Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Uvaženi zastupnici dopustite da vam u ime predlagača Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi predstavim Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. Naime, ustavna osnova za donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti sadržana je u članku 2. stavku 4. podstavku 1. Ustava Republike Hrvatske. Zakonom o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti utvrđen je … [[Govornik se ne razumije.]] zaraznih bolesti čije je sprečavanje i suzbijanje od interesa za Republiku Hrvatsku, prava i obaveze jedinica lokalne samouprave, zdravstvenih ustanova, te pravnih i fizičkih osoba u zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, mjere za zaštitu pučanstvu od zaraznih bolesti, te nadzor nad provedbom tih istih mjera. Ono što je najbitnija odrednica i ono što se mijenja u ovome zakonu, a u bivšem zakonu je odredbom članka 3. važećeg zakona taksativno su navedene zarazne bolesti čije sprečavanje i suzbijanje je od interesa za Republiku Hrvatsku. Zbog novih zaraznih bolesti, te bolesti koje su promijenile svoju epidemiologiju ukazuje se nužnim odrediti zarazne bolesti čije je sprečavanje i suzbijanje od interesa za Republiku Hrvatsku regulirano podzakonskim propisom čijim se donošenjem omogućuje promptno reagiranje u cilju zaštite zdravlja ljudi. Stoga sa ovim zakonskim prijedlogom daje ovlast ministru nadležnom za zdravstvo za donošenje liste zaraznih bolesti čije je sprečavanje i suzbijanje od interesa za Republiku Hrvatsku. Također člankom 23. važećeg zakona uređeno je pitanje obavezne preventivne dezinfekcije, dezinsekcije i deratizacije. S obzirom na potrebu razgraničenja između preventivne i obavezne preventivne dezinfekcije, dezinsekcije i deratizacije izmjenama članka 23. uređuje se da se preventivna dezinfekcija, dezisekcija i deratizacija kao posebna mjera provodi radi uklanjanja rizika od pojave i prijenosa zaraznih bolesti, uklanjanja šteta koje nastaju uništavanjem, onečišćenjem hrane, te kontaminacijom određenih objekata koji uzrokuju mikroorganizmi štetni člankonošci i glodavci. Sukladno izmjenama istog članka, obavezna preventivna dezinfekcija, dezinsekcija i deratizacija kao posebna mjera provodi se radi suzbijanja širenja zaraznih bolesti u određenim objektima, suzbijanje širenja zaraznih bolesti u prometnim sredstvima, brodovima i sl., te suzbija širenja zaraznih bolesti u skladištima hrane. Vezano uz zdravstveni nadzor nad kliconošama, zaposlenim i drugim osobama, odgovarajućim izmjenama članka 31., 32., i 33. važećeg zakona proširuju se zabrane vezano uz obavljanje određenih poslova u školama i drugim ustanovama za djecu i mladež kao i za zdravstvene radnike i radnike koji obavljaju djelatnost pružanja usluga higijenske njege osoba ako te osobe boluju od određene zarazne bolesti. Provedba ovoga zakona neće zahtijevati dodatna sredstva iz državnog proračuna. Obzirom da se radi o zakonu kojim se usklađuje zakonska regulativa s propisima Europske unije sukladno članku 161. stavku 1. Poslovnika Hrvatskog sabora, predlaže se da se zakonski prijedlog donese po hitnom postupku. Zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb.
Hvala lijepa. Štovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, predstavnici predlagatelja. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb je na svojoj devetoj sjednici razmotrio Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti s Konačnim prijedlogom zakona. Ovaj odbor raspravio je ovaj zakon kao matično tijelo sukladno članku 76. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja, a članovi Odbora podržali su predloženi zakon kao kvalitetan pomak u borbi sa zaraznim bolestima, a čija primjena će omogućiti brže reagiranje u njihovom sprečavanju i suzbijanju, a time i bolju zaštitu zdravlja ljudi. Odredbama važećeg zakona lista zaraznih bolesti čije sprečavanje i suzbijanje je od interesa za Republiku Hrvatsku utvrđena je taksativnim navođenim bolesti, a zbog pojave novih zaraznih bolesti, te bolesti koje su promijenile svoje epidemiologiju potrebna je česta dopuna liste zaraznih bolesti. Uslijed toga bilo je nužno mišljenje članova odbora predvidjeti jednostavniji postupak dopune liste zaraznih bolesti. Davanjem ovlasti ministru da donosi listu zaraznih bolesti čije je sprečavanje i suzbijanje od interesa za Republiku Hrvatsku pridonijeti će učinkovitosti zaštite pučanstva od zaraznih bolesti istakli su članovi odbora. Nakon opširne rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Ima li još predstavnika odbora? Ne. Otvaram raspravu. Prva je na redu gospođa Karmela Caparin u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je o Zakonu o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti s Konačnim prijedlogom zakona. Zbog vitalne važnosti nadzora nad zaraznim bolestima za cijelo društvo najvažniji elementi tog sustava utvrđeni su i zakonom. I ovaj zakon predstavlja usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije. Međunarodni sanitarni pravilnik još od 2005. godine obvezuje svaku zemlju da sve zarazne bolesti prema objektivnoj epidemiološkoj procjeni mogu biti međunarodni rizik a ne samo za neke. Zarazne bolesti se šire brže nego ikada. Od 1970.-te godine svake godine se identificiralo jedna ili više novih bolesti, 39 ukupno, a samo u posljednjih 5 godina zabilježeno je više od 1100 epidemija među kojima je epidemija kolere, dječje paralize i ptičje gripe. Masivnim cijepljenjem, podizanjem sanitarnog zdravstvenog standarda, upotrebom antimikrobnih lijekova nije došao kraj zaraznim bolestima. U nerazvijenim zemljama zarazne bolesti su i dalje najveći zdravstveni problem. Svi smo svjesni činjenice koliku važnu ulogu imaju infektivne zarazne bolesti u svjetskoj medicini i javnom zdravstvu pogotovo danas u vrijeme globalizacije. Zarazne bolesti se nalaze među prvih pet bolesti po uzrocima smrtnosti u razvijenom svijetu, a nažalost u mnogim krajevima su i na prvom mjestu. Iako je nadgledanje zaraznih bolesti obvezatno, postoje opremljeni mikrobiološki, virusološki laboratoriji mogućnost epidemije uvijek postoji. Povećano i ubrzano širenje zaraznih bolesti rezultat je sve brojnijih međunarodnih putovanja avionima. S druge strane primjer kontrola tuberkuloze je sve teža jer se javlja u jačoj i na dosadašnje lijekove rezistentnoj otpornoj formi. Svake godine očekuje se 450 tisuća novih slučajeva multirezistentne tuberkuloze širom svijeta od čega 70 tisuća u Europskoj regiji. 2004. godine Klinika za infektivne bolesti „Dr. Fran Mihaljević“ imenovana je za referentnim centrom za tropsku i putničku medicinu Ministarstva zdravstva Republike Hrvatske. Tropske bolesti se javljaju kao bolesti putnika. Sve je veći broj putnika u tropske i suptropske zemlje, pomorci, poslovna putovanja, turisti, sve veći broj useljenika iz tropskih krajeva, diplomatska poslovna predstavništva. Tropska medicina i bolesti putnika sa političkim i ekonomskim razvojem Hrvatske zauzimati će sve značajnije mjesto. Suvremeni čovjek putuje u razne krajeve svijeta, izlaže se i psihičkim i fizičkim naporima, različitim klimatskim uvjetima te rizicima oboljevanja od različitih bolesti. Moramo imati u vidu putovanja starijih osoba sa kroničnim bolestima i bolesnika sa različitim oblicima imunodeficijencije, odnosno smanjene otpornosti prema infekciji. Ovim zakonom se upravo definiraju zarazne bolesti čije sprječavanje i suzbijanje od interesa za Republiku Hrvatsku kako bi se na vrijeme reagiralo i zaštitilo zdravlje ljudi. Ovlasti za donošenje liste daju se ministru, kao i promptno proglašavanje zarazne bolesti i mjera sprječavanja. Važna je odredba o promptnom reagiranju zdravstvenog radnika koji utvrdi oboljenje, sumnju na oboljenje ili smrt od zarazne bolesti a kada nije u službi na radnom mjestu da o tome izvijesti najbliži zavod za javno zdravstvo županije, odnosno Grad Zagreb. Zakonom se uređuje da se preventivna dezinfekcija, dezinsekcija i deratizacija kao posebne mjere provode radi uklanjanja rizika od pojave i prijenosa zaraznih bolesti, uklanjanja šteta koje nastaju uništavanjem i onečišćenjem hrane, te kontaminacija određenih objekata koje uzrokuju mikroorganizmi, štetni člankonošci, artropodi i štetni glodavci. Njome se sprječava i širenje zaraznih bolesti u određenim objektima, prometnim sredstvima, brodovima, skladištima hrane. Zakonom se preciznije određuje i pitanje vezano uz obvezne dezinfekcije u slučaju kolere, kuge, virusnih hemoragijskih groznica, bjesnoće, poznata nam u novije vrijeme sarsa ili teškog akutnog respiratornih sindroma, legionarske bolesti te drugih zaraznih bolesti ako postoje epidemiološke indikacije. Sanitarni inspektor može odrediti druge mjere za zaštitu pučanstva od zaraznih bolesti. Obzirom na težinu zaraznih bolesti proširuju se zabrane vezane uz određene poslove u školama, ustanovama za djecu i mladež ukoliko osobe boluju od ostalih zaraznih bolesti, a ne samo tuberkuloze, uzročnika crijevnih bolesti, gnojne i parazitarne. I na kraju danas, kada nastaju sumrak antibiotske ere, javljaju se rezistentni mikroorganizmi, kada se javljaju nove bolesti, teški virusni hepatitisi, novi virusni encefalitisi, spolno prenosive bolesti, kada se zbog globalne promjene klime u određenim dijelovima svijeta ponovno javljaju i malarija i difterija, kada bioterorizam i biološko oružje donosi najklasičnije i visokokontagiozne zarazne bolesti kao što su antraks, variola i kuga, potrebno je imati dobar Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, potrebno je imati stručno medicinsko osoblje, infektiološke odjele sa mogućnošću izolacije, infektologe i opremljene laboratorije. A nedavno smo bili svjedoci prije 5, 6 godine kada je jedan od ministara htio ukinuti zarazne odjele u bolnicama. Županije i općine, gradovi obvezni su osigurati provođenje mjera za zaštitu pučanstva od zaraznih bolesti, sredstva za nadzor nad provođenjem tih istih mjera. Zarazne su zaista stalna, neposredna ili potencijalna opasnost za svaku ljudsku zajednicu pa tako i za našu. I nakon rasprave članovi i članice Kluba Hrvatske demokratske zajednice su prihvatili ovaj dobar zakon. Hvala vam.
Gospodin zastupnik Rajko Ostojić u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, državni tajniče, zastupnice i zastupnici, kolegice i kolege. Danas imamo pred nama dva zdravstvena zakona. Jučer je Vlada Republike Hrvatske poslala 9, od toga 5 dorađenih, 4 nova, a razlog je svima vama jasan. Razlog je zato što je protekli mandat ministra zdravstva, prošlog ministra zdravstva bio mandat, kako se to pjesničko, filozofski, politički kaže mandat koji su pojeli skakavci. Mandat čija je karakteristika i obilježje bila samo odgađanje i čekanje i jasno da se tijekom vremena nakupilo i novog državnog tajnika očito čeka puno posla. Mandat koji je bio pun improvizacija. Zarazne bolesti i usklađivanje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije i obzirom da ove godine slavimo 120 godina rođenja Andrije Štampara i da slavimo 60 godina Svjetske zdravstvene organizacije a on je bio prvi predsjednik Svjetske zdravstvene organizacija, bio je prvi predsjednik Svjetske zdravstvene organizacije, ako ćete to ispraviti, onda je red da se sjetimo njegovog citata 1924. godine: „Neznanje je najveći neprijatelj zdravlja.“, citat završen. To vrijedi i danas, to vrijedi i danas. To vrijedi i danas. Od 1967. do danas je prošlo 42 godine, od te 42 godine su otkrivene, detektirane i počete liječiti 39 novih bolesti, točnije jedna bolest na godinu dana. I kolegica Caparin i ja, vjerojatno i kolega Bagarić, niz tih bolesti nije učio, zato što ih jednostavno tada nisu bile otkrivene. Sjetimo se HIV, AIDS 1982., 1983., hepatitis C je tek napunio punoljetan, 1989. tek je napunio 18 godina. SARS, ebola, cijeli niz bolesti koji se razvio, koji danas predstavlja veliku opasnost i zato je dobro da smo završili onaj mandat i počeli napokon usklađivati naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije i donijeli napokon listu zaraznih bolesti na kojoj postoji 89 bolesti. Fali vam 90, a to ću vam reći kasnije. Dakle zarazne bolesti kao što znate su karakteristika koja je u fazi globalizacije ne samo tropskih bolesti nego i drugih bolesti se nevjerojatno brzo širi, a potencijalno u sebi nude veliku opasnost od bio terorizma. I zato je jako dobro napisano u poglavlju obrazloženja zakona, citiram: «Treba promptno i bez odgode, osobito mi se ovo sviđa bez odgode reagirati i prijaviti sve zarazne bolesti.» I to je u redu. Dijagnosticirati i prijaviti. Nažalost to nije situacija za terapiju kod nekih bolesti pa ja preporučam da se također promptno i bez odgode počne i terapija nekih zaraznih bolesti jer to ako ne zakonski onda barem podzakonskim aktima riješimo i onda se nećemo stalno ispravljati netočne navode. Primjerice jučer je naš ministar kojeg danas nema ovdje rekao da postoji 4 linearna akceleratora. U Hrvatskoj postoji 7. Dakle rekao je da se 70% tumora liječi radio terapijom što jasno nije točno. Liječe se komplikacije tumora, a ne liječe se tumori radio terapijom. I da ne bi došlo do stalnih ispravaka preporučam da promptno i bez odgode uvedete liječenje zaraznih bolesti. Primjerice hepatitis B i hepatitis C se spominje na 4 mjesta. Ne samo onaj pacijent koji je aktivan, koji je zarazan, koji širi bolest nego onaj koji je nositelj antigena se mora prijaviti. Zašto? Razlog je vrlo jednostavan. Hepatitis B i hepatitis C definitivno u roku od 15 godina dovodi do ciroze jetre, a u roku od 20 godina do karcinoma jetre. To je definitivno točno. To je tzv. prirodni tijek bolesti kod nekih 10, 15, 20% ljudi. E da se ne bi ponovo jučer vraćali na raspravu jučer tko je zaslužan, tko nije za skupe lijekove, za rijetke bolesti i da ne bi tražili stalna nova sredstva sa amandmanima koje vi nažalost ne usvajate onda liječimo ih na vrijeme. Liječimo ih na vrijeme da ne bi došlo do ciroze. Liječimo ih na vrijeme da ne bi došlo do raka. Liječimo ih na vrijeme da ne bi kupovali nove linearne akceleratore ako oni nisu potrebni, ako ih možemo na vrijeme liječiti i time pomoći pacijentu Marku Markoviću koji ima hepatitis ali ono što je važno pomoći našem narodu, našoj državi, našoj admnistraciji jer smanjujemo ... [[Govornik se ne razumije.]] virusa. Danas se nažalost to ne radi i savjetujem državnom tajniku da promptno i bez odgode uvede liječenje sukladno liječenju ne samo zakonodavstva nego liječenju Europskoj uniji. «Res non verba», «Djela ne riječi», apsolutno vrijede u ovome, dakle u terapiji zaraznih bolesti. Svih 89. Ono s čim smo se ponosili, ponosili smo se već, spomenut ću ponovo Andriju Štampara i njegovo javno zdravstvo. Javno zdravstvo je proteklih nekoliko godina iako je državni tajnik po vokaciji, po struci epidemiolog složit će se sa mnom, dijelom propalo. Kad bude putovao vani u Svjetsku zdravstvenu i Vijeće Europe pitat će ga između ostaloga tri stvari. Pitat će ga kako funkcionira hitna pomoć jer se vidi time organiziranost sustava. Dakle brzina dolaska, postotak invaliditeta, postotak morbiditeta i postotak mortaliteta. Pitat će ga drugo kakva je transplantacijska medicina jer se vidi složenost sustava i pitat će vas treće gospodine državni tajniče kakvo vam je javno zdravstvo, kakvo vam je, koliko imate HIV-a i AIDS-a pacijenata i vi ćete reći brojku koja je točna. 150, 170 od 200 i ponosite se tom brojkom. Zašto? Jer smo imali sjajne ljude osamdesetih godina, javno zdravstvene radnike koji su educirali nas. Koji su upozoravali. Koji su provodili prevenciju, koji su govorili javno i otvoreno znanstveno i stručno utemeljeno što je HIV, što je AIDS, kako se prenosi i na taj način danas možemo biti ponosni što smo zemlja sa izrazito niskom incidencijom. To se definitivno nije provodilo 90-tih godina za cijeli niz bolesti i zato tek danas uvodimo liste zaraznih bolesti, a da ne govorimo o nekim sličnim stvarima. Danas će donijeti zakon, ali ga treba provoditi. Međutim prije zakona, a najčešće zakonima nešto branimo nažalost treba provesti edukaciju i prevenciju. O tome ćemo kasno kad dođe pušenje. Edukaciju i prevenciju. To se ne provodi. Nema niti jedne javno zdravstvene akcije i prošli ministar je bio valjda ponosan na svoju izjavu da je, kad je rekao da je protivnik javno zdravstvenih akcija. Na tom tragu je, a vidite ovih 89 bolesti je nekoliko bolesti koje su spolno prenosive. Na tom tragu je nešto što je jako važno a to je spolni odgoj. I ova školska godina je nažalost počela sa 152 razreda manje jer nam je natalitet sve manji i manji. I ova školska godina je počela bez edukacije o spolnom odgoju. Edukacije utemeljene na znanstvenim spoznajama a ne na predrasudama. I dokle tako? 152 razreda manje. Od 89 bolesti niz je spolno prenosivih bolesti. 2035. svaki treći građanin Hrvatske, svaki treći Hrvat će biti stariji od 65 godina. Tko zna koliko će 2030. biti manje upisanih, manje upisanih pučkoškolaca u prvi razred? Zato ih moramo educirati i zato ih moramo upozoravati na prevencije i profilaksu. Mi smo se igrali, barem moja generacija, na dva mala, je li, nogomet ili na basket 1 na 1. To je bilo naše igralište. Njihovo igralište danas je «chat room». Ovo što vi imate ispred sebe. Laptopi, to je njihovo igralište. Mi smo imali balun, nogometnu loptu, ubacivali smo je u koš ili zabijali golove. Njihova lopta je miš. Klikom miša kolegice i kolege dobivaju sve informacije. Klikom miša. Ali nažalost dobijaju loše informacije jer ih ne znaju prepoznati. Ne znaju izvuči točne informacije. I to smo mi odgovorni odnosno izvršna vlast. I u spolnim bolestima, spolno prenosivim bolestima i u zaraznim bolestima a ne samo u tropskim bolestima. To je najmanji problem. Tropi su na svu sreću još uvijek daleko od nas. E da se oni ne bi educirali klikom miša i da se ne bi educirali loše onda dajte, dajte, uvedimo zdravstveni odgoj temeljen na znanstvenim i stručnim spoznajama ali ne na predrasudama jer naglašavam njihova lopta je miš. Njihov teren za razliku od kolege Rožića i mene nije nogometni teren nego «chat room». Oni uđu, uđu pod paswordom, dobijaju loše informacije a to se sve reperkusira i reperkutira na naše, na naše, na našu budućnost. Na tom tragu je nešto što mora biti neobično da se članak 38. mijenja i glasi da će zdravstveni odgoj iz članka 37. osim zdravstvenih ustanova provoditi, citiram, i druge pravne osobe. Naravno da nitko nije protiv privatizacije, naravno da nitko nije protiv privatnog poduzetništva. Ali javno zdravstvo, zato i govorimo o javnom zdravstvu. Ne govorimo o jednom slučaju. Govorimo o svim našim građanima i posao je države, zdravstveni odgoj je posao države koju na žalost mi ne provodimo ni u školama ni u zdravstvenim ustanovama i sad ćemo ga davati privatnim osobama. Na osnovu iskustva, lošeg iskustva, kad nema doma zdravlja, nedostatka javnog zdravstva, ukidanje medicine rada, azbestoze, profesionalnih bolesti, silikoze. Nema više medicine rada, ne postoji, a azbest, silikoza, rudnici postoje. Na osnovu lošeg iskustva strah me je i upozoravam već sada, strah me je i upozoravam, dakle javno zdravstvo, incidencija, prevencija, prevalencija treba biti obveza, zadak naš Zavoda za javno zdravstvo županija, a jasno mogu ući druge. Sars je poharao Aziju. Koštao ih je točno 60 milijardi dolara. Točno njihovu ekonomiju. Chicken gunija je vjerojatno devedeseta bolest gospodine državni tajniče koja se javila u Singapuru prije nekoliko dana. 200 građana sjeverne Italije je već nju dobilo. Na makonde jeziku znači “postati iskrivljen“. Pa da ne bi naše javno zdravstvo definitivno postalo iskrivljeno, da ne bi postalo na makonde jeziku, dakle jako, jako bolesno ja preporučam da prihvatite ove naše sugestije i nakon toga će se Klub SDP-a očitovati o ovom zakonu. Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče, potpredsjedniče ispričavam se.
Hvala. Dva ispravka netočnih navoda. Gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih navod kolege Ostojića koji je kazao kako je prošli mandat ministra prošao ne znam … [[Govornik se ne razumije.]] kazali na način da je ne znam da su ga skakavci pojeli itd. Dakle, apsolutno je netočno dakle da je prošli mandat ministarstva prošao kao neučinkovit između ostalog jer smo mi u prošloj godini imali ja mislim barem 5 zakona vezanih za zdravstvenu zaštitu koji smo donijeli. Međutim, donošenje sadašnjih zakona dakle kada ste ga vi okvalificirali kao odgađanje čekanja posve je netočan, radi toga što dakle imamo zakone redovito ovdje na traci, a evo i nedavne upute iz Europske unije su išle u korist ovog o čemu govorim. Dakle, nije samo važno zakone donositi, nego i pripremiti i još pripremiti teren pa ih sutra provoditi. Prema tome, ne radi se samo o tome koliko ćemo zakona donijeti, nego kako ćemo ih provesti, pa smo radili to i u prošlom mandatu, to radimo i sada. I s druge strane još jedan samo netočan navod, a to je da se devedesetih nije provodila ne znam dovoljan epidemiološki nadzor ili ne znam ni ja nadzor nad zaraznim oboljenjima i sve što je bilo uz to potrebno. Najbolji demant za to je činjenica da u godinama rata se nije dogodila niti jedna epidemija zaraznih oboljenja još u ratu niti na prostorima koji su bili ratom zahvaćeni. Hvala lijepo.
I drugi gospodin zastupnik Nedjeljko Strikić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo ja bih ispravio zaista netočan navod. Nadam se da je to lapsus uvaženog kolege Ostojića kada je rekao “medicina rada je ukinuta, medicina citiram više ne postoji“. Mislim da doista to nije točan navod. To je uvreda i za 120 timova medicine rada koji rade u Republici Hrvatskoj, za liječnike, specijaliste medicine rada koji brinu o zdravlju po novom zakonu svih uposlenih, a istovremeno ni jedna vozačka dozvola nije izdata u Republici Hrvatskoj bez pregleda medicine rada. Znači, da sve dozvole su nelegalne po vama ako ne postoji medicina rada. Mislim, ne ja se nadam da je to vaš lapsus o tome da li je medicina rada u ovom trenutku kvalitetna, može biti kvalitetnija. Možemo raspravljati, ali reći da ne postoji, zaista uvreda za sve liječnike koji zaista savjesno obavljaju svoj posao. Hvala lijepa.
I gospođa zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime, kolega je govorio da nema edukacije, nema prevencije što je zaista netočno pogotovo evo što je kolega ispravio što se očitovalo i u Domovinskom ratu. A što se tiče nadzora nad zaraznim bolestima u Hrvatskoj je to vrlo dobro uhodano već 80 godina. Ja mogu reći primjer u najnovije vrijeme nove bolesti AIDS-a i zahvaljujući upravo prevenciji i edukaciji Hrvatska je uvrštena među malo zahvaćenim europskim zemljama, a učestalost nekoliko desetaka puta je manja nego u najzahvaćenijim europskim zemljama. Dakle, netočno je da ne postoji edukacija i prevencija.
Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ja se mogu složiti i slažem se sa većinom onoga što je kolegica Caparin govoreći ispred kluba HDZ-a općenito rekla o ovim bolestima, o ulozi turizma, o putovanjima, o svemu onome što se općenito zna i govori o ovim bolestima. Mogu se složiti sa kolegom Ostojićem vezano uz neke dosadašnje propuste na ovom području, ali praktično nisam čuo ni jednu riječ o samom zakonu koji se predlaže znate. Ja bih zato potpuno zanemario komentare u tom pravcu i isključivo bih se koncentrirao na ovom zakonu koji je vrlo važan. Mislim da je naše matično radno tijelo, naš Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb dobro locirao osnovni problem i oni su praktično, isključivo se bavili pitanjem liste bolesti, zaraznih bolesti i mogu se složiti s njima da je važno da se podzakonskim propisima ona regulira iz razloga što je i kolega Ostojić rekao u zadnjih 25 godina otkriveno je oko 35 novih bolesti, odnosno njihovi uzročnici i otkriveno je, naime to su vrlo značajne bolesti za čovjeka koje se često javljaju u humanoj populaciji i otkriveno je još stotinjak novih zaraznih bolesti koje se rjeđe prenose na čovjeka, ali također su danas na popisu onih koji ugrožavaju naše zdravlje. Iz tog razloga možemo pretpostaviti da razvojem molekularne biologije koja je upravo omogućila ta otkrića, jer mi nismo klasičnim metodama dijagnostike mogli doći do tih uzročnika. Ne mogu se naime uzgajati na podlogama, ne možemo dakle kultivirati, ali možemo otkriti dijelove tih virusa ili drugih mikroorganizama u našim tkivima. Ja sam o tome govorio prije dvije ili tri godine vrlo opširno i ne bih ovdje zato ponavljao se. I zato mi je drago da konačno, evo i mi prihvaćamo taj europski standard da se mora promptno mijenjati ta lista i promptno reagirati na pojavu svake nove zarazne bolesti. Ja vjerujem da će se taj popis u sljedećim godinama brzo povećavati, iz tog razloga je ovakva promjena sigurno dobrodošla. Ono jedino pitanje koje si, kolege moramo postavljati, a koje nisam čuo od predlagatelja jeste tko će to signalizirati gospodinu ministru da se taj popis poveća i da se promptno reagira na neku bolest. Taj, jasno dio priče je vrlo značajan. Da li je to Hrvatski zavod za javno zdravstvo, da li je to netko drugi, ja bih jako volio znati. Mi se u klubu Hrvatske narodne stranke također slažemo i sa promjenom članka 2. i članka 3. ovog zakona jer je posebno dobro da se ove bolesti neposredno prijavljuju županijskim zavodima za javno zdravstvo. To je tako bilo i u onoj bivšoj državi i tamo je nešto valjalo. Onda smo mi to promijenili i sad se vraćamo na stari sustav koji je sasvim logičan, dobro funkcionira, kolege u našim zavodima za javno zdravstvo dobro rade svoj posao i oni će to najbolje znati dalje procesuirati prema hrvatskom zavodu i obrađivati na adekvatan način i stručno reagirati. Što se tiče članka 4., tj. ranijeg članka 23., recimo da možemo razumjeti ovu novu podjelu dezinfekcije i dezinsekcije i deratizacije na preventivu i obveznu preventivnu, što je jedan novum, ali bi molili predstavnike predlagatelja da nama saborskim zastupnicima obrazlože da li određivanje indikacija za obveznu preventivnu DDD koju sada utvrđuje specijalista epidemiologije, što pozdravljamo isključuje nadležnog sanitarnog inspektora da i on utvrdi indikacije putem sanitarnog nadzora jer niste naveli da li se taj dio teksta izbacuje iz novog zakona. Niste nam to pojasnili, a to je vrlo važno jer se onda može dio tog posla opet razvodniti i obavljati na neodgovarajući i nestručan način. Članak 5. govori o tome da jedinice lokalne i regionalne samouprave moraju omogućiti provedbu preventivne i obvezne preventivne DDD. Dakle, moraju omogućiti provedbu. Koji izraz, omogućiti provedbu? Ma dajte nam objasnite tko će inicirati, što znači omogućiti, tko će organizirati, tko će platiti DDD, tko će nadzirati DDD i tko će pratiti nadzor DDD-a? Problem je uvijek u novcu. Puno toga nije valjalo proteklih desetak godina u ovom sustavu zato što nije bilo novaca od strane onih za koje smo očekivali da to treba platiti. Pa dajte građanima, nama jedinicama lokalne samouprave jasno recite tko što mora platiti. Članak 8. govori o tome tko ne smije raditi u vrtićima pa će se na postojeći tekst dodati sljedeće riječi: "i ostalih zaraznih bolesti prema epidemiološkoj indikaciji". E sad, mi se pitamo na koje se bolesti misli i na koje se epidemiološke indikacije misli? Naime, ako se u vrtiću pojavi takva bolest zbog zaraženog osoblja, a mi ne znamo na koje sve bolesti mislite, zaista ne znamo. Da li je gripa jedna od takvih bolesti, od ostalih zaraznih bolesti? Vjerojatno nije. Ali će biti vrlo teško i neugodno, čak i nekom sudskom procesu ako netko od roditelja kasnije tuži vrtić, vas, nas, ne znam koga sve. Kako ćete se izvući iz toga što znači i ostale zarazne bolesti? To je takav jedan generala pristup da ja ne bih znao kako to protumačiti, znate? Jer je bolest jako teško spriječiti. Ako je niste naveli ne možete ga ne zaposliti jer nije navedena ta njegova bolest, a pojavi se epidemija. Nadalje, mislimo da u segmentu zasebnog odgoja, ono što je kolega Ostojić dobro rekao. Tu molim vas nemojmo nekakvo lažno tržište otvarati, lažno liberalni biti, znate? Molim vas lijepo, ovdje ako je država zainteresirana za sprječavanje suzbijanja bolesti onda ona mora držati sve pod čvrstom kontrolom, ali jasno nakon toga biti i odgovorna za ono što će se dogoditi. Tu ja ne mogu prihvatiti nikakvo tržište da sada svatko može provoditi zdravstveni odgoj itd., itd. To isto vrijedi, kolege predlagatelji i za izvoditelje DDD. Primijetio sam bezbroj puta i kolege su mi se žalile na terenu da su osobe i tvrtke potpuno nekompetentne radile DDD na terenu, što nije dobro. Tu se moraju zaoštriti kriteriji i tu moramo biti sigurni da se posao radi kako treba. Konačno, kolege iz struke su me zamolili da u raspravi istaknem kako Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti ne predviđa izradu sanitarnih iskaznica za osobe koje dolaze u dodir s hranom u originalnom pakiranju, što se kosi s obvezom da osobe koje rade u prometu s predmetima opće uporabe, a svi su ti predmeti zapakirani moraju obavljati zdravstveni pregled jednom godišnje. Evo, to su bili naši konkretni prijedlozi. Neka pitanja molimo vas da nam dadete odgovore kako bi se znali postaviti kod glasovanja. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, zastupnice i zastupnici, gospodine državni tajniče. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti i mi smatramo u klubu HSS-a da su ove promjene svrhovite i nužne zato što se sve češće javljaju zarazne bolesti i rizici od njih i postojeće mjere zaštite zdravlja ljudi u svakom slučaju se moraju unapređivati u interesu javnog zdravstva, što je i ovim promjenama predloženo. Osim što, naravno ove izmjene imaju za cilj uskladiti naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije, mislimo da je izuzetno dobra odredba i to što se obavezno donošenje liste zaraznih bolesti čije je sprečavanje i suzbijanje od interesa za Republiku Hrvatsku na neki način sada stavlja u ovlasti ministra zdravstva, što će u svakom slučaju poboljšati učinkovitost samog sustava u interesu poboljšanja i samog sustava javnog zdravstva. Isto tako, obaveza prijave sumnje na oboljenje ili oboljenja se proširuje i na onog liječnika koji se tog trenutka ne nalazi u službi na svom radnom mjestu. Također se uvodi i pojašnjenje postupka obavezne preventivne dezinfekcije, dezinsekcije i deratizacije. Obveza županija i Grada Zagreba je jasnije definirana kad se govori o provedbi svih ovih postupaka, a isto tako je važno istaknuti da se proširenje zabrane obavljanja poslova u školama i ustanovama za djecu i mladež, zdravstvu, uslužnim djelatnostima, higijenske njege također proširuje i na osobe koje boluju od određenih zaraznih bolesti. Također se uvodi obveza zdravstvenog odgoja osobama koje rade sa hranom, a i daju se veće ovlasti sanitarnim inspektorima u odlučivanju o provedbi mjera za zaštitu ljudi od zaraznih bolesti. Isto tako, ovim zakonom se pojednostavljuje postupak prijenosa umrlih osoba iz inozemstva te sam postupak ekshumacije. Ono što mi smatramo u klubu HSS-a da bi trebalo jasnije definirati odnosi se na članak 33. stranica 15 koji se, dakle koji definira da radnici zaposleni u pravnim osobama te kod fizičkih koje samostalno obavljaju djelatnost pružanja usluga higijenske njege osoba kao i poslove unošenja boja i stranih tijela u kožu i sluznicu, ne smiju obavljati te poslove ako boluju od aktivne tuberkuloze ili od gnojnih odnosno parazitarnih bolesti kože. Dakle, ovdje nije sasvim jasno na što se sve odnosi taj članak, dakle kad se govori o poslovima unošenja boja i stranih tijela u kožu i sluznice. I također mislimo da bi trebalo jasnije definirati ovaj dio koji se odnosi na gnojne odnosno parazitarne bolesti kože jer je ovako to preširoka definicija kako ste vi naveli u samom članku zakona. Ono što je sasvim poznato i dostupno u javnosti da prema izvješću Svjetske zdravstvene organizacije su zabilježene, samo tijekom ove godine, 53 epidemije što smatramo da nas doista treba sve skupa zabrinuti. I sami stručnjaci govore da je riječ o alarmantnom stanju, s obzirom na činjenicu da se podosta vremena i pažnje posvećuje otkrivanju i nadzoru samih problematičnih područja u svijetu gdje je već locirano da se bilježe velike smrtonosne epidemije. No, isto tako, stručnjaci upozoravaju na pojedine uzročnike koji pogoduju nastanku novih epidemija, a to su prije svega promjene u našim životnim navikama, ekosustavu, sve izraženije klimatske promjene i neracionalno korištenje antibiotika, pa čak i sami virusi postaju virulentniji i izazivaju sve teže bolesti. I naravno, usprkos svim naporima koje čine i naše službe, ali i Svjetska zdravstvena organizacija čini se da u vezi preventive i praćenja pojavnosti bolesti na terenu, one nam ipak pomalo izmiču kontroli. Možemo se sjetiti slučajeva koje smo mi imali i ove, ali i prošle godine, kad je riječ o meningokoknoj sepsi u vrtiću u Malešnici koja je stvarno uzburkala cjelokupnu javnost i zabrinula roditelje, ali i virusni meningitis koji se pojavio tijekom prošle godine u riječkim vrtićima gdje su i osoblje zaposleno u vrtiću, ali i djeca oboljela od te bolesti. Naravno da je više razloga koji sami ili u međuinterakciji dovode do ponovnog buma zaraznih bolesti. Svjesni smo naime da se populacija stanovništva povećava te da u određenim dijelovima svijeta, u dakle pojedinim segmentima ne prati adekvatna infrastruktura i oni minimalni higijenski uvjeti koji bi trebali biti zadovoljeni za život stanovništva. Naravno da je zadnjih nekoliko desetaka godina liberalizacija, ali i same seksualne slobode su omogućile širenje različitih spolnih bolesti kao što su AIDS, gonoreja i sifilis. Isto tako, naravno zbog svih trendova u kojima se danas nalazimo prilikom porasta globalizacije sve više je nažalost i korisnika intravenskih droga koji je doveo do povećanja onih osoba oboljelih HIV-om. Tome naravno doprinose i promjene u prehrani, masovna produkcija hrane, konzumiranje hrane sumnjivog podrijetla, promjene u prehrani, a isto tako bez adekvatne sanitarne kontrole, što je izraženo u zemljama u razvoju, a znamo da se nažalost i takva hrana vrlo često uvozi u našu zemlju i završava na našim policama, možemo reći da uzrokuje također različita oboljenja. Sigurno je i to da sve više i više raste migracija turista iz naše zemlje u druge egzotične zemlje, ali i obrnuto i da to također doprinosi pojavi različitih novih bolesti. Životna dob samog stanovništva se produljuje, time je sve više starije populacije koja ima sve slabiji imunitet i naravno da taj imunitet nije dovoljno snažan da se obrani od uzročnika zaraznih bolesti, a u tu skupinu ubrajamo i one koji su oboljeli od tumora, one osobe koje imaju transplantirane organe te one koji imaju oštećen imunološki sustav. Ono što zabrinjava je svakako korištenje antibiotika u hrani koja se koristi za uzgoj životinja za prehrambenu industriju i to doprinosi razvoju rezistencije na antibiotike, što za posljedicu ima otežano liječenje pojedinih zaraznih bolesti konvencionalnim antibioticima. To je posebno naravno izraženo u Americi. Mislim da Hrvatska mora učiniti velike napore da se slična situacija ne preslika i kod nas. I ono što svakako danas jest evidentno to je nerazumno čovjekovo uplitanje i neekonomično korištenje prirodnih ekosustava od uništavanja šumskih područja do požara i to je dovelo do porasta brojnih opasnih zaraznih bolesti, tzv. zoonoza koje se na čovjeka prenose preko životinja i insekata. Sigurno je da u borbi sa zaraznim bolestima se ne možemo opustiti zbog toga što onog trenutka kad pomislimo da smo našli rješenje pojavi se opet neka nova zarazna bolest i moramo tražiti metode kako bi ih suzbili. Naš stav u klubu HSS-a jest da Hrvatska u toj borbi zajedno sa svojim stručnjacima, infektolozima, mikrobiolozima i epidemiolozima za sada drži uspješno korak sa svijetom i tako treba ostati i ubuduće. A mislimo da je ovaj zakon zasigurno dobra podloga za to i zbog toga će ga Klub zastupnika HSS-a podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Dva ispravka. Gospodin zastupnik Rajko Ostojić, prvi.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Citiram, dakle starenjem se ubije imunitet, odnosno slabiji je. Time bi se dalo izvesti zaključak da je starost bolest. Dakle starost i starenje je normalan fiziološki proces, dakle definitivno to nije točno medicinski. Ja sam liječnik i definitivno to ne mogu potvrditi. Dakle ne gubi se imunitet, dapače starost je jedna normalna fiziološka pojava, svi smo mi gospodine potpredsjedniče od početka Sabora danas ostarjeli 45 minuta. Na žalost ne možemo zaustaviti starost, ali starost je normalna fiziološka pojava, evo dokaz je tome dakle da imamo koštanu srž koja vrijedi 240 godina, da samo prosječan građanin svijeta upotrebljava samo 15% mozga. Drugim riječima ja očekujem da ćemo za 50 godina svatko od nas, svaka rođena djevojčica u Hrvatskoj ili dječak, živjeti barem 110, 120 ili 130 godina.
Starost i postoji jedna iznimka kad je, a to je za nježniji spol i on je vječan, njihova ljepota je vječna, neprolazna. Povreda Poslovnika zastupnica Marijana Petir.
Gospodine potpredsjedniče, kolega Ostojić je povrijedio Poslovnik jer namjerno izvrće moje riječi ono što nisam ni u kom slučaju rekla. Ja sam samo istaknula da i životna dob stanovništva se produljuje, time je sve više starije populacije, a njihov imunološki sustav nije više dovoljno sposoban adekvatno se obraniti od uzročnika zaraznih bolesti. To je točno.
To je sada razjašnjeno. I gospođa zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa. Ispravila bih kolegicu koja je rekla da ovdje ne možemo kontrolirati menigokokni meningitis kao što se pojavio jedan slučaj. Nije točno da ne možemo kontrolirati. Kada se pojavi možete spriječiti i možete kontrolirati, možete dati profilaciju. Ne možete znati da li će netko oboliti od meningokokni meningitisa jer imate zdrave kliconoše koji imaju u grlu uzročnika menigokoknog meningitisa. I drugo, netočno je da intravenozno davanje heroina dovodi do povećanja oboljelih. Po statistici koju imamo, broj bolesnih je recimo 1997. godine bio 17, a 2006. 16. Međutim registriraju se i prate novootkriveni inficirani, novootkrivene inficirane osobe koje nemaju znakove bolesti. Hvala.
Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, tajniče, kolegice i kolege. Ja ću se u ovoj vrlo važnoj raspravi priključiti više možda kolegi Doriću pa ću se držati više zakonskog dijela jer mi se čini da je cilj ovog našeg današnjeg … [[Ne razumije se.]] bi se reklo u vezi ovog zakona upravo na toj osnovi. Naime prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, s Konačnim prijedlogom zakona, P.Z.E. br. 139 usklađuje se sa zakonodavstvom Europske unije, pravnim aktima Vijeća Europe. Naime godine 2007. Zakonom o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti utvrđene su zarazne bolesti čije je sprječavanje i suzbijanja od interesa za Republiku Hrvatsku, zatim prava i obveze jedinica lokalne samouprave, zdravstvenih ustanova te pravnih i fizičkih osoba u zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, mjere za zaštitu pučanstva od zaraznih bolesti, te nadzor nad provedbom tih mjera. Međutim kao što smo čuli u raspravama, pojavile su se nove zarazne bolesti koje su promijenile svoju epidemiologiju, a nužnost njihovog suzbijanja i sprječavanja nije upitna te je Republika Hrvatska dužna donijeti podzakonske akte u cilju promptnog reagiranja na isto zbog zaštite ljudi. Članak 3. kao što je bilo već i rečeno, sadrži odredbe važećeg zakona koji se mijenjaju, odnosno nadopunjuju i on taksativno navodi zarazne bolesti čije je sprječavanje i suzbijanje od interesa za Republiku Hrvatsku. Ako se pojavi opasnost od zarazne bolesti koja nije određena stavkom 1. ovog članka, a koja može ugroziti pučanstvo Republike Hrvatske, ministar može odrediti da se i na tu zaraznu bolest primjenjuju mjere određene ovim zakonom kao i druge potrebne mjere. U slučaju proglašenja epidemije zarazne bolesti ili opasnosti od epidemije ili pandemije zarazne bolesti, sukladno odredbi članka 2. stavka 4. ovog zakona ili ako je opasnost od epidemija ili pandemije zarazne bolesti proglasila Svjetska zdravstvena organizacija ili nadležno tijelo Europske unije, Vlada Republike je ovlaštena na prijedlog ministra utvrditi bitan interes Republike Hrvatske za nabavu roba, usluga i radova, a u cilju sprječavanja i suzbijanja te zarazne bolesti. Ovim zakonskim prijedlogom daje se ovlast ministru zdravstva za donošenje liste zaraznih bolesti čije je sprječavanje i suzbijanje od interesa za Republiku Hrvatsku i zbog potrebe čestih dopuna liste zaraznih bolesti, potrebno je urediti jednostavniji postupak njihova … [[Ne razumije se.]] Važan je i članak 5. koji govori o tome da godišnji program mjere zaštite pučanstva donosi ministar zdravstva na prijedlog Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo. Na temelju programa iz stavka 1. ovog članka, godišnji program mjera za zaštitu pučanstva od zaraznih bolesti za područje općine, grada, odnosno Grada Zagreba donosi nadležno tijelo općine, poglavarstva grada odnosno Grada Zagreba a na prijedlog nadležnog Zavoda za javno zdravstvo. Programi iz stavka 1. i 2. ovog članka donose se najkasnije do 31. siječnja za tekuću godinu, te se njima utvrđuju mjere, izvršitelji programa, sredstva, rokovi te način plaćanja i provedba programa. Po meni je važan i članak 16. Naime pravna osoba koja obavlja zdravstvenu djelatnost i privatni zdravstveni radnici prema mjestu nastanka zarazne bolesti prijavu podnose nadležnom zavodu za javno zdravstvo, županije, odnosno Grada Zagreba i istodobno Hrvatskom zavodu za javno zdravstvo. Doktor medicine ili drugi zdravstveni radnik koji utvrdi oboljenje, sumnju na oboljenje ili smrt od zarazne bolesti iz stavka 1. ovog članka, a nije u službi na radnom mjestu, obvezan je o tome bez odgode izvijestiti najbližu pravnu osobu koja obavlja zdravstvenu djelatnost ili privatnog zdravstvenog radnika. I tu je članak 23. koji uređuje pitanje obavezne preventivne dezinfekcije, dezinsekcije i deratizacije. S obzirom na potrebu razgraničenja između preventivne i obvezne preventivne dezinfekcije, dezinsekcije i deratizacije izmjenama članka 23. uređuje se da se preventivna dezinfekcija, dezinsekcija i deratizacija kao posebna mjera provodi radi uklanjanja rizika od pojave prijenosa zaraznih bolesti, uklanjanja šteta koje nastaju uništavanjem hrane te kontaminacija određenih objekata koje uzrokuju mikroorganizmi, štetnici člankonošci i štetni glodavci. Vezano uz zdravstveni nadzor nad kliconošama zaposlenim i drugim osobama odgovarajućim izmjenama članka 31., 32., 33. o kojima je tu bilo isto govoreno, važećeg zakona, proširuju se zabrane vezane uz obavljanje određenih poslova u školama i drugim ustanovama za djecu i mladež kao i zdravstvene radnike koji obavljaju djelatnost pružanja usluga higijenske njege osoba ako te osobe boluju od određenih zaraznih bolesti. Gospodin tajnik je naglasio da na kraju je rekao da provedba ovog zakona neće zahtijevati dodatna sredstva iz državnog proračuna i ja se pridružujem klubu Hrvatske demokratske zajednice koja će podržati ovaj zakon.
