Tere hommikust, austatud Riigikogu! Alustame Riigikogu täiskogu VII istungjärgu 15. töönädala neljapäevast istungit. Kõigepealt on võimalik üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Palun, Mihhail Stalnuhhin!
Proua juhataja! Lugupeetud kolleegid! Enda ja veel kolme Riigikogu liikme nimel on mul au üle anda arupärimine majandus- ja kommunikatsiooniminister Urve Palole. Arupärimise nimetus on "Ministeeriumi tegevuse eesmärkide täitmisest". Teate, kolleegid, ütlen ausalt, et mul endal on ka imelik anda opositsiooni esindajana majandusministrile üle nii heatahtlik arupärimine olukorras, kus esimeses kvartalis oli kogutoodangu kasv negatiivne ja kus me peaksime Eesti majandusele palju tähelepanu pöörama. Lootus oli ainult sellel, et Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi tulevad uued, värsked ideed ja aitavad meid sellest, ütleme, kriisiäärsest august välja saada. Ma lootsin seda ja see tuligi. Kui eelmisel töökohal oli proua ministri kõige tähtsam eesmärk integreerida ja lõimida, lõimida ja integreerida, siis nüüd tuli see idee üle ka majandusse. Üks esimesi samme, mis proua majandusminister tegi, oli see, et ta läks koolidesse. Ta läks koolilastele selgitama, et Eesti majandus sõltub nüüd neist. Minu arvates on värske idee suhelda mitte majandusinimestega, töövõtjate ja tööandjatega, vaid suhelda koolilastega, integreerida neid Eesti majandusse. Tore, et puhuvad värsked tuuled, mis on tulnud koos uue ministriga.
Aitäh! Olen Riigikogu juhatuse nimel vastu võtnud ühe arupärimise. Kui see vastab Riigikogu kodu- ja töökorra seaduses sätestatule, siis edastab Riigikogu esimees selle viivitamatult adressaadile. Head kolleegid, teeme kohaloleku kontrolli. Kohalolijaks on registreerunud 67 Riigikogu liiget, puudub 34.
Austatud Riigikogu, me läheme tänase päevakorra juurde. Päevakorras on olulise tähtsusega riikliku küsimuse "Noortevaldkonna arengukava 2014–2020" arutelu. Ma tutvustan teile arutelu käiku. Kõigepealt on kultuurikomisjoni esimehe Lauri Luige ettekanne kuni 20 minutit, millele järgnevad samuti kuni 20 minuti jooksul küsimused ja vastused. Seejärel on haridus- ja teadusminister Jevgeni Ossinovski ettekanne kuni 20 minutit ning küsimused ja vastused kuni 20 minutit. Kolmandana teeb kuni 20-minutise ettekande Eesti Noorteühenduste Liidu juhatuse esimees Reet Sillavee ning ka sellele järgnevad kuni 20 minuti jooksul küsimused ja vastused. Nüüd tähelepanu! Riigikogu liige võib selles päevakorrapunktis esitada kõigile ettekandjatele kokku kuni kaks suulist küsimust, kolme esineja peale kaks suulist küsimust. Pärast ettekandeid ja küsimustele vastamist avatakse läbirääkimised. Sõna võtta võivad kõik Riigikogu liikmed, komisjonide ja fraktsioonide esindajad. Kultuurikomisjoni palvel teen Riigikogule ettepaneku, et kõigepealt saaksid sõna fraktsioonide esindajad, seejärel teised Riigikogu liikmed. Arutelu kestab neljapäevase ehk tänase istungi lõpuni. Asume ettekannete juurde. Kõigepealt palun ettekandeks kõnetooli kultuurikomisjoni esimehe Lauri Luige!
Lugupeetud Riigikogu aseesimees! Head Riigikogu liikmed! Mul on hea meel, et noortevaldkonna teema on jõudnud olulise tähtsusega riikliku küsimusena Riigikogu saali. Noorsootöö on üks riigi prioriteete. Riigikogu kultuurikomisjon on sel aastal juba kolmel korral arutanud noortevaldkonna teemasid ja nüüd siis veel tänane riiklikult tähtsa küsimuse arutelu siin saalis. Oleme oma aruteludesse kaasanud kõiki, kes on noortevaldkonnaga seotud, ning saanud nendelt päris palju huvitavaid mõtteid ning algatusi. Järgnevalt annangi teile nendest ülevaate. Riigi eesmärk on 7–26-aastaste noorte senisest veelgi suurem kaasamine ühiskonna protsessidesse ja kvaliteetse noorsootöö jätkusuutlik areng, et meie noortel oleksid avaramad võimalused arenguks ja eneseteostuseks, kujunemaks täisväärtuslikeks ühiskonnaliikmeteks. Meie fookus on viiel aspektil: esiteks, luua rohkem võimalusi noorte loovuse arendamiseks, omaalgatuseks ja ühistegevuseks; teiseks, vähendada ebavõrdsete olude mõju noorte arenguvõimalustele ja vältida tõrjutust; kolmandaks, noorte aktiivne osalus kogukonnas ja otsustes; neljandaks, edukus tööjõuturul; viiendaks, kvaliteetne noortepoliitika ja noorsootöö. Eestis on praegu umbes 290 000 7–26-aastast noort inimest, kes moodustavad pisut enam kui 22% kogu Eesti rahvastikust. Kahjuks on see arv langustrendis. Peale selle on meil veel mitmeid negatiivseid trende, mis noortevaldkonda mõjutavad ja ohustavad, nagu näiteks noorte kasvav väljaränne, 15–19-aastaste töötus, mis on natuke suur, mitteõppivate ja mittetöötavate noorte liiga suur arv, kõrge suhtelise vaesuse määr ja ka probleemne tervisekäitumine – suitsetamine, alkoholi ja uimastite tarvitamine. Samas on noorsootöö struktuur Eestis kujunenud aastate jooksul üsna mitmekesiseks. Valdkond põhineb omaalgatusel ja hõlmab 5000 ametikohta, pluss vabatahtlikud. Peamised noorsootöövormid on näiteks noortekeskused, huvikoolid, noorteühingud, noorte osaluskogud, koolinoorsootöö jne. Üks peamisi märksõnu noortevaldkonnas on minu hinnangul haridus ja haritus. Kõik algab kodust, kodune kasvatus loob vundamendi noorte hoiakutele, ellusuhtumisele, hilisemale käitumisele jne. Seejuures on oluline noori varakult märgata ja neile tuge pakkuda ning suurendada lapsevanemate teadlikkust nii võimalikest ohtudest, probleemide lahendamise teedest kui ka pakutavatest võimalustest. Hea haridus on elus edukalt hakkama saamise üks alustalasid. Haridus peab olema konkurentsivõimeline ja vastama tööturu ootustele. Ma tahan rõhutada elukestva õppe tähtsust, sest õppimine ei lõpe keskkooli lõpetamisega, kindlasti mitte. Riiklik õppekava peab aitama teha valikuid ja soodustama loovust. Senisest enam tuleks õppekavas rõhku panna praktilistele tegevustele ja valikainete hulk võiks olla koolides suurem. Õppeprogrammid peaksid olema paindlikumad, pakkudes eelkõige kõrghariduse valdkonnas nii täis- kui ka osakoormusega õppimise võimalust, mis soodustaks senisest enam tööharjumuse kujunemist. Samuti on tähtis mitteformaalne haridus. Üks huvitav näide teile tegelikust elust. Noor tütarlaps Mariana Mutso osales skautluse liikumises ja tegeles seal mägironimisega. Sealt tekkis huvi selle ala vastu ja tal avanes võimalus luua oma ettevõte, osaühing Ronilane. Praegu see ettevõte tegutseb ja nad toimetavad selles valdkonnas. Jällegi hea näide sellest, kuidas mitteformaalne haridus võib viia reaalselt endale ja ka teistele töökoha loomiseni. Formaalse ja mitteformaalse hariduse senisest suurem lõimimine on kahtlemata tähtis. Minu hinnangul on tarvis jätkuvalt süvendada selliseid omadusi nagu ettevõtlikkus, aktiivsus ja julge pealehakkamine, arendada õppimisvõimet ja oskust muutustega kohaneda. Loomulikult on vaja arendada ka suure infohulgaga toimetuleku, info töötlemise ja analüüsimise võimet, loogilist mõtlemist ning ka n-ö finantsilist kirjaoskust, mis võimaldaks inimesel reaalses elus materiaalselt hästi hakkama saada. Suure osa nendest oskustest katab ära ettevõtlusõppe programm, mis on gümnaasiumiastmes edukalt käima läinud ja mida minu hinnangul peaks jõuliselt rakendatama ka põhikoolis, et noor saaks need oskused ja kogemused juba võimalikult vara. Väga oluline plokk hariduse kõrval, mis tegelikult on kõige alus, on tervis ning tervislikud ja sportlikud eluviisid. Praegusel liikumisaastal on seda eriti hea mainida. Ütlus "Terves kehas terve vaim!" peab väga hästi paika. On oluline, et ka riik propageeriks sportlikke ja tervislikke eluviise. Kui tervis on korras, siis sujub ka vaimne tegevus hästi. Me kõik teame, et peale kerget jooksutrenni või ujumist on mõttetegevus hoopis teisel tasemel. Noorte füüsiline tervis on paraku aastatega oluliselt kehvemaks muutunud. Sellesse tuleb väga tõsiselt suhtuda ja senisest enam panustada. Olulisel kohal siinjuures on minu hinnangul positiivsed eeskujud nii sõprade, õpetajate kui ka lapsevanemate näol. Noortel on mitmeid võimalusi sportlikult, tervislikult aega veeta, koolis on kehalise kasvatuse tunnid ja mitmesugused spordivõistlused, on spordiringid ja spordiklubid, samuti võib värskes õhus sõpradega mängida, metsas jalutada jne. Aga meie noored on ikka liialt palju arvutite, nutitelefonide ja teleri taga. Kaaluda võiks ühe kehalise kasvatuse tunni lisamist õppekavasse ja koostöös kohalike omavalitsustega võimaldada noortel spordibaase tasuta kasutada. Noortevaldkonda käsitledes ei saa üle ega ümber nn NEET-noortest. Need on noored, kes ei tööta, ei omanda haridust ega osale koolitustel. See on kõige problemaatilisem sihtrühm vanuses 15–29 aastat, kellele tuleb senisest enam tähelepanu pöörata. Eestis on neid noori ca 40 000. 2011. aastal moodustasid nad 13,4% meie noortest, mis on küll, tõsi, natuke madalam näitaja kui Euroopa Liidus keskmiselt, kus see on 15,4%. Probleem ja ka väljakutse on nende noorteni jõudmine. Oluline roll on siin avatud noortekeskustel. NEET-noorte kaasamine ja integreerimine ühiskonnaellu on riigi selge prioriteet. Rääkides tööturust ja töötuse meetmetest, tuleb alustada väga valusast teemast, noorte töötusest, mis on Euroopa Liidus tervikuna suur probleem. Noorte töötus Euroopa Liidus kasvab, 2008. aastal oli töötuid noori 4,18 miljonit, sellel aastal on neid juba 5,56 miljonit. Eestis on seevastu noorte tööpuudus päris oluliselt vähenenud. Meie noorte töötus oli kõige suurem 2010. aastal, mil see näitaja oli 33%, nüüdseks on see protsent langenud juba 16-le. Kui rääkida 15–29-aastaste meeste pikaajalisest töötusest, siis 2013. aastal oli see näitaja Euroopa Liidus keskmiselt 7,5%, Eestis seevastu tunduvalt madalam – 5,3%. Naistel on vastavad näitajad Eurostati andmetel Euroopas 6,6% ja Eestis 4,6%. See aga ei tähenda, et Eestis probleemi ei eksisteeri. Siin mängivad oma osa kindlasti ka töötuks registreerimise ja töötuna arveloleku tingimused. Võimaliku lahendusena pakutakse välja tööjõu senisest veelgi vabamat liikumist ja ühtsemat, ent dünaamilisemat majandusruumi. Võitlemaks noorte tööpuudusega Euroopas, on välja töötatud Euroopa Liidu noortegarantii põhimõtted. Fookus on taas kord NEET-noortel. Eesmärk on töötada välja riigipoolsed meetmed, mis tagaksid kuni 25-aastastele noortele hiljemalt nelja kuu möödudes töötuks jäämisest või formaalharidusest lahkumisest kvaliteetse töö, haridustee jätkumise, õpipoisiõppe või praktika. Eesti Töötukassal on 20 töötutele suunatud meedet ja noored kasutavad neid üsna aktiivselt, näiteks koolitust, karjäärinõustamist, tööotsingu töötuba, tööpraktikat ja palgatoetust – need on kõige populaarsemad meetmed noorte hulgas. Tööturule sisenemisest rääkides on probleem noorte töökogemuste ja -oskuste puudumine. Ettevõtjate hinnangul on tööelu haridussüsteemist suhteliselt erinev, mistõttu nende kahe osapoole sünkroniseerimine ja vastavusse viimine võiks olla üks meie sihte. Ma leian, et meie noored on kohati liiga kärsitud, nad soovivad saada kohe ja kõike – head tööd, suurt palka jne. Sellise kärsituse vähendamine võiks olla üks meie sihte – noortele tuleb selgitada, et kõike ei saa kohe ja korraga. Olulisel kohal on tööharjumuste tekitamine ja töökogemuste omandamine, kusjuures huvitav on välja tuua, et ettevõtjad hindavad töölevõtul ka noorte hobisid, näiteks osalemist skaudiringides, vabatahtlikus töös, spordi- ja kunstiringides jne. Kuid peamine kõige selle juures on siiski koolikohustuse täitmine – see peaks olema kindlalt fookusse seatud. Samuti on tähtis pakkuda rohkem praktikavõimalusi. Lisaks kutse- ja kõrgkoolidele võiks neid võimalusi ka põhikoolides ja gümnaasiumides juurde luua. Oluline on karjäärinõustamine. Kui me eeldame, et noor inimene peaks peale 9. klassi tegema põhimõttelise otsuse, kas valida rakendussuund või akadeemiline suund või minna tööle, siis on karjäärinõustamisel selle juures väga tähtis roll. Eesti Õpilasesinduste Liit on teinud ettepaneku lisada karjääriõpe põhikooli III astme õppekavasse. Malevad on üks populaarsemaid tööturule sisenemise kohti. Tõsi, piirkonniti on malevakohti väga erinevalt, eelisseisus on suuremad linnad ja muud asulad. Kindlasti tuleb malevakohti juurde luua ka väljaspool suuremaid asulaid. Siinjuures on oluline kohalike omavalitsuste roll. Noorte enamaks tööturule kaasamiseks oleks mõistlik teha ettevõtetele teatud soodustusi, näiteks kompenseerida koolituskulusid, määrata tugiisikud jne. Ettevõtluse Arendamise Sihtasutusel on terve hulk meetmeid ettevõtluse soodustamiseks ja ka noorte inimeste ettevõtlusesse toomiseks, nagu start-up´ide toetamine, ettevõtluspäevad, ettevõtlusnädalad, mentorlusprogramm, nõustamine, stardi- ja kasvutoetused, ettevõtlusprojektide konkursid jne. Hea meel on tõdeda, et meil on tekkinud suurettevõtjate võrgustik nimega "Unistused ellu!", kus on 123 partnerit. Nende eesmärk on külastada koole, teha õppekäike ettevõtetesse, korraldada võistlusi ja koolitusi. Nad otsivad ka koolidele partnerettevõtteid. Minu arvates väga hea algatus. Pisut regulatsioonidest. Tööregulatsioonid peaksid olema paindlikumad. Oleme sel teemal kultuurikomisjonis peetud aruteludes jõudnud järeldusele, et regulatsioonid, mis puudutavad tööaega, keelatud töid, mõnel määral ka lepingutingimusi, tuleks üle vaadata ja muuta paindlikumaks. Ettevõtjad on toonud esile liigset bürokraatiat. Samas on selle kõige juures ikkagi oluline järjepidev kontroll, et noorte õigused ja noored oleksid kaitstud. Millised on praegu noorte võimalused ühiskonnas kaasa rääkida? Peamine on, et noored oleksid ise aktiivsed ja julgeksid kaasa rääkida, tahaksid kaasa rääkida ühiskonna protsesside paremaks muutmisel. Oluline on noorte osalemine noorteorganisatsioonide tegevuses ja otsustuskogudes. Tean seda omast käest, olles pikka aega töötanud nii kohalikus noorteklubis, volikogus kui ka noortevolikogus. Skautlus, spordiklubid, poliitilised noorteorganisatsioonid, õpilasomavalitsused on vaid lühike loend kõikidest võimalustest. On rõhutatud vajadust laiendada noorte volikogude võimalusi, et suurendada kaasatust ja koostööd maakondlikul ning kohalikul tasandil. Üks teema, mis on palju debatte tekitanud, olnud aastaid ja on ka praegu päevakorral, on kohalikel valimistel valimisõiguse andmine alates 16. eluaastast. Siinkohal on hea näide Austria, kus 2007. aastast on noortel lubatud kõikidel valimistel kaasa rääkida, ja ka Norra, kus 2011. aastal anti katseliselt noortele õigus kohalikel valimistel hääletada. Kindlasti vajab see võimalus ka meil Eestis kaalumist. Viimane oluline plokk on noorsootöö. Noorsootöö tase on Eestis praegu kahjuks üle riigi ebaühtlane. Eelkõige on see tingitud finants- ja loomulikult ka inimressursi erinevustest. Meie hinnangul on oluline tagada kõikidele noortele võimalikult võrdne juurdepääs nendele mõeldud teenustele, osaleda avalike noortekeskuste ja huviringide tegevuses jne. Ja teha seda loomulikult kodukohale nii lähedal kui võimalik. Üks meede võiks siin kindlasti olla juba pikalt räägitud ringiraha kehtestamine, et eelkõige need noored, kes elavad vaesusriskis, saaksid parema juurdepääsu huviharidusele. Tähtsal kohal on võimalikult individuaalne lähenemine kõikidele noortele nii avalikes noortekeskustes, huviringides kui ka teistes organisatsioonides. Ka IKT võimaluste senisest suurem kasutamine meie noorte paremaks integreerimiseks ja omavahel lõimimiseks on oluline. Senisest suuremat tähelepanu tuleks pöörata erivajadustega noorte kaasamisele. Meil on kohti, kuhu näiteks ratastoolis olevad või muu erivajadusega inimesed ligi ei pääse. Ka see tuleb kriitilise pilguga üle vaadata. Ääretult tähtis on avalike noortekeskuste, huvikoolide ja kohalike omavalitsuste koostöö, et vahetada kogemusi ja saada uut informatsiooni. Kogemuste vahetamiseks on väga oluline ka rahvusvaheline koostöö. Tuleb vaadata, mida teised riigid on teinud ja mida saaks ka ise paremini teha. Noorsootöötajate koolitamine on samuti väga vajalik. Viimastel aastatel on koolitusvõimalused paranenud ja pädevus suurenenud, näiteks Tallinna Ülikool kavandab viia peale diplomiõppe sisse ka magistriõpe ja pakkuda täiendusõpet. Oluline on noorsootöö valdkonnas loomulikult finantsiline stabiilsus ja taristu arendamine. Siin on meile abiks 2014. aastal avanevad Euroopa Liidu meetmed. Hea on tõdeda, et kohalike omavalitsuste panus noorsootöösse on märkimisväärselt suurenenud. Meil on 221 kohalikku omavalitsust, kes teevad kulutusi noorsootööle. Kokkuvõtteks. Loetletud probleemid vajavad kiiret lahendamist ning tehtud ettepanekud kaalumist. Kui ettepanekud on mõistlikud, siis tuleb need ka kiiresti ellu viia, ja see peab toimuma riigi, kohalike omavalitsuste, noorteorganisatsioonide ja perede tihedas koostöös. Aitäh teile!
