova prava. Troškovi će biti jasniji ukoliko se usvoji ovaj budžet. Naravno, po sili zakona, Vlada Republike Srbije ne može upisati u budžet za 2008. godinu troškove za određeni postupak ukoliko Narodna skupština nije izglasala odgovarajući zakon, ali to će, naravno, biti objavljeno. Sve će usluge, naravno, biti objavljene ukoliko ih bude otvorenih prema privatnom sektoru na otvorenom tenderu, i sve odluke će biti objavljene i u Službenom glasniku i u dnevnom listu, i razlozi zbog kojih je eventualno odbijen neko ko je podneo zahtev da bude evidentiran, tako da u potpunosti bude uspostavljena prozirnost u ovom postupku i da svi oni, a samo oni koji imaju pravo na ove akcije, budu i upisani. Veliko je bilo pitanje i videli ste da je bilo žustro, da je bilo sprovedeno više od 80 sati pregovora sa relevantnim sindikatima i javnim preduzećima. Čuli smo razna mišljenja. Ima mišljenja da oni koji rade ili koji su radili u javnim preduzećima ne smeju da dobiju bilo kakve akcije jer su dugo imali bolje plate, stabilnija radna mesta i druge pogodnosti koje nisu imali drugi građani naše zemlje. Postojala je i pozicija prema kojoj oni treba da dobiju isto kao i drugi građani naše zemlje zbog istovetnih razloga, pa sve do zahteva nekih sindikata da njihove pogodnosti budu i do 40-50 puta veće od onoga što se ovde predlaže. Mislim da dogovor sa sindikatima, uz ove dodatne amandmane, bez ikakve ostrašćenosti, videli smo istovetne amandmane, koje su podneli i SPS, gospodin Baralić, i G17 plus. Vlada je juče na sednici, pošto jedan broj tih amandmana nije bio, to je dodatni razlog zašto nisu takvi usvojeni u potpunosti, pravno korektno napisan, jer nije pokrivao sve elemente koji su se ticali pitanja bonusa u zakonu s jedne strane i mogućnosti da zaposleni u javnim preduzećima, mada su ostvarili prava u nekim društvenim preduzećima na besplatne akcije, imaju pravo za onaj deo karijere koji su proveli efektivno u javnom preduzeću da dobiju besplatne akcije. Mislim da ova mera za jedan dosta složeni zakon i ovaj zakon, kao što smo više puta rekli, ne pokriva pitanje kakva će biti strategija, redosled, forma i količina eventualne privatizacije ovih javnih preduzeća. Sinoć sam naznačio koji su pravci kojima idemo. Jasno je da tamo gde Srbija može sama, bez strateškog partnera, većinskog, da napravi regionalnog lidera, kao sve druge zemlje, u interesu je naše zemlje i mi ćemo se truditi da to uradimo, otvarajući kapital onoliko koliko je potrebno da ta preduzeća, tu ponajviše mislim na Telekom Srbije, na EPS, da od njih stvorimo regionalne lidere kao što su danas neke zemlje u tranziciji, ne zemlje zapadne Evrope, kao što Mađarska ima MOL i "Matav", Češka ima ČEZ, zašto naša zemlja ne bi pokušala, tamo gde ima mogućnosti, da napravi regionalnog lidera. U tom smislu, i o NIS-u i o drugim važnim preduzećima, ovaj dom će naravno biti informisan, glasaće. Na taj način, budite uvereni da neće, jer to nije ni u čijem interesu, a ponajmanje Srbije, da se dese neke transakcije, dogovori, koji ne bi bili u interesu naše zemlje. Hvala puno na vašoj pažnji.
Zahvaljujem gospodinu Božidaru Đeliću, potpredsedniku Vlade Republike Srbije. Reč ima doktor Vladan Batić. Pretpostavljam, reklamirate Poslovnik. Izvolite, gospodine Batiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, naravno da sve privatizacije treba da budu javne, transparentne, na zakonu utemeljene, pravične, poštene, u interesu države, zaposlenih u tim firmama itd. Zato nam ovde ne treba držati nikakve političke lekcije i veličati lik i delo bilo kog pojedinca. Gospodine ministre, vi ste to učinili 30. avgusta, veličajući lik i delo Vojislava Koštunice. Sada to činite u pogledu Borisa Tadića, tvrdeći da je to jedini put ka evropskim integracijama. Ali, podsećam vas da put ka evropskim integracijama ne može da vodi preko nekih egzotičnih ostrva, recimo preko Devičanskih ostrva. Veoma ste se uvredili kada sam prošli put pomenuo jednu od privatizacija u kojoj ste vi učestvovali. Spreman sam da se izvinim, ali od vas tražim odgovore na sledeća pitanja. Da li vam nešto znači ime firme "Trebič" iz Sokobanje? Da li je jedan od suvlasnika te firme, kada je ona privatizovana iz stečaja, a to se može videti u spisima Trgovinskog suda u Zaječaru, i jedan od ljudi koji su optuženi da su članovi ili šefovi tzv. duvanske mafije, koji se danas nalazi u pritvoru? Da li ste ušli u partnerski odnos sa tim čovekom i njegovom firmom? Da li je vaša firma "House of Europe Invest" iz Vasenara u Holandiji? Vi niste morali, naravno, znati da je taj čovek učestvovao u bilo kakvim, a to će u krajnjem slučaju utvrditi sud, sumnjivim radnjama. Sledeće pitanje: Da li znate koja banka je dala kredit za privatizaciju te firme "Trebič" iz Sokobanje? Da li je vaše učešće bilo registrovano u Agenciji za privredne registre? Do kada je to trajalo? Kako, zašto i kada je ova firma "House of Europe Invest" preneta firmi "The Galileo limited" sa Devičanskih ostrva? Ipak bi bilo korektno, upravo polazeći od nekih evropskih standarda, poštenih, pravičnih i transparentnih privatizacija, da na ova pitanja dobijemo odgovor. Mislim da to ništa nije dramatično, ali je pošteno da javnost zna da li je ovo tačno ili nije. Samo toliko, hvala.
Reč ima narodni poslanik Nikola Novaković.
Dame i gospodo narodni poslanici, kratko obaveštenje – odložićemo današnju sednicu Odbora za privatizaciju za iduću nedelju. Pretpostavka je bila da nećemo imati vremena, tako da će biti zakazana naknadno. Dva su zakona ovde u pitanju, a stalno se samo oko jednog lome koplja. Posebno me iznenađuje da mi, umesto ozbiljnih primedbi na zakasnelo reagovanje, kroz ova dva propisa imamo primedbe na reagovanje uopšte. To nikako ne mogu logički da povežem. Lično moja primedba ovde je da je to trebalo mnogo ranije i mnogo brže. Model je usvojen još 2001. godine, mislim na privatizaciju. Do danas je dva puta menjan, a ovo je treća promena. Razočaraću kolegu iz SRS utoliko što ću da mu kažem da su pretprošle promene direktan proizvod rada Odbora za privatizaciju. Ministarstvo na čijem čelu je tada bio dr Bubalo je prihvatilo te sugestije i donelo prve izmene Odbora. Ali, privatizacija je živa stvar, procedura koja svaki dan može da donese nešto novo i da promeni ono što i najbolja plejada pravnika i ekonomista mogu da smisle. Upravo zbog toga je danas pred nama i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji. Neću puno da vas zadržavam, ali mislim da je ovo ono čemu sam se lično nadao do kraja prošle, tj. ove godine, konačan raskid sa onom zabludom koja se zvala društvena svojina. Potpuno sam siguran da je 31. decembar 2008. godine upravo taj dan i to je ta nova godina. Mislim da bi svi morali da se slože da je to jedan oblik svojine krajnje neproduktivan i potpuno bez svoje pravne prirode, jedna izmišljotina koja je toliko dugo živa da je to strašno, ne mogaše se ni zakonom ubiti do sada. Prirodna posledica svega toga i drugi korak ka konačnom završetku privatizacije, kao možda najbolnijeg dela tranzicije, upravo je drugi predlog zakona, o pravu na besplatne akcije i novčanu naknadu koju građani ostvaruju u postupku privatizacije. Kada to gledamo ovako u objedinjenoj tački, niti je ovaj model privatizacije bio najbolji na svetu, ali mi boljeg nemamo, niti je model o pravu na besplatne akcije najbolji, ali je trenutno pred nama. Problema, slažem se, biće jako puno u sprovođenju tog zakona. Ali, da li, kada se pojavi problem, treba da se zaustavi svaki rad na rešavanju tog problema? Ne, naprotiv. Da li ima socijalnih nota, da li ima socijalnih elemenata – apsolutno se u to ne bih upuštao, ali je meni lično drago to što mesec dana traje intenzivan dijalog. Kakav god bio rezultat, ali se obavlja razgovor između Vlade i određenih sindikata. Opet kasnimo, taj dijalog je trebalo da bude konstantan, i to od 2001. godine do danas. Mislim da ovako žestok dijalog nije još do sada vođen ni na Ekonomsko-socijalnom savetu, niti se ikada do sada, ovako iskreno, stiglo do nekih rezultata, a upravo rezultat tog dijaloga je i izmenjen predlog zakona kroz amandmane Vlade, o kojima ćemo kasnije da govorimo. Ne bih dalje da zadržavam vašu pažnju hvaleći sada nešto bog zna kako sve ovo zajedno, ali promena svesti koja će neminovno uslediti, posebno kako nam je potpredsednik Vlade obećao na prvom prolećnom zasedanju u toku iduće godine donošenjem i zakona o restituciji, upravo je ono za šta se borimo od samog početka. To je upravo jedan od razloga zbog kojih je i stranka G17 plus danas na političkoj sceni. To je upravo jedan od razloga da promena svesti kod građana Srbije dođe na onaj nivo koji će nam obezbediti ono što se nekada zvalo nadgradnja. Ne vidim da bi u tome svemu bilo ičeg lošeg. Hvala na vremenu. Moglo bi se dugo o ovome pričati i apelujem na sve da ipak razmisle pre nego što ne glasaju za usvajanje ovih zakona.
Reč ima, po Poslovniku, narodni poslanik Riza Halimi, pa potom, po Poslovniku, narodni poslanik Milena Stanković.
Dame i gospodo narodni poslanici, u okviru čl. 225. i 226. iskoristiću prisustvo potpredsednika Vlade, gospodina Đelića, pošto nisam dobio odgovor od predsednika Vlade više od tri meseca. Nakon arbitrarne odluke Vlade o uređenju Koordinacionog tela za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa pre više od tri meseca sam se obratio pismenim putem predsedniku Vlade kako bih u ime Koalicije Albanaca Preševske doline izrazio nezadovoljstvo povodom ove nametnute reorganizacije i ujedno tražio preispitivanje ove odluke i daleko ozbiljniji pristup Vlade u rešavanju veoma osetljivih životnih problema na ovom području. Pitanje je šta zapravo Vlada namerava da uradi, prvo u pravcu poboljšanja ove arbitrarne odluke, a osnovni je cilj šta namerava preduzeti da bi imala ozbiljniji pristup u rešavanju životnih problema na ovom području. U objašnjenju koje smo ovde imali od predsednika Koordinacionog tela izneto je da umesto ranije četiri koordinacione grupe - za obrazovanje, socijalna pitanja, zdravstvo, kulturu i informisanje, sada postoji samo jedan tim. Iako nije decidirano rečeno, pošto je naziv ''integraciona i socijalna pitanja'' a ne i ove druge oblasti, iz odluke objavljene u "Službenom glasniku" ne može se jasno videti, međutim, još važnije je da je rukovođenje ovim timom povereno Draganu Laziću koji nema nikakvih kompetencija ni u jednom od ovih ministarstava, baš ni u jednom, ni u zdravstvu, ni u obrazovanju, ni u kulturi, a treba da vodi tim koji bi se bavio tim najvažnijim životnim problemima na ovom području. To što ovaj gospodin ne može da zameni četvoricu ranijih pomoćnika ili zamenika ministara koji su ranije vodili koordinacione grupe, to je sasvim jasno, međutim ovde su u pitanju još dodatni nakaradni pristupi koje ovaj gospodin ima prema pitanju i problematici ovog područja, koje je izneo u "Nedeljnom telegrafu" 24. oktobra, gde ne samo da optužuje rukovodioce, nego teško optužuje i Albance na ovom području. Važno je da se da odgovor kako se nameravaju rešavati životni problemi kada je tamo nezaposlenost 70%. S druge strane, govori se o velikim, fantastičnim sumama uloženim na tom području, a mi od ranijih 2.500 radnika u privredi imamo manje od 1.000 koji sada nešto rade u privatnim i ostacima bivših privrednih firmi koje se veoma loše privatizuju. Ministarstvo privrede svake nedelje zovem telefonom, dosadan sam jer ne mogu nikako uspeti da razgovaram sa ministrima, apsolutno je to nemoguće za jednog narodnog poslanika sa tog područja. U redu je da nam sada dolazi ministar odbrane na to područje. A nije li bilo bolje da zajedno sa njim dođe i ministar privrede, ekonomije, ministar obrazovanja, koji nam pisano daje odgovore koji apsolutno ne odgovaraju stvarnosti na terenu, zatim ministar zdravlja i drugi, da ne bi trebalo bolji lekar iz Vranja da obiđe planinska sela u Preševu i od toga napravi medijski događaj, a da se niko ovde ne pobrine šta dom zdravlja, šta Ministarstvo zdravlja radi da bi ta institucija ispunjavala svoje obaveze prema svojim građanima. O ovim pitanjima, gospodo, stvarno je red da se sedne i ozbiljno razgovara, a ne da mi iz sredstava informisanja čujemo da Vlada donosi odluke o nama a o kojima mi nismo imali blage veze.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Rizi Halimiju. Reč ima narodna poslanica Mirjana Stanković, a neka se pripremi gospođa Vesna Nikolić-Vukajlović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, javila sam se po Poslovniku, i to po članu 198, koji kaže da narodni poslanik ima pravo da postavi poslaničko pitanje pojedinom ministru ili Vladi iz njegove nadležnosti, i po članu 200, koji kaže da na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar, moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno. Gospodin Batić je gospodinu Đeliću, ministru, upravo postavio nekoliko pitanja koja su vrlo intrigantna, verujem i za srpsku javnost koja ovo prati, ali i za nas narodne poslanike. Zaista molim gospodina ministra da poštuje pravila rada u ovom parlamentu, da odgovori na ta pitanja, zato što su za nas jako važna. U suprotnom ćemo izvući zaključak da ministar danas nije ovde došao da da odgovore na važna pitanja koja mu mi postavljamo, već da bi držao političke propovedi i postavljao nepristojna pitanja svojim političkim oponentima. Dakle, ministre, pozivam vas da, u skladu sa Poslovnikom, date odgovore na pitanja koja vam je gospodin Batić postavio. Nećemo odustati od toga da na ta pitanja odgovorite. Naprotiv, insistiraćemo na tome. Hvala.
Zahvaljujem narodnoj poslanici gospođi Stanković. Reč ima narodni poslanik Vesna Nikolić-Vukajlović, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Gajić.
Pred nama je zakon o jednom drugom delu privatizacije. Znači, privatizacija je u velikoj meri urađena, po pitanju bitnih stvari, a ostala su javna preduzeća. Sada je red da se i ona privatizuju. Želela sam da kažem da se po pitanju privatizacije javnih preduzeća SRS apsolutno slaže, jer je bolje privatizovati javna preduzeća nego da idu u postupak likvidacije. Znači,31.12. je neki okvir koji mora da se ispoštuje. Međutim, gospodine Đeliću, privatizacija koja je do sada obavljena bila je apsolutno štetna za čitav srpski narod i za sve građane Srbije. Do sada ste imali pogrešnu privatizaciju i sada ste se, mislim, malo kasno setili da pokušate nešto da popravite. Zašto upravo sada, na ovaj način, popravljate ovu privatizaciju koju ste u velikoj meri već odradili u Republici Srbiji? Zašto? Smatram, što u stvari jeste, da je razlog da se sada ponovo pokupe neki politički poeni, sa nekom eventualnom obećanom naknadom od nekih 1000 evra koji će da se dobiju, a neće moći da se koriste pre 2010. godine. Šta sve može za te dve godine da se dogodi na tržištu akcija i uopšte na našem srpskom tržištu koje je jadno, bedno, tranziciono i krajnje neizvesno? Šta 2010. godine od tih akcija, koje ćete sada da izdelite, od 1000 evra mogu da očekuju naši građani? Koja je to sigurnost koju vi dajete građanima da će 1000 evra, koje ćete dati sada, isto vredeti 2010. godine? Kada budete odgovorili narodu da će to biti isti ekvivalent vrednosti sada i tada, onda možemo razgovarati da je to u redu i SRS apsolutno jeste za to da građani Republike Srbije imaju koristi od te privatizacije, od te koja tek sada dolazi, ali samo pod uslovom da ta sredstva, ponavljam, 1000 evra sada, budu 1000 evra i tada kada se budu mogla realizovati. To je jedna stvar. Druga stvar je način na koji ćete sprovesti ovu privatizaciju. Ono u čemu se mi ne slažemo, to je u nekom delu načina na koji vi to želite da sprovedete. Po tom pitanju smo mi i podneli određene amandmane, molila bih da posebno obratite pažnju na njih jer suštinski poboljšavaju ovaj vaš zakon. Treća stvar je što ste sve stavili u isti koš i u isti red. Znači, i vi imate prava na 1000 evra, je l' tako? Znači, ljudi iz Vlade imaju prava na 1000 evra, bivši ministri, sadašnji ministri i svi oni koji su se lepo ovajdili o dosadašnju privatizaciju. Ponovo ćete stati u isti red, jednako sa ljudima koji se sada pribiraju da li će sutra imati za hleb 20, 30, 50 dinara, da li će poskupeti, itd. Znači, vi stavljate u isti red i vas i nekoga ko nema posao i nekoga ko je ostao bez posla i nekoga ko je socijalni slučaj, nekoga ko nema čime da se leči. Znači, apsolutno ste stavili sve u isti red da biste bili jednaki za sve. Malopre ste rekli da je u jednom delu ovaj vaš zakon socijalni zakon i zbog toga ste jednaki za sve. Da li je tako? Međutim, ono što sam malopre primetila isto tako, dok ste govorili o tom zakonu, s ponosom ste rekli, da biste potkrepili taj socijalni element tog zakona, da ova imovina nije imovina nijedne političke stranke, nego je tekovina svih radnika koji su radili, ulagali i gradili ta preduzeća. Pitam vas, ako vi sada mislite da je to tako, i to jeste ispravan stav, šta ste uradili do sada sa ovolikim preduzećima koje ste privatizovali na vrlo nepošten način. Da je nepošten, pročitaću nekoliko pisama da vidite kako se to u praksi reflektovalo i kako se ta vaša privatizacija u praksi stvarno odvijala. A ova vaša Agencija za privatizaciju, kojoj sada dajete neka veća ovlašćenja, i do sada je imala izvesna ovlašćenja, i do sada je mogla da manipuliše sa ovom vrstom privatizacije i to je vrlo vešto koristila. Ono što želim da vam kažem je sledeće. Gospodine ministre, ovo će vam biti i poslaničko pitanje pa vas zato molim da ga pribeležite. Radi se o privatizaciji "Magnohroma". "Global stil" je kupac, a "Magnohrom" iz Kraljeva je predmet ovog ugovora. Ovako kažu radnici: Odmah posle objavljivanja obaveštenja Agencije – ovo je jedno od pisama i molim vas da saslušate i da preduzmete određene mere da se ovim ljudima pomogne, ako je ikako moguće i ako već nije kasno – od 22.10.2007, menadžment se u ime vlasnika obratio radnicima – ljudi su se, znači, obraćali Agenciji za privatizaciju, jednom je dolazila, nakon toga se menadžment obratio radnicima – i zatražio da radnici započnu proizvodnju kako bi od te proizvodnje navodno isplaćivao lične dohotke po četvrtinu.Menadžmentu smo lično pismeno odgovorili da nije problem da počnemo da radimo, već je problem šta i kako da radimo kada nemamo elementarne uslove za rad, nemamo struju, nemamo vodu, nemamo gas. To je vaša privatizacija, gospodine Đeliću, privatizacija"Magnohroma" u Kraljevu. Ljudi su ostali bez struje, bez vode, bez gasa, bez osnovnih uslova da proizvodnja uopšte radi. Kada bacanje prašine u oči radnicima i javnosti na ovaj način nije uspelo, usledili su novi trikovi da, navodno nekim kreditnim aranžmanima, znači, ponovo im obećava kupac da nekim novim aranžmanima, koji samo što nisu stigli u "Magnohrom", pa se licitiralo od sedam i po miliona evra, pa šest miliona, da bi na kraju obećali dva i po miliona evra, a epilog je da do dana današnjeg nije stigao ni jedan jedini evro, ali je zato predstavnik vlasnika zvanično zatražio novo produženje roka. Vi dajete ovim ljudima koji kupuju ova preduzeća beskrajno velika prava. Uopšte ne poštujete prava građana, ne poštujete prava radnika, niti su ovi radniciimali uvid u taj ugovorkoji je potpisan, nego je to neko potpisao u njihovo ime i čak ne znaju koji im je socijalni program. Dalje kaže – uz to nije dostavio mišljenje revizora, ni sada, a ni prošli put, što je Agencija konstatovala, ali je ipak produžila, dala mu je rok od mesec dana za koje vreme se položaj radnika još više pogoršao, jer su dugovanja za lični dohodak osam meseci, tako da su dugovanja u javnim preduzećima od strane radnika ogromna. Sad ovo dobro slušajte i probajte da imate malo saosećanja, odnosno malo emocionalne inteligencije koja je više nego potrebna danas našim političarima, a nisam videla ni kod jednog od vas da ima malo milosti. Ne znam da li možete da ostanete imuni na ovako nešto, kad vam ovako nešto piše. Kaže ovako – deca nam napuštaju studije zbog teške situacije svojih roditelja. Jesu li vaša deca napustila studije? Nemojte me pogrešno razumeti, ali uvek morate polaziti od sebe ako hoćete da vodite državu. Jeste to teško i zato je to težak momenat, da se vodi država u ovom momentu. Zašto se, ljudi, prihvatate ovako teškog posla ako za to nemate energije i snage? Slušajte dalje – hronični bolesnici nemaju lekova za redovnu terapiju, nepovezan radni staž 34 meseca, zdravstvene knjižice nisu urađene po novim propisima pa zaposleni od 1. januara mogu, ako se zakon dosledno poštuje, da izgube zdravstvenu zaštitu. Ko će da leči te ljude? Znate li da su ti ljudi svakog dana na ulici, da rade razno-razne poslove, znate li da su ispod svakog socijalnog nivoa? A kad padne čovek ispod socijalnog nivoa, on je ispod moralnog nivoa. Znate li šta radite ovoj zemlji sa ovom vašom privatizacijom? Kaže – zbog svega toga u petak, 30.11.2007. godine, Agenciji je prilično oštro rečeno da je situacija u "Magnohromu" više nego opasna i da preti da eskalira u negativnom smeru koji niko ne može da kontroliše. Izrečena je sumnja u nepristrasnost institucija, pa i Agencije. Najavljene su i krivične prijave protiv svih za koje se smatra da su odgovorni i da su svojim činjenjem i nečinjenjem doveli do ovog stanja u kojem se "Magnohrom" danas nalazi. Pošto vlasnik ni po jednoj tački nije iskoristio vreme od 30 dana da bilo šta uradi, ni po pitanju pokretanja proizvodnje, niti u delu koji se odnosi na socijalni program radnika, ličnih dohodaka i slično, od Agencije se zatražilo bezuslovno raskidanje ugovora, jer se bojimo da sutra ne bude kasno. Izveštaj Agencije očekujemo u toku sledeće nedelje. Iskreno, ne očekujemo ništa povoljno jer je očigledno da neko iz političke elite pomaže vlasniku da se ovako lagodno ponaša, ne plašeći se za svaki iskorak iz kupoprodajnog ugovora i zakona ove zemlje. Vidite šta se u međuvremenu dogodilo. Dolazila je neka revizorska ekipa, dolazili su revizori, međutim, mišljenje revizora nije poslato Agenciji za privatizaciju, SUP je imao posla oko toga, pa vas molim da to zapišete kao poslaničko pitanje i da pogledate dokle je to stiglo, da li imaju pravilne informacije i kada će stvarno da dođe do tog raskida ugovora. Ali nemojte da se posle raskida ugovora dogodi da radnici izgube i ono što su imali do sada i što su mogli da imaju. Želim da kažem je da je gospodin iz "Global stila" posekao sve visoke peći i prodao, a ostao je dužan državi, nama, doprinose, samodoprinose, penzijsko i invalidsko osiguranje. Molim vas da vidite šta ćete s tim čovekom da radite. Radnici iz "Magnohroma" imaju neki svoj biznis plan koji bi hteli da naprave da bi sačuvali imovinu "Magnohroma" na relaciji koja je makar danas. I da vidite da li može ko je naneo štetu da vrati sav taj iznos i da se ta državna imovina vrati radnicima jer mislim da ti radnici ipak znaju da rade. Još jedno pismo sam dobila iz Aleksandrovca župskog, a radi se o privatizaciji ugostiteljskog preduzeća "Koznik" u Aleksandrovcu. Molim vas da i to zapišete kao poslaničko pitanje i da vidite šta će s tim radnicima biti jer su u veoma teškoj socijalnoj krizi i situaciji, i ne samo radnici, nego i njihove porodice, a te porodice imaju svoju mladost i svoju perspektivu i iz tog razloga vas molim da pomognete koliko možete. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Vesni Nikolić-Vukajlović. Poslovnik reklamira narodni poslanik Zoran Despotović, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Gajić. Izvolite, gospodine Despotoviću.
Zahvaljujem, gospodine Mrkonjiću. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pre desetak dana sam razgovarao sa radnicima Tekstilnog kombinata "Ljubiša Miodragović" iz Prijepolja, gde je nekada zapošljavano 3.500 radnika, koji je bio jedan od glavnih zamajaca prijepoljske privrede Zlatiborskog okruga 70-ih, 80-ih i 90-ih godina, a danas, kada su nam usta i uši puni demokratije, posle petooktobarskog puča, isti taj kombinat zapošljava 500 radnika, nažalost, a institucija koja se zove Zavod za tržište rada ili Zavod za zapošljavanje je samo uvećao taj broj. Danas ima 8000 nezaposlenih. Ovaj kombinat je tokom 2007. godine privatizovan, a uslovi i cena privatizacije radnicima ni danas nisu poznati. Uslovi rada u tom preduzeću su katastrofalni, a egzistencija tih 500 radnika je jako ugrožena. Plate su 7.000 dinara. Međutim, od momenta privatizacije do današnjeg dana, znači negde na početku 2007. godine, oni su primili samo tri plate. Poslodavac je maltene nepoznat, a ljudi koji trenutno rukovode u tom kombinatu, prema rečima radnika sa kojima sam pre desetak dana razgovarao, samo su maska onih koji se najverovatnije nalaze negde u Beogradu. Invalidi koji rade u zaštitnoj radionici "Inteks" u sklopu kombinata dobijaju 50% ličnog dohotka, ali poslodavac taj novac koristi i u druge svrhe, dok radnike invalide potkrada za novac koji im pripada. Iako rade puno radno vreme, topli obrok i regres im je uskraćen. Troškovi prevoza padaju na teret, naravno, radnika. Kao što sam pomenuo, uslovi rada su katastrofalni, nemaju grejanje, nemaju vodu, higijena je nikakva. Sa ovim i ovakvim uslovima rada upoznate su inspekcijske službe i Prijepolja i Užica, ali na vapaj ovih radnika niko, ama baš niko nije reagovao, pa tražim od resornog ministarstva i Agencije za privatizaciju da kažu šta su uradili i šta će uraditi da sačuvaju prava radnika kombinata "Ljubiša Miodragović". Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Gajić, a neka se pripremi narodni poslanik Munir Poturak. Izvol'te.
Dame i gospodo poslanici, poštovani predsedavajući, želim da kažem da će stranka G17 plus predloge zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji i o podeli besplatnih akcija, o kojima vodimo objedinjenu raspravu ovih nekoliko dana, podržati u završnom obliku, koji bude bio formiran posle predloženih amandmana. Jako je dobra stvar što je ovde prisutan veliki broj amandmana, i opozicionih i pozicionih stranaka, što govori o ozbiljnosti posla kojem smo svi prišli i prihvatili ga se. Smatram da je vrlo bitno što je Vlada dala tri ministra koji će predstavljati ove zakone. To govori o jedinstvu Vlade, bar vezano za ova dva zakona. Takođe smatram da je dobro i to da amandmani opozicije uđu u definitivan oblik ovog zakona, čime ćemo pokazati da je ovo jedna vrsta nacionalnog posla. Izbora će biti, republičkih i drugih, i za to vreme život mora da teče. Ovo su primeri životnih zakona, koji će se primeniti u praksi i od kojih će, ukoliko zakoni budu dobri, građani imati koristi. Ukoliko bude bilo problema, osetiće to na svojoj koži svi građani Republike Srbije. Za to smo podjednako odgovorni. Jako je važno, kažem, da u ovoj situaciji imamo zainteresovanost opozicionih stranaka. Smatramo da su amandmani urađeni sa željom da se postojeći predlog zakona poboljša i da će to doneti dobre rezultate. Nekoliko puta je ovde i u toku današnjeg dana bilo sugerisano da postoji sumnja da li će ovaj zakon biti neprimenjiv. Ne verujem u to. Znači, smatram da ćemo, možda prvi put u svojoj istoriji, imati sve građane Srbije koji će u jednom dužem vremenskom periodu razmišljati šta će raditi u budućnosti. Nažalost, kako je naša istorija pokazivala, narod je bio zainteresovan i pričao je uvek o temama koje su bile loše, a to su ratni uslovi, nepogode itd. Sada imamo šansu da sednemo i razmislimo nekoliko meseci šta ćemo činiti sa sredstvima koja smo dobili od države. Znači, ovo su sredstva koja smo zajedno svi mi i naši preci sticali, tako da smatram da je oponirano malopre, a vezano za to kolika je vrednost akcija koju treba da dobije po osnovu radnog staža, a ne po godinama života, mislim da to ne stoji, jer je ovo imovina koja je sticana i od pre Drugog svetskog rata, gde su generacije učestvovale. Samo bih podsetio da su sve stvari koje su predložene u ova dva zakona, pre svega u Zakonu o privatizaciji, na neki način prepravka onih akata iz dva zakona, iz 1997. i 2001. godine, koja nisu dala životna rešenja, tj. pokazalo se u praksi da imaju određene nedostatke. Ne bih da vas podsećam na to kako je izgledala privatizacija naše telekomunikacione kompanije 1997. godine, koji su građani imali koristi od toga, kako je išla isplata zaostalih penzija, vezano za sredstva koja su dobijena privatizacijom, pa preko računa za struju, znate kako je išlo. Da li se neko seća te privatizacije? Znači, bilo je problema, ali očigledno, mislim, nije bilo zle namere u tome, i pokazalo se da neke stvari nisu u redu. Takođe je 2001. godine, i to je zakon koji se ovim delom i menja, bilo nepravilnosti. Znači, neće moći ovog puta da učestvuju lica koja su povezana sa kriminalom, što je vrlo bitna stvar. Takođe, neće moći da učestvuju lica koja nemaju osnovni kapital. Znači, mora se videti odakle ide kapital kojim se kupuju preduzeća, tako da ćemo na taj način dobiti stabilnije tržište, a sami radnici koji rade u tim firmama će biti zaštićeni. Takođe, ono što je vezano za procenat privatizacije, da li je procenat od 25 dobar ili procenat od 51, smatram da će Vlada i nadležne državne službe, ali i ekspertski timovi ekonomista, utvrditi najbolji model. Lično smatram da je procenat većinskog kapitala od 51% koji bi trebalo da se proda mnogo sigurniji, jer u tom kontekstu imamo mogućnost da ćemo za takvu podelu akcija od 51% dobiti potencijalne kupce koji će biti visokog ranga i dobićemo jaču cenu. Jeste da će država zadržati manji procenat akcija, ali to je vezano i za taj poseban deo koji se zove ''zlatna akcija'', kojim država može da ima kontrolišući paket, vezano za sistemske promene statusa firme, što je jako bitno. Ali, kažem, to je ipak na ekspertskim timovima ekonomista različitih stranaka, koji će doneti zajedničko rešenje i takvo rešenje usaglasiti sa reprezentativnim sindikatima. Takođe je već pomenuto da je učešće sindikata jako dobro. To je dobrodošla stvar, da imamo nacionalni konsenzus oko ovih bitnih pitanja. Smatram da ćemo iz svega ovoga izaći na jedan dobar i kvalitetan način i da će ceo proces privatizacije biti okončan u roku, kako je zakonom i predviđeno. Postavilo se pitanje vezano za nemogućnost raspolaganja akcijama šest meseci od početka rada berze. To je jako korektno, jer naši ljudi nemaju iskustva u upravljanju berzanskim poslovima, nemaju mogućnost upliva u rad i poznavanje rada same berze, tako da je taj period od šest meseci dobar da građani na neki način nauče kako funkcioniše berza, jer je to princip koji će nam u idućim godinama, u toku približavanja Evropskoj uniji, a pogotovo po ulasku u EU, biti jako potreban. Takođe smatramo, bar ja lično smatram, da će u ovom trenutku izglasavanje ovog zakona dati jedan novi stimulans razvoju Srbije, jer će i berzanski sistem na specifičan način da oživi i da se ojača. Zbog čega građani od 18 godina dobijaju pravo i posle toga bi bilo potrebno da imaju uvid u birački spisak, tj. da se registruju? Budimo realni i pragmatični, svima nama je potrebno da se birački spiskovi na neki način srede. To će predstavljati dodatni sistem uređenja biračkih spiskova u zemlji, što je interes svih nas zajedno. Takođe mislim da će 3.850.000 ljudi, koliko je navedeno da, otprilike, učestvuje u podeli besplatnih akcija, dobiti to svoje pravo, a oko 150.000 građana koji rade ili su radili u firmama koje se privatizuju. Dobio sam podatak da u registru postoji oko 1.070.000 ljudi koji poseduju akcije, koji su dobili to pravo, tako da će veći deo Srbije, gotovo svi punoletni građani, biti uključeni u ovaj proces. Moram da pomenem, ovde je već pet-šest puta danas navedeno koliko će da košta transakcija. Građane neće koštati ništa. Znači, oslobođeni su poreza na prenos apsolutnih prava, poreza na kapitalnu dobit, naknade u centralnom registru, naknade berze, troškova provizije brokera itd. Sva plaćanja koja će biti izvršena uradiće država u ime građana koji dobiju te akcije i to će biti potpuno besplatno. Imam jedan disonantan ton vezan za predlog potpredsednika Vlade, a to je mesto gde će građani ostvarivati svoja prava. Gledajući po unutrašnjosti Srbije kako stvari stoje, gužve koje su u Pošti Srbije, plašimo se da će taj posao biti dodatno otežan i da će stvarati probleme prilikom upisa građana za besplatne akcije. Mislimo da je bolja varijanta nešto drugo, ali opet kažem, to je stvar Vlade i onaj ko to predloži biće zadužen da to sprovede kako treba, da ne bi bilo većih problema u samoj realizaciji projekta. Sigurno se neće ići na to da građani plaćaju bilo šta od svojih besplatnih akcija koje dobiju. Još jednu stvar da kažem, nadam se da će se od sredstava koja budu dobijena prodajom manjinskog ili većinskog paketa dobiti za unapređenje procesa proizvodnje u javnim preduzećima i za dodatni razvoj, ali deo sredstava će sigurno biti uložen i u ekološke projekte, a pogotovo kod NIS, jer znamo i sami da dugo godina nismo imali mogućnosti da ulažemo u ekologiju koja je preko potrebna da bi te firme radile kvalitetno. Postavilo se pitanje, ovim ću završiti, da li će ovaj projekat uspeti. Nadam se da, ako nađemo konsenzus među svim građanima Srbije, među nama u ovoj prostoriji, možemo to da uradimo. Ima jedan momenat koji je dodatno bitan. Znajući ko učestvuje od ministara iz Vlade Republike Srbije, mislim da će rezultati biti dobri, a pogotovo što znam da je i Mlađan Dinkić uključen u sve ovo. Njega možete voleti ili ne, ali budite sigurni, ono što započne, on će završiti. Hvala.
Zahvaljujem. Poslovnik reklamira narodni poslanik Rajko Baralić, a neka se pripremi narodni poslanik Munir Poturak.
Gospodine Mrkonjiću, hvala što ste mi dali reč pre roka. Pošto su ovi izbori raspisani pre roka, vi ćete biti izabrani za predsednika Republike Srbije pre roka.
Nemojte koristiti govornicu u reklamne svrhe, molim vas.
Javno kažem, prvi sam vam čestitao. Dobro. Idemo dalje.
Borim se da ne budem kandidat.