Hvala. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Zasigurno svi u ovom Visokom domu znaju da zarazne bolesti nastaju ulaskom patogenih i virulentnih mikroba u ljudski organizam, oštećuju tkivo i tako nastaje bolest. Zasigurno su isto svi znaju imaju određena saznanja glede većine zaraznih bolesti, a mnogi su na žalost i neke preboljeli, ali danas je pozornost javnosti sigurno nije toliko usmjerena na zarazne bolesti nego više na ne zarazne, ovo je … [[Govornik se ne razumije.]] kardiovaskularnih bolesti i malignih i uvijek se onda iz toga postavlja pitanje tko je zaslužan. Evo iz ove rasprave razlog je tko je zaslužan. Pa evo nadzor je na neki način vrlo važno spomenuti, jer on kao što reče kolegica Caparin 80 godina je na neki način u tijeku, a u sustavu nadzora sudjeluje cijelo zdravstvo. Potrebito je to spomenuti, a posebnu ulogu ima naravno Zavod za javno zdravstvo koji sigurno daje nemjerljiv doprinos u tom dijelu. Ali sigurno isto tako mjere obvezne one i posebne itd. one isto su vrlo značajne tako da je potrebito spomenuti i dezinfekciju od neke od njih bih spomenuo da se ne ponavljam i dezinfekciju i dezinsekciju i deratizaciju. Ali je potrebito spomenuti ovdje i imunizaciju, molim lijepo i sve one ljude koji su godinama evo imunizirali i po terenima od kampanjskog načina imunizacije pa danas do kontinuiranog itd. ali je potrebito spomenuti isto tako i vodoopskrbu, hvala Bogu koja eto doprinosi sanitarno-higijenske mjere koje doprinose sigurno boljitku i kada zaokružimo cijeli prsten vodoopskrbe u Lijepoj našoj sigurno ćemo u tom dijelu još dalje unaprijediti ovo naše područje. 'Ajmo reći da je sve pod kontrolom na neki način u ovom dijelu ali sigurno je dovoljno spomenuti npr. H5N1 da pozornost sviju i u ovom Visokom domu na neki način se odmah malo poveća, a i u javnosti, pa je sjetimo se prije dvije godine kako je bilo na žalost u tom dijelu, a i neku su zaradili Bogu hvala … [[Govornik se ne razumije.]] itd. to je dobro poznato. A i sada sigurno u takvim okolnostima, budući evo sukladno zakonu i ovome i zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti je potrebito održati sve zarazne bolesti pod kontrolom zbog pojavljivanja ovih novih bolesti koje imaju čudnu epidemiologiju i još čudniju kliničku sliku, potrebito je promptno reagirati. I evo u tim okolnostima dolazi ovaj zakon kao naručen je sa oznakom P.Z.E. koji ćemo naravno svi podržati, a ovo je bitno spomenuti što on donosi. Pa ja bih samo da ne ponavljam ono što su prethodnici rekli, rekao bih da ove izmjene članka 3. gdje se daje mogućnost da ministar zdravstva podzakonskim aktom, dakle promptno reagira i određenu bolest mimo one procedure koja je dugotrajnija itd. znači određenu bolest koja je od interesa za Republiku Hrvatsku da se drži pod nadzorom da se stavi. Nadalje, sigurno je potrebito spomenuti ponovo još jedanput ovo što je kolega Dorić postavljao pitanje, izmjene članka 23. naravno obvezatne preventivne deratizacije. Ja sam posve razumio da se to više naravno sve jasno stoji, ali da se to više odnosi znači na prometna sredstva, brodove i skladišta hrane itd., mislim da je u tom dijelu vrlo bitno. I ono zadnje što bih rekao, sigurno da i ovaj ove izmjene članka 31., 32. i 33. će sigurno unaprijediti ovo područje, dakle glede nadzora nad kliconošama. Nepotrebno je govoriti da osobe sa tuberkulozom u ustanovama školskim da ne mogu raditi i recimo i one ustanove koje pružaju skrb za određenu životnu dob naravno sa određenom kožnom patologijom sigurno da ne bi smjeli i mislim da je to vrlo jasno i razvidno rečeno. I u tom dijelu mislim da će ovaj zakon zasigurno unaprijediti isto područje i doprinijeti daljnjem boljitku. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo ja bih se pridružio kolegicama i kolegama koji su naglasili važnost ovog zakona koja je izuzetno velika iz jednostavnog razloga što iako vjerojatno se neće dogoditi poznata "Španjolka" 1918. kada je umrlo po nekima 25 po nekima 50 milijuna ljudi, ali poznata je činjenica da pandemija gripe se javlja negdje svakih 40 godina. Podsjećam posljednja je bila '68., a sada smo 2008. i evo nedavno je održan jedan veliki skup Svjetske zdravstvene organizacije u Portugalu koji je upozorio da ove godine će vjerojatno četvrtina Europljana oboliti od gripe, da će 70% ljudi biti na bolovanju, pa je pravo vrijeme da upozorimo da je potrebno osigurati dovoljnu količinu cjepiva i pozovemo ljude da se cijepe protiv gripe, jer kod zaraznih bolesti je zaista prevencija ono staro pravilo, bolje spriječiti, nego liječiti. Nevjerojatno je da je 2008. godine zabilježeno 53 epidemije u cijelom svijetu. Zanimljivo je da je u zadnjih 25 godina kako smo već čuli otkriveno 38 novih bolesti, praktično svake godine imamo jednu i pol novu bolest što samo ukazuje koliko je veliki problem liječenje zaraznih bolesti i nadam se da ministarstvo u svojim planovima specijalizacija vodi računa da obzirom na veliki nedostatak liječnika kojih ima u Hrvatskoj da u dogledno vrijeme imamo dovoljno liječnika koji će se baviti zaraznim bolestima. Prema podacima Svjetske zdravstvene organizacije godišnje samo od Salmoneloze oboli oko milijun ljudi, od bjesnoće 55 tisuća ljudi, pa prema tome i ovdje vidimo koliko je bitno da i edukacija i zdravstveni odgoj krene puno kvalitetnije nego što je u ovom trenutku kod nas. Ono što posebno želim upozoriti da liječenje zaraznih bolesti i prevencija zaraznih bolesti je jedan problem kojim moramo pristupiti sa puno šireg aspekta nego samo sa liječničkog aspekta. Uzmimo npr. naše zatvore u kojima imamo i veliki broj ovisnika i ljudi oboljelih od Hepatitisa koja jedan svojevrstan rezervoar tog virusa gdje liječenje nije provedeno na kvalitetan način i gdje postoji stalna mogućnost da zbog širenja Hepatitisa unutar takve sredine i izlaskom takvih ljudi iz zatvora koji nisu liječeni, a taj sustav nije u sustavu zdravstva što je poseban problem, dakle Ministarstvo pravosuđa nema dovoljno sredstava da bi osiguralo liječenje na adekvatan način, pa bi o tome trebalo voditi računa u cilju da se taj problem riješi na kvalitetniji način do sada. Također vjerojatno i birokratske odluke Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje koji kažnjava liječnike pedijatre kada daju cjepivo koje su izabrali u dogovoru sa roditeljima nije dobar put za povećanje procijepljenosti, jer znamo što znači kolektivnu otpornost kada se podigne na stupanj procijepljenosti koji zahtijeva daleko više procijepljenih nego što je slučaj do sada. Ono što posebno želim naglasiti da je zakon dobar, međutim bilo podzakonskim aktima, bilo kvalitetnim nadzorom treba zaista osigurati da se on provodi. Posebno kod mjera koje su predviđene sada i sa obveznim i sa preventivnim mjerama dezinfekcije, dezinsekcije i deratizacije o čemu je govorio i kolega Dorić koji se nerijetko po lokalnim sredinama ne provode na dovoljno kvalitetan način. Pa molim državnog tajnika da možda i poveća kazne u uvjetima u kojima vlasnici prostora otežavaju recimo jedinicama lokalne samouprave da se provodi kvalitetna dezinsekcija, deratizacija i dezinfekcija. Prema tome, prevencija zaraznih bolesti jeste važan zadatak liječnika, međutim, to je zadatak cijelog društva kojem se treba posvetiti puno veća pažnja nego što se nekada čini. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Neki od nas su raspravljali o ovome zakonu kada smo ga donosili prošle godine, točno 13. srpnja. Ovaj zakon se mijenja dakle nepunih godinu dana nakon što smo ga donijeli i opet ima oznaku P.Z.E.. Želim ovdje upozoriti na jednu situaciju koja mi se čini dešava prilično često ovdje u Parlamentu, a da to P.Z.E lupamo na zakone koji sa europskim zakonodavstvom imaju veze i koji s time veze nemaju. Promjena ovoga zakona vezano posebno uz listu zaraznih bolesti je opravdana, ja je osobno podržavam, da se razumijem, no međutim, niti u planu usklađivanja, hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije kojeg smo donijeli u mjesecu ožujku ove godine ovoga zakona nema na popisu niti po podacima koje mi imamo se nije dogodilo ništa novo u europskoj regulativi od 18. srpnja kada smo zakon donijeli do danas. Europska komisija je dala screnning report za ovo područje 7. veljače 2007. godine. Vlada Republike Hrvatske utvrdila je pregovaračko stajalište 28. ožujka prošle godine. Zakon smo donijeli 28. 7. i sada ga mijenjamo. Što to nismo znali 28. 7. a znamo danas a što je razlog za promjenu zakona? Kolega Bagarić je dobro rekao, nije dovoljno promijeniti zakon, zakon treba promijeniti na način da ta promjena bude s jedne strane kvalitetna, potpuna, s druge strane da se može osigurati primjena u praksi. Mi ovako gomilamo promijene zakona koje smo promijenili iz čiste, da ne kažem, traljavosti, jer neke stvari smo eto predvidjeli u onom trenutku kada smo to trebali donositi u prvi trenutak. Ponavljam, sve podate smo od Europske komisije dobili, pregovaračka stajališta na proljeće prošle godine, zakon donijeli krajem srpnja prošle godine i sada ga mijenjamo jer smo eto nešto zaboravili. Mi smo nešto previše zaboravni. I hoćete kolega Ostojić, moju pravu, i da je nedvosmisleno točno da je taj prošli mandat bio onaj kojeg su pojeli skakavci jer ovo je na jednostavan način pokazatelj da se zapravo ne radi kako se treba raditi. Kada sam već kod te Europe, mislim da su i spomenuli neki zastupnici i prije mene 1. 9. jesmo obilježili 120 smrti Andrije Štampara, 60-tu obljetnicu Svjetske zdravstvene organizacije gdje je Andrija Štampar bio jedan od osnivača, jedan od autora Ustava Svjetske zdravstvene organizacije. Poznata je njegova izreka: „Neznanje je najveći neprijatelj.“. Znanje je kada govorimo o hrvatskom priključivanju Europi, o hrvatskom priključivanju svijetu upravo je model javnog zdravstva Andrije Štampara poklon zapravo Republike Hrvatske svijetu i nešto što mislim da možemo gledati kao jedan od naših najvećih izvoznih proizvoda kojega mi se čini da se prelako odričemo upravo ovdje u Hrvatskoj gdje je i nastao. Zašto to govorim? U ovom zakonu, dakle, u ovom važećem zakonu, kao mjere u zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, navode se opće mjere, posebne mjere, sigurnosne mjere i ostale mjere. Niti jednoj od tih mjera, niti u općim, niti u posebnim, niti u ostalim, niti u specifičnim nemamo mjeru obrazovanja stanovništva. U nekim zaraznim bolestima, kod nekih zaraznih bolesti edukacija stanovništva može biti preventivna i zaista može liječiti s jedne strane i pobole, s druge strane epidemiju, kod drugih, naravno ne može jer uzroci su bitno drugačiji. Pri tome ponavljam i ponovno govorim što sam govorila prošlo ljeto. Na popisu ovih zaraznih bolesti su i sve spolno prenosive bolesti i ja ponovno apeliram da se mjera obrazovanja stavi kao mjera prevencije u zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. To u zakonu ne postoji. Tada kada smo to lani raspravljali sjednicom Sabora je predsjedao tada potpredsjednik Sabora, danas ministar zdravstva kolega Milinović i on je jako podržao tu ideju. Meni je žao što njega danas, kada je ministar nema ovdje u dvorani, ali ja zaista molim da svojim amandmanom kao predlagatelj intervenirate jer mi zbog Poslovnika Hrvatskoga sabora kao zastupnici ne možemo i uvedete mjeru edukacije pučanstva kao jednu od mjera prevencije proširenja zaraze od zaraznih bolesti. Zašto posebno spominjem spolno prenosive bolesti i zdravstveni odgoj kao u širem smislu, odnosno seksualni odgoj i obrazovanje u užem smislu. 15 do 20% studentica je zaraženo klamidijom, 60% spolno aktivnih žena do 30 godina ima, je zaraženo HPV-om. 60%, ne svaka 10-ta, nego 6 od 10 žena do 30 godina starosti je zaraženo Humani papiloma virusom. Poznatno je svim, dokazana je zapravo povezanost HPV infekcije i nastanka karcinoma grlića maternice. I ako to nije epidemija, ako to nije nešto protiv čega se trebamo boriti onda ja ne znam što je. Mi ovdje danas govorimo o ptičjoj gripi, o sarsu, o nekakvim teškim bolestima koje su tako rijetko i nikako indicirane u Hrvatskoj, koje se trebamo, naravno raditi da se ne dogode, no međutim, imamo žive epidemije u Hrvatskoj protiv kojih ništa ne radimo. Godinama govorimo o tome da treba raditi screnning populacije na klamidiju, ne radi se. Godinama govorimo o preventivnim pregledima, o uzimanje papa teste kao obveznom u sistematskim pregledima u studenskoj populaciji, mlađoj populaciji, ne radi se. 60% žena do 30 godina je zaraženo ili klamidijom ili HPV-om. A seksualna edukacija, edukacija u zdravstvenom odgoju nema, čekamo evaluaciju. Prebacuje se loptice Ministarstva zdravstva sa Ministarstva prosvjete, pa nazad Ministarstva zdravstva pa simo, pa tamo, no međutim, dok god mi tako raspravljamo trošimo vrijeme i novce, nove i nove mlade osobe bivaju zaražene sa bolestima. Stoga mislim da je krajnje vrijeme da prestanemo govoriti o nekim stvarima načelno, govoriti čak i općenito, govoriti o svjetskim trendovima, jer mi imamo problema u našem dvorištu. Stoga, meni zakon u dijelu u kojem se govori da ministar pravilnikom propisuje popis zaraznih bolesti … [[Govornik se ne razumije.]] apsolutno prihvatljiv. I u ovom zakonu je najveći problem ono čega u zakonu nema, što mislim da je nužno. A to je da se ne navodi mjera obrazovanja kao jedna od mjera prevencije od zaraznih bolesti. Ja vas molim da to svojim amandmanom u zakon stavite kao što piše da mora biti edukacija zdravstvenih djelatnika tako i svih ostalih i da konačno netko u Republici Hrvatskoj donese odluku o tome da se provodi zdravstveni odgoj i obrazovanje. Hrvatska nema zdravstveni odgoj i obrazovanje, a podaci koje sam izrekla i mnogi drugi govore o tome da ako ćemo se tako nastaviti ponašati kao nekakvi nojevi, glavu gurati u pijesak da ćemo sutra imati mnogo više problema i karcinoma grlića maternice i neplodnosti kao posljedica neliječenih klamidijskih infekcija. Zahvaljujem.
Hvala. Replika gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Mislim da ovo što je kolegica Lugarić sada istaknula naš je najveći, najvažniji problem po kojem država ne radi ništa, Vlada otklanja mogućnost seksualnog odgoja u školama navodeći nekakve nebulozne odgovore. Ministar zdravstva je izravno odgovoran za ovu dramatičnu situaciju koja se događa navlastito u mlađoj populaciji, u reproduktivnoj dobi. Da je nama 150 tisuća parova neplodno. Ovo je podatak koji je kolegica Lugarić istakla kojim brojem, u kojem postotku su zaražene žene «Humanim papiloma virusom» koji je izravni uzročnik raka ali jednako tako i sve ove bolesti o kojima, koje su ovdje spomenute, dovode do neplodnosti. Bijela kuga je zahvatila Hrvatsku. Prema tome i ovo je način ne samo da budu naši ljudi i navlastito žene zdravi nego izravno utječe na smanjenje reproduktivne mogućnosti Hrvata i hrvatskih građana. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Prije nego što krenem govoriti o ovom zakonu i osvrnuo bih se na ovo izlaganje kolegice Lugarić. Ja bih zapravo nastavio jednu moju raspravu s njom iz prošlog mandata a odnosi se upravo na pitanje, ne znam, spolno prenosivih oboljenja, bolesti dakle i ona je u pravu. Međutim moramo postaviti uz to pitanje i pitanje vezano za zdravstveni odgoj na način na koji ste vi kazali i ja vas podupirem u tome i obrazovanje, ali također i za sve one slobode za koje se vi zalažete i promovirate ih a jako su vezane za ovu bolest i za prenošenje ove bolesti, ovih bolesti. Prema tome dakle ne možemo biti dvolični. Za jedno se zalagati, a onda također se zalagati za nešto posve drugo što posve derogira ovo prvo. Dakle jedno s drugim ne ide. A sad bih se vratio, sad bih se vratio na izlaganje kolege Dorića koji je postavio jedno izvanredno pitanje i vrlo važno pitanje kad je kazao tko će signalizirati ministru da se pojavila neka bolest koju će trebati upisati u listu bolestiju koje su od interesa za Republiku Hrvatsku u smislu sprečavanja njihovog. Ovo je prilika i vrijeme uz ovaj zakon, ja bih rekao, afirmativno govoriti o nečemu u Republici Hrvatskoj, a što je zapravo odgovor na ovo pitanje kolege Dorića i niti ne mislim da je on to postavio jer ne zna on odgovor nego ga je postavio čisto retorički i mislim da je posve u redu. Dakle ovo je prilika zahvaliti se ljudima i službama za koje se malo zna. O kojima se malo čuje. I to onda kad rade dobro. Dakle kad rade dobro malo se o njima zna. Kad se dogodi neki problem tek se o njima čuje. Ja bih to usporedio na određeni način sa, ne znam, operativnim zahvatom. Gotovo da svi ljudi poznaju, ne znam, kirurga koji ih operira i da traže čak neku vezu onda moraju znati tko ih operira. Međutim malo tko zna tko vodi anesteziju za vrijeme operacije. A anesteziolog je jednako važan za vrijeme operacije kao i kirurg. Ali anesteziologa malo tko poznaje. Dakle liječnike u sustavu zdravstva mnogi među nama poznajemo u ovoj i onoj struci, ali one koji se bave ovim problemom, one ljude koji iz službe, koje rade na ovome od državnog interesa i sprečavaju oboljenja na razini države odnosno brinu o javnom zdravlju naroda, jako malo znamo. Dakle govorim o epidemiolozima, o Hrvatskom zavodu za javno zdravstvo, o njegovoj službi za sprečavanje zaraznih oboljenja kao takvih. Dakle epidemiologija kao medicinska grana i znanost u Hrvatskoj ima vrlo dugu tradiciju i medicinske aktivnosti i ustanove koje su se bavile ovim problemom u Hrvatskoj datiraju još negdje od, iz 18 stoljeća. Međutim 1923. godine utemeljen je Epidemiološki zavod kao preteča današnjeg Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo. 1921., zanimljivo u Republici Hrvatskoj je čak zakonom određena ili definirana funkcija tzv. epidemiologijskog u to vrijeme liječnika. Hrvatski zavod za javno zdravstvo dakle kao referalni centar odnosno njegova Služba za epidemiologiju zaraznih bolestiju od 1996. godine je zapravo stručno, metodološko, informacijsko i koordinacijsko središte u Republici Hrvatskoj kojemu je osnovni cilj nadzor nad zaraznim bolestima i zapravo borba sa svim onim nedaćama i posljedicama koje one mogu proizvesti. U Republici Hrvatskoj sa laboratorijima i sa svim onim što oni raspolažu zapravo predstavljaju u pravom smislu riječi onaj tzv. na engleskom jeziku «CDC Centar», Centar za kontrolu i prevenciju zaraznih oboljenja. Oni su najzaslužniji za kreiranje i predlaganje i programa i iskorijenje različitih oboljenja koje se zapravo cijepljenjem odnosno prevencijom do sada izišlo s njima na kraj, međutim upravo zbog ovih elemenata koji su u ovome zakonu spomenuti a to je promjena epidemiologijske slike različitih oboljenja, novih oboljenja, njihova uloga postaje još više važna i još više značajna. Oni su također nositelji stalnog, ja bih rekao i osiguravatelji, stalnog protoka informacija o kretanju zaraznih oboljenja. Izdaju i mjesečni epidemiologijski vjesnik. Zatim komuniciraju sa javnošću, sa stručnom zajednicom i u pravom smislu riječi su služba koja je i nastavno središte koje je odgojilo do sada ja mislim ovog časa, ja mislim živih 150 epidemiologa u Republici Hrvatskoj i mnoge druge specijaliste ili medicinske radnike koji se bave ovom problematikom. Zatim su nositelji znanstvenog rada na ovome polju, članovi su različitih stručnih povjerenstava u domaćoj i međunarodnoj javnosti. Izravni su sudionici različitih protivepidemijskih intervencija kod posebno opasnih i malo pozitivnih, malo poznatih zaraznih bolestiju. U pravom smislu riječi koordiniraju u pomoć i razvijanje epidemiološke djelatnosti na području Hrvatske. U stalnoj su ja bih rekao pripravnosti i na stalnoj vezi uza svako možebitno ne znam pojavljivanje određenog slučaja, određenog oboljenja. Dakle, u ovom malom, kratkom prestavljanju te službe ja bih se dakle na određeni način kroz ovaj zakon afirmativno osvrnuo na sve te ljude i iskazao poštovanje prema onome što su učinili u borbi za narodno zdravlje i u onome što će činiti. Dakle, i onome što je pred njima. Sprječavanje i suzbijanje zaraznih oboljenja kako stoji u ovom zakonu je od interesa za Republiku Hrvatsku i ova služba kao takva je da je doista od interesa za Republiku Hrvatsku. I u nedavnom Domovinskom ratu to sam već spomenuo. Mislim da to treba ponovno kazati zahvaljujući prvenstveno tim ljudima čija imena malo tko poznaje jer oni rade tiho u svojim laboratorijima i na terenu nije došlo niti do jedne epidemije zarazne bolesti. Prema tome, oni su ti koji su zapravo značajno doprinijeli na svoj način i obrani Republike Hrvatske. Jer ne postoji vojska na ovom svijetu koja je imuna na epidemiju ako se ne provode epidemiološki sve ono što treba i ako se ne radi prevencija koju treba činiti. Dakle, ovaj zakon podupirem. Ne sumnjam da će biti apsolutno unapređenje, doprinijeti unapređenju javnog zdravlja u Republici Hrvatskoj i apsolutno znam i znate svi vi ovdje, a osobito liječnici da imamo službe koje će znati nositi, znati se nositi sa svim tim poteškoćama i provoditi ovaj zakon u djelo i polučiti ono što je od javnog interesa i od nacionalnog interesa, a to je sprječavanje oboljenja. Evo, hvala lijepo.
Hvala. Replika gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Kolega Bagarić, ne želim ponavljati diskusiju koju smo imali, a potpuno identična je bila prošle godine. Ali vas molim da mi odgovorite za koje se ja to slobode zalažem koje su rizičan faktor u širenju ovih zaraznih bolesti? Jesu to možda slobode zbog toga što sam protiv apstinencijskih programa za koje je dokazala Svjetska zdravstvena organizacija da ne pridonose odgovornom spolnom ponašanju i ne pridonose sprječavanju širenja zaraznih bolesti? Jesu to slobode kad se zalažem za obveznu upotrebu prezervativa kod spolnih odnosa ili ja treba gurati glavu u pijesak kao velika većina ljudi? Ja vas molim da mi kažete koje su to slobode za koje se mi zalažemo koje su rizične?
Replika, gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja ne vidim draga kolegice zbog čega ste vi s povišenim tonom govorili o mom osvrtu na vaše izlaganje. I kazali ste da je moja rasprava bila identična prošlogodišnjoj. Nije uopće bila identična prošlogodišnjoj, jer je prošlogodišnja tema bila posve druga, a ovo je posve drugo područje i nema veze jedno s drugim. Međutim, ja sam se osvrnuo na vaš isti istup, vaše izlaganje je bilo identično. Vi ste također govorili o ne znam spolno prenosivim bolestima i o potrebi ne znam ni ja prevencije tih oboljenja itd. I ja se zalažem, i ja to podupirem. Međutim, mi imamo naprosto različit stav oko toga. Dakle, moj stav je da se ne može, zapravo ne postoji način da se prevenira određena spolno prenosiva bolest, a da se pri tome ne radi i na odgovornom seksualnom i svakom drugom ponašanju. Prema tome dakle, tamo su postojala, samo malo, poznato je u hrvatskoj javnosti da su postojala dva odgoja, dva programa vezano za spolni odgoj i znade se za koji se zalaže SDP. E taj za koji se vi zalažete neće doprinijeti sprječavanju ovih oboljenja. O tome se radi. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Svaka izmjena zakona, osobito ovoga Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti je sigurno jedna važna tema ako ima za cilj povećati zaštitu zdravlja pučanstva. Upravo zbog toga i ovaj zakon i ove izmjene koje su ovdje prisutne posebno lista zaraznih bolesti koja je dana značajno je da u tome dijelu imamo preventivu koja će spriječiti te zarazne bolesti. Jedna od preventivnih radnji o kojima se ovdje spominje svakako je dezinfekcija, dezinsekcija i deratizacija. O tom dijelu bih nešto rekao, jer upravo dezinfekcija, dezinsekcija i deratizacija je obveza koja u zaštiti zdravlja ljudi ali i higijeni proizvodnje hrane ima značajno mjesto. Normalno da sama dezinfekcija i dezinfekciona sredstva nisu čudotvorni i oni neće nas spriječiti da se dođe do nekih oboljenja ljudi ili zagađivanja hrane ako nemamo razvijene preventivne mjere i čišćenja i održavanja higijene prostora gdje živimo, gdje proizvodimo tu hranu. Prema tome, u tome dijelu isto trebamo biti aktivni da bi i ta dezinfekcija koja se vrši bila i uspješna. Dezinsekcija je isto tako jedan skup radnji kojima uništavamo insekte. Oni su prenosioci mnogih od navedenih zaraznih bolesti. Recimo primjer da muha na sebi prenosi oko 5 milijuna mikro organizama. Znamo koji su kontakti, gdje ta muha obitava i po gnojnicama i ne znam gdje i onda se dolazi do, ako dođe u kontakt sa hranom normalno da i ljudi mogu da se zaraze preko toga, a isto tako i mogućnost brzog razvoja. Jer od jednoga para muha imamo i jako veliki broj mladih koje se razviju u toku godine, to je čak oko milijun. Upravo zbog toga i ta dezinsekcija je jako značajna kao takova da se provodi. Deratizacija je jedan skup mjera. Provode se sa ciljem uništavanja glodavaca normalno. Oni su upravo ti isto koji su prenosioci zaraznih bolesti, ali za razliku od možda nekih drugih oni i uništavaju tu hranu. Jedan štakor godišnje pojede 25 kilograma hrane, prema tome računajte što bi se desilo da ne radimo te akcije. Međutim, mnogo više je i od onoga da ti glodavci osim što hranu uništavaju da ju zagađuju jer samo već pomisao, odnosno ako vidimo tragove da je, a znamo koji su to da je bio štakor ili miš u blizini neke hrane da ćemo doći do jednoga gađenja na tu hranu i ljudi ju, normalno neće koristiti, prema tome i ekonomska šteta. Bolesti od glodavaca, normalno također, ja ću samo spomenuti jednu koja je bila posebno prisutna u Slavoniji i Baranji poslije mirne reintegracije kada su nam ovi preko govorili da nemaju trihineloze, međutim poslije toga upravo je bila jedna epidemija i upravo mnoge mjere su upotrebljavane da bi se to stanje saniralo. Prvenstveno, to je bilo trihineloskopski pregled mesa, ali isto tako i obvezne deratizacije koje su tako u Vukovarsko-srijemskoj, Osječko-baranjskoj županiji bile propisane i bile su besplatne i provodile su se kao takove. Normalno da pregled mesa je bio neophodan jer i mnogi oni koji su konzumirali kobasice, nedovoljno pečeno meso ili nešto slično doživjeli su da su im cijele familije bile zaražene sa trihinelom i kao takovi da su ostali bolesnici do kraja života. Isto tako pitanje dezinsekcije vezano je i za bolesti koje prenose insekti. Kod nas je hvala Bogu malarija reducirana kao takova, ali 900 tisuća vrsta insekata u svijetu postoji i normalno da će pojedine vrste ponovo da se pojavljuju kod nas, evo čitamo oko tog tigrastoga komarca koji isto je jedan od nekih novih insekata koji se pojavljuje i kod nas i može izazvati određena oboljenja. Pitanje kako se riješiti i glodavaca? Znamo uvijek da je bilo ono kaže kad se štakori ugibaju u luci dolazi kuga ili je došla kuga itd. Mi trebamo znati da ti štakori žive i razmnožavaju se uz čovjeka, u nastambama, ima nekih koji se razmnožavaju van, a žive u nastambama i oni koji i žive i rade, odnosno uništavaju hranu vani na poljima. Prema tome, to su jedna populacija koja je u velikoj ekspanziji može biti i upravo zbog toga i deratizacija sa otrovima koja se provodi dolazi do takovih situacija da danas već imamo drugu generaciju antikoagulansnih otrova jer nastaje otpornost glodavaca prema određenim otrovima. Oni ne ugibaju od njih jer se puno mišjih mora dati i zbog toga za sprječavanje razvoja ovih populacija, deratizacija, obvezna deratizacija je jedna od osnovnih potreba. I sada na kraju, vezano pokušavajući da dadem jedan značaj ovome postupku postavlja se i pitanje da li sa ovim promjenama ovaj zakona daje manju zaštitu ili veću zaštitu? Naglašavam da ovi preventivni pregledi trihineloskopske obvezne uz deratizaciju sprječavaju razvoj određenih bolesti, što je evidentno dokazano. Prema tome, kako ćemo i možda bi bilo mi drago da čujem pitanje ovih preventivnih DDD-a i obveznih DDD-a. Kako razlikovati to i vrlo je bitno da povežemo to sa stvarnim potrebama jer to je ono što treba i što često puta odlučuje se da li će biti obavezna ili preventivna deratizacija, pitanje koliko ona košta i tko ju plaća? Mislim da te dileme ne bi trebale u mnogim situacijama biti jer je loše ako se s takvim dilemama i odlučujemo tko će platiti i da li će biti plaćena ili ne jer najlošije bi bilo svakako da donošenje odluke o tome da li će biti preventivna deratizacija koja vjerojatno je nešto sufinancirana ili je plaćaju sami stanovnici ili obvezna deratizacija kada je ona obvezna, kada se vrši na cijelom području jer deratizaciju ako sustavno ne napravimo na svim u svakom dvorištu, onda je to neuspjela deratizacija. I zbog toga mislim da bi bilo najlošije kada bi financije, odnosno financijski stručnjaci odlučivali o tome da li će biti deratizacija preventivna ili obvezna, da li će se izvršiti ili neće se izvršiti i kako će biti plaćena? Mislim da je to ipak konačnu odluku trebaju dati ljudi iz zdravstva, iz veterine, iz sanitacije, znači oni koji raspolažu i odlučuju po ovome dijelu zdravstvenom, a ne financijskom. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, Dražen Jurković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, zahvaljujem uvaženim zastupnicima. Bilo je doista puno pitanja, što govori o važnosti teme Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, ali evo da krenem najprije sa odgovorima na ona pitanja i sa pojašnjenjem onih tema koje su se odnosile na sam zakon. Pitanje je bilo tko predlaže listu ministru? U članku 2. mislim postojećeg zakona jasno navedeno da je to Hrvatski zavod za javno zdravstvo. Dakle, postoji cijeli sustav načina registracije zaraznih bolesti u Hrvatskoj, a to je prijavljivanje od ordinacija opće medicine preko županijskih zavoda za javno zdravstvo, Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo i Hrvatski zavod Ministarstvu zdravstva. Dakle, jasno Hrvatski zavod za javno zdravstvo je taj koji predlaže nadopunu ili eventualno skidanje zaraznih bolesti sa liste ministru zdravstva. Bilo je pitanje o nadzoru DDD-a. Nadzor dezinfekcije, dezinsekcije i deratizacije je reguliran sljedećim zakonom i to ćete vidjeti u sljedećem zakonu, a to je Zakonom o sanitarnoj inspekciji člankom 3. i jasno se govori u tom zakonu da nadzor nad provedbama DDD-a provode županijski zavodi za javno zdravstvo, a ukoliko županijski zavodi za javno zdravstvo provode DDD, u tom slučaju Hrvatski zavod za javno zdravstvo provodi onda nadzor. Kazne za neprovođenje su vam regulirane člankom 76. stavak 3. ovoga zakona. Pitanje prijavljivanja zaraznih bolesti u vrtićima je isto potpuno jasno i regulirano strukom. Naime, ordinacije obiteljskih liječnika su dužne prijaviti svaku pojavu zarazne bolesti nadležnih epidemiološkim službama u zavodima za javno zdravstvo, a epidemiolog onda po prijavi izlazi na epidemiološki izvid i onda poduzima potrebite epidemiološke mjere. Dakle, to je tako u svim institucijama i tako funkcionira i u dječjim vrtićima. Dopustite samo da vidim, bilo je dosta pitanja. Pitanje razgraničenja između preventivne i preventivne obvezne dezinfekcije, dezinsekcije i deratizacije. Dakle preventivna, evo ja ću sad još jednom ponoviti pojašnjenje, preventivna dezinfekcija, dezinsekcija, deratizacija se obavlja na osnovu epidemiološkog izvida i obavlja se da se bolest ne bi pojavila. Evo ja ću pokušati maksimalno pojasniti. Obavezna preventivna obavlja se radi sprečavanja bolesti. Dakle, obavezna preventivna deratizacija u gradovima i županijama obavlja se prema njihovim odlukama. I ono doista što moram, a bilo je u nekoliko rasprava naglašeno, to je pitanje edukacije i moram biti iskren da mi je posebno drago. Evo nešto i u svom izlaganju i kolega Bagarić je naglasio. Naime, dobro je što se u ovoj raspravi otvorila tema o ljudima i o sustavu o kojima se često ne govori, a to su ljudi koji rade u preventivi, to su ljudi koji rade u sustavima javnog zdravstva i ljudi koji rade odnosno sustav zavoda za javno zdravstvo. Kad ste postavili pitanje kolega Ostojiću, mislim da mogu odgovorno tvrditi da Hrvatska ima jedan od najboljih sustava javno zdravstvene zaštite. Poznato je da od '93. godine u Hrvatskoj funkcionira Hrvatski zavod za javno zdravstvo i 21 županijski zavod za javno zdravstvo kao samostalne pravne osobe. Dakle, preventiva i svi poslovi i sve djelatnosti u sustavu zdravstvene zaštite su objedinjene u županijskim institucijama i državnoj instituciji sustava javnog zdravstva. I naravno ono što je bilo posebno pitanje, to je pitanje edukacije. Ja bih naglasio da se zakonom od '97. godine školska medicina Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti dakle školska medicina je prešla u sustave zavoda odnosno institucije zavoda za javno zdravstvo i kao takva se podijelila na onaj preventivni i na onaj kurativni dio. Kolege koje rade u zdravstvu znaju uvijek da ako su preventiva i kurativa zajedno u jednoj djelatnosti da često puta onda preventiva gubi bitku na račun kurative. Upravo zbog toga, školska medicina od '97. godine bavi se isključivo preventivom. Jedna od bitnih djelatnosti školske medicine je upravo edukacija. Dakle, standardi su 4 tisuće, na svakih 4 tisuća u Republici Hrvatskoj ide jedan tim školske medicine, provodi sistematske preglede, provodi preventivne preglede, provodi cijepljenja i provodi njihova obaveza. U programu koji plaćamo, koji plaća Ministarstvo zdravstva i Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje je i edukacija, dakle edukacija onih najmlađih uzrasta školske djece i studenata. Dakle, ne bih se mogao sa sigurnošću, ne bih se mogao složiti sa tvrdnjom da edukacija i da sustav edukacije u Hrvatskoj ne postoji. Dapače, upravo sustav edukacije u tim kategorijama školske djece je zahvaljujući ovoj, ovakvoj organizaciji školske medicine izuzetno kvalitetan. Bilo je pitanje čini mi se ili konstatacija kluba SDP-a da u Hrvatskoj ne postoji medicina rada. Ja mislim da se tu radilo o pogrešci ili lapsusu. Naime, u Hrvatskoj ne samo da ne postoji medicina rada, u hrvatskom se medicinom radi Hrvatski zavod za medicinu rada koji sad prelazi u Hrvatski zavod za zaštitu zdravlja na radu. Mi imao formiran i zdravstveni poseban osiguravajući zavod HZZO preko kojega se financira medicina rada i preko 100 ordinacija medicine rada. Dakle, mislim da u Hrvatskoj postoji vrlo respektabilna i značajna mreža u sustavu medicine rada. Također, postavljeno je pitanje konstatacija što se tiče hitne medicine. Da, tu bih se mogao složiti. Naime, pokazatelji zdravstvenih ishoda u Republici Hrvatskoj jesu što se tiče hitne zdravstvene zaštite nešto lošiji nego u razvijenim zemljama Europske unije. I upravo zbog toga Ministarstvo zdravstva je izradilo stručne podloge, a u narednoj reformi zdravstvenog sustava upravo ide na organizaciju hitne službe na sasvim drugačiji način, a to je formiranje Zavoda za hitnu medicinu i 21 županijskog zavoda, izdvajanje predbolničke hitne medicine od bolničke, izgradnja objedinjenih bolničkih prijema za hitnu medicinu. I potpisali smo sa Svjetskom bankom sporazum o 18 milijuna eura kredita. U 7. mjesecu su razgovori sa Svjetskom bankom dovršeni. Dakle, 17 milijuna kredita za reformu hitne medicinske pomoći. Evo, ja bih se sada zahvalio gospodinu potpredsjedniku, zahvalio bih se uvaženim zastupnicima. To su odgovori na ona pitanja koja sam ja … Da, dopustite, čini mi se da je i zastupnica Lugarić postavila pitanje o mjerama edukacije. Naravno, nešto sam odgovorio kad sam govorio o školskoj medicini i zavodima za javno zdravstvo, ali isto tako bih skrenuo pažnju da članak 2. točka 9. ovoga zakona ne govori o edukaciji, ali govori o obavezi informiranja. Dakle, informiranje je zasigurno edukacija, dakle obaveze informiranja zdravstvenih radnika i pučanstva, dakle mislim da je to ovim zakonom regulirano. Zahvaljujem se.