Suur tänu! Asume küsimuste juurde. Palun, Andrus Ansip!
Aitäh, austatud juhataja! Hea ettekandja! Ma nõustun sinu esitatud väitega, et noorte tööpuudus on suur probleem Euroopa Liidus ja sealhulgas ka Eestis. Kuid ma soovin sinu käest kinnitust selle kohta, et Eestis on noorte tööpuudus Euroopa Liidu keskmisega võrreldes märksa väiksem probleem. Mitmendal kohal Eesti noorte tööpuudus Euroopa Liidus on?
Aitäh! Väga hea küsimus. Tõepoolest, Euroopa Liidu keskmisega võrreldes on Eesti heal positsioonil. Euroopas on see probleem tunduvalt tõsisem kui meil siin. Kui me vaatame näiteks alla 25-aastaste noorte tööpuuduse reitinguid või näitajaid, siis Eurostati andmetel oli tänavu märtsis Euroopa Liidu keskmine 22,8%. Eestis oli see näitaja 15,7% ja sellega me platseerume Euroopa Liidus viiendale kohale. Nii et Euroopa Liidu teiste 27 riigiga võrreldes me oleme väga heal positsioonil.
Aitäh! Palun, Barbi Pilvre!
Aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Ma küsin sellise meetme kohta nagu "Minu esimene töökoht", mida ajakirjanduse andmetel hakati rakendama eelmisest aastast ja mille raames toetatakse tööandjat kuni 29-aastase töökogemuseta noore töölevõtmisel palga- ja koolituskulude osalise hüvitamisega. Seda meedet toetab Euroopa Sotsiaalfond. Kas sa oskad selle kohta midagi täpsemalt öelda?
Mida te täpsemalt teada soovite? See on üks meetmetest, mis aitab meie noortel tööjõuturule tulla. Nagu ma mainisin, on meil neid meetmeid veel terve hulk, aga see on üks populaarsematest. Minu arvates on see väga teretulnud. Mida rohkem me pakume võimalusi, kuidas noori senisest paremini tööjõuturule tuua, seda parem, olgu siis tegu sotsiaalsete meetmetega või pigem ettevõtlust soodustavate meetmetega.
Aitäh! Palun, Terje Trei!
Aitäh! Hea ettekandja! Kõigepealt ma tänan võimaluse eest osaleda kultuurikomisjoni arutelul. Nagu sa tead, mina olen mures noorte töötamise piirangute pärast, alustades ajalisest piirangust ja lõpetades keelatud tööde loeteluga. Eelkõige on see seotud vanusegrupiga 15–17 aastat. Samas on teada, et selles vanuses noorte päevane õppetöö koolis koos koduse õppimisega kestab tihtipeale üle kaheksa tunni. Kas kõik praegused piirangud on sinu arust põhjendatud või on seal võimalik muudatusi teha, ja kui on, kas me saame siis midagi lähiajal korraldatud?
Aitäh! See on oluline küsimus, millele ma oma ettekandes viitasin ja mis on olnud ka kultuurikomisjoni aruteludes fookuses. Tõepoolest, see on fakt, et teinekord venivad noorte päevad, kui õppetöö koolis, kodutööde tegemine, trennid ja muu kokku arvata, pikemaks kui vanemate tööpäevad. Fakt on minu hinnangul ka see, et meie noorte võimalused tööharjumusi ja -kogemusi omandada on praegu natukene paindumatud. Nagu ma oma ettekandes välja tõin, on näiteks tööaeg üks asi, mida me saaksime paindlikumaks muuta. Euroopa poolt on siin tegelikult natuke lõdvemad kriteeriumid ette seatud. Samuti on meil praegu üsna põhjalik keelatud ja lubatud tööalade nimistu. Ma näen, et ka selles osas on võimalik teha muudatusi, mis teevad töötamise noorte jaoks paindlikumaks. Nii et võimalusi on ja me kaalume neid. Olen koos kolleeg Liisa-Ly Pakostaga arutanud seda teemat, võimalikke muudatusettepanekuid ja seda, mis vajaks veel analüüsi, arutanud minister Urmas Kruusega. Me läheme selle küsimusega kindlasti edasi ja vaatame, mida on võimalik paindlikumaks muuta.
Aitäh! Palun, Paul-Eerik Rummo!
Aitäh! Mind paneb veidi imestama küsida soovijate väike arv, arvestades seda, et tegemist on tõepoolest riiklikult tähtsa teemaga. Noortevaldkonnale keskendumise eesmärk on ju aidata teatud riiklike sammudega kaasa noorte inimeste sotsialiseerumisele kõige laiemas mõttes – see hõlmab tööturule pääsu, vaba aja sisustamist, enesekindluse saavutamist jms. Kas sulle ei tundu, et see vanuse ülempiir, mille puhul oleks just nagu tegemist noorte inimestega, on ehk asetatud liiga kõrgele? Kas see ei ole veidi imelik, et mõnel juhul me käsitame 26-aastast või isegi 29-aastast inimest sellisena, keda peab kuidagimoodi poputama ja kunstlikult järele aitama?
Aitäh! Eks see nooruse mõiste ole, jah, erinevalt tõlgendatav. Mina pean ennast ka nooreks, kuigi ma olen kahjuks juba 32-aastane. Aga noortest rääkides ei pea läbivad märksõnad olema ilmtingimata sellised, et noori tuleb kuidagi poputada või neid järele aidata. Noorsootöö seaduses on tõepoolest selleks vanusepiiriks määratud 26 eluaastat. Kas aasta siia- või sinnapoole – ma ei arva, et sellel oleks väga suur tähtsus. Aga kui see on nii kokku lepitud, siis olgu pealegi. Peamine on, et noored oleksid aktiivsed. Ja just neid noori, kes ise hakkama ei saa või keda oleks tarvis tagant lükata, näiteks NEET-noori, kes ei käi tööl, ei õpi ega osale koolitustel, tuleks aidata. Kas ta on 27-aastane, 25-aastane või 26-aastane, on ta ühiskonnale ikkagi probleemiks, kui ta ei käi tööl, ei õpi ega osale koolitustel. Temaga tuleb sel juhul tegelda niikuinii.
Aitäh! Ma usun, et me kõik peame ennast nooreks. Andrus Ansip, teine küsimus, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Hea ettekandja! Ka mina pean ennast nooreks. Ma toetan noortegarantii sisseseadmist Eestis, kuid ma ei saa jätta esitamata kiuslikku küsimust. Milline on noorte tööpuuduse ja üldise tööpuuduse vaheline seos, korrelatsioon Euroopa Liidus tervikuna?
Aitäh! Kui me vaatame Euroopa Liidu üldist tööpuudust, siis Eesti on teiste Euroopa Liidu riikidega võrreldes minu hinnangul taas suhteliselt normaalsel positsioonil, platseerudes kümnendale kohale. Kui Euroopa Liidu keskmine töötuse määr oli käesoleva aasta märtsis Eurostati andmetel 10,5%, siis Eestis on see näitaja 7,8%. Meid edestavad vanad demokraatlikud riigid, nagu Austria, Luksemburg, Taani jne. Ma ei ütleks, et Eesti näitaja, võrreldes teiste Euroopa riikidega, oleks kuidagiviisi halb. Pigem me saame olla oma paindlikkusega Euroopale eeskujuks. Kui me räägime noorte tööpuudusest Eestis 2010. aastal versus tööpuudus praegu, mil see on 33%-lt ligi poole võrra allapoole tulnud, siis ma arvan, et me võiksime vanale Euroopale ja ka teistele Euroopa riikidele oma meetmete ja paindlikkusega olla eeskujuks, kuidas noori tööjõuturule tagasi tuua. Kindlasti võime siin oma kogemust teiste Euroopa riikidega jagada.
Aitäh! Palun, Lembit Kaljuvee!
Aitäh, proua juhataja! Hea ettekandja! Kolleeg Paul-Eerik küsis nooruse ülemise piiri kohta. Minu küsimus puudutab n-ö alumist piiri. Aeg-ajalt on poliitikute hulgas olnud arutusel, et viia kohalike omavalitsuste valimistel osalemise ja ka valituks saamise vanusepiir 16 aasta peale. Mis sina sellest arvad ja kas te kultuurikomisjonis olete seda arutanud?
Aitäh! Nagu ma oma ettekandes mainisin, on seda teemat korduvalt välja toodud nii kultuurikomisjoni aruteludes kui ka mitmesugustel muudel debattidel, kus ma ise olen aastate jooksul osalenud. Ma tean, et järgmisel nädalal toimub Tallinna Ülikoolis ka suur erakondadevaheline arutelu sellel teemal. Minu isiklik seisukoht on, et kindlasti võiks anda noortele alates 16. eluaastast võimaluse kohalikel valimistel hääletada. Selle kasuks räägib edukas praktika näiteks Austrias, nagu ma mainisin, kus juba 2007. aastal anti kõikidel valimistel valimisõigus 16. eluaastast alates. Ka Norras tehti sellega 2012. aastal projekti korras algust. Mina näen küll, et anda noortele lisavõimalus ühiskonnas kaasa rääkida sel teel, et nad saavad kohalikel valimistel hääletada, on väga vajalik, sest kohalikul tasandil on küsimusi, mis noori väga selgelt puudutavad. Kui ma meenutan ennast keskkooli lõpuklassis, kus me ajasime Haapsalu linna rulapargi rajamise asju, siis mina oleksin kindlasti tahtnud juba näiteks 17-aastaselt toetada kohalikel valimistel seda volikogu kandidaati, kes oleks lubanud rulapargi rajada. Kuna mul tookord seda võimalust ei olnud, siis ma lubasin seda ise 18-aastasena volikokku kandideerides. Aga üldjoontes, jah, ma kindlasti pooldan seda, et noortel oleks võimalik kohalikel valimistel juba 16-aastaselt hääletada.
Aitäh! Palun, Rein Randver!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Austatud ettekandja, aitäh selle ülevaate eest! Minu küsimus lähtub tõdemusest, et igas Eestimaa paigas on noored veel olemas. See, et noori aktiviseerida, kutsuda tegema rohkem koostööd kogukonnas ja omavahel, on noorsootöös kindlasti väga oluline. Siin on omad ülesanded nii riigil kui ka kohalikel omavalitsustel. Samuti tõdeti ettekandes, et noorsootöö tase on üle Eesti ebaühtlane. Kas selle tähtsa küsimuse ettevalmistamisel selgusid siis need märksõnad, kuidas seda taset enam-vähem ühtlustada?
Aitäh! Tõepoolest, see tase on üle riigi suhteliselt erinev, mis tuleneb peaasjalikult sellest, et finantsvõimalused on erinevad ja erinev on ka inimeste kompetentsus. Meil ei ole igal pool kompetentseid inimesi. Tõsi, Eestis on 221 kohalikku omavalitsust, nagu ma mainisin, kes noorsootöösse panustavad. See on minu arvates väga hea näitaja ja sellelt baasilt on väga hea edasi liikuda. Kindlasti tuleks ka nendes omavalitsustes, kus veel ei ole avalikku noortekeskust või mingisugustki huvialaringi, nende loomise peale mõtelda. Või siis tuleks omavalitsustel teha tihedamat koostööd, et noored saaksid vajaduse korral minna näiteks naabervalda, kui vahemaad ei jää väga pikaks. Omavaheline kogemuste vahetamine ja koostöö on siin kaks olulist märksõna. Loomulikult on riik aasta-aastalt suurendanud ka finantse, mis lähevad näiteks avatud noortekeskustele, mitmesugustele noorteorganisatsioonidele, et noori aktiivsemalt tegutsema panna. See on olnud aastaid riigi prioriteet ja on kindlasti ka edaspidi.