Ne, ta stvar je rešena. Hoću samo da polemišem sa jednim stavom uvaženog kolege. Privatizacija Telekoma, kao i svaka druga privatizacija, može biti predmet kritike i to nije sporno. Želim da kažem da je, na osnovu Zakona o privatizaciji donetog 2001. godine, najveći deo sredstava dobijenih iz procesa privatizacije iz supstance otišao u potrošnju. Svaki budžet od 2001, odnosno 2002. godine, kao budžetski izvor ima privatizacioni prihod. Tako da kritika te vrste ne stoji. Osim toga, postignuta cena za Telekom, podsećam vas, poštovane kolege i uvažene koleginice, bila je takva da je jako teško s tim polemisati na taj način. Znate, kada se jedan od manjinskih vlasnika kasnije povukao iz celog sistema kao naknadu za ustupanje svoje pozicije dobio je mnogo manje para nego što je uložio, pa ne može biti reči ni na koji način o pogrešno sprovedenoj privatizaciji. Ako neko misli da je deo tih para završio, kako se to kaže, da se kupi socijalni mir, to je tačno. Deo tih para jeste završio da se pomogne građanima da bolje žive, ali ogroman deo tih sredstava, 60%, plasiran je u formi kredita koji su morali biti vraćeni, pre svega u privredne subjekte. Osim toga, taj ugovor je podrazumevao veoma dobru poziciju za holding JP PTT Srbija, koji je na osnovu tog ugovora imao izvanrednu poziciju. Podsećam vas da je gotovo svako tehničko sredstvo kojim je Pošta raspolagala bilo praktično unajmljeno za potrebe Telekoma i da je visina te najamnine, po tom ugovoru, bila tolika da se za dve godine najamnine jednog automobila mogao kupiti automobil. Veoma se vodilo računa o svim tim pitanjima. Znam da je ova tema bila politički isplativa, ali prošlo je dosta vremena od tada. Ako je ta privatizacija bila pogrešna i ako je ona bila kao što vi kažete, kako je onda moguće da je potpredsednik Vlade juče u uvodnom izlaganju rekao da je Telekom danas stao na noge, da se može sada regionalno širiti i da ima takve ambicije ubuduće? Dakle, nije moguće da nešto upropašteno preko noći postane tako veliko i moćno. Nećemo se mi, naravno, složiti oko ovih pitanja, to i ne očekujem, samo hoću da kažem da je privatizacija Telekoma, pošto je prošlo mnogo godina od tada, bio odličandržavni potez, da je država Srbija zadržala većinski paket u ovom sistemu, da je obezbedila sve što je neophodno da ova strateška firma danas veoma doprinosi ekonomiji Srbije i ja očekujem to i ubuduće. Podsećam vas još jednom da je iz privatizacije svih subjekata koji su privatizovani 2001. godine najveći deo sredstava, preko 70%, direktno završio u budžetu i otišao direktno u potrošnju. Ta vrsta kritike ne stoji i mislim da je prošlo dovoljno vremena da ne uzimamo više privatizaciju Telekoma kao loš primer. Naprotiv, mogli bismo govoriti o nekim drugim primerima, ali nisam imao nameru da izazovem nikakvu posebnu tenziju. Prosto, suprotstavljam svoje mišljenje vašem mišljenju i to ću činiti i ubuduće, zato što privatizacija Telekoma jeste sprovedena na način koji je obezbedio da se ta firma pozicionira na način koji je obezbedio da danas bude ono što jeste i da mi pokažemo da jesmo spremni da privatizaciju velikih sistema sprovedemo tako da država ima kontrolni paket. Želim da i ova vlast, kada bude privatizovala strateška preduzeća, to učini na isti način i da u svakom od ovih sistema, EPS-u, NIS-u i ostalima, država ima kontrolni paket. Inače, u protivnom, po našem mišljenju, naći ćemo se svi u velikom problemu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Munir Poturak, a neka se pripremi narodni poslanik Vlado Sekulić, kao poslednji diskutant po ovoj tački dnevnog reda. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, hteo sam da kažem u vezi sa zakonom o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji i zakonom o podeli besplatnih akcija da naše građane najviše interesuje ovaj zakon o podeli besplatnih akcija. Cela javnost, stručnjaci, mediji, štampa govore o tome. Zato je neophodno da se građani u tom pravcu što bliže upoznaju sa mogućnostima i time šta na kraju dobijaju. Pre svega, dobro je da se donosi odluka da se sa 2008. godinom završava kompletna privatizacija, da se jednom zna ko je vlasnik svih ovih preduzeća koja su ostala, a koja su sa društvenim, odnosno državnim karakterom vlasništva. Zakonom o podeli besplatnih akcija građani dobijaju deo od 15%, dobijaju svi koji su stariji od 18 godina, oni koji rade u prosveti, u policiji, u državnim institucijama, dobijaju domaćice, penzioneri, studenti, dobijaju i poljoprivrednici. Neće dobiti samo oni koji su dobili akcije u nekom procesu privatizacije do sada. Skoro četiri miliona građana ove države dobija besplatne akcije i pitanje je koliko će te akcije da vrede. Vrlo jednostavnom računicom može se doći do podatka koliko akcije nominalno mogu da vrede. Ukupna vrednost ovih šest preduzeća koja se privatizuju, 15% od te vrednosti, podelite sa ukupnim brojem građana u Srbiji koji imaju pravo i dobiće se neka nominalna vrednost. Razni ekonomski analitičari govore o vrednosti akcija od 250 do čak 1.000 evra koje bi trebalo građani da dobiju po glavi, kako se kaže, ali to je pitanje, pre svega, opšteg okruženja i naše države i situacije, jer smo mi podložni raznim kriznim situacijama, pre svega političkim i ekonomskim, i svim onim zakonima koji na neki način treba ovu državu da vode prema stabilnosti, prema poverenju građana u ovu državu idržave prema građanima. Drago mi je da je gospodin Đelić tu i voleo bih da građanima razreši tu dilemu koliko će oni dobiti u vrednosti i koliko će ta akcija da vredi. Ono što je najvažnije, znam po sebi i drugima sa kojima smo pričali, da obrazovanje naših ljudi u svetu finansija, bankarstva, nije na takvom nivou da će za godinu dana prepoznati koliko će da vredi neka akcija, da li je to momenat kada mogu na berzi da reaguju i dobiju pravu vrednost. Neophodno bi bilo da ovako dobra ideja, ovako dobar zakon, ima tako dobru podršku od državnih institucija da sve naše građane prati u razmišljanju kada je taj momenat da dobiju najveću vrednost i kada akcije mogu da imaju najveći efekat. Jer i jeste namera ovog zakona da ljudi ovim akcijama dobiju najveću vrednost, određenu ekonomsku i socijalnu zaštitu. Ako se setimo da su se prošle godine, kada je najavljen ovaj zakon, u mnogim medijima pojavljivala razna udruženja koja su pozivala na razne upise akcija, znam da su u Pazaru određena udruženja naplaćivala po 600 dinara jedan običan papir gde su ljudi upisivali akcije, to znači da će od danas, od usvajanja ovog zakona, početi razne spekulacije. Tako da svi nadležni, svi oni koji na neki način svojim likom i delom zastupaju ovaj zakon, moraju biti organizovani da zaštite sve u tom pravcu da ljudi dobiju ispravnu informaciju, da znaju u koju instituciju i na koje mesto da se jave da dobiju pravu informaciju. Takođe, znamo da svako od nas ko se bude upisivao mora da ima izvod iz knjige rođenih, uverenje o državljanstvu, znam da svako mora da ima lični dokument, znam da svaki taj dokument košta 300-600 dinara. Hteo sam samo da podsetim da smo mi ovde usvojili sporazum o reintegraciji naših građana i da se barata sa cifrom da ih ima negde u inostranstvu još od pedeset do sto hiljada, a da nemaju ovde prebivalište, čak ni dokumentaciju mnogi ne poseduju. Ima i taj momenat u ovom procesu donošenja i evidencije svih tih građana Srbije, bez obzira ko su i šta su. Sve sam to napomenuo da bih rekao koliko se ovim zakonom uvodi jedna dinamičnost u funkcionisanju naše države. Dobro su ovde kolege poslanicinapomenuli koje će sve institucije da se pokrenu ovim, koliko će ovde biti aktivnosti, koliko će morati ljudi da se angažuje da bi se sve ovo na jedan normalan i dobar način završilo. Samo da podsetim, u ovoj skupštini su doneti izuzetno dobri zakoni koji vode u tom pravcu. Podaci govore da je dohodak po glavi stanovnika negde početkom 2000. godine iznosio ispod 1.000 dolara a danas je negde skoro 5.000 dolara, da su plate tada bile 50 evra, a sada su oko 300 evra u proseku. Ako govorimo da smo napravili izvoz u EU, da smo dobili preferencijale u tom pravcu, ako smo potpisali sporazum CEFTA gde imamo tako dobre odnose i skoro 50% izvoza u zemljama, u razmeni sa ovih osam zemalja koje su u Sporazumu, ako govorimo da je od 2000. godine do septembra ove godine rast štednje u našoj državi iz godine u godinu sve veći, da je negde u septembru zabeležena oko 341 milijarda štednje u Srbiji, naših građana, to pokazuje da se poverenje građana vraća u ove institucije, u vlast, u Vladu, u ljude i u sve one koji vode ovu državu. To je veoma bitno jer često ljudi govore negativno i sa dozom straha o svim zakonima koje mi kao parlament podržavamo i korigujemo našim amandmanima. Hteo sam da zamolim gospodina potpredsednika Đelića, u celom ovom rastu postoji strahovita disproporcija, raskorak između razvijenih i nerazvijenih. Imate opština 15 puta razvijenijih u odnosu na najsiromašniju opštinu. Imate mesnu zajednicu 45 puta razvijeniju od neke najsiromašnije. Imate ulaganja u razvijene krajeve Srbije, u gradove, gde se vrši takva koncentracija kapitala, takva koncentracija radne snage, da se ulaže u Vojvodinu, u Beograd, jer pored onog osnovnog principa, osnovne trgovinske razmene, ljudi uzimaju tu privrednu strukturu. U Vojvodini jednostavno kažu da je privredna struktura veoma bogata poljoprivrednicima, da su razvijena mala i srednja preduzeća, da je razvijeno zanatstvo, što je veoma važno. Na toj skali principa se nalazi na tako dobrom i značajnom mestu da se obaveze građana prema komunalnim obavezama redovno izmiruju, građani su sposobni da redovno izmiruju svoje obaveze. Oni koji žele da ulažu koriste takve terene, takav prostor, tu se u svakom momentu nalaze i strani ulagači, ljudi se ohrabruju da pokrenu i svoje potencijale i svoj novac. Nažalost, govorim za prostor Novog Pazara, koji nije najnerazvijeniji – prema podacima u strategiji za borbu protiv siromaštva postoje krajevi u Srbiji koji su još siromašniji, a to su Novi Pazar, Tutin, Sjenica itd. – osnovni pokretači '90-ih godina u Pazaru su bili Tekstilni kombinat Raška i Obuća.Tekstilni kombinat Raška je zapošljavao skoro 5.000 radnika, a Obuća je zapošljavala oko 3.000 radnika - ni jedna ni druga danas ne rade. Postoji i jedan uspavani gigant koji bi mogao da se pokrene i da bude osnovni zamajac, točak pokretač u razvoju u Novom Pazaru, a to je ''Vojin Popović''. Imovina je tako zaokružena, proces proizvodnje tako definisan, postoje ljudi sa menadžerskim i kvalitetnim potencijalima za posao koji je do sada ''Vojin Popović'' radio, da je neophodno da se taj uspavani gigant pokrene. Jednostavno zato što je to jedino preduzeće koje ima zaokruženu svoju celinu na skoro 1.000 hektara vrednosti, sa procesom proizvodnje koji je zaokružen i izvozom koji je do pre tri godinekompletno obezbeđen u inostranstvo. Nažalost, trenutno je zbog raznih nezakonitih radnji ''Vojin Popović'' u stečaju, ali najiskrenije - imovina je tu, ljudi su tu, može sve da se trpi, a ono što je bitno jeste da se nađe strateški partner, neko ko želi da taj posao pokrene i razvija. Koliko znam, već ima zainteresovanih. Molim vas, ako budete našli vremena, postoji ekipa, tim pravnih savetnika koji bi mogli sve svoje potencijale da obrazlože, da prikažu i da se takva jedna opština, siromašna po privredi a bogata po broju ljudi, pokrene i razvije. Još samo jednu stvar. U procesu dinamičnosti postoji samo par zakona koji bi strahovito mogli da pomognu državi Srbiji i građanima da svakog dana u svakom pogledu sve više napreduju. Potreban je zakon o regionalnom razvoju. Postoji u okviru Ministarstva ekonomije i taj sektor regionalnog razvoja, ali ne postoje standardi kako to da se mi merimo zašto je neko razvijeniji od nekog drugog. Kako to možemo da pokažemo da smo razvijeniji, osim da izvrnemo džepove i da pokažemo? Neophodan je zakon o regionalnom razvoju, neophodan je zakon o restituciji, odnosno vraćanju imovine građanima i neophodan je zakon o određivanju imovine lokalnih samouprava. Ovo bi pokrenulo takvu dinamiku da bi se probudili potencijali u našim građanima. Omogućilo bi da se pre svega privreda i ekonomija nađu na prvim stranicama i u vestima, a ne nešto drugo. Prosto bi uticalo na to da ljudi razmišljaju ekonomski, da razmišljaju o svom radnom vremenu, da znaju ujutru, kada ustanu, gde idu, da znaju da ih posao čeka. Mislim da je to najveći patriotski zadatak ove vlade i svih nas 250koji ovde predstavljamo građane. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Muniru Poturku. Reč ima narodni poslanik Zoran Despotović, po Poslovniku, pa potom narodni poslanik Vlado Sekulić.
Poštovani narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226, vezano za zahtev radnika fabrike obuće ''Limka'' u Prijepolju. Dana 29.12.2004. godine otišli smo u najgori vid stečaja, tj. u likvidaciju, od strane stečajnog upravnika Ljubiše Đokića. Nije primenjivan Zakon o stečaju i poštovani rokovi za konstituisanje organa. U Skupštini poverilaca nisu dozvolili nikom od radnika da uđe, sa obrazloženjem da to bude neko sa strane. Radnici ''Limke'' nisu tražili likvidaciju ni uništavanje njihovog izvora života. Dolaskom stečajnog upravnika Ljubiše Đokića za radnike fabrike obuće ''Limka'' dolaze crni dani. Skroz su udaljeni iz fabrike i nisu znali šta se dešava. Nekada solidna fabrika doživela je totalni krah. Radnici odlaze bez otpremnina i zaostalih ličnih dohodaka za period 2001-2004. godine. Dana 31.12.2004. ista fabrika je, prema popisu, imala zalihe oko deset miliona dinara, bez ostalih potraživanja. Stečajni upravnik je radio da ''Limku'' likvidira što pre, u čemu je uspeo, pošto mu je to omogućeno od strane Trgovinskog suda u Užicu i dva-tri bivša radnika ''Limke''. U 2007. godini fabriku su prodali za 17.000.000 dinara, a na tržištu toliko vrede samo jedan objekat, magacin i menza. Od toga su izmirili dug, a radnici su ostali na ulici da sede i prose. Potraživanja od BIS-a Beograd do dana današnjeg, realizovana su dva stana koja su vlasništvo ''Limke''. Vrhunac njihovog rada je prodaja stana u Prijepolju, u Valterovoj ulici broj 46, od 43 metara kvadratna, za 8.000 evra, odnosno 640.000 dinara, kako se zna da kvadrat stana u Prijepolju košta 600-800 evra. Postavio sam pitanje pre dva meseca i do dana-današnjeg nisam dobio odgovor. Trgovinski sud u Užicu ćuti i odobrava sva dešavanja. Radnici su dosta ćutali i računali da postoje neka prava za njih i da će oni u svemu ovome ostvariti svoje pravo jer su to mahom ljudi sa 27-32 godine radnog staža. Postavlja se pitanje kako ste, gospodine ministre, rekli da je sve bilo crno do 2000. godine, a dolaskom demokratije ovim istim radnicima ništa nije ostvareno, zaostale zarade od 2001. do 2004. godine, oni su bez otpremnine za odlazak iz fabrike, nadoknade koja pripada svim radnicima koji ostaju bez posla. Molim vas, dajte nam konkretan odgovor i nemojte ovu govornicu da koristite za predizbornu kampanju.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Zoranu Despotoviću. Reč ima poslednji diskutant, narodni poslanik Vlado Sekulić, pa će potom reč dobiti gospodin Božidar Đelić, potpredsednik Vlade.
Zahvaljujem, gospodine Mrkonjiću. Dame i gospodo narodni poslanici, predlog zakona o privatizaciji očito ima više motiva koji se uklapaju u trenutnu političku situaciju, naročito sada kada se već i zvanično zna da će početi predsednički izbori. Više razloga ima za sumnje u ovaj zakon. Evo, ja ću navesti neke. Na prvom mestu, u izbornom, propagandnom i komercijalnom deluovaj predlog zakona je da bi se ministri i pojedine strukture vlasti dodvorili građanima, da bi postigli što bolje rezultate na predstojećim izborima. Kao što se vidi ovde u nastavku, postoji sumnja da će ponovo doći bukvalno do pljačke društvenih i javnih preduzeća koja su još ostala za privatizaciju i da će to biti sve na štetu građana Srbije i zaposlenih u tim preduzećima. Kada se pogleda ovde, dolazi se do zaključka da u zakonu nisu date mogućnosti da ne može biti privatizovano više od 49%, nego se ide baš na soluciju 70%. Znači, interes je da kupac koji bude došao, koji kupi firmu, bukvalno automatski bude većinski vlasnik i postići će već u startu 70% vrednosti akcija. Onda se nameće pitanje da li će njemu biti interes da otkupi i onih 30% akcija koje će biti emitovane. Znači, kada on bude imao već u startu 70%, zaposleni koji će po nekom osnovu steći akcije ili će želeti da kupe akcije svog preduzeća neće moći tu nešto specijalno da zarade niti da dobiju dividende zato što taj vlasnik neće imati interesa da kupuje - zašto bi još ulagao pare iznad tog dela kad je i onako postao većinski vlasnik i nema interesa da još više ulaže i da stiče još veći broj akcija. Očito je da će preostali deo državnog i društvenog kapitala otići u ruke tajkuna bliskih vlastima. Kad bismo sada pogledali sve ove firme koje su privatizovane i koje su ušle u proces privatizacije, uvek se dolazi do toga da su ljudi koji su to kupili strahovito bliski današnjoj vlasti, i uopšte vlasti od 2000. godine, naročito su bliski nekim delovima ministarstava i pojedinim ministrima. Usput, kroz ove privatizacije koje su bile urađene, sve privatizacije koje će biti odrađene daju nam sumnju da će neko tu na provizijama zaraditi velike pare i da će to biti smišljeno da bi se neki bogatili, a da će radnici ostajati na ulici. Evo, evidentno je, moje kolege iz SRS naveli su i primere privatizacija koje su loše odrađene, a i firmi koje su u stečajnom postupku, da dolaze stečajni upravnici iz vaših redova, firme propadaju i dalje i neće ni otići u privatizaciju jer neće imati šta da ponude. Vidi se i u ovom zakonu da se nabrajaju krivična dela zbog kojih neće moći neko da konkuriše i da bude u mogućnosti da kupi neku firmu u privatizaciji, ali, s obzirom da su ljudi koji kupuju ove firme bliski vlasti, a da mogu da se smatraju da imaju osnova za nekakva kriminalna dela, što se svakim danom sve pojavljuje i u novinama, evo primer gospodina Caneta Subotića ili "Caneta Žapca", kralja duvanske mafije, firma Futura plus, protiv njega je raspisana i međunarodna poternica, pa, eto, on širi, razgranava svoj biznis ne samo po Beogradu, nego po celoj Srbiji, pa je to sad malo nelogično. Sada se pitam da li će ministar da poništi sve ove privatizacije koje je on uradio, Štampa, Politika, Futura plus, pa će jednostavno radnici koji su imali ugovore, franšize sa Politikom opet dobiti pravo na svoje vlasništvo. Kroz ove zakone se vidi da konkurenciju možete vrlo lako da suzbijete sami ako želite. Možete da stvorite neku veštačku aferu i da onoga ko je pošten, najbolji ponuđač na tenderu, krivično osudite. Imate poluge vlasti i pravosuđa i onda možete bukvalno da eliminišete svaku konkurenciju. Agencija za privatizaciju je dobila preveliko ovlašćenje u likvidaciji subjekta privatizacije. U članu 4. obrađujete slučajeve pokretanja likvidacije subjekata. Likvidacioni upravnik ima pravo na nagradu i na naknadu za stvorene troškove. Sad se odmah i ministar tu postavi i kaže - ministar je nadležan za posao i privatizaciju, određuje visinu nagrade i naknade. Samim tim, znači, ministar može, iz nekih svojih subjektivnih i privatnih razloga, u interesu neke zarade, da postavi likvidacionog upravnika, da im on određuje velike troškove, da mu obrazlaže kako su to troškovi koji su se javili u poslovanju i da jednostavno stiču zajedničku korist. Još sam hteo da kažem, u ovom obrazloženju, o razlozima donošenja zakona kaže se - dodatno imajući u vidu potrebe da se privredni ambijenti i budžet Republike Srbije zaštite od priliva kapitala koji potiče iz kriminala, korupcije ili pranja novca, uvedena su određena ograničenja u zakonu u pogledu uslova za učešće. Sad, gospodine ministre, pitam vas, ako tu ima dokazanih činjenica, evo, rekao sam vam konkretno i za Stanka Subotića Caneta, i mnogima je, kad bi pogledali privatizaciju, koji su sad tu postali vlasnici svih firmi, znači sve oprošteno. Ono što su oni radili, to se više ne važi i njima je to sve legalizovano, oni su svi čisti. E, sad ovi novi koji se pojave, a koji vama ne odgovaraju, neće moći nego ćete vi dokazati da je tu bilo pranje novca, na koji način su stekli sredstva po kojima su kupovali i preduzeća i sve ostalo. Ovde se baš nameće ko je podoban vama, ili ako je stranački dobar, u vašoj je stranci, vi ćete njega zaštiti, ukinućete mu svu konkurenciju i omogućiti mu jednostavno da može da radi šta hoće i da se širi na štetu ostalih preduzeća i sve ostalo. Evo, nabrojaću vam baš konkretne primere. Pričali smo i o stečaju. Moje kolege su iznele ove podatke koje smo čuli. Juče sam bio u Prijepolju. Stvarno su došli ljudi iz "Limke", koja je bila gigant veliki, koja sada ne radi, tri godine uopšte nisu dobili platu, stečajni upravnik je određen iz Užica, rasprodata su osnovna sredstva, mašine, znači nemaju nikakvu perspektivu. Ljudi su jednostavno na ivici egzistencije. Stvarno je katastrofalno da za tri godine nisu primili platu niti imaju neku perspektivu. Navešću primer i Obrenovca. Iz svih tih silnih privatizacija se vidi da imamo prava da sumnjamo da je ovo poboljšanje privatizacije. U Obrenovcu je bukvalno deset hiljada trenutno nezaposleno. Tu su sprovedene privatizacije u "Bori Kečiću", ''Našoj školi'', ''Posavini'', ''Komgrapu'', ''Prvoj iskri'' - Barič, PKB-u, tu su ''Dragan Marković strugara'', ''Bora Marković'' i ostale firme. Znači, svi ljudi iz firmi koje su u Obrenovcu privatizovane su sad na ulici, naročito oni iz ''Posavine''. ''Posavina'' je velika trgovinska kuća koja je imala izuzetno dobre objekte u centru Obrenovca i po drugim mestima, koja je otkupljena zbog poslovnog prostora koji se izdaje Kinezima i svima ostalima. Videli ste juče slučaj, dolazili su mali akcionari firme ''Posavina''. Gospođa je, od stresa i teškog života, ne primaju nikakva sredstva, jednostavno akcije su im namerno na tržištu smanjene na 500 dinara, pala ovde u nesvest, pružena joj je pomoć. Obraćali su se više puta i Ministarstvu i svemu ostalom. Ovo što smo pričali o principu podele akcija, SRS stvarno nema ništa protiv toga da se besplatno podele akcije svim građanima Srbije od punoletnih pa nadalje, ali, samo nešto da kažem, sumnjam, gospodine Đeliću, a vi se ovako dosta dobro razumete u akcije, u dividende, kapitalnu dobit, da će građani, svi koji dobiju akcije, ovo što je gospodin pričao o edukaciji svih akcionara, šest meseci će trajati to sve, pokazalo se kroz neku genezu pojave akcija i privatizacije, uopšte brokerske kuće, da su naši građani nepoverljivi pa idu za onom logikom - bolje vrabac u ruci nego golub na grani i prodaju se brzo akcije. Znamo da i berza počiva na sistemu ponude i tražnje – ako je veća ponuda akcija, biće im smanjena vrednost. Nominalna i tržišna cena akcija su dva totalno suprotna i dijametralno različita pojma. Možete vi da napišete da je vrednost akcija i da ćete podeliti svima po hiljadu evra, ali ne možete da diktirate berzi kako će na tržištu da se određuje cena. Može se desiti da će na kraju, na tržištu, kada naši građani (a možemo i da sumnjamo da je ovo urađeno u marketinške i izborne svrhe), svi pohrle da prodaju te akcije jer su bukvalno dovedeni do pitanja opstanka i egzistencija im je ugrožena, da bi dobili bilo kakav izvor sredstava, pa će onda za te akcije za koje ste vi rekli kako će svako dobiti po hiljadu evra, dobiti sto evra. Gospodine Đeliću, mogu da vas pitam, nisu svi građani stručnjaci u oblasti akcija kao vi pa ste u Meridijan banci. Ja sam taj Sekulić koji vam je stalno postavljao pitanje, pa ste vi meni odgovorili da Vlada nije nadležna da mi da odgovor i potpisali Božidar Đelić. Ja sam vama postavio pitanje. Postavljam pitanje, gospodine Đeliću: Po kom osnovu ste dobili akcije, ili kupili, ili ste dobili za konsalting usluge koje ste pružali? Po kojoj vrednosti? Gospodine ministre, koja je bila vrednost tadašnjih akcija? Pošto ste vi bili u Meridijan banci, sigurno je uspešno poslovala, koliko je iz dobiti odvojeno u dividendu? Ako je na vaših deset miliona akcija odvojeno samo deset posto, vi ste dobili, znači imate vrednost 11.000.000. Drugo me interesuje, pošto ste vi rekli da niste bili u sukobu i da ste to uredno prijavili, ili se posle pričalo da ste vi to prodali – kad ste prodali, koja brokerska kuća je obavila transakciju, ko je kupio, po kojoj ceni? I, što je najbitnije za sve građane, za ove akcionare, da vidite kako treba pošteno da se radi, a ne kao ministar Đelić, nego pošteno, čim prodate akcije, odmah morate ići u svoju opštinu gde živite da prijavite da ste prodali pa će se videti da li imate kapitalnu dobit. Znači, pričam o onim akcionarima koji već imaju akcije, ja sam među njima. Mi smo istog momenta kad smo prodali morali da odemo u svoju službu prihoda da prikažemo po kojoj smo ceni nabavili akcije, kupili ili kako smo dobili, po kojoj smo prodali i da platimo 20 % poreza na dobit. Sad vas pitam, gospodine ministre, vi živite, koliko ja znam, na opštini Zvezdara: U kojoj ste vi to opštini platili? Ako ste prodali akcije, da li ste i u kom roku uplatili porez na dobit tih 20%? Znači, po logici stvari, vi ste morali dva miliona evra protivdinarske vrednosti da uplatite. To bi se znalo i to bi se videlo. Mislim da bi vam predsednik opštine dao ključ, počasni ključ te opštine, da budete počasni građanin. Nego, nas interesuje kako ćete vi građane da ubedite, mi nemamo ništa protiv toga da se stvarno podele akcije i da građani svi dobiju, ali kako građani da veruju da će to sve da bude pošteno i da to nije u marketinške izborne namene, kad ministar koji je ovde, potpredsednik Vlade, zovem ga ministar, navikao sam nekako da je bio ministar, kad on prvi nije pokazao i dokazao da li je pošteno dobio akcije, kako je stekao akcije, kako je stekao dividendu, po kojoj ceni je kupio, da li je platio porez na dobit kao što ostali građani plaćaju? Kako bilo ko da veruje da gospodin Đelić, potpredsednik Vlade, stoji iza ovog zakona? On ga obrazlaže ovde prvi, a vidi se da je to čovek koji je konkretno prekršio zakon i meni odgovara da Vlada nije, kaže, nadležna da mi odgovori na ova pitanja i potpisuje Božidar Đelić. Pa, nisam ja pisao tamo nekom iz inostranstva, pa sad jurim neke druge valjda. Vama sam konkretno postavio pitanje i sad vam ponovo postavljam pitanje. Reći ću vam i što se tiče ovih likvidacija. Evo, Železnička zadruga konkretno, njeno sedište je u Gavrila Principa u Beogradu. Ona ne radi već dve godine, zbog nekih odluka bivših ministara, sadašnjih ministara. Ljudi su tu ulagali svoje depozite. Jednostavno, Železnička zadruga je ugašena, nemaju ljudi nikakva sredstva, nemaju ništa, niti mogu da se nadaju nekoj perspektivi. Građani se onda pitaju dokle će da se uništava sve što je dobro za građane u ovoj državi, da li će se rešiti slučaj Železničke zadruge u korist građana, tj. klijenata te zadruge, da im se isplate depoziti, ulozi kojima se ova država, odnosno ova vlast, i te kako koristi. Ako i kada se budu isplaćivali depoziti, da li će se isplaćivati sa kamatom na vremenski period za koji je država, odnosno ova vlast koristila? To je isto primer šta je urađeno. Čujem da ste, izvinjavam se, nisam stvarno bio tu, spomenuli primer "Galenike". "Galenika" je veliki sistem bio, sigurno najjača firma u Jugoslaviji, ne samo u proizvodnji lekova. To je bio veliki gigant, a onda se pojavio onaj čudotvorac Milan Panić, podelio na "Galeniku lekove" i na "Galeniku holding". Znate i sami kako je sve to bilo sa Panićem, šta su radili. Tu su i neke naše kolege poslanici, koji su ga zastupali pravno. Mislim na gospodina Batića, on ga je pravno zastupao. Zna se i kako su ušli u firmu 2000. godine, posle 5. oktobra, ko je ušao sa Panićem. Nije tajna da su u "Galeniku" tad upali kako gospodin Panić tako i maskirani ljudi. Upali su u "Galeniku", preuzeli "Galeniku", u džakovima su se iznosile pare i sve što su bili našli u trezoru "Galenike" su izneli i niko ni ne zna šta se tamo dešavalo. Otuđena je imovina "Galenike". Evo, kako će se to smanjiti. Smanjuje se, a samim tim se smanjuje i vrednost svake firme. Otuđena je vrednost "Galenike". Gospodine potpredsedniče, pričali ste o "Galenici". Inače, radim već 23 godine u "Galenici", tako da znam proces, od razdvajanja na holding, gde je bio gospodin Branković i kada je "Galenika", gde je gospodin Panić, pa do svih ostalih problema koji su se dešavali, do suđenja u Parizu, Arbitraže i sve. Postavljam pitanje: Zašto je otuđena imovina "Galenike" u Hrvatskoj, Crnoj Gori, Makedoniji i Rusiji, od ulaska DOS-a 2001. godine u "Galeniku"? U 2001. godini, nameštenik DS-a, posle odlaska gospodina Panića i njegove ekipe, gospodin Zvonko Ostojić, uveravao je radnike da se sprema otimačina i pljačka "Galenike". Po njegovim saznanjima radnici imaju pravo na akcije u vrednosti tadašnjih 22.000 nemačkih maraka pre zamene marke u evro. U tom vremenu se sabotira izgradnja nove fabrike za čvrste i tečne oblike, koja je započeta 1995. godine na 50. rođendan "Galenike". Sabotira se i modernizacija našeg giganta pa, gledajući iz ove perspektive, postaje jasno i zašto im gospodin Ostojić ne daje novac, jer imaju profitere i "Jugohemija", "Habitfarm" i sve ostale firme, koje su to bile. Znamo svi da je prodat i "Prolek" u Beogradu, velika zgrada, i tu je bukvalno sve otišlo u neke sumnjive tokove, novac se ne zna gde je. Sad postavljam pitanje oko "Galenike". Radnici "Galenike" su bili bukvalno, kad bi se sve to sagledalo, obmanuti tri puta za dobijanje akcija. Kako je došlo do transformacije kapitala "Galenike" (zatvoren je sastanak bio i zatvoreni tip akcija), iz a.d. u a.d.d.p., znači iz akcionarskog društva u akcionarsko društvo društvenih preduzeća, tj. akcionarsko društvo državno preduzećeu srazmeri 49%-51%. Zatvoreni je tip akcija. Znači, dogovor do kojeg se došlo je da akcije ne može da ima više od 100 ljudi. Postavljam pitanje: Ko su ti ljudi, među tih 100, koji imaju akcije? Ko su ti ljudi koji poseduju akcije ovog giganta? Gde su akcije od udela kapitala u "Hemofarmu", u ''Komercijalnoj banci'' i "Velefarmu"? To je što se tiče "Galenike", koja će doći na red. Ali, jednostavno "Galenika" je firma koja je sigurno bila najjača sa lekovima, a sada se predviđa, evo, da bi znali ljudi kako će "Galenici" da se smanji dobit, kako će da se umanji vrednost "Galenike", predviđa se da se izmesti proizvodnja dela "Galenike" u Tursku i u Portugal. Sprema se da se proizvodnja ampula izmesti u Tursku, takođe i u Portugal. Sad mene interesuje i postavljam pitanje svima da li građani Srbije imaju više poverenja u "Galenikine" lekove ili u "Galenike" iz drugih država i zemalja. Ovo je način kako se firme, kao što je "Galenika", srozavaju, smanjuje im se vrednost i jednostavno se otežava rad i život svih zaposlenih. Evo, navešću primer JP Aerodrom "Nikola Tesla". I ono će doći na red. Znamo mi sve ove afere oko VIP salona i svega ostalog. Sada je završni udarac. Mislim da je, pošto je bio gospodin Nedeljković 2003/04. godine, pa je on nasledio VIP salon aferu, pa idemo dalje. Sada je generalni direktor ovaj poznati, kako ga zovu ''sedmica loto'', gospodin Krišto, član G17 plus, takođe bivši direktor Narodne lutrije Srbije, koji i dalje nastavlja da se kocka ali se sada kocka sa životima i porodicama zaposlenih u tom preduzeću. Po stupanju na dužnost, posle tek desetak dana, donosi plan racionalizacije radne snage (na osnovu čega, kad ih je i onako malo zaposlenih, 600 njih), nudeći im neki program dobrovoljnog napuštanja firme, što sledi ako zaposleni ne prihvataju da dobrovoljno napuste firmu, a priprema se podela besplatnih akcija građanstvu, sad se vrši pritisak na ljude da uzmu to malo što imaju i odlaze. Zaboravio sam da kažem, ako se to stvarno ostvari, da se prebaci proizvodnja jednog dela "Galenike" u Tursku i Portugal, ostaće 2.000 ljudi bez posla, posebno ženske populacije, koja je tamo izuzetno zastupljena, vredne su, rade, tako da je ovo baš primer kako se firme koje su dobro poslovale svode na minimum, kako se radnici ostavljaju na ulici. Građanima Srbije će dobro doći te akcije da bi preživeli, ali se plašim da neće biti ta vrednost i neće moći da dobiju tu vrednost. Gospodine potpredsedniče, voleo bih da izađete i odgovorite na ova pitanja koja sam vam postavio, a ujedno ćete možda ubediti građane, a ne verujem, da se ovo sve iskreno radi, sa željom da se brine o građanima i da je to nešto što će doneti ravnopravnu podelu svima. Evo, ja ću biti slobodan pa ću vam reći: da li vi znate, gospodine potpredsedniče, za stari sistem privatizacije, na primer, da su neke firme, evo konkretno "Galenika", "Fitofarmacija", imale deo holdinga tadašnjeg, sada je to akcionarsko društvo, da se delilo. Možda je sad degutantno pričati o nekom periodu, ali zašto ne, treba reći nešto što se pokazalo u praksi kao dobra podela. Šezdeset posto je išlo zaposlenima besplatno, 30% je išlo u drugi krug i 10% je išlo u PIO. Svi ti radnici koji su kupili akcije, ili koji se nisu zatrčali da prodaju, dobijaju uredno dividende, pošto firma posluje dobro, znači odvaja se iz dobiti u dividende, pare se dobijaju. To je princip privatizacije koji se pokazao i onda je bio dobar. Ne kažem da ga treba sad ponovo vraćati, ali vam samo kažem kako je i ranije bilo, niste vi sad došli pa nama objašnjavate šta je privatizacija i šta je sad nešto novo, kao da smo mi laici toliko. Poštujem to što ste bili u Francuskoj i sve što ste radili, ali niste pokazali na primeru dobrobiti ovoj zemlji nego samo kao dobrobit vama. Vi ste najveću dobrobit ostvarili sebi u Meridijan banci i sada očekujem da izađete, da odgovorite javno na sva ova pitanja. Mislim da su to stručna pitanja, da nismo toliki laici da ne bismo znali šta su dividende i šta je porez na dobit i sve ostalo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Vladi Sekuliću. Za reč se javio potpredsednik Vlade Republike Srbije gospodin Božidar Đelić. Izvol'te, gospodine Đeliću.