Hvala. Jedan ispravak. Gospodin zastupnik Ranko Ostojić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Cijeli je niz ispravaka pa ću kratko. Prvo, edukacija ne postoji, studentska edukacija, ali nema studentske poliklinike u Zagrebu. Svi mi koji imamo, koji smo roditelji djece studenata znamo da su studentske poliklinike nažalost ukinute. Drugo, prosvjećivanja nema, nema javno zdravstvenih akcija. Primjerice pušenje. Zabranjujemo pušenje sada, a zadnjih pet akcija niti jedna javno zdravstvena akcija koja bi ukazivala na štetnost pušenja, niti jedna. Ni u arhivi Sabora, ni u arhivi Hrvatske televizije niti drugih televizija. Treće, prosvjećivanje je ekstremno važno, samo dva organa možemo cijeli život bildati, to je mozak jer radimo sa 15% mozga pa mi sretnici, oni koji su sretniji mogu to podići na 20% i mišići. Za to je važna edukacija i javno zdravstveno prosvjećivanje. Treće, ne postoji, postoji na papiru Hrvatski zavod za medicinu rada, ali postoje i sjajni ljudi koji se time bave. Oni su entuzijasti, ja im se zahvaljujem. Zahvaljujem se. Ali ne postoji sustav, ne postoji zdravstvena administracija. Četvrto, peto državni tajniče, djela a ne riječi čine zdravstveno prosvjećivanje.
Zaključujem raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona.
3. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 139. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 94 glasa za i 1 suzdržan prihvaćen prijedlog ovoga zakona.
Idemo na sljedeću točku. 4. Konačni prijedlog Zakona o sanitarnoj inspekciji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 142 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, rad, zdravstvo i socijalnu politiku i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, Dražen Jurković će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupnici dopustite da u ime predlagatelja Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi podnesem prijedlog Zakona o sanitarnoj inspekciji. Dakle ustavna osnova za donošenje Zakona o sanitarnoj inspekciji sadržanoj u članku 2. stavku 4. podstavku 1. Ustava Republike Hrvatske. Aktualnim Zakonom o sanitarnoj inspekciji određeni su poslovi, ustrojstvo, način rada, ovlasti, dužnosti tijela državne uprave koja obavljaju i poslove sanitarne inspekcije te posebni uvjeti za postavljanje u zvanje sanitarnih inspektora. Istim zakonom propisano je da nadzor nad provedbom zakona i drugih propisa kojima se utvrđuje zaštita zdravlja ljudi obavlja sanitarna inspekcija te da sanitarni nadzor obuhvaća nadzor nad osobama i djelatnostima, građevinama, prostorijama, prostorima, postrojenjima i uređajima koji mogu na bilo koji način štetno utjecati na zdravlje ljudi. Višegodišnja primjena važećeg zakona, njegova analiza te uočeni nedostaci, brojne promjene u zakonskim i podzakonskim propisima iz nadležnosti sanitarne inspekcije, dopustite da spomenem Zakon o kemikalijama, Zakon o biocidnim pripravcima poglavito Zakon o hrani, Zakon o genetski modificiranim organizmima, Zakon o zaštiti od ionizirajućeg i neionizirajućeg zračenja uključujući zakonodavne promjene na drugim područjima te vrlo dinamičan proces pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji rezultirali su potrebom za izradom novog suvremenijeg i europskim standardima prilagođenog Zakona o sanitarnoj inspekciji. Predloženi Zakon o sanitarnoj inspekciji ima za cilj unaprijediti postojeći sustav, omogućiti učinkovitije postupanje sanitarne inspekcije, viši stupanj koordinacije kroz organizaciju sanitarne inspekcije na državnoj razini što su ujedno i zahtjevi koje je pred Republiku Hrvatsku postavila Europska unija. Predloženim zakonom uređuju se inspekcijski poslovi, ustrojstvo i način rada sanitarnih inspektora. Predloženim zakonom propisano je da poslovi inspekcijskog nadzora se obavljaju nad provedbom zakona i drugih propisa kojima se utvrđuje zaštita zdravlja ljudi iz područja sprječavanja i suzbijanja zaraznih bolesti, proizvodnje i stavljanja na tržište hrane uključujući i genetski modificirane organizme, proizvodnje i stavljanja na tržište predmeta opće uporabe, proizvodnje i stavljanje na tržište kemikalija i biocidnih pripravaka, zaštite od buke, zaštite od ionizirajućeg i neionizirajućeg zračenja te da se isti obavlja nad građevinama, postrojenjima, prostorom, prostorijama, uređajima i opremom i osobama koje obavljaju gospodarstvene djelatnosti, djelatnosti na području zdravstva, odgoja i obrazovanja, socijalne skrbi, ugostiteljstva, turizma, obrta i usluga, športa i rekreacije te djelatnosti prometa i na ostalim javnim mjestima. Ono što je bitna izmjena to je da predloženi zakon predviđa ustroj sanitarne inspekcije u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi što do sada nije bio slučaj. Takav ustroj će zasigurno doprinijeti kvalitetnijoj provedbi odgovarajućih propisa, boljoj i učinkovitijoj organiziranosti i koordiniranosti i nadzoru nad radom sanitarne inspekcije, a također time se ispunjava i uvjet uredbe 882/2004 Europske zajednice. Promjene u sustavu nužne su radi ispunjavanja zahtjeva za pristupanje Republike Hrvatske u članstvo Europske unije. Predloženim zakonom također se uvodi središnji informacijski sustav sanitarne inspekcije. Uvođenje središnjeg informacijskog sustava jamči objedinjavanje sustava upisnika, registara, računalnih programa i osigurava učinkovit pristup informacijama, predstavlja potporu pravodobnom donošenju odluka i garantira učinkovito upravljanje svim segmentima sanitarne inspekcije. Novina u zakonu je i u uvjetima za prijem sanitarnih inspektora. Do sada su postavljeni uvjeti onemogućavali popunjavanje radnih mjesta sanitarnih inspektora posebice za rad na graničnim prijelazima. Doktori medicine izjednačeni su s ostalim strukama, smanjen je broj godina radnog iskustva, a predviđena je i mogućnost da poslove sanitarnog inspektora po potrebi može obavljati bilo koji sanitarni inspektor Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi što do sada nije bio slučaj. Ovim se zakonom po prvi puta predviđa i mandatna kazna na licu mjesta. Za sve povrede propisanih uvjeta odnosno nepoštivanje odredaba zakonskih i podzakonskih propisa iz područja inspekcijskog nadzora što će doprinijeti njegovoj učinkovitosti. Naime do sada su sanitarni inspektori bili gotovo u nemogućoj situaciji naplaćivati kazne na licu mjesta jer su kazne koje su propisane izuzetno niske i propisane samo za pojedine situacije. Također je potrebno naglasiti da sadašnjom organizacijom sanitarne inspekcije zamijećena je nedostatna opremljenost, nedostatna količina sredstava za provođenje, uzorkovanje stručnih vještačenja i analiza kao i informatičku i komunikacijsku opremljenost po pojedinim županijama. U određenom broju županija već dulji niz godina sanitarna inspekcija nema sredstava za uzimanje uzoraka hrane, vode za piće, predmet opće uporabe već kontrolu stanja na terenu zasnivana na procjeni situacije ili pak vlastitom iskustvu što se sve češće pokazuje nedostatnim. Navedeni nedostaci dovodili su u neravnopravan položaj pojedine građane Republike Hrvatske u smislu zaštite zdravlja i osiguranja u jednačenih uvjeta za život. Za kvalitetan nadzor u Republici Hrvatskoj potrebno je uzeti godišnje u odnosu na broj stanovnika minimalno 22 tisuće 500 uzoraka hrane, vode i predmeta opće uporabe izvršiti oko 200 vještačenja na raznim područjima nadzora. Polovica inspektora u županijama također nije opremljena računalom, telefaksom ili mobilnim telefonom dok dvije trećine nema pristup elektroničkoj pošti ili internetu što u mnogome umanjuje brzinu reakcije inspekcije u kriznim situacijama. Sukladno navedenom za provedbu ovoga zakona u prvoj proračunskoj godini biti će potrebno izdvojiti 50 milijuna kuna za plaće inspektora, 7 i pol milijuna kuna za nabavku vozila, 16 milijuna kuna za uzrokovanja i vještačenja i 2,5 milijuna kuna za opremu, 3,5 milijuna kuna za nabavku i instalaciju središnjeg informacijskog sustava komunikacijske opreme kao i informatičko i telekomunikacijsko umrežavanje službe, te 4,5 milijuna kuna za urede, opremu, namještaj i uredski materijal. Osiguravanjem sredstava omogućit će se ujednačen nadzor na cjelokupnom području Republike Hrvatske kao i u svim područjima nadzora sanitarne inspekcije. Obzirom da se radi o zakonu kojim se usklađuje zakonska regulativa sa propisima Europske unije sukladno članku 161. stavku 1. Poslovnika Hrvatskog sabora predlažemo da se zakonski prijedlog donese po hitnom postupku. Zahvaljujem se.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Za europske integracije? Za zdravstvo i socijalnu skrb? Predsjednik Odbora gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala. Štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb na svojoj devetoj sjednici razmotrio je Prijedlog Zakona o sanitarnoj inspekciji s Konačnim prijedlogom zakona kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. Članovi odbora podržali su donošenje ovog zakona koji će unaprijediti postojeći zdravstveni sustav, omogućiti učinkovito postupanje sanitarne inspekcije, te viši stupanj koordinacije kroz njeno centraliziranje na državnoj razini. Analiza višegodišnje primjene važećeg zakona upozorili su članovi odbora ukazuje na mnoge nedostatke posebno s obzirom na ustroj sanitarne inspekcije i njenu nedostatnu materijalnu opremljenost. Sanitarna inspekcija ističu članovi odbora predstavlja jedan od stupova društva i štiti narodno zdravlje, a njena zadaća posebno je došla do izražaja tijekom Domovinskoga rata koji je prošao bez ijedne značajnije epidemije. Upravo stoga je ovaj zakon istaknuto je u raspravi izuzetno važan zaštitu zdravlja ljudi i očuvanja ukupnog zdravstvenog standarda. U nizu novina koje predviđa ovaj zakon značajna novina je ustroj sanitarne inspekcije unutar Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, a po mišljenju članova odbora centralizirana sanitarna inspekcija doprinijet će kvalitetnoj provedbi propisa, ali i nadzoru nad radom sanitarnih inspektora. Uvođenjem središnjeg informacijskog sustava sanitarne inspekcije omogućiti će učinkovito upravljanje svim segmentima sanitarne inspekcije. Definicijom javno zdravstvenog interesa istakli su članovi odbora po prvi puta u našem zakonodavstvu riješit će se pitanje nadležnosti što će također olakšati postupke inspektoru vezane uz predstavke građana. U raspravi je upozoreno kako su do sada postavljeni uvjeti za prijem sanitarnih inspektora u znatnoj mjeri omogućavali popunjavanje tih vrlo važnih radnih mjesta. Kako je nedostatak liječnika prisutan problem, predloženim zakonom doktori medicine izjednačeni su s ostalim strukama, te je ponuđen širok spektar stručnjaka koji mogu obavljati poslove sanitarnih inspektora. Kvalitetan iskorak, učinkovitost i provođenja inspekcijskog nadzora predstavlja po mišljenju članova odbora po prvi put predviđena mandatna kazna koja se može izreći za prekršaj na mjestu i izvršenju prekršaja. Osiguravanjem sredstava potrebnih za provedbu ovog zakona postići će se između ostalog zadovoljavajuća materijalna opremljenost sanitarne inspekcije i omogućiti ujednačen nadzor na cjelokupnom području Republike Hrvatske. Nakon opširne rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučiti predložiti Hrvatskom saboru na usvajanju Zakon o sanitarnoj inspekciji u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice. Stavljanje Prijedloga Zakona o sanitarnoj inspekciji sa Konačnim prijedlogom Zakona na dnevni red Sabora za sve koji rade u toj službi sigurno bi trebao opravdati njihova iščekivanja da će biti bolje nego po ovome zakonu od 1999. godine koji je neprihvatljiv za obveze koje nas očekuju ulaskom u Europsku uniju. Sam predlagatelj navodi da dosadašnji zakon ne može udovoljiti zahtjevima koje sanitarna inspekcija treba vršiti prema zakonskim postavkama Europske unije. Mislim da je to dobro da se uvidjelo, ali je loše ako smo do sada radili po zakonskim odredbama koje nisu mogle osigurati da nas sanitarna inspekcija štiti od ugrožavanja našeg zdravlja i osigurava zdravu kvalitetu življenja. Raširenost svih mogućih mikroorganizama evo i u prethodnom zakonu je bila koji ugrožavaju naše zdravlje je vrlo prisutna u prirodi, sredinama gdje živimo, a posebno na mjestima gdje radimo. Zakonom koji je pred nama sanitarna inspekcija treba svojim nadzorom zaštiti zdravlje ljudi u sljedećim sredinama. Sprečavanje i suzbijanje zaraznih bolesti, proizvodnja i stavljanje na tržište hrane i GMO proizvoda, proizvodnja i stavljanje na tržite predmeta opće upotrebe, proizvodnja i stavljanje na tržište opasnih kemikalija biocidnih pripravaka, zaštita od buke i ionizirajućeg i neionizirajućeg zračenja, te sanitarni nadzor na izgradnji objekta u svim gospodarskim djelatnostima. Sve ovo što propisuje novi zakon stajalo je i u obvezi i staroga, samo se postavlja pitanje kako je to rađeno. Iz navedenog u uvodu ovog materijala vidljivo je da su bile velike poteškoće da se ovi zadaci riješe u punom obimu. Ako krenemo od ustroja, a to da je sanitarna inspekcija bila u Uredu državne uprave, da su bili neadekvatno podmireni sa materijalnim sredstvima za rad, a i plaćama, odgovor je da nisu mogli u potpunosti djelovati na zaštiti stanovništva. Jedan od primjera je recimo Zakon o hrani gdje sanitarni inspektori koji rade u Uredu državne uprave nemaju nadležnost kontrole tih namirnica, nego samo sanitarni inspektori u ministarstvu. Vjerojatno sada kada uđu u Ministarstvo zdravstva da i to će biti. Za ono što su svakako najpotrebniji sanitarni inspektori, smatram da izvrše uzorkovanje po konstataciji iz ovog materijala, to je rađeno nedovoljno, osobito sa roba iz uvoza. Svi smo mi čitali i o piletini i o govedini iz Brazila koja po svojoj kvaliteti izgleda da je jedino mogla završiti na našem tržištu. Također uzorkovanje na granici, nedovoljno uzorkovanje na granici je i primjer igračaka koje dolaze u kontejnerima iz prekomorskih zemalja Dalekog istoka na kojima su problematične boje za zdravlje djece, igračke sa kojih dlačice otpadaju i s kojima naša djeca se igraju, nalazili smo također u našim trgovinama. Inspektori mi govore kada se, sanitarni, kada se pronađe takva neka stvar u trgovini, e onda se pokrene velika akcija povlačenja toga, itd.. Međutim, sve se to dešava zbog nedovoljne sanitarne kontrole na granici, a što je također jedan od pokazatelja da služba u ovom ustroju nije u stanju da ih savlada i da nas kompletno zaštiti. Ja ću spomenuti još jedan od, ja ne kažem da je tu sanitarna inspekcija kriva ali čuti ćete što se može desiti ako se nedovoljno radi, odnosno ne vrši dovoljna kontrola. Jedan od najdrastičnijih primjera o kojem sam čitao korištenje diklordifenil drikloretana sintetskog insekticida koji je vrlo efikasan protiv svih vrsta insekata. Ali je to ujedno i kontaktni otrov sa izraženim djelovanjem na živčani sustav i izaziva paralizu ekstremiteta, grčeve i smrt. Nažalost takav preparat je koristila i jedna baka da bi unuke očistila od ušiju u kosi. Jedna je od tog tretmana umrla. Moram napomenuti da sanitarna inspekcija nadzire i provedbu zakona kojim se uređuje stavljanje na tržište i uporaba i biocidnih pripavaka. Ovo sve sam naveo da potkrijepim da dosadašnje ustrojstvo sanitarne inspekcije sigurno ne može zadovoljiti kriterije rada iste takve inspekcije u Europskoj uniji ali da i mi zaslužujemo veću zaštitu bez obzira kada ćemo u Europu. Ovim dosadašnjim i sami ljudi koji rade u ovoj inspekciji nisu zadovoljni, ali zato upozoravaju na ono što misle da nije dobro i u novom zakonu. Ja opet smatram da njihove primjedbe koje ću iznijeti, trebamo ozbiljno prihvatiti i ili im dati odgovor sa obrazloženjem ili mijenjati postojeći prijedlog navedenog zakona. Prešao bih konkretno na neke članke, a to je recimo u članku 4. i 5. govori se o javno zdravstvenom interesu te taj pojam treba, smatra se da taj pojam treba konkretnije definirati vezano za zaštitu zdravlja, populacije određenog područja ili cijele zemlje. Zašto? Zato što pojam populacije može se odnositi na jednoga, dva čovjeka, 100, 5 tisuća, 10 tisuća a iz iskustva znamo da i jedan čovjek može predstavljati opasnost za tisuće ako se pojavi kao uzročnik zarazne bolesti na mjestu gdje može biti prijenosnik. Prema tome, u tom segmentu vjerojatno javno zdravstveni interes treba biti veći i treba više se raditi za sprječavanja određenih epidemija prema populaciji koja bi mogla biti zaražena. Analizom dosadašnjeg broja epidemija izazvanih namirnicama, kod nas nedvojbeno možemo zaključiti da su rizičnije namirnice pripravljene u ugostiteljstvu, školama, vrtićima, kod malih proizvođača. Industrijska proizvodnja je pod sustavom koji kontrolu vrši u pojedinim ključnim postupcima te zato … [[Govornik se ne razumije.]] sustav, … [[Govornik se ne razumije.]] analisis critikal control point postaje nezaobilazan u sigurnosti proizvodnje. To znači praćenja kontrola tijekom proizvodnje svih čimbenika izravno utječe na kakvoću i zdravstvenu ispravnost proizvodnje hrane. U realizaciji kontrole pojedinaca koji rade u ovim uvjetima upravo smatram nezamjenjiva je i sanitarna inspekcija. Iz ovoga je vidljivo da jedan čovjek može ugroziti širu populaciju ako neadekvatno rukuje namirnicama ili je skriveni kliconoša koji kao takav nije dijagnosticiran i spriječeno mu je rukovanje sa hranom. Međutim, u isto vrijeme sanitarna inspekcija štiti ljude i njihovo zdravlje recimo od prevelike buke u postupku izdavanja dozvola za gradnju. Kako intervenirati kada pojedinac smatra da je ugrožen bukom, a ostali u zgradi ili okolnim objektima ne reagiraju. Kako ovdje tretirati javno zdravstveni interes u odnosu na populaciju? Taj dio treba svakako bolje objasniti i definirati kroz prateće akte jer će se time rješavati pitanje nadležnosti rada inspektora na pritužbe građana. To znači da ti inspektori ne troše se na neke, jer kažu imaju postupke koji se iz godine u godinu provlači jedno te isti ili kažem ugnjetava ili sa svojim primjedbama je prisutan a stvar nije takvoga obima da je to jedan neki javno zdravstveni interes. Člankom 14. uređuje se i hijerarhijski ustroj unutar sanitarne inspekcije koja postaje dijelom Ministarstva zdravstva što je sigurno dobro. Međutim, nije jasna razlika između pojedinih razina sanitarnih inspektora. Viši državni sanitarni inspektor, državni sanitarni inspektor, viši sanitarni inspektor i sanitarni inspektor. Vidljivo je iz zakona da svi mogu raditi sve a državni inspektori imaju pravo donošenje drugostupanjskog rješenja na prvostupanjsko rješenje sanitarnog inspektora i to bez prava žalbe, već samo uz mogućnost pokretanja upravnog spora. To je članak 32. stavak 3. Intencija je zakona da se sanitarna inspekcija ustroji isključivo pod Ministarstvom zdravstva, međutim, nisu dovoljno definirane i jedinice područne uprave, članak 14. stavak 9. i način njihovog funkcioniranja u odnosu na upravu. To je također pitanje koje se treba objasniti i definirati u pratećim aktima koje donosi ministar jer ovdje smo vidjeli ima glavni sanitarni inspektor, njegov zamjenik, šta znači to koje su to područne uprave, kako će biti tu hijerarhija i tko će biti kome odgovoran. Mislim, jer svaka centralizacija sigurno može dovesti do toga da oni u centrali što se radi da često puta se ne vidi dole i neki provedbeni akti zastaju upravo zbog te nedovoljne koordinacije. Tako da te područne uprave mislim da ih treba bolje definirati pratećim aktima koje će vjerojatno donijeti ministar. I za kraj, mislim još jedno ovako bitno pitanje a to je uvjeta prijema sanitarnog inspektora koji je do sada bio prepreka da se popune radna mjesta posebno za rad na graničnim prijelazima govorio sam sve što se upravo i dešavalo zbog nekvalitetnoga i nedovoljnoga inspekcijskog pregleda na granicama. Proširenje sa više struka koje mogu biti sanitarni inspektor, mislim, ističu se ovdje posebno doktori medicine, mislim da je dobro, ali smatram da i uz mnoga druga zanimanja, ja bih dodao i mogućnost da i doktori veterinarske medicine mogu raditi u sanitarnoj inspekciji. Sve to će sigurno omogućiti lakše popunjavanje ovih mjesta i kvalitetnije obavljanje posla. Poslove običnog i državnog sanitarnog inspektora može obavljati osoba sa navedenim diplomiranom strukom koja je navedena 12 mjeseci rada u struci i položenim stručnim ispitom. Međutim, za poslove višeg državnog i višeg sanitarnog inspektora uvjet je 5 godina rada u struci. To sam čuo a i osobno smatram od ljudi koji rade mislim da bi tu trebalo dodati da od tih pet godina bi tri godine trebalo biti rada na poslovima sanitarne inspekcije. Sada je bilo u starom zakonu pet godina rada u sanitarnoj inspekciji. Mislim da ne mora tako strogi kriterij, ali ipak da netko bude viši državni inspektor ili viši sanitarni inspektor. Mislim da bi bilo dobro da provede jedno vrijeme u toj struci, jer pet godina je mogao netko raditi ne znam na građevinskoj, u građevinskoj nekoj firmi, pa da dođe sad najednom za višeg državnog inspektora jer ima pet godina rada u struci. Dobro je zato da popunimo ta mjesta, ali je isto tako važno da bude s kvalitetnim ljudima koji znaju svoj posao i u kojem su se poslu prethodno i dokazali kao takovi. I sasvim na kraju, zakon nam je potreban smatram da zaštitimo ljude, ali i da stvorimo uvjete rada sanitarne inspekcije. Ali ovo što je u uvodu rečeno koliko se malo radilo i koliko je malo tih bilo inspekcijskih kontrola zbog nemogućnosti, jer nisu novci bili itd. Mislim da to ne smijemo više dozvoliti, jer s time nećemo ni stvoriti uvjete rada ove naše inspekcije kao što radi sanitarna inspekcija. U Europi nećemo biti sigurno kompatibilni sa tom sanitarnom inspekcijom. Zato na kraju će klub SDP-a podržati ovaj zakon uz nadam se i predložene primjedbe koje sam iznio, a koje su primjedbe i same struke. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjendiče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolete. Sanitarna inspekcija provodi nadzor nad provedbom zakona i drugih propisa kojima se utvrđuje zaštita zdravlja ljudi, te obuhvaća nadzor nad osobama i djelatnostima, građevinama, prostorijama, prostorima, postrojenjima i uređajima koji mogu na bilo koji način štetno utjecati na zdravlje ljudi. Prema Zakonu o sanitarnoj inspekciji “Narodne novine“ 27/99 određeni su poslovi ustrojstvo, način rada, ovlasti i dužnosti tijela državne uprave koji obavljaju poslove sanitarne inspekcije. Pa koji su to poslovi, koji je to nadzor dozvolite mi da ukratko ih ponovim da bi se vidjela širina područja koja pokriva ovaj zakon i značaj sanitarne inspekcije kao što reče predsjednik kluba koja treba biti stup društva. U svakom slučaju zakonom je propisano dakle provedba mjera za sprječavanje suzbijanja zaraznih bolesti, proizvodnjom, nadzor nad proizvodnjom i prometom namirnica i predmeta opće uporabe, ispunjavanje sanitarno-tehničkih higijenskih uvjeta u postupku izdavanja građevne dozvole, odnosno lokacijske dozvole za građevine za koje se prema posebnom propisu ne izdaje građevna dozvola tijekom gradnje, te u postupku izdavanja uporabne dozvole za građevine koje podliježu sanitarnom nadzoru. Dakle, nadzor nad izvorima ionizirajućih i neionizirajućih zračenja, provedbom posebnih mjera zaštite na radu zaposlenih i ostalog pučanstva koji su u tijeku rada ili pod drugim uvjetima izloženi djelovanju ionizirajuće, neionizirajućeg zračenja u skladu s propisima o zaštiti od ionizirajućeg i neionizirajućeg zračenja. Proizvodnjom i prometom lijekovima, medicinskih i homeopatskih proizvoda, proizvodnjom i prometom otrova, provođenjem mjera za zaštitu od buke, nadzor nad vodom za piće, te dijelovima građevina i uređajima za opskrbu vodom za piće, otpadnim vodama i krutim otpadom, te građevinama i uređajima za njihovu obradu, odlaganje i otklanjanje. Građevinama, postrojenjima i prostorom, prostorijama, uređajima i opremom osoba koje obavljaju gospodarske djelatnosti i djelatnosti na području zdravstva, odgoja, obrazovanja, socijalne skrbi, ugostiteljstva, turizma, obrta i usluga športa i rekreacije, te djelatnosti prometa i na ostalim javnim mjestima. Osobama zaposlenim na radnim mjestima na kojima mogu s obzirom na svoje zdravstveno stanje ugroziti zdravlje ostalog pučanstva. Nadzorom provedbe mjera zaštite pučanstva od štetnog djelovanja duhanskih prerađevina. Nadzor na sanitarnim čvorovima u građevinama, ekshumacijom i prijenosom umrlih osoba koje se obavlja na području Republike Hrvatske i nad prijenosom umrlih osoba preko granice. Dakle, iz narečenog posve je razvidno koliko široko područje, neću reći teren jer nekako nogometna terminologija nam baš ne ide u zadnje vrijeme pokriva ovaj zakon ali i koliki je značaj iste. Ali sa analizom višegodišnje primjene postojećeg zakona su se uočili određeni nedostaci. Ja bih rekao kao prvi može se reći da je ovaj zakon zastario. Zašto? Zato što je već rečeno da su doneseni brojni zakoni, dakle novi Zakon o kemikalijama, rečeni Zakon o biocidnim pripravcima, Zakon o otrovima i Zakon o hrani i Zakon GMO itd. sigurno da to dakle nije na neki način usklađeno. Drugi momenat koji je spomenut već ovdje danas su nedostatna materijalna sredstva koja su uvijek pitanja. Dakle, sredstva za provođenje uzorkovanja hrane, vode i ostalih uzorkovanja sigurno da su nedostatna i tu su se uočile izuzetne razlike i od županije do županije. A treći značajan i informatička opremljenost naravno itd. A treći momenat koji je isto tako nedostatni kadrovi u sanitarnoj inspekciji. U našoj zemlji na neki način djeluje oko 120 inspektora, a po nekim normativima bi bilo potrebito na 15000 stanovnika jedan inspektor. Dakle, i to je jedan od momenata koji je isto vrlo važno naznačiti. Sve to naravno rezultira potrebom izrade novog suvremenog europskim standardima prilagođenog zakona i koji je sada pred nama. Upravo radi toga ima za cilj unaprijediti ovaj zakon predloženi, postojeći sustav, omogućiti učinkovitije postupanje sanitarne inspekcije, viši stupanj koordinacije i kroz organizacije sanitarne inspekcije na državnoj razini. A to su naravno i zahtjevi koje je Europska unija postavila pred Republiku Hrvatsku i koji će klub Hrvatske demokratske zajednice naravno podržati. E sad, koji su to bitni momenti, bitne promjene koje donosi predloženi zakon. Ja bi ih na neki način svrstao pod šest točaka. Prvo je glede ustroja. Dakle, što je rekao kolega do sad su uredi državne uprave bili nadležni u tom dijelu. Ali predloženi zakon predviđa ustroj sanitarne inspekcije u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi što do sada nije bio slučaj. Zasigurno da će takav ustroj doprinijeti kvalitetnijoj provedbi određenih odgovarajućih propisa i boljoj i učinkovitijoj organiziranosti, koordiniranosti, nadzoru nad radom sanitarne inspekcije. Bit će to na neki način jedna ajmo reći centralizirana, možda nije riječ ali u svakom slučaju je to slučaj. Dakle, a potrebito je spomenuti da se naravno s time ispunjava i onaj momenat iz strategije za jačanje sanitarne inspekcije CARDS 2002. godine. Drugi momenat je dakle da se uvodi središnji informacijski sustav sanitarne inspekcije što je također implementacija iz naprijed navedenog projekta … [[Govornik se ne razumije.]] središnjeg informacijskog sustava jamči objedinjavanje sustava upisnika registara. Čuli smo i kod nekih ranijih zakona koliko su važni registri i tako dalje. Zasigurno će unaprijediti ovo područje i doprinijeti boljoj učinkovitosti. Treća novina kao što smo čuli da se prvi puta definira u našem zakonodavstvu javno zdravstveni interes kako bi mogli olakšati sanitarnim inspektorima djelovanja u smislu predstavki građana i tako dalje. Mislim da je to vrlo važno spomenuti. Četvrta novina, ono što smo rekli nedostatni kadrovi, dakle prijem sanitarnih inspektora. Dosadašnji uvjeti su na neki način onemogućavali popunjavanje i tako dalje i vjerujem da ovaj momenat koji doktore izjednačuje sa ostalim da će doktore naravno obradovati jer u svakom slučaju drži da doktori mogu kvalitetno odraditi taj posao i konačno neka doktori jedanput isto nekoga kontroliraju da ne budu stalno predmet kontrole. Dakle to, to je bitno spomenuti. Nadalje želim reći evo kazne su isto tako spomenute. Dakle predviđa se mandatna kazna na licu mjesta za sve povrede propisanih uvjeta i one će biti veće. I to je bit, bitno spomenuti. Do sada su bile male pa oni mnogi koji su kršili zakon su na neki način ismijavali to i tako dalje. Držim da će ovaj momenat zasigurno doprinijeti učinkovitijom, učinkovitijem djelovanju sanitarne inspekcije. I šesto, dakle i još jedan momenat da se daje ovlast ministru nadležnom za zdravstvo da odradi i druge mjere koje nisu utvrđene zakonom u slučaju posebnih okolnosti. I možda sedmo reći da će potrebita biti sredstva naravno osigurati nekih 80 milijuna u prvoj godini provođenja. To je uvijek kod svakog zakona je potrebito reći, a i držim da je ovaj predloženi Zakon o sanitarnoj inspekciji dakle uvažava posebnost vremena i procesa pristupanja naše zemlje Europskoj uniji te će dakle omogućiti učinkovitu provedbu zakonodavstva iz nadležnosti sanitarne inspekcije koji se usklađuje s pravnom stečevinom Europske unije i koji će Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. U Klubu Hrvatske narodne stranke temeljito smo prošli ovaj Prijedlog zakona i imamo relativno puno pitanja i primjedaba. Pa evo telegrafski. Prije svega predlagatelj nas nije uvjerio da ovaj zakon unapređuje sustav sanitarne inspekcije niti nas je uvjerio da osigurava viši stupanj kordinacije ove inspekcije. To moramo odmah na početku reći. Drago nam je da je predlagatelj konačno shvatio da ova služba spada pod Ministarstvo zdravstva jer joj je i temeljni cilj zaštititi zdravlje ljudi. Predlagatelj nas jeste uvjerio da u ovom trenutku sanitarni inspektori nemaju sredstva za uzimanje uzoraka već da odluke donose temeljem vlastitog iskustva i osobnih procjena što je žalosno. Više nego žalosno. Ali zato idemo sada u drugu krajnost. Predlagatelj nas nije uvjerio da je potrebno odjednom kupiti stotinu automobila. A jučer nismo imali niti za uzorkovanje. Nije nas uvjerio da treba za uređenje ureda u 20 županija utrošiti prosječno 250 tisuća kuna po županijskom uredu kad znamo kolika je cijena jednog računala, uredske opreme onda nam se čini da je to jako puno. Također nas nije uvjerio da treba izdvojiti čak pola milijuna EUR-a za informacijski sustav. Nadalje predlagatelj nam nije objasnio u članku 14. da li su glavni sanitarni inspektor i njegov zamjenik političke funkcije ili stručne funkcije. Dapače ne znamo da li se do glavnog inspektora dolazi javnim natječajem ili na neki drugi način. Vidimo kako se dođe do njegovog zamjenika. Ali kako se do prvog čovjeka dođe e to nitko ne zna. U istom članku 14. stavak 8. nije nam jasno koji je odnos viših sanitarnih inspektora i viših državnih inspektora u odnosu na one nazovimo ih niže. Da li je moguće da državni inspektor sa na primjer, dakle državni inspektor ne viši državni, državni inspektor sa na primjer godinom dana staža u struci, kolege ne u inspekciji, u struci biolog arhitekt odlučuje u drugom stupnju o odluci svog kolege višeg sanitarnog inspektora iz županije koji ima 20 godina rada u inspekciji. To nam se čini nevjerojatnim. Po ovom prijedlogu čini se mogućim. Članak 15. govori da svi ovi profili struke mogu raditi sve. Ma kolega liječnik zna sve o zaraznim bolestima. Kemičar o kemikalijama. Ali liječnik o kemikalijama gotovo ništa i obratno. Arhitekt o građevinama, o građevinskim materijalima. Liječnik i kemičar vrlo malo o tome. Zar ćemo trebati sad imati 6 sanitaraca da zajedno izađu, da budu kompletni? Mislim da smo malo preširoko razvukli struke koje mogu obnašati i raditi ovaj posao. Dakle bezbroj struka mogu u sanitarnoj inspekciji raditi ili je možda bila intencija predlagatelja da se u biti u praksi ne mijenja puno toga jer smo negdje zaposlili ove ili one ljude pa dajmo ih zadržimo umjesto da smo sve stroži, sve kritičniji, sve strože kriterije mi ovdje čini mi se jako puno toga činimo na štetu sanitarne inspekcije. Dapače ovim Bogom dati ljudi su i čak nepogrešivi jer u članku 32. govori se da se protiv prvostupanjskog rješenja koje je donio državni sanitarni inspektor ne može žaliti već se može pokrenuti isključivo upravni spor. Kolegice i kolege ovdje se radi o jednom vrlo, vrlo značajnom zakonu. Ovaj zakon ima za cilj pokriti jedno od najdinamičnijih područja u svim ljudskim aktivnostima. Svi znamo koliko smo raspravljali prije dvije godine, evo dio nas ovdje sjedi već duže vremena, o genetski modificiranim organizmima. Prije pola sata o novim zaraznim bolestima. Svi znamo koliko brzo napreduje znanost u tim područjima i koliko je teško pratiti ta područja. Sanitarni inspektor koji je završio školovanje prije 20 godina, koliko on znade o genetski modificiranim organizmima? Ja vas pitam. Da li smo ovim zakonom osigurali sredstva za njihovu trajnu edukaciju, što je po meni temeljno, najvažnije i jedino važno. Kako se obavlja ta njihova edukacija? Tko ju nadzire? O tome niti jedna riječ. Kad se govori o okolišu onda u Europi ćete vidjeti sve više članaka vrlo zanimljivih na tu temu i utjecaj okoliša na zdravlje. Nije to kolegice i kolege više samo okoliš na radnom mjestu, onaj na ulici, u školi. Vjerovali ili ne, danas je najkontaminiraniji i najopasniji okoliš okoliš u vašem i mome domu. Ne zato što smo parlamentarci, nego zato što živimo na jedan specifičan način. Dok su, kolegice i kolege naše bake od kemikalija u kući imale samo sapun, nazovimo to kemikalijom, naše su majke počele rabiti deterdžente i omekšivače da bi vi, naša generacija, a pogotovo generacija naše djece kad otvorite ormar onda imate stotine kojekakvih sprejeva. U svaku reklamu ide jedan sprej, losion, mast, gel, ne znam što sve ne. Da li je to moguće jednostavno pratiti? Apsolutno da nije, ali zato sve više alergijskih bolesti, sve više respiratornih bolesti, sve više genetskih malformacija zbog tih i takvih tvari koje primjenjujemo svaki dan, a da i ne znamo što radimo u našoj kući. A mi ovdje i ne spomenusmo da treba ovim ljudima omogućiti da se doškoluju i da trajno prate sve ono što treba znati poznavati u ovom području. Kad bi danas trebalo dati ocjenu ovom zakonu, ja bih mu dao prolaznu ocjenu, ali je veliko pitanje da li bi to bilo tako i za 2, 3 ili 4 godine. Budimo objektivni. Evo, mislim da sam bio vrlo jasan i molio bih da nam odgovorite na ova neka pitanja. Hvala lijepa.
Hvala. 2 ispravka netočnog navoda, gospodin zastupnik Andrija Hebrang prvi.
Hvala lijepo. Pa, evo kolega je jednim ovako površnim interpretiranjem ovog zakona zapravo izrekao čitav niz netočnosti. Ja ću ispraviti koliko stignem. Kaže predlagatelj, citiram, nas nije uvjerio da će ostvariti bolju koordinaciju ovim zakonom. Pa naravno da će ostvariti bolju koordinaciju jer po prvo puta, ali po uzusu europskih propisa imamo centraliziranu inspekciju u ministarstvu koje postaje odgovorno. Dakle, odgovornost je centralizirana ne više distancirana. Zatim, nije nas uvjerio da treba izdvojiti toliko novca za poboljšanje sustava. Dapače, u tekstu zakona imate točno precizirane normative koliko inspektora, koliko vozila, koliko uzrokovanja. Prema tome, točno po cijeni puta usluzi možete izračunati da zakonodavac predvidio dovoljna sredstva. Pita, prema članku 15. tvrdi da će 6 sanitaraca ići zajedno. Neće, svaki će ići prema svojoj profesiji kao što je to bilo i do sada, samo su sada te profesije prilagođene novim dodacima. Na kraju, da li smo osigurali trajnu edukaciju, kaže zakonodavac to ne tvrdi. Imate lijepo u članku 17. da je obveza uprave Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi i trajna edukacija i osposobljavanje i stručno usavršavanje sanitarnih inspektora, dakle zakonodavac je odgovorio na vaša pitanja koja vi iskrivljujete. Hvala.
I drugi ispravak, zastupnik Dragan Kovačević.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime, ja isto tako konstatiram da je kolega izrekao više netočnosti, ali evo samo ova prva gdje je kazao da ovim zakonom nećemo ga uvjeriti da je bolja koordinacija i efikasniji rad inspekcije. To apsolutno nije točno i upravo ovaj zakon radikalno mijenja cijelu priču u smislu da se inspekcije ustrojavaju kao jedna posebna uprava unutar Ministarstva zdravstva, znači da se i podaci inspekcijskog nalaza centraliziraju, da se uvodi jedna nova baza podataka i to je upravo u skladu sa standardima Europske unije, posebno kad je u pitanju sigurnost hrane gdje na tome se upravo i inzistiralo i u mjerilima tijekom pregovora. Također, druga stvar koja je izrečena ovdje da se sanitarnom inspekcijom može baviti bezbroj struka i da svi mogu raditi sve. To nije točno. Dakle, sanitarna inspekcija u svom opisu posla ima veliki broj zadaća, od sigurnosti hrane, ne znam do ionizirajućeg i neionizirajućeg zračenja, postrojenja itd., itd. što i zahtjeva veliki broj specijaliziranih znanja, odnosno veliki broj struka, a opis poslova je dio sistematizacije, ustroja i načina rada inspekcije, što jasno ovim zakonom ni ne treba biti detaljno regulirano.
Za Klub zastupnika HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, zastupnice i zastupnici, gospodine državni tajniče. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati će donošenje zakona o sanitarnoj inspekciji. Mi smatramo da je donošenje ovog zakona izuzetno važno jer stanje u sanitarnoj inspekciji danas nije ni sjajno ni bajno i daleko je od idealnog. Naime, poznato je da već dulji niz godina sanitarna inspekcija u određenom broju županija nema sredstava za uzimanje uzoraka hrane, vode za piće i predmeta opće uporabe pa stanje na terenu kontrolira vlastitim procjenama temeljenim na iskustvima inspektora. Zbog toga su i građani Hrvatske dovedeni u neravnopravan položaj u smislu zaštite zdravlja i osiguranja ujednačenih uvjeta za život. Zbog toga pozdravljamo donošenje ovog zakona jer upravo ovaj zakon treba osigurati jedan potpuno novi sustav funkcioniranja sanitarne inspekcije koja se bavi nizom djelatnosti, što su već kolege prije mene spomenuli. U pojedinim županijama 5 se inspektora koristi samo jednim službenim automobilom i to najviše 2 puta tjedno, dakle svaki zbog čega je inspekcija doslovce paralizirana. Čak polovina inspektora nema računalo, 2/3 je onih koji ga imaju, nemaju pristup elektronskoj pošti, odnosno internetu. Također, polovina inspektora nema telefaks ili mobitel, a generalno je slična situacija i u osnovnoj opremljenosti uredskim namještajem i priborom. To svakako umanjuje brzinu reagiranja u kriznim situacijama i naravno ukoliko želimo imati efikasnu inspekcijsku službu, a to nije primjer samo sanitarne inspekcije no ona je specifična zbog toga što je organizirana na način da njome upravljaju uredi državne uprave, onda svakako toj inspekciji moramo dati instrumente u ruke da mogu obavljati kontrolu na terenu. Kako bi se postojeća sanitarna inspekcija dovela u kakav-takav red i u normalno stanje, sigurno da je potrebno izdvojiti i značajna financijska sredstva. Prema prijedlogu ovog zakona, ne računajući plaće inspektora, potrebno je 7 i pol milijuna kuna da se nabave vozila i to dakle da svaka županija odnosno sanitarna inspekcija u županiji dobije još četiri dodatna vozila te je potrebno još 26,5 milijuna kuna za opremu, za sanitarno uzorkovanje i vještačenja te računala i ostalu opremu koja im je potrebna. Najveća novost koju donosi novi Zakon o sanitarnoj inspekciji je prebacivanje sanitaraca iz okrilja državne uprave dakle na lokalnoj razini pod ingerenciju Ministarstva zdravstva. Pokazalo se do sada kroz niz slučajeva da sanitarna inspekcija u okviru lokalne državne uprave ne funkcionira onako kako treba, da su im nadređeni predstojnici državne uprave u područnim jedinicama, da neki od njih nemaju pretjerano sluha za potreba službe sanitarne inspekcije, mada i onaj novac koji se transferira za njihov rad završi u nekim drugim projektima ili u nekim drugim odjelima. Postojeći zakon kaže da inspekcija iz svog budžeta plaća uzorkovanje hrane, vode ili predmete opće uporabe u slučaju da se nalaz pokaže negativnim, no iz tog razloga i zbog nedostatka sredstava inspekcija to radije preskače, a ista ta odredba se ne mijenja u novom zakonu. I naš prijedlog iz kluba HSS-a bio bi da se svakako to promijeni, jer nam je važno imati efikasnu inspekciju koja će moći provoditi kontrole, a ne koja će se bojati provoditi kontrole zato što zna da će to kasnije morati platiti, a da nema dovoljno novaca. Značajno se pojednostavljuje primanje graničnih sanitarnih inspektora u službu i to je radno mjesto za koje do sad nije bilo prevelikog interesa zbog toga što su bili previsoki kriteriji. Potencijalni sanitarac na granici sad više ne mora biti samo doktor medicine, specijalist preventivnih grana, nego može biti i inženjer biokemije, prehrambeni inženjer i slično. Naravno da je upravo ta granična sanitarna inspekcija izuzetno važna i mi pozdravljamo ovakvu promjenu odredbe zakona zbog toga što upravo sanitarna inspekcija kontrolira na granici ono što ulazi u Hrvatsku, a svjedoci smo da zbog različitih trgovinskih ugovora koji su potpisani koješta ulazi u Hrvatsku, da se godišnje nađe na granici oko 100 problematičnih proizvoda. Oni uglavnom u Hrvatsku dolaze iz Europske unije, a u Europsku uniju dolaze iz Kine, a u toj istoj Kini u samo nekoliko mjeseci je zatvoreno 200-tinjak tvornica koje su upotrebljavale u svojim procesima industrijske kemikalije koje su opasne za zdravlje. Dakle, možda ponekad i ne cijenimo dovoljno to što sanitarna inspekcija radi za nas i u početku stvari sprječava da takvi štetni proizvodi dođu na naše tržište. Najčešći razlozi za zabranu uvoza proizvoda ili njihovo povlačenje s polica su neispravne konzerve, plijesan, povećana koncentracija bakterija ili pesticida što je bio slučaj kod nekih krušaka, zabranjenih bojila i posebno aditiva. Nakon samog pregleda proizvoda i dokumentacije sanitarna inspekcija obavlja i laboratorijske analize. Ako se pokaže da proizvod nije ispravan, on se vraća pošiljatelju ili se uništava o trošku uvoznika. Ono što mi smatramo da je nužno uspostaviti jest baza podataka uvoznika koji imaju te sumnjive proizvode, jer se oni očigledno sa svakom pošiljkom ponovno javljaju kao recidivisti. Naravno da važnu ulogu u tom cijelom procesu ima Agencija za hranu, ali i naši laboratoriji. Nas u HSS-u posebno zanima što skorija akreditacija laboratorija za analizu genetski modificiranih organizama. To je naime predviđeno i koalicijskim sporazumom. Poznato je da se mi zalažemo za zabranu sjetve i upotrebe genetski modificiranog sjemena, za zabranu proizvodnje takvih proizvoda, ali smo svjesni da takvi proizvodi ulaze u Hrvatsku. Mi u HSS-u inzistiramo da oni budu označeni, ali da budu strogo kontrolirani kako bi izbjegli bilo kakve nesporazume, a bilo je svakakvih vijesti tijekom proteklih godina. Pa sjećamo se da je i čelni čovjek osječkog laboratorija za kontrolu hrane čak bio i smijenjen, jer je objavio da pojedini proizvodi koji su stavljeni na tržište u Hrvatskoj sadrže GMO. Da ne bi špekulirali da li je on bio u pravu ili netko drugi, mislim da naši laboratoriji trebaju dobiti akreditaciju pa ćemo onda biti sigurni da javnosti pružamo pravu informaciju, ali da štitimo naše potrošače. Stoga, klub HSS-a se svakako zalaže za što skoriju akreditaciju GMO laboratorija, ali i svih onih laboratorija koji trebaju biti u službi na raspolaganju ne samo sanitarne inspekcije, nego koji nam služe da ustvari kontroliramo proizvode koji se stavljaju na tržište. Inspektori svašta nalaze u robi koja dolazi iz drugih zemalja. Tu je bilo olova u mljevenom cimetu iz Indonezije, nedopustivog bojila u chili paprici iz Indije, enterobakterija u zubatcu iz Argentine, nedopuštene koncentracije željeza u maslinama iz Grčke, pesticida u kruškama iz Italije i moglo bi se tu još koješta nabrajati. Dakle, inspekcija kontrolira onu hranu koja nije proizvedena u Hrvatskoj i uvozi se, dok proizvođač u Hrvatskoj odgovara za hranu koju stavlja na tržište. I zbog toga, poučeni iskustvom, mi u HSS-u i ovim putem poručujemo "kupujte hrvatsko".