Aitäh! Palun, Kaja Kallas!
Aitäh! Kui vaadata arve, siis noorte tööpuudus on ju otseselt seotud muu tööpuudusega. Nendes riikides, kus noorte tööpuudus on suur, on ka üldine tööpuudus suur. Minu küsimus on selline: kas on õige neid probleeme eraldi adresseerida, sest noortel on ju omad tugevad küljed ja eakatel jällegi omad? Kogumis saaks ehk neid probleeme paremini vaadata.
Aitäh! Kahtlemata on see nii. Ka Eesti Töötukassa meetmed on näiteks suunatud töötuse probleemi lahendamisele tervikuna, noori töötuid ja veidi vanemaid ei ole klassifitseeritud väga spetsiifiliselt eraldi. Kuigi me kõik oleme noored, nagu juba öeldud. Need meetmed on suunatud üldisele töötuse vähendamisele ja peaksid olema n-ö universaalsed. Loomulikult lähenetakse kõikidele töötutele samas väga individuaalselt, st vaadatakse juhtumipõhiselt, kuidas konkreetset inimest saaks kõige paremini aidata. Samamoodi on näiteks EAS-i ettevõtlusmeetmed suunatud kõigile, olenemata sellest, kas sa oled noor või pisut vanem, on sul võimalik taotleda kas ettevõtte starditoetust, kasvutoetust, tuge oma start-up"ile, koolitust ja mida iganes veel. Nii et kokku võttes, jah, seda teemat tuleb vaadata kompleksselt, ühe tervikuna.
Aitäh! Palun, Meelis Mälberg!
Aitäh! Hea kolleeg, tänan sind väga oluliste küsimuste tõstatamise eest! Selleks, et elus edaspidi hästi hakkama saada, on peale hästi õppimise tähtis see, et noored saaksid juba maast madalast tööharjumuse, et neis kasvaks initsiatiivikus. Minu arvates on eriti tähtis, et nad oleksid ettevõtlikud. Mida me peaksime sinu arvates tegema, et meil oleks senisest palju rohkem ettevõtlikke noori, kes suudavad tulevikus ise endale tööd anda ja võib-olla ka mõnele teisele töökoha luua?
Aitäh! Tõepoolest on väga oluline, et noortes hakkaks juba võimalikult varases eas välja kujunema ettevõtlikkus, loovus, julge pealehakkamine, tahe õppida, tahe midagi ette võtta ja ka vastutustunne selle eest, mida ette võetakse. Nagu ma oma ettekandes mainisin, annab väga olulised oskused ettevõtlusõpe, mis on gümnaasiumiastmes minu hinnangul päris hästi käima läinud. Ma olen ka ise õppinud majandusklassis selle programmi järgi ja minu hinnangul on see väga hea kogemus, et saada üldse pilti ette, mida ettevõtlus ja ettevõtlikkus – rõhutan nende kahe mõiste erinevat tähendust – endast kujutavad, mida tähendab ettevõtte asutamine, ärimudeli koostamine jne. Ettevõtlusõppe arendamine on kindlasti ääretult tähtis ja mul on hea meel, kui me suudame ettevõtlusprogrammi viia ka põhikoolidesse, et noored juba võimalikult varajases eas puutuksid reaalselt kokku sellega, mida ettevõtlus endast kujutab ning mis on aktiivne ja julge pealehakkamine. Nii et mida varasemast east sellega kokku puututakse, seda parem. Ma mainisin veel seda, et lisaks kõrg- ja kutsekoolidele võiks ka põhikoolide ja gümnaasiumide õppekavade puhul pöörata tähelepanu praktilisemale väljundile, kaaluda sinna täiendavate praktikavõimaluste integreerimist. See on kahtlemata üks võimalus. Nagu ma ütlesin, on ettevõtete võrgustik "Unistused ellu!" minu arvates väga hea initsiatiiv, sest ettevõtjad ise üritavad leida koolidele partnerettevõtteid, nad käivad koolides rääkimas, teevad õpilastele väljasõite ettevõtetesse. See kõik kujundab noore inimese maailmapilti, hinnanguid ja arvamusi. Kui ta näeb klassi ees reaalselt ettevõtjat, kes on oma kätega, higi ja pisaratega suurettevõtte üles ehitanud, siis see kindlasti innustab teda. Ma väga pooldan seda, et analoogsed programmid jätkuksid, ja neid tuleks senisest veelgi enam soodustada. Meetmeid on mitmeid ja ma usun, et praegu on Eestis olukord hea, aga alati annab veel paremaks minna.
Meil on aega üheks lühikeseks küsimuseks ja lühikeseks vastuseks. Palun, Tatjana Jaanson!
Aitäh, lugupeetud eesistuja ja ettekandja! Minu mure on ikkagi noorte kehalised võimed ja füüsiline areng. Mina näen, et kooliprogrammid on väga pikad, ütleme, koolipäev on väga pikk ja kehalise kasvatuse tunde on üks või kaks nädalas. Minu arvates on seda noore organismi arenguks väga vähe.
Ma olen sellega täitsa nõus. Eesti Koolispordi Liidu presidendina võin öelda, et ühe kehalise kasvatuse tunni lisamine õppekavasse on koolispordi liidus selge prioriteet. Niisiis loomulikult ma toetan seda mõtet. Omalt poolt üritame luua võimalusi, kuidas seda pisukest aega, mis noorel praegu kehalise kasvatuse tunnis on, veelgi efektiivsemalt kasutada. Näiteks oleme loonud interaktiivse õppeprogrammi, sa saad internetis YouTube"i keskkonnas või koolispordi kodulehel koolisport.ee vaadata, kuidas mingisugust konkreetset asja – venitusharjutust, viskeid, hüppeid, tõukeid – õigesti sooritada. Kui sa saad teoreetilise baasi kodus selgeks, siis on sul kehalise kasvatuse tunnis juba tunduvalt lihtsam kasutada aega selleks, et reaalselt sporti teha. See on üks meede, millega me oleme üritanud olukorda parandada. Aga jah, loomulikult tuleks kaaluda ühe kehalise kasvatuse tunni lisamist.
Suur aitäh! Sellega on Lauri Luigele küsimuste esitamise aeg ammendunud. Suur tänu, Lauri Luik! Järgmisena palun kõnetooli haridus- ja teadusminister Jevgeni Ossinovski!
Lugupeetud eesistuja! Head Riigikogu liikmed! Ma loodan püsida ajalises raamis, ehkki öelda on üsna palju. Esmalt soovin tänada Riigikogu kultuurikomisjoni noortepoliitikale ja noorsootööle pühendatud kuulamise korraldamise ning selle teema tõstatamise eest olulist tähelepanu vajava riiklikult tähtsa küsimusena. Nagu Lauri Luik juba ütles, on meil noorte osakaal rahvastikus praegu 22% ehk siis 290 000 Eesti elanikku kuulub vanuserühma 7–26 eluaastat. Noortepoliitika keskne küsimus on, kuidas näeb ühiskond seda 22%, kas see on meie jaoks ressurss, edasiviiv jõud või me näeme selles pigem probleeme ja ohtu. Veelgi enam, teine osa sellest küsimusest on, kuidas see 22% ehk siis needsamad noored suhestuvad laiemalt ühiskonnaga, missugused on nende ootused ja kuidas nad näevad enda kaasatust ühiskonnaellu. Noorus on mõiste, mille definitsioonis on tavaliselt aluseks võetud bioloogiline vanus, mis eri riikides on erinev, jäädes vahemikku 0–35 eluaastat. Nii et Lauri Luik ja mina kvalifitseeruksime ka veel mõnes riigis noorte hulka, Eestis on aga otsustatud käsitada noortena vanusegruppi 7–26 eluaastat. Peale bioloogilise vanuse iseloomustab noori ja seda vanuserühma ka hulk tunnuseid, mis teeb sellest erilise staatuse ja spetsiifiliste võimalustega ühiskonnagrupi. Nimetan ära mõned olulisemad. Esiteks, noorus on mitmesuguste üleminekute aeg – üleminek hariduse omandamiselt tööellu, üleminek majanduslikust sõltuvusest iseseisvasse, autonoomsesse ellu, üleminek vanematekodust ja perest oma pere ja elu juurde. Paljuski võib seda transiiditsooni elus kirjeldada liikumisena ebakindluse ja kindlustunde vahel. Trendid nüüdisaegses ühiskonnas on kaasa toonud nende üleminekute individuaalsuse ja ka ebastabiilsuse, vanasti kehtinud kindel elutrajektoor – pere, kool, töö ja iseseisev elu – on asendunud pigem edasi-tagasi liikumisega hariduse, tööhõive, töötuse, majandusliku sõltuvuse ja sõltumatuse vahel. Seda on nimetatud jojo-efektiks. Üleminekuperioodid noorte elus on tänapäeval selgelt pikenenud ja muutunud keerulisemaks kui varasematel põlvkondadel. Edukus nendes üleminekutes on väga tähtis noore inimese tulevikuvõimaluste jaoks. Aastaid tehtud uuringud on kinnitanud ühte tõsiasja: neil, kes satuvad selles elustaadiumis raskustesse, on risk olla kogu elu ühiskonnagrupis, mida võib nimetada sotsiaalselt tõrjutuks. Just seetõttu vajame süsteemset lähenemist noortepoliitikas. Teine oluline noori iseloomustav asjaolu on see, et noorte staatus, õigused ja hääl on ühiskonnas teiste eagruppide omadest nõrgemad ja noortel on märkimisväärselt vähem võimalusi mõjutada oma eluolu. See on ka arusaadav, kui me mõtleme sellele, et alla 18-aastased noored on alaealised, mistõttu on neil puhtformaalselt märksa keerulisem mõjutada seda, kuidas nende elu on korraldatud. Tänapäeva ühiskonnas näeme üha pikenevat sõltuvust vanemate majanduslikust toetusest. Raskusi on iseseisva elukoha soetamisel, limiteeritud on võimalused tööhõives osaleda ja aktiivne kodanik olla. Noorte elus on erinevaid ja ebavõrdseid olusid, mis sõltuvad enamjaolt tingimustest, nagu ma ütlesin, mida noor ise kontrollida ei saa või ei suuda. Samas aga eeldame noortelt teiste vanusegruppidega võrdset võimekust probleemide ja konkurentsiga edukalt toime tulla, näiteks tööturul. Suur hulk noori loomulikult tulebki toime ja saab väärtuslikke elukogemusi, kuid seejuures paraku taastoodetakse ka välja kujunenud sotsiaalset korraldust ning keerulisematest tingimustest tulijad kui individuaalse vastutusega mittetoimetulijad jäävadki kõrvale, mis süvendab sotsiaalset kihistumist. Kolmanda spetsiifilise joonena toon välja, et noortel on ebaproportsionaalselt palju raskusi tööturul, nagu siin on ka täna räägitud. Mõned aastad tagasi defineeriti noori tööturu kontekstis üleeuroopalises analüüsis järgmiselt: see on segment Euroopa rahvastikust, kes töötab kõige suuremal määral töökohtadel, mis nõuavad madalat kvalifikatsiooni ja on madalalt tasustatud. Euroopas on noorte tööhõive olukord sellest ajast üldiselt ainult halvemaks läinud ja see, mida tähendab olla riskigrupp tööturu mõttes, on palju ilmsemalt esile tõusnud. Kõik muutused tabavad esimesena ja kõige valusamalt just noori. Statistika järgi on üleüldse ikka nii, et töötus noorte seas on keskeltläbi kaks korda kõrgem kui rahvastikus keskmiselt. Noortel tekib omamoodi suletud ring, kus tööturule sisenemiseks on vaja eelnevat töökogemust, mida ei ole võimalik saada aga ilma tööturule sisenemata. Teisisõnu, sellest kõigest lähtudes on kahetsusväärselt suurele osale noortele väljakutseks tegelikult pühendumine raskuste ületamistele. Ja nii ongi paljudes Euroopa riikides jõutud noorte põlvkonnani, kelle lootus elada paremini või isegi samaväärselt, kui nende vanemad on seda teha saanud, ei pruugi paljude jaoks realiseeruda. Samas ei tohi noorte määratlust ja staatust ühiskonnas vaadeldes liigselt üldistusi teha. Hoolimata globaalsetest trendidest on noorte seisundis olulisi erinevusi. Näiteks paljudes Euroopa riikides üldlevinud arusaam, et oleme vananev ühiskond, ei kajasta sugugi olukorda mitmes Aasia riigis. Samuti erinevad noorte tegelik olukord ja vajadused Euroopas riigiti ja ka riigi sees märkimisväärselt. Eestis ei ole 7–26-aastased samuti kindlasti mitte homogeenne grupp. Vanus, sugu, rahvus, kultuur, tervislik seisund, elukoht ja sotsiaal-majanduslik olukord on avatud loend nendest aspektidest, mis toovad kaasa erinevused selles, millist elu noored Eestis elavad ja millised võimalused neile avanevad. Noorte osakaal rahvastikus on Eestis jätkuvalt langustrendis. Kümme aastat tagasi oli meil selles vanuserühmas ligi 70 000 inimest rohkem kui praegu, siis oli noorte osakaal rahvastikus 26%, praegu on 22%. Statistikaameti prognoosi järgi jätkub noorte osakaalu vähenemine kogu rahvastikus kuni 2022. aastani, mil see hakkab tasapisi taas kasvama. See kasvab kuni 2039. aastani ja hakkab siis jälle langema. Arvestades noorte seisundi muutumist aastati, nõuavad erilist tähelepanu negatiivsed trendid, mida on varemgi välja toodud: noorte kasvav väljaränne, 15–19-aastaste suur töötus, mitteõppivate ja mittetöötavate noorte suur arv, kõrge suhtelise vaesuse määr, probleemne tervisekäitumine, eriti noorte meeste puhul. Tähelepanu nendele trendidele tähendab eelkõige tähelepanu nende tekkepõhjustele, võimalike tagajärgede ennetamisele ja ebasoovitava mõju vähendamisele. Vaja on pöörata tähelepanu ka sellele, et positiivsed trendid jätkuksid. Rahvusvahelise võrdlusuuringu PISA 2012 tulemusi vaadates teeb lisaks ainepõhistele tulemustele heameelt see positiivne asjaolu, et Eestis avaldab sotsiaal-majanduslik taust uuringus osalenud 65 riigi keskmisest vähem mõju õpitulemustele. Kolmandiku kõige kehvematest sotsiaal-majanduslikest oludest pärit noorte tulemused PISA testis kuuluvad kõige paremate hulka. Kuid seda, mis jääb väljapoole kooli, mõjutavad jätkuvasti väga palju omavalitsuse ja vanemate majanduslikud võimalused. Meil on liiga palju noori, kes jätavad kooli väga vara pooleli ega jätka õpinguid. Umbes 10% lõpetab oma õpingud kas põhiharidusega või ei omanda sedagi. Sageli väike või olematu töökogemus sellele lisaks toob kaasa olukorra, kus noortel on väga raske tööturule siseneda ning seal toime tulla. Tööturuprobleemid ja töötuks jäämine noores eas, eriti pikaajaline töötus, on kogemus, mis sageli jätab armi kogu eluks ja toob kaasa liikumise ühelt ebakindlalt töölt teisele. See süvendab ka sotsiaalprobleeme. Eesti on panustanud ja panustab jätkuvalt hariduse kvaliteeti, vanemate ja laste heaolu tagamisse ning jätkusuutliku majanduse arendamisse, mis kindlasti peab arvestama ka noortevaldkonna probleeme. Hoolimata sellest, et lootused heale tulevikule on noore inimese jaoks väga olulised, sõltub valik, kas noor seob enda tuleviku kogukonna ja riigiga, sageli sellest, millised on parasjagu tema elukogemused. Noored ei ole ainult tulevik, nagu sageli öeldakse, nad on ka olevik ehk ühiskonnaliikmed