Hvala, gospodine Mrkonjiću. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, želim prvo da se zahvalim svim narodnim poslanicima koji su učestvovali u ovoj diskusiji. Mislim da smo napravili određeni napredak, naročito oko načina na koji će biti iskazana prava jednog broja kategorija našeg društva, zaposlenih, izbeglica. Pričali smo i o ugroženim manjinama, pričali smo o seriji potreba da edukacija i informacija budu veoma široko rasprostranjene. Dozvolite mi da kažem nekoliko reči, zato što je to bilo i pitanje, imajući u vidu da ova dva zakona predstavljaju zaokruživanje jednog veoma važnog procesa, procesa privatizacije u našoj zemlji, da se kratko osvrnem na bilans tih prvih nekoliko godina. Doduše, poslanikDemokratske stranke je to delimično uradio juče. Pokušaću da dam nekoliko komplementarnih informacija i da onda, ako mi dozvolite, dam nekoliko završnih reči u vezi s ovom diskusijom pre nego što se pređe na diskusiju u pojedinostima i o amandmanima. Što se tiče privatizacije, ona je sama po sebi izuzetno složen proces. Naravno, taj proces nije lako organizovati i sve zemlje u tranziciji, ali ne samo one već i veoma razvijene zemlje, koje imaju prevashodno tržišnu ekonomiju, uvek su imale teškoće, žustre i dugotrajne debate, gde bi se ukrštale razne ideje oko modela privatizacije. Republika Srbija je od 2001. godine sagledala ono što je početo od Ante Markovića, od određenih zakona devedesetih godina, uvažila jedan broj dobrih ideja, ali je, isto tako, kroz Zakon o privatizaciji 2001. godine donela u mnogo čemu novi model. Taj model se primenjuje od tada. Ovo je četvrta vlada koja ga primenjuje i moram da kažem da i u ovom slučaju vidimo sve što može Srbija kada iole uspostavi malo kontinuiteta u delovanju. Privatizacija je, što akcijska, što tenderska, obuhvatila 2.154 preduzeća. To su podaci koje nam je dostavila Agencija za privatizaciju 13. decembra ove godine. Iz te privatizacije prodajna cena je 2,6 milijarde evra. Obavezne investicije su 1,2 milijarde evra, ali iskustvo je pokazalo da su skoro sva preduzeća išla daleko iznad onih minimalnih investicija koje su bile predviđene. Veoma često imamo situaciju da investitori uočavaju talenat radne snage i mogućnosti koja otvara tržište Republike Srbije, okruženja, sve ono što otvara CEFTA o kojoj je bilo reči, isto tako i naše trgovinske veze sa Evropskom unijom, bescarinski režim (jedina smo zemlja u Evropi, i to je dragoceno, koja ima takav režim sa Ruskom Federacijom), pa sve do daljih pregovora u EFTI, a to je tržište slobodne trgovine sa severnom Evropom, Švajcarskom. Uveliko idu i pregovori za slobodnu razmenu sa Ukrajinom, Belorusijom i Turskom. Na taj način otvaramo sve mogućnosti da oni koji investiraju u Srbiji imaju veliko tržište na koje mogu da izlaze bez ikakvih teškoća. Dodatno, socijalni program u iznosu od 276 miliona evra. Tačno je da je bilo problema, ali su uglavnom, u ogromnom broju slučajeva, ti socijalni programi u potpunosti ispoštovani. Treba reći da to ne pokazuje ni deo efekata privatizacije. Naravno, iz ovog je došlo novca u budžet Republike Srbije, ali podsetimo se, i u budžet AP Vojvodine. Posle podmirenja obaveza, pola novca je išlo u taj budžet. Isto tako, što se tiče lokalnih samouprava, za aukcijsku privatizaciju, novac je išao isto i u te budžete. Tako da su razni nivoi vlasti imali direktnog finansijskog efekta od ove privatizacije. Ove cifre ne pokrivaju celu realnost, jer imamo uporedo i proces privatizacije našeg finansijskog sektora. Procena je da je nešto više od milijardu evra prihodovano od prodaje državnih udela u bankama. Videli ste pre koju nedelju, Vlada Republike Srbije je imala veoma korektnu transakciju za DDOR. Podsetiću da je 2003. godine ta firma bila na ivici preuzimanja od strane inostranih fondova za sumu od šest do osam miliona evra i videli smo da je privatizovana po ceni koja je četiri puta nominalni kapital, 1,9 puta premija od prošle godine, što je za 30% bolje od proseka istočne Evrope i ukupna vrednost te firme je 264 miliona evra. Na to treba dodati i efekte koji su dobijeni kroz druge forme svojinske transformacije. Shvatam da je to tako i nije tačno da nema socijalne inteligencije. Naravno da su, kada govorimo o stečaju i likvidaciji, to sve teške stvari, međutim treba priznati da smo imali nekoliko veoma jasnih primera, kao što su nedavno bile Robne kuće Beograd ili RTB Bor, što se trenutno završava, gde kroz taj proces država i državni organi dolaze do sredstava, kroz podmirenje zaostalih dugova. Tu su prihodovana veoma značajna sredstva. Da ne spominjem specijalni slučaj mobilne mreže 063, koja je pojedinačno i najveća transakcija od skoro 1,5 milijarde evra. Kada sumiramo, vidimo da je privatizacija i svojinska transformacija u Srbiji bila momenat direktnog prihoda od ne manje od pet milijardi evra u našoj zemlji. To je izuzetno značajna cifra za jednu zemlju kao što je Srbija i pokazuje da se ona odvijala u dobrim okolnostima sa velikom dozom konkurencije. Međutim, prodati apsolutno nije krajnji cilj. To je samo sredstvo da se dođe do veće efikasnosti. Želim da kažem, zato što se o tome malo pričalo, da je prošle godine, prvi put posle 15 godina, privreda Republike Srbije napravila profit, i to od sto milijardi dinara. Prvi put je u domenu privrede Srbija napravila profit, a sudeći po naplati poreza na profit, ove godine će taj profit biti veći za nekih 50%. Tu vidimo napredak. Imenovanje vlasnika je samo način da se prepozna ljudska priroda, da onda onaj koji je vlasnik ima interese, pažnje i energije da se više bavi problemima tog preduzeća. Društvena svojina, svačija i ničija, nije bila rešenje. Nije sve bilo loše u njoj, ali privatna svojina se pokazala kao superiorna tamo gde joj je mesto. Zbog toga možemo reći da se među prvih deset izvoznika Srbije nalaze, sa dva izuzetka, privatizovane firme. One su baza daljeg napretka naše zemlje. Napokon, kada dođemo do cifre od 5,3% u proseku prosečnog privrednog rasta od 2001. do 2006. godine, cifre koja neće biti manja od 7% ove godine, a predviđen je privredni rast od 6% sledeće godine, to je, poštovani narodni poslanici, rekord Evrope. Slažem se, krenuli smo sa dosta niskih grana. U momentu kada budemo imali još veći privredni rast, kada budemo imali veći bruto domaći proizvod po stanovniku, te stope će biti teže realizovati, ali se ipak nadam da se niko neće žaliti što Srbija sada ima ovakve performanse i da, uprkos mnogobrojnim problemima, ona nastavlja da privlači pažnju. Samim tim, to je moja završna reč o ovim zakonima, mi ovim izmenama i dopunama zakona prihvatamo da nijedan proces ne može biti perfektan. Tu ću odgovoriti na nekoliko pitanja. Tačno je u to vezi s "Vojinom Popovićem". O tome smo pričali, imaćemo odgovarajući sastanak u vezi s tim. Što se tiče "Magnohroma" u Kraljevu, dat je konačni rok 17. decembar ove godine da investitor u potpunosti izmiri sve obaveze koje se tiču socijalnog programa i investicija. U protivnom, 18. decembra će biti raskinut taj ugovor i ići će se u pronalaženje boljeg strateškog partnera za tu firmu. Naravno, veoma smo zabrinuti oko situacije u "Magnohromu", i generalno u Kraljevu, jer je tu serija teških slučajeva kojima ćemo se još dodatno baviti. Kada kažemo da je raskinuto ukupno oko 15% ugovora, to je izuzetno dobra performansa i to znači da je 85% slučajeva u potpunosti bilo sprovedeno u okviru onoga što je bilo predviđeno. Znači, skoro devet slučajeva od deset, a na onom 1,5 slučaju od deset koji nije u potpunosti prošao onako kako se očekivalo, bilo je tu u stvari mnogo više manjih nego većih preduzeća, tu se postupilo tako, i raskidanje ugovora je poštovanje ugovora. Jednostavno, kada se ne ispoštuje ugovor, deo ugovora je i raskid. Na taj način pokazujemo da se vlasnici posle kupovine preduzeća moraju ophoditi na korektan način. Dozvolite mi da kažem nekoliko završnih reči o ova dva predložena zakona. Iskreno se nadam da će sve parlamentarne stranke podržati ove zakone. Oni su jednostavno, s jedne strane, mogućnost da se zaokruži jedan veoma bitan proces i da se istovremeno isprave određene teškoće koje bi mogle da se jave u pravičnom, korektnom i transparentnom zaokruživanju tog procesa. To je što se tiče prvog zakona. Što se tiče drugog zakona, hajde da zajedno ponudimo ovu šansu našim građanima. To je više od pola našeg stanovništva. Možemo u ovom momentu da damo veliku šansu i nekoliko diskutanata je o tome pričalo. Naravno, ovaj zakon nije cilj sam po sebi, nego je jedno sredstvo da se ubrzaju tri velika procesa. Ukoliko prihvatite, a nadam se da ćete svi prihvatiti, imaćemo još diskusija oko amandmana, da dobijemo podršku svih poslaničkih grupa, zakon o pravu na besplatne akcije i novčanu nadoknadu koju građani ostvaruju u procesu privatizacije, na taj način ćemo zajedno otvoriti mogućnost za otprilike četiri miliona naših građana, punoletnih, koji imaju naše državljanstvo, koji imaju prebivalište u našoj zemlji, pričali smo o specifičnim situacijama i trudićemo se da, što se tiče privremeno raseljenih sa Kosova i Metohije, izbeglica i manjina, Romi, koji ponekad nemaju u potpunosti utanačene sve papire, da rešimo i te probleme, tako da svi mogu istovremeno da realizuju sopstvena ekonomska prava. A pošto je ovo vezano i sa glasačkim pravom, to je dodatni podsticaj da se sve veći broj naših građana uključi i u politički i u javni život naše zemlje. To će ojačati demokratiju. Uz to, bilo je pitanja kada će oni uspeti da dobiju te akcije. Čim usvojite ovaj zakon, krenuće pripremna radnja. Pošto se radi o ogromnom broju građana, sigurno će u to biti uključena Pošta, a i serija drugih državnih, isključivo državnih institucija, za evidentiranje naših građana, koje neće biti duže od šest meseci. To će biti veoma široko komunicirano, ne samo u sredstvima javnog informisanja, ona dostižu do velike većine naših građana, ali ne do svih, biće upotpunjeno akcijom na terenu, tako da će ova informacija i mogućnost da građani dođu do svojih prava, doći do svih adresa, i u najzabačenije selo, tamo gde nema televizije, tamo gde ima ljudi koji, nažalost, žive u svojevrsnoj formi autarhije. Na taj način ćemo ojačati vezu između naših građana i ovog procesa tranzicije. Pitanje je bilo: Da li imate neki savet za građane? Da li je tačno da će ovo biti 1.000 evra? Vlada Republike Srbije je izvršila konzervativnu procenu vrednosti ovih preduzeća i predviđenom dinamikom dolaska na tržište ovih akcija. Prvo što želim da kažem je da, poučeni iskustvima podele besplatnih akcija u drugim zemljama, je u ovom zakonu veoma jasno naznačeno da nijedan posrednik, a najmanje oni koji žele, kao što smo čuli tokom ove diskusije, da naplate 600 dinara od građana da se evidentiraju, ne budu to u stanju. Imam poruku za sve građane Republike Srbije koji će ostvariti pravo kroz ovaj zakon: ne prihvatajte nikakvu ponudu bilo kakvog posrednika. Jedini zakonski utemeljen, a istovremeno apsolutno i kompletno besplatan način da ostvarite vaša prava, biće kroz mehanizme koje će Vlada Republike Srbije odrediti čim se izglasa ovaj zakon i koji će biti veoma široko komunicirani. To će, verovatno, za veliki broj građana biti kroz jedan jednostavni obrazac koji će popuniti, uz ličnu kartu, na šalterima Pošte, ali biće eventualno još dodatnih mehanizama da građani, počevši od momenta primene ovog zakona, pa najmanje šest meseci, budu u stanju da se evidentiraju. Dodatno želim da kažem svim građanima, a i zaposlenima i bivšim zaposlenima u javnim preduzećima: ne prihvatajte bilo kakvu ponudu bilo kakvog posrednika, bilo da je to neko iz vašeg okruženja, bilo da je neko ko se predstavlja kao izaslanik Vlade. Niko od njih nema nikakva ovlašćenja. Promet vašim akcijama i pravima na te akcije, pa i poklon na te akcije, zabranjen je sve dok se ove akcije ne pojave na tržištu Beogradske berze i ne prođe šest meseci da se utanači tržišna cena. To nije paternalizam, već način da se izbegnu veliki skandali, koncentracija koja se dešava na nivou tržišta. Na ovaj način ćemo vas, građani, zaštiti. I vi ćete zaštiti sami sebe na taj način što ćemo za svako od ovih preduzeća imati, prvo, jednu transakciju koja će biti ili dokapitalizacija ili inicijalna ponuda akcija tih preduzeća na berzi ili strateško partnerstvo sa određenim partnerima koji će nedvosmisleno utanačiti cenu i vrednost koja će doći kroz žustru konkurenciju među profesionalnim investitorima za jedno takvo preduzeće. Na taj način ćemo imati jasnu cenu po kojoj treba da se trguje. Ako me pitate kada će ljudi dobiti ta prava, dozvolite da prvo usvojimo strategiju privatizacije ovih javnih preduzeća. Za svako preduzeće ponaosob će biti ustanovljena dinamika. Očekujem da već pri kraju sledeće ili početkom 2009. godine naši građani budu u stanju da trguju svojim akcijama. Te akcije neće doći u jednom mahu, već za onaj novac koji se već nalazi, zato što je 68 preduzeća već deponovalo akcije u Privatizacionom registru. Procenjena tržišna vrednost na nekih 200-250 miliona evra, podeljeno na četiri miliona građana, ne bi bila posle prodaje tih akcija ekonomična. Moguće je da, u slučaju da je prodaja, ili pak transakcija i vrednost tog preduzeća bila manja od 200 miliona evra, Vlada predloži da se, posle prodaje tih akcija, podeli prihod od tih akcija u dinarima. To je ono što će biti utanačeno. Imaćemo registar gde će građani dobijati što akcije, što novac. O tome ćemo mnogo pričati. Ako ima šest preduzeća, to znači da će broj puta kada će svaki građanin dobiti nešto iz ovog programa biti najverovatnije šest. Ali, moguće je, ukoliko neka transakcija bude suviše mala, da se ona kombinuje sa nekom koja će biti veća. O tome ćemo, naravno, sigurno veoma obilato razgovarati, obaveštavati i u ovom domu pričati u toku sledeće tri godine. Naravno, za tri velika preduzeća, NIS, EPS i Telekom, to će sigurno biti odvojene transakcije i građani će dobijati akcije odvojeno za svako od tih preduzeća. Moram da kažem da 1.000 evra nije garancija, ali to je konzervativna procena. U pravu su diskutanti koji su rekli da su oni koji su bili u mogućnosti da sačuvaju akcije tako vrednih preduzeća posle ubirali veoma značajne dividende. Ova preduzeća o kojima govorimo, EPS, NIS, Telekom, Galenika, Aerodrom Beograd, JAT – to su sva preduzeća koja imaju stabilna tržišta, koja imaju izvesnu budućnost i samim tim su, kao što se vidi proteklih nekoliko godina, apsolutno u stanju da daju i dividende jer već neka od njih to i daju. Akcija i prihod od akcija, to je i prodaja na tržištu i prihod od prodate akcije, ali su istovremeno drugi prihod od akcije dividende koje možete ubirati i koje za visokokvalitetna preduzeća veoma često dovode do toga da pravilna odluka bude da se akcija sačuva i da se ubira prihod od dividende, čekajući da vrednost ovih preduzeća poraste. Ne želim danas oko te vrednosti da dajem nikakvu procenu niti savet. Deo tržišne ekonomije je da svaki građanin odluči za sebe kako će raspolagati sopstvenom imovinom. Međutim, naša odgovornost je isto da kažemo da je, što se tiče ovih preduzeća, iskustvo pokazalo da, ukoliko je predviđeni privredni rast 6-7% u godinama koje dolaze, u svim zemljama u tranziciji preduzeća ovog tipa, a neka od njih su kvalitetnija od onih koja su bila u drugim zemljama u tranziciji, rasla su brže od same privrede, pa ako je rast 6-7%, mislim da će rast prihoda, a samim tim verovatno i profita tih preduzeća biti u dvocifrenom iznosu. Tako da nema trgovine do momenta kada akcije izađu na tržište i posle šest meseci. Na taj način imamo mogućnosti da niko ne prevari naše građane, da oni znaju čime raspolažu, kakva je cena i da onda sa svim informacijama odluče kako će raspolagati sopstvenom imovinom. Bilo je ideja da se ove akcije podele po nekom drugom ključu, ali, na kraju krajeva, kao dobar stari princip demokratije, koji možda nije najbolji, ali je sigurno najmanje loš sistem organizacije jednog društva, podela po principu jedan punoletni građanin - ista prava. To je ono što smo utvrdili. Što se tiče zaposlenih i bivših zaposlenih u tim preduzećima, ponavljam zato što je tu bilo nekoliko novina prema onom tekstu koji ste prvobitno dobili, zbog dodatnog socijalnog dijaloga, procena je da će svaki zaposleni, bivši zaposleni, u proseku dobiti 4.000 evra, to je konzervativna procena, 200 evra po godini radnog staža, na bazi procenjene tržišne vrednosti preduzeća pre njegove privatizacije. Posle socijalnog dijaloga, to su bile inicijative i oko toga smo saglasni (nema autorskih prava, jer niko nema autorska prava na socijalni dijalog) prihvaćena je mogućnost u samim preduzećima da izaberu tzv. bonus ili da dobiju novac umesto akcija. To se briše na zahtev samih sindikalaca i prihvatili smo mogućnost da, ukoliko su već ostvarili određena prava u društvenom preduzeću koje je prošlo kroz proces privatizacije, to ih ne eliminiše iz mogućnosti da ostvare prava na akcije u sopstvenom preduzeću ukoliko su radili u njemu. Ako je neko radio pet ili šest godina ujednom preduzeću, ostvario pravo u jednom preduzeću, a posle toga proveo 15-16 godina u NIS, EPS ili bilo kom pravnom prethodniku tih preduzeća, jer sada je to ovim amandmanima bolje precizirano, neka od tih preduzeća su doživela statusne promene, to je nešto što je moguće i oni će na isti način kao i svi drugi zaposleni i bivši zaposleni u javnim preduzećima ostvariti svoja prava. To je prvi deo. Drugi deo se tiče samih promena u tim javnim preduzećima. Mnogobrojni diskutanti su bili apsolutno u pravu. Ovaj zakon će biti inicijalna kapisla i isto tako, ako smo metronomkoji će davati ritam za promene u javnom sektoru naše zemlje, javna preduzeća će morati da pripreme mnogo jasnije finansijske izveštaje. O tome je bilo dosta priče. Javna preduzeća više neće imati nikakav izgovor da primanja bilo koga, u upravnim odborima ili pak rukovodećih kadrova, budu sakrivena od očiju javnosti, jer će onda četiri miliona građana uz Vladu tražiti prozirnost i transparentnost u njihovom poslovanju. Ovaj način, gde ćemo većinu našeg stanovništva uključiti u ove promene, isto će biti ona veza koja do sada nije postojala između naših građana i javnih preduzeća – EPS-a, NIS-a, Aerodroma. Ta preduzeća će imati mnogo veći pritisak da budu efikasnija, ali istovremeno mnogo veću podršku da budu bolja, jer onda neće biti više samo odluka i procena nekog birokrate ili političara da li treba razvijati to preduzeće, već će milionski broj naših građana hteti da njihove akcije vrede i da ono što je nacionalno blago bude unapređeno. Ja tu vidim za našu zemlju, za ta javna preduzeća, jednu ogromnu šansu, da pitanje cene usluga tih javnih preduzeća, njihovog poslovanja, postane pitanje nacionalne debate i siguran sam da će na taj način imati mnogo veći pritisak da budu još bolji, da budu poslovno-regionalni lideri, kao što je Telekom počeo da radi, kao što naš EPS ima šansu da uradi. Za svako od tih preduzeća ići će se na jednu transparentnu odluku oko optimalne forme privatizacije, ni na koji način ne pokušavajući da se brani bilo šta drugo no nacionalni interes naše zemlje. Treći, sada naizgled možda najmanje važan, ali videćemo kroz vreme, jedan izuzetno važan efekat ovog zakona će biti širenje akcionarstva u našem društvu. Zašto je to važno? Nezahvalno je proceniti koji će procenat naših građana koji budu ostvarili ova prava hteti u samom startu da proda sopstvene akcije. Moj iskreni savet, u smislu socijalne empatije, ako hoćete, neko je prozvao za to mene i Vladu, jeste da sačuvaju ove akcije ukoliko mogu. Ovo su najkvalitetnije akcije koje bilo koja zemlja može ponuditi svojim građanima. Nema predvidivih. Možda ima nekih preduzeća koja će brže rasti, ali ovo su najstabilnija preduzeća koja ima naša zemlja, jer žive od potrošnje svih građana i cele privrede. Samim tim one su u kompletnom skladu sa razvojem naše ekonomije, bez izuzetno iznenađujućih pokreta na gore ili na dole, stabilna su. To je oslonac u smislu akcionarstva koji je najbolji mogući za početak uvođenja velikog broja naših građana u ove finansijske tokove. Narodni poslanici koji su govorili o rizicima koji postoje zato što veliki broj naših građana nema dovoljno znanja u ovoj materiji apsolutno su u pravu. Ali, hajde da pogledamo ovaj zakon i ovaj proces iz jednog drugog ugla. Hajde da ga pogledamo kao ogromnu šansu, ogromnu mogućnost da svi naši građani, jer će toliki biti interes oko ovih akcija da će i sama sredstva javnog mnjenja, i štampa i mediji, i serija ljudi koji će od ovoga napraviti sopstvenu profesiju da bi savetovali ljude u momentu trgovanja i širenja naše industrije finansijskih usluga, sve to će dovesti do toga da će srpski građani u našem okruženju, u ovom delu Evrope, a u to ćemo svi zajedno uložiti velike napore, biti najedukovaniji, najpronicljiviji i najmudriji oko odnosa koji se tiču ovoga. Samim tim, to će biti najbolja moguća kampanja edukacije i upoznavanja sa mehanizmima tržišne ekonomije koje bilo koja zemlja može poželeti. I neće mnogo koštati, za one koji to pitaju , niti će ovaj proces mnogo koštati. A dobit se meri milijardama, jer istovremeno kada govorimo o otvaranju izlaska na tržište tih preduzeća, govorimo o mogućnosti da ona dođu do veoma značajnih sredstava za sopstveni razvoj. Što se tiče "Galenike", naravno da "Galenika" u ovom momentu ima mogući sindicirani kredit od 60.000.000 evra da napravi fabriku čvrstih farmaceutskih proizvoda. Eventualna dokapitalizacija će omogućiti da dođe do sredstava da napravi fabriku ne u Turskoj nego u Srbiji, da na taj način bude efikasan konkurent u domenu tečnih farmaceutskih proizvoda, da bude, kao što je nekad bila, lider u domenu farmaceutske industrije u ovoj zemlji. Što se tiče Aerodroma, neće biti nikakve većinske prodaje našeg aerodroma, ali će kroz dokapitalizaciju imati sredstva da ravnopravno učestvuje sa određenim partnerom kroz međunarodni tender, da grade zajedno jedan veliki kargo centar koji će od našeg glavnog grada, samim tim i Srbije, napraviti logistički centar Balkana. Naš Telekom će moći da refinansira zaduženje koje ima i da ide dalje u širenju u regionu. EPS će doći do sredstava da dalje širi sopstvenu mrežu, da ide u region, da bude u stanju da izgradi nove kapacitete, da izvrši sopstvenu diversifikaciju ka obnovljivim izvorima energije. Niko nije rekao da je EPS firma koja proizvodi samo električnu energijuiz lignita i hidropotencijala, već treba i ona, za sopstvenu budućnost, da krene u alternativne forme proizvodnje električne energije. Ako razmotrimo NIS, jasno je da u ovom momentu ima značajne potrebe za modernizaciju rafinerija. Vidimo nekoliko veoma snažnih regionalnih lidera u ovom domenu. Sigurno je optimalno za NIS da se pronađe određeni strateški partner. Vlada Republike Srbije će sve uraditi da to bude u interesu svih naših građana. Poštovani narodni poslanici, ovo nije kraj priče o privatizaciji. Ostao nam je jedan veoma bitan zakon koji još nije donesen, a to je zakon o denacionalizaciji, tj. restituciji. Istovremeno mogu da kažem da je Ministarstvo finansija pripremilo zakon, on se nalazi u javnoj debati. Na ovaj način će naša zemlja do kraja 2010. godine, a to znači u rekordnom roku od 10 godina, uspeti da zaokruži privatizaciju društvenog sektora, da zaokruži proces, onaj najteži, preduzeća koja idu kroz restrukturiranje, likvidaciju, da zaokruži u potpunosti privatizaciju i restrukturiranje finansijskog sektora, da izuzetno snažno pokrene promene i delimično otvaranje kapitala javnog sektora na taj način da će biti najkonkurentnija u ovom delu Evrope. Očekujem, poštovani poslanici, ako budemo u prilici da se vidimo krajem 2010. godine, obećavam, ovde u Skupštini, da ćemo imati veoma pomnu analizu i diskusiju o efektima ovog zakona. Budite uvereni da će njegovi efekti biti izuzetno pozitivni, još bolji od ovoga što je privatizacija do sada uradila. Na ovaj način bacamo temelje sledećeg perioda ekonomskog razvoja naše zemlje. Kroz ovaj zakon ćemo doći do sredstava da značajni broj kapitalnih i infrastrukturnih projekata i objekata izgradimo. Ova decenija će, uz sve njene izazove i teškoće, ja sam u to duboko uveren, i ova dva zakona su integralni deo tog projekta, biti zabeležena kao decenija kada je Srbija uspela da se iščupa iz siromaštva, kada je uspela da otvori perspektive za ogromnu većinu njenih građana i uspostavi tržišnu ekonomiju koja je istovremeno i socijalno odgovorna. Hvala vam puno na vašoj pažnji i nadam se da ćete svi glasati za ovaj zakon.
Zahvaljujem potpredsedniku Vlade Božidaru Đeliću i njegovim saradnicima na iscrpnom ekspozeu. Po Poslovniku se za reč javio narodni poslanik Vladan Batić. Potom Milisav Petronijević, a potom narodni poslanik Zvonko Stević.
Po članu 200. mora se odgovoriti. Nemojte bežati, potpredsedniče Vlade. Morate da odgovorite na pitanje. Zašto bežite od istine, gospodine Đeliću? Vidite kakvog potpredsednika Vlade Srbija ima, onoga koji obmanjuje i laže. Gospodin Đelić je ubrzao kao mali miš. Gospodinu Đeliću sam postavio jasno pitanje koje, po članu 200. Poslovnika, traži odgovor i to odmah. A pitanje je bilo prosto. Pošto nije tu gospodin Đelić, doduše, više nema tu nikoga ni iz DS, sa izuzetkom jednog ili dva poslanika, molio bih vas da mu prenesete, jer gospodin Đelić se ponaša kao glavni promoter kampanje gospodina Borisa Tadića, a biće vrlo neprijatno u toj kampanji kad ljudi budu pitali Borisa Tadića: Da li je tačno da je vaš promoter, glavni čovek u vašoj kampanji, potpredsednik Vlade, učestvovao u privatizaciji preduzeća "Trebič" iz Sokobanje, preko svoje firme koja se zove "House of Europe invest B.V." iz Vasenara u Holandiji, sa čovekom koji je član duvanske mafije i koji se trenutno nalazi u pritvoru? To pitanje traži odgovor. Firma gospodina Đelića imala je u privatizaciji preduzeća "Trebič" iz Sokobanje udeo od 48,5%, a to je podrazumevalo hotel "Sunce", restoran "Konaci" i 1.200 hektara zemlje u Sokobanji. Ovo je sve na osnovu podataka iz Agencije za privredne registre. Kada je gospodin Đelić ušao u kampanju za premijera, onda je brže-bolje taj njegov udeo prenet na firmu "The Galileo limited" sa Devičanskih ostrva. Onda sve ove kilometarske priče, perspektive, idile, megaprojekti, zaklinjanja u srećnu budućnost... Kakva 2010, kako da se vidimo 2010? Ako Srbija do tada bude pravna država, gospodin Đelić ne samo da neće biti u parlamentu, nego će biti na jednom drugom mestu gde će moći da razmišlja o kriminalu koji ostavlja za sobom. Tek ćemo da pričamo o njegovim udelima u okviru firme "Citadela", "Mitea", "Energoprojekt" itd. To vam obećavamo. To će biti kampanja, jer se istini mora pogledati u oči, ma kakva ona bila, pa čak i kada ste ortak sa jednim od šefova duvanske mafije.
Riječ ima narodni poslanik Milisav Petronijević, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reče pa uteče gospodin Đelić. Gospodin Đelić ovde održa još jedan predizborni govor, kao i onaj sinoć kada je otvarana rasprava. Kad god treba da se suoči sa pitanjima, on ima nekakve obaveze i izađe. Hoću da postavim pitanje, u skladu sa članom 226, pa neka ga bar pripremi kad počne rasprava u pojedinostima, po amandmanima. Mi smo mu sinoć obećali da ćemo mu dati mnogo prilika da odgovori na brojna konkretna pitanja vezana za privatizaciju. Samo da komentarišem kratko. Gospodin Đelić je u pravu kad kaže da, kada se od 100 oduzme 15, dobije se 85. Ali, gospodine Đeliću, to ne znači da je 85% privatizacija dobro urađeno. To je samo matematički tačno, jer u tih 85% su i "Magnohrom" i "Centromarket", da ne nabrajam dalje, a nije raskinut ugovor. To su pitanja na koja će morati da odgovori kad bude bio ovde. Inače, potpuno se slažem, da ne bude da sam samo protiv onog pristupa koji je izneo gospodin Đelić, a to je sugestija građanima da sačuvaju akcije, jer će vredeti više. Najbolji primer za to su imali radnici "Hemofarma", Apatinske pivare, "Knjaza Miloša" i da ne nabrajam dalje. Doduše oni su privatizovani po onom zakonu o svojinskoj transformaciji, ali to samo govori da je bio dobar. Naravno, još brojni mali akcionari posle toga, a nažalost, država ih nije uzela u zaštitu, i te kako bi imali više vajde od ove privatizacije. Upozoravam građane Srbije da, ako ne dobiju konkretan odgovor, predstoji jedna velika prevara. Sinoć sam pitao gospodina Đelića da li je tačno da se ovim zakonom stavlja van snage član 9a Zakona o javnim preduzećima. Zbog čega? Zato što je ovim zakonom o pravima na besplatne akcije predviđeno da se 15% vrednosti akcija deli besplatno građanima i do 200 evra po godini staža za zaposlene, bivše zaposlene u preduzećima itd. Direktno pitam: da li će da se primeni odredba tog istog člana zakona, da li će se pored onih 15% besplatnih akcija građanima podeliti i ostatak kada se podele zaposlenima besplatne akcije, a to je negde oko 7, 8, ili 9%, da li će i to da ide u Privatizacioni registar, jer tako zakon kaže, odnosno odatle da se podeli građanima, pa neće biti 15% nego će biti bar 20%? U pitanju su velike sume, jer su to javna preduzeća, ogromna bogatstva, ogromne vrednosti. Dakle, insistiram na tom odgovoru, jer ovaj zakon poništava član 9a. Žestoko ćemo se sukobljavati oko toga kad bude bila rasprava o amandmanima. Poništava i čl. 52. i 53. Zakona o privatizaciji. Upozoravam građane da od Đelića dobro zatraže odgovor da li će se završiti samo na ovih 15% ili će od ostatka, kada se radnicima i bivšim zaposlenima da, i ostatak do 15%, kako član 9a Zakona kaže, takođe podeliti građanima? Hvala.
Po Poslovniku, riječ ima narodni poslanik Vladan Batić.
Član 226. Dakle, jedno pitanje, a tiče se nečega što su dobile sve poslaničke grupe i odnosi se na Fabriku železničkih vozila "Želvoz" u Smederevu. Pismo, peticiju, apel ili upozorenje poslao je reprezentativni sindikat Sindikalno-radnički pokret, koji ima, praktično, oko polovinu od 1.600, odnosno 1.700 zaposlenih u ovoj firmi, koja ima kvalitetne fabričke sale koje se nalaze na prostoru od oko 10 hektara. Procena vrednosti fabrike pre nekoliko godina iznosila je 38.000.000 dolara. Sada se takva fabrika prodaje za nešto više od milion evra jedinom kupcu, rumunskoj firmi "Grampet". Samo čitam ono što je Sindikat dostavio, ništa ne tvrdim. U ovom dopisu se kaže da samo jedna mesečna realizacija proizvodnje vredi više od pola miliona evra. Kaže se i da se ta privatizacija mogla očekivati jer je firma "Grampet" dugogodišnji partner JP ''Železnice Srbije'', a koje je opet osnivač Fabrike železničkih vozila ''Želvoz''. Preko ''Želvoza'', kako se ovde navodi, ćerke firme ''Železnice'', više od deset godina je nekontrolisano odlazio novac i vršen je sumnjivi kompenzacioni posao. Na sve to, navodno, nikada nisu reagovali budžetski organi, niti je JP ''Železnice Srbije'' vršilo neku kontrolu, odnosno ozbiljnu reviziju, niti je bilo budžetske revizije. Zbog takvog stava državnih organa najviše rukovodstvo ''Železnica'' i ''Želvoza'' Smederevo organizovalo je, kako ovde piše, nekakav čudan projekat koji se zvao Veliki projekat rekonstrukcije i popravke 1.000 vagona. Tvrdi se da je kroz taj projekat za dve godine opljačkano više od 10.000.000 evra. Tu su podnete brojne krivične prijave, a novac iz budžeta i ''Železnica'' se preko Želvoza odlivao na račune fiktivnih firmi. Za 1.700 radnika nije definisan socijalni program takve privatizacije i oni sada protestuju, štrajkuju, opozvali su člana tenderske komisije iz reda zaposlenih koji se zove Dragan Milijašević i tvrde da je on mimo volje zaposlenih učestvovao u radu tenderske komisije. Videli smo to i posredstvom medija...
Zahvaljujem, kolega Batiću.
Završavam. Dakle, tražim odgovor na ovo pitanje u ime Sindikalno-radničkog pokreta, koji predstavlja polovinu od 1.700 zaposlenih u ''Želvozu'' u Smederevu. Hvala.
Riječ ima narodni poslanik Zdravko Topalović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, gospodin Đelić je danas pokazao sve svoje nevaspitanje napuštanjem Skupštine pre nego što je završena ova rasprava. Demokratska stranka će, očigledno, morati mnogo više da ga politički edukuje, pošto je danas, svojim estradnim nastupom, mogao ovde da izazove pad Vlade time što je iritirao narodne poslanike svojim izbornim mitingom. Samim tim je rizikovao blokadu rada parlamenta, neusvajanje budžeta i pad Vlade. Da se razumemo, SRS se iskreno nada da će ova vlada što pre pasti i otići na smetlišteistorije, zapravo u neki nepovrat. Ovu govornicu je Božidar Đelić zloupotrebio. Izneo je jednu neviđenu glupost, da će 20. januara, ako na izborima pobedi Tomislav Nikolić, Srbija krenuti putem neizvesnosti. Većina građana Srbije zna da to nije istina, jer će pobedom Tomislava Nikolića 20. januara na predsedničkim izborima Srbija krenuti ka boljitku u svim domenima, od privrednih, bezbednosnih, saradnje da prijateljima u svetu poput Rusije itd. Moram ponovo nešto o ministru. On kaže da ćemo se 2010. godine videti u ovom parlamentu i prokomentarisati efekte ovog zakona. I juče sam napomenuo, 2010. godine ću rado pročitati memoare gospodina Đelića koje će napisati u nekom od kazneno-popravnih zavoda Srbije. Subjekat i ove privatizacije putem besplatne podele akcija svakako bi mogao da bude i sam Božidar Đelić kada bi svoje akcije, stečene po principu leva ruka - desni džep, stavio u promet i podelio narodu. Da ne bi bilo nekih spekulacija u javnosti, SRS nema ništa protiv da građani Srbije dobiju po 1.000 evra u besplatnim akcijama. Ono što nije dobro je što je ovaj zakon stvarno izborni. Trebalo je temeljno da se pripremi zakon i verovatno bi građani Srbije dobili i više od tih 1.000 evra u akcijama. Izrazili smo bojazan da Vlada nekim spekulativnim merama, u sadejstvu sa svojim tajkunima, može te akcije, ne daj bože, da obezvredi, tako da građani, kada stave te akcije u promet, na berzu, dožive jedno neprijatno iznenađenje, da te akcije ne vrede 1.000 evra. Što se tiče samog zakona o privatizaciji, videli ste, ovde su to čak priznali i poslanici pozicije, da je SRS uputila dosta amandmana da ovaj zakon, koji je loš, ne bude još lošiji. Pažljivo ih razmotrite i pročitajte. Protiv toga smo da Agencija ima sva ovlašćenja u postupku privatizacije. Nije dobro posegnuti odmah za likvidacijom privrednih subjekata ako se oni ne privatizuju, mislim na privredne subjekte u vlasništvu sa državnim i društvenim kapitalom. Predvideli ste rok 31.12.2008. godine, ali ako se do tada ne privatizuje državni i društveni kapital, ne treba odmah posegnuti za likvidacijom i treba aukciju i javni tender raspisivati dokle god se ta preduzeća ne privatizuju, jer će tu sigurno biti reč o nekom manjem broju privrednih subjekta, ne o većim. Danas me je, kao poslanika, vrlo neprijatno iznenadio Program monetarne politike Narodne banke Srbije u 2008. godini. Pogledajte kako gospodin Jelašić dostavlja Program monetarne politike za 2008. godinu. Krajnje neozbiljno i uvredljivo, u nekih 30 tačaka na A4 formatu – to je njemu dovoljno za ovako ozbiljnu raspravu. Još jednom da ponovim, razmotrite dobro amandmane SRS-a u želji da ovaj zakon ne bude još lošiji, da se malo poboljša. Da ponovim, SRS nema ništa protiv i zalaže se da građani Srbije dobijubesplatne akcije, ali da ih dobiju u većem broju od onih 1.000 evra.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, zaključujem načelni pretres o: - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji, i - Predlogu zakona o pravu na besplatne akcije i novčanu naknadu koju građani ostvaruju u postupku privatizacije. Prelazimo na 4-9. tačku dnevnog reda: zajednički načelni pretres o PREDLOGU ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU i IZMENI ZAKONA O POREZU NA DOHODAK GRAĐANA, POREZU NA DOBIT PREDUZEĆA, REPUBLIČKIM ADMINISTRATIVNIM TAKSAMA i JAVNIM PUTEVIMA i jedinstveni pretres oPOTVRĐIVANjU OKVIRNOG SPORAZUMA IZMEĐU VLADE SRBIJE I KOMISIJE EZ O PRETPRISTUPNOJ POMOĆI (IPA) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres po tačkama 4, 5, 6, 7, 8. i 9. pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju poslanika članova poslaničkih grupa. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka - jedan sat 37 minuta i 12 sekundi, Demokratska stranka - jedan sat 16 minuta 48 sekundi, Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica - 56 minuta 24 sekunde, G17 plus - 22 minuta 48 sekundi, Socijalistička partija Srbije - 19 minuta 12 sekundi, poslanička grupa Liberalno demokratska partija - 13 minuta 12 sekundi, Savez vojvođanskih Mađara, Lista za Sandžak, Unija Roma Srbije, Koalicija Albanaca Preševske doline - 7 minuta 12 sekundi, Vojvođanski poslanici - LSV, SVM - 6 minuta. Poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, jedan narodni poslanik - 5 minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za riječ sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su predstavnici poslaničkih grupa po ovim tačkama dnevnog reda: u ime SPS-a Milan Nikolić, DSS-NS Vladan Vučićević, DS - Dragan Vujadinović, LDP - Nebojša Ranđelović, SRS - Veroljub Arsić i Zdravko Topalović. Saglasno članu 140. stav 2. i članu 142a stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o budžetskom sistemu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama i Predlogu zakona o izmeni Zakona o javnim putevima i jedinstveni pretres oPredlogu zakona o potvrđivanju okvirnog sporazuma između Vlade Republike Srbije i Komisije Evropskih zajednica o pravilima za saradnju koja se odnose na finansijsku pomoć Evropske zajednice Republici Srbiji u okviru sprovođenja pomoći prema pravilima Instrumenta za pretpristupnu pomoć (IPA). Da li ministar Mirko Cvetković želi riječ? (Da.) Riječ ima ministar finansija Mirko Cvetković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u okviru ove objedinjene rasprave ja sam predstavnik za četiri zakona, a to su: Predlog zakona o budžetskom sistemu, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona na dobit preduzeća, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. Nameravam da dam kraće obrazloženje vezano za potrebu i sadržaj donošenja ovih zakona. Sa izuzetkom zakona o budžetskom sistemu, ova tri zakona su klasični poreski zakoni koji se uobičajeno podnose u okviru podnošenja budžeta za narednu kalendarsku godinu. U ranijem periodu oni su čak bili objedinjeni sa budžetom. Međutim, ovog puta su objedinjeni u okviru druge tačke, no nema nikakvih problema da ih razmatramo na ovaj način. Kada se radi o zakonu o budžetskom sistemu, treba imati u vidu da je prvi zakon donet još 2002. godine. U momentu kada je donet, on je predstavljao revolucionarno dostignuće u tom domenu, a njegov zadatak je bio da obezbedi transparentnost i omogući nesmetano odvijanje čitavog budžetskog sistema, od samog planiranja budžeta, donošenja a kasnije i njegove implementacije. Međutim, od 2002. godine do danas došlo je do niza promena i do potrebe da se osavremeni ovaj zakon, pri čemu je bilo razmišljanja da se daju izmene i dopune. Na kraju, kada se sagledao obim promena, ipak se došlo do zaključka da bi ovo trebalo da bude novi zakon, a ne izmene postojećeg. Jedan od glavnih razloga zašto se ovo tretiralo kao novi zakon jeste potreba da se u taj novi zakon integrišu dva zakona - inicijalni zakon o budžetskom sistemu i Zakon o javnim prihodima i rashodima, koji je bio kao poseban, a čije su pojedine stavke već u međuvremenu stavljene van snage. Tako da je to je urađeno u ovom predlogu i sada imamo zakon o budžetskom sistemu koji integriše oba ova zakona. Druga važna promena jeste davanje preciznijih definicija, pojašnjenja vezana za probleme koji su u implementaciji zakona o budžetskom sistemu do danas bili uočeni. Takođe, novi zakon o budžetskom sistemu predviđa obavezu za uključivanje u sistem trezora određenih pravnih lica koja su osnovana u skladu sa Zakonom o agencijama, a koja do sada nisu bila uključena u sistem trezora. Bilo je veoma teško da se prate i da se obezbedi transparentnost u prikupljanju i trošenju sredstava od strane ovih pravnih lica koja su osnovana od strane države. Konačno, treća krupna razlika koja se tiče zakona o budžetskom sistemu jeste postepeno uvođenje obaveze da se prave trogodišnji budžeti, a ne godišnji. Doduše, u sadašnjem sistemu se predlaže godišnji budžet, a u Memorandumu imamo projekcije za naredne dve godine. Međutim, uočili smo da se u budžetima pojavljuju projekti koji su dugoročni, tako da niste u mogućnosti da ih presečete na godinu dana. Iz tog razloga je bilo potrebno da se u zakon o budžetskom sistemu uvede i ova u početku mogućnost, a kasnije obaveza, s tim što moram da kažem da je to savremeno rešenje, koje se pojavljuje i u drugim zemljama u svetu. Dakle, to su osnovni razlozi i osnovne novine koje su date u okviru zakona o budžetskom sistemu. Kratko bih se osvrnuo na tri preostala zakona vezana za sam budžet. Krenuću od Zakona o porezu na dobit preduzeća. Razlog za donošenje ovog zakona je usaglašavanje sa zakonima koji su usvojeni nakon što su usvojene poslednje izmene Zakona o porezu na dobit preduzeća, tako da je bilo potrebno da se i one promene do kojih je u međuvremenu došlo uzmu u obzir, odnosno inkorporiraju u ovaj sistemski zakon. Takođe, bilo je nužno da se preciziraju pojedina zakonska rešenja i otklone nejasnoće u njihovoj primeni. Predloženih izmena i dopuna Zakona o porezu na dobit preduzeća ima puno Spomenuću dve ili tri, za koje smatram da su vrlo značajne. Prvo, prvi put se kod nas uvodi mogućnost da se tzv. fiskalna i kalendarska godina razlikuju. Do sada smo imali situaciju da su za svaki privredni subjekat kalendarska i fiskalna godina identične - počinju 1. januara a završavaju se 31. decembra. Sada je određenim privrednim subjektima, koji dobiju dozvolu od Ministarstva finansija ili od Narodne banke i koji obrazlože te razloge, data mogućnost da njihova fiskalna godina počne nekim drugim datumom, koji je primereniji njihovim delatnostima, npr. 1. februara ili 1. maja. Naravno, fiskalna godina, kao i kalendarska, traje uvek 12 meseci, samo što se, ako počne 1. februara, ona završava 31. januara sledeće godine. Takođe, nije moguće da ti privredni subjektito izaberu za jednu godinu, a da se sledeće godine vrate na klasičan kalendarski sistem, već je potrebno da najmanje pet godinafunkcionišu u ovom novom režimu. To je jedna od značajnih novina koja se uvodi. Druga novina se odnosi na utvrđivanje i naplatu poreza na kapitalni dobitak, što je inače bilo predmet dosta velikog interesovanja. Pokušali smo sada, u ovom zakonu, da uvedemo određene olakšice. To bih parafrazirao na sledeći način. Do sada je bilo nužno da se, kada se prodaju akcije i kada se utvrdi postojanje kapitalne dobiti, prilikom svake transakcije plati porez. Ukoliko je neko učestvovao tokom godine u većem broju transakcija, onda je on više puta u toku godine plaćao porez na kapitalnu dobit. Sada je za rezidente omogućeno da se porez plaća jednom godišnje i to kumulativno za sve transakcije koje su u toku godine ostvarene, s tim što je moguće da se u nekim od tih transakcija ostvari i kapitalni gubitak, koji bi onda bio odbitna stavka od ukupne pozicije tog subjekta koji je učestvovao na tržištu. Treća značajna izmena jeste da se sada uvodi mogućnost da se za svrhu određivanja kapitalnog dobitka nabavna cena imovine može korigovati na procenjenu fer vrednost ukoliko je promena fer vrednosti iskazivana u celini kao prihod perioda u kome je vršena. Znači, ovde se radi praktično o mogućnosti da se ne ide na neku nominalnu vrednost, već na fer vrednost koja sada predstavlja osnovicu, odnosno od koje se polazi prilikom utvrđivanja kapitalne dobiti. Ima još drugih promena, međutim, ovo su najvažnije. Kada se radi o Zakonu o porezu na dohodak građana, razlozi za predložene izmene i dopune su potreba za poreskim stimulisanjem razvoja tržišta i prometa hartija od vrednosti, drugačije uređenje načina prebijanja kapitalnih gubitaka sa kapitalnim dobicima (to je ono o čemu sam govorio kod preduzeća), i širi obuhvat građana godišnjim porezom na dohodak. Najznačajnije predložene izmene i dopune su sledeće. Da bi se dao podsticaj razvoju tržišta hartija od vrednosti predlog je da se snizi stopa kapitalne dobiti na te transakcije. U ovom trenutku je 20%. Predlog je da se prepolovi i da, od usvajanja ovog zakona, mi smo predvideli od 1. januara, nadamo se da će se usvojiti, bude 10%. Takođe, drugačije se utvrđuje način kapitalnog dobitka. To je priča identična sa onom o preduzećima. Isto tako i kod građana, da se ona utvrđuje jedanput godišnje. Uvode se, takođe, poreski podsticaji za razvoj poljoprivrede u vidu oslobađanja poljoprivrednika od obaveze plaćanja poreza na prihode od poljoprivrede i šumarstva., na katastarski prihod, na period od dve godine, znači za 2008. i 2009. godinu, i, isto tako, kroz sniženje stope poreza na prihode od poljoprivrede i šumarstva sa 14% na 10%. Konačno, proširuje se predmet oporezivanja godišnjim porezom na dohodak građana na prihode ostvarene i po osnovu kamata, što do sada nije bio slučaj. To su osnovne izmene u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Kada se radi o Zakonu o republičkim administrativnim taksama, izmene koje su unete i razlozi su sledeći. Pre svega, imali smo takse koje su i dalje ostale u formalnoj nadležnosti državne zajednice Srbije i Crne Gore. Bilo je potrebno izvršiti izmene, tako da se sada te takse, nakon raspada te države, definišu kao takse koje pripadaju Srbiji, što je i dato u ovom predlogu. Bilo je, takođe, potrebno da se usaglase predmetne takse sa spisima i radnjama koje su u nadležnosti organa za čiji se rad te takse i plaćaju, što je takođe u vezi sa tim novim sistemom i prenošenjem taksi. Izvršene su izmene taksenih obaveza za pojedine spise i radnje, i to u oba pravca - ima predloga i za smanjenje i za povećanje – a to je dato u smislu usaglašavanja sa složenošću, saglasno inicijativama koje su podnela nadležna ministarstva i drugi organi koji ove usluge i vrše. Poštovani poslanici, to su ukratko sadržaj i razlozi za donošenje ova četiri zakona za koja sam ja izvestilac. Smatram da su predlozi koji se pred vama nalaze dobri. Takođe, mi ćemo saslušati vašu diskusiju i pregledati amandmane koje ste dali. Na kraju, pozivam vas da date svoj glas za usvajanje ovih zakona. Hvala.
Zahvaljujem, ministre. Da li drugi izvestilac, ministar Velimir Ilić, želi riječ? (Da.) Ima riječ gospodin Velimir Ilić, ministar za infrastrukturu. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, gospodine predsedavajući, mi smo podneli zahtev, izmenu Zakona o javnim putevima, gde se akciza od goriva sa 10% povećava u 2008. godini na 15%, a posle toga, u narednoj godini, na 20%. Znate da se uvođenjem PDV-a stekla obaveza da se PDV plaća na sve radove koji se izvode u putnoj privredi. Ovaj deo sredstava od 10% akcize nije bio dovoljan da se izmire obaveze i da se pređe na održavanje putne infrastrukture. Zbog budžeta koji je bio pripremljen nismo bili u stanju da povećamo na onu cifru koja je neophodna, 20%, u ovoj godini i narednoj, pa je predlog da to stupi na snagu posle godinu dana, a da do tada bude donesena izmena na 15% od naplaćenih akciza na prodaju naftnih derivata. Nadam se da ćete ovo podržati jer su putevi zbog ovoga dve godine imali silne probleme, i dugovi su stvarni po ovoj osnovi jer nije postojala mogućnost da se ovo na drugi način reguliše. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima Dragan Vujadinović, ovlašćeni predstavnik DS po ovoj tački, a nakon njega gospodin Nebojša Ranđelović, ovlašćeni predstavnik LDP. Izvolite, kolega Vujadinoviću.