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a. Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Evo iz ovih dosadašnjih izlaganja, a i iz materijala koje smo dobili u svezi Prijedloga zakona o sanitarnoj inspekciji, s konačnim prijedlogom zakona, razvidno je i dakle potpuno razvidno da je dosadašnji rad sanitarnih inspekcija po županijama i Državne sanitarne inspekcije pomalo bio insuficijentan što se i neizravno priznaje i što se neizravno ovdje iskazuje za govornicom. Zbog toga je sasvim opravdano da je ovaj zakon došao u saborske klupe i nosi oznaku "E" dakle europski zakon kojim se usklađuje sanitarna odnosno Zakon o sanitarnoj inspekciji s europskim zakonima koji su ovdje i navedeni na kraju ovoga prijedloga. Kada promotrimo pomno točke i članke u ovome zakonu onda je ono što je osnovno, što je temeljno, a to je članak 4. u kojemu piše da je javno zdravstveni interes provedba mjera i postupaka koji su usmjereni na zaštitu zdravlja populacije određenog područja i/ili cijele države. Iz ovoga da kažem temeljnog članka proizlazi sve, svi daljnji članci i ono što je dalje narečeno u ovim člancima. Ja bih se posebno osvrnuo da, prije svega možda unatraške, na ustrojstvo, ustrojstvo uprave za sanitarnu inspekciju ministarstva nadležnog za zdravstvo dalje uprava, u kojemu je pobrojano počevši od ravnatelja uprave, glavnog inspektora, viših inspektora, inspektora viših državnih inspektora državnih itd. Mislim da se ovdje moglo naći mjesta s obzirom da je u članku 4. rečeno da se sanitarna inspekcija odnosi na područja i na cijelu Hrvatsku, a s obzirom na određene specifičnosti od nekih područja, da se može i po područjima, dakle po regijama postaviti inspektor, dakle inspektor za Slavoniju i Baranju, inspektor za Dalmaciju, za Gorski Kotar, Primorje itd. Prema tome mislim da bi se time povećala i jedna učinkovitost, ali bi se ispoštovala i specifičnost svake od ovih regija po pitanjima djelokruga rada sanitarne inspekcije. U člancima u kojima se opisuje upravo to, djelokrug rada sanitarne inspekcije i obim i vrsta poslova, ne nalazim da se sanitarna inspekcija brine, iako je rečeno da je to javno zdravstveni interes, zagađenje zraka i vode. Jasno da se tu možda preklapa nadležnost Ministarstva za zaštitu okoliša sa sanitarnom inspekcijom, ali ako vam navedem samo primjer, jedan primjer ili više primjera, a počevši od onog potočića pored Karlovačke pivovare ne znam tko je za to nadležan bio, pa nadalje jedne asfaltne baze koja je usred grada Broda, Slavonskog Broda koji ima 80 tisuća stanovnika zagađuje zrak ili jedne mazut toplane i više njih u samom središtu evo toga, nesretnog Slavonskog Broda gdje sasvim sigurno povećana količina sumpornog dioksida u zraku pa pitam da li ovdje u ovim člancima o zaduženjima, pravima sanitarne inspekcije se treba uvrstiti i to, dakle zagađenje zraka i vode. Imamo mi nesretnu ambroziju o kojoj raspravljamo već da kažem svaka jedinica lokalne samouprave ima problematiku u kojoj su povećana količina alergena u zraku. Je li i to nadležnost sanitarne inspekcije i da li se i taj dio da kažem možda ako se preklapa sa nadležnostima Ministarstva za zaštitu okoliša možemo i tako reći ili da se zajedno sa djelatnicima iz tog ministarstva vrši uvid i sanitarna inspekcija po tim pitanjima, a ovdje to nije navedeno. Prema tome jasno je u članku 28. kaže ovako. Ako je u postupku inspekcijskog nadzora potrebno utvrditi odgovarajući, odgovaraju nadzirani proizvodi uvjetima propisani zakonom i drugim propisom, inspektor uzima uzorke u proizvodnji, ja bih dodao ili tehnološkom procesu ili na tržištu. Prema tome evo to je prijedlog, dakle jasno je da asfaltna baza ne radi svaki dan nego radi povremeno. Prema tome to je jedan tehnološki proces koji povremeno u tijeku dana izbacuje silne količine čađe i svih ostalih sastojaka u zrak, u najgušće naseljenom dijelu grada poput Slavonskog Broda, a ja vjerujem da ima sličnih slučajeva u Hrvatskoj još. To govorim i zbog toga što u članku 13. je posebno osvrt na buku. Pa ako je buka predmet sanitarne inspekcije zbog čega onda ne može biti i ovo o čemu govorim, dakle zagađenje zraka i vode i ona se može mjeriti poput buke. Imaju, dakle instrumenti i mjerila kojima se to može mjeriti. Kada govorim o regionalnim dakle inspekcijama, jer se u zakonu u točki, u članku 4. i govori o zaštiti, sanitarnoj inspekciji područja onda to govorim i s razlogom zato što recimo u Slavoniji, ajde konkretno možemo reći i u Osijeku, postoje i GMO laboratorij kako je rekla gospođa Petir, postoje fakulteti poljoprivredni, tehnološki i ostali koji potpuno mogu udovoljavati ukoliko ih jasno registriramo kao takve u svezi rada sanitarne inspekcije, dakle prijavimo, koji potpuno mogu udovoljavati svim zahtjevima moderne sanitarne inspekcije koja je jednaka u bilo kojoj europskoj, zapadnoj europskoj državi. Prema tome nema razloga, s obzirom da je to potkrijepljeno evo slučajno ili ne, i u člancima u zakonu, da ne bude i glavni inspektor za Dalmaciju sanitarni jel, glavni inspektor za Slavoniju i Baranju sa jasno svojom ekipom i pripadajućim sredstvima, informatikom i uvezanošću, umreženošću linkom sa glavnim državnim inspektorom jasno u Zagrebu pri Ministarstvu zdravstva, odnosno u inspektoratu sanitarnom u državi Hrvatskoj. U svakom slučaju ove primjedbe bih volio čuti i šta o njima misle i gospoda u ministarstvu, ali je prijedlog Zakona o sanitarnoj inspekciji napredak. Jasno da je napredak u odnosu na onaj prijašnji zakon i na prijašnji i mislim da će se unaprijediti rad sanitarne inspekcije ako se i primijeni zakon i u ovom obliku, ali bih volio da se i ove primjedbe koje sam dao i ja i kolege zastupnici, uvaže, jasno da bi u tom slučaju ovaj prijedlog zakona bio prihvatljiv za Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Nedjeljko Strikić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, dame i gospodo zastupnici. Vrlo često u ovoj sabornici svi zastupnici ovoga Doma vole reći da pred nama se nalazi na klupama veoma važan zakon koji je u proceduri koji usklađujemo sa pravnim stečevinama Europske unije. No zaista kod ovog Zakona o sanitarnoj inspekciji sigurno možemo reći da se radi o vitalnom i veoma bitnom zakonu koji zahvaća gotovo sve segmente života, a sve u interesu zaštite zdravlja ljudi. Iz svega iznesenog u izlaganju i predlagača i državnog tajnika i svih predstavnika klubova očito je da ćemo svi u ovoj sabornici nadam se složiti da sadržaj ovog zakona zaista predstavlja gotovo sveobuhvatnu materiju sanitarne inspekcije u društvu. I ja ću se usredotočiti i pokušati ponoviti raspravu koju smo imali na Odboru na zdravstvo i zaključke Odbora za zdravstvo pročita i profesor Hebrang, pa samo da vidimo koja je opseg i nadzor koji će vršiti buduća sanitarna inspekcija. Ja ću se pokušati analizirati nekoliko članka. Ako samo pogledamo članak 6. koji je vrlo bitan i ne slučajno stavljen na prvo mjesto, vodeće mjesto nadzora jest nadzor na području sprečavanja suzbijanja zaraznih bolesti, pa tako imamo nadzor provedbe općih mjera za sprečavanje suzbijanja zaraznih bolesti. Primili smo i malo prije zakon koji smo donijeli o sprečavanju gdje se jasno govori da je nadzor dužan osigurati zdravstvenu ispravnost hrane, zdravstvenu ispravnost vode za piće, zatim zdravstvenu ispravnost bazenske vode, vode za kupalište i kompletan nadzor nad vodama u Republici Hrvatskoj. Drugo, osiguranje sanitarno, tehnički higijenskih uvjeta na javnim mjestima, zgradama u sredstvima javnog prijevoza. Također kod nadzora u sprečavanju zaraznih bolesti imamo posebnih mjera za sprečavanje i suzbijanje zaraznih bolesti, pa tako kaže da nadzor mora biti u ravnom otkrivanju izvora zaraze i putove širenja, laboratorijsko ispitivanje uzročnika zarazne bolesti, prijavljivanje, prijevoz, izolacija i liječenje oboljelih. Znači sve je to dio jednog nadzora sanitarne inspekcije. Obavezno protiv epidemijsko djelovanje, dezinfekcija, deratizacija, dezinsekcija i naravno ovdje jedna novina kaže da će se vršiti nadzor na sprečavanju bolničkih infekcija. Također vidimo u članku 7. koji propisuje kako nadzor sanitarne inspekcije na području proizvodnje i stavljanja hrane na tržište. tako vidimo da zdravstvenu ispravnost hrane nadzire sanitarna inspekcija, bilo u proizvodnji, bilo prilikom njenog stavljanja na tržište. Vrlo bitno, uvoz hrane bilo radi prerade, dorade ili stavljanja na tržište, nadzire uvjete higijene prostora u kojima se radi sa hranom. Ne tako manje važno, kaže nadzire i zdravstveno stanje osoba koje su u procesu proizvodnje hrane ili u kontaktu sa hranom. Naravno da provedba ovih svih zakona bit će u skladu sa Zakonom o hrani. Osvrnuo bih se na članak 9. koji govori o sanitarnoj inspekciji u području obavljanja proizvodnje, stavljanja na tržište i uporabu opasnih kemikalija. Ako se prisjetimo i ovaj Visoki dom je donio Zakon o kemikalijama, ne manje bitna inspekcija nadzora je kontrola ionizirajućeg i neionizirajućeg zračenja, pa tako inspekcijskom nadzoru podliježu uvoz, izvoz, prijevoz i provoz izvora ionizirajućeg zračenja kroz Republiku Hrvatsku. I naravno vrlo bitna činjenica nadzora jest nadzor nad zbrinjavanjem otpada ionizirajućeg zračenja, što do sada vrlo često se znalo zloupotrebljavati zbog nedostatka sanitarnih inspektora. Da nabrojimo sve zadaće koje još jesu u raspravi koju smo proveli na Odboru za zdravstvo i ovdje vidim klub HSS-a je posebno naglasio, inspekcijski nadzor na generički modificiranim organizmima. Tako u nadzoru kaže, u rijetkim slučajevima do sada je bilo prilike zbog nedostatka inspekcije da takav nadzor uđe u Republiku Hrvatsku bez evidencije sanitarne inspekcije, a sada jasno u ovom zakonu kaže, nadzor prekograničnog prijevoza GMO-a proizvodi koji sadrže ili potječu od GMO-a i ograničenje upotrebe GMO-a. Mislim da ovim zakonom sanitarna inspekcija dobiva zaista velike ovlasti i koje su joj potrebne da bi mogla vršiti ovaj nadzor. U ovom zakonu detaljno je opisan i ustroj sanitarne inspekcije koji sada prelazi iz Državne uprave u Ministarstvo zdravstva i to mislim da svi smo suglasiti, za pozdraviti da na jednom mjestu imamo centralizirano uz ove sve mjere koje su nabrojane da će na jednom mjestu biti uprava. Jasno u zakonu se nedvosmisleno se ne određuje koja je struktura kadrova, upute na koji način birati sanitarne inspektore. No međutim, ja ću u svojoj raspravi dotaknuti po mojem mišljenju najveći problem implementacije ovog zakona koji smatram da je jako dobar, a to su kadrovi i materijalna sredstva. Naime, kao što je u raspravi i rečeno, višegodišnja primjena važećega Zakona o sanitarnoj inspekciji, te njegova analiza pokazala je mnoge nedostatke naročito vezane u ustroj sanitarne inspekcije, materijalnu opremljenost, sredstva za provođenje stručnih analiza i vještačenja, a naročito nedostatak informatičke komunikacije, informatičke opreme, a usudim se reći educiranosti naših sanitarnih inspektora za radom na računalima. U pojedinim županijama već dulje godina sanitarna inspekcija nema sredstva za uzimanje uzoraka hrane, vode za piće, drugih inspekcijskih nadzora koji se ne vrši nego se procjena donosi na temelju iskustva inspektora. Ovakav način ne provođenja inspekcijskog nadzora dovodi u neravnopravan položaj stanovnike Republike Hrvatske u smislu zaštite zdravlja i osiguranje ujednačenih uvjeta života na cijelom teritoriju. Kako vidimo u predloženom konačnom prijedlogu Zakona o sanitarnoj inspekciji broj djelatnika ili inspektora trebao bi biti najmanje jedan inspektor na 15 tisuća stanovnika. U ovom trenutku po podacima do kojih smo došli, molim državnog tajnika da ispravi ako su krivi, u Državnoj upravi u Republici Hrvatskoj radi oko 70 sanitarnih inspektora Grada Zagreba još 50, to je 120. Po novom zakonu, molim to su podaci koje sam ja dobio, a možda nisu točni, a po novom zakonu na 15 tisuća stanovnika mi bi trebali imati otprilike 350 do 400 sanitarnih inspektora u Republici Hrvatskoj. I sada se ja pitam i vas, a i državnog tajnika, da li možemo s ovim kadrovima i opremom, pa tako imamo i pojedine županije gdje jedan inspektor samo radi ili su dvojica na bolovanju odraditi sve ove zadaće koje smo nabrojili i koje su stavili u zakon. No, dali informatička oprema koje nema ili ne radi na njoj da li materijalna sredstva … [[Govornik se ne razumije.]] o kojima je govorio gospodin Dorić. No, mislim da je sve to dio koji se relativno brzo može popraviti pa tako vidim da je prijedlogom zakona predviđeno i 80 milijuna kuna za ove namjene u proračunu za 2009. godinu, odnosno u projekciji proračuna jer proračun još nije izišao, što je zaista za pohvaliti da je zakon predvidio i sredstva. No, ali moram reći da onaj dio koji se odnosi na kadrove biti će daleko najteže upotpuniti. Pod sadašnjim uvjetima, naime, kao što sam rekao ja dolazim iz Karlovačke županije i reći ću npr. iz koje županije, i netko je tu spomenuo i Karlovačku pivovaru i Potok, da u ovom trenutku u Karlovačkoj županiji radi tri ili četiri inspektora, po novom zakonu u našoj županiji bi trebalo raditi najmanje 9 inspektora sanitarnih da bi se u cijelosti provodio ovakav zakon. E sada zaista i pitam se ja i pitam sve nas ovdje u Visokom domu gdje naći toliki broj stručnih, obrazovnih ljudi koji bi htjeli doći raditi u državnu upravu, odnosno u Upravu Ministarstva zdravstva, budimo realni za plaću 5, 6 tisuća kuna, uz svakodnevno prozivanje, puno puta i neopravdano i medija svih za neučinkovitost svoga rada i naravno korumpiranost. I ja doista mislim da je ovo najveći problem s kojima će se suočiti implementacija ovoga zakona. Ja ću vam reći evo ponovo na primjeru i moje županije što je sa visoko obrazovnim kadrovima u bilo kojoj strukturi koje mi želimo da rade u državnoj upravi. U Karlovačkoj županiji mi godinu dana imamo otvoren natječaj za izdavanje građevinskih dozvola za diplomiranog inženjera građevinarstva i diplomiranog inženjera arhitekture. I znate što smo dobili za godinu dana konstantno otvorenog natječaja? Još tri djelatnika su otišla u privatni sektor raditi jer su tamo dobili bolje uvjete i bolje plaće. I mi imamo daleko veći problem. I tako da će i ovaj Visoki dom, ja mislim, u budućnosti morati poraditi na tome da naše visoko obrazovane, stručne ljude koje želimo u državnim službama adekvatno nagradimo i platimo, onda će njihov učinak rada biti daleko veći. Na kraju ipak moram pohvaliti predlagatelja ovoga zakona i vas državni tajniče da ste razmišljali i o ovom problemu kadrova i ako pogledamo članak 15 kojim se propisuje koji visoko obrazovni kadrovi mogu biti [[Upadica: I ako pogledamo semafor, isto.]] ja se ispričavam, koji mogu biti birani, ispričavam se, još dvije rečenice, vidim da je uz doktora medicine sada zaista veliki i široki spektar visokoobrazovnih ljudi koji mogu biti sanitarni inspektori. I nadam se da ćemo taj problem moći riješiti. Apsolutno podržavam ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj zakon koji je ispred nas, bavi se jednom vrlo važnom temom koja se direktno tiče zdravlja građana Republike Hrvatske. Zdravlje je odgovornost svakog građanina posebno a naravno prema sebi i prema drugima. A država u svrhu prevencije narušavanja zdravlja građana ona je dužna između ostalih institucija osnovati čvrstu i kompaktnu sanitarnu inspekciju, te strogo definirati njen djelokrug rada ali također osigurati čvrste mehanizme kontrole kako bi zapravo javno zdravlje bilo u potpunosti osigurano. Sanitarna inspekcija je jedna od nadzornih službi sa najdužom povijesti unutar države, a sjetimo se i Dubrovačka Republika je u svoje vrijeme izradila vrlo efikasan sustav, institucija, načela i pravila o zaštiti zdravlja građana. Naravno da se opasnost za ljudsko zdravlje s vremenom su se povećavale te sanitarna inspekcija je širila svoj djelokrug. Bit sanitarne inspekcije je prevencija eventualnih ugroza, a cilj joj je neprestano usavršavanje i prilagođavanje tehnološkom razvitku društva. Naravno u dosadašnjem radu sanitarne inspekcije uočeni su brojni problemi koji se očituju svugdje i u nedostatku kvalificiranih sanitarnih inspektora, oni su često prepušteni samoinicijativnim postupanjima, nedovoljne su mogućnosti usavršavanja, veliki je problem i nedostatak opreme, isto tako, naravno zbog nedostatka financija. Nažalost i u ovom izvještaju vidimo zapravo, u ovom zakonu u uvodnom dijelu vidimo da u pojedinim županijama koristi se samo jedan automobil na recimo pet inspektora, slaba je opremljenost računala, naravno sve to skupa umanjuje učinkovitost sanitarne inspekcije a naročito u kriznim situacijama. Isto tako situacija je …/Kratki prekid na snimci./… u Hrvatskoj što dovodi građane u nejednak položaj zaštite, odnosno mogućnosti prevencije. Novi Prijedlog zakona o sanitarnoj inspekciji donosi nekoliko novina koje nisu bile prisutne prije. Novim zakonom kao što smo čuli uvodi se središnji informacijski sustav koji naravno bi olakšao daljnji rad sanitarne inspekcije. Promijenili bi se uvjeti zapošljavanja sanitarnih ili inspektora, a novina je također i kažnjavanje i na licu mjesta, što bi trebalo doprinijeti većoj učinkovitosti u radu sanitarne inspekcije. Ovim zakonom, zakonskim prijedlogom uređuje se iznos financija potreban za ujednačen rad sanitarne inspekcije na cijelom području Republike Hrvatske, kao i potrebe nabave, radne opreme, informatičke opreme. Što je i spomenuo gospodin Dorić, brine me što nema točno određen i dio financija koji se tiče i edukacije svih ovih profila koji bi radili kao sanitarni inspektori jer držim da je to vrlo bitno. Predviđa se ustroj sanitarne inspekcije u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi koji bi trebao doprinijeti kvalitetnoj provedbi zakona i propisa, te kvalitetnijem radu sanitarne inspekcije. Kako se navodi, time se provodi jedan od ciljeva, postavljene strategije za jačanje sanitarne inspekcije u sklopu … [[Govornik se ne razumije.]] projekta CARDS-a, te ispunjavanja uvjeta uredbe 882. Konzultirati se sa strukom, ne stoji niti navod da je u okviru twinning projekta CARDS 2002. godine strategija za jačanje sanitarne inspekcije u Republici Hrvatskoj explicite određeno da sanitarna inspekcija mora biti organizirana centralno u sklopu Ministarstva zdravstva. Navedena je mogućnost jačanja sanitarne inspekcije u decentraliziranom sustavu uz veću povezanost sa Ministarstvom zdravstva i socijalne skrbi. A isto tako ne stoji navod da Uredba 882 postavlja zahtjev za centralnom organizacijom sanitarne inspekcije pri Ministarstvu zdravstva nego je činjenica da se ovom uredbom traži vertikalna koordinacije te postupanje jednako za sve kao i centralno planiranje i nadzor izvršenja službe kontrole na terenu što se može ostvariti i kroz decentralizirane ustrojbene oblike. Mislim da su to kolege već prije mene spomenuli. A spomenući i više država Europske unije koji imaju decentralizirani ustroj sanitarne inspekcije. To su recimo: Španjolska, Rumunjska, Finska, Irska, Slovačka i tako dalje. Zatim bih se još osvrnula na nekoliko članaka. Kolege su već navodile prije sadržajno. Evo ja bih se osvrnula na članak 13. gdje mislim da bi se trebalo detaljizirati u Zakonu o sanitarnoj inspekciji sve faze recimo postupanja sanitarne inspekcije te ovaj zakon uskladiti sa odredbama Zakona o prostornom planiranju odnosno Zakona o građenju. Zatim spomenuti članak 14. pitam se i ja zašto toliko gradacija ako su svi, višeg inspektora državnih i tako dalje ako su svi pod ministarstvom. U konzultaciji sa strukom osjetila sam jedan hendikep višeg sanitarnog inspektora i sanitarnog inspektora na nivou područnog ureda sa znanjem da jedan mladi zaposlenik sanitarni inspektor početnik koji počinje rad u ministarstvu on postaje odmah viši državni ili viši državni inspektor. Osvrnula bih se na članak 18. koji govori koliko inspektora ide na broj stanovnika. Pa kaže da jedan inspektor ide na 15 tisuća stanovnika. Na primjer Dubrovnik, 60 tisuća stanovnika trebao bi, ne, 5, 6 inspektora međutim u većem dijelu godine stanovništvo se povećava pa se u pojedinim dijelovima povećava i za 80%. Znači moglo bi se pronaći možda druge mogućnosti za broj inspektora. Osim toga nije isto na nivou cijele države. Nije isto kontinentalna i primorska država upravo zbog, dio Hrvatske, upravo zbog ovih navoda do sada. Zatim članak 43. koji govori da se državni službenici zatečeni na poslovima inspekcijskog nadzora u Uredu državne uprave u županijama preuzimaju u Ministarstvu. Pitamo se što je sa ostalim službenicima? Što je sa pravnicima, sa tajnicima, sa administrativnim osobljem? Zatim bih se još osvrnula na članak 6. gdje piše sprečavanje suzbijanja zaraznih bolesti. Trebao bi se definirati što znači pojam bazenskih voda odnosno kako će se urediti nadgledanje i provedba zakona na bazenima s obzirom da nema jedinstvenog pravilnika o bazenima a svaka se županija snalazi na svoj način. Postoji doduše od, doduše Pravilnik o sigurnosti na uređenim kupalištima međutim on se bavi isključivo tehničkom stranom sigurnosti, a ne određuje sanitarne standarde. Na primjer u Dubrovačko-Neretvanskoj županiji, u dijelu županije radi se po odluci bivše općine Dubrovnik iz 1975. godine s potpuno neprihvatljivim fizikalno-kemijskim mikrobiološkim standardima. Ono što je apsurdno je da recimo u drugim dijelovima nemamo ni to. Postavlja se pitanje koje su mogućnosti, koje su moguće posljedice epidemije i tko bi bio odgovoran? Naravno da treba u Zakon o sanitarnoj inspekciji uvrstiti i stavku o kontroli bazenskih voda. Ali bi bilo uputno i definirati načine i mehanizme kontrole. I na kraju držimo da ovaj zakon nije u prioritetu uske vezanosti uz obvezu Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji te smatram da se ne mora donositi po žurnom postupku. Sanitarna inspekcija je jedna od najstarijih nadzornih službi i kontinuirano je na našim prostorima bila decentralizirano organizirana. Nekada po općinama, kasnije u županijama a sada po uredima državne uprave županije. Ovo svakako nije bez razloga jer je nadležnost sanitarne inspekcije u najvećem dijelu vrlo usko povezana sa svakodnevnim problemima života građana i obavljanja djelatnosti fizičkih i pravnih osoba a sve sa aspekta poduzimanja mjera u cilju zaštite zdravlja ljudi. Naravno treba naglasiti koordinacijsku ulogu središnjeg tijela državne uprave tj. Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi i to prvenstveno radi osiguravanja jedinstvenog postupanja u obavljanju sanitarnog nadzora, propisivanje jedinstvenih standarda i uputa za postupanje odnosno osiguravanje sredstava i za efikasnu zapravo provedbu nadzora. Evo hvala lijepo.
Hvala lijepa. U 12 i 28 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Jedna obavijest Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora održat će tematsku sjednicu povodom obilježavanja Nacionalnog dana borbe protiv nasilja nad ženama danas u 13 i 30 u dvorani Josipa Šokčevića, Mala vijećnica. A sada bi prekinuli sjednicu i nastavili u 15 sati da se omogući broj zastupnika koji bi željeli biti nazočni na pokopu našem kolegu ranijem zastupniku i ministru Juraju Njavri. Pa nastavljamo sjednicu u 15 sati sa raspravom gospodina zastupnika Željka Jovanovića.
Gospodine potpredsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Evo imamo priliku čitati da je 95 osoba bilo prevedeno u akciji "Indeks". Ponavljam još jedanput riječ je od 95 osoba između njih je i šefica Saborskog odbora za sukob interesa ili pardon povjerenstva za sukob interesa. Dobro, da je Hrvatska u jednoj dubokoj krizi to znamo da je Hrvatska toliko korumpirana, to nisam znao, ali mislim da bi se nakon ovoga u najmanju ruku netko trebao obratiti ovome Domu. Jer kao što imamo priliku vidjeti nama se raspadaju cijele institucije. Ne sudim ja unaprijed ništa, ali ako su nam sve institucije, pazite gospodo na neki način do te mjere korumpirane onda si čovjek postavlja pitanje, kamo ide ovo društvo. Jer ovo nam jede na neki način supstancu, pa nismo dobili državu ili nismo stvarali državu …
Dobro, hvala lijepa.
Ja mislim da bi nakon ovoga, čekajte, dozvolite gospodine Hebrang ili gospodin Bajić ili ne znam, netko trebao doći, obratiti se ovome Domu. Ne znam, možda premijer, može predsjednik države, može predsjednik Sabora, ali 95 ljudi koji se privode u jednom trenutku u ovoj zemlji, a riječ je o intelektualnoj eliti zajednice …
Dobro, gospodine Kajin, hvala lijepa. Čuo sam vaš prijedlog i inicijativu.
Ali još bi nešto rekao.