ka noortena olles. Sellest, kas noort inimest kuulatakse kodus, koolis ja kogukonnas, kas ta tunneb kokkukuuluvust eakaaslastega ja kas nende ühisettevõtmised on kogukonnas tähenduslikud, sõltub noorte kuuluvustunne ja taju kaasatusest, mis aitab vältida vajadust ja soovi end radikaalselt ja destruktiivselt väljendada või riigist lahkuda. Tänase arutelu teema on, kuidas parandada noorte olukorda ja võimalusi teadliku noortepoliitika ja kvaliteetse noorsootöö kaudu. Võimalused noorte mitmekülgset arengut toetada, probleemide tekkepõhjustega tegelda ning pakkuda lahendusi raskustesse sattumise korral on viimastel aastatel jõudsalt edenenud. Noortepoliitika areng on kogu maailmas olnud viimasel aastakümnel hoogne, selle arendamise vajadust on kinnitatud mitmetes Euroopa Liidu poliitikasuunistes. Mitu Eestilegi eeskujuks olevat riiki on oma noortepoliitikat värskelt uuendanud. Eesti võttis 2006. aastal kinnitatud strateegias eesmärgiks kujundada välja noore tegelikest vajadustest ja väljakutsetest lähtuva koordineeritud ja eesmärgikindla tegutsemise eri valdkondades, st luua horisontaalselt põimitud noortepoliitika. Noortepoliitika üldnäitaja on noore olukord ja elukvaliteet Eestis, mille mõõtmise ja hindamise aluseid ning vahendeid on arendatud just selle strateegia perioodil. Näiteks on loodud noorte eluolu seire süsteem, mis koondab seni eri andmebaasides käsitletud indikaatoreid ja andmeid mitmesuguste noorte eluoluga seotud valdkondade kohta. Andmebaasi kasutavad aktiivselt ja viitavad sellele ka teised asutused, kellel on kokkupuude noorte sihtrühmadega. Noorsootöös on suurenenud noorte jaoks loodud struktuuride arv ja seeläbi on võimalik selles ka rohkem osaleda. Noorsootöö struktuuride arv kasvas hüppeliselt lõppenud strateegiaperioodil. Aastail 2006–2013 huvikoolide arv kahekordistus – 2006. aastal 275 huvikooli, nüüd 562. Avatud noortekeskuste arv kasvas kolmandiku võrra, 145-lt 237-le. Rekordiliselt kasvas ka noortekogude arv – 14-lt 2006. aastal 81-ni 2013. aastal. Loogilise jätkuna struktuuride arvu kasvule suurenes noorsootöös osalevate noorte arv. Nii näiteks võttis huvikoolide tööst osa 2006. aastal 48 000 noort ja sel õppeaastal 77 000. Nende kasvunumbrite taustal on oluline meelde tuletada, et samal perioodil noorte arv langes 349 000-lt 290 000-le, seega proportsionaalselt on noorsootöös osalejaid praegu rohkem kui kunagi varem. Noorsootöö peamine korraldustasand nii vastutuse ja kohustuste kui ka neist tuleneva tegevuse ulatuse ja rahaliste vahendite planeerimise mõttes on kohalik omavalitsus, st kohalik volikogu, valla- või linnavalitsus ning selle asutused. Omavalitsuste noorsootöö korraldust reguleerivad noorsootöö seadus ja kohaliku omavalitsuse korralduse seadus. Selline noorsootöö korraldamise mudel põhineb olulisel printsiibil, et noorsootöö peab olema noorele võimalikult lähedal ning arvestama täielikult ka konkreetse omavalitsuse tegelikke olusid. Ülalkirjeldatud noorsootöö struktuuride ja noortekogude arvu hüppeline kasv näitab kohalike omavalitsuste jätkuvat huvi ja vajadust investeerida noorsootöösse. Noortevaldkonna arengut tagasivaatavalt kirjeldades tuleb tunnustada märkimisväärset edu, mille saavutamine on olnud peamiselt kohaliku omavalitsuse valdkonna tegijate ja katusühingute teene. Eesti Noorteühenduste Liit, Eesti Avatud Noortekeskuste Ühendus, noorsootöötajate ja huvijuhtide liidud, SA Archimedes Euroopa Noored Eesti büroo ja Eesti Noorsootöö Keskus on olnud tugevad partnerid ja pean siinkohal oluliseks nende panust esile tõsta. Selle tagasivaate taustal võib minna tuleviku juurde. Eelmise aasta detsembris kiitis Vabariigi Valitsus heaks noortevaldkonna arengukava perioodiks 2014–2020. Tegu on kolmanda strateegilise planeerimise dokumendiga selles valdkonnas, esimene koostati aastal 2001. Käesoleva arengukava erinevus varasematest seisneb selles, et keskendutakse eesmärkidele ja meetmetele, mis aitavad saavutada positiivset muutust kõige olulisemate väljakutsete puhul. See tähendab, et uus arengukava on varasematest palju fokuseeritum. Arengukava väljatöötamisel on lähtutud senisest Eesti noortepoliitika põhimõttest. Selle kohaselt tuleb, esiteks, käsitleda noort tervikuna, mis tähendab, et tõeliselt tõhusate tegevuste ja meetmete rakendamiseks on vaja vaadelda noorte inimeste kogu eluolu ja seda mõjutavaid tegureid, mitte jääda ühe asutuse või valdkonna haldusala raamidesse. Teiseks peame kaasama noori endid. Kolmandaks on vaja saavutada koosmõju, st püüelda eri valdkondade kaasamise ja mitmekülgsete teadmiste kasutamise kaudu suurima ühise mõju poole. Arengukava seab peamiseks eesmärgiks ühiskonna seisundi, kus igal noorel on avarad võimalused arenguks ja eneseteostuseks, mis omakorda toetab sidusa ja loova ühiskonna kujunemist. Arengukava elluviimine on fokuseeritud nelja alaeesmärgi saavutamisele. Käsitlen lühidalt igaüht neist. Esimene alaeesmärk on luua noortele rohkem võimalusi ja valikuid loome- ja arengupotentsiaali avamiseks. Oma huvi ja loovuse avastamine ning teadlik huviala õppimine saab Eesti noorel teoks sageli just noorsootöö kaudu. Noorteühingud, noortekeskused ja huvikoolid pakuvad palju võimalusi tööturul nii väärtusliku sotsiaalse pädevuse omandamiseks. Aktiivset omaalgatust eeldavad vabatahtlikud tegevused, nagu noorteprojektid, annavad väärtusliku panuse mitmesuguste teadmiste ja oskuste arendamisse, lisaks sageli personaalse edukogemuse ja ka esmase töökogemuse. Noortevaldkonnal on võimekus ja võimalus noorte potentsiaali avamist ja arengut praegusega võrreldes veelgi rohkem mõjutada. Valdkonna töötajate professionaalne suutlikkus, ligipääs asutustele ja organisatsioonidele ning asjakohane ressursibaas on vajalik, et arendada uusi meetodeid ja seeläbi kaasata rohkem noori. Meie eesmärgiks on seatud, et aastal 2020 osaleks 60% noortest püsivalt noorsootöös. Lähtuvalt valitsusliidu programmist on Haridus- ja Teadusministeerium käivitamas protsessi, mille eesmärk on välja töötada kontseptsioonidokument noorte mitmesugustes tegevusvormides osalemise, sh huvihariduses ja huvitegevuses, riiklikuks toetamiseks. Selle põhjal, mida kaua on nimetatud ringirahaks, või pigem selle asemel töötatakse välja kontseptsioon, kuidas toetada noorsootööd ja huviharidust eri sihtrühmadele. Teiseks alaeesmärgiks arengukavas on seatud olukord, kus noorel oleks senisest väiksem risk olla tõrjutud. Noore inimese võime luua enesele selline elu, mida tal on põhjust väärtuslikuks pidada, põhineb suurel määral sellel, kas tema jaoks eksisteerivad tegelikult isiklikku võimekust toetavad ja reaalselt kättesaadavad arenguvõimalused. Seetõttu on vaja järjepidevalt pöörata tähelepanu takistustele, mis noorte ees seisavad, ning kasutada rohkem noorsootöö ja noortepoliitika võimalusi nende eemaldamiseks. Et ennetada ja lahendada noorte tööturuprobleeme, viime koostöös Sotsiaalministeeriumiga ellu tegevuskava, mis on seotud Euroopa Liidu noortegarantii eesmärkide saavutamisega Eestis. Noortegarantii idee on, et iga noor saaks pärast kooli lõpetamist võimaluse jätkata haridusteed või leida töökoht. Arengukava kolmas alaeesmärk on toetada senisest enam noorte osalust otsuste tegemises. Nimetasin varem, et osaluskogude arv Eestis on viimastel aastatel mitmekordistunud, kuid osaluse mitmekülgsem tähendus – aktiivne kaasatus kogukonna ellu ja hoolivus – on Eestis siiski alles arenemas. Neljandaks, arengukava rakendamisel on noortevaldkonna mõjusamaks toimimiseks plaanis jätkata noorsootöö kvaliteedi hindamise toetamist ja noorteuuringute süsteemset arendamist ning valdkonna töötajaskonnale koolitusvõimaluste pakkumist. Kvaliteetne noortevaldkond saab senisest rohkem olla toeks noortele, kuid peab olema ka senisest rohkem tunnustatud võrdse osalejana lahenduste pakkumisel ühiskonna ees seisvatele probleemidele. Noortevaldkonna arengukava elluviimisel on lisaks nimetatud neljale eesmärgile oluline järgida selliseid läbivaid põhimõtteid nagu noorte erisuse arvestamine, tervist väärtustavate hoiakute kujundamine, ühiskonna lõimituse toetamine, varajane märkamine ja valdkonnaülese koosmõju saavutamine. Kuigi arengukava olemasolu on väga oluline, on see siiski pelgalt dokument. Tulles oma kõne alguse juurde tagasi, noortevaldkonna arengu keskmes on küsimus, kes on noored ühiskonna jaoks ja mida ootavad noored ühiskonnalt. Eestis oleme otsustanud püüelda ühiskonna poole, mille poliitiline ja majanduslik energia on suunatud noorte toetamisele, et igaüks saaks parima võimaluse oma potentsiaal täielikult realiseerida. Selleks tuleb lisaks noortevaldkonna arengule saavutada ka sisukas ja järjepidev koostöö teiste valdkondadega. Hea alus selleks on senise arengu põhjal juba olemas. Tänan tähelepanu eest!
Aitäh! Lugupeetud minister! Väljendasite küll kahtlust, et riiklik alkoholipoliitika ei saa kuidagi mõjutada noorte alkoholitarbimist. Aga järsku on riigil siiski mingisugused meetmed? Mõnes riigis on alkoholi ostmise iga kõrgem kui Eestis, näiteks 21 eluaastat. Mis te isiklikult arvate sellest, kui seda iga tõsta?
Ma arvan, et alkoholipoliitikal kindlasti on oma mõju ja eks alkoholi kättesaadavus on ka üks aspekt. Küll aga ma ei usu, et formaalselt seaduse tasemel kehtestatud lisapiirangud, mis puudutavad just nimelt vanusepiire, võiksid olukorda oluliselt muuta. Tõenäoliselt on palju tõhusamaid meetmeid, näiteks need, mis on seotud alkoholi reklaamiga. Mina isiklikult olen alati arvanud, et seda peaks Eestis oluliselt rohkem reguleerima. Vanusepiiri tõstmine, ma arvan, üksinda tulemust ei anna. Meil on see piir 18 eluaastat, aga nagu Jaak Allik viitas, ei ole see takistanud ka 9. klassi lastel alkoholi kätte saada. Niisiis arvan, et see iseenesest ei ole kuigi tõhus vahend, küll aga on teisi võimalusi, mis on palju tõhusamad. Aga ma tulen taas kord tagasi selle juurde, et alkoholi tarbimine sõltub minu hinnangul ikkagi eeskätt perekonnast.
Aitäh! Palun, Andrus Saare!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud minister! Siin on mitmel korral toodud välja mure, et noored ei saa suvel koolivaheajal tööd ega piisavalt praktikat. Tegelikult oleks ju meie kõigi huvides, eelkõige noorte endi huvides, et nad saaksid praktikakogemust juba enne, kui nad on kõik koolid lõpetanud ja esimesele töökohale lähevad. Ma olen suhelnud päris paljude noortega, kes suvevaheaegadel on töötanud välismaal – ja mitte ainult Euroopas, vaid ka Ameerikas –, ja nende kriitika meie riigi suhtes on see, et me oleme oma seadustes siin nagu üle muretsenud, noorteküsimusi üle reguleerinud ja karmid tingimused seadnud. Rääkimata sellest, et nendel võiksid olla mingid soodustused. Valitsuse esindajana olete ilmselt suhelnud selles küsimuses ka Sotsiaalministeeriumi ja Rahandusministeeriumiga. Kas te olete valmis neid asju leevendama ja noortele vastu tulema? Kui me komisjonis ka mingid ettepanekud teeme, kas siis saaksime noortele soovitud suunas liikuda?
Aitäh! Suur tänu väga hea ettekande eest! Minagi küsin vanusepiiri langetamise kohta, aga natuke teisest aspektist. Te olete oma väga heas noortepoliitika platvormis korduvalt rõhutanud, et noorte osalemiskogemused on liiga vähesed, aga ei paku konkreetselt, kuidas neid suurendada. Kas oleksite valmis toetama õpilasomavalitsuste puhul ea langetamist ehk kehtestamist, et juba algkoolis oleks õpilasomavalitsus kohustuslik?
Sellegi kohta ei ole me oma arvamust kujundanud. Ent meil on väga hea koostöö Eesti Õpilasesinduste Liiduga ja kui see teema üles tuleb, siis me oleme kindlasti valmis neid toetama.
Aitäh! Palun, Mailis Reps!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea ettekandja, kõigepealt aitäh väga hea ettekande eest! Hästi tore, et Riigikogu ees on täna noorte esindaja, mitte ainult meie ise ei räägi noortest ja sellest, kuidas nende elu korraldada. Mis puutub äsja kuuldud ettekandesse, siis loomulikult on nii teie isiklik kui kogu katusorganisatsiooni panus arengukava koostamisse väga suur olnud. Te tõite välja mõned probleemid. Üks nendest on olnud organisatsiooni elus püsimine ehk selle rahastamine. Rahastamine on kahjuks üsna mitu aastat olnud sama suur, nagu me kunagi kokku leppisime. Eks ole erinevaid põhjuseid, miks see summa pole kasvanud. Milliseid suundi te pakute välja rahastamise ümberkorraldamiseks ning kui suureks jääks seejuures katuste roll?
Nagu ma ütlesin, meil on praegu käsil Eesti noorteühenduste finantssuutlikkuse analüüs. Selle tulemusena teeme koostöös teiste osapooltega ettepanekud, kuidas rahastusmudelit muuta. Tõepoolest, praegu on see organisatsioonide ellujäämise seisukohast väga suur probleem.
Aitäh! Palun, Kristen Michal!
Aitäh, austatud juhataja! Austatud ettekandja! Ka mina olen veendunud, et noored on väga vastutusvõimelised ja positiivses mõttes üsna kriitilised valijad. Tahan aga küsida järgmist. Jaak Allik rääkis alkoholi ostmise ja valimiste vanusepiirist ühes võtmes. Mis te arvate, kumb oleks kasulikum, kas lubada noorel inimesel osaleda valimistel või alkoholi osta? Mis teie soovitus on?
Kindlasti osaleda valimistel.
Aitäh! Palun, Mailis Reps, teine küsimus!