Hvala vam. Poštovane dame i gospodo, poštovana gospodo ministri, pred sobom imamo set poreskih zakona koji uobičajeno prate godišnji budžet Republike Srbije. Najbolje bi bilo kada bi ovaj set poreskih zakona svake godine imao smanjenje ovih poreskih stopa, ali treba očekivati da će u narednim godinama, kada bruto društveni proizvod bude rastao, doći i do takvih trendova u pogledu poreskih stopa. U svom izlaganju ću dati nekoliko reči o tri zakona. Ukazaću samo na najzanimljivije i najinteresantnije delove tih zakona. Najpre o Predlogu zakona o budžetskom sistemu. U okviru ovog zakona, očigledno je da uvođenje trogodišnjeg budžeta predstavlja praktično ulazak Republike Srbije u krug porodice zemalja koje srednjoročno planiraju javne finansije. To je najznačajnija novina. Znači, trogodišnji period, sve preko godine dana, srednjoročno je planiranje. Prvi trogodišnji budžet, saglasnozakonu o trogodišnjem budžetskom sistemu, mi treba da imamo 2010. godine a da on važi za 2010, 2011. i 2012. godinu, gde bismo praktično imali kretanje i budžeta i bruto društvenog proizvoda i ostalih makroagregata projektovano za tri godine, čime bi se makroekonomija ove zemlje praktično pratila na srednjoročnom nivou. Znamo, već smo videli u Memorandumu o budžetu, da je za 2010. godinu projektovan budžet na 3.485 milijardi ili 42,27 milijardi evra, prema sadašnjem nivou evra, odnosno da bismo mi 2007. godine sa 4.000, odnosno 4.050 evra per kapita po glavi stanovnika, 2010. imali 5.600 evra po glavi stanovnika. Time bi se taj skok u srednjerazvijene zemlje poklopio i sa ozbiljnim budžetskim planiranjem na trogodišnjem nivou. Praktično, ako kažemo da bi budžet bio oko 23% mi bismo te godine imali na trogodišnjem nivou oko 2.400 milijardi budžeta, odnosno sadašnjih oko 30 milijardi evra trogodišnjeg budžeta Republike Srbije. Nadamo se svi i zahtevamo, nadam se sve poslaničke grupe, da u takvom trogodišnjem budžetu razvojna komponenta, bilo da se tiče infrastrukture, bilo da se tiče otplate glavnice, bilo ostalih investicionih aktivnosti, bude što više zastupljena i daleko više zastupljena nego što je sada. Drugi je Zakon o porezu na dobit. Mi smo već sada zemlja koja je po stopi poreza na dobit na donjoj granici, ima najnižu stopu poreza na dobit u Evropi. Ona iznosi 10%. Povoljno je što u budžetu za 2008. godinu imamo projektovanu, planiranu dobit od 34 milijarde dinara, odnosno oko 400 miliona evra ili 5,32% od ukupnih budžetskih prihoda, što je značajno povećanje u odnosu na prethodnu godinu. Što se tiče poreskih rashoda, odnosno poreskog kredita, jedina izmena je, i verovatno se ona iz ugla javnih finansija smatrala nužnom, da se kao poreski kredit, odnosno poreski odbitak za reprezentaciju pravnih lica, kako se sada zove, umesto tri posto u odnosu na ukupan prihod uzima 0,5 %. Posebno bih u okviru zakona o porezu na dobit ukazao na poreska oslobađanja koja su vezana za ulaganja u osnovna sredstva, odnosno investicije. Tu imamo onu gradaciju – 20% od ulaganja u osnovna sredstva, s tim da ne pređe 50% od obračunatog poreza. To je opšte poresko oslobađanje 20%. To se opšte oslobađanje odmah duplira za mala preduzeća i iznosi 40% od obračunatog poreza, pa se onda opet duplira, ide geometrijski, znači na 80% za posebne delatnosti, kao što su poljoprivreda, ribarstvo, koža, obuća, reciklaža, osnovni metali, prerađivačke industrije itd. Znači, ide 20- 40- 80 %. Posebno bih ovde ukazao na poreska oslobađanja na nedovoljno razvijenim područjima, gde su sva pravna lica kod ulaganja za investicije oslobođena plaćanja poreza na dobit pet godina, uz uslov da ulaganje u osnovna sredstva, u investicije, bude 8.100.000 evra, da se dodatno zaposli pet lica, od kojih bi četiri, odnosno 80% živela, imala prebivalište odnosno boravište na nedovoljno razvijenom području. Posebna poreska olakšica važi za potencijalno velike investitore od 10 miliona evra, odnosno 800 miliona dinara, i dodatno zapošljavanje sto radnika. Oni su oslobođeni poreza na dobit deset godina, srazmerno visini tog investicionog ulaganja, znači svih u budućih deset godina, ako se uloži 10 miliona evra sadašnjih i zaposli dodatno sto radnika. Mislim da su to preferencijali koje je država, odnosno javne finansije, Ministarstvo finansija unelo u ovaj zakon još ranije, a sada još poboljšalo da bi se stvorila investiciona klima neophodna za razvoj zemlje i za ostvarivanje onih stopa ili premašivanje stopa bruto društvenog proizvoda koje su već planirane šest posto za iduću godinu i šest i po posto za 2009. i 2010. godinu. Treći je Zakon o porezu na dohodak građana. Po osnovu ovog budžetskog prihoda planirano je u budžetu 72 milijarde dinara ili 11,26 od ukupnog budžeta. Već je ministar rekao, stopa poreza na prihod od poljoprivrede se generalno smanjuje sa 14% na 10%, s tim što se 2008. i 2009. godina zbog poznatih razloga praktično potpuno oslobađa od poreza na prihod od poljoprivrede. Stopa poreza, takođe je rečeno, na kapitalni dobitak za fizička lica koja se tretiraju Zakonom o porezu na dohodak građana smanjuje se duplo, s tim što ta stopa važi i za nosioce, imaoce hartija od vrednosti. Neke zemlje u okruženju su se potpuno oslobodile plaćanja poreza na kapitalnu dobit za imaoce hartija od vrednosti. Kod nas je ostala stopa 10%, odnosno duplo manja stopa, ali je postavljen dodatni uslov - da se praktično oslobodi plaćanja poreza na kapitalnu dobit imalac hartija od vrednosti ako ih on ima u portfelju, u posedu, neprekidno tri godine. Još jedna novina je vrlo značajna za fizička lica kod plaćanja poreza na dohodak građana. Bilo je predviđeno ranije da se kapitalni dobici i kapitalni gubici prebijaju u toku iste godine. Sada je taj rok produžen na deset godina. Dakle, kapitalni dobitak i kapitalni gubitak od prodaje imovine fizičkih lica mogu se prebijati međusobno u narednih deset godina, što sigurno stvara jednu veliku povoljnost u prometu nekretnina i ostalih oblika imovine fizičkih lica, poreskih obveznika. Treća tačka, dao bih jedan primer. Formiranje, odnosno obračun poreza na dohodak građana. Mislim da je ovaj deo priče zaista zanimljiv, jedna prezentacija kako bi se tačno obračunavao porez na dohodak građana. Pod jedan, formiraju se svi prihodi, iz svih oblasti. Npr. poslanici imaju prihode: plate, putne troškove iznad neoporezivog dela i dnevnice iznad neoporezivog dela, ako nemaju druge prihode. Svi prihodi se kumuliraju. To je tačka 1. Onda, postoji poreska granica - to je neoporezivi deo, to su prosečne tri plate puta 12 meseci. To je u ovom trenutku, ako je 30.000 neto zarada, 1.080.000. To je praktično neoporezivi dohodak. Razlika svih prihoda minus neoporezivi dohodak predstavlja dohodak za oporezivanje, bruto dohodak. Od dohotka za oporezivanje oduzimaju se poreska oslobađanja, umanjenja za poreskog obveznika u visini 40% od prosečne plate u Srbiji i za svako izdržavano lice još 15% od proseka u Srbiji, s tim da ta umanjenja ne mogu preći 50% od neoporezivog dohotka, odnosno od onih 1.080.000. Znači, sva ta oslobođenja ne mogu preći 540.000 u ovom trenutku. Posle toga, kao razlika, dolazi poreska osnovica. Formira se kao razlika i na nju se primenjuje stopa. Za prvi milion te razlike stopa je 10%, a na oporezivi dohodak veći od milion stopa se formira 100.000 za prvi milion i plus 15% za prihode preko tog prvog miliona. U našem slučaju, npr. ako bismo uzeli sadašnja primanja poslanika, putne troškove, dnevnice u ovom trenutku, dakle, jedan prosečan srpski poslanik bi trebalo da plati porez oko 45.000 na godišnjem nivou, imajući u vidu ove početne parametre. Zaključno, time završavam svoju diskusiju, radi se o zakonima koji prate budžet, koji su, koliko je to bilo moguće i koliko je imalo prostora u javnim finansijama, dali određene preferencijale i u tom smislu treba očekivati dalje poboljšanje poreskih zakona u narednim godinama, smanjenje poreskih stopa, u meri koliko to privreda Srbije, odnosno bruto društveni proizvod bude dozvoljavao. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Vujadinoviću. Riječ ima Nebojša Ranđelović, ovlašćeni predstavnik LDP-a.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, dozvolite mi da pre svog izlaganja izrazim najiskrenije saučešće koleginici Jorgovanki Tabaković u svoje ime i u ime poslaničke grupe LDP. Kada sam se obratio vama, voleo bih da sam kazao i ''poštovani gospodine ministre'' ili ''poštovana gospodo ministri'', ali nisam bio u prilici jer njih nema u sali, nema ni njihovih predstavnika i jako mi je žao zbog toga, mada to jeste slika prilika i pristupa i načina donošenja zakona ovih dana u Narodnoj skupštini. Rasprave o sistemskim zakonima zaista se vode u čudnoj atmosferi. Opšta odlika ovog postupka jeste cajtnot, smušenost, zbunjenost i želja da se ovi zakoni provuku kroz Skupštinu, kao da je to neki neprijatan posao koji treba što pre svršiti, potom oprati ruke i na sve to zaboraviti. U međuvremenu ministri otaljavaju posao pred poslanicima, ne odgovaraju na poslanička pitanja. Da podsetim, maločas je potpredsednik Vlade gospodin Božidar Đelić flagrantno prekršio član 200. poslovnika o radu Narodne Skupštine. Jednostavno, ne samo da nije hteo da da odgovor na pitanje koje mu je postavljeno, nego je u tom trenutku pobegao iz sale. Dakle, ministri ne odgovaraju na poslanička pitanja i svoj boravak u Skupštini tretiraju kao nešto užasno neprijatno, što treba što pre i bez previše buke okončati. Shodno tome se ponašaju i poslanici. Naime, malopre dok je ministar Cvetković imao svoj ekspoze, govoreći o zakonu o budžetskom sistemu i o par važnih izmena i dopuna važnih sistemskih zakona, u sali se poslanici DS nisu mogli izbrojati ni na prste. Bilo ih je manje od jedan u jednom trenutku. Tema broj jedan jesu izbori, a ovo što mi kao narodni poslanici radimo u parlamentu izgleda da uopšte nije važno. Nisu im važni sistemski zakoni, ali izgleda da im je član 99. Zakona o izboru narodnih poslanika i te kako poznat i dobro se tretira u njihovim redovima, jer ovaj član zakona tretira formiranje nadzornog odbora za kontrolu izbora, koji se shodno primenjuje i na upravo, pre neki dan, raspisane izbore. Taj član, između ostalog, tretira i pristup nadzornog odbora kontroli medija i, naravno, ne treba biti previše mudar i zaključiti kakav će biti pristup tajkunskih medija i onoga što oni rade u ovoj izbornoj kampanji koja je već od samog starta prljava. No, da se ne bih previše udaljavao od teme, pošto su ovo bile samo načelne primedbe na opšti proces donošenja važnih zakona u parlamentu, prešao bih na sam meritum. Jako mi je žao što moja pitanja neće imati ko da pribeleži i servira ih ministru kako bismo mogli da dobijemo odgovore. Nadam se da će ministar biti toliko ljubazan da pogleda stenografske beleške sa ovih zasedanja i da se kako-tako upozna sa onim što poslanike interesuje. Konkretno, imamo zamerku što se sistemski zakoni trpaju u zajedničkih pet sati načelnog pretresa, a mnogi od ovih zakona i sami zaslužuju da se barem toliko ako ne i više o njima raspravlja u parlamentu. Što se tiče Predloga zakona o budžetskom sistemu, ušao bih u sam meritum. Pomenuo bih najpre član 2. stav 1. tačke 1. i 2. Tekst glasi: ''Zakon o budžetu Republike Srbije jeste zakon...''. Naime, ovim članom se daju definicije kojim Narodna skupština za jednu ili tri godine odobrava rashode i prihode i druge finansijske transakcije Republike Srbije. Nešto slično govori i tačka 2. ovog člana, koja tretira donošenje pokrajinskog budžeta i donošenje budžeta lokalnih samouprava. Kasnije ću to dovesti u vezu sa članom 45, čiji ću komentar dati na samom kraju svog izlaganja. Postavio bih pitanje: Da li je ekonomsko stanje u Srbiji dovoljno zrelo i da li može da podnese ovakav pristup u zakonu o budžetskom sistemu koji kazuje da se budžet može doneti i za tri fiskalne godine, o čemu govori član 45? Na to pitanje nismo dobili nikakav odgovor. Shodno činjenici da ministra nema, verovatno ga to i ne interesuje. Dalje, pitanje za sve pripadnike vladajuće koalicije, ukoliko ta koalicija još uvek postoji i ukoliko njihov sukob oko izbora nije samo farsa da iza toga stoji neki dogovor. Isti član, tačka 34. govori o razvojnoj pomoći Evropske unije. Može se vezati i za član 33. tačka 9, koji takođe govori o proceni neophodnih finansijskih sredstava za kofinansiranje razvojnih programa finansiranih iz sredstava razvojne pomoći Evropske unije. Postavio bih pitanje gospodi ministrima i svim predstavnicima vladajuće koalicije: Da li Vlada ima zajednički stav po ovom pitanju, shodno činjenici da se nalazi u vladinom predlogu zakona, jer znamo da je premijer više puta rekao da Srbiji, ako se nastavi ovakva politika prema rešavanju kosovskog pitanja, nije mesto u Evropskoj uniji, a nekoliko puta je izrazio i otvoreno neprijateljstvo prema ideji pristupa Evropskoj uniji i tesnih veza sa NATO? I na ovo pitanje nismo dobili adekvatan odgovor. Dao bih i vrlo konkretnu primedbu na član 43, koji glasi: Izmena predloga budžeta koji vrši Narodna skupština, odnosno skupština lokalne vlasti, mora biti u okviru maksimuma deficita utvrđenog u predlogu budžeta Vlade, odnosno nadležnog izvršnog organa lokalne vlasti. Ovo je pravna nebuloza. Kako jednim ovakvim zakonom može da se ograniči telo, odnosno organ koji vrši zakonodavnu vlast? Ograničenja Narodne skupštine, kao tela koje vrši zakonodavnu vlast, može da da samo Ustav. Ne znam ko je pisao ovaj zakon, ali očigledno da je deficitaran sa elementarnim pravničkim znanjima. Na kraju bih dao par komentara na član 45. Doveo sam ga u vezu sa članom 2, kada sam govorio o tački 1. i 2. ovog člana, gde se definišešta je fiskalna godina. ''Fiskalnom godinom smatra se period od dvanaest meseci, od 1. januara do 31. decembra kalendarske godine. Budžet se može doneti i za period od tri fiskalne godine''. Pa onda kaže u stavu 6: Vlada donosi odluku o privremenom finansiranju i daje saglasnost na odluku o privremenom finansijskom planu organizacije obaveznog socijalnog osiguranja'' itd. Šta ovo znači? Znači da se budžet može doneti za tri fiskalne godine, unapred za tri naredne godine, da Vlada može kontrolisati privremeno finansiranje. Dakle, vrh Vlade nam poručuje: izbori nam nisu potrebni, možemo da radimo šta hoćemo i ako zavedemo vanredno stanje imaćemo i budžet i privremeno finansiranje, a vi, gospodo narodni poslanici, radite i dalje svoj posao gubeći vreme u parlamentu. Gospodine predsedavajući, drugih deset minuta koji sleduju poslaničkoj grupi LDP iskoristio bih za davanje završne reči. Još jednom bih dao zamerku: zbog čega gospoda ministri nisu prisutni kada se raspravlja o ovako važnim pitanjima? Hvala.
Zahvaljujem, kolega Ranđeloviću. Određujem pauzu do 15.00 časova. Prvi govornik u 15.00 časova je kolega Zdravko Topalović, ovlašćeni predstavnik SRS.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo popodnevni rad. Pre nego što nastavimo, daću jedno obaveštenje. Prema članu 85. Poslovnika Narodne skupštine, produžićemo rad posle 18.00 časova, radi efikasnosti rada. Hvala na razumevanju i podršci. Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić, po Poslovniku. Ministar će malo zakasniti, morate imati razumevanja, obaveze su velike. Izvolite, gospodine Sekuliću.
Javljam se po čl. 225. i 226. Prvo moram da izrazim protest u ime SRS. O čemu ćemo da pričamo ovde? Spojili smo raspravu o više zakona, a nema nijednog ministra. Gospodin Velimir Ilić je došao, ispričao dve promene, otišao, ostali se ne pojavljuju. Prevashodno ću da kažem zašto sam izašao. Zvali su me građani da ukažem na zloupotrebe od strane gospodina Đilasa. Prikazuje se na televiziji jedna reportaža kako su u okolini Babušnice sletela jedna kola u jarak i odjedanput se pojavio gospodin Đilas i njegovo obezbeđenje od 15 telohranitelja, kamere su se odmah stvorile tu, on se naslonio na kola, ovi ostali kao pomažu nešto. Stvarno protestujem, ovo je već počela kampanja. Gospodin Đilas zloupotrebljava položaj. Zloupotrebljava televiziju da bi propagirao sebe i Demokratsku stranku na nesreći tog čoveka koji je sleteo s kolima. Sad ga kao njih 15 kao izvlače. Interesuje me odakle su se odjedanput stvorila reportažna kola i kamere da sve to snime? Plašim se, kakav je Đilas i to njegovo obezbeđenje, da su oni nekog namerno gurnuli u taj jarak, pa kao sada pomažu da budu dobročinitelji. Izvinjavam se, ali moram da ukažem jer ovo je stvarno sramota. Nemamo ministre u Skupštini, vređaju nas, Skupštinu, prevashodno građane Srbije, ali zato se na televiziji uredno prikazuje gospodin Đilas kako kao dobročinitelj pomaže nekome. Kakostekrenuli,verovatnoćega predložiti za humano delo u ovoj godini, ući će u anale. Ovo je stvarno flagrantno kršenje zakona i svega ostalog. Prvo vi, gospodine predsedavajući, dovedite vaše poslanike iz vladajuće koalicije i ministre koji treba da dođu tu, da saslušaju i kažu nešto, a ne da dođu na minut-dva i sada ćemo da čekamo dok oni kasne. Da nisu i oni otišli u Babušnicu da pomognu da se izvuku ta kola?
Hvala, gospodine Sekuliću. Razumljivo je kada se putuje da ide i televizija, pa su možda naišli. Očekujemo dolazak ministra. Molim za razumevanje. Reč ima narodni poslanik Zdravko Topalović, ovlašćeni predstavnik SRS. (Zdravko Topalović, sa mesta: Nema ministra.) Zaista vas molim, gospodine Topaloviću, da krenemo sa radom. Da li se još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Hvala. Obaveštavam vas da su saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe SRS, DSS-NS - dr Vojislav Koštunica, SPS i LDP. Preći ćemo na govor po redosledu narodnih poslanika. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Amdžad Migati.
Po članu 104. Gospodine potpredsedniče, vi stvarno sada vređate inteligenciju poslanika jer dva puta hoćete namerno da kršite Poslovnik. Kolega kada je govorio o tom neukusnom ponašanju ministra Đilasa, vi ste pravili kao razume se da mora da ima televizijske ekipe. Gde to ima? Kako može? Zašto gospodin Ilić nije došao sa ekipom? Nemojte tako. Drugo, vi znate, kada se otvara pretres mora da bude prisutan predstavnik Vlade jer mi ne razgovaramo međusobno nego sa predlagačem. Kako možete da počnete ako nema ovlašćenih predstavnika? Ne može to tako. Zašto sami sebi dozvoljavate da kršite, da nas vređate, ne znam šta više? Nemojte, držite se Poslovnika. Molim vas da budemo ozbiljni, da ministar pokaže da je ozbiljan ministar, da je Vlada ozbiljna vlada, da stvarno hoće u Skupštini da vidi kako su njihovi zakoni tu, a ne - mi smo vama predložili zakon, radite šta hoćete, boli nas briga, imamo većinu i usvojićemo zakon. Onda, hajde da skinemo tu tačku, ne moramo da diskutujemo, nego - donesete zakone, glasate kao većina i nikome ništa. Hvala.
Hvala, gospodine Migati. Razumem vaše kritike. Ministar stiže za nekoliko minuta, nećemo praviti novu pauzu, zato idemo po redosledu narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, poštovani predsedavajući, meni ne smeta što ministri nisu trenutno ovde. Mi danas usvajamo jedan set zakona, izmene poreskih zakona i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. Ono što je važno u ovom trenutku je Predlog zakona o izmenama Zakona o javnim putevima. Tu ću se najviše zadržati. Osnovno je pitanje za sve nas, pa i za građane Srbije: da li nam trebaju putevi? Onda, postavlja se drugo pitanje: kakvi nam trebaju putevi? I, što je još važno: zašto nam trebaju putevi? Prvo pitanje – da li nam trebaju putevi? – svi znamo da nam trebaju putevi, da Srbija ima dosta neizgrađene infrastrukture. Ono što je bitno – kakvi nam putevi trebaju? – trebaju nam dobri putevi. Zašto nam trebaju ti dobri putevi? Naravno, prvenstveno zbog građana Srbije, da se osete da žive u 21. veku, a onda, naravno, zbog razvoja privrede i sveukupno države Srbije. Da bismo imali dobre i kvalitetne puteve, to košta. Za to država treba da izdvoji sredstva. Postoji više načina, iz fondova iz kojih se izdvajaju sredstva za izgradnju i održavanje puteva, ali nažalost, a i na sreću, u proteklom periodu izgrađeno je dosta puteva iz raznih fondova, iz zajmova, kredita, ali budžetom nije bilo predviđeno održavanje. Da bismo imali dobre i kvalitetne puteve, moramo ih i održavati. Iz tog razloga se menja ovaj zakon o javnim putevima, u smislu da se iz već postojeće stope, koja se izdvaja za akcize, uveća procenat koji će se dati ''Putevima Srbije'', u smislu da dosadašnjih 10% od akcize, koja su koristili ''Putevi Srbije'', sada će biti 15%, a 2009. godine - 20%. Ovde je bitno naglasiti, zbog građana Srbije, da ovaj procenat izdvajanja iz akcize za puteve neće nanositi troškove građanima i, naravno, privrednim subjektima. Znači, ne uvećava se njihov trošak. Ovakvo rešenje će omogućiti da u sledećoj godini ''Putevi Srbije'' dobiju 12.058.000.000, a 2009. godine, kada ta stopa izdvajanja iz akcize bude 20%, 16.100.000.000 dinara. Osnovni cilj jeste bolje i kvalitetnije održavanje puteva, što je od interesa svih građana Srbije, posebno onih učesnika u saobraćaju koji te puteve redovno i koriste. Šta je osnovni cilj i šta je dobit ovakvog održavanja puteva? Naravno, pospešivanje privrede. Tamo gde ima puta - ima razvoja privrede, a tamo gde se razvija privreda - ima i zapošljavanja To je osnovni cilj i zadatak svih nas koji se bavimo politikom, jednostavno da stvorimo povoljan ambijent i klimu koja će omogućiti otvaranje novih radnih mesta. Koliko god da se nekome čini da se gradnjom putne infrastrukture ne dobija veliki broj novih radnih mesta, mislim da je obrnuto - upravo se gradnjom dobre infrastrukture stvaraju privrednički odnosi, razvijaju se privredni objekti, pored tih puteva stvaraju se novi privredni subjekti, a samim tim i zapošljava veliki broj ljudi. Da ne pričamo o komoditetu učesnika u saobraćaju i, naravno, stvaranju sveukupno normalnijeg ambijenta građanima Srbije. U krajnjoj liniji, kada smo donosili Ustav, rekli smo da ćemo se boriti za sveukupno ravnomerniji razvoj Srbije. Znamo da postoje delovi Srbije koji su slabo i slabije razvijeni. Putna infrastruktura je jedan od tih, naravno vrlo značajnih, faktora koji utiču na razvijenost određenih regiona. Što se tiče upravo tih nerazvijenih područja, Ministarstvo za infrastrukturu je u proteklom periodu učinilo dosta, izgrađeno je oko 300 kilometara puta, a ne znači da u narednom periodu ne treba uraditi i više. Da još jednom naglasim, zbog građana Srbije, izdvajanjem 15% od akcize za sledeću godinu i 20% u 2009. godini ne uvećava se akciza. To je vrlo važno. Znači, privredni subjekti i građani nemaju novi namet ili trošak što se tiče ovog izdvajanja za putnu infrastrukturu. Ostali poreski zakoni takođe i izmene i dopune ovih zakona omogućavaju i smanjuju troškove i čine da se u Srbiji napravi bolji privredni ambijent, a samim tim i veće zapošljavanje. Nadam se, kao što je Odbor za saobraćaj i veze jednoglasno doneo odluku i složio se da ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnim putevima treba usvojiti, da će tako učiniti i ovaj parlament, na zadovoljstvo svih nas poslanika, Vlade Republike Srbije i, što je najbitnije - građana Srbije. Hvala.
Hvala, gospodine Vučićeviću. Za reč se javio narodni poslanik Laslo Varga.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine, i to stav 1, prema kojem su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodin Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ovaj član Poslovnika je prekršio 10. decembra ove godine, kada je za ovom govornicom izjavio da je njegovo ministarstvo pripremilo informaciju sa predlogom zaključaka koja ide u Vladu u četvrtak, tj. juče, u kojoj se traži zaustavljanje privatizacije medija na jezicima nacionalnih manjina. (Predsedavajući: Gospodine Varga, izvinjavam se, vi to tražite povredu Poslovnika retroaktivno, od pre četiri dana? Upašćemo u nevolju ako budemo tako radili.) Ova povreda Poslovnika je učinjena praktično tog dana, ali su se posledice desile danas. Sada ću vam to objasniti. Gospodin ministar je to tada izjavio, juče je bila sednica Vlade, a danas se pojavio u "Politici" poziv za privatizaciju dva medija na jezicima nacionalnih manjina - Radija Bačka Topola i Radija Novi Bečej. Mislim da je ovo potpuno nepoštovanje Narodne skupštine jer je ministar, koji je gost u ovom domu, u obavezi da, kad izađe za ovu govornicu, govori istinu. Mislim da sam ja reklamirao povredu Poslovnika u skladu sa Poslovnikom i molim da se o ovoj povredi Poslovnika u Danu za glasanje Narodna skupština izjasni. Hvala.
Hvala, gospodine Varga. Reč ima narodni poslanik Zdravko Topalović, ovlašćeni predstavnik SRS. Izvolite.
Dame i gospodo, građani Srbije, moram da izrazim svoj protest. Ministar je sigurno računao s tim da je ovlašćeni predstavnik SRS do sada završio sa svojim govorom, ali to se nije desilo. Strpljivo smo sačekali ministra jer smatramo da je osnovni red da ministar bude tu kad se raspravlja o zakonu. Iznenadili ste me, gospodineCvetkoviću, bar ste vi od svih ministara, iako vrlo često kuđeni i napadani s moje strane, ali uvek ste bili tu i branili svoju opciju, za razliku od vojvode Miki Mausa koji je pobegao iz ove Skupštine brže nego što je došao u nju. Što se tiče izmena i dopuna Zakona o porezu na dobit preduzeća i Zakona o porezu na dohodak građana, imam samo jedan komentar – kasno Marko na Kosovo stiže. Zbog čega? Sa određenim izmenama i dopunama ste zakasnili. Obrazlažete da će usvajanjem ovog seta zakona doći do značajnog rasterećenja u samoj privredi. To jeste činjenica. Normalno je da s nižom stopom poreza dolazi do rasterećenja privrednih subjekata, ali privreda je toliko osiromašena da na prste jedne ruke možete izbrojati preduzeća koja danas u Srbiji ostvaruju dobit. Što se tiče ovog seta zakona, SRS je uputila dosta amandmana, kako i sami kažemo, u cilju da se ovi zakoni poboljšaju i da njihova primena u praksi bude bolja. Što se tiče izdataka koje uzimate u priznavanju u poreskom bilansu za poreske olakšice, ovim zakonom niste korigovali te izdatke za zdravstvene, obrazovne, humanitarne, verske, naučne, zaštitu čovekove sredine i to je ostalo na 3,5%. Mislim da ste taj procenat mogli da korigujete, da bi pravna lica imala poreske olakšice ne samo tri posto u odnosu na bruto dobit, već neki značajniji procenat, što bi bilo u redu. Verovatno znate za takav pozitivan primer, ne zemalja u okruženju, nemojte više nikada njih da uzimamo za primer jer nikada ne bih voleo da budemo ni poput Hrvatske ni poput BiH banana država. Mi, Srbija, težimo da budemo ozbiljna država. Uzmite za primer neke razvijene zemlje. Što se tiče prebijanja kapitalne dobiti sa kapitalnim gubitkom, to je sasvim u redu, ali ne treba ga ograničavati. Ovim zakonom ste pokušali to da ograničite na pet godina. Ranije je bilo deset godina. Sasvim je u redu bilo da prebijanje treba da traje dok god postoji disparitet, odnosno razlika između kapitalne dobiti i kapitalnog gubitka. Ne bi trebalo to ograničavati na neki vremenski rok, mada je deset godina, koliko je bilo predviđeno po starom zakonu, sasvim dovoljno da se dobit prebije sa kapitalnim gubitkom. Što se tiče zakona o taksama, SRS je stava, to znate, da sve uvek može da bude jevtinije, pa samim tim i administrativne takse, dakle da budu niže. Jedan deo nadležnosti nad taksama je bio na državnoj zajednici SCG. Sada te takse prelaze u nadležnost Republike Srbije. Samim tim što Srbija preuzima nadležnost nad tim taksama, one mogu da budu niže i to se sigurno neće drastično odraziti na punjenje budžeta što se tiče administrativnih taksi. Predlažete izglasavanje poreskih zakona, a moram ponovo da kažem da Poreska uprava nije dorasla tom zadatku. Zbog čega? Znate za brojne probleme, pre svega sporost, neefikasnost, često dugo čekate rešenja, dobijate vrlo neažurne podatke u poreskim upravama. Koliko god se ljutile kolege iz G17 plus, Poreska uprava je trenutno na nivou nekog njihovog političkog odbora. Sva rukovodeća načelnička mesta zauzimaju ljudi iz G17 plus. Evo konkretnog primera. U članu 53. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća kažete:''Uz poresku prijavu i poreski bilans, poreski obveznik je dužan da nadležnom poreskom organu dostavi i one finansijske izveštaje koje je dužan da podnese Narodnoj banci'', što je sasvim u redu, znači - bilans stanja, bilans uspeha, izveštaj o tokovima gotovine. Ali, u nastavku kažete: ''drugu dokumentaciju propisanu ovim zakonom, kao i dokumentaciju koju nadležni poreski organ zatraži u skladu sa propisima''. Tu dajete prostora poreskom službeniku da vam bude vrhovni sudija, bukvalno da vam traži svakakva dokumenta ako hoće da vam predmet vrati i da vam ne prihvati prijavu. Pogotovo ako mu niste simpatični. Ovo su sve primeri iz prakse. Znate i sami, umesto da pravimo podsticaj poreskim obveznicima, da budu toliko disciplinovani da bukvalno veseli uđu u Poresku upravu, znate kako naš čovek ulazi u Poresku upravu, pogotovo kad treba da podnese neku poresku prijavu –preplašen,zastrašen, neraspoložen, jer zna da ga uvek čeka neki službenik koji će mu ili tražiti dodatnu dokumentaciju ili mu neće pomoći da popuni poresku prijavu ili će ga neljubazno vratiti. Svi ovi zakoni koji se donose, koliko god imaju neke dobre aspekte, toliko padaju u primeni na takvim primerima. U analizi efekta ovog zakona kažete dageneralno predložene mere treba da stimulativno deluju na osnivanje novih privrednih subjekata. Da, ali samo ako se to odnosi konkretno i na smanjenje taksi ostalih opterećenja privrednih subjekata. Znate da svaki poreskizakon bukvalno padne u primeni zbog tih drugih opterećenja, pre svega zbog previsokih taksi, od otvaranja preduzeća pa nadalje, pogotovo lokalnih taksi, koje uzima lokalna samouprava, bez obzira ko je na vlasti. Pogledajte primer grada Beograda, od prve do pete-šeste zone, takse za isticanje firmi jesu visoke. Pored ovih zakona, za koje kažete da treba da budu podsticaj za otvaranje novih privrednih subjekata, imate s druge strane i takse koje su vrlo opterećujuće na sve te druge zakone. Što se tiče samog poreza na dohodak građana, smatramo da i dalje sva izdvajanja po osnovu zarada jesu visoka. Ovde nije bilo priča, nije bilo izmena i dopuna zakona o drugim izdvajanjima iz zarada. Što se tiče poreza na dohodak, sa 14% na 10% jeste korektno, s tim što ste napravili možda jedan propust kod zaposlenih. Moramo biti principijelni. Kod lica koja ostvaruju godišnji dohodak na nivou od milion dinara, pazite, tu se uzima fiksna osnovica 100.000 dinara, koliko ste predvideli članom ovog zakona, pa još jedan procenat. Znači da je daleko povlašćeniji ko ima prihod od pet miliona dinara nego milion dinara. Videćete u samoj primeni, treba to da objasnite, biće jedna kategorija ljudi koja ostvaruje taj dohodak oštećena. U svakom slučaju, vidimo da ste predvideli i podsticaje za nerazvijena područja u Srbiji. Tu treba pokazati maksimalnu doslednost i ne ulagati u neka privredna područja koja smatraju da su oštećena malim izdvajanjima u budžetu. Tu se otvara niz mogućnosti zloupotreba oko ulaganja. Dajete poreski podsticaj da se ne plaća porez na dobit, a s druge strane to pravno lice obavezujete da zaposli 100 radnika. Normalno, mi se zalažemo za veću zaposlenost, ali zamislite koliko će to pravno lice raditi ako svakog meseca, znate i sami, za 100 radnika, kako-tako, bez obzira na uslove privređivanja, mora da obezbedi zaradu, što i treba. Pažljivo razmotrite sve ove amandmane. Urađeni su vrlo studiozno u nameri da poboljšaju set poreskih zakona, da se određene takse snize da bi stanovništvo moglo da podnese i ovako visoke takse, jer znate da je najširi sloj građana i ovim taksama opterećen.
Hvala, gospodine Topaloviću. Reč ima narodni poslanik Milena Stanković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, izvinjavam se što ću na trenutak prekinuti diskusiju. Javila sam se po članu 225: "Narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika". Obaveštavam vas da Narodna skupština još uvek nije formirala nadzorni odbor koji je obavezna da formira po Zakonu o izboru narodnih poslanika. To je organ čiji je zadatak da prati predizborne aktivnosti i ukazuje na eventualne nepravilnosti u postupanju političkih stranaka, kandidata i drugih učesnika u izbornom postupku, kontroliše postupanje sredstava javnog obaveštavanja u primeni odredaba ovog zakona, predlaže mere za poštovanje jednakosti svih kandidata, postoji radi zaštite moralnog integriteta ličnosti kandidata i koji upozorava na postupke političkih stranaka, organa uprave, kandidata i sredstava javnog obaveštavanja kojima se ometa izborna kampanja i ugrožava jednakost prava svih kandidata. Nisam se slučajno javila za reč. Upravo je Skupština telo koje imenuje nadzorni odbor. Dakle, nadzorni odbor ima deset članova, od čega polovinu imenuje Narodna skupština Republike Srbije, na predlog Vlade, a drugu polovinu na predlog poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini. U ovom trenutku taj organ još uvek ne postoji i posledice njegovog nepostojanja se osećaju. Kandidat LDP-a se, to je bilo karakteristično i u predizbornoj kampanji, ali se pojačava sada u izbornoj kampanji koja se zahuktava, najstrašnije vređa i napada kroz mafijaške medije, od strane mafijaša. Nepostojanje ovakvog organa samo znači i dalju mogućnost da se takve stvari događaju. LDP se zaista iskreno zalaže za fer utakmicu. Mi sa tim nemamo nikakav problem. Od vas, poslanika u ovom parlamentu, kolega, tražim da insistirate na formiranju ovog organa jer time štitimo sve kandidate, ne samo kandidata LDP, ali i potvrđujemo da je naš vrhunski imperativ fer-plej i uvažavanje i poštovanje tih osnovnih demokratskih principa. Molim vas, kolege, da nas u ovome podržite. Mi ćemo insistirati na tome da ovaj organ bude formiran iako i u prethodnim izbornim kampanjama nije bio formiran, iako su i prethodne izborne kampanje bile vrlo prljave, i želimo da ova kampanja bude drugačija od svih ostalih. Na tome ćemo insistirati. Hvala.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić, ovlašćeni predstavnik SPS. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, pre nego što bilo šta kažem o tačkama koje su na dnevnom redu, ne odnosi se ovo na ministra i njegove saradnike, odnosi se na većinu, nije dobro da se spajaju određene tačke dnevnog reda koje jedna sa drugom nemaju neke logične veze. Onda su poslanici uskraćeni da mogu u kontinuitetu da govore o različitim aspektima, da predlažu izmene i dopune, jer se radi o različitim materijama. Kada je u pitanju ovaj ekonomski set zakona, dobro je da zajedno uz budžet, zapravo mu to i pripada kao sastavni deo usvajanja budžeta, budu data i ovakva zakonska rešenja. Mislim da je odluka o tome da se donese poseban zakon o budžetskom sistemu kao jedinstveni zakon dobro rešenje, jer celovito propisuje način planiranja, donošenja i implementacije budžeta, tako da ne stvara zabunu oko raznih izmena i dopuna koje posle stvaraju teške implikacije u sprovođenju ili tumačenju određenih zakonskih propisa i nedovoljno razumevanje. Mislim da je dobro da su, veoma često se o tome razgovaralo i u raspravi povodom budžeta, sredstva kod pravnih lica koja nemaju status direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava, kao što su agencije, komisije, razna regulatorna tela itd., sada uvrštena u proces planiranja, donošenja i praćenja budžetskog trošenja, tako da se na određen način stvara kontrola praćenja troškova i ovih korisnika sredstava. Dosta je reči bilo i oko načina planiranja, posebno utroška sredstava iz Nacionalnog investicionog plana i nepotrebnog preuzimanja odgovornosti Vlade Republike Srbije o načinu trošenja tih sredstava. Konačno, budžetskim sistemom se predviđa da će ova sredstva biti uvedena u sistem programskog praćenja utroška ovakvih sredstava. Takođe, spisak onih koji troše, da li su to direktni ili indirektni korisnici sredstava, pruža šansu da se ima bolji uvid i kontrola nad trošenjem sredstava budžeta i uvodi se poseban način budžetske discipline, tim pre što je predviđena budžetska inspekcija koja će moći da prati sprovođenje i tokove budžeta. Pokušaj da se srednjoročno ili na tri godine, ne kroz Memorandum, nego budžetski, planiraju prihodi, rashodi i eventualno trošenje je dobra ideja. Međutim, ekonomija ove zemlje se nalazi pred dosta velikim izazovima, neizvesnošću i problemima, tako da se bojim da će u procesu sprovođenja budžeta ili ispravki koje se donose kroz godine imati dosta velike razlike u odnosu na ciljeve koji se budu postavili u takvom jednom trogodišnjem planiranju budžetskih prihoda i rashoda. Zakoni o porezu na dohodak građana i porezu na dobit preduzeća uvode novine. Novina je da se kroz određenu proceduru i uz saglasnost Ministarstva može obezbediti razlika u fiskalnoj i kalendarskoj godini. Zbog specifičnosti poslova kojima se određena privredna društva i određeni privredni subjekti bave, pruža im se mogućnost da realnije iskazuju svoje rezultate, svoja trošenja i obaveze koje moraju da izvrše, s tim što je to produženo na pet godina, a što takođe liči na logično rešenje. Skakanjem iz jednog na drugi sistem obračuna mogu da se naprave određene malverzacije koje teško mogu na pravi način da se kontrolišu. Materija oko utvrđivanja i naplate poreza na kapitalni dobitak se detaljno razrađuje. Umesto dosadašnjeg plaćanja na svaku transakciju, pre svega kada je u pitanju promet hartija od vrednosti, to se svodi na godišnji nivo i pruža se mogućnost da se kapitalni gubitak može kompenzirati sa kapitalnim gubicima i olakšava mogućnost da se na duži rok, bez posebnog opterećenja, određene obaveze lakše izvršavaju nego što je to bilo do sada. Intencija Zakona o porezu na dohodak građana je da stimuliše tržišne hartije od vrednosti, gde se porez na ovakve transakcije smanjuje sa 20% na 10 %. Nažalost, naše tržište hartija od vrednosti je tek u povoju. Lično smatram da efekti ovakvog jednog projekta mogu da se očekuju na duži rok. Neophodna je prateća afirmacija jednog ovakvog poteza Vlade, kako bi svi korisnici mogli dobro da shvate šta to zapravo znači. Pojednostavljuje proceduru, obračun kapitalnog dobitka na godinu dana, znači da se teret obveznika reši, prenese, isplati. Međutim, s obzirom naimovinsko stanje poreskih obveznika, teret se prenosi na jedno davanje i to može da bude na određeni način problem u odnosu na dosadašnji način plaćanja prilikom tih transakcija u trenutku kada se taj poslovni događaj, da ga tako nazovem, desi. Pokušaj da se oslobode davanja na katastarski prihod u poljoprivredi za naredne dve godine, za 2008. i 2009. godinu, rekao bih da je više potez od koga se ne očekuju rezultati, ne posebno rezultati u smislu da će poljoprivrednici moći iz tih nazovi ušteda da investiraju, kapitalizuju i obezbeđuju bolju materijalnu poziciju za razvoj tog poljoprivrednog domaćinstva, jer svi znamo da su ti porezi minorni, da su veoma mali, da čak i dalja procedura oslobađanja poreza poljoprivrednih domaćinstava na taj katastarski prihod od 14% na 10% takođe ne oslobađa masu sredstava koja bi mogla približno da obezbedi bolju materijalnu poziciju i razvoj poljoprivrede. Poljoprivredi u ovoj zemlji, kao jednoj od ozbiljnih šansi za razvoj i perspektivu razvoja Srbije, potrebna su mnogo veća izdvajanja, mnogo veće stimulacije, jeftini krediti, potrebne su subvencije i posebna politika u poljoprivredi, potrebna su posebna državna ulaganja u krupne infrastrukturne objekte, a posebno kada je u pitanju navodnjavanje. Da ne širim temu, ali radi se o resursu koji je šansa ove zemlje. Na tom planu i Ministarstvo poljoprivrede, ali i Vlada Republike Srbije mora pred parlamentom, ali i u javnosti, u ekonomskom programu da napravi poteze koji će se i te kako više vratiti kao rezultat nego što to ovakvim potezima činimo. Takođe, oporezivanje dohotka građana po stopi od 10% na oporezivi deo, na iznos do milion dinara od 10% i na iznos od preko milion i po oporezivog dela na 15%, u proceduri je vrlo jednostavan da se uradi. To pojednostavljuje proceduru i za onoga ko je obveznik i posebno za poreske organe koji taj posao rade, ali krije opasnost od većeg zahvatanja nego što je način obračuna poreza kakav je do sada bio. Mislim da je Zakon o taksama tehnički zakon koji samo prihvata ingerencije u pogledu taksi koje je državna zajednica, posebno u inostranstvu, pri našim predstavništvima, ambasadama itd., imala kao obavezu da prikuplja taksene prihode za poslove koje obavlja. Naravno da je to sada obaveza i pravo Republike Srbije, kao samostalne države, ali mislim da je, takođe, malo objašnjeno koji su to jednostavni a koji su komplikovani poslovi i da li je jednako izmerena sa aspekta složenosti, pre svega, ta procedura. Ovaj narod je uvek izdvajao kada su u pitanju krupni infrastrukturni objekti. Mislim da neće naići na neko posebno negodovanje ovo povećanje akcize na 10%, odnosno 15%, odnosno 20%. Međutim, narod nema dovoljno poverenja u obećanja. Bojim se da su se te pare veoma često trošile u kontinuitetu, ne kažem sada u poslednjim godinama, za raznorazne izborne propagande, za pravljenje nepotrebnih lokalnih puteva, za krpljenje ulica ili ponavljanja asfaltiranja ulica koje su bile prošle godine asfaltirane, u cilju pridobijanja glasača. Mislim da ovakav jedan potez, koji će svakako biti podržan, treba da bude propraćen programski, da konačno znamo kada će se Koridor 10 rešiti, da konačno znamo šta će se s tim dodatnim sredstvima uraditi, da se odrede prioriteti koji su neophodni u ovoj zemlji. Džaba nam i grinfild investicije, i razvoj određenih firmi, džaba nam i novi programi – ako nemamo infrastrukturu i puteve, mi mnoge privredne grane dovodimo u rizik, zaobilaze nas zemlje iz okruženja, a u isto vreme postajemo potpuno neatraktivni partneri zemljama u okruženju. Jer, logistika je veoma značajan činilac u uslovima koje treba da ispunimo da bismo prema partnerima ispunjavali obaveze koje imamo. Molim da preostalo vreme iskoristim na kraju. Hvala.