Ne možemo više. O tome nećemo voditi raspravu, ali o nekim indicijama mogućim pokrenutim kaznenim postupcima se ne može u Hrvatskoj sabornici razgovarati. … [[Upadica se ne razumije.]] Nema rasprave o tome. Prelazimo na raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o sanitarnoj inspekciji. Molim gospodina zastupnika Željka Jovanovića da uzme riječ. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo samo jednu rečenicu. Ja se nadam da će biti ovakvih akcija još puno i da će napokon korupciji se stati na kraj u Hrvatskoj. Što se tiče ovog zakona ja ga pozdravljam, posebno ovaj dio koji se tiče da se sanitarna inspekcija napokon definira kao djelatnost od javno zdravstvenog interesa. Međutim uvije moram reći da sam malo skeptičan kada se radi o centralizaciji bilo kakvoj i uvijek ću podržati decentralizirani sustav. Kada je sanitarna inspekcija u pitanju Irska, Slovačka, Rumunjska, Finska, Španjolska europski su primjeri da i decentralizirani ustroj sustava može biti djelotvoran. Sama centralizacija u sustavu sanitarne inspekcije ne znači i nužno i veću kvalitetu. Pa recimo posebno u provođenju mjera sanitarne inspekcije na terenu sa ciljem da se izbjegnu lokalni ili rođački propusti, poznati kao mito i korupcija u slučajevima kršenja propisa koji mogu dovesti do ugrožavanja zdravlja, a znamo da je i u području sanitarne inspekcije po mišljenju građana prisutno i mito i korupcija. Za kvalitetu sanitarne inspekcije puno je važnije kadrovsko i logističko jačanje. U ovom trenutku niti kadrovski niti logistički, niti opremom sanitarna inspekcija ne može svoj posao obavljati na zadovoljavajući način. Pa stoga je novo zapošljavanje i osiguravanje uvjeta za rad ključno za budućnost sanitarne inspekcije. I stoga se nadam kad već donosimo novi zakon da i on i podzakonski akti koji proizlaze iz njega omoguće zaista kadrovsko jačanje sanitarne inspekcije u svim dijelovima Hrvatske na način koji će omogućiti da ona zaista bude od javnog zdravstvenog interesa i značaja. Ja također pozdravljam proširivanje kadrovske baze budućih sanitarnih inspektora, ali istovremeno smatram da upravo zbog raznolikosti u njihovom obrazovanju i strukturi koja sad omogućuje tko sve može biti sanitarni inspektor da se podzakonskim aktom osigura sustav trajne edukacije i svojevrsno licenciranje sanitarnih inspektora koji bi omogućilo da svi oni obzirom na različitu školu koju su završili imaju barem minimalno zajedničko znanje za područje kojim će se baviti. Također postavit ću ja jedan upitnik u toj strukturi spreme završenog studija tko sve može biti sanitarni inspektor, ne vidim zašto u sve ove struke ne bi naveli tu i stomatologiju i veterinarstvo koja je srodna područjima biomedicinskih znanosti koji su već navedeni u strukturi ljudi koji se mogu zapošljavati sanitarni inspektor, mislim da ova dva studija također mogu ući u obzir za poslove sanitarnog inspektora. I na samom kraju smatram da je vrlo kvalitetno uvođenje jedinstvenog središnjeg informacijskog sustava, međutim ono će imati smisla samo ako omogući praćenje svih osnih koji su do sada u nedostatku uvjeta koje su ispunjavali ugrožavali zdravlje ljudi, dakle da kombinacijom mandatne kazne na licu mjesta koja se uvodi, istovremeno postoji sustav koji će sve to moći pratiti i na taj način sprečavati manipulacije na terenu i olakšati rad inspektorima. U hrvatskim uvjetima gdje 75% kućanstava je priključeno na sustav javne vodoopskrbe, ali samo 43 na sustav kanalizacije, značaj sanitarne inspekcije postaje još važniji.
Hvala. Gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepa. Štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, suradnici i suradnice i suradnik. Pa pred nama je jedan vrlo kvalitetan zakon i doista razumijem gospodina Kajina kada se brine za pravnu državu, za državu reda i discipline i vjerujem da ovaj zakon kao i ova akcija današnja upravo na tom pravcu uspostave reda i discipline u državi ovaj puta s ovim zakonom reda i discipline u čuvanju narodnoga zdravlja. Mi smo da se slikovito izrazim dobili za sada dvije bitke za sanitarnu inspekciju, ovo je sada treća. Prva bitka je bila u Domovinskom ratu kada je raznim pokušajima ona trebala biti razbijena ali je ostala sačuvana i zajedno sa našim domovima zdravlja, sa našim bolnicama i prije svega zavodima za javno zdravstvo napravila jedno povijesno remek djelo, a to je jedan rat prljavi rat sa višestruko jačim i opremljenijim agresorom prošao je bez epidemije i bez ijedne žrtve epidemije. Sanitarna inspekcija je tu dala svoj veliki obol. Druga velika bitka za sanitarnu inspekciju dobivena je nekoliko godina nakon rata kada je objedinjavanjem različitih inspekcija skoro bila sanitarna inspekcija usisana u jednu jedinstvenu instituciju koja se zove Državni inspektorat. Borili smo se i uspjeli izboriti da sanitarna inspekcija ima svoju autonomiju, to je posebice važno, jer u jednom gospodarskom sustavu u jednom sustavu gdje je i gospodarska inspekcija i sve ostale sanitarne inspekcije ne može dobiti bitku koju mora izboriti, a to je da je narodno zdravlje ispred dobiti. I to je jedina stvar koja mora biti ispred dobiti i sanitarna inspekcija u Hrvatskoj i to vrlo uspješno radi. Treću bitku do sada nismo dobili. Pokušali smo centralizirati sanitarnu inspekciju više puta bezuspješno, ovaj puta hvala Bogu uspješno. Kolega Jovanović je spomenuo da ima primjera zemalja gdje decentralizirana sanitarna inspekcija dobro funkcionira i to je točno. Ali s obzirom na našu tradiciju još uvijek se vuče rep komunizma gdje se nalog inspektora može telifonskim pozivom prekinuti, prijateljskim pozivom kuma, sestrične, prijatelja, još uvijek na terenu nažalost ima puno poprečnih putova koji prekidaju akciju sanitarnih inspektora. Zato mislim da je centralizacija dobra i zato mislim da će centralizacija u Hrvatskoj dati izvanredne rezultate jer će biti na jednom mjestu odgovornost, na jednom mjestu kontrola, na jednom mjestu nadzor, na jednom mjestu edukacija i usavršavanje čitavoga sustava. U ovom zakonu, dakle, spominjem centralizaciju kao najvažniji iskorak u pozitivnom smislu i duboko sam uvjeren da će rezultati već uskoro biti vidljivi. Drugo što je novost u ovom zakonu i što je veliki iskorak to je informatizacija, na pravcu ustroja jedne čvrste organizacije sanitarne inspekcije, informatički sustav je do danas jako nedostajao. Informatički sustav koji bi povezivao, koji bi informirao, koji bi evidentirao, koji bi omogućio sanitarnom inspektoru da dođe do brze informacije, da razmjenjuje informacije sa višim razinama, da ima trenutni uvid u evidenciju onih koji su višestruko prekršili pojedine zakone i tako ugrozili život i zdravlje pučanstva. Ta centralizacija će uz ovu informatizaciju biti dva velika iskoraka za ovu važnu službu. Treće što je u ovom zakonu za pohvaliti, to je definicija i vrednovanje javno zdravstvenog interesa. Taj javno zdravstveni interes moga biti ispred svih drugih jer o njemu ovisi ne samo zdravlje naroda nego i ljudski životi. Poboljšanje je i olakšanje uvjeta za popunjavanje mjesta sanitarnih inspektora. Mi smo do sada imali upražnjena mjesta jer nije bilo stručnjaka koji bi tako visoke kriterije zadovoljili, a ti kriteriji nisu bili takvi da jamče uvijek i kvalitetu rada, bili su često i administrativni. Dobro je da je proširen krug stručnjaka, liječnika i škola na puno šire, jer sanitarni inspektor mora nagledati i gradilište, on mora nagledati i budu, on mora nadzirati i ionizirajuće, neionizirajuće zračenje, hranu itd.. Dakle, široka lepeza stručnjaka koji su sada uključeni u sanitarnu inspekciju omogućiti će sigurno kvalitetan rad. Peti iskorak je šire ovlasti sanitarnom inspektoru. Samo da podsjetim koje mogućnosti su sada sanitarnom inspektoru kada utvrdi okolnost u koju je ugroženo narodno zdravlje. On može izdati pisani nalog po hitnom postupku, silno važna mjera. Privremeno oduzeti predmet koji je opasan u tom postupku, pokrenuti upravni postupak po hitnom postupku, može podnijeti optužni prijedlog, može preko suda tražiti ulazak u prostoriju, može zapečatiti prostoriju, pogon ili neki izvor opasnosti za narodno zdravlje. Ako to nije moguće, on može na licu mjesta izreći i novčanu kaznu, prvi puta do 10 tisuća, a kasnije po 5, odnosno 8 tisuća kuna. I posljednji a ne manje važan iskorak je opremljenost sanitarne inspekcije, zakonodavac je vrlo jasno napisao što se od sanitarne inspekcije traži. Traži se određeni broj inspektora na broj stanovnika, dakle, Hrvatska će imati negdje oko 3 stotine sanitarnih inspektora, puno bolje nego sada, ali nedovoljno za sve ono što nas čeka u Europsku uniju i širenje mogućnosti dolaska u kontakt sa robom i hranom, koja je uvozna, koja nije često kontrolirana, ona ili njezini sastojci. Informatizacija rekao sam je presudna, podatak da je sada preko polovina sanitarnih inspektora bez kompjutora, a dvije trećine bez Internet mreže, bez spoja na Internet mrežu pokazuje u kakvim teškim uvjetima ti ljudi rade. I rezultati su s obzirom na te okolnosti vrlo dobri. Uz sve ove pohvale, ja ću kao i na odboru dati samo jednu malu primjedbu na članak 42. To je članak koji kaže da će sa tisuću kuna biti kažnjen onaj tko svoju septičku jamu otvori i njezin sastav podari svojim susjedima. Bilo nadzemnim, bilo podzemnim putem. Budući da 60% domaćinstava u Hrvatskoj nema riješenu kanalizaciju, to znači da ogromna većina naših stanovnika zapravo upotrebljava septičku jamu umjesto organiziranog sakupljanja otpadnih voda. Ogroman broj tih ljudi ne prazni svoje septičke jame na zakonom propisani način, nego ih pušta da cure u zemlju jer nisu napravili dno koje je nepropusno ili ih otvori da se prelije susjedu. Takve fekalije dolaze naravno u zemlju, u podzemne tokove. Podzemnim tokovima dolaze do naših pitkih vodonosnih slojeva, preko toga ulaze u našu vodovodnu mrežu, ulaze u naše poljoprivredne proizvode, koji onda ulaze opet u naš organizam pa se događa da ono što je izašlo u nas ponovo uđe u nas. Da bi se to spriječilo ja predlažem, ako je ikako moguće malo veću kaznu od 1000 kuna, jer je to simbolično a moralo bi biti drastično. Evo uz tu malu primjedbu podržavam sve ove velike iskorake koje je ministarstvo napravilo u daljnjem usavršavanju naše sanitarne inspekcije, a kanalizaciju ćemo riješiti nadam se predpristupnim fondovima. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, tajniče, kolegice i kolege. Kao što vidimo pred nama je Prijedlog zakona o sanitarnoj inspekciji s Konačnim prijedlogom zakona br. 142. za hitni postupak. Zašto je potrebno donijeti novi zakon? Naime 1999. godine donesen je Zakon o sanitarnoj inspekciji. Kroz iskustvo višegodišnje primjene važećeg zakona njegove analize, uočenih nedostataka, zatim brojnih promjena u zakonskim i podzakonskim propisima iz nadležnosti sanitarne inspekcije, te vrlo dinamičkom procesu u pristupanju Europskoj uniji rezultirali su za izradom suvremenijeg i europskog standardima prilagođenog zakona o sanitarnoj inspekciji. Što je cilj donošenja novoga zakona? To je unaprijediti znači postojeći sustav, omogućiti učinkovitije postupanje sanitarne inspekcije. I tri. Viši stupanj koordinacije kroz organizaciju sanitarne inspekcije na državnoj razini. To su ujedno i zahtjevi koje je pred Republiku Hrvatsku postavila Europska unija. Predloženim zakonom uređuje se inspekciji poslovi, ustrojstvo, način rada sanitarnih inspektora. Poslovi inspekcijskog nadzora obavljaju se nad provedbom zakona i drugih propisa kojima se utvrđuje zaštita zdravlja ljudi iz dolje navedenih područja. Znači sprječavanje suzbijanje zaraznih bolesti, proizvodnje i stavljanje na tržište hrane uključujući genetski modificirane organizme, proizvodnje i stavljanje na tržište predmete opće uporabe, proizvodnje i stavljanje na tržište i uporaba opasnih kemikalija i biocidnih pripravaka, zaštite od buke, zaštite od ionizirajućeg i neionizirajućeg zračenja, zatim obavljanje nadzora nad građevinama, postrojenjima, prostorom, prostorijama, uređajima i opremom osoba koje obavljaju gospodarstvene djelatnosti i djelatnosti nja području zdravstva, odgoja, obrazovanja, socijalne skrbi, ugostiteljstva, turizma, obrta i usluga, športa i rekreacije te djelatnosti prometa i na ostalim javnim mjestima. Znači predloženi zakon kao što je profesor Hebrang rekao predviđa znači unutar sanitarne inspekcije u Ministarstvu, zdravstva, socijalne skrbi što do sad nije bio slučaj. Znači centralni informacijski sustav se uspostavlja … [[Govornik se ne razumije.]] javno zdravstveni interes i novi uvjeti za … [[Govornik se ne razumije.]] sanitarnih inspektora. Ovim se zakonom po prvi put predviđa i mandatna kazna što je također rečeno na licu mjesta i daju se ovlasti ministru nadležnom za zdravstvo da odredi i druge mjere i radnje koje nisu utvrđene zakonom u slučaju posebnih okolnosti. Ono što mi se čini da danas nije spomenuto, a to je da za kvalitetan nadzor u Republici Hrvatskoj je potrebno godišnje uzeti u odnosu na broj stanovnika minimalno 22 tisuće 500 uzoraka hrane, vode i predmeta opće uporabe i izvršiti oko 200 vještačenja na raznim područjima nadzora. Naravno da bi se to sve skupa realiziralo u prvoj proračunskoj godini potrebno je osigurati oko 84 milijuna kuna što se odnosi najviše na plaćanje inspektora zatim nabavu 100 vozila jer u prosjeku to bi trebalo biti 4 vozila po županiji. Zatim za uzorkovanje, vještačenje, opremu o kojoj smo čuli. Ono što je bitno osiguravanjem navedenih sredstava omogućava se ujednačen nadzor na cjelokupnom području Republike Hrvatske kao i po svim područjima nadzora sanitarne inspekcije. Znamo da taj zakon stupa na snagu 1. siječnja 2009. godine a podržat ću ovaj zakon jer doprinosi ukupnoj kontroli kvalitete življenja hrvatskih građana.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo, uvaženi predlagači. Naime ja ću govoriti o Zakonu o sanitarnoj inspekciji sa stajališta sigurnosti hrane dakle «food safety-a» i svega onoga što Republika Hrvatska treba učiniti kako bi se uskladili sa reformom sigurnosti hrane u Europskoj uniji. Smatram da se kada je u pitanju Zakon o sanitarnoj inspekciji da se radi o iznimno važnom zakonu koji cjelovito uređuje rad sanitarne inspekcije i mislim da donosi dva ključna noviteta. Prvo, da sanitarna inspekcija iz Ureda državne uprave i iz nadležnosti Središnjeg državnog ureda za upravu prelazi u nadležnost Ministarstva zdravstva gdje se ustrojava nova uprava za sanitarnu inspekciju što bi svakako trebalo povećati efikasnost rada inspekcije. I drugo jer se ovim zakonom zaokružuje zakonodavni okvir. Rekao bih zakonodavni prsten kojeg čine Zakon o hrani, Zakon o sanitarnoj inspekciji, Zakon o veterinarstvu koji smatram da su ključni dokumenti za implementaciju tzv. higijenskog paketa i propis Europske unije koji uređuju upravo područje sigurnosti hrane. Zakon o sanitarnoj inspekciji uključuje i jednim dijelom odredbe zakonodavstva Europske unije ali ima i ugrađene naše specifičnosti što nije nikakva naša posebnost. Mislim da u radu naše sanitarne inspekcije postoje iznimno dobra iskustva i da ta iskustva treba očuvati i da su ona ugrađena i u ovaj zakon. Ono što je sigurno potaknulo i ubrzalo promjenu dakle ovoga ustroja o kojemu govorimo znači državne uprave u Ministarstvu zdravstva su sigurno i pregovori o sigurnosti hrane, veterinarstvu i fitosanitarnom nadzoru. Naime još u CARDS-u 2002. a kasnije i u Nacrtu strategije sigurnosti hrane navedeno je da terenski posao nadzora obavlja 20 županijskih inspekcijskih službi i inspekcijska služba grada Zagreba. Sa ostalim županijskim podružnicama to je ukupno 81 terenska operativna jedinica. Isto tako tijekom pregovora o sigurnosti hrane na neki način zauzeto je stajalište da ovakav postojeći sustav i to činjenica da je on van Ministarstva zdravstva nije dugoročno održiv jer se dovodi u pitanje jedno od osnovnih načela strategije sigurnosti hrane, a to je vertikalni zapovjedni lanac. Dakle vertikalna odgovornost i koordinacija. Dakle potrebno je da se službene kontrole hrane koordiniraju iz jednog mjesta i da se podaci inspekcijskog nadzora prikupljaju na jednom mjestu upravo zato da bi se u slučaju ovih kriznih situacija moglo reagirati brzo, moglo reagirati koordinirano i kako bi se u svakom trenutku s jednog mjesta moglo komunicirati i razmjenjivati podatke i sa Europskom komisijom ali i sa drugim zemljama Europske unije. Jer kada su u pitanju epidemije, bolesti i problemi vezani uz sigurnost hrane po svojoj prirodi stvari one ne mogu biti samo lokalno pitanje, ne mogu biti samo nacionalno pitanje. Epidemije zaraznih bolesti i sigurnost hrane općenito ne poznaju administrativne granice. Prisjetimo se samo priče oko ptičje gripe, oko kravljeg ludila i tako dalje. Sanitarna inspekcija uz veterinarsku i fito sanitarnu inspekciju dio je nadzornog mehanizma koji je prije svega u funkciji zdravlja nacije. Zdravlje nacije itekako je važna gospodarska kategorija. Ona utječe na produktivnost. Ona utječe na profitabilnost, na konkurentnost jednog gospodarstva, jedne nacionalne ekonomije i zato je iznimno važno da je i područje sanitarne inspekcije uređeno prema najvišim standardima Europske unije i da je uređeno upravo na način kako je to i u drugim konkurentskim gospodarstvima. Gdje su korijeni u reformi sigurnosti hrane u Europskoj uniji, upravo ovo o čemu smo i danas govorili. To su različite epidemije zoonoza, različite epidemije zaraznih bolesti, problemi oko dioksina, oko patvorenja maslinovog ulja. Dakle sve ono što je u prošlom stoljeću izazivalo velike havarije i velike materijalne štete. Kravlje ludilo, ptičja gripa i tako dalje. Ali isto tako i druge promjene su utjecale na to. Uzmimo samo prehrambene navike, način života potrošača, promjene prehrambenih navika, svijest potrošača dakle o zdravstvenoj ispravnosti hrane, njihova educiranost, njihovi opravdani zahtjevi da imaju pravo na informaciju o hrani, na odgovorno, ozbiljno deklariranje. Zatim tu su sigurno i zahtjevi za distribuciju hrane na veće udaljenosti. Znači opskrbljenost cijeloga svijeta od pojedinog proizvođača ali isto tako i vansezonska opskrba dakle tijekom cijele godine. Sve je to utjecalo i na različite tehnološke metode. Na različite postupke konzerviranja ali isto tako i na povećane rizike oko sigurnosti hrane na povećane rizike od različitih kontaminacija, od fizikalnih, bioloških, mikrobioloških itd. Isto tako, sve više imamo pojavu kolektivne prehrane od domova, vrtića, restorana, škola itd. gdje je zapravo ugrožena uvijek veća skupina ljudi. Sve je to rezultiralo na razini Europske unije 2000. godine prije svega Bijelom knjigom o sigurnosti hrane i zatim i radikalnom zaokretu o politici sigurnosti hrane 2004. godine s tzv. nizom uredbi higijenskog paketa gdje se događa jedna ključna stvar oko nadzora sigurnosti hrane, a to je u odnosu na stari pristup gdje smo uglavnom imali analizu gotovih proizvoda i analizu proizvoda koji su već bili na neki način u maloprodaji i veleprodaji. Znači izloženi na policama itd. i tu je bila suština rada inspekcija i inspekcijskih službi. No, u novom pristupu koji govori o nadzoru hrane i sigurnosti hrane od polja do stola, dakle cijeli sustav, cijeli lanac prehrambeni je u nadzoru, u sustavu nadzora. Znači, od primarne proizvodnje preko prerade, preko distribucije trgovanja, znači konačno i do samoga potrošača. Prema tome, upravo ova nova koncepcija sigurnosti hrane u Europskoj uniji nameće i pred sanitarnu inspekciju i ove druge inspekcije koje sam spomenuo dakle i poljoprivrednu i fitosanitarnu i veterinarsku stavlja nove zadaće. Zato je i važno da se donosi ovaj zakon. Zato je važno da kompletna sanitarna inspekcija ide u nadležnost Ministarstva zdravstva i da se svi podaci iz toga nadzora mogu centralizirati i da se lako distribuiraju do nadležnog tijela za sigurnost hrane u ovom slučaju Ministarstva poljoprivrede. Prema tome, ako znači gledamo sa stajališta sigurnosti hrane onda je sanitarna inspekcija jedna od najvažnijih karika sustava i zato treba pozdraviti i ovaj vrlo jasan i decidiran, znači ovu vrlo jasnu i decidiranu projekciju koliko sredstava treba da bi se sanitarna inspekcija opremila, da bi se sanitarna inspekcija i kadrovski i prostorno i na neki način materijalno osposobila da može obavljati taj posao. Znači, od 50 milijuna kuna predviđenih za plaće, dakle i nekoliko desetina milijuna kuna koje bi trebalo uložiti u opremanje prostora, u prijevozna sredstva i osiguranje ove temeljne logistike računala umrežavanja stvaranja mreže podataka, centralizaciju prikupljanja podataka itd. Znači, svakako je za podržati ovu vrlo jasnu projekciju i smatram da će ovaj zakon i sve ovo što smo planirali napraviti sa sanitarnom inspekcijom doprinijeti jednom kvalitetnijem sustavu nadzora. Ali isto tako ono za što se svi zalažemo i što nam je temeljni cilj znači zdravlju nacije kao pretpostavki i gospodarskog razvoja. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Zdenko Franić.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, štovane kolegice i kolege. Nesumnjivo se radi o izuzetno važnom zakonu koji svakako valja podržati, ali barem sa nekih aspekata ja bih ovaj zakon ocijenio sa bolje išta nego ništa. Naime, referiram se na segment ionizirajućeg i neionizirajućeg zračenja koje je do sada bilo pokriveno jednom osobom u Ministarstvu znanosti. Dakle, sanitarni inspektor za zaštitu od zračenja sada će barem biti više osoba po županijama. Međutim, ja bih ovdje napomenuo da je neionizirajuće zračenje neka vrsta nevoljenog djeteta u cijeloj toj strukturi kojom se baš nerado bave kako i nadležna državna upravna tijela tako i sanitarna inspekcija. Neionizirajuće zračenje se odnosi na bilo koju vrstu elektromagnetskog zračenja koje nema dovoljnu energiju po fotonu ili kako bi to rekli fizičari ili kvantni mehaničari po svjetlosnom kvantu da izazove ionizaciju atoma ili molekula. I umjesto da svojim prolaskom proizvede nabijene ione, tj. slobodne radikale ili radiotoksine koji onda uzrokuju biološke efekte neionizirajuće zračenje dovodi samo do ekscitacije atoma ili molekula, ali i to je dovoljno za određene biološke učinke. Dakle, neionizirajuće zračenje može proizvoditi eriteme, razno razne tipove raka, primjerice rak kože, različite opekline, foto keratitis, povišenu tjelesnu temperaturu, poremećeni odziv živčanog tkiva, vrtoglavicu, mučninu itd. A u neionizirajuće zračenje spada čitav spektar od ultra ljubičastog zračenja, pa do onog zračenja koje proizvode dalekovodi. Dakle, niske frekvencije. Svjedoci smo i povećanog broja otvaranja solarija po Zagrebu gdje ljudi nekritički se dolaze ništa drugo nego žariti u solarije da dobiju lijepi bakreni ten bez da odu na sunčanje barem na Jarun, ako ne na Jadransko more i pri tome dobivaju vrlo visoke doze ultraljubičastog zračenja koje je dosta štetno za zdravlje. Povoljna činjenica jest da je upravo u tijeku akreditacija nekih laboratorija koji ispituju ispravnost ovih aparata u solarijima i tu je dakle jedna pozitivna sveza između inspekcijskih tijela i ispitnih laboratorija visoko specijaliziranih, visoko stručnih kao poluge koja opslužuje upravne organizacije za sada Državni zavod za zaštitu od zračenja pa i Ministarstvo zdravstva. Međutim, takve visokostručne analize i ispitivanja mogu provoditi samo i visoko specijalizirane obrazovane stručne osobe. Stoga izuzetno pozdravljam članak 15. da poslove sanitarnog inspektora i državnog sanitarnog inspektora mogu obavljati osobe koje su završili sveučilišne diplomske studije, pa se tu nabraja prehrambeno inženjerstvo, bioprocesno inženjerstvo, kemijsko inženjerstvo, tehnologiju itd., inženjersku fiziku ili strojarstvo, ali postavljam pitanje gdje su tu inženjeri elektrotehnike. Naime, neionizirajućem značenjem se logikom stvari bave elektrotehničari jer oni imaju adekvatna znanja, imaju adekvatnu opremu i dostatne vještine da se bave predmetnom tematikom. Stoga sam ja podnio osobno i jedan amandman da se u ovaj popis osoba koje mogu biti sanitarni inspektori uvrste i elektrotehničari. Smatram da je to jedan zaista kvalitetan doprinos jer na koncu koca svako nadležno tijelo kakvi kadrovi im trebaju, ali je pitanje zašto se ograničiti ovdje izrijekom ovoga spomenuvši samo određene struke a ne i ovu izuzetno bitnu kategoriju ljudi. Tako da se nadam da će ovaj moj amandman biti prihvaćen. Naime, ovo je izuzetno važno i dobro da sanitarni inspektori za različita područja mogu biti stručnjaci iz različitih područja jer smo mi premalena država da bi svoje kadrove olako rasipali i zbog toga stručnjaci koji se školuju na hrvatskim sveučilištima i fakultetima trebaju na koncu konca dati svoj doprinos općem stanju sigurnosti i unaprijediti zdravlje, dakle, raditi u gospodarstvu, ne samo u istraživanju i znanosti. Jer znanost bez primjene je naprosto jalova. Ultraljubičasto zračenje, odnosno neionizirajuće zračenje obuhvaća od sunčeve svjetlosti i ultraljubičastog zračenja do infracrvene svjetlosti, zračenja mobitela, radara, mikrovalnih pećnica, bežičnih telefona, daljinskih upravljača za televizore, radioaparate i linije, zračenje dalekovoda. Dakle, mi smo zaista prožeti zračenjem u svakom trenu7tku našega postojanja pa i na koncu sada dok eto smo izloženi od zračenja računala, ovih svjetala, antena, radijskih itd.. Trebalo bi neionizirajućem zračenju posvetiti i veću pažnju tako da se, ali ne samo i za neionizirajuće zračenje, nego i za ostale nok-se da se pronađe veća veza sa laboratorijima, institutima koji naprosto moraju poslužiti inspektorima kao ona stručna poluga, jer mnoge analize inspektori naprosto ne mogu raditi sami, oni mogu uzeti uzorke i dovesti ih do laboratorija, koji onda analize provode. I stoga se nadam da će ta interakcija biti veća, kao što se i nadam da će nadležna upravna tijela, jer govorim baš o ovom segmentu ionizirajućeg i neionizirajućeg zračenja biti još povećana interakcija između Državnog zavoda za zaštitu od zračenja kada već unutar njega nije smještena inspekcija kao što je to slučaj u mnogim drugim europskim državama u skladu sa njihovom legislativom. Podržati ću ovaj zakon sa zadovoljstvom, ali kažem, bio bih zadovoljniji da je baš ovaj segment inspekcije u skladu sa rješenjima u većini zemalja Europske unije dakle, da je inspekcija smještena unutar zavoda koji se bave zaštitom od zračenja. Ali evo bolje išta nego ništa, kao što sam i rekao. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Zaista je vrijedan pažnje Zakon o sanitarnoj inspekciji s obzirom na djelokrug i ovlaštenja ovlasti i nadležnost inspekcije. Ali da puno ne duljim. Ovaj zakonima za cilj da štiti građane Republike Hrvatske od dna do vrha. Dakle, bez obzira gdje se tko nalazi ima za cilj da čuva zdravlje građana Republike Hrvatske, a Vlada se odlučila da inspekciju centralizira. Je li to znak nepovjerenja Vlade prema jedinicama lokalne samouprave ili je Vlada odlučila da sa državne razine kontrolira inspekciju, niti jedno ni drugo nije dobro. Inspekcija kao uprava koja ima posebna ovlaštenja mora biti potpuno neovisna o politici i o Vladi kada djeluje i kada postupa. Rješenja koja nudi ovaj zakon to ne osiguravaju, evo zašto. Neka mi predlagatelj kaže gdje u zakonu piše tko imenuje ravnatelja uprave, odnosno glavnog inspektora i kome je on odgovoran. Inspekcija kao upravna organizacija smještena je u Ministarstvo zdravstva. I po logici stvari mora odgovarati i ministru kada je u okviru ministarstva. Ali ne može ne odgovarati Vladi. A rješenje koje je predviđeno za državni inspektorat ovdje nije provedeno. Dakle, imamo različita rješenja za različite inspekcije. Koji su razlozi za to? Nema objašnjenja. Kada je riječ o odgovornosti ravnatelja, dakle, rukovoditelja inspekcije, predlažem da ga imenuje Vlada da se to riješi u materijalu, da ga imenuje Vlada i da bude odgovoran Vladi za obim rada i za zakonitost postupanja. Ali kad je riječ o zakonitosti postupanja, zakon predviđa dvije vrijednosti inspektora i dvije vrijednosti samog rješenja inspektora. Naime, jedni inspektori kad donesu rješenje o prekršaju ili kazni, na njihovo rješenje zakon ne predviđa pravo žalbe. Zašto? A Ustav predviđa da se svakim takvim stvarima predvidi mogućnost žalbe, tim više Upravni sud Republike Hrvatske nije sud pune jurisdikcije i on ne odlučuje o suštini prekršaja nego samo o ispravnosti postupka. A Europska unija nas uporno upozorava da prekršaji imaju takvi težinu da o njima mora odlučivati sud najmanje u žalbenom postupku. Tolerira nam za sada da radimo posebna tijela u upravnom postupku da odlučuju o žalbi, ali kad uđemo u Europsku uniju bit će zahtjev da o prekršajima odlučuje nezavisni sud, prekršajni sud. To ovaj zakon nije riješio. Naime, zakon predviđa da viši državni sanitarni inspektor i državni inspektor kad donesu rješenje, njihovo rješenje postaje konačno u upravnom postupku, a na njih se može samo izjaviti žalba Upravnom sudu Republike Hrvatske u upravnom sporu. A Upravni sud ne rješava meritum stvari. Dok viši sanitarni inspektor i sanitarni inspektor da donesu rješenje, na njih se može izjaviti žalba, ali zamislite kome, svojem nadređenom inspektoru. Hvala bogu, koliko je ovaj neovisan. Od koga je neovisan? Ni od ministra, ni od Vlade, niti je ovaj niži samostalan. O čemu onda odlučuju? Mislim da je to veliki minus u rješenjima koje nudi ovaj zakon i o tome bi prije izglasavanja ovog zakona trebala voditi Vlada i korigirati tekst zakona odnosno naći rješenje u članku 32. odnosno predvidjeti da o žalbama višeg državnog sanitarnog inspektora i državnog inspektora također odlučuje neko tijelo koje će imenovati Vlada. Može to biti povjerenstvo. Kao što smo predvidjeli za Državni inspektorat, ništa manje. Sanitarna inspekcija čak ima veće ovlasti i veće posljedice za građane, propusti ili loše procjene ove inspekcije od drugih inspekcija. Radi se zaista o živežnim namirnicama za uživanje ljudi. Zato mislim da treba to riješiti. Mene ponešto da tako kažem, zabrinjava i činjenica da je u dnevnom redu Zakon o državnom inspektoratu i da su neke inspekcije izdvojene iz tog inspektorata i stavljene u posebni položaj i smještene kod ministra. Ima logiku jer će ministar na taj način lakše upravljati inspekcijom. Ali smisao inspekcije nije da s njome lakše upravlja ministar, nego da odrađuje samostalno, neovisno u interesu građana, u općem interesu, zadaće svoje. A mi smo, kao što je, razumljivo je za inspekciju financijsku, to je razumljivo. Ali za sanitarnu da je izdvojena kad mora ići zajedno, ja to znam iz iskustva, sa Inspekcijom rada bilo ona koja prati prava radnika ili koja prati tehniku i zaštitu radnika na radniku, redovito idu skupa sanitarna i ta inspekcija na teren. I druge inspekcije, ali to je logika posla, ali smo ovu inspekciju izdvojili. Pitanje je da li se tu radi o dobroj vjeri i dobroj namjeri ili se radi da se može na ovaj način utjecati na inspekciju jer je lobi u hrani, uvozu hrane i poljoprivredi prejak da ne bi posumnjao i u takvu mogućnost. Prema tome, ovdje ima dosta za mijenjati u tekstu zakona kako bi bio korektan, u interesu građana, u interesu Vlade i nas saborskih zastupnika koji smo zaduženi voditi za opću brigu i interese građana pa molim da Vlada nađe hrabrosti i ovo čitanje pretvori u prvo čitanje kako bi u drugom čitanju mogli dobiti tekst zakona koji će biti u skladu sa rješenjima koja se nude i za ostale inspekcije. Hvala.