Aitäh! Milliseid poliitilisi suundi peaks noorsoopoliitikas ja üldse poliitikas ENL-i arvates veel ümber kujundama? Te mainisite formaalharidust, praktikavõimalusi, sotsiaalselt tõrjutud noori, aga milliseid vajadusi te veel näete? Loomulikult on valimisea langetamine ainult üks meede, et noori rohkem pildile tuua. Mis on need probleemid, mida te tahaksite veel esile tuua? Praegu on hea võimalus sellest rääkida, teil on veel aega 14 minutit ja 30 sekundit. Palun!
Ma usun, et üks võimalus noorte probleeme rohkem pildile tuua on osaluskogude tegevuse hoogustamine ja nende aktsepteerimine omavalitsustes. Nende käest võiks nõu küsida ja nende pakutud nõu ka vastu võtta, sest nemad on kõige lähemalt seotud sellega, mida noored iga päev läbi elavad, millega iga päev kokku puutuvad. Selleks on osaluskogud ju ellu kutsutud, et murekohti, aga ka positiivseid tähelepanekuid otsustajateni viia. Kõige laiahaardelisem viis noorte küsimusi lahendada on osaluskogude tegevuse hoogustamine ja nendega arvestamine.
Kas ettekandjale on veel küsimusi? Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, Reet Sillavee! Me avame läbirääkimised. Kõigepealt palun kõnetooli Kalle Pallingu Reformierakonna fraktsiooni nimel kõnelema!
Austatud juhataja! Hea minister! Head noored ja kolleegid! Noortevaldkonnaga tegelemine on Reformierakonna kindel prioriteet. Toon välja vaid mõned märksõnad nendest, mis täna siin saalis juba kõlanud on, ja kordan need üle selles võtmes, mis on Reformierakonnale ülimalt oluline. Alustan hariduspoliitikast ja tahan eelkõige alla kriipsutada ettevõtlusõppe olulisust. "Noorelt ettevõtjaks!" võiks olla kõikide noorte prioriteet. Võimalikult varases eas ettevõtluskogemuse saamine loob kindlasti hea aluse selleks, et tulevikus ei oleks mitte ainult 2%-l Eesti elanikest kogemus ettevõtjana ise endale raha teenimisest. Lisaks pakun, et ettevõtlusõpe peaks tulevikus olema ka põhikoolide programmis. Toon positiivseks näiteks sellealase koostöö ettevõtjatega, mis juba väga paljudes põhikoolides ja gümnaasiumides toimub, näiteks "Tagasi kooli" programmi raames. Aga kindlasti võiks see olla märksa tihedam ja ettevõtjate esinemine koolide majandusõpetuse tundides võiks olla pigem reegel kui erand. Õppeprogrammid tuleks üle vaadata ja muuta neid selliselt, et ettevõtlikkuse, loovuse ja loogilise mõtlemise arendamine oleks prioriteet kõikvõimalikes õppeprogrammides. Toonitan ka seda, et meie jaoks on eriti oluline, et IB õpe ehk siis rahvusvaheline õpe Eestis areneks veelgi kõrgemal tasemel, kui see seni nende väheste aastate jooksul rakendunud on. Kirgliku spordimehena – alustasin küll suhteliselt hilises eas – toonitan, et tervislik eluviis on kindlasti ülimalt oluline. Sellega peab hakkama tegelema varases nooruses, juba koolipingis. Lauri Luik kultuurikomisjoni esimehena pakkus välja, et üks täiendav kehalise kasvatuse tund nädalas oleks väga hea lahendus. Omalt poolt lisan, et kogu kehaline tegevus väljaspool kooliaega, sportimisvõimaluste arendamine peab kindlasti prioriteet olema. Olen kuulnud väidet, et tervisesport on kallis. Aga vaatame ringi – eriti just maal on viimastel aastatel lisandunud korralikke spordihooneid, staadioneid ja terviseradu, mille kasutamine on enamasti kõigile tasuta. Seda on rõõm näha ja ma kinnitan, et ka järgmisel Euroopa Liidu eelarveperioodil saab niisuguste projektide arendamine olema üks prioriteete. Nüüd veidi kaasarääkimise võimalustest. Täna on juba kõik esinejad rääkinud noortevolikogudest. Ka mul endal tuleb tõdeda, et viimase paari aasta jooksul olen mitmel korral eri omavalitsustes just noortevolikogudes mitmesuguseid teemasid arutanud. Kindlasti on viimasel ajal kohalike omavalitsuste volikogudes hakatud noori märksa rohkem kuulama ja otsustamisse kaasama. Ma arvan, et need omavalitsused, kus veel noortevolikogu ei ole, peaksid kindlasti selle loomisele mõtlema. Ma palun lisaaega!
Kolm minutit lisaks.
Oma hääle kuuldavaks tegemine on kindlasti ülimalt oluline. Minister, noorte esindaja ja ka kultuurikomisjoni esimees rääkisid siin puldis valimisea langetamisest 16. eluaastale. Reformierakonna fraktsioon ja ka juhatus on seda teemat arutanud mitmel korral ning mina isiklikult olen ja suur osa meie fraktsioonist on seisukohal, et see on teema, mida tuleb väga tõsiselt kaaluda. Toonitan, et see ei ole lihtne otsus. See eeldab ka põhiseaduse mitme paragrahvi muutmist ja võtab kindlasti aega. Kohalikel valimistel valimisea langetamiseks 18 eluaastalt 16-le peavad põhiseaduse muutmise poolt olema Riigikogu kaks järjestikust koosseisu. Käesolev, 2011. aastal valitud Riigikogu XII koosseis jõuaks otsuse langetada enne oma volituste lõppu tuleva aasta märtsis ja 2015. aastal valitav Riigikogu koosseis saaks otsuse langetada samal või 2016. aastal. Peale teistkordset vastuvõtmist – põhiseaduse muudatus eeldab seda – tuleks ellu viia eelkõige reformid koolide antavas kodanikuhariduses, et valimisea langetamisega seonduvat riski minimeerida. Langetatud valimisiga saaks hakata kehtima kõige varem 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisel. Teisalt on need kohalikud valimised võib-olla liiga lähedal, et põhiseaduse muudatus saaks hakata kehtima, sest hea poliitilise tava kohaselt enne valimisi ei muudeta valimisreegleid. Seega jõuame järelduseni, et 16-aastased võiksid saada valida alles 2021. aasta kohalikel valimistel. Tänu sellele tekib seitsmeaastane periood, mille jooksul on võimalik ellu viia valimisea langetamisega kaasnevad muudatused, eelkõige reformid koolides antavas kodanikuhariduses. See on piisavalt pikk aeg ka selleks, et noored jõuaksid selle teadmisega harjuda ja ennast ühiskonnas toimuvaga kurssi viia. See üsna detailne aastaarve sisaldav sõnavõtu lõpp oli mõeldud just nendele skeptikutele, kes arvavad, et kõnealuse muudatuse saab teha väga kiiresti. See ei saa käia kiiresti, meie põhiseadus lihtsalt ei luba seda. Ja nagu öeldud, selle seitsme aastaga me kindlasti tõstaksime ka nende noorte ühiskonnateadlikkust, kes täna arvavad, et nad ei ole selleks ajaks piisavalt targad langetamaks otsust, kes võiks saada nende kohaliku omavalitsuse volikogu liikmeks. Suur tänu!
Suur tänu! Ja palun Barbi Pilvre Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni nimel!
Lugupeetud eesistuja! Austatud kolleegid! Tervitan Riigikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni nimel noortepoliitika teema tõstatamist riiklikult tähtsa küsimusena. Pean seda oluliseks ka lapsevanemana, minugi kodus sirgub noor inimene. Üks noorsoopoliitika keskseid teemasid, millest ka täna on räägitud, on noorte tööhõive ehk noorte tööpuuduse probleemi lahendamine. Eestlase identiteedis on töö alati olnud keskne mõiste. Teed tööd, ja tuleb ka kõik muu, kui parafraseerida klassikut. Inimene on Eestis teiste jaoks ennekõike see, kellena ta töötab – arst, ajakirjanik, ettevõtja, Riigikogu liige. Kui noor inimene ei alusta õigel ajal tööelu, siis on karta, et meie mentaliteedi järgi ei saa tast kunagi õiget tegijat. Maal pikutavad juhutöödest elatuvad noored hariduseta mehed emakodu tagatubades, magistrikraadiga töötud nais-kirjandusspetsialistid aga teevad aega parajaks Põhja-Tallinna kohvikutes. Eelkõige on see muidugi isiklik ja perekondlik mure, mille igaüks peab ise lahendama. Kaugemas perspektiivis on see aga ühiskonnale suur koorem ja riigile konkreetne rahamure, sest töötus toob kergesti kaasa ühiskonnast väljakukkumise ehk sotsiaalse isolatsiooni ja destruktiivsed tunded ümbritseva suhtes. Heitumus ehk rahvakeeli pohhuism, agressiivsus virtuaalses ruumis või tänaval, aktiivsemate noorte puhul ka väljaränne – kõik need nähtused võivad olla seotud töötusega. Nagu eelkõnelejad juba rääkisid, tekkis Euroopa Liidus majanduslanguse perioodil mõned aastad tagasi idee, mille poliitiliseks tulemuseks on nn noortegarantii kava ehk tervikliku noorte tööhõiveprojekti koostamine. Õnneks on jõutud arusaamale, et odavam on noore esimene töökoht kinni maksta kui hiljem kompenseerida tema ühiskonnast väljakukkumist. Hea, et probleemina on esile tõstetud nn NEET-noored (not in education, employment or training), kes ei tööta, õpi ega osale ka koolitustel. Kordan siin veel kord üle, et noortegarantii eesmärk on töötada välja riigipoolsed meetmed, mis tagavad noorele haridussüsteemist lahkumise järel töö, haridustee jätkamise, koolituse või praktikakoha. Õnneks on Eestiski hakatud sellega tegelema. Meil on käivitatud ka hulk EAS-i meetmeid ja Euroopa Sotsiaalfondi kaasabil rakenduvaid meetmeid. Vaatamata sellele on Eestis 2014. aasta kevade seisu statistika järgi töötuid noori 16%. Seega pea iga kuues noor on töötu. Seda on väga palju. Õnneks on asi paranenud, näiteks aastal 2010 oli üle kolmandiku noortest registreeritud töötuna. Samal ajal me teame, et mõnes Euroopa riigis, näiteks Itaalias, Portugalis ja Kreekas, ületab noorte töötus 40 ja isegi 50%. Sel taustal pole Eesti olukord sugugi hull. Võrreldes naaberriikidega on meil asjade seis lausa hea. Samas, Eesti noorsootöötajad väidavad kuuldavasti, et registreeritud töötuse ja tegeliku töötuse vahel on suured käärid. Näiteks võib noor inimene tegevuseta olla lühikest aega pärast kooli või praktika lõppu. Töökohta või üldse mitte mingisugust rakendust ei paista ning ta võtab end töötuna arvele. Samas võib tal ees seista seikluste aasta Austraalias või Ameerikas, aga formaalselt on ta töötu. Teisalt võib see tähendada ka pikemat tööelust kõrvalejäämist, passiivset kodus konutamist ja üksindust. Siit algavad probleemid, mis võivad inimest saata kogu edasise elu. Eestis on valdav mõtteviis, et igaüks on oma saatuse sepp ja oma õnne valaja. Selles valguses on noorte tööturumeetmed midagi täiesti radikaalset. Me ehk saame aru, et Itaalias või Hispaanias on pehmed ja laisad täiskasvanud poisid endiselt mamma toita ja hooldada, ent Eestis peaks ju asjad teisiti olema. Meil juba põlvepikkused jooksevad, ajalehepakk näpus, autode vahel, et kümmekonna aasta pärast läbilöögivõimelisena alustada miljonärikarjääri. Ilmselt on ka siin saalis viibijad alati olnud tublid, juba kooliajal suvel kaalikaid kõplamas käinud, aiandis maasikaid rohinud ja üliõpilaspõlves kuskil kolhoosis mörti visanud. Me pole kunagi veetnud suvesid lihtsalt niisama televiisori ees pikutades. Ma palun lisaaega!
Aitäh! Pigem vastupidi, me kipume kandma eestlaslikku ületöötamise kultuuri. Samas, juba noores eas suuri väljakutseid vastu võtnud praegused keskealised ei tunneta ehk hästi olukorda, milles praegune noorte põlvkond on. Me ei taju ehk, et siinne maasikamaa on suures osas hõivatud kuldset keskiga esindavate tegijate poolt, kes ei kavatsegi veel pensionile jääda. Avalikkuses domineerivad tegijad, kes olid pildil juba 90-ndatel – poliitikas, ajakirjanduses, kultuuris. Noortele on jäänud vaimsed või füüsilised abitööd, isegi siis, kui neil on parem haridus, laiem silmaring, laiem kogemus maailmast. Noortel puuduvad nimelt sotsiaalsed võrgustikud, ja ma ei mõtle siin Facebooki kontot. Välismaal veedetud ülikooliaastad on võtnud võimaluse vajalikke kontakte tekitada, neil ei ole tutvusi õigetes kohtades. Sellised uued tulijad nagu 28-aastased ministrid on Eestis vaid meeldiv erand, hoopis tavalisem on meil 28-aastane oma kohta otsiv ebakindel noor. Tean oma tutvusringkonnast haritud ja igati eeskujulikke inimesi, kellel on kodus tubli ja tore noor inimene, kes ei tee oma haridusele vastavat tööd, ehkki kõik eeldused on justkui olemas. Vanemad on hädas, sest vaatamata eeldustele ja ema-isa eeskujule näib olukord lootusetu. Noortegarantii puuduseks on peetud asjaolu, et lahendused võivad olla lühiajalised ja raskesti kättesaadavad. Noorte jaoks on lahendused vähetõhusad. Samas, positiivse küljena tuuakse esile, et see püstitab ühiskonnas tähtsa teema ning noorte tööpuudus sõnastatakse selgelt eraldi probleemina. Noortegarantii kava pakub kiireid lahendusi ja võib tähendada lühiajalist edu, aga see loob ka konteksti probleemi paremaks mõistmiseks ja lahendamiseks. Aastaks 2020 on Euroopa Liidus plaan viia noorte tööpuuduse tase alla 10%. See on isegi Eesti kontekstis ambitsioonikas ülesanne. Riiklik noorsoopoliitika on sellel teel oluline meede ja sotsiaaldemokraatide fraktsioon soovib, et see teema püsiks pidevalt otsustajate huviorbiidis. Aitäh!
Kolm minutit lisaks.
Suur tänu! Palun, Liisa-Ly Pakosta Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni nimel. Kaheksa minutit!
Aitäh! Minu isiklik seisukoht ja ka minu erakonna seisukoht on toetav, see on meie erakonna programmiline positsioon. Kui rääkida ministeeriumi seisukohast, siis puhtalt noortepoliitika vaatevinklist on noorte suurem osalus kindlasti väärtus ja ma arvan, et ei ole mingit põhjust sellele vastu olla. Küll aga ei ole laiemad valimisõigust puudutavad küsimused haridusministeeriumi haldusala küsimus.
Lugupeetud härra minister! Kui mina olin veel noor, 10. klassi õpilane, siis ma avaldasin tolleaegses ajalehes Noorte Hääl artikli, kus ma leidsin, et koolis peaks õpetatama ka kultuurselt alkoholi tarvitama. Loomulikult põhjustas see tormi, aga tol ajal ei olnud õppeplaanides ka seksuaalkasvatust. Ma olen endiselt arvamusel, et ei tohiks olla elusfääri, mida koolis ei käsitleta või käsitletakse jaanalinnu positsioonilt, et asi on keelatud. Aga keelatud vili on ju magus. Milline on teie arvamus selles küsimus? Või jätkame siis nii, et aeg-ajalt loeme jälle ehmatusega ajalehest, kuidas 9. klassi lapsed ennast klassiõhtutel või lõpupidudel silmituks joovad?