Hvala, gospodine Nikoliću. Da li se još neko od predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Drugih deset minuta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, između ostalih zakona, imamo i zakon o budžetskom sistemu...
Gospodine Arsiću, izvinjavam se – ovlašćeni predstavnik SRS. Izvinite, molim vas.
U redu je, možda ipak i za vas ima malo nade.
Možda ćete glasati za opštinu Kostolac?
Znači, zakon o budžetskom sistemu koji je 2001. godine donela Skupština na predlog tadašnjeg ministra u Vladi Republike Srbije Božidara Đelića doživeo je niz promena. Sve te promene koje su se dešavale od početka do sada uglavnom su išle u smeru jeftinog politikantstva i dešavale su se pred nekakve izbore, tako da smo tokom 2006. godine imali izmene i dopune Zakona o budžetskom sistemu. Tada je uvedena nova klasifikacija koja se zove Nacionalni investicioni plan, pa je, recimo, tadašnji ministar finansija mogao da koristi taj nacionalni investicioni plan u svrhu kampanje za svoju političku stranku za predstojeće izbore. Kada se pogleda takav zakon o budžetskom sistemu i ovaj novi, nema tu ničeg novog u pravom smislu reči, nego se ponovo mogu videti ti jeftini politikantski marketinški potezi koji očigledno imaju neku svrhu, ne samo ovu kada je u pitanju budžetski sistem, nego i da se nešto predstavi. Međutim, postavljam sad jedno pitanje - zašto od građana Srbije stalno nešto krijemo, stalno imamo želju da na neki način prevarimo i poslanike i građane kada je u pitanju budžet? Kažemo da je zakon o budžetu jedan od najvažnijih zakona koje Skupština donosi. Verujem da je tako, međutim, i zakon o budžetskom sistemu je isto toliko važan, jer on opredeljuje i označava kako se troši budžet Republike Srbije, a ono što je najvažnije, zakonom o budžetskom sistemu možemo konačno da utvrdimo koliki je budžet. Međutim, evo sada i u ovom predlogu zakona, očigledno je da neko ima želju da sakrije pravu vrednost budžeta Republike Srbije. To se vidi već u članu 2. tačka 7: ''Sopstveni prihodi su prihodi koji zakonom nisu utvrđeni kao javni, a koje svojim aktivnostima, odnosno prodajom robe i vršenjem usluga, u skladu sa zakonom, ostvare direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava i sredstava organizacija obaveznog socijalnog osiguranja...''. Ovaj prvi deo tačke 7. je potpuno korektan, ali nastavak koji sledi kaže: ''... kao i deo javnih prihoda koji se u skladu sa zakonom iskazuju kao sopstveni (namenski) prihodi''. Dame i gospodo narodni poslanici, to je onaj deo budžeta Republike Srbije koji, kada kaže ministar - vama je budžet 649.000.000.000 - i pokaže prihodnu stranu, ne računa te sopstvene prihode koji su javni, ali su posebnim zakonom strogo namenski. Tako da imamo sada još oko, čini mi se, sedamdeset milijardi dinara, koji se vode kao sopstveni prihod i oni nisu budžet Republike Srbije. Pa, to ne može. Prihodna i rashodna strana budžeta moraju da budu potpuno identične. Svaki prihod koji se ostvari je javni prihod. U tome i jeste problem, tu i dolazimo do onog problema koji je nastao kada je u pitanju Zakon o finansiranju političkih stranaka. Dakle, šta je to budžet? Prihodna strana ili rashodna strana? Šta je prihodna strana? Sopstveni prihodi gde su uračunati svi javni prihodi ili javni prihodi bez sopstvenih prihoda? Šta je budžet? Ili ono što se na kraju potroši? Na to pitanje ministar još uvek nije odgovorio, do dana današnjeg. Dalje, kada sam otpočeo priču sa jeftinim politikantstvom, vidimo da su u zakonu o budžetskom sistemu date dve posebne definicije. U članu 2. stav 1. tačka 34. kaže: ''Razvojna pomoć Evropske unije je namenski bespovratan prihod, koji se ostvaruje na osnovu međunarodne razvojne saradnje između Republike Srbije i Evropske unije''. To je sada posebno označeno mada je moglo da se prikaže kao najobičnija donacija, što u stvari jeste. A od onih šest i po ili sedam milijardi dolara, koliko ste rekli da ćete, kada smenite Miloševića, da dobijete pomoć, ne znam ni da li ste jednu milijardu dovukli u Srbiju za ovih sedam godina. Međutim, ima tu još jedna stavka, isti član, isti stav, samo tačka 35: ''Kofinansiranje razvojnog programa Evropske unije..''. Zašto lepo ne napišete da nam za taj program Evropska unija odredi banku, odredi uslove, odredi šta ćemo da radimo, odredi sa kim ćemo da radimo i odredi kako ćemo da radimo, a mi ćemo sve to našim novcem da platimo. Je l' to naravno? Znate šta, kada je novac moj, ja određujem kako ću da ga trošim, niko drugi ne treba da mi popuje, ne trebaju savetnici. Ili vama možda trebaju, ali ne zato što ne znate, nego zato da lakše promuljate a da ovi dođu do para. A sad, da vas pitam još jedno kada je u pitanju EU. Do pre nekoliko dana EU otvoreno poziva na nezavisnost Kosova. Da li vi to prodajete Kosovo? Da li to radite? Ne treba nam novac od država koje nam otimaju teritorije. Ne treba nam novac od država koje učestvuju u genocidu nad srpskim narodom. Ne treba. Da li se to možda kupuje? Da li se kupuje dostojanstvo jednog naroda? Je l' hoćete da prodate jedan narod? Šta hoćete? Evo sad i u novinama vidimo, odložiće možda to do okončanja predsedničkih izbora, ne bi da smetaju Tadiću, predsedniku DS, jer znaju da Kosovo može da bude priznato i nezavisno samo ukoliko Tadić bude predsednik Srbije. Vi im ovakvim zakonima čak i pomažete u tome. Kada su u pitanju budžetske inspekcije, to su male i šarene laže. Budžetska inspekcija na republičkom nivou, takva je kakva je, možda bi trebalo da bude i bolja, ali je jedini republički organ i jedini organ koji bi trebalo da se bavi trošenjem javnih prihoda. I potpuno je bespredmetno voditi lokalne budžetske inspekcije i budžetske inspekcije autonomne pokrajine. I to je jedno kukavičje jaje koje Ministarstvo finansija uvaljuje lokalnim samoupravama, jer ih sa jedne strane guši u prihodima koje ostvaruju, u masi novca koju treba da opredele za plate jer preuzimaju sve veći i veći deo nadležnosti Republike, a s druge strane, još više im dajemo obaveza, pa se dovodi u pitanje kako da lokalne samouprave ispune sve ove obaveze. Znači, napravite tu budžetsku inspekciju na nivou Republike kako treba. O tome kako ova ovakva sada radi, kako budžetski inspektori sada rade, malo više ćemo u pojedinostima, ali nemojte više opterećivati lokalne samouprave jer je to i besmisleno. Koga će da kontroliše taj budžetski inspektor u jednoj lokalnoj samoupravi? Ko je izvršilac budžeta u lokalnoj samoupravi? – predsednik opštine. Ko imenuje budžetskog inspektora? – načelnik opštinske uprave. Ko postavlja načelnika opštinske uprave? – predsednik opštine. Koga će on da kontroliše, samoga sebe? Zašto onda imamo Državnu revizorsku instituciju ako ćemo da pravimo i paralelne organe koji će da kontrolišu trošenje budžetskih sredstava? Članom 23. Predloga zakona kaže se koji su to budžetski prihodi Republike Srbije. Kaže se – 1) porezi u delu utvrđenom zakonom: porez na dodatu vrednost, akcize, porez na dohodak, porez na dobit, porez na upotrebu, držanje i nošenje određenih dobara, porez na međunarodnu trgovinu - carine, 2) takse: republičke administrativne i sudske takse... Zašto to ne napišete lepo u budžetu? Zašto i u predlozima zakona o budžetu nemamo lepo iskazane vrednosti, po kom osnovu sve Republika dobija sredstva? Jer, sada imamo situaciju da nam, evo, pravosudni organi ponovo štrajkuju. Zašto ne bismo znali koliko pravosudni organi ostvaruju budžetskih prihoda na osnovu naplaćenih sudskih taksi? Kolike su republičke administrativne takse? Zašto to sve prikazujete u jednoj masi kada je od različitih organa prikupljeno? Nema problema, član 23. nije loš član, samo ga primenite onako kao što ste ga napisali u Predlogu zakona o budžetu, odnosno u zakonu o budžetu. Nemojte više, kada predlažete zakon o budžetu, da se igramo šta je to finansijska imovina, šta je nefinansijska imovina, šta su primanja i zaduživanja od finansijske imovine. Nemojte to da uvaljujete narodnim poslanicima i nemojte o tome da prodajete priču građanima. Finansijska imovina su hartije od vrednosti koje emituje Republika Srbija i krediti koje će Republike Srbija da podigne da bi neko primao visoke plate. Završavam, onom koji je stavio u Predlog zakona da budžet može da se donese za tri godine postavljam pitanje da li je pri zdravoj pameti, jer je i ovaj budžet, koji je pravljen za 2008. godinu, u roku od 10 dana dva puta puštan u proceduru i vraćan. Baš me interesuje kako mislite da napravite budžet za tri godine kada niste u stanju samo za jednu. Da vas podsetim, od 2001. godine samo jedan jedini budžet nije imao rebalans, samo jedan jedini - to je ovaj za 2007. godinu - a zašto? - zato što je donet u junu. Niste vi u stanju da planirate budžet ni za godinu dana, a kamoli za tri godine.
Da li se još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Ima reč, po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović, potpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije. Izvolite, gospođice Jovanović.
Gospodine Albijaniću, dame i gospodo narodni poslanici, raspisivanjem izbora za predsednika Srbije i posle sednice RIK-a koja je sinoć završena propisani su obrasci za podnošenje kandidatura političkih stranaka za kandidate za predsednika. Centralna otadžbinska uprava SRS je na danas održanoj sednici jednoglasno odlučila da kandidat naše stranke za predsednika bude zamenik predsednika SRS gospodin Tomislav Nikolić. Mi, apsolutno svesni činjenice da će 20. januara da se odlučuje kuda i kojim putem treba da ide Srbija, da se odlučuje o tome da li... U čemu je problem, kolega?
Molim vas, omogućite gospođici Jovanović da iznese svoj stav.
Meni ne smeta, zaista. Hoću da govorim o ozbiljnoj stvari koja može i vas da se tiče iako vaš kandidat Boris Tadić nema nikakve šanse u izbornoj trci sa Tomom Nikolićem. Govoriću o jednom tehničkom problemu koji je zaista odraz bezobrazluka i nepoštovanja Narodne skupštine i organa za sprovođenje izbora i učesnika na izborima od strane jednog pojedinca. Dakle, mi smo otpočeli sa ovim predizbornim radnjama koje je utvrdio RIK. Sutra i prekosutra u svim opštinskim odborima SRS u Srbiji organizuje se dolazak službenika službi pisarnica iz opštinskih sudova kako bi građani koji žele da svojim potpisom overenim kod suda daju podršku za kandidaturu gospodina Nikolića to mogli da urade. Smatrali smo, pošto smo odgovorni ljudi i stranka koja uvek nastoji da najperfektnije i na najdemokratskiji način učestvuje i organizuje se u izbornim ciklusima i u ovim radnjama, da to treba da uradimo u subotu i u nedelju, zato što, i sami znate, isti je slučaj i kada se učestvuje na republičkim izborima, posao koji zahteva angažovanje tih ljudi, stranačke infrastrukture i pre svega građana koji žele, a ja sam uverena u ogromnom broju i da podrže kandidaturu Tome Nikolića, kao što će glasati u najvećoj meri za njega 20. januara. Nigde nije bilo problema na poziv poslanika, mojih uvaženih kolega srpskih radikala, koji su, baš kao i ja, predsednici okružnih ili opštinskih odbora,osim u jednom gradu, odnosno u Pirotu. U tom gradu je neki kadar DS ili možda G17 plus, gospodine Albijaniću, koji je predsednik opštinskog suda, rešio je da bude pametniji od ostalih. Sad vidite. Jutros, na putu iz Kragujevca do Beograda, znajući, pošto je to ujedno bioi predlog Okružnog i Gradskog odbora naše stranke koji sam uputila danas Centralnoj otadžbinskoj upravi i kasnije je, kao što ste čuli, prihvaćeno da Toma Nikolić bude naš predsednički kandidat, preventivno dakle, u sklopu svih tih obaveza, telefonom sam pozvala predsednika Opštinskog suda u Kragujevcu, gospodina Žarka Stevanovića. On, kao odgovoran čovek, kao i ljudi koji rade u službi pisarnice, koji znaju šta im valja činiti kada se u državi raspišu izbori - stave se na raspolaganje onim kandidatima i političkim strankama koje hoće da učestvuju u izbornom procesu, i kao što sam ja to uradila i dobila potvrdan odgovor, i zaista, zahvaljujem se na saradnji gospodinu Stevanoviću u Kragujevcu, Žarku, ne Veroljubu, nego predsedniku Suda. Gleda me kolega Vučićević, pa ja zbog toga to kažem, znate. Ne vidim da li je normalno da u celoj Srbiji svi predsednici opštinskih sudova u našoj zemlji imaju jedan racionalan i razuman stav prema ovom pitanju - da angažuju, jer ti ljudi dobijaju nadoknadu za svoj rad van radnog vremena, za posao koji za njih nije mali, ali koji svi obavljaju profesionalno i perfektno... (Predsedavajući: Teče vreme.) Teče vreme, gospodine Albijaniću, ali vas baš briga, vi nemate predsedničkog kandidata, mada znam da ćete glasati za Tomu Nikolića. (Predsedavajući: Kako nemamo? Nemojte, molim vas.) Nema veze, morate i vi negde da odete i da date svoj potpis podrške za našeg kandidata, a niste u Pirotu, i onda vas baš briga za problem iz Pirota. Kako će onda građani u Pirotu to da urade sutra ili prekosutra? Dakle, ja ovim putem želim, ne znam kako se taj čovek zove, da mu kažem da se urazumi i da ne glumi nešto što ne treba da glumi, jer normalni ljudi, predsednici sudova u našoj zemlji, kao i službenici, žele da urade ovaj deo posla koji se od njih očekuje, a onda da puste građanima da odlučuju na izborima, nama političarima da vodimo kampanju do 20. januara. Opet ponavljam, uverena sam da i bez obzira na to što samo u jednom gradu postoji taj problem, i u Pirotu, u Kragujevcu, u Beogradu, u Novom Sadu, u Nišu, u Vranju, svuda i na svakom mestu će pobediti kandidat SRS Tomislav Nikolić. Hvala.
Idemo po redosledu govornika. Prvi se za reč javio narodni poslanik Milorad Belić, a zatim narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite, gospodine Beliću. Gospodine Jojiću, vi ste četvrti, uz razumevanje drugih, nisam gospodina Jojića stavio na vreme na spisak, a rekao je još kod prošle tačke.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo, gospodine potpredsedniče, gospodo ministri, moj uvaženi kolega iz poslaničkog kluba DSS-NS dr Vladan Vučićević je rekao ono što je najznačajnije o izmenama Zakona o javnim putevima, o čemu ću ja nešto više reći, prosto radi vas koji sedite ovde i kojima su potrebne još neke informacije i, naravno, najviše radi građana koji nas gledaju. Ono što je gospodin Vučićević rekao mislim da je najznačajnije, a to je, pre svega, da neće doći do dodatnog opterećenja na budžet građana, što je obično bila primedba onih koji nisu najbolje upućeni u to šta su akcize i na koji će načindoći do promena u ovom predloženom zakonu o javnim putevima, a isto tako, koliko će taj iznos biti u 2008. odnosno 2009. godini. Dao bih samo nekoliko kratkih napomena. Pre svega, da vas podsetim, dok je Republička direkcija za puteve u toj formi poslovala, u nekoliko navrata je došlo do rebalansa budžeta koji je značajno uticao na smanjenje sredstava koja su korišćena iz budžeta. Tako da je u 2004. godini taj iznos smanjen za 3,6 milijardi, u 2005. godini za 3,1 milijardu, a u 2006. godini, kada je i počela zakonska odredba da se iz akciza takođe dodatna sredstva obezbeđuju Putevima Srbije, iz budžeta Srbije uplaćeno je 1,57 milijardi. Akcize su, dakle, kao ovaj vid finansiranja rekoh od 2006. godine, obezbedile Putevima Srbije 5,2 milijarde, ali je zbog obaveza PDV koje je JP Putevi Srbije uplatilo državi u iznosu od pet milijardi onda jasno da je tu otprilike i prihod i rashod bio identičan, a da zato i nije bilo sredstava i mogućnosti da se dodatna sredstva koriste i za održavanje magistralnih i regionalnih puteva. Naravno, u ovoj godini je preduzeće Putevi Srbije dostavilo na vreme svoj program rada, svoja finansijska potraživanja, a Vlada Republike Srbije je usvojila taj program rada i to je bilo objavljeno u "Službenom glasniku". Trebalo je da se iz budžeta povuku sredstva u iznosu od pet milijardi, što nije urađeno, i iz tih razloga smo prinuđeni da ovde, u toku ove rasprave, izglasamo i predloženi zakon o izmenama Zakona o javnim putevima. Treba reći da se na ime rehabilitacije, kako se to stručno kaže, izgradnje puteva, a po osnovu podignutih kredita, odnosno na ime te stavke, treba izdvojiti oko dvesta miliona evra, a da na ime održavanja magistralnih i regionalnih puteva u nepredviđenim okolnostima, kao što je to bio slučaj poplave, klizišta, srušeni mostovi, u 2005. godini, u 2006. godini taj iznos je čak oko pedeset miliona evra. Dakle, uz ove dve vrlo bitne opterećujuće stavke treba napomenuti da su i tzv. nepredviđeni radovi koji su posledica naloga Republičke inspekcije za javne puteve i saobraćajne policije, a takođe po tom osnovu je u 2006. godini uloženo oko osamdeset miliona evra. Sve su to razlozi zbog kojih zaista najozbiljnije moramo shvatiti o kakvom problemu se radi, a naravno da svi želimo, što se tiče saobraćaja na magistralnim i regionalnim putevima, da se odvija krajnje bezbedno i nesmetano, da se ne ugrožava likvidnost strateški veoma značajnog JP Putevi Srbije, i naravno ne treba zaboraviti brojne izvođače radova koji, kao ozebao Sunce, čekaju šta ćemo mi ovde uraditi, naravno radi dugova prema tim izvođačima. Iz tih razloga ne sumnjam da će svi poslanici u Danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona, a naravno DSS, odnosno poslanički klub DSS - NS će dati svoj glas ovom predlogu zakona. Hvala.
Hvala, gospodine Beliću. Reč ima narodni poslanik Vidoje Jovanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo set poreskih zakona - zakon o budžetskom sistemu, zatim zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Zakona o porezu na dobit preduzeća, Zakona o administrativnim taksama, zakon o izmeni Zakona o javnim putevima. Kada je u pitanju zakon o budžetskom sistemu, on ima za cilj unapređenje budžetskog sistema, posebno u delu planiranja, pripreme, donošenja i izvršenja, kao i kontrole donošenja budžeta. Znamo da budžetski sistem čine budžet Republike Srbije, budžet lokalne vlasti i finansijski planovi, u stvari organizacija obaveznog socijalnog osiguranja. Osnovni budžetski cilj koji je postavljen u zakonu o budžetu Republike Srbije jeste makroekonomska stabilnost, niska inflacija i ekonomski razvoj. Kada je u pitanju zakon o budžetu Republike Srbije, bilo je ovde ovih dana reči i da je to razvojni budžet. Bilo je tu i suprotnih stavova i mišljenja. Nadam se da će jedan određen broj amandmana koji su podneti na zakon o budžetu Republike Srbije sigurno biti i usvojen, sve u smislu i u pravcu da određeni korisnici budžetskih sredstava budu adekvatno planirani za izvršenje svojih aktivnosti i zadataka. Ovim zakonom o budžetskom sistemu utvrđena je kalendarska godina. Moram da istaknem da rok za donošenje republičkog budžeta teče od 1. aprila do 15. decembra. Mi smo u obavezi da do 15. decembra donesemo republički budžet. Iskreno rečeno, sumnjam da ćemo uspeti da ga donesemo, s obzirom da predstoji razmatranje amandmana na zakon o budžetu Republike Srbije, dok obaveze lokalnih samouprava jesu da svoje lokalne budžete donesu od 15. juna do 25. decembra. Iskustva su nam dobro poznata. Mi smo budžet Republike Srbije za 2007. godinu doneli u junu mesecu. Imali smo zakon o budžetskom sistemu i jednostavno smo ga prekršili. Moram da postavim pitanje da li će ovaj zakon, koji će sigurno biti donet u ovom najvišem domu, biti poštovan od svih subjekata. Ja izražavam sumnju. Sigurno će ga poštovati lokalne samouprave i drugi korisnici, ali to sigurno neće činiti Vlada, odnosno ministarstva, jer to su pokazali upravo na donošenju budžeta za 2007. godinu, kada smo izgubili korak pre svega u mnogim investicijama, izgubili smo građevinsku sezonu i izgubili smo što se tiče ekonomskog razvoja Srbije koja se nalazi u veoma teškoj situaciji. Posebno želim da ukažem, kada je u pitanju zakon o budžetskom sistemu, na član 25. On se pre svega odnosi na finansiranje nadležnosti jedinica lokalne samouprave. U tom članu su nabrojane nadležnosti jedinica lokalne samouprave i to pre svega porez na dohodak građana, porez na imovinu, porez na nasleđe i poklon, neću da nabrajam sve, donacije i transferi. Moram da istaknem i jedno neslaganje i jednu primedbu u delu poveravanja nadležnosti kada su u pitanju prihodi lokalne samouprave. Postavlja se pitanje razvijenosti lokalnih samouprava. Nisu sve opštine istog broja stanovnika, ekonomske moći, pa se postavlja pitanje i poreza na dohodak, da li iz tog dela koji pripada opštinama mogu da se obezbede dovoljna sredstva. Drugo, što želim posebno da apelujem na Ministarstvo finansija i na ministra, to su transferi sredstava, koji se mesečno prebacuju lokalnim samoupravama. Postavlja se pitanje kriterijuma po kojima je Ministarstvo odredilo visinu transfera prema lokalnim samoupravama. Moram da istaknem da su manje opštine lokalne samouprave, odnosno opštine do 30.000 stanovnika, sigurno oštećene u odnosu na druge. Morate to imati u vidu prilikom transfera takvih sredstava jer su dva najveća izvora prihoda, porez na dohodak građana i transferi, jedini ozbiljniji prihodi kada su u pitanju lokalne samouprave, odnosno opštine ispod 30.000 stanovnika. Što se tiče računovodstva i izveštavanja, u Predlogu zakona se kaže da predlog zakona o završnom računu budžeta Republike Srbije utvrđuje Vlada do 1. novembra. Kada sam izrazio sumnju u to da će Vlada poštovati i ovaj zakon o budžetskom sistemu, želim, pre svega, da vas podsetim i da pitam sve prisutne da li smo od 2001. godine imali razmatranje završnog računa Republike Srbije. Nismo imali ni reviziju, nismo nijedan završni račun usvojili i zato sam izrazio sumnju, rekao sam da Vlada i resorna ministarstva sigurno neće poštovati ovaj zakon. Kada je u pitanju budžetska kontrola, budžetska inspekcija, nismo svi ravnopravni u tom delu. Ona treba da postoji i činjenica je da ona vrši kontrolu, ali mislim da su lokalne samouprave u najvećem delu oštećene, pre svega i Predlogom zakona o budžetu Republike Srbije, u članu 24, kada su u pitanju plate odnosno zarade i doprinosi, kada se masa za 12 plata u 2008. godini planira na povećanje od 10% na osnovicu u novembru. Želim da pitam Ministarstvo još jednom da li su svi poštovali zakon od onog momenta kada su osnovice uzimane kao neka polazna osnova, septembar ili novembar iz prethodnih godina. Sigurno nisu svi. One opštine koje su realno planirale sredstva za plate i zarade sada su oštećene ovakvim načinom i predlogom ovog člana 24. za povećanje 10%, dok su one opštine koje to nisu poštovale nagrađene. Oni koji poštuju zakon se kažnjavaju, a oni koji ga nisu poštovali se nagrađuju. Ima primera gde Ministarstvo za finansije na podnete zahteve, gde realno postoji osnov da se poveća taj obim sredstava u 2007. godini, daje negativan odgovor. Kada su u pitanju republički organi, imali smo prilikom razmatranja budžeta za 2007. godinu, a i sada za 2008. godinu, i prilikom utvrđivanja Zakona o Vladi, povećanje broja ministarstava, povećanje broja posebnih organizacija, a u okviru svega toga i povećanje broja zaposlenih. Lokalne samouprave nemaju mogućnost da prime kvalitetne i stručne kadrove, niti imaju mogućnost da zadrže postojeće stručne kadrove sa ovim platama koje imaju, a to je od 12.000 do 22.000. Visoka stručna sprema ima 22.000 dinara. Sada pitam ministarstvo da li iste takve plate imaju, sa visokom stručnom spremom, i u drugim sredinama. Zato postoji budžetska inspekcija koja je mogla da iskontroliše primenu zakona. Slažem se da svi moramo da vodimo računa o kontroli javne potrošnje, ali mora to ravnopravno da se prenosi na sve sredine. Da budu kažnjeni oni koji ne poštuju postojeće zakone, a takvih ima, ne želim da ih prozivam, ali prozivam Ministarstvo i budžetsku kontrolu, neka utvrdi takve koji su, a onima koji su poštovali zakon da dozvoli one okvire koje Vlada i sama nameće. Članom 99. i članom 24. zakona o budžetskom sistemu ministru se daje pravo da, ako određeni korisnici budžetskih sredstava i lokalne samouprave u određenom vremenskom roku ne dostave određenu dokumentaciju, obustavi povraćaj PDV-a ili davanje određenih sredstava. Slažem se potpuno, ali treba iskontrolisati ono o čemu sam malopre govorio. Koji su to kriterijumi bili primenjivani, ko krši propise, ko sada mora svesno da krši propis jer nema dovoljno sredstava, finansijski prostor da isplati polovinu od dvanaeste plate u 2007. godini? Recimo, znam opštine u Mačvanskom okrugu koje će morati da traže od vas da date saglasnost da iz budžetske rezerve isplatimo polovinu plate. Ako to učinimo bez vas, a vi ćete dati negativan odgovor, onda ćemo u sledećoj godini imati obustavljanje PDV-a. Daje se sloboda ministru, a da ne govorim da ministar može i politički da odrađuje, ne želim da prozivam da je negde po političkoj liniji možda i dao tu saglasnost i pravo na povećanje obima sredstava, a druge sredine ne mogu to da dobiju. Što se tiče ostalih zakona - o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, zatim o porezu na dobit preduzeća, o republičkim administrativnim taksama - to su prateći zakoni prilikom donošenja budžeta. Mislim da je ovde i naš kolega iz SPS, Milan Nikolić, kratko i decidirano rekao sve prednosti ovih zakona. Moram samo da kažem, kada je u pitanju zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak, kada je u pitanju smanjenje na katastarski dohodak, oslobađanje poljoprivrednika na prihode od katastarskog dohotka, lično mislim da je to bacanje prašine poljoprivrednicima. To je izuzetno malo. Imao bih predlog da mi nagradimo poljoprivrednike kroz veći agrarni budžet koji će, što je govorio Milan Nikolić, dati i stimulacije, koji će dati jeftine kredite, koji će dati subvencije, regresiranje repromaterijala i tako dalje. Zakon o republičkim taksama je tehnički zakon i mislim da je usaglašavanje između nadležnosti spisa koji su bili nekada u saveznim organima, odnosno u Srbiji i Crnoj Gori, sada je to preneto na republičke organe, to je po njihovom predlogu i mislim da su ovi zakoni uglavnom zakoni koji regulišu pitanje prihoda budžeta. Koristim priliku, nema ministra gospodina Velimira Ilića, da kada je u pitanju Predlog zakona o izmeni Zakona o javnim putevima, jasno je i dobro je što je Vlada ovo predložila. Tvrdi se da nema opterećenja. Nije istina da nema opterećenja, ali ima jedna druga stvar – zašto Vlada do danas nije rešila problem Javnog preduzeća Putevi Srbije. Evo gospodina potpredsednika Vlade, koji mora da kaže, onog momenta kad se došlo do transformacije Direkcije za puteve u Javno preduzeće Putevi Srbija dug je bio deset milijardi. Danas je dug Javnog preduzeća između 25 i 30, ne smem da kažem da je više, a to možete da kažete vi. Šta ste čekali? Kad je došlo do transformacije? Došlo je u 2006. godini, a moram da kažem i da su krajem 2006. godine obustavljeni svi radovi iz realnih izvora Direkcije za puteve, odnosno sada Javnog preduzeća Putevi Srbije. Svi nalozi koji su dati da se regionalni magistralni putevi održavaju i rekonstruišu su obustavljeni do dan-danas. Jedino se radilo iz kreditnih sredstava iz Svetske banke, određeni putni pravci. Iz sredstava Javnog preduzeća Putevi Srbije u ovoj godini, lično smatram, ni dinar u neke veće investicije nije uložen niti se mogao uložiti, a čuli smo ovde da je postojala čak i opstrukcija od strane Vlade kada je u pitanju taj dug koji je prenet sa Direkcije na Javno preduzeće. Podržavam potrebu da rekonstruišemo i održavamo regionalne magistralne puteve. Još je jedna istina da će ovo biti opterećenje za građane, ali ako želimo magistralne regionalne puteve ipak na neki način moramo prihvatiti i povećanje ovih akciza. Pitao bih ministra za klizište na magistralnom putu M19.1 između Zvornika i Ljubovije. Godinu dana nije ništa urađeno na tom planu. Rizik je da vozila slete s magistralnog puta u Drinu. Regionalni pravac F113, takođe klizište, Ljubovija-Valjevo. Želim da pitam ministra još jednom: Kad će biti potpisan sporazum između Srbije i Bosne i Hercegovine oko mosta koji je on obećao na reci Drini, između Ljubovije i Bratunca? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, zatim narodni poslanik Dejan Rajčić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, potpredsednik Narodne skupštine gospođica Nataša Jovanović istakla je činjenicu da je danas Centralna otadžbinska uprava predložila svog kandidata za predsednika Republike Srbije na sledećim izborima, gospodina Tomislava Nikolića. Ukazala je da su neki predsednici opštinskih sudova izašli u susret i odazvali se pozivu SRS radi overe potpisa građana koji žele da daju podršku Tomislavu Nikoliću. Prvo bih pohvalio i zahvalio se predsedniku Okružnog suda u Pančevu, gospodinu Vujasinović Dragoljubu, kome sam se obratio i odmah je prihvatio da se na područje Okružnog suda Pančevo upute overači u sedišta opštinskih odbora SRS. Zahvaliću se i predsednici Opštinskog suda u Pančevu gospođi Slavici Martinović, zatim predsedniku Opštinskog suda Kovačica i predsedniku Opštinskog suda u Kovinu, jer su na korektan način prihvatili da overač izjava dođe u sedište SRS, gde građani, koji su se obratili SRS saznavši za vest da je Tomislav Nikolić kandidat SRS, mogu da overe svoje potpise u subotu i nedelju pošto većina njih radi radnim danom, a sud radi do 14 časova. Vrlo je nekorektno što je vršilac dužnosti predsednika Opštinskog suda u Sremskoj Mitrovici Zlatica Stevanović odbila da omogući dolazak overača u sedište Opštinskog odbora SRS. Isti je slučaj i u odeljenju Opštinskog suda u Irigu, a u pitanju je Opštinski sud Ruma. Ova dva opštinska suda su odbila da angažuju overače da bi došli da overe izjave građana subotom i nedeljom. Pozivam i obaveštavam o ovome predsednika Okružnog suda u Sremskoj Mitrovici, ukoliko bude čuo ili ga neko bude obavestio, gospodina Borislava Pupavca, da preduzme određene mere da overači izađu u sedište SRS radi overe. Neka odlaze overači u sedišta svih političkih stranaka. Mi ne tražimo privilegiju, ali ne treba da budemo diskriminisani. Jošjednompozivamgospodina Borislava Pupavca da ispita i proveri zbog čega su vršilac dužnosti predsednika Opštinskog suda Zlatica Stevanović i odeljenje Opštinskog suda u Rumi odbili da izađu i angažuju overača zapisnika na licu mesta. Naravno, radnici pravosuđa, pogotovo administracija, imaju male plate i za ovo će biti nadoknada plaćena, ko izađe na lice mesta, po potpisu. Zbog toga sam bio prinuđen da obavestim javnost i narodne poslanike, a nisam siguran da ovakvih slučajeva nema i u celoj Srbiji, u pojedinim opštinskim sudovima. Ovo je poziv i apel zbog građana koji žele subotom i nedeljom da daju potpise, da se overe, kako ne bi izostajali sa posla radnim danom. Dame i gospodo, u odnosu na predloge zakona koji se nalaze na dnevnom redu pod ovom tačkom, samo bih se osvrnuo na zakon o budžetskom sistemu. Ovako važan sistemski zakon, koji je skoro odmah iza Ustava u svim zemljama, zaslužuje izuzetno veliku pažnju. Da je to tačno, pokazuje i sam član 1. Predloga zakona koji kaže da se ovim zakonom uređuje planiranje, priprema, donošenje i izvršenje budžeta Republike Srbije, budžeta autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave; priprema i donošenje finansijskih planova Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, Nacionalne službe za zapošljavanje; budžetsko računovodstvo i izveštavanje, finansijsko upravljanje, kontrola i revizija korisnika javnih sredstava i budžeta Republike Srbije, budžeta lokalne vlasti i finansijskih planova pomenutih fondova; nadležnost i organizacija Uprave za trezor, kao organa uprave u sastavu Ministarstva finansija i trezora lokalne vlasti i druga pitanja od značaja za funkcionisanje budžetskog sistema. Posebno se, naglašeno je, ovim zakonom uređuju i vrste i pripadnost javnih prihoda. Da li u oblasti javnih finansija Republike Srbije ima važnijih pitanja od ovih koja su pobrojana? Uostalom, ovo i jesu važna pitanja za javne ili državne finansije svake zemlje, pa i Republike Srbije. Međutim, ceo ovaj veliki i važan zakon je prava katastrofa u svakom smislu reči. Prvo, neverovatno je sa kakvom neukošću i brzopletošću su pobrojani mnogi izrazi i pojmovi na početku zakona i definicije koje niko živi ne razume, a kako će tek oni stručnjaci koji treba da sprovode ove odredbe a nisu kreatori teksta zakona. Ili, obrnimo pitanje - znaju li tvorci ovog teksta kako, u stvari, u životu i u praksi izgleda pravo i ozbiljno profesionalno funkcionisanje javnih finansija, ne samo u Ministarstvu finansija i njegovom trezoru, nego i u svim drugim delovima sistema javnih finansija, u drugim republičkim organima i organizacijama, ministarstvima, lokalnim organima opština, pre svega, i drugim direktnim i indirektnim budžetskim korisnicima? Očigledno ne znaju, jer dok oni šumom, budžetska pravila drumom. Tako se za glavu hvataju pravi znalci budžetlije koji nisu filozofi i modelatori, nego profesionalci u pravom smislu te reči, koji znaju da je budžet, ma kako bio moderan i reformski, jedan dokument koji materijalno podržava, novčano prati neke druge zakone ili propise koji zahtevaju trošenje sredstava, ali samo za obaveze države utvrđene u tim zakonskim propisima. Zato i postoji veliko ustavno načelo ili obaveza da se u budžet ne može unositi rashod ako to nije obaveza države da finansira, jer bi tako nastao haos koji mi u stvari sada imamo, i to ovog časa, što najbolje pokazuje sadašnji predlog budžeta. Pogledajte sami pa ćete videti da ima veći broj stavki i sa većim minusima koji ama baš nikakav zakonski propis nemaju kao pravni osnov za finansiranje iz budžeta. Ceo Nacionalni investicioni plan, subvencije, krediti, skijališta i slično. A šta to vredi kada je to ovde kao pokriveno definicijama u zakonu o budžetskom sistemu, što je protivpravno i što je varka koja nema pokriće ni u jednom propisu, pa zato nema valjanog obrazloženja uz ovaj zakon. Teško se može razumeti da je Vlada htela da nas fascinira sa ovoliko pojmova, sakrivajući se iza floskule da su to stručni budžetski termini, što je prevara, jer čak i da je tako, valjalo bi ih detaljno objasniti i uveriti narodne poslanike da su to sve pojmovi koji su neophodni da pomognu stručnim službama koje obavljaju poslove u vezi s planiranjem, pripremom, donošenjem i izvršavanjem budžeta Republike Srbije i drugim važnim poslovima, kako je to navedeno u članu 1. ovog zakona. Da ste bar bili hrabri pa da ste pitali jednog običnog budžetliju, ne mora na nivou Republike, nego nekog budžetliju koji ima prakse bar četiri-pet godina u nekoj od opština, da li su mu jasne sve ove ovolike definicije i pojmovi, videli biste i sigurno je da nema šansi da sve ove pojmove i definicije razume a tek kako će da ih primenjuju. Ovo naročito važi zbog toga što ni oni koji su ih pisali ne umeju da ih objasne na pravi način. Ali, u toj množini pojmova razaznaje se prava namera, da se u ovako važan zakon obavezno unesu neke odredbe koje tako komotno daju mogućnost i pravnu zaštitu onim, tobože odgovornim, licima da mogu da troše javni novac bez ikakve kontrole iako sve u zakonu vrvi od kontrolnih mehanizama da glava zaboli. Mnogo je primera, ali ću navesti samo neke. Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 7. Predloga se kaže da je za izvršenje budžeta Republike Srbije odgovoran ministar nadležan za poslove finansija i odmah bi se moglo pomisliti kako je to sasvim u redu, ali ovom ministru se daju takva ovlašćenja da može sve, a ništa lošije nisu prošli ni ostali ministri u pogledu svojih ovlašćenja. No, vratimo se ministru finansija. Zašto? Zato što se već u članu 10, koji nosi naslov "Investiranje sredstava", daje ovlašćenje ministru, odnosno licu koje on ovlasti, što je strašno. Pažljivo slušajte, citiram odredbu člana 10: "Ministar, odnosno lice koje on ovlasti, može novčana sredstva na konsolidovanom računu trezora Republike Srbije, osim sopstvenih prihoda, kao i za koje je u posebnom zakonu, odnosno međunarodnom ugovoru utvrđena namena koja ograničava upotrebu tih sredstava, investirati na domaćem ili inostranom finansijskom tržištu novca ili kapitala, u skladu sa zakonom i drugim propisom". Naglašavam - investirati. Naravno, međunarodni ugovori su izuzeti, jer je to tako i traženo. Neka me neko od predstavnika Vlade, recimo ministar finansija, uveri da to nije iznošenje našeg, državnog novca u inostranstvo i zbog kojih namera. Koja država na planeti dozvoljava da se novac poreskih obveznika iznosi u inostranstvo i pod kojim uslovima i da li to znači da se neka sredstva od privatizacije, od inostranih kupaca, koja je trebalo da budu uplaćena u budžet, u stvari i sada nalaze u inostranstvu i investiraju se? Evo, ima pokrića, i to zakonskog, baš u ovom zakonu, jer koliko sam video, ova odredba je i u sadašnjem zakonu i na snazi je. Ako to nije tako, neka izađe ovde ministar finansija, neka me demantuje i kaže da ta odredba nije to i da predlaže da se briše. Možda postoji neki drugi razlog da u zakonu imamo ovako ponižavajuću odredbu koja vređa svakog poreskog obveznika Republike Srbije, a na drugoj strani predstavlja katastrofalno pokriće za nenamensko trošenje budžetskih para, i to u nepoznatim iznosima i trajno, jer novac budžeta služi za izmirivanje obaveza države. Nema smisla da se on investira na inostranom tržištu kapitala. Da li bi, dame i gospodo, Nemačka ili bilo koja ozbiljna država, možda Francuska, dozvolila da ima u svom zakonu ovakve odredbe? Neka vicepremijer objasni zbog čega. Dame i gospodo, bilo je više govora o tome da mi imamo velika novčana devizna sredstva koja se nalaze u inostranstvu. Zašto su milijarde deviza Republike Srbije deponovane u inostranstvu? Zašto te devize, odnosno ta novčana sredstva, ne budu stavljena u funkciju zapošljavanja, otvaranja preduzeća? Zašto nisu u funkciji razvoja poljoprivrede? Zašto jedna od tih milijardi evra nije poklonjena poljoprivrednicima, da im se kupi 20.000 traktora, onima koji će to tri puta svojim radom i svojim trudom vratiti državi kroz proizvodnju? Prema tome, ima mesta da se poljoprivrednicima pomogne. Sećate se da je prošle i pretprošle godine u budžetu čak 41 milijarda dinara bila namenjena za specijalne usluge i namene . Za tu 41 milijardu dinara moglo se kupiti 14.000 traktora srednje klase. To bi bio takav podsticaj našoj poljoprivredi da bismo mi bili u situaciji da proizvodimo ogromne količine poljoprivrednih proizvoda za izvoz i na taj način da se sredstva povrate našoj državi. Dalje, nema smisla da se za ovako ozbiljan i važan zakon daju tako oskudna i nevešta obrazloženja. Po mom mišljenju, ovaj zakon bi trebalo vratiti na popravni ispit kako bi se ova važna pitanja u potpunosti sagledala i na pravi način regulisala na opštu korist. Koristim priliku, dok je tu potpredsednik Vlade Republike Srbije gospodin Đelić, da mu postavim pitanje. Gospodine ministre, da li mogu jedno pitanje? Da li ćete iznaći mogućnost da se povećaju plate prosvetnim radnicima? Da li ćete pronaći mogućnost iz budžeta, ili iz rezervi, da se povećaju plate zaposlenima, administrativnim radnicima u pravosuđu, jer nisu uspeli pregovori Vlade i sindikata organa pravosuđa? To su pitanja na koja bih želeo, ako budete raspoloženi, da odgovorite, a smatram da ima mesta da se pomogne onim kategorijama građana koji loše žive. Hvala vam.