Aitäh! Ma usun, et tervisliku eluviisi propageerimine on kindlasti midagi, millega riik peaks tegelema, ja loomulikult peaks seda tegema ausalt, vastasel juhul ei ole sellest mingisugust kasu. Samas ma küll kahtlen, kas riigil on kuidagi võtmeroll noorte alkoholitarbimise mõjutamises. Ma arvan, et esmane tasand on siin kindlasti perekond. Aga noorsootöö kaudu on tõenäoliselt võimalik rääkida ka sellest, mis on mõistlik ja mis ei ole mõistlik, nii alkoholi- kui ka muudes küsimustes.
Aitäh! Palun, Paul-Eerik Rummo, teine küsimus!
Aitäh! Ma keskendun sellele noorterühmale, kes on tõesti kujunemise eas – nimelt kooliõpilastele. Aeg-ajalt on ühiskonnas olnud üleval küsimus, kas meie koolis ei ole mitte liiga pikk suvevaheaeg, mis muu hulgas toob kaasa ka sellise koormuse, kuidas sisustada noorte elu mõistlike tegevustega, luua töötamisvõimalusi, oma huvide rahuldamise võimalusi jne. Milline on teie arusaam selles küsimuses? Kas sellest seisukohast oleks võimalik ja mõistlik õppeaasta piirides natuke hajutada seda mitteõppetöölist aega? Vaheaja kogupikkus võiks jääda samaks, aga ei langeks nii ühele ajale.
Kui mina 10. klassis olin, siis mulle pikad vaheajad muidugi meeldisid, aga põhimõtteliselt ma ei näe põhjust, miks see süsteem ei võiks paindlikum olla.
Aitäh! Palun, Tarmo Tamm!
Aitäh! Lugupeetud minister! Noorsootöö põhiosa jääb loomulikult kohalikele omavalitsustele, aga kahjuks käsitlevad kohalikud omavalitsused seda väga erinevalt. Avatud noortekeskused ja huvikoolid ei ole kohalikule omavalitsusele kohustus, vaid on võimalus. Ja ma võin teile öelda, et minu arvates on ainult veerandis või kolmandikus omavalitsustes see võimalus laste jaoks olemas. See paraku on nii. Ma küsin, kas siin ei ole üks põhjus ka tegemata haldusreform.
Aitäh! Haldusreformi diskussiooni ei ole siin vahest põhjust avada. Küll aga on erinev võimekus kindlasti probleem ja sellele ma oma kõnes ka viitasin. Ühtlasi viitasin võimalikule lahendusele, mida haridusministeerium on välja töötamas. Nimelt oleme ära kaardistanud noorsootöö ja huvihariduse võimalused omavalitsustes. Need probleemid on Tallinnas ja näiteks mõnes väiksemas omavalitsuses erinevad. Suurtest linnadest kaugemal on need probleemid väga erinevad. Me oleme suutnud kvalifitseerida need rühmadesse ja selle alusel töötame aasta lõpuks välja ka põhimõtted, kuidas nendes erinevates rühmades, omavalitsuse rühmades ja noorterühmades toetada just nimelt aktiivsemat noorsootööd, huviharidust. Oleme seisukohal, et kindlasti peaks see toetus olema diferentseeritud ehk adresseeritud konkreetsete probleemide lahendamisele konkreetsetes omavalitsustes. Sedakaudu saaks riik tegelikult tasandada neid loomulikke erinevusi, mis omavalitsuste vahel eksisteerivad. Ja haldusreformi võiks iseenesest muidugi ka ära teha.
Aitäh! Palun, Barbi Pilvre, teine küsimus!
Aitäh! See on väga oluline küsimus. See, et siin ei ole eraldi peatükki erivajadustega noortest, ei tähenda kuidagi seda, et me ei võta seda teemat tõsiselt. Me oleme sellest ka sotsiaalministriga rääkinud ja nimetatud valdkond on kindlasti ääretult oluline sellesama arengukava elluviimiseks. Põhjus, miks seda teemat ei ole eraldi sisse toodud, seisneb selles, nagu ma juba viitasin, et oleme arengukava koostamisel lähtunud terviklikust käsitlusest. Me püüdleme selle poole, et ületada need takistused, mis on erineva tausta ja erinevate võimalustega noortel, toomata eraldi välja konkreetseid riskirühmi, olgu need seotud siis näiteks füüsilise puude, rahvuse või sotsiaal-majandusliku taustaga. Seda ei ole arengukavas küll tehtud, aga näiteks sellesama kava rakenduskavas, mis on valmimas, pööratakse ka nendele konkreetsetele riskirühmadele kindlasti rohkem tähelepanu.
Head noored! Head kolleegid! Täna on olnud väga lootusrikas arutelu ja emana lahkun siit saalist palju rõõmsamana, kui siia tulin. Noored ja lapsed on ainukene tõsiselt võetav Eesti tulevikuteema ja mul on nagu kogu Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsioonil hea meel, et see täna riiklikult tähtsa küsimusena Riigikogus arutelul on. Soovime tänada Haridus- ja Teadusministeeriumi ning kõiki teisi ministeeriume ja kolleege, kes noortevaldkonna arengukavaga on tegelenud, aga eeskätt loomulikult kõiki noori, kes sellesse protsessi väga aktiivselt panustanud on. Mitmetest asjadest, mis on hästi, on täna kõnedes juba räägitud. Isamaa ja Res Publica Liidul on hea meel, et väga olulised küsimused on selles arengukavas fookusesse tõstetud ja konkreetsed rakenduskavad tulemas. Rõhutame ka omalt poolt, et tõepoolest, heitunud, end väärtusetuna tundev ja tegevuseta noor inimene on väga suur nii isiklik kui ka ühiskondlik tragöödia. Parimad võimalused eneseteostuseks peaks ju olema just noortel. Nad on võimekamad, tugevamad ja tervemad kui meiesugused keskealised, kas pole nii. Me toetame Isamaa ja Res Publica Liiduga kõiki arutelusid võimaluste üle, mida Eesti ühiskonnas saaks konkreetselt ära teha selleks, et noori inimesi rohkem usaldataks. Just noorte suuremas usaldamises on paljudel juhtudel meie arvates lahendus. Valimisea langetamine – loomulikult vajab see läbiarutamist. Suurem sõnaõigus noorte volikogudele – ka loomulikult! Koolide hoolekogudele koos õpilasomavalitsustega suurem jõud – loomulikult! Kõik sellised teemad on väga olulised. Tööõiguse ülevaatamine noorte suurema usaldamise sihiga – loomulikult! Kõik need teemad on otsapidi täna ka siin kõlanud. Samas on kaks küsimusteringi, mille lahendusi on vähem käsitletud. Esimene teema, mida noortevaldkonna arengukava ka tänuväärselt puudutab, on see, et iga inimene, sh loomulikult ka noor, vajab turvalist lähisuhet ning oma lähedaste ja sõprade tunnustust. Kui me vaatame Eesti koolide riiklikku õppekava, siis näeme mitte ainult kehalise kasvatuse liiga vähest osakaalu, vaid ka vähest perekonna- ja üldse suhteõpetust. Kas teate, head kolleegid, et lapse sünnile ja lapse kasvatamisele on kogu 12 aasta jooksul pühendatud ainult kaks korda 45 minutit? Selle aja jooksul ei jõuta tegelikult rääkida muust kui rasedusest hoidumisest. Vaatame arve edasi! Kooli lõpetanute osakaal peab loomulikult kasvama ja see siht on arengukavas kenasti olemas. 2012. aastal oli 10,5% noori, kes jäid pidama põhiharidusele või ei lõpetanud põhikooligi. Sihtmärk aastaks 2020 on 9,5%. Professor Mati Heidmets on nende noorte kohta öelnud: "See on kadu. See on seltskond, kes ebamõistlikult vara lahkub haridusest." Toon siia kõrvale statistika, et iga 100 kõrgharidusega mehe kohta on Eestis 250 kõrghariduse omandanud naist. Ka eelnimetatud 10,5% ja kui me midagi ette ei võta, siis tõenäoliselt ka 2020. aasta 9,5% moodustavad põhiliselt noormehed. See aga tähendab ju peaaegu iga viiendat noort meest. Ennetus ja noorte aitamine, laste aitamine, eeskätt just poistega tegelemine peab algama juba lasteaiast ja algkoolist. Vaid siis jõuame tolle 9,5%-ni ja ehk veelgi parema näitajani. Teine küsimus on pisut keerulisem. Olen eelkõneleja Barbi Pilvrega igati nõus, et tööharjumuste ja tõsise töössesuhtumise kujundamine, esimese töökoha leidmine on ääretult tähtis. Paraku on noortevaldkonna arengukavas üks krutskiga eesmärk: noorte töötuse algtasemeks on võetud 2012. aasta 20,9% ning soovitatav sihttase on 10%. Kõlab ju hästi. Aga vaatame aknast välja! Ilus ilm, kohe on täissuvi käes ja algab pikk koolivaheaeg. Kas te teate, et suviti noorte töötus alati kasvab? Ja kui teate, siis kas olete mõelnud, miks see nii on? On ju teada, et paljud noored inimesed teevad just suviti tööd, ometi noorte töötus siis alati kasvab. Tuleneb see ilmelik asjaolu aga sellest, et Euroopa Liit arvutab protsente, millest me siin täna suure traagikaga räägime, järgmise küsimuse alusel. Noortelt inimestelt küsitakse, kas te olete nelja viimase nädala jooksul tööd otsinud, ja täpsustatakse seejuures, kas te olete jälginud tööpakkumise kuulutusi või pöördunud sugulaste või tuttavate poole töökoha leidmiseks. Ja kui noor inimene vastab, et jah, ta on selle vastu huvi tundnud, et ta tõesti võiks koolivaheajal väikse tööotsa võtta, näiteks osaajaga kuskil töötada, siis läheb see tubli noor inimene kirja töötuna. Meenutuseks veel, et jutt käib 15–24-aastastest, kes peaksid kõik kusagil õppima. Olgem ausad, tegelikult on nii, et mida suurem on see protsent, seda rohkem on meil noori inimesi, kes tunnevad huvi töökogemuse omandamise vastu ja selle vastu, et ise taskuraha teenida. Osa aga on nõus kogemusi omandama ka vabatahtliku tööd tehes. Mida väiksemaks me seda protsenti üritame suruda ehk mida rohkem me anname noortele edasi sõnumit, et igasugune töö otsimine on saatanast ja viib Eesti statistikat alla, seda selgemalt me valel teel oleme. Isamaa ja Res Publica Liit rõhutab, et tööseadustik, aga ka koolide õppeprogrammid tuleks praktika ja ettevõtlusõppe osas, ka tööõpetuse osas kindlasti üle vaadata. Kui me vaatame statistikat, siis näeme, et töötukassas oli rahvaloenduse ajal 19.–25. detsembrini 2011 arvel 123 last vanuses 16–17 aastat. Ka üks töötukassas arvel olev laps on liiga palju. Samal ajal töötas 384 last. Samas tuleb tunnistada, et nii Eestis kui ka Euroopa Liidus tervikuna pole üldse tehtud statistikat ja uuringuid selle kohta, kui palju noored tegelikult töötavad. Seda on tunnistanud nii Euroopa Liit kui ka Eesti Statistikaamet. Kokkuvõtteks ütlengi, et me peame tegema uuringuid ka noorte töötamise kohta ning liikuma edasi, pidades silmas eesmärki toetada ja soodustada noorte mõistlikul määral töötamist ning töökogemuste omandamist. Aitäh teile!
Aitäh, proua juhataja! Hea minister! Eelmine ettekandja rääkis, kuidas ta põhimõtteliselt toetab seda, et noored saaksid 16-aastaselt valimisõiguse, ja ühtlasi mainis, et seda on arutatud komisjonis ja vist ka erakonnas. Milline on sinu ja ministeeriumi seisukoht, kas selles osas võetakse lähitulevikus midagi ette ka seadusandluses?
Suur tänu! Palun, Jaak Allik!
Suur tänu! Asume küsimuste juurde. Palun, Lembit Kaljuvee, teine küsimus!
Alkoholi ostmise kohta ei ole Eesti Noorteühenduste Liidul seisukohta kujundatud. Isikliku arvamusena ütlen, et ei ole mõistlik tõsta seda piiri 21. eluaasta peale, sest noor inimene on võimeline selle üle otsustama ka 18-aastaselt.
Aitäh! Palun, Kaja Kallas, teine küsimus!
Aitäh! Mul on ka küsimus valimisea langetamise kohta. Kas teie arvates peaks see künnis madalam olema ainult kohalikel valimistel või võiks olla kõikidel valimistel?
Kindlasti oleme olnud positiivselt avatud nendele aruteludele, mis sellel teemal Riigikogus on toimunud. Samas on see valdkond, milles peab olema ka ettevaatlik. See, kuidas tagada noorte õigused ja samal ajal anda võimalus tööd teha, ei ole mitte ainult Haridus- ja Teadusministeeriumi küsimus, vaid ka Sotsiaalministeeriumi ja Justiitsministeeriumi küsimus. Aga iseenesest on see arutelu kindlasti igati asjakohane ja ma loodan, et ka tulemuslik.
Aitäh! Palun, Kalle Palling!
Aitäh! Austatud minister! Ka mina toetan ja suur osa Reformierakonna fraktsioonist toetab valimisea langetamist 16. eluaastale. Paljud noored ise ütlevad, et 16-aastane noor ei ole justkui veel valmis seda vastutust võtma ja adekvaatset valikut tegema. Mida teie sellest arvate, kas te olete sellega nõus? Ja kas selleks, et valimisiga langetada, oleks vaja ka kooli õppeprogrammides midagi muuta, võib-olla näiteks varasemas staadiumis kodanikuõpetus tunniplaani lisada?
Kui muudetakse seadust ja noored saavad hakata 16-aastaselt valima, siis see tähendab kindlasti, et ka kooliprogramm peab sellega arvestama. Ma tõenäoliselt teen paljudele liiga, aga vestlustest väga paljude noortega ja selleteemalistest vestlusringidest olen ma kõige suuremat vastuseisu valimisea alandamisele kuulnud just 18-aastaseks saanud noortelt, kes on praeguse valimiseani jõudnud. Just nende meelest ei ole 16-aastased veel valmis selliseid otsuseid tegema, milleks nemad nüüd juba loomulikult on valmis. Mis puudutab kohaliku elu korraldust, siis minu hinnangul on igati mõistlik, et noored saaksid ka formaalselt valida. Siis oleksid nende huvid kohalikus kogukonnas palju rohkem esindatud. Ma ei usu, et kohalik poliitika on nii keeruline ja arusaamatu, et 16-aastased ei saaks mõistlikke valimisotsuseid teha.
Aitäh! Palun, Lauri Luik!
Aitäh! Hea ettekandja! Ma soovin puudutada sama teemat, mille kohta Tatjana Jaanson minu käest küsis, ehk siis kehalise kasvatuse ainetundide arvu õppekavas. Kuidas sulle ministrina tundub, kas seda võiks arutada, et lisada riiklikusse õppekavasse juurde üks kehalise kasvatuse tund, et meie noored oleksid kehaliselt aktiivsemad?
Aitäh! Üldiselt ma püüan suhtuda ettepanekutesse õppekavasse tunde lisada konservatiivselt. Tunde on õppekavas niigi üsna palju. Eks siin tuleb eri kohtadest igasuguseid ettepanekuid, mis asju sinna tuleks muudkui juurde panna. Kui vaadata seda programmi, siis ega seal ülemäära tühje kohti ei ole. Kindlasti võib tavapärasel aine- ja õppekavade läbivaatamisel kaaluda ka seda, aga ma arvan, et põhiliselt peaks füüsilise aktiivsuse edendamine jääma siiski väljapoole formaalharidussüsteemi ja sellele võikski rohkem keskenduda. Nagu ma ütlesin, on praegu väljatöötamisel põhimõtted, mille kohaselt see valdkond saaks riiklikku toetust, ja see võiks tegelikult palju efektiivsem abinõu olla. Kehalise kasvatuse tunnis on ikka üks üldine asi, mida kõik peavad tegema, ja see ei vasta mitte alati kõikide noorte inimeste huvidele, nad ei saa valida endale meelepärast füüsilist tegevust. Eks me kõik tõenäoliselt mäletame oma kehalise kasvatuse tundidest neid tegevusi, mis mitte väga ei motiveerinud sellesse tundi minema. Nii et võib-olla on mõistlikum siiski toetada mitteformaalsesse haridusse panustades neid tegevusi, mida noored tegelikult kõige rohkem teha tahavad.
Aitäh! Palun, Tarmo Tamm, teine küsimus!
Aitäh! Lugupeetud minister! Ma arendan edasi seda teemat, millest te just rääkisite, s.o sporditegevus väljaspool tunde. Kahjuks on see tänases Eestis raskendatud peale seda, kui otsustati spordikoolid kinni panna ja minna üle spordiklubidele. Spordiklubides osalemiseks on vaja palju raha ja paljudel lastevanematel seda paraku ei ole. Miks sotsiaaldemokraadid ei võidelnud selle eest, et koalitsioonilepingusse oleks kirjutatud sisse ringiraha ja lastel oleks tekkinud ka reaalne võimalus millegagi tegelda?
Aitäh! Te olete väga valesti aru saanud sellest, mida ma olen täna terve aja rääkinud. Valitsusliidu leppes on kirjas, et aasta lõpuks me töötame välja need põhimõtted, mille alusel saab riigi toetust jagama hakata. Ringirahast on meil siin räägitud juba ma ei tea kui kaua, aga tegelikult ei ole ju siiani välja suudetud pakkuda neid põhimõtteid, mille alusel hakataks seda maksma niimoodi, et saavutatakse kõik eesmärgid üheaegselt, st suureneks nii mitmekesisus kui ka kättesaadavus. Need variandid, mis siiani on välja pakutud, ei täida oma eesmärki just nimelt sellepärast, mida te enne ütlesite: nimelt on kohalikud omavalitsused väga erinevas olukorras. Kui mõnes väiksemas kohas on probleemiks, et huviharidus ei ole piisavalt mitmekesine, siis mõnes suuremas linnas on probleem see, et mitmekesisust küll on, aga kättesaadavus on väike. Probleemid on erinevad ja neile tuleb leida ka erinevad lahendused, ei ole võimalik kõike ühe puuga lüüa. Nii et nüüd lõpuks töötatakse välja need põhimõtted, mille alusel, ma loodan, jõuame järgmisel aastal ka selle toetuse kehtestamise otsusteni.
Aitäh! Palun, Maimu Berg!
Aitäh! Lugupeetud härra minister! Kuidas on arengukavas ühendatud noorte võimalused ja ühiskonna vajadused? Siin on täna olnud palju juttu sellest, et noortes tuleb arendada loovust ja ettevõtlusnärvi, aga tegelikult vajab ühiskond praegu võib-olla rohkem oskustöölisi. Kuidas arengukava püüab kindla käega ja samal ajal meelitades juhtida noori just niisuguste erialade juurde, mida meil tänapäeval kõige rohkem vaja läheb?
ENL-i seisukoht on, et valimisiga võiks langetada kohalike omavalitsuste valimisel, sest paljud noortega seotud küsimused on seotud just kohaliku omavalitsuse tasandiga, mitte niivõrd riigi tasandiga.
Ütleme nii, et noortevaldkonna arengukava kindlasti ei asenda hariduspoliitika alusdokumente, nagu näiteks elukestva õppe strateegiat, või ettevõtlus- ja tööturualaseid alusdokumente, mida tehakse Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumis ja mujal. Arengukavas me keskendume eeskätt teatud takistuste ületamisele, sellele, et noored võiksid edukalt ellu astuda ja seal hakkama saada. Haridusministeerium panustab loomulikult oma teistes tegevustes, lähtudes seejuures ka elukestva õppe strateegiast, sellesse, et Eesti haridussüsteemi väljundid vastaksid tööturu vajadustele. Siin on juba tehtud ja tegemisel olulisi reforme, nagu näiteks loodus- ja täppisteaduste ning tehnoloogiaerialade toetamine ülikoolides. Otsus anda erialastipendiume nn nutika spetsialiseerumise erialadel on juba tehtud. Kutsehariduses käib seoses uue kutseõppeasutuse seadusega õppekavade ülevaatus, et see vastavus oleks suurem. Kutseõppeasutuste töösse on näiteks ka formaalsel tasemel kaasatud ettevõtlus. Nii et me kindlasti pingutame selle nimel, et õpiväljundid vastaksid ühiskonna vajadustele. Aga probleem on loomulikult endiselt olemas, sh ka see, et 70% põhikoolilõpetajatest läheb näiteks gümnaasiumisse edasi. Kui me vaatame tööturuvajadusi, siis tahaksime kindlasti näha, et oluliselt suurem protsent hakkaks kutset õppima. Paraku on aga kutsehariduse maine Eestis jätkuvasti madal, kuigi minu arvates suurel määral õigustamatult.
Aitäh! Palun, Tatjana Jaanson, teine küsimus!
Austatud eesistuja! Hea minister! Miks on selles arengukavas nii vähe tähelepanu pööratud erivajadustega noortele?
Aitäh! Palun, Liisa-Ly Pakosta, teine küsimus!
Aitäh! Meil on aega üheks lühikeseks küsimuseks ja lühikeseks vastuseks. Liisa-Ly Pakosta, palun!
Aitäh! Tänan kolleege tervislike eluviiside ja sporditeema rõhutamise eest ja küsin, kas konkreetsed tegevused võiksid viia ka selleni, et iga päev on koolis kehalise kasvatuse tund.
Seda juba küsiti, kuigi siis pakuti küll vist ühte tundi nädalas juurde. Ma ütlesin, et üldiselt püüan olla natuke konservatiivne ettepanekute suhtes lisada õppeprogrammi tunde juurde. Kui me vaatame, kui palju seal on vaba ruumi ainete lisamiseks, siis ega seda väga palju ei ole. Ütlesin ka seda, et minu arvates on tulemuslikum arendada rohkem mitteformaalset füüsilist treeningut kui formaalselt kehalise kasvatuse tunnis toimuvat. Ma arvan, et see on parem lähenemine. Aga muidugi võib ka pakutud ettepanekut kaaluda. Aitäh!
Suur tänu ministrile! Küsimuste aeg on ammendunud. Meil on ära kuulata veel üks ettekanne. Palun kõnetooli Eesti Noorteühenduste Liidu juhatuse esimehe Reet Sillavee!
Mul on hea meel, et eelkõnelejad puudutasid teemasid, mis ka minu kõnes jutuks tulevad. See näitab selgelt, et eri osapooled mõistavad murekohti ühtmoodi. Kordamine on aga tarkuse ema, seega teele! Eesti iseseisvus taastati 22 ja pool aastat tagasi. Selle ajaga on peale kasvanud uus põlvkond vabas Eestis sündinud noori, kelle jaoks iseseisvus ja vabadus on iseenesestmõistetavad asjad. Eesti ajaloost aga teame ning seda näitab ka praegune julgeolekuolukord Euroopas, et see pole sugugi nii. Praegused noored on sündinud vabas riigis ja suurema osa oma teadlikust elust saanud maailmas ringi rännata, neil on lai silmaring ja piiramatud võimalused informatsiooni hankimiseks. Samas on piiratud nende koolivälise õppimise ja ühiskonnas kaasarääkimise võimalused, mistõttu nad ei tunne end meie riigi omanikena ja ka nende kodanikutunne on nõrgavõitu. Toon siinkohal välja Eesti Noorteühenduste Liidu arusaama valukohtadest ja sellest, kuidas neid võiks leevendada. Formaalhariduse paradigma vajab muutmist ning ühiskond peab rohkem väärtustama vabatahtlikku tööd. Eesti formaalharidussüsteem on faktipõhine ega vasta täielikult tööturu vajadustele. Väga palju on kuiva raamatutarkuse tuupimist, mis pärsib noorte loovuse ja praktiliste oskuste arengut. ENL-i koostööpartner Eesti Õpilasesinduste Liit on nimetatud probleemi enda haridusplatvormis sõnastanud järgmiselt: "Õpikeskkond on orienteeritud liigselt faktidele ja nende äraõppimisele, seega vähem seletamisele, põhjendamisele ja arusaamisele." Ka ENL peab seda probleemiks. Oleme oma noortepoliitika platvormis välja pakkunud mitu lahendust. Riiklik õppekava peab muutuma enam praktiliste oskuste omandamisele keskenduvaks ning valik- ja vabaainete maht nii põhikoolis kui ka gümnaasiumis peab suurenema, nagu ka panustamine karjäärinõustamisse, kusjuures valikute tegemine peab olema üldjuhul õpilase pädevuses. Noorte loovust ja iseseisvat mõtlemist arendavaid algatusi tuleb toetada. Meie teine koostööpartner Eesti Üliõpilaskondade Liit on seisukohal, et kõrgkoolides tuleb suurendada praktikavõimalusi ja muuta kõrgharidus ühtlasemalt kvaliteetseks, ka on vaja tõsta üliõpilaste teadlikkust, et nad oleks enam huvitatud asumisest erialasele tööle. Viimaste aastate haridusreformidega on edusamme tehtud, kuid ainult sellest ei piisa. Üks võimalus on paremini ühendada formaalset ja mitteformaalset haridust. Koolides tuleb rohkem tähelepanu pöörata mitteformaalse hariduse võimalustele ning ka kooliväliselt omandatud teadmisi võiks õppekava täitmisel ja sisseastumisel arvestada. Nii koolides kui ka ühiskonnas laiemalt tuleb rohkem väärtustada vabatahtlikku tegevust ning selle käigus saadud kogemusi. Vabatahtlikku tegevust peab märksa enam tunnustama. Neid noori tuleb avalikkusele tutvustada ja tööandjad võiksid töötajate värbamisel rohkem hinnata vabatahtliku tegevuse käigus omandatud oskusi ja kogemusi, seda nii Eestis kui ka Euroopa tasandil. Selle aluseks võiks näiteks olla vabatahtliku passi süsteemi edasiarendamine. Noorte osalust on vaja rohkem toetada. Eesti riik on noortevaldkonna arengukavas 2014–2020 noortevolikogud traditsiooniliseks osalusvormiks tunnistanud. Aastatega on noortevolikogud ja noortekogud oma töö spetsiifika välja kujundanud. Enamik noortevolikogusid tegutseb valla- või linnavolikogu kehtestatud tegutsemisaluse põhjal ning sellisena on nad usaldusväärsed ja vajalikud partnerid kohalikke noori puudutavate küsimuste analüüsimisel. Kahjuks näeb ENL, et valdav osa osaluskogusid kipub nõrgaks jääma, nad ei suuda kohalikus omavalitsuses noorte huvide eest küllalt tõhusalt seista. Me peame leidma juurpõhjused, miks see nii on, ning välja töötama lahendused, mida süsteemse arendustegevuse kaudu ellu viia. ENL-i osaluskogud on kogu aeg esindanud seisukohta, et osaluskogud on eraldi institutsionaalne kanal, mille eesmärk on kanda otsustajateni kõigi kohalike noorte hääl. Ka noorsootöö seaduses on kirjas, et noorte osaluskogu esindab kõiki kohaliku omavalitsuse noori – on ta ju demokraatlikult valitud konkreetse eesmärgiga olla valla- või linnavolikogu juures tegutsev noortest koosnev nõuandva õigusega osaluskogu. Noorte osaluskogude arendamisel oleme palju koostööd teinud Haridus- ja Teadusministeeriumi noorteosakonnaga ning Eesti Noorsootöö Keskusega, kellele siinkohal ütlen suure aitäh! Teine tähtis noorte osalusvorm on noorteühingud, kelle suurim mure on vähene jätkusuutlikkus ja rahastus. Noorteühingute, sh Eesti Noorteühenduste Liidu riiklik aastatoetus on mitmeid aastaid püsinud enam-vähem sama, kuigi inflatsioon on kasvanud. Vähem raha tähendab paratamatult vähem võimalusi. Lisaks laekuvad aastatoetused alati viivitusega ning süsteem diskrimineerib väiksemaid noorteühendusi. ENL viib praegu läbi noorteühingute finantssuutlikkuse uuringut, pärast selle tulemuste analüüsimist teeme peagi oma ettepanekud noorteühenduste rahastamise süsteemi muutmiseks. Suur probleem, mille olemasolu halvab kogu ühiskonda, kuid millest räägitakse kahjuks vähe, on NEET-noorte märkimisväärne hulk Eestis. Tegelikult on NEET-noore mõiste segane. Lühend NEET tuleb ingliskeelsest terminist not in employment, education or training ja selle all mõeldakse noori, kes on ühiskonnast välja tõrjutud. Samas hõlmab see praegu ka neid noori, kes on vabakutselised või teevad vabatahtliku tööd, samuti neid, kes on rasedus-, sünnitus- või lapsehoolduspuhkusel. Vabakutselisele, kes oma valdkonnas aktiivselt tegutseb, pole töö saamiseks tihti kõrvalist abi ja mitmesuguseid programme vaja. Üldiselt on selge, et NEET-noore definitsiooni tuleb täpsustada. Meil puudub kindel arusaam ka sellest, mis kanalite kaudu ja milliseid meetodeid kasutades võiks NEET-noorteni jõuda, et nende tõrjutust vähendada. Kindlasti peab üha suuremat rõhku panema ennetustegevusele, et vähendada noorte ohtu sattuda NEET-noorte kategooriasse. Tõrjutuse vähendamiseks ja tulemuslikuks ennetustegevuseks on vajalik laialdane mitmete osapoolte koostöö. On tore, et palju ressursse on juba NEET-noorte ja üldse riskinoortega tegelemisse suunatud. Me eeldame, et see suund jätkub. Loodame ka, et europarlamendi liikme kandidaadid, kes andsid oma allkirja Eesti noorte katusorganisatsioonide platvormile europarlamendi valimisteks, on tõesti valmis Brüsselis selle teemaga tegelema. Suur rõõm on tõdeda, et noortegarantii kava raames tegeldakse ka NEET-noortega. See on riiklik programm, mille alusel pakutakse kuni 25-aastastele noortele teenuseid, mida kasutades neil on võimalus nelja kuu jooksul pärast töötuks jäämist või koolist lahkumist ise tegutsedes jõuda tagasi kooli või õpipoisiõppesse või leida korraliku praktika saamise koht või sobiv töökoht. Samas ei tohiks noortegarantii kava alusel automaatselt tööpraktika ja hariduse saamise kohti jagada, palju peaks olenema noorte enda tegutsemisest. Aga mida arvavad noored ise tööturule sisenemise riskidest ja võimalustest, ettevõtlikkuse arendamisest koolis ja kooliväliselt ning võimalustest oma firma luua? 2013. aasta sügisel korraldati üle Eesti 15 maakonnas osaluskohvikud, kus Eesti noored arutasid muu hulgas tööpuuduse probleeme ja kohaliku algatuse soodustamise võimalusi. Tööpuudusest rääkides toodi välja järgmised probleemid. Noortel napib julgust, et ennast kuhugi tööle pakkuda, koolides puudub professionaalne karjääriõpetus, formaalharidus on liialt teoreetiline või siis nende haridusele vastavat tööd kodukohas lihtsalt pole. Noored pakkusid välja ka võimalikke lahendusi, näiteks külalisloengud koolides ja noortekeskustes, kus esinejateks on ettevõtjad, töötukassa spetsialistid jt. Koolid võiksid tihedamini korraldada õppekäike ettevõtetesse, töö- ja haridusmessidele, näiteks Teeviidale, pakkuda võimalust osaleda tudengi- ja töövarjupäevadel. Kindlasti tuleks koolides hakata andma korralikku karjääriõpetust. Noorte osalusvõimaluste, nendele suunatud poliitika ja koolis pakutava kodanikuhariduse parandamine on sammud, mis viivad meid ühe tähtsa verstapostini, milleks on langetada kohaliku omavalitsuse valimisel valimisiga 16. eluaastani. Eesti Noorteühenduste Liit on selle verstapostini jõudmiseks teinud seitse aastat tihedat koostööd noorte otsustajate, õpetajate ja vabaühendustega. Valimisea langetamise eesmärk on pakkuda väga olulist praktilist ühiskonna liikmena käitumise kogemust võimalikult noortele inimestele. Tegu on suurepärase täiendusega gümnaasiumiharidusele, kuna 16-aastased noored on enamasti 9. või 10. klassi õpilased. Valimisea langetamise kasuks räägivad mitmed muudki argumendid. Eesti rahvastik on vananemas. Sellise demograafilise tendentsi korral on väga tähtis pilti võrdsustada, suurendades valimisõiguslike noorte arvu. Praegu teenivad poliitikud ilmselgelt rohkem eakate huve ja nende tähelepanu sellele vanusegrupile kasvab tõenäoliselt veelgi. Valimisea langetamisega kaasneb noorte probleemide tõstmine ühiskonna fookusesse ning see aitab edaspidigi poliitikamaastikul demograafilise tasakaalu eesmärki silmas pidada. Paljud olulised õigused ja kohustused tekivad noortel juba varem. 