Hvala, gospodine Jojiću. Reč ima narodni poslanik Dejan Rajčić, a zatim narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani potpredsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, potrudiću se da budem malo kraći i koncizniji od svog prethodnika. Odmah da kažem da će poslanici Nove Srbije i Demokratske stranke Srbije glasati za predloženi set zakona o kojima danas vodimo objedinjenu raspravu. Kratko ću, ne zato što se nalazi na prvom mestu dnevnog reda koji smo dobili, već naprosto meni puno znači Predlog zakona o budžetskom sistemu. Mogu reći da je, otkako je donet prethodni, odnosno još uvek važeći, Zakon o budžetskom sistemu 2002. godine, on sigurno značajno doprineo da se uvede disciplina i urede odnosi u postupku i planiranja, i pripreme i donošenja i kontrole realizacije budžeta, kako budžeta Republike Srbije, tako i budžeta lokalnih samouprava. Kao neko ko je sedam godina unazad imao prilike da raspolaže budžetom lokalne samouprave, jako dobro znam koliko je ovaj zakon o budžetskom sistemu unapredio i disciplinovao kako donosioce, tako i direktne i indirektne korisnike budžeta, i uveo zasigurno dosta reda i odgovornosti u postupku trošenja javnih finansija. No, kako je istovremeno tokom prethodnih pet godina bilo dosta izmena i dopuna ovog postojećeg zakona, sigurno je sazrelo vreme da se sve te izmene, uz ove nove koje se predviđaju ovim Predlogom zakona, uvedu u jedan novi jedinstveni zakon, koji ćemo, nadam se, svi podržati i dati svoj glas za njegovo usvajanje. Osvrnuo bih se malo i na ono što su moji prethodnici i kolege iz Nove Srbije, uvaženi predsednik Odbora za saobraćaj dr Vladan Vučićević i gospodin Milorad Belić, govorili o izmenama Zakona o javnim putevima. Već su rekli koji su razlozi bili neophodni za donošenje ove izmene. Ona, iako je sadržana i definisana u samo dva člana, ipak ima suštinsku i krucijalnu vrednost za opstanak Javnog preduzeća ''Putevi Srbije'' koje je, moramo priznati, ipak za ove dve godine sa velikom poteškoćom funkcionisalo i opstajalo u svojim poslovima na izgradnji, rehabilitaciji i održavanju putne infrastrukture, kako regionalne, tako i magistralne. Ipak moramo napomenuti da je u mnogo slučajeva intervenisano i na putevima u onim lokalnim samoupravama koje zbog malih budžeta, a to je mahom prisutno na jugoistoku Srbije, nisu u mogućnosti da svoju lokalnu putnu mrežu održavaju na odgovarajućem i zadovoljavajućem nivou. Sigurno da je bilo potrebe da i sama država, Vlada, interveniše kako bi se i ti putevi mogli koristiti, na prvom mestu bezbedno. Priznaćemo svi, ne postoji demokratski ili nedemokratskiput,postoji ili dobar put ili loš put i svi ćemo mi, koji se njime krećemo, imati prilike da koristimo ili blagodeti ili nepogodnosti, štete koje nam taj put može naneti kao njegovim korisnicima, odnosno učesnicima u saobraćaju. Mislim da je potrebno, radi javnosti a i radi nas samih, objasniti, a posebno apostrofirati činjenicu da se ne uvećava i neće se uvećati cena nafte i naftnih derivata. Izmenama učešća u strukturi prikupljenog novca od akcize na naftu i naftne derivate menja se samo unutrašnja prekompozicija, preraspodela sredstava ubranih ovim putem, na uštrb nekih drugih korisnika. Jer, da bi neko imao, neko mora da nema. Činjenica je da će dosadašnja visina akcize ostati ista, i cena nafte i naftnih derivata, benzina svih mogućih vrsta, i akcize na tečni naftni gas se neće menjati, i mi, kao građani, kupci, potrošači nafte i naftnih derivata, korisnici toga za naša vozila, nećemo plaćati više no što smo do sada to činili. Znači, benzin, nafta i naftni derivati neće poskupeti, već se dogovorom resornih ministara zainteresovanih za ovu oblast, ministra za infrastrukturu Velimira Ilića i ministra finansija, vrši samo unutrašnja prekompozicija strukture raspodele akciznih sredstava ubranih na akcize od nafte i naftnih derivata. Mislim da je potrebno reći da bi nominalni iznosi ostvareni ovim putem u narednoj kalendarskoj i budžetskoj godini za oko četiri, četiri i po milijarde i od još okopet milijardi u 2009. godini na bruto iznos od 16 milijardi prema sadašnjim parametrima bili dovoljni za optimalno održavanje regionalne i magistralne putne mreže u njenom zadovoljavajućem stanju. Najbitnije je što je iznađen dobar mehanizam da se napraviodrživi sistem kontinuiranog opredeljivanja sredstava i priliva Javnom preduzeću "Putevi Srbije" kako bi se funkcije ovog preduzeća, definisane njihovim osnivačkim aktom i odlukama Vlade, mogle sprovoditi svakog trenutka kada je to potrebno. Podsetimo se da su JP "Putevi Srbije" u prethodnim dvema godinama nebrojeno puta intervenisali u svim onim situacijama kada je, usled elementarnih nepogoda, to bilo potrebno. Setimo se da se samo u 2005. godini, usled obilnih padavina, samo u jednom kratkom vremenskom intervalu jedno za drugim pojavilo oko 900 klizišta i JP "Putevi Srbije" je intervenisalo. Setimo se i onih intervencija i sanacija puteva oštećenih u poplavljenim područjima i mostovskih konstrukcija. Potpuno sam siguran da će sve poslaničke grupe glasati za ovaj Predlog zakona o izmenama Zakona o javnim putevima. Hvala.
Hvala, gospodine Rajčiću. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić, a zatim narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite, gospodine Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas se pred nama nalazi pet predloga zakona i vršimo jedinstveni načelni pretres o svim ovim zakonima. Iako na neki način mogu da prihvatim da se za ova prva četiri zakona vrši jedinstveni načelni pretres, nije do kraja jasno zbog čega Zakon o putevima potpada u ovu grupu i ovu kategoriju, jer se u Poslovniku jasno kaže da se načelni jedinstveni pretres vrši onda kada su rešenja u nekom zakonu međusobno povezana i slična. Ali, kod vas je sve moguće. Moguće je i da u jednoj godini, i to u razmaku od samo šest meseci, usvajate dva budžeta i to nijedan od ta dva budžeta niste, opet, u stanju da usvojite na vreme. Kod vas je moguće da se budžet usvaja i u vreme kada su raspisani izbori za predsednika Srbije i kada je predizborna kampanja već počela. Samo ću se kratko osvrnuti na ovaj zakon o budžetskom sistemu. Kao što se u obrazloženju kaže, ovo je jedan potpuno novi zakon. U suštini, možda ima potrebe da se donese novi zakon, jer su se mnoge stavke promenile u odnosu na onaj prethodni. Obratiću pažnju na član 2. U članu 2. se govori o definicijama koje se provlače kroz ovaj zakon i ima ih 47. Možda je dobro što se daju te definicije i objašnjenja nekih pojmova, ali ima jedna stvar koja nije dobra. Naime, pod rednim brojem 21. člana 2. govori se o aproprijaciji. Pogledajte sada, samo za definiciju pojma aproprijacija koristi se sedam gusto kucanih redova teksta. Ali, to nije sve. Rečenica se tu ne završava, nego se nastavlja kroz narednih 12 redova, što ukupno čini 19 redova samo za objašnjenje ovog pojma aproprijacija. Zaista ne znam ko je pisao ovaj zakon, ali bez obzira ko ga je pisao, mislim da bi mu na ovakvim i ovolikim rečenicama mogao da pozavidi i sam Ivo Andrić ili Lav Tolstoj. Pod rednim brojem 33. istog člana 2. govori se o donacijama, ali se nigde u zakonu ne kaže ništa o dotacijama. Juče smo razmatrali Predlog zakona o budžetu i videli da se u svakom ministarstvu pominje stavka dotacije, i to pre svega dotacije nevladinim organizacijama, o tome sam juče govorio. Ako ste već pobrojali sve ove definicije i naveli 47 pojmova, mislim da je neopravdano ispuštena reč dotacija, jer se u budžetu ona i te kako koristi. Ovde se razmatra i budžetski kalendar i navode određene stavke, odnosno redosled poteza i radnji koje se moraju odraditi u tom kalendaru. Vezano za zakon o budžetu kaže se, mislim da je i neko od mojih prethodnika govorio o tome, da zakon o budžetu mora biti usvojen do 15. decembra. Evo, danas je 14. decembar, a mi još vodimo načelnu raspravu o ovih pet tačaka dnevnog reda. Znate da nakon toga slede rasprave po amandmanima, tako da je sigurno nemoguće da će se usvojiti ovaj zakon. Znači, ovaj kalendar odmah u startu neće biti ispoštovan. Ali, kao što sam rekao na početku, to je vaš manir, vi jednostavno ništa niste mogli da uradite na vreme. Što se tiče zakona o republičkim administrativnim taksama, moram da kažem da su ove takse u principu veće nego što su do sada bile i nije mi jasno čime i na koji način branite sve ovo, pošto tvrdite da nema inflacije, evro je stabilan i, jednostavno, mislim da nije bilo potrebe posezanja za ovakvim merama. Možda jeste tu i tamo bilo potrebe za povećanjem nekih administrativnih taksi, ali je možda negde bilo potrebe i za njenim smanjivanjem, s obzirom da su se neke takse odnosile na saveznu administraciju, funkcionisanje savezne države, a svi dobro znamo da državna zajednica Srbije i Crne Gore više ne postoji. Ali, loša vlast uvek poseže za povećanjem taksi, jer to je, jednostavno, najlakše. Na kraju, evo, tu je gospodin Cvetković, ministar, juče sam mu uputio jedno pitanje vezano za budžet, za program razvoja klastera, i pitam gospodina ministra da li se nešto preduzima na tom planu, da se izbegne izraz ''klasteri''. Kao što sam rekao, izraz ''klaster'', između ostalog, znači i kasetna bomba, a u gradu Nišu, iz kog ja dolazim, znate svi šta je bilo za vreme NATO agresije, da je na više lokacija više nevinih ljudi stradalo od tih kasetnih bombi. Još jednom vas molim, gospodine Cvetkoviću, da taj izrazzamenite nekim prikladnijim. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a zatim narodni poslanik Radoslav Jevremović. Izvolite, gospodine Baraliću.
Samo vas gledam! Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre i saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, govoriću samo o izmeni i dopuni zakona o budžetskom sistemu, samo o dva člana, i imaću jedno pitanje, gospodine ministre, za vas, odmah na početku. Da li je moja šestogodišnja politička borba urodila plodom, i da li član 17. sada meni garantuje, pod tačkama 7. i 8, govorim o javnim prihodima, dakle, naknada za korišćenje prirodnog lekovitog faktora i naknada za korišćenje mineralnih sirovina? Dakle, od 2002. godine, kod usvajanja svakog budžeta, uključujući i usvajanje vašeg budžeta za 2007. godinu, govorio sam o tome da država Srbija gubi oko 150 miliona evra godišnje (po proceni Mlađana Dinkića, to nije moja procena) zato što nije u stanju i nema pravnog osnova da naplati, pre svega, cementarama, krečanama, ciglanama, onima koji eksploatišu mineralnu vodu, naknade o kojima je ovde reč. Molim vas da mi kratko odgovorite, možete i sa mesta, da li to znači da su se stekli formalni uslovi da, konkretno, "Lafarž" u Beočinu sada plaća, po osnovu korišćenja mineralnih sirovina, odgovarajuću naknadu. U članu 23, kod finansiranja nadležnosti, pod tačkom 11. kaže se ''prihodi od koncesione naknade u skladu sa zakonom'', pretpostavljam u skladu sa Zakonom o koncesijama. Da li to znači da će sada cementare Popovac, Kosjerić i Beočinska cementara, sada ''Lafarž'', krečana ''Jelen do'' i drugi po ovom osnovu dobiti konkretnu obavezu (ako je to tako, molim vas da mi to kažete) da uplaćuju u budžet Republike Srbije odgovarajuća sredstva? Još jednom podsećam da je ''Lafarž'', kupujući Beočinsku cementaru, između ostalog, stekao pravo na (što se mene tiče, nezakonito) majdan laporca, da ga eksploatiše, a osim toga, to govorim sedmi put za ovih šest godina, majdan laporca se nalazi u okviru Nacionalnog parka Fruška gora. Dakle, po više osnova se ovde postavljaju određena pitanja. Ako je ovo tačka na sve to, što bi rekao gospodin potpredsednik Vlade, ja sebi čestitam. To je on jutros rekao za govornicom. Dakle, ja sebi čestitam što sam se izborio da ovo bude sada tako, a vama se zahvaljujem što ste prihvatili. To je to. Inače, SPS nije glasala za zakon o budžetskom sistemu kada je donošen. Ako se seća gospodin Vlahović, mi smo tada rekli da je taj zakon dao ministru finansija viši stepen ovlašćenja od onog koji su imali dvorski rizničari, a to znači da u jednom danu može da izvrši imobilizaciju svih finansijskih sredstava svim budžetskim direktnim i indirektnim korisnicima, a da im vrati onda kada proceni da treba ili da može. Mi razumemo zašto to ovlašćenje postoji, ali je ono veoma delikatno i može biti opasan alat u rukama nerazumnog ministra. Naravno, ne tvrdim da ste vi taj, ali prosto to želimo da vam kažemo. Imam pitanje. I dalje ostaje na snazi, kod upotrebe i nošenja dobara, čuveni porez za vlasnike vatrenog oružja kratkih i dugih cevi, govorim o puškama malog kalibra i onim drugim, pištoljima i revolverima. Ja, gospodine ministre, imam pištolj koji mi je poklonio pokojni otac, koji je bio partizan. Na taj poklon ja svake godine plaćam porez. Da li je, gospodine ministre, normalno da neko na uspomenu plaća porez? Moj otac nije živ 40 godina. Ja, naravno, ne pristajem da odnesem taj pištolj u policiju, da ga oni, kako se to kaže, izvinjavam se, razbuše, da ga onesposobe i da on bude trofej. Ja želim da on bude pištolj, zato što je to pištolj jednog partizana i zato što je to pištolj mog oca. I nije fer da ja, i sutra moj sin, znači, 100 godina dok bude važila odredba ovog zakona plaćamo porez na jednu dragu uspomenu, pri čemu ćete vi razumeti da ja ovde uopšte ne polemišem sa visinom poreza. Mene to ne zanima. Dakle, mene ne zanima to kao problem, mene zanima jedan odnos koji je, što se mene tiče, krajnje nekorektan. Dakle, ne znam šta je budžetski prihod po ovom osnovu, pretpostavljam da nisu velika finansijska sredstva. Poslednje pitanje: Da li kablovski operateri imaju bilo kakvu obavezu po zakonu o budžetskom sistemu? To su TV kanali, SBB, cena pretplate u Beogradu je 609 dinara, a u Čačku je 425 dinara. Ne govorim o porezu na usluge kada mi ovo plaćamo, nego da oni plate kao što plati imalac frekvencije, kao što plati neko drugi. To me veoma zanima jer oni operišu velikim finansijskim sredstvima. Molio bih za taj odgovor, a ako ne može sada, onda kada se steknu uslovi, zato što se radi o velikim finansijskim sredstvima i, meni se čini, o potencijalnim izvorima budžeta koji vama i svima nama nedostaju. Pošto nema puno vremena, to je osvrt. Molio bih, ako može, odgovor, a ako ne, kada bude bilo prilike. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Jevremović, zatim narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se u objedinjenoj raspravi nalaze četiri predloga o izmenama i dopunama zakona, Predlog zakona o budžetskom sistemu, kao i predlog zakona o sporazumu. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama je još jedan pokušaj da se na određeni način dođe do veće količine novčanih sredstava, odnosno da se još dublje zavuče ruka u već prazan džep građana države Srbije. U članu 21. u Tarifnom broju 1. tačka 1) broj: "150" zamenjuje se brojem: "200",a u tački 2) broj: "750" zamenjuje se brojem: "1.000", što znači još jedno nepotrebno povećanje iznosa od preko 30% koje se odnosi na zahtev za: 1) molbu i predlog, prijavu i drugi podnesak ako ovim zakonom nije drukčije propisano – dosadašnji iznos od 150 dinara se zamenjuje iznosom od 200 dinara, i 2) davanje mišljenja o primeni republičkih propisa– dosadašnji iznos od 750 dinara zamenjuje se iznosom od 1.000 dinara. U članu 22. stav 1. navodi se: u Tarifnom broju 5. tačka 1) broj: "450" zamenjuje se brojem: "900", što znači da se u odeljku Tarifa republičkih administrativnih taksi, odeljak A - Takse za spise i radnje organa u Republici Srbiji za zahtev za otkup stana umesto 450 dinara izdvaja 900 dinara, što je takođe povećanje od 100%, a mi, odnosno vi govorite o nepostojanju inflacije i sjajnom stanju naše privrede. U članu 102. Tarifni broj 9, koji se odnosi na izdavanje putnih isprava, odnosno viza za državljane Republike Srbije i to za izdavanje pasoša čiji je rok važenja 10 godina – 25 evra, upis deteta u pasoš jednog roditelja ili drugog zakonskog zastupnika – 15 evra, izdavanje putnog lista – 20 evra, utiskivanje klauzule "Poslovno" (koja zamenjuje vizu za neke zemlje) – 15 evra sasvim je nelogično i izuzetno nekorektno da se iznos za izdavanje putnih isprava Republike Srbije za naše građane koji žive u inostranstvu, a naročito kada se radi o upisu maloletnih lica u pasoš jednog roditelja ili drugog zakonskog zastupnika, određuje u tolikom iznosu kao da vam je cilj da roditelji uopšte ne upisuju decu u pasoš, pa i da oni ne uzimaju pasoš države Srbije. Takođe bih se osvrnuo i na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, gde se u članu 22. Predloga zakona navodi: U članu 30. stav 3. reč: "deset" zamenjuje se rečju "pet", da bi u članu 30. osnovnog zakona ova promena dobila sasvim novo značenje. Član 30. glasi: Kapitalni dobitak uključuje oporezivu dobit u iznosu određenom na način iz člana 27-29. ovog zakona. Kapitalni gubitakostvaren pri prodaji jednog prava iz imovine može se prebiti sa kapitalnim dobitkom ostvarenim pri prodaji drugog prava iz imovine u istoj godini. Ako se i posle prebijanja iz stava 1. ovog člana iskaže kapitalni gubitak, dopušteno je njegovo prebijanje na račun budućih kapitalnih dobitaka u narednih – znači, sada po novom – pet godina. Sigurno da je rešenje iz prethodnog zakona bolje, znači – deset godina. Što se tiče Predloga zakona o budžetskom sistemu, ono što je zanimljivo je svakako član 31. koji se odnosi na budžetski kalendar, a posebno je zanimljiv kalendar budžeta lokalne vlasti. Gde se tačno navodi? Na strani 19, član 31. 2) Kalendar budžeta lokalne vlasti: 15. jun - lokalni organ uprave nadležan za finansije izdaje uputstvo za pripremu nacrta budžeta lokalne vlasti, 1. septembar - direktni korisnici sredstava budžeta lokalne vlasti dostavljaju predlog finansijskog plana lokalnom organu uprave nadležnom za finansije, 15. oktobar - lokalni organ uprave nadležan za finansije dostavlja nacrt odluke o budžetu, 1. novembar - nadležni izvršni organ lokalne vlasti dostavlja predlog odluke o budžetu i 20. decembar - skupština lokalne vlasti donosi odluku o budžetu lokalne vlasti, 25. decembar - lokalni organ uprave nadležan za finansije dostavlja ministru odluku o budžetu lokalne vlasti. Rokovi iz stava 1. ovog člana predstavljaju krajnje rokove u budžetskom kalendaru. U ovom kalendaru ništa nije sporno. Šta više, rokovi su zadovoljavajući, ali ono što je sporno i što se dešava iz godine u godinu je da određene lokalne vlasti ne poštuju određene rokove iz ovog kalendara, a svima je poznato da niko do sada nije odgovarao za posledice neispunjenja kalendara budžeta lokalne vlasti. Takođe, u odeljku VIII. Eksterna revizija, član 89. glasi: ''završni račun budžeta Republike Srbije i završni računi organizacija obaveznog socijalnog osiguranja obavezno podležu eksternoj reviziji u skladu sa odredbama zakona kojim se uređuje nadležnost Državne revizorske institucije. Lokalna vlast može da angažuje revizora sa odgovarajućim kvalifikacijama za obavljanje eksterne revizije završnog računa budžeta lokalne vlasti...''. O čemu odlučuje skupština lokalne vlasti u skladu sa zakonom? U dosadašnjim rešenjima lokalna vlast je bila u obavezi da organizuje, a sada je na skupštini da odluči da li će biti angažovanja revizorskih institucija i sigurno je da niko više neće kontrolisati lokalnu vlast kako troši budžetska sredstva koja se ostvaruju na taj način. Na kraju bih želeo da pozovem još jednom, pošto sam iz Sremske Mitrovice, gospođu Zlaticu Stevanović da omogući dolazak sudskog pisara u Opštinski odbor SRS Sremska Mitrovica i da ne pokušava da spreči ono što je već vidljivo, a to je pobeda Tomislava Nikolića na predstojećim izborima za predsednika republike. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, a zatim narodni poslanik Srboljub Živanović. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, da se ova vlada makar malo pridržava nekih elementarnih demokratskih načela, potpredsednik Vlade gospodin Đelić i ministar Cvetković ne bi trebalo ovde da sede pošto ove vlade ne bi bilo. Naime, Vlada Srbije jeprobila rokove i termine koje je sama sebi odredila za donošenje budžeta Republike Srbije za 2008. godinu. Ako pogledate važeći Zakon o budžetskom sistemu i ako pogledate ovaj Predlog zakona o budžetskom sistemu videćete da se tu ništa nije promenilo – budžet Republike Srbije je već trebalo da bude donesen. Za to što nije donet, odgovorna je isključivo Vlada Republike Srbije. Elementarno je načelo i svih parlamentarnih demokratija da vlada pada nabudžetu ukoliko se taj budžet ne donese u roku koji je zakonom bio predviđen. To je pravilo koje važi i u Velikoj Britaniji i u Francuskoj i u Nemačkoj. Izgleda da ne važi u Srbiji. Sad se postavlja jedno prethodno pitanje: Da li će Vlada taj isti princip, koji je sama za sebe odredila, a to je da je ne obavezuju rokovi koji su određeni zakonom, da primeni i na sve druge građane, odnosno pravna lica u Republici Srbiji? Da li će ova vlada, ovakva kakva je, ikada bilo kome u Republici Srbiji moći da kaže - ne možeš da ostvariš neka svoja prava ili ćeš biti sankcionisan zato što nisi poštovao rokove koji su utvrđeni zakonom? Da li će ova vlada imati obraza da tako nešto nekome kaže kada ona sama, evo, mi smo svi svedoci, i građani Srbije koji prate prenos, krši zakonske norme koje se odnose na rokove za donošenje budžeta Republike Srbije? Da je to tako, vidi se iz člana 45. Predloga zakona o budžetskom sistemu. Član je prilično jasan: Budžet se donosi za period od jedne fiskalne godine i važi za godinu za koju je donet. U slučaju da Narodna skupština ne donese budžet u roku utvrđenom budžetskim kalendarom, vrši se privremeno finansiranje u vremenu od najduže prva tri meseca fiskalne godine. Dakle, gospodine Đeliću, mi smo već faktički ušli u jedan period privremenog finansiranja, rokovi za donošenje zakona o budžetu su istekli. Pre nego što bilo šta kažete o bilo kom predlogu zakona koji se danas nalazi na dnevnom redu sednice Narodne skupštine Srbije, vi treba da izađete za ovu govornicu i da objasnite narodnim poslanicima i građanima Srbije: ko vas je ovlastio da vi sami kršite Zakon o budžetskom sistemu, koji su razlozi za nedonošenje zakona o budžetu za 2008. godinu i da li ćete vi taj isti princip da primenjujete i na sve druge pravne subjekte u Republici Srbiji? Samo da vas podsetim, gospodine Đeliću, Zakonom o lokalnoj samoupravi je propisano da se lokalna skupština, dakle skupština opštine, odnosno skupština grada, može raspustiti ako ne donese budžet u roku utvrđenom Zakonom o budžetskom sistemu. Sada vas pitam, gospodine potpredsedniče Vlade: da li će ova vlada da raspusti neku lokalnu skupštinu ako ta lokalna skupština ne donese budžet u roku koji je utvrđen Zakonom o budžetskom sistemu, a ta ista vlada je prekršila rok za predlaganje budžeta Republike Srbije Narodnoj skupštini i to za više od mesec dana? To je skandal sam po sebi. Da ne ulazimo u to šta piše u Predlogu zakona u budžetskom sistemu, šta piše u svim ostalim predlozima zakona, to je jedno prethodno pitanje, i pravno i političko, da je Vlada Republike Srbije sama sebi dala pravo da se ne pridržava rokova koji su utvrđeni zakonom, ali to nisu zakoni koje je predložio neko drugi, to su opet zakoni koje je predložila sama Vlada Srbije. Gospodin Đelić je izašao, ali, evo, tu je gospodin Cvetković. Zaista ne razumem, gospodine ministre, kakva je potreba vas u Vladi da za neke pojmove za koje postoje lepi termini u srpskom jeziku koristite neke strane izraze koje ne samo da građani ne razumeju, nego je veliko pitanje da li ih razumeju svi oni koji će ovaj zakon sutra da primenjuju. Naime, u članu 2. tačka 21) pominjete izraz aproprijacija. Dajete jednu prilično glomaznu definiciju ovog pojma, a ja vas podsećam da u srpskom jeziku imate mnogo lepši izraz, koji je svima prepoznatljiv i koji svi razumeju, da ne lome jezik, a to su budžetska davanja. Umesto da upotrebite izraz budžetska davanja, vi koristite izraz aproprijacija, da li zato što želite da fascinirate narodne poslanike i građane Republike Srbije kako koristite strane reči koje onako glamurozno zvuče ili je već neki drugi razlog u pitanju. Dalje, jedan od pojmova koji definišete na početku Predloga zakona o budžetskom sistemu nalazi se u članu 2. tačka 34), a to je razvojna pomoć Evropske unije. I na više mesta u ovom predlogu zakona insistirate na toj sintagmi razvojna pomoć Evropske unije. Građani Srbije su svedoci da Evropska unija, evo, nedavno, pre nekoliko dana, i svaki dan, manifestuje neskrivenu volju da prizna nezavisnost Kosova i Metohije koju će proglasiti, jednostrano i protivno Rezoluciji 1244, šiptarski separatisti i teroristi na Kosovu i Metohiji. Sem Kipra, Slovačke, Rumunije i Španije, ako se ne varam, sve ostale članice Evropske unije izrazile su spremnost da se pregovori oko budućeg statusa Kosova i Metohije obustave i da se prizna faktičko stanje, a to je, u stvari, priznanje nezavisnosti Kosova i Metohije, za koju se šiptarski separatistički lideri već uveliko spremaju. Kada nam Evropska unija daje pomoć, onda ona određuje i šta ćemo da trošimo, i za koje namene, i kojim tempom, a mi samo treba da spremimo pare, odnosno novac građana Srbije. Niko još nije ovde za govornicom Skupštine Srbije, od 2000. godine pa do danas, objasnio narodnim poslanicima i građanima Srbije kako su to trošena finansijska sredstva koja nam je davala Evropska unija. Ako se sećate, pred one septembarske izbore 2000. godine, glavni slogan DOS-a bio je: dajte, građani Srbije, da mi oborimo režim socijalista i radikala i, čim se to desi, stići će neke velike pare u Srbiju, stići će neki ogromni bespovratni krediti, poteći će Srbijom med i mleko, a rešiće se usput i pitanje Crne Gore i Kosova i Metohije jer, zaboga, to nije ni nacionalno pitanje, ni versko pitanje, ni istorijsko pitanje, sve su to demokratska pitanja. Slobodan Milošević nije uspeo da reši pitanje Crne Gore i Kosova i Metohije zato što nije bio demokrata, a evo, izaberite nas, dajte da mi preuzmemo Vladu Srbije, svi ti problemi će već sutra biti rešeni, ostaće Crna Gora u sastavu zajedničke države, biće skinuto sa dnevnog reda pitanje nezavisnosti Kosova i Metohije, dobićemo donacije, dobićemo strane kredite i, evo, u decembru 2007. godine građani Srbije su svedoci da od toga nema apsolutno ništa. Sahranili ste jednu zajedničku državu, Saveznu Republiku Jugoslaviju, pa ste posle tri godine sahranili drugu zajedničku državu, Srbiju i Crnu Goru, evo, Kosovo i Metohija su na pragu da se odvoje od Republike Srbije, a blagoslov za sve to daće upravo ona međunarodna asocijacija koja će nama navodno da daje razvojnu pomoć. Žao mi je što je gospodin Đelić izašao iz sale. To pitanje mogu da postavim i gospodinu Cvetkoviću, ali mislim da je gospodin Đelić pozvaniji da na to pitanje odgovori pošto je, koliko sam obavešten, u Vladi Srbije zadužen za evropske integracije: Da li se to sprema jedna velika i nečasna trgovina u vezi s Kosovom i Metohijom? To pitam iz dva razloga. Prvo: da li će ta razvojna pomoć Evropske unije Srbiji biti uslovljena našom saglasnošću za odvajanje Kosova i Metohije od Srbije i onda se postavlja pitanje koliko to košta, ta zavetna zemlja srpske istorije, koliko to milijardi evra i dolara će da je plate zapadni mentori ove vlade? Drugo pitanje: da li se, kada se govori o potpisivanju Sporazuma o stabilizaciji i asocijaciji sa Evropskom unijom, nekim slučajem ne postavlja kao uslov to da se Republika Srbija, na jedan ili na drugi način, odrekne Kosova i Metohije? Dakle, da li nam Evropska unija kaže: u redu, bićete primljeni, makar u predvorje ove naše organizacije ako ne već i u punopravno članstvo, ali pod uslovom da u tu asocijaciju uđete obogaljeni, kao država invalid, dakle, bez Kosova i Metohije? Pošto mogu da pretpostavim šta misle pojedini članovi Vlade o ovom problemu, plašim se da su određeni delovi Vlade Srbije, a pre svega oni iz redova DS, spremni da prihvate ovu nečasnu trgovinu i da se odreknu Kosova i Metohije za šaku srebrnjaka koja će navodno doći iz Evropske unije. Zaista je neshvatljivo da nam u Predlogu zakona o budžetskom sistemu Vlada Srbije predlaže da se budžet može doneti na period od tri godine. Da vas podsetim da je samo u 2007. godini donet budžet bez rebalansiranja, i to ne zato što su ministri koji su predlagali ovaj budžet jako sposobni i jako pametni, nego zato što je budžet Republike Srbije za 2007. godinu donet tek u junu ove godine pa prosto nije bilo uslova za rebalans budžeta. Kako vi mislite, gospodine ministre, da se donese stabilan i dobar budžet za tri godine kada su, evo, sve dosovske vlade unazad pokazale da nisu u stanju da donesu nijedan čestit budžet, čak ni za jednu kalendarsku, odnosno fiskalnu godinu? Da li vi možda na taj način planirate da ukinete instituciju izbora u Republici Srbiji, da ukinete instituciju Narodne skupštine i da Skupština uopšte ne raspravlja o budžetu, da Skupština uopšte ne raspravlja o tome kako Vlada Srbije, kako ministarstva, kako sve te silne agencije troše budžetska sredstva? Doneće budžet za tri godine i za naredne tri godine pitanje budžeta, njegovog trošenja, zakonitosti, opravdanosti, celishodnosti biće stavljeno ad akta. Plašim se da je to pravi razlog zašto nam Vlada predlaže i ovu mogućnost. Na svu sreću, ova vlada Srbije očigledno neće biti u mogućnosti da se koristi ovim zakonskim ovlašćenjem pošto je samo pitanje dana kada će ova veštačka koalicija da se raspadne, a raspad koalicije, razume se, podrazumeva i pad Vlade. Dalje, u članu 15. tačka 8) - zakonom se može uvesti porez na upotrebu, držanje i nošenje određenih dobara. Gospodine ministre, ovaj porez je krajnje štetan i nepotreban. Kada se neka dobra stave u upotrebu, onda se već tada plaća porez. Nametati građanima da iz godine u godinu plaćaju porez na upotrebu, držanje i nošenje određenih dobara, nema nikakvog opravdanja. To je jedan neosnovan namet za građane, jedno finansijsko opterećenje koje nema dovoljno utemeljenja ni u ekonomskoj, ni u finansijskoj, ni u političkoj, ni u pravnoj teoriji. Predlažem vam, odnosno poslanici SRS su predložili da se tačka 8) u članu 15. briše. Dalje, u članu 21. - Primanjima od zaduživanja i prodaje finansijske imovine smatraju se: primanja od domaćeg zaduživanja, primanja od inostranog zaduživanja, primanja od prodaje domaće finansijske imovine i primanja od prodaje strane finansijske imovine. SRS je predložila da se član 21. u Predlogu zakona briše. Prvo, već sam rekao, nema potrebe da se preteruje sa zaduživanjem Republike Srbije ni u zemlji ni u inostranstvu. Sve prethodne dosovske vlade su očigledno drastično zloupotrebljavale to zaduživanje u inostranstvu. Zemlja nam je prezadužena, odnosno mnogo smo više zaduženi, evo, sada u 2007. godini nego što smo to bili 2000. godine, kada je DOS na neustavan i nezakonit način preuzeo vlast. Gospodine ministre, treba zaustaviti nekontrolisano štampanje i emitovanje hartija od vrednosti. U finansijskom smislu to proizvodi isti efekat kao i nekontrolisano štampanje novca. Od tog nekontrolisanog štampanja hartija od vrednosti korist nemaju građani Srbije. Korist imaju samo berzanski špekulanti, oni koji pokušavaju da operu novac i, naravno, ne sumnjamo u to da veliku korist od svega toga imaju i pojedini ministri u Vladi Srbije, pojedini direktori agencija itd., koji od svega toga uzimaju izuzetno visoke provizije. Na kraju, da ne bih više oduzimao vremena mojim kolegama iz SRS, daću samo jednu pravničku primedbu. Radi se o članu 100. Naime, mi u SRS smatramo da sva krivična dela u Republici Srbiji moraju da budu sistematizovana na jednom mestu. I praksa je pokazala da je takvo rešenje najbolje. Građani Srbije, sudovi i svi oni kojima su potrebni krivični zakoni mogu na vrlo jednostavan način da se upoznaju sa tim koja su krivična dela u jednoj zemlji, kakve su sankcije itd. DOS je uveo praksu da se krivična dela propisuju velikim brojem različitih zakona i onda su građani Srbije i privredni subjekti u nedoumici da li nešto jeste krivično delo ili nije krivično delo. Mi smatramo da to paralelno krivično zakonodavstvo treba ili potpuno ukinuti ili ga treba svesti na najmanju moguću meru. Vi ste, gospodine ministre, u članu 100. propisali jedno krivično delo - ''Novčanom kaznom od 30.000 do 300.000 dinara ili zatvorom do jedne godine kazniće se za krivično delo odgovorno lice...''. Dakle, mi smatramo da ovim krivičnopravnim odredbama jednostavno nema mesta u predlogu zakona o budžetskom sistemu, da ovo treba da bude materija krivičnog zakona Republike Srbije, a da u zakonu o budžetskom sistemu mora da stoji samo ona materija koja se pod nazivom ovog predloga zakona i podrazumeva. Pošto je gospodin Đelić napustio sednicu Narodne skupštine, evo, ja vas pozivam, gospodine ministre, još jedanput, objasnite narodnim poslanicima i građanima Srbije koji prate ovaj prenos – na osnovu kog ovlašćenja je Vlada prekršila i rok za donošenje, odnosno predlaganje budžeta Republike Srbije Narodnoj skupštini i da li će ova vlada moći da raspusti ijednu lokalnu skupštinu u Srbiji zato što ta lokalna skupština nije donela budžet u roku utvrđenom zakonom. Odbornici u tim lokalnim skupštinama uvek će, s punim pravom, moći da vam kažu: Gospodine ministre, držite se najpre vi zakona, a onda insistirajte da se zakon primenjuje u skupštinama opština.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a zatim narodni poslanik Vesna Nikolić-Vukajlović.