14-aastaseks saanud noore saab väärteo või kuriteo eest vastutusele võtta, 15-aastaselt on õigus astuda abiellu, kui vanemad nõus on, 16-aastaselt võib saada piiratud autojuhtimisõiguse. Ka petitsiooniõigus on antud vähemalt 16-aastasele isikule. Noored on küpsed valimisea langetamiseks. 2009. aastal valmis rahvusvaheline kodanikuhariduse uuring, mille Eestis viis läbi Tallinna Ülikooli õppejõud Anu Toots. Üks tehtud järeldusi oli, et juba 14-aastased mõistavad hästi ühiskonnas toimuvat. Uuring "Noorte kodanikukultuur kümme aasta hiljem" tõestas, et noorte osalemine vabatahtlikus tegevuses ja kohalikus kodanikuühiskonnas on selgelt kasvanud. Noorte aktiivsust kajastavad ka 2012. aasta andmed "Noorsootöö strateegia 2006–2013" eesmärkide ja rakendusplaani täitmise kohta. Nende järgi oli 2006. aastal noorte osalus noorteühingutes 4%, 2012. aastal juba 7%. 2006. aastal tegutses Eesti omavalitsustes 14 noorte osaluskogu, 2012. aastal juba 85. Valimisea langetamiseks on vaja ellu viia muudatused kodanikuhariduses, see peab muutuma elulähedasemaks ja praktilisemaks. Kindlasti tuleb rohkem rääkida valimistest – nii hakkavad noored teadlikult enam poliitikast mõtlema ja see tagab valimisea langetamise põhjendatuse. Noortele valimisõiguse andmine paneb neile ka teatud vastutuse oma kodukoha arengu eest. Neil on võimalus oma hääle andmisega väljendada, mida nad arvavad olulistest omavalitsuses tehtavatest otsustest, mis puudutavad näiteks koolitoitu ja üldse kooli, ühistransporti, tänavate seisukorda, avalikku ruumi, kultuurielu, sporti ja investeeringuid. Selline sidususe tekitamine suurendab võimalust, et noored pöörduvad pärast õpinguid kodukohta tagasi. Austria langetas 2007. aastal valimisea 16 eluaastale kõikidel valimistel. Austria kogemus näitab, et noorte huvi poliitika vastu kasvas ja noorteteemad tõusid ühiskondliku huvi keskpunkti. Seejuures noorte valimiskäitumine ei erinenud radikaalselt keskmisest valimiskäitumisest. Austria noorteühenduste liit analüüsis esimesi riigis toimunud valimisi peale valimisea langetamist. Selgus, et noorte osalusaktiivsus oli võrdne keskmisega ning et valimiskäitumist mõjutasid sotsiaal-majanduslik ja hariduslik taust. Noored soovisid langetada otsuse sisulise info alusel ja kritiseerisid liigset loosunglikkust, nende poliitilised huvid olid seotud hariduse, noorte tööhõive ja õigustega. Meie enda Justiitsministeeriumi 2011. aastal tehtud analüüsis "Valimisea langetamine. Valitud välisriikide kogemused ja õiguslikud kaalutlused" tõdeti, et Austrias ja Saksmaal ei ole tuvastatud ühtki valimisea langetamisega seotud negatiivset tagajärge. Kogemused näitavad, et noorte valimiskäitumine on sarnane üldise valimiskäitumisega. Isegi teoreetiliselt ei ole ekstreemsete jõudude võidukäik ainult noorte abil rakendatav, sest üheski Eesti omavalitsuses ei moodusta 16- või 17-aastased rohkem kui 3%. Eestis kokku on 16- ja 17-aastaseid noori umbes 25 000. Samas 2011. aasta Riigikogu valimistel kujunes künniseks umbes 29 000 häält. 2013. aastal korraldatud varivalimiste analüüsis leiti, et kuna kampaaniat noortele ei suunata, on ka nende osalemine kesine. Samasugune oli Austria noorteühenduste liidu järeldus: nagu kõigi teiste valijate puhul, sõltub ka noorte valimiskäitumine konkreetsele valijagrupile suunatud sõnumist. Ka meie Justiitsministeeriumi analüüsis on välja toodud, et Austria ja Saksamaa kogemuste kohaselt ei jää noorte valimisosalus alla tavapärasele valimisosalusele, kui poliitkampaaniaid noortelegi suunata. Vastupidi, 16–18-aastaste hulgas oli valimisosalus suisa suurem kui 18–24-aastaste seas. Selle teema põhjalikumaks käsitlemiseks kutsun teid aga 28. mail Tallinna Ülikoolis toimuvale professor Anu Tootsi korraldatud konverentsile, kus tutvustatakse tema tehtud analüüsi aktiivse valimisõiguse ea langetamise mõjude kohta. Head Riigikogu liikmed! Eesti Noorteühenduste Liit on koos oma partneritega viimase seitsme aasta jooksul valmis saanud ühe palli. Anname selle nüüd parimas usus teie kätte ja loodame, et ühise pingutuse viljana saame selle palli ka väravasse. Näitame Euroopas taas kord, et Eesti on uuendusmeelne ja kartmatu väikeriik, kes mõistab tulevikutrende ja oskab neid ühiskonna hüvanguks hästi kasutada. Aitäh!
Suur tänu! Asume küsimuste juurde. Palun, Lauri Luik, teine küsimus!
Aitäh! Hea ettekandja, suur tänu ilusa ülevaate ja olukorra kirjelduse eest! Ma vaatan noorteühenduste liidu noortepoliitika platvormi ja mul on hea meel tõdeda, et ühe peatüki sisuks on noorte tervis. Lihtsalt huvi pärast: millised on viimasel ajal olnud suuremad ENL-i algatused, et teadvustada noortele tervisliku ja sportliku eluviisi olulisust?
Mõni aeg tagasi toetasime ühe meie liikmesorganisatsiooni algatusel laulupeol alkoholi müügi keelamist. See on üks viimaseid algatusi.
Aitäh! Palun, Jaak Allik, teine küsimus!
Lugupeetud ettekandja! Te kaitsesite väga energiliselt ettepanekut langetada noorte valimisiga. Samal ajal on siin saalis kõlanud ka idee tõsta seda künnist, millest alates võib poest alkoholi osta, 21. eluaastani. Kas te kommenteeriksite nende kahe abinõu võimalikku koosmõju? Praegu on mõlemal juhul piiriks 18 eluaastat. Kas te peate võimalikuks, et noorel inimesel on õigus valida linnapead, aga pole õigust valida, mida poest osta?
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Lugupeetavad noored nii saalis kui rõdul! Täna me arutame siin noortevaldkonna arengukava ja seame sihte kuni 2020. aastani. Vaid mõne aasta eest me arutasime eelmist noortevaldkonna arengukava ja siis tõusetusid mitmed üsna samasugused teemad. Mida siis täna arutatav arengukava rõhutab? See võiks olla meile kõigile sihte seadev, koostati see ju väga laiapõhjalise sihtrühma töö tulemusena. Noored ise olid paljus kaasatud. Iseküsimus aga on, kas igaüks leiab omaenda sõnastatud laused sealt üles, sest vahepeal on kava muutunud selliseks formaalseks dokumendiks nagu enamik arengukavasid ja nii mõnegi keerulise lause taga on üsna raske aimata ühe või teise noorteühenduse tehtud tööd. Aga reaalselt seda tööd siiski tehti. Näiteks fookuses olev suuremate võimaluste loomine noorte loovuse arendamiseks hõlmab endas väga palju noorte ettepanekuid, kuidas arendada mitteformaalharidust, kuidas noori rohkem väljaspool kooli kaasata, milliseid võimalusi neile luua jne. Või näiteks ebavõrdsete olude mõju vähendamine – tõrjutuse vältimine hõlmab kindlasti sadade, julgen isegi arvata, et tuhandete inimeste igapäevast tööd, paljus vabatahtlikku tööd, et märgataks, toetataks ja toodaks ühiskonda tagasi neid noori, kes erinevatel põhjustel on tähelepanu alt välja jäänud. Aktiivne osalus kogukonnas on arengukavas mitmes kohas eraldi välja toodud. Täna on sellest räägitud nii positiivses kui negatiivses võtmes. Tööturust oli just pikemalt juttu ja ka noored ise on toonud välja mitmeid momente, mille juurde ma jõuan oma lõppsõnas. Kõigepealt aga tahan noori kiita. Seejuures ei taha ma alustada selliselt, et olen ise ka noor jne. See on noorelt alustanud poliitikute kompleks, et me ei suuda endale tunnistada, et oleme tegelikult ühe põlvkonna edasi liikunud, järgmine põlv on peale kasvanud ja nad arvavad, et me võiksime neile veidike rohkem ruumi teha. Tahan lihtsalt noori kiita ja öelda, et Eestis on väga palju selliseid noorte algatusi, mida võib eeskujuks tuua. Alustame õpilasfirmadest, noortest leiutajatest. Me oleme väga uhked noorte heategevusprojektide üle. Kogu Euroopas on märgatud meie heakorra- ja keskkonnakaitseprojekte, mitmesugust loovtegevust. Meil on ääretult andekaid video- ja muu filmi, teatri, luule, kirjanduse, kunsti, muusika ning teistegi valdkondade omaloominguvõistluste võitjaid. Õige tihti saame öelda, et oleme ühtede või teiste noorte üle uhked. Meil on klassikatähed, meil on laulutähed, meil on noortebändide võistlused, mis hõlmavad väga erinevaid žanre. Meil on tublisid sportlasi, meil on ka noori, kes avastatakse alles siis, kui nad jõuavad Eesti tasandilt natuke kõrgemale, Euroopa või maailma tasemele. Üsna tore oli vaadata lehepealkirju, et kujutage ette, selles ja selles Lääne-Virumaa koolis on mitu MM-il käinud võistlejat, kelle saavutustest klassikaaslased said teada alles siis, kui esimesed MM-i tulemused tulid. Suurepärased tegijad! Meil on mitmesuguseid noorte algatusi seoses gaidide, skautide, noorte kotkaste, kodutütarde ja kõikvõimalike muude liikumistega, mis rõhutavad omakaitset, uhkust Eestimaa üle ja annavad tuge tundele, et see on meie oma riik. Veidi ka "Noortelt noortele" projektidest. Tahan eraldi tänada kõiki neid noori, kes on võtnud vaevaks ja rääkinud noortele arusaadavas keeles väga tähtsatel teemadel: narkootikumid, seesama noorte enda tõstatatud alkoholiteema, HIV, mitmesugused muud ohtlikud haigused, projekt "Vanem õde, vanem vend", millega toetatakse nõrgemaid peresid, kõikvõimalik mentorlus, samuti teemad koolikiusamisest kuni sotsiaalse tõrjutuseni välja. Need on paljus noorte enda algatused. Keegi on saanud mingi negatiivse kogemuse, märganud kellegi väga kurba olukorda ja selle tulemusena on probleem tõstatatud terves kogukonnas ja üle Eesti. Tahan siinkohal öelda ka seda, et noorte poliitikute teema on tihti tabuteema. Mina aga soovin kiita noorte julgust moodustada erinevate maailmavaadete alusel noorteühendusi ja püüda volikogude juures poliitikas kaasa rääkida. Iseküsimus on muidugi, kas nad teevad seda noortekogus või räägivad iseenda seisukohtadest, mille järgi poliitikud võiksid joonduda, et ajada ausat poliitikat ja toetada sallivust ning elu arengut kodukohas. Mis puutub rahastamisse, siis ütlen ette rutates, et ma ei näe mitte mingit põhjust, miks mõni aasta tagasi tehti ootamatult otsus, et noorteühendused ei ole veel nii küpsed poliitilised organisatsioonid, et neid võiks rahastada. Kui me omal ajal rahastamise välja käisime, siis oli mõte kehtestada see vahet tegemata, kas on tegemist poliitiliste või muude organisatsioonidega, seda just selleks, et anda noortele kõikvõimalikke võimalusi. See, et neile eraldatav rahasumma on jäänud samaks, on üks küsimus, teine on see, et me kindlasti ei tohiks poliitiliselt sekkuda ja ette kirjutada, milliseid projekte peaks eelistama ja kuidas neid ellu viima. Kui ma juba rahastamist mainisin, siis võiksin välja tuua, et ENL-i lähenemine on väga õige. Kui me analüüsime tegelikku olukorda, siis näeme, et reaalselt noortele suunatud toetus, mis on noorteühendustele ja nende nn katustele väga tähtis, moodustab riigieelarvest ning ka Haridus- ja Teadusministeeriumi eelarvest mitte just väga märgatava osa. Selle suurendamine on põhimõtteline otsus. Lihtsalt kunagi, mäletan, said need otsused täpselt nii tehtud. Probleemidest on täna palju räägitud – tööpuudusest, koolist väljalangemisest ja nõrkadest tugistruktuuridest. Tahan aga lõpetuseks öelda, et kõik need momendid, mida täna ENL-i kui katusorganisatsiooni esindaja ja teised eelkõnelejad välja tõid, viivad järeldusele, et tuleb rohkem kuulda võtta noorte enda ettepanekuid. Paljus olemegi seda juba teinud, puudutagu need tööpuudust, noorte kaasatust või ka tugistruktuuride toetamist. Kuulame noori ja toetame neid! Aitäh!
Aitäh! Palun, Mailis Reps Keskerakonna fraktsiooni nimel! Kaheksa minutit.
Suur tänu! Läbirääkimised on lõppenud ja meie tänane päevakorrapunkt ammendunud. Suur tänu kõikidele ettekandjatele, küsijatele ja olulise tähtsusega riikliku küsimuse arutelu ettevalmistajatele! Tänane istung on läbi saanud. Kohtumiseni ülejärgmisel nädalal! Istungi lõpp kell 12.19.