Dame i gospodo poslanici, mislio sam da će biti tu ovlašćena lica koja je trebalo da budu prisutna, pored gospodina Cvetkovića, da će ostati i gospodin Vlahović, koji je bio potreban otprilike da da određene odgovore na pitanja koja bih postavio i njemu i potpredsedniku Vlade, a i ministru za finansije gospodinu Cvetkoviću. Prošla su vremena parola od 2000. godine, 2001. godine, kada ste okrivljavali one koji su činili vlast pre vas, kada ste govorili da je sve ono što nije valjalo zbog toga što prethodna vlast, koju su činili radikali i socijalisti, nije znala da vlada. Ali, kao što smo videli i u periodu sedmogodišnje vladavine DOS-a, i ovim zakonima vi želite na neki način da nađete određenu implementaciju, a to SU zakon o dohotku preduzeća i zakon o porezu na dohodak građana. Pitam vas kako da funkcionišu i jedan i drugi zakon kada danas na teritoriji Srbije nijedna velika firma, nijedan veliki sistem ne funkcioniše, ne radi, odnosno, sve ono što je privatizovano, sve ono što je prodato, u stvari je uzeto verovatno samo zbog adekvatnog građevinskog zemljišta i određene infrastrukture, a ne sa određenom namenom, da bi ta preduzeća nastavila tu svoju proizvodnju. Ako pogledamo šta se tom privatizacijom učinilo, taj zakon je, u stvari, zakon koji je svojom upotrebom, svojom implementacijom, trebalo da nađe titulara, vlasnika. Međutim, još tada, 2001. godine, srpski radikali su upozoravali da prodaja preduzeća neće biti pošteno urađena i da će određeni tajkuni iz te dosovske vlasti doći do tih fabrika bez procenjene prave vrednosti. To se u stvari i desilo. Ako pogledamo ovu knjižicu, i ako se u njoj vidi, videćete da su najveći krivci za tu privatizaciju, koja je kriminalno urađena u Srbiji, u stvari, Agencija za privatizaciju, ministarstvo za privredu i pravosudni organi. Pa, da ih onda ne nabrajam, tu je ministarstvo za donacije, jer je, ne znam, neko je od mojih kolega pomenuo i velike donacije, to je Aleksandar Martinović, koje su stizale u Srbiju, ali kojima se svaki trag gubio. Dame i gospodo, u ovoj knjižici dobro se opisuje da su šećerane, obično se govori o ciframa od pet-šest dolara ili pet-šest evra, ali ovde se govori da su tri šećerane kupljene za 183 dinara. Gospodo, a kad bih vam pročitao kolike su vrednosti tih šećerana i koliko je bilo na lageru tada šećera, to je bilo 72.000 tona šećera, sa procenjenom vrednošću od 73 miliona evra. Sad vas ja pitam, ovaj zakon na dobit za one koji su uzeli te fabrike ništa ne znači, ali vas pitam: šta se u stvari zbilo sa ovim novcem, odnosno sa ovim tonama koje su bile rezerve šećera, koje su pripale vlasniku koji je kupio šećeranu? Da ne govorim o "Sartidu" koji je, u stvari, takođe jedna posebna priča, gde su bili umešani i ministar Vlahović, premijeri i ostali svi, da kažem, izvršioci, i organi vlasti. Dame i gospodo, vi niste u prethodnom mandatu bili deo vlasti, ali ste bili deo vlasti indirektno, preko predsednika Republike, jer ste hteli da sakrijete te vaše kriminalne tragove, jer ste razmišljali da građani znaju u stvari sve o vama, o vašim kriminalnim radnjama, o tome šta ste učinili u Srbiji. Ono što takođe hoću da naglasim, vi ovde u zakonu o porezu na dohodak građana kažete da se u članu 28. procenat ''14%'' zamenjuje procentom ''10%'', u obrazloženju govorite o oslobađanju poljoprivrednika od obaveze plaćanja poreza na prihode od poljoprivrede i šumarstva na katastarski prihod za period od dve godine (2008. i 2009. godine). Dame i gospodo, to je ono najminimalnije što ste mogli da učinite, a u stvari niste ništa ni učinili za seljaka. Vi ste ga oslobodili plaćanja katastarskog poreza, a otkud ga niste oslobodili da plaća invalidsko i penziono osiguranje koje je drastično veće za ove dve godine? Sigurno da biste takvim zakonom bolje pomogli poljoprivrednom proizvođaču, seljaku, jedinom heroju rada koji se danas bori i od koga vi skidate i ono što je zaradio i ono što nije, jer ste danas seljaka doveli do prosjačkog štapa. Tu je dobro govorio moj kolega Petar Jojić kada je rekao koliko se sredstava odlilo iz budžeta, a mogli ste pomoći seljaku, da mu omogućite povoljne kredite, čak i da se ide do toga da bi mogao doći do jedne kvalitetnije i novije opreme sa kojom bi mogao danas da radi na svojim njivama. Ako pogledate danas Vojvodinu, Srem, Mačvu, Posavinu, Šumadiju, videćete da na tim traktorima koji su stari po 30 godina, da l' su stariji traktori ili vozači. Svi ovde, koja se god vlast promeni, čini mi se, govore o jednom brendu danas u Srbiji, a to je o proizvodnji zdrave hrane. Ne znam kako mislite da se ta zdrava hrana proizvodi ili čime će danas Srbija da se pohvali da bi izašla na evropsko tržište. Vi stalno pominjete ove zakone koji su bitni da bi se mogli u stvari ukalkulisati u zakone Evropske unije, a to je jedan veliki promašaj. Moramo shvatiti da je Evropska unija jedno, a Srbija nešto drugo. Evropa je priča za sebe, a Srbija je priča za sebe. Srbija mora nalaziti sebi tržište gde može da bude konkurentna, gde može da izvozi svoju robu. Ne može izvoziti nešto što verovatno nije kvalitetno ali je možda lepše upakovano pa se već nalazi na tržištu zapadne Evrope. Zato je potrebno taj naš proizvod da ide prema Istoku, prema zemljama prijateljske Afrike i Azije, tamo gde oni još nisu dostigli taj nivo koji smo mi dostigli. Moram vam reći, ja sam čovek od tehnike, od '80-ih godina pa do 2000. godine bili smo značajni po proizvodnji procesne opreme. Ta procesna oprema se proizvodila u našim značajnim gigantima, kao što je "14. oktobar" u Kruševcu. Govorim zbog toga što sam dobro poznavao tu fabriku i njenu proizvodnju, ali vas pitam: gde se danas nalazi proizvodnja te fabrike i gde su te naše proizvodne mogućnosti koje smo mogli da izvozimo? Nemamo ih. Danas je jedini brend Srbije uvoz svega i svačega. Taj trgovački lobi je omogućio da se danas u stvari tržište Srbije od svojih domaćih proizvoda može takoreći zatvoriti. Pogledajte samo poljoprivredne proizvode. Oni nemaju nikakvu cenu. Ovo što vi nudite, ove subvencije sa 14% na 10%, to je u stvari jedna šarena laža gde hoćete poljoprivrednike da izjednačite sa samostalnim delatnostima, sa zanatlijama, a znate da ste i tu instituciju, ta mala preduzeća, takoreći ugasili. Kao što je umeo 2001. godine prof. dr Vojislav Šešelj da kaže za ovom govornicom - ovca se jednom godišnje šiša, ali ne može da se šiša u zimu jer, ako se ošiša u zimu, onda će da manjka. Prema tome, shvatite da ovo što vi činite sa ovim budžetskim sistemskim zakonom, vi u stvari želite da zaštitite vas, odnosno kao što sam malopre rekao, ne daj bože da postoji opet onaj zakon koji govori, kao što smo govorili o bivšem predsedniku, da tako postoji i formulacija zakona o bivšim ministrima. Zapitao bih se gde bi bilo mesto za gospodina Vlahovića, čoveka koji je uništio sve u ovoj državi. Mislim da je on svojim delovanjem i svojim radom pokazao u stvari oličenje Demokratske stranke. Na kraju, dame i gospodo, vaš određeni kredibilitet ili vaša snaga jeste u stvari da vi izdajnike proglašavate herojima, a oni koji su dali svoje živote za ovu državu, oni koji su svojim životima branili granice ove zemlje, njih proglašavate izdajnicima, kao sve one heroje koji se nalaze u Haškom tribunalu, kao heroja prof. dr Vojislava Šešelja. Nadam se da će 21. januara obasjati Srbiju radikalsko sunce i da će Tomislav Nikolić postati pravi spasitelj Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vesna Nikolić-Vukajlović, a zatim narodni poslanik Vlado Sekulić.
Gospodo poslanici, najpre sam htela da završim priču u vezi sa "Magnohromom" iz Kraljeva koju sam danas započela sa gospodinom Đelićem. U međuvremenu sam dobila faksom jedan dopis od predsednika opštine da danas na sednici nisu mogli da donesu rešenja, nego suuputili neke zahteve Ministarstvu rada i socijalne politike, Savetu za smanjenje siromaštva. Znači, oni su danas na sastanku, održanom u Opštini Kraljevo dana 14. decembra, kojem su prisustvovali predsednik opštine, zamenik predsednika, zamenik predsednika Skupštine opštine Kraljevo, predstavnici svih odborničkih grupa i predstavnici sva tri sindikata "Magnohroma". Na zahtev sindikata, po razmatranju situacije, zauzet je stav da se zahteva od Agencije za privatizaciju da preduzme sve zakonom predviđene mere i intenzivira sve aktivnosti za ispunjenje obaveza po ugovoru o kupovini društvenog kapitala "Magnohroma". Da ne dužim, gospodin Đelić je preuzeo danas obavezu, rekao je da će rešiti ovaj problem, ali oni su se na kraju jednostavno obratili Ministarstvu rada i socijalne politike, Savetu za smanjenje siromaštva. Lično smatram da je ovaj način obraćanja i ova adresa na koju su se obratili, stvarno greh i sramota za Srbiju i ovu vladu, da se ljudi koji su radili ovoliko godina u "Magnohromu", koji su sagradili ovaj "Magnohrom", kojih ima 2.205 zaposlenih u istom tom preduzeću, na kraju pored tog svog kapitala moraju da se obrate Ministarstvu rada, socijalne politike i Savetu za smanjenje siromaštva. Gospodo iz vladajuće koalicije, molim vas da ovo najozbiljnije shvatite. Vređa me i kao čoveka i kao poslanika koji dolazi iz ovog grada, i ima moralnu obavezu, to što ste dozvolili da se ovi ljudi spuste na ovaj nivo i na ovaj način da mole sopstvenu državu za nešto što im prirodno pripada. Znači, vi ste dužni ovo da rešite. Oni kažu ovako: "Tražimo solidarnu pomoć izraženu kroz jednokratnu novčanu donaciju". To je strašno. To je ispod svakog nivoa. U stvari, ovo je vaša politika vlasti za svih osam godina, da ste naučili ljude da traže svaki put nešto malo, odnosno vi im svaki put, iz godine u godinu, dajete ponešto malo i onda sada, kada su u pitanju izbori... Imala sam prilike na terenu, kao predstavnik SRS, da me pitaju: a šta nudite? Meni je ispod časti da kažem: znate, nudim 50 kilograma brašna, doneću vam 200 grama kafe, kocku šećera, ili tako nešto, kao što vi to radite. Nemojte to da radite. Nemojte potcenjivati ovaj naš narod. Verujte mi, jer jednoga dana nećete imati narod. Vas to ne interesuje, jer mislite da ćete vi vladati ne znam koliko, pa šta vas posle toga i zanima. Još nešto da vam kažem, što je vrlo bitno. Pored toga, kažu: "Iznađite zakonsku mogućnost za obezbeđenje zdravstvene zaštite za sve zaposlene u Magnohromu". Od 1.1.2008. godine njima ističe zdravstvena zaštita, ljudi ne mogu da se leče. ''Mi ionako ne možemo da se lečimo u zdravstvenom centru Studenica...'', imam i to pismo, o tome ću pričati kada bude došlo na red. Imate volontere lekare, ljude koji su završili šest godina medicine. Direktor bolnice ga primi na tri meseca i posle toga ga otpusti. Šta, ljudi, mi radimo sa ovom našom inteligencijom, sa ovom našom omladinom? Ne znam šta da vam kažem kada vama naučni radnici štrajkuju. Pa, to nigde nema na svetu. Smatram da ćete ovo najozbiljnije da shvatite. Znači, 2.205 zaposlenih ljudi, puta četiri, dakle 10.000 ljudi u Kraljevu je gladno. Lično smatram da su ova dva zahteva, koja su na neki način minimalna, ispod svakog nivoa i apelujem na ljude da se uopšte ne spuštaju na ovaj nivo, jer njima pripada mnogo više, tražim naknadu štete za ove ljude, tražim povraćaj u pređašnje stanje, da im se vrati imovina, gospodin koji je posekao visoke peći da ih napravi i tražim izgubljenu dobit za ovo vreme. Gospodo iz Agencije i gospodo iz Vlade, izvolite, odreagujte i odradite ovaj posao. To je što se tiče ovoga i to sam morala da kažem. Još nešto što je vezano za Kraljevo. Uvek se lepo informišemo preko medija, da li je to televizija, da li su to neke novine, pa kažu ovde: "Đelić kontroliše sredstva iz razvojnih fondova Evropske unije", pa da ne bih sve čitala, kaže ovako: "Srbija je od 2000. godine uspela da iskoristi 93% evropske pomoći od ukupno 1,4 milijarde evra". Znači, mi smo iskoristili 93%. Gde su te pare? Slušajte šta dalje ovde kaže: Vrednost tog fonda je milijardu evra koje će Srbija moći da iskoristi u naredne četiri godine za društveni i ekonomski razvoj, a članovi komisije su: ministar finansija Mirko Cvetković, ministar ekonomije i regionalnog razvoja Mlađan Dinkić, direktor Kancelarije za pridruživanje Evropskoj uniji Tanja Miščević, ministar za infrastrukturu Velimir Ilić, ministar trgovine i usluga Predrag Bubalo, Milan Marković i Dragan Đilas. Pa onda kaže ovako: "Đelić je naveo da će ta sredstva trošiti u oblastima gde su najpotrebnija..." i tako redom. I sad ja njega pitam, a njega ovde nema. (Božidar Đelić, sa mesta: Evo, stigao sam.) Odlično, stigli ste baš na vreme. Nadam se da će kolege da vam prenesu ovo što sam rekla vezano za "Magnohrom". Znači, ovde postoji i dopis šta su oni danas uradili. Hoću da vas pitam, što je najvažnije za grad Kraljevo, s obzirom da imamo toliko izbeglica, da imamo takav jedan socijalni udar, kompletan socijalni udar koji se, normalno, reflektuje i na zdravstvo, i na školstvo, i na moral, na kraju krajeva, na sve što je vezano za jedan ljudski život.... dobro, readmisija nije vaše, ali vas molim, nemojte slati ljude iz belog sveta više po Kraljevu, osim proporcionalno. Hoću i da upozorim Vladu da se piše peticija u Kraljevu gde se neće primiti ljudi ukoliko nisu proporcionalno podeljeni po celoj Srbiji, uzimajući u obzir i onaj talas izbeglica koji smo mi već primili, a to je negde blizu 30.000 stanovnika. To je jedna stvar. Druga stvar, s obzirom da ste vi ti koji kontrolišete sredstvaza razvoj iz fondova Evropske unije, pa kaže da ćete vi gledati gde ćete ih potrošiti, koje su oblasti najpotrebnije, pitam vas: da li ste ikada stavili u red prioriteta vodovod u Kraljevu? Da li znate, juče sam to pominjala, da reka Ibar ide sa Kosova? Slušala sam dobro i pažljivo šta radi Vlada Srbije, vezano za akcione planove koje sprema u slučaju jednostranog proglašenja nezavisnog Kosova. Da li ste spremili akcioni plan? Juče sam pitala i danas pitam Vladu. Molim da mi odgovorite. Znači, da li ste spremili akcioni plan po pitanju vodovoda, odnosno pijaće vode u Kraljevu? Imamo zastarele bunare koji se redovno izlivaju preko noći, zagade se i to su velike infekcije. Kada bude na redu set zakona o zdravstvu, pričaću vam koliko imamo malignih oboljenja i koliko imamo bolesti u Kraljevu. Molim vas, Đeliću, stavite u red prioriteta vodovod. Znači, vodu pijemo sa Ibra, Ibar dolazi sa Kosova, ionako je pun fenola, ionako je stalno zagađen, a ionako dovoljno vode nema. To su dva veoma bitna problema. Treći problem, piše se peticija, vodite računa o readmisiji i o ljudima koje ćete poslati u Kraljevo iz belog sveta. Kao srpski radikali nismo protiv toga, primićemo sve, ali molim vas, sve jednako. Da pređem na ovu tačku dnevnog reda, to je ovaj set budžetskih zakona. Znači, imamo tu četiri sistemska zakona: zakon o budžetskom sistemu, zakon na dobit preduzeća, kapitalna dobit i dohodak građana. U principu, ovi zakoni nemaju ne znam kakvo dejstvo. Smatram da zakon koji ne može da se primeni u normalnom životu, u običnom životu, i od kog građani nemaju neke koristi, a nisam videla nikoga iz Vlade da je ovde izašao i rekao, govorim o ministrima koji su dolazili da sve to lepo i fino obrazlažu, nisam čula ni od jednog da se zalagao i da je rekao: slušajte, ljudi, ovo je za običnog građanina to, to, to i to; ljudi, imate od ovoga zakona to, to i to. Nema ništa, ljudi, vi samo pričate velike priče i imate strašno lepe reči, makroekonomsko restrukturiranje i tako to. Verujte mi da od 2000. godine, ne želim lično da govorim, ali vaše reči: tranzicija, edukacija i transparentno, nemojte molim vas više da upotrebljavate, ništa nam nisu značile do sada. Još jedna stvar, govorim sada o zakonu o budžetskom sistemu, malopre, kada je ministar Cvetković obrazlagao zakon o budžetskom sistemu, između ostalog, bile su dve bitne stvari koje sam zapisala – rekao je da je 2002. godine donet i da je revolucionarno dostignuće. Pazite, zakon o budžetskom sistemu je revolucionarno dostignuće, što je stvarno simptomatično i treba se zapitati. Kaže - koji treba da omogući transparentnost. Sada pitam: gde je ta transparentnost? Gde je vama uopšte završni račun? (Mirko Cvetković, sa mesta: U toku je, doći će u Skupštinu.) U toku je, je l', doći će u Skupštinu? Ne znam, nisam čula da imate ijedan završni račun posle 2000. godine. (Mirko Cvetković, sa mesta: Svi su tu.) Biće, svi su tu, tamo negde kod vas u fioci. Nikakav problem. Nemojte pričati ljudima da ste doneli zakon o budžetskom sistemu, da je revolucionaran i transparentan kad, znači, nije ni jedno ni drugo. Još nešto, ono što sam mogla da primetim – šta se krije u suštini ovog zakona? U stvari, krije se mogućnost da se budžet projektuje, odnosno donosi za tri godine, a to se u stvari radi, ne znam da li ste vi, gospodine ministre, svesni toga ili vam je to Vlada nametnula ili tamo to još kreira neko veoma bistar, gde zamišlja sledeću stvar. Pošto ste vi počeli da radite reformu državne uprave i pošto ne smete da nastavite da je radite jer ćete onda otpustiti mnogo radnika, onda žurite, plašite se kako ćete s tim –i šta ste onda uradili? Onda ste, da vam u međuvremenu ne padne vlada, da ne dođe do privremenog finansiranja, a da možete da funkcionišete kao Vlada, onda ste napravili da to može da bude neki budžet na tri godine. Kako možete da pravite budžet na tri godine kad niste u stanju, kao Vlada, da ga napravite za godinu dana? Juče sam vam rekla, punite od fiskalne politike, normalno je da se puni – ali od koje fiskalne politike? – koja vam je sasvim pogrešna, uzimate od naroda i od privatizacije. Za dve godine nemate vi još šta da prodajete. Sada ćete da prodate, do kraja iduće godine, i to je kraj. Kako pričate o nekom budžetu još za dve godine nakon toga? Taj budžet ne može da postoji. U redu bi bilo da vi imate razvojni budžet. Rekli ste – mora da bude za tri godine jer ne možemo kratiti cifre na godinu dana. Jer, zaboga, imate neke velike projekte. Zašto da ne skratite cifru na godinu dana? Napravite dok ste vi u vlasti, ali to ne znači da vi morate da budete još tri godine na vlasti da biste realizovali to što je u budžetu. Kome vi to pričate? Nemojte to da pričate. Nismo mi ni mali, ni neozbiljni, niti smo došli neobrazovani ovde. Vrlo dobro znamo šta radimo i vrlo dobro znamo da procenimo šta vi radite. Molim vas, nemojte više lagati ovaj narod. Naročito nemojte stavljati u neku zabludu ceo srpski narod i nas srpske radikale. Vidite da vas neko vrlo lepo čita, da vas neko vrlo lepo prati, da neko vrlo dobro zna šta vi radite, ali malopre sam apelovala – imajte malo emocionalne inteligencije. Znači – sviraj, sviraj, pa za pojas zadeni. Smatram da je vaša svirka prošla. Je l' tako, Đeliću? (Božidar Đelić, sa mesta: Nije.) Nije? Dobro. Ali, da više ne bih oduzimala vreme vama, lično smatram, još nešto da vam kažem, taj budžet od tri godine ne morate vi da realizujete, realizovaće ga SRS. Napravite vi domaćinske uslove, kao domaćin kuće, napravite takve uslove da svaka vaša cifra ima svoj smisao, pa možete onda i da ostanete na vlasti i da idete sa vlasti. Ali, nijedna vaša cifra nema smisao. Ona je samo deklarativnog tipa i karaktera. Ovo što ste vi napravili ovako izgleda – Srbija ne može da funkcioniše ukoliko mi nismo na vlasti. Znači, bavite se jednom socijalnom manipulacijom ljudi i onda opet stavljate ljude u strah – ako mi ne budemo još dve godine vladali, ovo što smo započeli ne može da se završi. Znači da vi nedomaćinski vladate. To znači da, kada umre domaćin kuće, on za sobom nosi sve, njegova deca ne mogu da nastave da žive. Je l' tako, Đeliću? Mogu da nastave da žive! Srbija može da živi bez vas, i treba da živi bez vas, i ona će od 21. da živi bez vas. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Rajko Baralić, potom narodni poslanici Vlado Sekulić, Vladan Batić i Zdravko Topalović, kao ovlašćeni predstavnik, i na kraju Srđan Spasojević. Na kraju, ukoliko želi, ministar. Da završavamo, pošto je danas bio dogovor da radimo do 18.00 časova, evo, još malo ćemo produžiti. Izvolite, gospodine Baraliću.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče, samo ću jedan minut, u skladu sa članom 225. Odbornici Skupštine opštine Kraljevo su na jučerašnjoj sednici imali pred sobom predlog, koji je sačinila odbornička grupa SPS, da se problem Magnohrom-a stavi na dnevni red sednice koja je juče održana. Ostali odbornici to nisu prihvatili. Odbornici SPS-a su zbog toga napustili sednicu. Ovo što danas predsednik opštine u formi predsedničkog saopštenja javnosti stavlja na znanje jeste priča o onome o čemu juče on i njegova vladajuća većina nisu bili spremni da prihvate raspravu u opštinskoj skupštini. To sam rekao zato što su me predsednici sindikata iz Kraljeva i odbornici SPS-a molili da saopštim. To je samo zbog toga, evo, minut i pet sekundi. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Baraliću. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, a neka se pripremi narodni poslanik Vlado Sekulić. Gospodine Batiću, još 13 minuta je ostalo za vaš poslanički klub. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, osvrnuo bih se samo na nekoliko detalja koji se odnose na zakon o budžetskom sistemu i tiču se budžetskih prihoda i budžetskih rashoda. Izneo bih nekoliko plastičnih primera s tim u vezi. Jedan se tiče prihoda koji se stiču prodajom nekretnina. Danas smo u prepodnevnom delu sednice čuli hvalospeve o epohalnom poslu koji je napravljen prodajom Robnih kuća Beograd, pa da malo pokvarim tu idilu. Ovo je današnja presuda Trgovinskog suda u Beogradu, danas primljena, 14.12. u 15.15 časova. Tom presudom utvrđuje se da tuženik, Akcionarsko društvo Kompanija RK "Beograd" iz Beograda itd., nema pravo svojine nad nepokretnostima i tu su tri najekskluzivnija objekta u Knez Mihailovoj ulici. To je pod jedan u dispozitivu ove presude. Pod dva, određena je privremena mera pa je zabranjeno otuđenje ili opterećenje tih nepokretnosti. Pod tri, utvrđuje se da je ništavna registracija, upis podataka subjekta Akcionarskog društva za trgovinu Kompanije RK "Beograd" u stečaju, registrovana kod Agencije za privredne registre itd. Dakle, svaka privatizacija i prodaja ovde je afera i kriminal. Prilikom prodaje Robnih kuća Beograd čuli smo oprečne izjave direktorke Agencije za privatizaciju, koja je tvrdila da će eventualno obeštećenje vlasnika nacionalizovane imovine biti obaveza budućeg kupca. Kupac je rekao: ja sam sve kupio, sve platio i sa tim nemam nikakve veze; a sud je rekao: to što je prodato a nalazi se u Knez Mihailovoj ulici i nije vlasništvo Robnih kuća i ne može biti predmet otuđenja, opterećenja, odnosno prodaje. Dakle, vidimo kako funkcioniše aktuelna vlast. To sam, inače, ovde već jednom iznosio. Trgovinski sud u Beogradu je već jednom doneo identičnu presudu i identičnu privremenu meru. Istog dana uložena je žalba, istog dana je stigla u Viši trgovinski sud, istog dana Viši trgovinski sud je ukinuo presudu, vratio je na ponovno suđenje, da bi pošto-poto brže-bolje omogućio ovakvu nelegalnu i neregularnu prodaju. Onda je išla, po prijavi bivših vlasnika, Komisija za sudski nadzor Ministarstva pravde, pa utvrdila niz manjkavosti u postupku pred Višim trgovinskim sudom. Epilog je ovo što sam vam sad pročitao. To je prva stvar. Druga stvar. Opet se tiče prihoda i pokušaja da se privatizuju, i ovde ćete čuti takođe jedan kuriozitet, mnoge firme, odnosno sva društvena preduzeća, a posebno firme, odnosno kompanije iz bivših Republika SFRJ. Sećamo se da je već otuđena imovina mnogih od njih, "Varteksa", "Jugoplastike", "Hromosa", "Kraša" itd. Ostalo je jedno preduzeće sa prostora bivše SFRJ, odnosno sa prostora Hrvatske, koje je zapalo za oči tajkunima. Radi se o "Borovu", koje u Srbiji ima fabriku "Boreli" u Somboru i 140 prodavnica u 50 gradova na najboljim mestima, to svi od nas manje-više znaju, u najstrožem centru ovih gradova, sa preko 30.000 kvadratnih metara, što po prostoj računici ima realnu tržišnu vrednost između 80 i 100 miliona evra. Svojevremeno je, Uredbom Vlade Srbije, od 1992. do 2000. godine, ta imovina "Borova" data na čuvanje "Boreliju", ali je zaboravljeno da su sve bivše republike SFRJ potpisale i ratifikovale međunarodni Sporazum o sukcesiji koji svakako ima veću snagu od svih ovih unutrašnjih pravnih akata. Doduše, mi imamo i slučaj, o tome ću posebno da pričam, firme "Putnik", gde je doneta presuda Arbitraže u Parizu koja se ovde ne poštuje, pa je Vlada donela zaključak koji je upravo potpisao potpredsednik Đelić da se vrate pare investirane u "Putnik", pa te pare ni do danas nisu vraćene. Ali, da se vratim na "Borovo". Dakle, firma "Boreli", koja je neka vrsta sukcesora ili sledbenika, doduše neregularnog, firme "Borovo", sistemski se urušava, otpisuju se porezi i doprinosi, mnogi lokali se izdaju itd. I onda je najavljena privatizacija firme "Boreli", odnosno "Borova", bez obzira što se radi o hrvatskoj imovini, sa obrazloženjem da se i u Hrvatskoj prodaje imovina naših preduzeća itd. Sada imamo to što sam rekao da je kuriozitet, što govori o dvojnom moralu koji je ovde postao pravilo, dakle, "Borovo" je tužilo i "Boreli" i državu Srbiju. Da čudo bude veće, pravni zastupnik "Borova" koji je u ime "Borova" tužio državu Srbiju i firmu "Boreli" je narodni poslanik vladajuće koalicije i sedi ovde među nama. Svako može reći: to nije u suprotnosti sa kodeksom advokatske etike, ali ako ste advokat, pa još i narodni poslanik, a u ime hrvatske firme tužite državu Srbiju, onda tu ima malo problema sa moralom, zar ne? Dakle, na to treba obratiti pažnju, jer se nešto što je atraktivno i ekskluzivno brže-bolje pokušava preko noći prodati. Pre podne sam izneo detalj o firmi "Želvoz", a to će biti priča i ubuduće, fabrici koja ima 1.700 zaposlenih, sa fabričkim halama izuzetno kvalitetnim, na površini većoj od deset hektara, koja je prema procenama vredela 38 miliona dolara, a sada se za milion evra prodaje rumunskoj firmi "Gramped". Treba videti čime se bavio vlasnik kupca ove rumunske firme, pa bismo veoma lako i lepo mogli da vidimo kakvi su partneri današnje vlasti koja brže-bolje, kao i u slučaju "Magnohroma" o kome smo vrlo mnogo čuli, prodaje ovdašnju imovinu, da ne govorim o odgovornosti ljudi sa železnice, o tome je već ponešto pričano sa ovog mesta, o prodaji, odnosno kupovini lokomotiva preko butika, o onom najskupljem toaletu na svetu, 39 kvadrata za 70.000 evra, zbog čega se plašim da čitava Srbija podseća na taj monumentalni objekat, ali ovo je isto primer jedne potpuno nakaradne privatizacije o kome će tek biti reči. U okviru onoga što se naziva budžetskim rashodima jeste i nešto što su rashodi za zaposlene. Ovu zemlju potresaju brojni štrajkovi, ali malo pažnje se posvećuje štrajku zaposlenih u upravi. Ovde, u ime njihovog sindikata, želim da upitam predstavnike Vlade da li su upoznati sa činjenicom da zaposleni u opštinskim organima uprave štrajkuju. Da li znate kako se određuju plate zaposlenih u opštinskim organima uprave? Da li znate kolike su te plate? Da li znate kolike su plate ostalih budžetskih korisnika? Da li će biti doneti propisi koji regulišu položaj zaposlenih u opštinskim upravama? Kada će biti doneti i zašto nisu doneti na vreme, odnosno kada je usvojen i Zakon o državnim službenicima? Da li znate da od radnika u opštinskim organima uprave pravite socijalne slučajeve sa takvim platama i još gorim penzijama koje se obračunavaju na osnovu tih mizernih plata? Da li znate da kolektivni ugovor nije potpisan više od dve godine iako je predlog postojao? Da li je u redu ovakva diskriminacija radnika opštinskih uprava i da li se smanjivanje javne potrošnje vrši isključivo smanjivanjem plata radnicima opštinskih uprava, a enormnim povećanjem plata zaposlenih u raznim agencijama i upravama koje je osnovala Vlada? Imam još puno pitanja, ali čini mi se da ova tema zaista zavređuje pažnju. Ti ljudi su dovedeni na nivo socijalnih slučajeva sa bednim primanjima i ne sme se žmuriti nad tom činjenicom da su ti ljudi, a ima ih mnogo u Srbiji, pretvoreni u građane drugog reda. Mislim da se puno žmuri u ovoj zemlji i ponovo upozoravam na štrajk vojnih rezervista koji poprima sve veće razmere. Njihov štrajkački odbor će narednih dana organizovatiprotest ovde pred Skupštinom ili u blizini Skupštine. Oni će na jugu Srbije, a ima ih dovoljno za to, blokirati biračka mesta u vreme izbora. Niko na to ne obraća pažnju, ili da budem iskren, jedini respekt, jedino interesovanje i jedinu dobru volju pokazao je prilikom susreta sa štrajkačkim odborom pre neko veče ministar Rasim Ljajić, koji nema ovlašćenja povodom njihovog problema, ali bar ima volju i želju da ih sasluša, da njihov problem iznese na nivou Vlade, jer se neminovno mora ići u susret događajima. Gospodine Cvetkoviću, prošli put sam vam postavio pitanje koje se tiče sredstava predviđenih u budžetu za Savet za borbu protiv korupcije. Odgovorili ste mi da je odobren onaj iznos sredstava koji su oni tražili. Nisam bio tu kada ste dostavili ovaj papir sa njihovim zahtevom za tekuće izdatke i sa beleškom vašeg ministarstva u vezi sa planiranjem sredstava za Savet za borbu protiv korupcije i hvala vam što ste mi to dostavili, jer moramo razgovarati na osnovu papira i dokumenata. Jedino ste propustili da mi kažete da je Ministarstvo finansija negde sredinom jula, tačnije 18. jula, poslalo uputstvo sačinjeno po donošenju Memoranduma o budžetu i ekonomskoj fiskalnoj politici za 2008. godinu itd. U tom uputstvu se navodi da se socijalna davanja zaposlenima, nagrade, bonusi i ostali posebni rashodi, troškovi putovanja, usluge po ugovoru i specijalizovane usluge mogu planirati do nivoa planiranih rashoda u 2007. godini i da ukupan zbir zahteva ne sme da prelazi ukupan predloženi obim sredstava dodeljen budžetskom korisniku. Pošto ste im vi rekli da ne mogu da traže više nego što su to mogli da imaju i imali za 2007. godinu, onda se o tome – znači, nije ovo moja izmišljotina, o ovome sam razgovarao sa predsednicom Saveta za borbu protiv korupcije gospođom Vericom Barać i te informacije i ovaj papir sam dobio od nje, odnosno od Saveta za borbu protiv korupcije i ovo sam morao da iznesem čisto istine radi. U svakom slučaju, vama hvala što ste mi dostavili ovaj dokument jer mislim da tako treba razgovarati, za razliku od gospodina potpredsednika koji još nije odgovorio, a obavezan je po članu 200. Poslovnika, na ona dobronamerna pitanja koja sam mu jutros uputio, koja se odnose lično na njega. Za to nije potrebna nikakva priprema u roku od osam dana koja bi bila potrebna za neke druge sfere i za neka druga pitanja. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Batiću. Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o budžetskom sistemu je predvideo i zamislio da se ovim zakonom na jedinstven način uređuje pitanje sprovođenja finansiranja po Ustavu i zakonu utvrđenih nadležnosti više od 9.500 budžetskih korisnika. Poslanici SRS imaju puno amandmana na ovaj predlog zakona. Samim tim se i vidi, kroz to, da mi smatramo da je ovaj zakon loš i da nije adekvatno obradio ovu temu. Javni prihodi i primanja su tema o kojoj se razlikuju stavovi SRS i predlagača. Krajnje je vreme da se prekine sa praksom da se javni prihodi iskazuju kao sopstveni zato što kao takvi umanjuju prihodnu stranu budžeta i daju mogućnost izvršnoj vlasti da na jedan prikriven sumnjiv način troši narodni novac van kontrole izvršne vlasti. Neophodno je da se konačno definišu obaveze donošenja zakona o subvencijama. Vi još uvek držite praksu subvencija na osnovu uredbi, što je nedopustivo. Opet nas upućujete u kofinansiranju razvojnog programa na Evropsku uniju. Kada bismo se vratili na taj deo, na EU, sećamo se da smo mi u ovoj godini usvajali zakone - CEFTA, o carinama, o duvanu i duvanskim prerađevinama... i uvek je bilo ono usmeravanje na Evropsku uniju: još samo ovu prepreku da preskočimo, pa ćemo doći do EU. Kada bismo sagledali sve te zakone koje smo usvojili, tj. usvojili ste ih vi, a mi smo se borili protiv tih zakona i sada stojimo na stanovištu da su oni štetni po Srbiju i njene građane, uvek kada smo to radili mi smo bili upućeni na banke, na projekte, kome treba šta da platimo, koliko treba da platimo i uvek smo mi bili ona strana koja je u tom poslu bila na gubitku, a samim tim i građani Srbije. Bukvalno smo se samo pitali kome ćemo šta da platimo, a šta ćemo na kraju da uradimo i ko će od toga da ima koristi, do čega smo u principu došli, to se ni do sada ne zna. Budžetske prihode potrebno je iskazati po izvorima, primenom dosadašnje prakse zbirnih prikaza koji omogućavaju uvid u postupak sačinjavanja budžeta, kao i kontrolu njegovog trošenja. Tako bi bilo svakome jasnije i stvarno bi se videlo gde idu sredstva, ko to troši i koliko troši. Nadležnosti ministra su i u ovom zakonu velike, što se ogleda i u članu 7. Institucija koja treba da obavlja zakonom predviđene aktivnosti morala bi da bude ministarstvo, a ne ministar. U delu ''Investiranje sredstava'' vidi se kako vi dozvoljavate mogućnosti zloupotrebe. Štetu bi praktično pretrpeli državni organi i lokalna samouprava, a po običaju bi banke imale koristi. Ovde se stalno usmerava na banke. Ne mislim sada i ne aludiram na vas zbog Meridijan banke, što sam vas pitao u ova zadnja dva-tri meseca i više, nego se jednostavno stvara utisak da u svim ovim zakonima najviše koristi imaju banke. Dobro, banke i jesu osnovane da bi imale koristi, ali ovo je stvarno nešto što je usmereno stalno na banke. Tako se i naši građani, zbog svoje proste egzistencije, da bi preživeli, stalno usmeravaju na neke banke, na korišćenje kredita sa izuzetno velikim kamatama kakve su ovde u Srbiji. Jednostavno, kao što država upada u dužničku krizu, tako i naši građani polako upadaju u dužničku krizu. Tako sam i juče objašnjavao, kod budžeta, da vi bukvalno nadomestite budžet time što ćete sve da rasprodate. To bi isto bilo i kad bi građani prodavali deo svog inventara, stan, na kraju bi ostali i bez stana, kao što će, ako se nastavi ovako, ova država ostati bez svih resursa, posebno govorim o ovim firmama koje će doći na privatizaciju. Ovaj sistem sada što ste ponudili, da svi dobiju akcije, to je nešto što će se tek videti da neće svi tako dobro proći sa akcijama, pa ćete vi verovatno imati objašnjenje da nisu svi građani Srbije eksperti kao vi za akcije i za berzu. Što se tiče ovog dela gde sam još gledao, sva zahvatanja kroz poreze, u privredi i fizičkih lica, na štetu jednih i drugih, vi ponovo predviđate taj samodoprinos. Svaka normalna lokalna samouprava i normalna država bi mogla sve sama sve isfinansira. Građani moraju, znači, uz sva ovakva zahvatanja, iz poreza, iz dobiti preduzeća i svega ostalog, a sada vi ponovo planirate samodoprinos, još i sami da investiraju u nešto što oni bukvalno kroz svoje plate i sve ostalo investiraju. A kad bi se pogledalo realno, bilo bi bolje da ste smanjili državni aparat kroz broj zaposlenih a iz tih sredstava nadomestili sredstva koja biste planirali za samodoprinos. Državni aparat je baš glomazan. Gledao sam baš, gospodine Đeliću, imali ste neku emisiju, predstavili ste vaš stručni ekspertski tim, ubeđivali ste građane Srbije kako ste vi sve te stručne ljude, ne sumnjam sad u stručnost iako je do sada nisu pokazali, ubeđivali dve-tri godine da dođu u Srbiju, da krenu. Sećam se primera svih, da su ostavili toliko dobre plate u Francuskoj, koliko se sećam vaših savetnika, bili ste u vašem kabinetu, i onda se pojavljuje i Goran Cvijanović. Mile Tranzicija, Mile Čubura, a sad je Mile s Novog Beograda. Ja živim na Novom Beogradu i nije mi jasno. U špici te emisije on zahvaljuje, Mile Tranzicija, onako - puno mnogo hvala gospodinu Željku Ožegoviću. Tu sada dolazim polako do priče o lokalnoj samoupravi. To je vaš tim savetnika. Gledao sam stvarno kako su se svi odrekli, ponavlja se istovetna priča, kao kad ste vi došli u Srbiju - da ste se vi odreklidobrog posla tamo, došli se kod tetke da živite, da ćete sve uraditi za Srbiju - e tako su svi vaši saradnici iz stručnog tima na televiziji... (Božidar Đelić, sa mesta: Ne dirajte tetku.) Tetku ne diram, diram vas. Govorim o vama konkretno. Tetka, žena, ništa nije kriva, niti ona utiče na to, ali ste vi uvek imali razlog. Vi ste se locirali, gospodine Đeliću, kod tetke. Sada ste locirani u nekoj vili, je l' tako? Sad ste u nekoj vili, a bili ste kod tetke. Ne mogu ja sad da preskočim jedan deo vašeg razvojnog puta u Srbiji. (Nataša Jovanović, sa mesta: Bore Šnajdera.) Bore Šnajdera? Hvala gospođice Nataša. Dobro, možda bi to bio i kompliment. Da nastavim dalje. Nastavlja se sa praksom zaduživanja i rasprodaje finansijske imovine. Videli smo tamo da ste vi planirali kod ovog budžeta - zadužićemo se, krediti, da li su u inostranstvu, da li su u zemlji, pitanje je pod kojim uslovima, kod kojih banaka, da li su opravdani ili neopravdani. U principu tu opet dolazimo do banke i pojedinih ministara koji mogu da usmeravaju ta sredstva i da kroz to spekulanti ili tajkuni, da kažem i ministri, imaju procenat i određene privilegije. Video sam da ste čak predvideli za lokalnu samoupravu da se i njima daje mogućnost štampanja hartija od vrednosti i prodaje finansijske imovine. Tu sam se sad malo locirao na moj Novi Beograd, pošto se na Novom Beogradu rasprodalo sve što je moglo da se rasproda. Ostao je još neki kvadrat, onako malo trave - malo betona, inače sve je to rasprodato. Ako lokalne samouprave počnu da štampaju hartije od vrednosti da bi pokrivale neke svoje gubitke, a ima dosta lokalnih samouprava koje bukvalno, i njihova javna preduzeća, posluju s gubitkom - e, to će onda biti stvarno tragično. Ja znam zašto ste vi ovo napisali - zato što u ovom trenutku vi držite većinu lokalnih samouprava u Srbiji. Normalno je da ćete vi dozvoliti vašim lokalnim samoupravama i vašim predsednicima opština da imaju neku korist od svega toga. Ali, ako i oni krenu da se zadužuju, ko će to otplatiti? Pa, zna se - opet građani. Stalno se vrtimo u krug. Uvek kad se pita ko to mora da plati, to su građani. U delu prekršajnih postupaka lokalnoj samoupravi bukvalno dajete ingerencije koje njoj ne pripadaju iako znate da inspekcije i nadzor, kada su u pitanju javni prihodi i rashodi i njihovo usklađivanje sa važećim zakonima, isključivo može da vrši republički organ. U celom zakonu stavlja se akcenat na Evropsku uniju zbog vašeg jasnog stremljenja i opredeljenja ove sadašnje vlasti da ostvari saradnju sa EU, da u nju uđete iako je to neuzvraćena ljubav - vi stalno hoćete, oni stalno neće, i tako se vrtimo u krug na štetu građana Srbije. Mislim da ste mogli da ugradite jednu stavku, da se ne oslanjamo samo na Evropsku uniju. Zašto se ne bismo oslanjali na zemlje koje su raspoložene, koje žele iskrenu saradnju sa Srbijom i da imamo obostranu korist? Na prvom mestu mislim na Rusiju. Vi stalno potencirate Evropsku uniju, a mogli ste da stavite i Rusku Federaciju. Ukratko ću da se osvrnem i na Predlog zakona o izmenama Zakona o javnim putevima. Tu sam želeo da postavim pitanje: Da li će se zahtev za veće izdvajanje od akciza na naftu i naftne derivate za javne puteve odraziti na cene goriva i tako reflektovati i na cene polimera koji se dobijaju iz frakcije nafte, tj. granulata polietilena i polipropilena? O tome smo već jedanput pričali, ministar Cvetković je tada bio, ali očito čovek nije upućen u polietilene i polipropilene. U stvari, više se pričalo o dozvoljenom uvozu zbog smanjenja kapitala ''HIP-Petrohemije'' i ''Hipol'' Odžaci, izuzetnih firmi u svetskim razmerama, koje su najveći izvoznici, stvarno izvoze i u Nemačku i druge države u Evropi. Ako bi se to odrazilo na cenu derivata, automatski bi to povuklo i cenu granulata i onda bi se to odrazilo na proizvode široke potrošnje, takođe i na proizvode duvane ambalaže od polietilena i polipropilena, i na kraju bi to uvećavalo i cene proizvoda - a ko bi to na kraju platio? - opet krajnji korisnik. To je jedno pitanje, da vidimo da li se samo to sprovodi, da će se samo jedan deo uzimati a da se neće ići sa povećanjem, ili je to ipak ova teorija koju sam ja izneo ovde. Ovaj zakon o porezu na dohodak građana meni strahovito deluje, gospodine Đeliću, da je pisan zbog nastupajućih izbora i naše izborne pobede, SRS i gospodina Tomislava Nikolića, a imam jednu, ovog puta, aluziju. U delu gde se obrađuje dobit, imam utisak da su morali da uvrste ovo u zakon da bi opravdali vaše ponašanje u vezi s vašim akcijama u Meridijan banci. Evo, citiraću zakon. Vi ćete se možda prepoznati, ali će građani sigurno prepoznati da ste vi ugrađeni u ovaj zakon kao kamen temeljac. Citiram, nemojte da oduzimate posle kolegama vreme: ''Kapitalni dobitak se ne utvrđuje i ne oporezuje na prihod ostvaren po osnovu prenosa hartija od vrednosti koje je pre prodaje obveznik držao u svom portfelju najmanje tri godine''. Sada vas ponovo otvoreno pitam: Koliki je vremenski period bio da ste vi imali akcije Meridijan banke? Ponovo vas pitam: Da li ste ih prodali, na kojoj opštini ste platili porez na dobit ili ste i dalje...? Kroz ovaj zakon ćete sakriti te pare. Znamo mi gde vi živite, mi lako proverimo to, uvek smo obavešteni što se tiče vas. Interesuje me sad, gospodine Đeliću, kad smo delili ove besplatne akcije, pa vi da ste podelili od ovih vaših akcija, koliko imate, pa znate li koliko bi tek građani Srbije dobili? Sevap bi bio. A možda bi i ljudi stvarno imali bolje mišljenje o vama. Ujedno, kad sam pričao o AD Posavina, preduzeću iz Obrenovca, pričao sam o firmi i njenim akcionarima. Ako ste upućeni, ministre, grupa građana koja je juče ovde bila, grupa izgladnelih, umornih, gospođa koja je predstavnik sitnih akcionara ovde je pala u nesvest. Odmah da vam kažem da je ova firma AD Posavina povezana, tj. njen vlasnik koji je kupio ovu firmu i sad izdaje te lokale Kinezima i sve ostalo što radi, to je Slaviša Purić, koji ima u svom arsenalu jedno 30 firmi. Najbliža firma uz Posavinu Obrenovac vam je Trnavac Ub. To je firma koja ima četiri silosa, 15 objekata, stvarno je velika firma, i fabriku dečije hrane i mlinove i sve ostalo. To je isti čovek koji je kupio ovu firmu i sada se akcionari bore, zbog toga što se prodaju osnovna sredstva, nema nikakve perspektive, ne ide se napred, da se poništi ovaj zakon o privatizaciji i oni su me zamolili da vam predam, da vidite kakav je odnos prema malim akcionarima. Po zakonu oni imaju više od 10% i moraju da imaju svog predstavnika u skupštini akcionara, moraju da prisustvuju, moraju da budu uredno obavešteni i moraju da učestvuju u odlučivanju. Kao neki bord koji vi imate, tako bi mogli i oni da učestvuju u svemu ovome i zamolili su me da vam predam, ja ću vam, potpredsedniče, predati ovaj papir. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodinu Sekuliću. Da li još neko želi reč od narodnih poslanika kao ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba? Reč ima narodni poslanik Zdravko Topalović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, kao ovlašćeni predstavnik SRS veći deo svog izlaganja sam danas posvetio zakonu o porezu na dohodak građana, zakonu o porezu na dobit, zakonu o administrativnim taksama, a sada bih nešto rekao i o Predlogu zakona o budžetskom sistemu. Neprihvatljivo je da je u ovakvoj ekonomskoj i političkoj situaciji članom 2. zakona predviđeno donošenje zakona i odluka budžeta na period od tri godine. Od 5. oktobra 2000. godine do danas svi budžeti su se menjali ponekad samo iz političkih razloga. Izuzetak je ova 2007. godina, ali ne zato što je gospodin Cvetković, ministar u vladi DOS-a, izuzetno sposoban, već zato što je budžet usvojen polovinom godine. Ali, evo, ministre, ući ćete u istoriju. Javne prihode zakonom iskazujete kao sopstvene, što izvršnoj vlasti daje mogućnost nekontrolisanog i prikrivenog načina trošenja novca poreskih obveznika Srbije. U zakonu ste, u članu 2. stav 1. tačka 34, samo Evropsku uniju naznačili kao darodavca razvojne pomoći, što je namenski bespovratan prihod. Mi znamo da je vaše čvrsto opredeljenje ulazak u EU i u trenutku kad nam oni otimaju deo teritorije. Zašto niste predvideli i da neko od darodavaca bude neka prijateljska zemlja? Znate naš stav, prvo Ruska Federacija, ali ima sigurno još prijateljskih zemalja koje bi nam pomogle. U delu ''Javni prihodi i primanja i javni rashodi i izdaci'' treba uraditi neke korekcije koje smo mi napisali u amandmanima. Recimo, porez na upotrebu, držanje i nošenje određenih dobara – porez na ova dobra već platite kad ih stavite u promet i ona se ne mogu beskonačno i bezbroj puta oporezivati. Neke stavove člana 21. i 24. treba brisati jer konačno treba stati sa daljim zaduživanjem zemlje u trenutku opšte zaduženosti države. Bolje je redukovati zaposlene u državnom aparatu nego, što je predviđeno članom 25, zaduživanjem obezbediti funkcionisanje tog aparata. To je cena koju svi građani Srbije plaćaju jer ste vi iz vladajuće koalicije posle 5. oktobra 2000. godine u državnom aparatu zaposlili sve svoje rođake, tetke, ujne, strine, poznanike i simpatizere vaših stranaka. U članu 89, koji se odnosi na eksternu reviziju, drugi stav morate da promenite, a on trenutno glasi: ''Lokalna vlast može da angažuje revizora sa odgovarajućim kvalifikacijama za obavljanje eksterne revizije završnog računa budžeta lokalne vlasti, o čemu odlučuje skupština lokalne vlasti, u skladu sa zakonom''. Po ovome lokalna vlast nema obavezu eksterne revizije, što je nedopustivo. To predlažete da biste prikrili sve marifetluke u lokalnim samoupravama jer većinu lokalnih samouprava vi držite. Evo, to vam je pošlo za rukom posle ukazivanja SRS na niz nepravilnosti u lokalnim samoupravama. Za ovom skupštinskom govornicom sam izneo primer JP Poslovni prostor Čukarica, što je bilo predmet rasprave i na sednici Skupštine grada Beograda, a u tom primeru je oličen lik i nedelo Zorana Alimpića, upravnog odbora koji je tada držao kolega iz DSS, pa onda direktor iz Čovićeve stranke - fina družina. Taj Poslovni prostor je ostvario gubitak od 53 miliona dinara, što je utvrdila revizorska kuća, a 39 su prikazali. Zbog toga do dana-današnjeg niko nije odgovarao. Poučeni tim primerom, verujem da, gde god ste vi na vlasti, nikom neće pasti na pamet da angažuje revizora. Sigurno. To se i na Čukarici desilo u trenutku kada je bila obaveza da se angažuje revizor ali državnog revizora nije bilo. Došao je novi direktor, istina iz DS, ali on verovatno, jadan, nije hteo prvi da ide u zatvor, sačeka svoj odlazak posle ostalih, pa je angažovao revizorsku kuću da bi se utvrdile te neprijatnosti. Obratite pažnju i na naše amandmane na članove 86. i 87. koji se odnose na budžetsku inspekciju. Pažljivo razmotrite sve naše amandmane jer ćete u njima naći bolja rešenja od vaših. Za kraj, gospodine Đeliću, niste bili prisutni, uputio sam vam kritike za današnje neprisustvovanje našoj raspravi. Ranije ste izašli, niste imali živaca da saslušate našu priču do kraja. Ja sam čak rešenja i da vaše akcije u Meridijan banci budu predmet besplatne podele građanima Srbije. Sigurno bi dosta ljudi bilo zadovoljno.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja po ovoj tački dnevnog reda? (Ne.) Hvala. Pošto na listi nema više prijavljenih narodnih poslanika i pošto su se prijavili svi predstavnici odnosno predsednici poslaničkih grupa, zaključujem ovu tačku dnevnog reda, odnosno načelni pretres o Predlogu zakona o budžetskom sistemu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. Reč ima potpredsednik Vlade Božidar Đelić. Potom se nekoliko poslanika javilo po Poslovniku i onda prelazimo na sledeću tačku. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo građani Srbije, ovim se zaključuje rasprava o nekoliko veoma važnih tačaka o kojima smo danas i juče imali prilike da raspravljamo u ovom visokom domu. Mislim da treba pomenuti da kroz zakon o budžetu Srbija ponovo pokazuje napredak. Vidimo da se spoljno zaduženje zemlje smanjuje i dalje, danas je na 30% bruto domaćeg proizvoda, i dalje će padati u godinama koje dolaze i to je dobro. To oslobađa dodatni prostor za razvoj naše ekonomije i smanjenje izdataka iz budžeta, iz javnih finansija, za skoro jedan odsto bruto domaćeg proizvoda, pokazuje put u budućnost, tako će biti više prostora za privredu i za građane. Vidimo i da sa izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji i novim, izuzetno snažnim, zakonom o pravu na besplatne akcije i novčanu nadoknadu koju građani ostvaruju u postupku privatizacije otvaramo mogućnost za više od četiri miliona naših građana da učestvuju u ovom ključnom procesu. U sledeće tri godine (ne bih se ponovo vraćao na sve detalje) omogućićemo da građani ostvare dobit koja, u to sam duboko uveren, neće biti manja od hiljadu evra po osobi. Veoma je važno da se u sledećih šest meseci, od momenta kada usvojite ovaj veoma važan zakon, evidentiraju svi koji imaju pravo na to i da na taj način obezbedimo za njih mogućnost da se uključe u ove ključne finansijske i ekonomske promene. Pošto je jedan od uslova da budu upisani u biračke spiskove, to je, dodatni podsticaj da građani u potpunosti učestvuju u javnom životu. To je dodatno utemeljenje demokratije u našem društvu, nezavisno od onoga za koga će oni sutra glasati. Istovremeno, kroz ovaj zakon imamo uređen i veoma tesno raspoređen raspored za restrukturiranje i pripremu za izlazak na berzu i za strateško partnerstvo šest ključnih preduzeća u našoj zemlji. Tri su velika - NIS, EPS i Telekom Srbija; tri su nešto manja, ne manje važna - Aerodrom Beograd, JAT i Galenika. U svim tim slučajevima imaćemo specifični tretman, strategiju i, verujte, Vlada Republike Srbije će sve uraditi da, ukoliko dođe do otvaranja kapitala, ono bude što je manje moguće, ali istovremeno dovoljno da obezbedi konkurentnost na međunarodnom nivou za sva ta preduzeća. Javna preduzeća su važna jer, za razliku od drugih preduzeća, ona imaju lančani efekat na konkurentnost ostatka privrede i, samim tim, i na standard naših građana. To je šansa i za njih jer, od momenta kad dobiju višemilionsko akcionarstvo među građanima, to će značiti veću disciplinu za njih, veće zahteve od strane njihovih akcionara, ali istovremeno, uveren sam, i mnogo veću podršku za još smelije poteze, da i posle Telekoma Srbije i oni krenu u osvajanje drugih tržišta u regionu i šire. Tu vidim i veliku dozu kontinuiteta. Od prvog nacrta zakona o budžetskom sistemu, koji je izvršio svojevrsnu revoluciju u domenu javnih finansija naše zemlje, pet godina kasnije imamo posve nov tekst, koji je preuzeo dobar deo onoga što je bilo dobro, ali je istovremeno ispravio ono što je moglo i što je trebalo da bude bolje. I ponajviše u zakonu o budžetskom sistemu vidimo onaj napredak koji je naša zemlja napravila. Daleko od toga da je sve perfektno, ali je i te kako dobro što danas možemo razmišljati o mogućnosti, sigurno ne i obavezi, da se pripremi jedan trogodišnji budžet. Trebaće neko vreme da se to uradi i naravno da će uvek ostati mogućnost za ovaj dom da prepravi stvari, da izglasa ono što je nužno, da javne finansije u potpunosti prate okolnosti u našoj zemlji. Ni na koji način to neće postati neka birokratska sprava koja se, nezavisno od toga što su potrebe građana i privrede, neće upodobljavati. Ali, dobro je da počinjemo da razmišljamo na srednji rok. I u ovome zakonu vidite programski budžet, vidimo trogodišnji budžet, vidimo srednjoročni plan javnih kapitalnih investicija. Dobro je što je danas, večeras, više od 1,3 milijarde evra budžet Republike Srbije, tj. u Trezoru Republike Srbije, na računu u Narodnoj banci Srbije. Taj novac nije novac bilo koje vlade. To je novac, i rezerve koje sada imamo, naročito za pokretanje novih kapitalnih investicija. Tu vidimo koherentnost. S jedne strane, imamo zakon koji uređuje dodeljivanje besplatnih akcija našim građanima i daje tri godine da oni izvrše njihovu dokapitalizaciju, izlazak na berzu i pronalaženje strateških partnera. Istovremeno, kroz ove izmene i dopune Zakona o privatizaciji vidimo šta je dobro urađeno, imamo i finansijske efekte o kojima sam govorio, to je taj novac, ali istovremeno idemo dalje, spremamo dalje pohode, dalje poduhvate u domenu infrastrukture. O tome se mnogo priča ovoga puta. Srbija, i znam da se niko zbog toga neće žaliti, ima mogućnosti da planira na malo duži rok prvi put posle 15-20 godina. Ovde ne želim ni na koji način da kažem da je to zahvaljujući ovoj ili onoj vladi, ovoj ili onoj partiji, ne želim da se vraćamo u devedesete godine, da delimo krivicu, da delimo zasluge. Ali, činjenica je da prvi put od kraja '70-ih godina naša zemlja ulazi u jedan period kada će biti u stanju da projektuje sopstveni razvoj, da njeni građani imaju dugoročniju perspektivu, da ogromna većina njih dođe u posed vrednih akcija, da mogu da planiraju budžet domaćinstva, da vide u javnim finansijama srednjoročni plan, a da lokalne samouprave, o kojima je bilo puno reči danas, imaju mogućnosti da planiraju sopstvene izdatke. I naročito, kao što je bio slučaj u Kraljevu, želim da kažem da sam se posle vaše intervencijeraspitao. U januaru počinje donacija od 800.000 evra, koja će biti prva faza. Posle ide dodatnih dvadeset miliona evra za pet opština. Nadam se da će Kraljevo to uraditi. Gospođo, apsolutno ste u pravu, u Kraljevu postoji problem pijaće vode. Nažalost, to nije slučaj samo u Kraljevu. Imamo skoro 50 opština, trećinu naših opština, gde ne možemo biti zadovoljni kvalitetom pijaće vode. Ali, danas Srbija ima taj kapacitet, ima taj sistem i, što je možda još važnije, formiraju se ponovo kadrovi, nezavisno od njihove partijske pripadnosti, koji će biti u stanju da planiraju na lokalnom, pokrajinskom, nacionalnom nivou ono što će biti razvoj naše zemlje. Imamo i promene u poreskim zakonima. I tu je ista koherentnost ovog paketa koji je predložen danas. Nije predizborni, ali sigurno je da postoji logika u onome što je predloženo. Za sve one građane koji će sada izaći na berzu kao akcionari imamo smanjenje poreza na kapitalnu dobit sa 20% na 10% i ono što je bilo veoma teško za sve investitore, a to je nužnost da se svaki dan izvrši poreski bilans, ovoga puta, kao svuda u svetu, to se radi jedanput godišnje da bi se prebili gubici i dobici i da se na kraju plati porez onako kako i treba. Naime, nešto što je neto pozicija. Želim da kažem i samo nekoliko reči o zakonu koji je danas možda prošao malo nezapaženo, a to je ovaj zakon koji omogućava potvrđivanje Okvirnog sporazuma između Vlade Republike Srbije i Komisije Evropskih zajednica o evropskoj pomoći. Radi se o milijardi evra za period 2007-2011. godine. Kada se priča o nekoj bespovratnoj pomoći,u našoj zemlji se odmah, shvatam i zašto, postavlja pitanje - a zašto su tako velikodušni, kakva je njihova računica, da li su nas obavezali na nešto? Oni to ne rade zato što nas vole, nego zato što je to u njihovom interesu. U njihovom je interesu da Srbija bude stabilna, prosperitetna zemlja, iz koje neće ljudi odlaziti kroz ilegalnu emigraciju, gde neće biti organizovanog kriminala, koja će biti otvorena za infrastrukturu i, naravno, dobro i interesantno tržište, kao i ceo region, za njihova preduzeća. Evropska unija već 60 godina, dodeljujući sredstva onim zemljama čija je destinacija da joj se jednog dana priključe, uspela je značajno da unapredi stanje. Pogledajte Portugal. Onima koji su imali šansu da vide tu zemlju pre 25 godina, danas je skoro nemoguće prepoznati način na koji funkcioniše i život i standard njenih građana. Bliže nama - Grčka, Mađarska. I već sada pogledajte efekte, direktne i indirektne, koje približavanje Evropskoj uniji ima na Bugarsku i Rumuniju. Ove godine će Bugarska, prvi put u svojoj istoriji,privući četiri milijarde evra direktnih investicija i imaće više od milijardu evra godišnje zato što je članica ovakve budžetske pomoći. Da li je to uslovljeno nečim u vezi s Kosovom i Metohijom? Ne! I nikada Vlada Republike Srbije, i nijedan državni činovnik, neće prihvatiti bilo kakvu trgovinu ''Kosovo za Evropu''. To se od nas ne traži. Zaključci Evropskog saveta, koji se upravo završava, takvi su da se pozdravlja napredak Srbije i da se odvojeno priča o problemima koji se rešavaju na Kosovu i Metohiji. Ni na koji način se ta dva pitanja ne vezuju. Mi nikada nećemo prihvatiti takvu trgovinu i nikada nećemo prihvatiti da nas Evropa ucenjuje na bilo koji način U ovom momentu, to proizilazi iz zaključaka, priznaje se veliki kapacitet naše zemlje i već se govori ne samo o potpisivanju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, koji će dati dodatnu perspektivu našim građanima, već se najavljuje i naš kapacitet da veoma brzo postanemo i kandidat za ulazak u Evropsku uniju. To nije uslovljeno Kosovom i Metohijom. To nikada nećemo prihvatiti. Naš Ustav, rezolucije ovog skupštinskog doma, kao i platforma našeg pregovaračkog tima su tim povodom jasni. Želim da kažem istovremeno i da u ovom zakonu, čini mi se da o tome nije bilo reči danas, pripremamo za sledeću godinu izdavanje novih putnih isprava. Ovaj dom je u septembru izglasao odgovarajući zakon. Zavod za izradu novčanica i MUP se pripremaju da, počevši od proleća sledeće godine, dobijemo, prvi put posle nekih 90 godina, srpske pasoše, po evropskim standardima, sa biometrijskom zaštitom, sa onim što će nam omogućiti da, koliko već krajem sledeće godine, pretendujemo na jedan režim koji će biti bezvizni, da naši građani ne moraju da čekaju pred konzulatima raznih zemalja ovde u Beogradu, Nišu ili drugim gradovima naše zemlje gde ima konzulata. Moram da kažem da smo u ovom zakonu o taksama istovremeno predvidelida dobijanje srpskog pasoša ne bude preveliki teret. Izdaje se na 10 godina i koštaće, u zemlji, 1.000 dinara. Vest za dijasporu je, želim ovde da napomenem jer sam i ja jedan od onih koji su se vratili iz rasejanja, onih 165 evra po osobi stvarno su bili preveliki izdaci za njihove porodice i ovaj zakon omogućava da se taj izdatak smanji na 25 evra. To jeste više nego u Srbiji, ali to je normalno, a prihvatljivo je za budžet naših ljudi koji žive u rasejanju. Na kraju, želim da kažem da iz ove evropske pomoći, i to je bilo pitanje, pa dobro, to su sve neke strane reči - transparentnost, IPA, OPA, imamo ovde razne skraćenice - šta to znači za građane? Daću vam samo nekoliko primera već pripremljenih projekata koji će početi da se primenjuju kada Narodna skupština ratifikuje ovaj sporazum i kada do kraja razradimo mehanizme za njihovo uspostavljanje tokom sledeće godine. Jedna je podrška lokalnom i regionalnom razvoju - četrdeset miliona evra. Reforma srednjeg stručnog i visokog obrazovanja - jedanaest miliona evra. Rečni informacioni sistem na Dunavu - jedanaest miliona evra, i to je nešto što će omogućiti da Dunav postane koridor 7 za transfer roba i ljudi. Rešavanje pitanja izbeglica i interno raseljenih lica - deset miliona evra. Reforma hitne medicinske službe (imali smo kikseve, bilo je problema, ima ih i dalje) - deset miliona evra. Rekonstrukcija elektrane "Nikola Tesla" - dvanaest miliona evra. Podrška u pripremi projekata za sve. Želim da kažem, pošto ste postavili legitimno pitanje - a kako mi u Kraljevu, kako mi u Loznici, kako mi u Nišu, Trgovištu, Plandištu, Subotici da dođemo do tog novca, kako možemo da kandidujemo naše projekte? – od momenta ratifikovanja ovog sporazuma, mi ćemo pokrenuti ne samo veliku kampanju komunikacije, nego ćemo napraviti mrežu institucija na nivou lokalnih samouprava, mesnih zajednica i nevladinih organizacija koje žele da se priključe ovom pokretu, ići ćemo na obuku, tako da svi oni koji to žele mogu da budu u stanju da pripreme odgovarajuće projekte, naravno, u skladu sa prioritetima koji su definisani u našem partnerstvu sa Evropskom unijom. Samim tim, želim samo da kažem da i današnja rasprava, i jučerašnja rasprava, ovaj dnevni red, vrvi od odličnih stvari za Srbiju. Znam da na momente to tako ne izgleda, ali suštinski svaki od ovih zakona i predloga, nadam se da će ih sve poslaničke grupe podržati jer nisu ideološki obojeni, naprotiv, oni su samo temelji i mogućnosti da svako iskaže sopstveni talenat, a sveukupno naša zemlja da brzo napreduje. Neću apelovati da se glasa za ovog ili onog, ali nadam se da ćemo u nedeljama koje dolaze isto imati fer i demokratsku debatu oko pravca u kojem želimo da naša zemlja ide dalje. Predsednički izbori su veoma važni. Želim da kažem istovremeno da su ovaj današnji dan i kvalitetna rasprava imali jedan tužan momenat. Iznenada je preminula gospođa Tanja Stanković, izuzetno kvalitetni ekonomski novinar, radila je u listu "Danas" i mnogo godina je izveštavala iz ovog doma. Mislim da je mnogi ovde poznaju i želim da izrazim, uveren sam u ime svih, iskreno saučešće njenoj porodici. Imala je 57 godina, otišla je i ostavila dete iza sebe. Nadam se da moje izlaganje u ovom tužnom momentu neće dobiti bilo kakvu formu patetike. U vezi s ovim što sam danas čuo o sebi, verujte, ako imate bilo kakvu sumnju da sam bilo šta sumnjivo uradio, ja nisam čovek koji se krije iza bilo kakvog imuniteta. Izvolite, dajte te krivične prijave, istražite. Ovde sam, nikada više neću otići iz Srbije. Ovo je moja zemlja i ja je volim, hoću da posvetim svu svoju energiju i znanje koje imam da stvari idu nabolje, ali ta će odluka biti na građanima, naravno. Ali, ako bilo ko sumnja u bilo šta, neću odgovarati na ove napade, njima nije mesto u ovako važnom domu. Ako bilo ko ima bilo kakvu sumnju, hajde da to rešimo tamo gde je tome mesto, u nadležnim organima, tužilaštvu, policiji i sudstvu, nema nikakvog problema. Ovo moje izlaganje želim da posvetim osobi koja je prebrzo otišla - Tanji Stanković.Stvarno je bila oličenje dobrote, neko ko se u potpunosti posvetio pitanjima ekonomije, bila je jedan od najkvalitetnijih ekonomskih novinara ove zemlje i puno je činila da svi bolje shvatimo šta se zapravo dešava u našoj zemlji i da bolje objasni te na momente trnovite puteve ove tranzicije. Neka joj je večna slava. Drage kolege narodni poslanici, nadam se da ćemo kroz dalju raspravu o amandmanima i ovim projektima doći, što je moguće više, do konsenzusa, a 20. januara hajde da svi glasamo. Nije tajna za koga ću ja glasati, za koga mislim da treba glasati, ali to neću reći za ovom govornicom. Hvala puno na vašoj pažnji.
Zahvaljujem potpredsedniku Đeliću. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, potpredsednik Narodne skupštine. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Đeliću, upozorila sam vas da to ne radite – da ne zloupotrebljavate funkciju potpredsednika Vlade, da ne držite političku tribinu, da se na takav način ne obraćate narodnim poslanicima – jer vi ste ovde da saslušate kritike i da date argumentovane odgovore. Vaše obraćanje od 17 minuta je bilo puno floskula koje smo čuli toliko puta. Vi ste zbog toga režim koji smo mi oborili s vlasti 28. decembra 2003. godine, posle vaše neslavne vladavine i posle činjenice da su vaše reforme, tranzicija, transparentnost, aproprijacije i sve ono što koristite u vašim zakonima kao odrednice koje uređuju oblast naše monetarne fiskalne politike – katastrofa za građane Srbije. Gospodine Đeliću, da ste vi kojim slučajem, ali to nikada ne možete da budete jer i ovde ste samo još malo potpredsednik Vlade, ministar u Ruskoj Federaciji i da se zalažete za takve "inovacije" (i to je strana reč), za takvu nakaradnu zakonodavnu oblast kao ovde, vi biste bili, u najmanju ruku, upozoreni od strane predsednika Ruske Federacije da to ne možete da radite. Ali, čak mislim da je to sada i zakonski, u stvari sigurna sam, strogo definisano, da ne možete tamo ni za jedan, apsolutno ni za jedan projekat, od kojih ste mnoge ovde, kao velikodušnost Evropske unije koja nam otima Kosovo i Metohiju, nabrajali, da upotrebite reč evro umesto rublje. To je sada tamo zakonom kažnjivo, ali šta vi znate, vi ste od vremena Čubajsa i Jeljcina, kada ste dobili crveni pečat u pasoš i maltene deportovani iz Ruske Federacije, došli nama ovde da prosipate pamet i dajete neke fantastične fazmagorije od zakona i od ideja, a građani od toga nemaju ništa. Da vi to sada pričate nekome ko je pao s Marsa, ko ne živi u Srbiji, ko ne dolazi iz grada odakle je gospođa Vesna, iz Kraljeva, ja iz Kragujevca, gde su vas radnici motkama terali, jedva ste spasili živu glavu. U jednom danu ste, gospodine Đeliću, 15.000 ljudi otpustili. O čemu vi pričate? Koleginica Stanković je kasnije došla u srpski parlament i potpuni je oponent politike SRS, možda u jedno vreme naklonjena vama, ali ne može niko ni iz tog vašeg tzv. demokratskog korpusa, kako god da se zove, da kaže da ste vi čovek koji je doneo neke kvalitetne promene. Vi umete lepo da pričate, ali sve da ide vama u korist – i da menjate zakone da idu vama u korist, i da veličate svoju funkciju da ide vama u korist, a građani nemaju od toga ništa. Da ste održali neku tribinu sada, večeras, u Kragujevcu, Kraljevu, Pirotu, Vranju, Boru, i ne znam kako ste samo zaobišli, za sve ovo vreme vašeg obraćanja, svih ovih dana, da nam problem Bora i kragujevačke Zastave ne spomenete. Kako vam nije palo na pamet i kako se niste zabrinuli pred činjenicom da potencijalnim ruskim partnerima, gospodinu Deripaski, očigledno zbog takvog načina ugovaranja, odnosno stavljanja na javni konkurs RTB Bora, možda to izmiče. I ko nama garantuje da ste se vi strateški opredelili za one koji hoće da sačuvaju Srbiju? I, izvinite, gospodine predsedniče, evo, završiću, dakle, uopšte niste u pravu, to je direktna ucena od strane Evropske unije. Oni to vama, na tim sastancima o kojima govorite, ovoj vajnoj pomoći, projektima, ne kažu u lice. Ali, slušajte malo medije, svetske stanice. Evo, od juče imate izjavu Jelka Kacina, koji je pravi skandal, a koji je zadužen za Srbiju i za praćenje onoga što vi nazivate integracijama, koji je juče jasno i glasno rekao: u Srbiji vlada traumatično stanje, tamo je potpuni haos, Slovenija će od trenutka kada krene, od januara, da predsedava Savetom Evrope, učiniti sve da Kosovo i Metohija dobiju nezavisnost. Vas ne brine ta činjenica, ali to će, nažalost, da se desi – priznavanje Kosova i Metohije od strane onih koji vama daju projekte i od strane onih koji vama diktiraju kako zakoni da se prave u ovoj državi. Kad ste već, zbog toga sam se javila, pažljivo sam vas pratila, zloupotrebili funkciju potpredsednika da kažete kako vi nećete da izgovorite ime onoga za koga ćete da glasate, ali Srbija treba da ide tim putem, ja sam uverena da će građani Srbije 20. januara da izaberu drugi put, da izaberu put koji svim srcem nudi Tomislav Nikolić i Srpska radikalna stranka.
Zahvaljujem. Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o budžetskom sistemu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, Predlogu zakona o izmeni Zakona o javnim putevima i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Vlade Republike Srbije i Komisije Evropskih zajednica o pravilima za saradnju koja se odnose na finansijsku pomoć Evropske zajednice Republici Srbiji u okviru sprovođenja pomoći prema pravilima instrumenta pretpristupne pomoći. Pre nego što zaključimo današnji dan, po Poslovniku su se javila četiri narodna poslanika, pa idemo redom. Narodni poslanik Srđan Spasojević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u vezi sa "Magnohrom" u Kraljevu. Naravno, "Magnohrom" je jedan od trenutno najvećih problema u Kraljevu. Sigurno je da su svi građani grada Kraljeva, radnici i njihove porodice, najzabrinutiji. Mi smo se juče, pre početka sednice lokalnog parlamenta, dogovorili da za danas zakažemo sastanak. Danas smo održali taj sastanak i dogovor je da svi narodni poslanici dobiju obaveštenje o tome šta je bilo na tom sastanku. Naravno, svi poslanici iz Kraljeva ovde u parlamentu su dobili taj dokument. Pitanje "Magnohroma" se mora rešiti. Žao mi je što je potpredsednik Vlade sada izašao, ali se on malopre izjasnio da se već raspitao o problemima u Kraljevu. Centralni problem sada jeste "Magnohrom". Naravno, postoje i drugi problemi, ali o tome ne bih ovoga puta jer je trenutno najveći problem - problem "Magnohroma". Predsednik opštine je danas uputio tri dokumenta – Vladi Republike Srbije, Agenciji za privatizaciju i Ministarstvu za rad i socijalnu politiku. To su tražili radnici "Magnohroma" jer ih izuzetno boli, 2205 radnika je na rubu egzistencije, a sa njima i njihove porodice jer žive od tog dinara. Veliki je problem. Agencija za privatizaciju 17. decembra treba definitivno da se izjasni o "Magnohromu". Dat je rok.Pročitaću apel radnika vezan za taj termin: "Imajući u vidu izuzetno teške posledice raskida ugovora i daljeg odlaganja ispunjenja ugovornih obaveza, apelujemo da Agencija razmotri zahteve radnika Magnohroma i da ih smatra prioritetnim, te da bez odlaganja preduzme sve zakonom predviđene mere i spreči dalje katastrofalne posledice neispunjenja ovog ugovora''. Mislim da je prioritet da se ovo pitanje reši. Ne sme da bude odlaganja. "Magnohrom" je dugo godina bio ponos Kraljeva, kojim smo se dičili ne samo u granicama Srbije i one Jugoslavije, već i Evrope i sveta. "Magnohrom" je bio prepoznatljivo ime. Niko nije mogao da pomene Kraljevo, a da ne kaže da je tamo "Magnohrom". Mislim da sve državne institucije treba po hitnom postupku ovaj problem da reše. Mislim da oko toga nema nikakve dileme. Kao što su svi odbornici u Skupštini opštine Kraljevo, šefovi odborničkih grupa, juče zauzeli jasan stav oko "Magnohroma", tu nema podela, ne postoji pozicija i opozicija, problem "Magnohroma" je problem svih građana Kraljeva i zato smo danas ovde svi, kao poslanici, na jedinstven način informisani, svi smo dobili ovaj problem i zajedno moramo da ga rešimo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio i narodni poslanik Ivan Jovanović, potom narodna poslanica Milena Stanković i, nadam se, na kraju, narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, član 226. Hteo bih samo da razjasnim situaciju u vezi sa "Magnohromom" u Kraljevu. Juče je bio sastanak šefova svih odborničkih grupa i sva tri reprezentativna sindikata u "Magnohromu" i donet je jedinstveni zaključak da se upute ovi zahtevi nadležnim ministarstvima i Agenciji za privatizaciju. Napominjem da je Demokratska stranka opoziciona stranka u kraljevačkoj opštini. Ovim putem želim da apelujem na Agenciju za privatizaciju da, pošto ugovor nije ispoštovan do kraja, dakle, kupac nije ispunio svoje obaveze, a dat je uslov da se to učini do ponedeljka, 17. decembra, poništi ovaj ugovor jer su radnici u "Magnohromu" zaista u teškoj situaciji. "Magnohrom" je privatizovan prošle godine. Od tada nije pokrenuta proizvodnja, nisu ispunjeni uslovi iz ugovora, nije ništa uloženo, tako da zaista apelujem. To je najvažniji zahtev Agenciji za privatizaciju - da se ovaj ugovor poništi i da se nađe novi strateški partner za "Magnohrom" u Kraljevu. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Jovanoviću. Po Poslovniku se, takođe, javila narodna poslanica Milena Stanković. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospodine Duliću, javila sam se za reč zato što smo, evo, dočekali kraj našeg radnog dana, a da od ministra Đelića nismo dobili odgovore na pitanja koje je on bio obavezan, po Poslovniku, da nam da. Po članu 198. poslanici imaju pravo da ministru postave pitanje, a po članu 200. on je obavezan da na to pitanje odgovori odmah ukoliko se radi o nekim pitanjima na koja on može da da odgovor (ovo su bila pitanja koja se tiču njegovog života, njegovog posla kojim se on bavi pored ovog kojim se bavi u Vladi, tako da pretpostavljamo da je to nešto u šta on ima uvid i na šta je mogao odmah da da odgovor) ili u roku od osam dana ukoliko se radi o nečemu o čemu ne može odmah da da odgovor. Gospodin Đelić nije odgovorio na pitanje čitavog dana. Kraj dana je dočekao tako što je održao drugi vatreni politički govor danas. Ono što je mene posebno revoltiralo i nateralo da siđem iz kluba (tamo sam nešto radila) i reagujemje to što je on odavde otvoreno promovisao svog kandidata, pozivao da se za njega glasa. Mislim, i tu se moram složiti sa potpredsednicom Jovanović, da je to zloupotreba ove govornice. To nije nešto što on može i treba da radi na ovom mestu. Gospodinu Đeliću je bio potreban čitav dan da smisli odgovor na pitanje gospodina Batića i da ga uputi na nadležne institucije. To je mogao da kaže jutros, kada je gospodin Batić o tome govorio. Nažalost, on je sedeo ovde, mi smo ga opominjali da bi trebalo da odgovori, on je gledao nešto, pisao je poruke, gledao u zemlju i time ostavio utisak čoveka koji je vrlo nesiguran u sebe. Uputio nas je na institucije i mi smo se, naravno, institucijama obratili. Nažalost, sve ono čemu smo svedoci, zbog čega smo počeli da se bavimo politikom i osnovali svoju političku stranku, jeste taj naš utisak da mi zaista ne možemo da imamo poverenja u institucije u ovoj državi, jer mislimo da iza tih institucija stoje isti ljudi koji stoje i iza gospodina Đelića. Mislim da je sramno to što je gospodin Đelić izašao, što nije sačekao da čuje nas, još je sramnije što nije dao odgovor na pitanje, najsramnije od svega je što je na tako smešan način promovisao svog kandidata, a mislim da je gospodin Dulić, kao neko ko vodi sednicu, trebalo na to da reaguje. Gospodin Đelić, kada je u parlamentu, ima obavezu da poštuje Poslovnik koji poštujemo i svi mi poslanici ovde i, kada ga nešto pitamo, da nam na to pitanje odgovori, pa makar da je to bilo lično pitanje, da izađe i kaže - to je lično pitanje, a ne da ćuti i čeka kraj dana i onda, kada niko nije tu, da daje neke nemušte odgovore. Hvala najlepše.
Zahvaljujem narodnoj poslanici Mileni Stanković. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite, gospodine Batiću.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, da nije bilo onakve reakcije potpredsednika Vlade gospodina Đelića, ja se ne bih ni javljao. Kao narodni poslanik DHSS, postavio sam pitanje potpredsedniku Vlade upravo vezano za temu dnevnog reda, a to su izmene i dopune Zakona o privatizaciji, o načinima kako se u Srbiji sprovode privatizacije, o neophodnosti uvida, o poštenim i pravičnim privatizacijama, o transparentnosti, jer je gospodin Đelić neprestano pominjao evropske standarde itd. Postavio sam gospodinu Đeliću pitanje nemajući ništa lično protiv njega i neću se obraćati pravosudnim organima. Nisam rekao da je gospodin Đelić učinio bilo kakvo krivično delo. Ali, on je obavezan po članu 200. da odgovori na pitanja koja mu postave narodni poslanici. Evo šta sam ga pitao i koja je to veza. Meni čak ni ne smeta što je zloupotrebio funkciju potpredsednika Vlade i danas se čitavog dana bavio politikom i pričao po pola sata. Kad nemate argumente, onda uporno pričate, ponavljate, nastavljate itd. Njegov poslovni partner, čovek koji se zove Siniša Stojičić, brat pokojnog generala Badže Stojičića, danas je optužnicom Specijalnog tužioca za organizovani kriminal optužen kao jedan od vođa jedne grupe duvanske mafije. Ja s tim nemam ništa, čoveka i ne poznajem, i to mi takođe nije važno – da li je kriv ili nije, dokazaće se. Ali, preduzeće "Trebič" iz Sokobanje privatizovano je, bilo je u stečaju i prodato za 83 miliona, dokumenti su u Trgovinskom sudu u Zaječaru. U onom delu koji je pripao gospodinu Stojičiću, kao suvlasnik sa 48%, ja sam to pitao, bila je firma gospodina Božidara Đelića koja se zove "House of Europe Invest b.v." iz Vasenara u Holandiji. Prema tome, ako se već gospodin Đelić bavi politikom i ako on treba da bude promoter kampanje Borisa Tadića, gospodine Duliću, molim vas da apelujete, iz dobronamernih mojih pobuda, da on u toj kampanji ne učestvuje jer će to biti veliki minus za gospodina Tadića. Da nastavim dalje, sledom ovih prethodnih misli. Kada je gospodin Đelić gromoglasno najavljivao da će on biti kandidat za premijera Srbije i, verujući u njegovo poštenje i dobre namere, poslanička grupa LDP i ja, kao poslanik DHSS, prihvatili smo da podržimo njihovu kandidaturu, on, da bi otklonio ovo iz svoje biografije, vlasništvo na tom firmom prenosi na firmu "The Galileo limited" sa Devičanskih ostrva. Ako je put ka evropskim standardima preko Devičanskih ostrva, onda nemam ništa protiv da gospodin Đelić učestvuje u političkim kampanjama, ali će to biti loše. Ja ću ga ovo pitati uvek kad bude bio u ovoj sali. Svako od nas u životu greši. Mogao je da izađe i kaže: jeste, bio sam ortak sa tim čovekom, to je bila greška. Ili: nisam, lažete poslaniče Batiću, govorite neistinu, ovo su prevare, obmane i laži. Ja bih se izvinio. Ali, o ovome postoje dokumenti u Agenciji za privredne registre. Hvala.
Zahvaljujem se svima. Vidimo se ponovo u ponedeljak, u 10.00 sati. Želim vam prijatan vikend. Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 105 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 94 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da prisustvuje sednici narodni poslanik Vladan Vučićević. Nastavljamo rad. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE, KOJI JE PODNEO NARODNI POSLANIK TOMISLAV NIKOLIĆ, PREDSEDNIK POSLANIČKE GRUPE SRPSKE RADIKALNE STRANKE Primili ste Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Da li neko želi reč o ovoj tački dnevnog reda? (Ne.) Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE, KOJI JE PODNELA NARODNI POSLANIK NADA KOLUNDžIJA, PREDSEDNIK POSLANIČKE GRUPE DEMOKRATSKA STRANKA Primili ste Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela predsednik poslaničke grupe Demokratske stranke narodni poslanik Nada Kolundžija. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Da li neko želi reč o ovoj tački dnevnog reda? (Ne.) Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto niko ne želi reč po ovoj tački dnevnog reda, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE, KOJI JE PODNELA NARODNI POSLANIK SUZANA GRUBJEŠIĆ, PREDSEDNIK POSLANIČKE GRUPE G17 PLUS Primili ste Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela predsednik poslaničke grupe G17 plus narodni poslanik Suzana Grubješić. Otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto niko ne želi reč o ovoj tački dnevnog reda, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Narodna skupština će se u danu za glasanje izjasniti o ovom predlogu odluke. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2008. GODINU, SA PRATEĆIM DOKUMENTIMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Veroljub Arsić, Jorgovanka Tabaković, Aleksandar Martinović, Zoran Krasić, Momir Marković, Milovan Radovanović, Nebojša Stefanović, Nemanja Šarović, Zdravko Topalović, Radiša Ilić, Vjerica Radeta, Dejan Mirović, Vlado Sekulić, Jovan Damjanović, Jadranko Vuković, Petar Jojić, Slavko Jerković, Amdžad Migati, Božidar Delić, Zvonko Mihajlović, Slaviša Topalović, Oto Kišmarton, Srboljub Živanović, Zorica Stevanović, Tomislav Ljubenović, Dragan Marković, Predrag Mikić, dr Zoran Mašić, Dušan Stupar, Vitomir Plužarević, Dragomir Anastasovski, Radoslav Jevremović, Veljko Kovačević, Darko Glišić, Gojko Radić, Milorad Krstin, Nataša Jovanović, Zoran Antić, Milorad Buha, Predrag Stošić, Dragoljub Simonović, Igor Bečić, Saša Valjarević, Marina Raguš, Ivana Zečević, Božidar Koprivica, Sreto Perić, Milan Avramović, Dragan Čolić, Momčilo Duvnjak, Marko Milenković, dr Paja Momčilov, Radiša Ilić, Mileta Poskurica, Nikola Savić, Milan Škrbić, Zoran Despotović, Jovan Daja, Stefan Zankov, Dragan Živkov, zajedno Nada Kolundžija i Marko Đurišić, zajedno Petar Petrović i Jasmina Milošević, Nadica Momirov, Rajko Baralić, Milan Nikolić, dr Ninoslav Dimitrijević, Borka Vučić, dr Bojan Milovanović, Vidoje Jovanović, Miletić Mihajlović, Milena Stanković, Slobodan Maraš, Nenad Milić, Nenad Prokić, Nataša Mićić, Nebojša Ranđelović, dr Vladan Batić, Riza Halimi, zajedno Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač, zajedno Balint Pastor, Esad Džudžević, Bajram Omeragić i Rajko Đurić, Elvira Kovač, Laslo Varga, Aleksandra Jerkov, Radovan Radovanović, Aleksandar Marton i Srđan Šajn. Primili ste amandmane koje je podnela Vlada. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaj Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26 .stav 1. Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.