Hvala. Završni osvrt. Državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, Dražen Jurković. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Gdje je bila? Dobro. Replika, pardon.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa naime, replicirao bih na neke navode koji zapravo odaju dojam nekonzistentnosti. Dakle, mi kad govorimo o decentralizaciji u Republici Hrvatskoj onda to držimo kao nekakvim demokratskim standardom i svi težimo tome. Međutim, ovdje je nešto drugo u pitanju. Ovdje je u pitanju strateški nacionalni interes. To je, ako govorimo o hrani, onda je to zdravlje potrošača. I u Europskoj uniji je trenutno intencija da sve što se odnosi na sigurnost dakle potrošača da taj dio je pod državom. Ono što se odnosi na kvalitetu hrane, tu je dozvoljeno da dakle to mogu raditi i privatne tvrtke, znači od nekakvih privatnih laboratorija itd. Dakle, s obzirom na sva ova iskustva oko sigurnosti hrane, oko zaštite zdravlja potrošača itd., intencija je da inspekcijske službe koje se bave sigurnošću hranom budu u nadležnosti države. Mi smo imali situaciju sa veterinarskom inspekcijom i tu smo dobili i benchmark odnosno primjedbu Europske komisije jer su ovlašteni veterinarski inspektori bili zaposlenici privatnih tvrtki i oni su fakturirali račune drugoj privatnoj tvrtci koju su nadzirali i to se smatralo sukobom interesa i ta se praksa morala prekinuti. Dakle, tad smo imali maksimalnu decentralizaciju pa čak i tržište veterinarskih usluga i to po Europskoj komisiji dakle i po novim standardima sigurnosti hrane u Europskoj uniji više nije dopustivo. I taj sukob interesa je ispravljen. Dakle, Zakonom o veterinarstvu svaki ovlašteni veterinarski inspektor koji nadzire sigurnost hrane mora biti na državnoj plaći, ne plaći nikakve državne tvrtke. Prema tome, kada je u pitanju decentralizacija i sigurnost hrane onda su neki drugi sustavi u pitanju jer je u pitanju zdravlje nacije, jer je u pitanju zaštita potrošača.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Josip Leko.
Poštovani kolega, tu se razlikujemo. Ja mislim da je zdravlje građana u pitanju, a ne zdravlje nacije, a kad je u pitanju organizacijski oblik, onda mislim da on neće riješiti suštinu, a izrazio sam bojazan da je ovakva organizacija stvar nepovjerenja prema lokalnoj samoupravi. I treće što želim reći, iz iskustva znam da sve inspekcije, a posebno sanitarna inspekcija vrlo često reagira na poziv građana. Oni su konzumenti, oni najprije dolaze do doticaja sa hranom, oni najčešće reagiraju prije inspektora. To je praksa uvijek bila i danas je. Dakle, logika stvari je ovdje da je inspektor što bliže građaninu, a što dalje od vlasti. Hvala lijepo.
Hvala. Nema replike na repliku? Državni tajnik Dražen Jurković.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, zahvaljujem se uvaženi zastupnici. Naime, mene raduje ovdje jedna činjenica danas da, evo za ova dva prevažna zakona da su bila ovoliko dugo u fokusu ovoga Visokog doma i to je zasigurno garancija da je briga za zdravlje ljudi i preventivu prioritet i ljudi koji sjede u Hrvatskom saboru. Naime, dopustite mi, pitanja je bilo dosta. Ja ću pokušati odgovoriti na neka za koja doista smatram, naravno sva su važna, ali dopustite da ću pokušati odgovoriti na neka za koja smatram da su doista aktualna. Pa evo, krenuo bih sa odgovorom na zadnja pitanja od zastupnika Leke. Naime, ovakvo rješenje zakona nije pitanje niti nepovjerenja Vlade u sustav lokalne uprave, nego jednostavno to je usklađenje sa postojećim zakonskim rješenjima kao što smo u obrazloženju prijedloga i rekli, a prije svega sa Zakonom o hrani. Drugo pitanje je bilo oko ravnatelja uprave, dakle glavnog sanitarnog inspektora. Zakonom je regulirano da ravnatelj Uprave za sanitarnu inspekciju postaje ujedno i glavni sanitarni inspektor, a način biranja ravnatelja uprave je reguliran Zakonom o državnim službenicima i namještenicima, odnosno ravnatelj uprave se bira javnim natječajem. Dakle, regulirano je i to, samo drugim zakonom. Ja bih podsjetio isto tako da sva tijela državne uprave rade po ZUP-u, "Narodne novine" 53/91, dakle sva izvršna rješenja, zaključci i žalbe se rade po Zakonu o općem upravom postupku. Također, što se tiče primjedbe na kontrolu uvoza govedine i ostalih mesa i mesnih prerađevina, ja bih ovdje spomenuo da to nije predmet ovoga zakona i da to nije u nadležnosti sanitarne inspekcije, nego veterinarske inspekcije. Također, što se tiče primjedbe o buki. Dakle, buka i pitanje buke je regulirano Zakonom o zaštiti od buke, dakle pitanje je to regulirano jednim drugim zakonom preciznije nego što je to Zakonom o sanitarnoj inspekciji. Što se tiče odgovora na sredstva koja smo, prije svega drago mi je da je ovaj visoki dom zaključio da treba dodatno opremiti sanitarnu inspekciju. Što se tiče primjedbe da su sredstva za automobile prevelika, ja bih samo dodao da smatram da svaki sanitarni inspektor treba imati automobil da bi bio efikasan jer jednostavno oni ne trebaju ići kao "Bolek i Lolek" zajedno, nego mislim da je od ključne važnosti da budu opremljeni, da budu mobilni i da izlaze na teren svaki u jednom automobilu, a to znači da sada imamo 5 sanitarnih inspektora, na 5 sanitarnih inspektora, na jedan automobil i pitanja je da li će ova sredstva biti i dostatna, a ne da će biti i previsoka. Što se tiče informacijskog sustava, mislimo da je to temelj za funkcioniranje sanitarne inspekcije. Ja doista ovog trenutka ne mogu govoriti da li je 500 tisuća eura puno ili malo, ali uvezati, dakle ako imamo 15 tisuća, s jednog sanitarnog inspektora na 15 tisuća stanovnika, znači nama će trebati oko 300 sanitarnih inspektora. Doista mi se ta sredstva ne čine prevelika, no međutim to je stvar procjene. Čini mi se da je pitanje bilo i kontinuirane edukacije i edukacije sanitarnih inspektora, edukacija sanitarnih inspektora i obaveza edukacije je riješena člankom 17. stavkom 1. i točkom 2. Također, od ostalih pitanja na koja bih se još osvrnuo, dakle zašto ustrojstvo sanitarne inspekcije, ovakvo ustrojstvo sanitarne inspekcije, naime garantira bolju koordiniranost? Pa upravo zato što smo do sada imali sanitarnu inspekciju na 2 razine. 170 sanitarnih inspektora imali smo u uredima državne uprave, a 50 sanitarnih inspektora bilo je u gradu Zagrebu, dakle bili su djelatnici lokalne uprave i samouprave. Ovim rješenjem svi postaju djelatnici Ministarstva zdravstva, dakle po prirodi sasvim sigurno je za očekivati da će koordinacija i stupanj koordinacije biti daleko bolji nego što je do sada. Također, što se tiče kadrova, mislim da je dobro zamijećen problem kadrova koji postoji u sanitarnoj inspekciji. Ja bih samo dodao da smo mi u Ministarstvu zdravstva da preuzimamo 170 sanitarnih inspektora i 50 inspektora iz grada Zagreba, dakle ukupno oko 220 sanitarnih inspektora. Prema odredbama ovoga zakona biti će ih potrebno 300 i to je bio jedan od ključnih razloga zašto smo i proširili ovu lepezu mogućih struka za obavljanje posla sanitarnih inspektora. Ja bih sa ovim zaključio. Čini mi se da je zakon uglavnom dobio potporu prisutnih zastupnika. Također, mislim da možemo prihvatiti amandman saborskog Odbora za zakonodavstvo broj 142/1 dok amandman gospodina Franića ne bi prihvatili iz razloga što …
Ne možemo o amandmanima sada, to će biti kod glasanja. Hvala lijepo.
Dobro. Ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Jedna vrlo kratka intervencija. Naime nije točno da će se moći usavršavati kadrovi u skladu sa člankom 17. jer ovdje se ne radi o izmjeni i dopuni zakona kada imamo već nekakva ranije osigurana sredstva. Radi se o novom zakonu, a vi kad ste napravili izlistak sredstava koji treba osigurati za realizaciju tog zakona, ni jednu lipu a kamoli kunu niste predvidjeli za usavršavanje kadrova. Prema tome to nije moguće niti je točno da će se moći izvršiti u skladu sa ovim vašim prijedlogom.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
4. Prijedlog zakona o sanitarnoj inspekciji, hitni je postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 142. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Zdenko Franić. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Prvo Odbora za zakonodavstvo izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici u potpunosti prihvaćamo amandman Odbora za zakonodavstvo. Također prihvaćamo amandman zastupnika Franića jer mislimo da on ne utječe bitno na sadržaj članka 15. a člankom 15. smo predvidjeli dovoljan raspon struka koji pokrivaju djelatnost sanitarne inspekcije. Zahvaljujem.
Ovo je bio državni tajnik gospodin Dražen Jurković. Prihvaćena su oba amandmana. Molim uključimo se. Glasujemo o Prijedlogu zakona o sanitarnoj inspekciji. Uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova; 91 glas za i 2 suzdržana prihvaćen Prijedlog ovog Zakona o sanitarnoj inspekciji zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 5. točku dnevnog reda. 5. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike o policijskoj suradnji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 141 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda 5. sjednice prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članka 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik uvaženi, Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Štovane dame i gospodo, evo pred vama je prijedlog zakona o potvrđivanju još jednoga sporazuma koji je Vlada sklopila sa ministarstvima unutarnjih poslova drugih država. U ovom slučaju se radi o sporazumu sa Vladom Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike o policijskoj suradnji. Naime, hrvatska Vlada je potpisala u proteklim godinama niz sporazuma o policijskoj suradnji koji su se pokazali kao izvanredan instrument u uspostavljanju tijesne suradnje između policija Republike Hrvatske i policija drugih zemalja na koji su sigurno doprinijeli puno boljoj međusobnoj i direktnoj i bilateralnoj suradnji. Naime ovime se omogućava i suradnja između policije Republike Hrvatske i policije drugih zemalja ne samo putem Interpola nego i direktne suradnje koje su dale zaista izvanredne rezultate naročito sa zemljama u okruženju i posebno u borbi protiv organiziranog kriminala. Ovim sporazumom koji se prijedlogom ovog zakona potvrđuje se reguliraju pitanja stručne suradnje kroz opću i specijaliziranu obuku, razmjenu informacija i profesionalnog iskustva, stručno savjetovanje i razmjenu specijalizirane dokumentacije te u slučaju potrebe uzajamnu razmjenu djelatnika i stručnjaka. Inače Ministarstvo unutarnjih poslova sa stručnjacima iz Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske ima također izuzetno dobro suradnju i na provođenju nekoliko twining projekata koji će sigurno doprinijeti povećanju stručnosti i osposobljenosti MUP-a Republike Hrvatske. Ovaj sporazum predstavlja dobar polazni okvir za daljnje jačanje suradnje nadležnih tijela između dviju država u području policijske suradnje i ne zahtjeva dodatna financijska sredstva u državnom proračunu Republike Hrvatske. Temelj za donošenje ovog zakona po hitnom postupku je u članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora i smatramo da je evo zaista potrebno ga donijeti što je moguće prije kako bi i MUP Republike Hrvatske dobio još jedan dodatni instrument u borbi protiv organiziranog i međunarodnog kriminala. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu. Otvaram raspravu. Prvo su klubovi. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Sporazum između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike o policijskoj suradnji rezultat je zajedničke želje za daljnjim promicanjem i produbljivanjem policijske suradnje te aktivnom borbom protiv svih vrsta kriminaliteta i nezakonitih migracija. Sukladno tome i cilj donošenja zakona je međusobno uređivanje pitanja policijske suradnje i stvaranje pretpostavki za koordinirani zajednički pristup u borbi protiv svih oblika kriminala uz istovremeno jačanje bilateralnih odnosa. Sporazum je dobar okvir za daljnju suradnju u području policijskih nadležnosti, a posebno u borbi protiv organiziranog kriminala, u borbi protiv nedozvoljene trgovine opojnim drogama, u borbi protiv trgovanja ljudima a osobito djecom, u borbi protiv pranja novca protiv terorizma, protiv nedozvoljene trgovine oružjem svih oblika. Nadalje, u borbi protiv krivotvorenja, krijumčarenja, nezakonitih migracija i krivotvorenja putnih isprava. Isto tako suradnja je važna zbog sigurnosti zračnog prometa, kriminalističkih vještačenja i održavanja javnog reda, obrazovanja i konačno u borbi protiv trgovanja ukradenim vozilima. Bitno je napomenuti da sve aktivnosti koje su predviđene ovim sporazumom svaka strana provodi sukladno svom unutarnjem zakonodavstvu. U člancima 3., 4. i 5. ovog sporazuma precizirani su postupci i načini suradnje za svaki oblik međunarodnog kriminaliteta od međusobnog izvješćivanja, razmjene rezultata istraga do razmjene stručnjaka. Stručna suradnja koja bi se mogla provoditi u navedenim područjima sporazuma prethodno će se dogovoriti između stranaka pisano, dakle diplomatskim putem. Suradnja će se provoditi sukladno godišnjem programu u granicama financijskih mogućnosti država potpisnica sporazuma. Za provođenje ovog sporazuma odgovorni su ministri unutarnjih poslova dviju zemalja, a oni određuju tijela za provedbu različitih područja suradnje. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava sve aktivnosti policije u borbi protiv svih oblika kriminala. Isto tako podržavamo potvrđivanje Sporazuma o policijskoj suradnji između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike kao iskorak u borbi protiv međunarodnog kriminaliteta. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. I klub Hrvatske seljačke stranke podržat će predmetni tekst predloženog zakona kao i samog sporazuma, jer je u skladu sa sigurnosnom politikom koja se razvija u okviru Ministarstva unutarnjih poslova koja podupire ciljeve vanjske politike Republike Hrvatske na ostvarivanju sigurnosne suradnje i kooperacije sa susjednim državama, državama u regiji, a i šire. Donošenjem ovog zakona želi se jasno formulirati odlučnost države u unapređenju ukupnog područja sigurnosti od svih oblika kriminaliteta i nezakonitih migracija. Činjenica je da su aktivnosti u djelokrugu policije postale važan čimbenik za unapređenje zajedničke pomoći među državama i da će ubuduće nadležne institucije više nego što je to bio slučaj do sada značajnije participirati u provođenju ovih zadaća. Sjetimo se samo činjenice da kriminal nema granica, te da su kriminalci u uspostavi međudržavnih relacija često i ispred policije. Predmetni sporazum je pisan s naglaskom na stručnu i operativnu suradnju bez nametanja interesa i volje neke od država potpisnica, a smatramo ga i formalno pravnim okvirom za suradnju između Francuske i Hrvatske na temelju kojih će se razvijati i prihvaćati konkretni planovi i programi stručni i operativne suradnje kao i usklađivati interesi i sve ostalo vezano za ovaj sporazum. Slijedom navedenog nadamo se da će se donošenjem ovoga zakona olakšati rad našim nadležnim institucijama s partnerima iz država potpisnica sporazuma. Ovom prilikom želimo ukazati kao što je i to sam sporazum sadrži na područja, posebna područja suradnje od kojih izdvajamo i naglašavamo borbu protiv organiziranog kriminala, borbu protiv nedozvoljene trgovine opojnim drogama, borbu protiv trgovanja ljudima, osobito djecom i nedopuštenog trgovanja organima, borbi protiv gospodarskih i financijskih prijestupa, borbi protiv terorizma, borbi protiv nedozvoljene trgovine klasičnim, te nuklearnim, kemijskim biološkim oružjem, borbi protiv krivotvorenja dokumenata i drugih isprava, borbi protiv krijumčarenja kulturnih dobara i ukradenih umjetničkih predmeta. Jasno povećat će se i sigurnost zračnog, pomorskog i kopnenog prometa i pojačati suradnja u kriminalističkom vještačenju, odnosno održavanju javnog reda i upravljanju kadrovima i ono što je posebno bitno i u obrazovanju. Ovaj Zakon o potvrđivanju sporazuma o suradnji sigurno doprinosi sigurnosnoj politici, a i u ukupnom stanju sigurnosti u Republici Hrvatskoj. I vjerujemo da će ovakav sporazum inicirati i nove sporazume sa drugim zemljama što će uvjereni smo doprinijeti i otvoriti stručnu i operativnu suradnju među zemljama potpisnicama i zbog toga još jednom ističemo da će klub HSS-a podržati prijedlog ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Ranko Ostojić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovane kolegice i kolege zastupnici. Odmah na početku da kažem da će klub SDP-a podržati Prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma, odnosno ratifikaciju sporazuma o policijskoj suradnji između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike. Ja ću biti, nastojat ću biti praktičan za prvom kratkom izlaganju i raspravi pozdraviti nastojanja, a to znači da se širi krug onih zemalja sa kojima osim međunarodnih konvencijama postižemo i bilateralne sporazume na policijskoj ravni. To govorim iz razloga šta u praktičnoj primjeni suočeni sa situacijom da vrlo često međunarodna pravna pomoć koja čak i situacije u kojima postoje najbolje namjere obje strane da se riješi određeni problem upravo iz tih razloga što je nemoguće zbog ne pokretanja kaznenog postupka, a zapravo ste u situaciji da isti ne možete ni pokrenuti iz razloga što ne raspolažete podacima, upravno ovakvi sporazumi pružaju priliku da se na operativnoj ravni dođe do onih podataka koji su policiji potrebni u pripremi eventualnog kaznenog postupka protiv određene osobe. Još u 2003. godine francuski časnik za vezu se nalazi u ravnateljstvu policije što se pokazalo vrlo kvalitetnim rješenjem, odnosno unapređenjem suradnje između policija, jer osim zemalja u regiji i krugu nas mora posebno interesirati suradnja sa zemljama Europske unije, a da ne govorim o tome u praktičnom trenutku u sljedećoj godini i u ovom trenutku i zapravo ulogu Francuske u pristupanju Hrvatske i kod svih ispunjavanja standarda koji su potrebni oko ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Ja bih samo nešto primijetio zapravo da se vrlo često pohvalimo, a i predlagatelj je to danas istakao, a to je da nisu potrebna dodatna sredstava za ostvarivanje ovog sporazuma, kako uobičajeno nastojimo da to bude što manje i to je na neki način i pozitivno kada su manji novci zapravo potrebni za ostvarenje ja ipak mislim da sredstava u proračunu koja se izdvajaju za međunarodnu suradnju unutar Ministarstva unutarnjih poslova nisu dovoljna da bi pokrili sve oblike policijske suradnje i na tom polju treba posebno poraditi. I mislim da bi bilo puno bolje zapravo i siguran sam da bi velika korist bila ukoliko bi se u praktičnoj primjeni ovih sporazuma osiguralo dovoljno sredstava da zaista imamo razmjenu stručnjaka, da zaista imamo zajedničke operativne timove na ostvarenju zajedničkih projekata na suzbijanju organiziranog kriminala i drugih oblika najtežih kriminalnih djela. U samoj ocjeni i potrebi neću posebno naglašavat koliko je bitno da se ojača svaka vrsta suradnje, a posebno sa zemljama koje imaju izuzetno iskustvo. Moram naglasiti da priča sa našim konkretni slučajevima znači suradnje koji su se događale i sa Austrijom i jednako tako i sada sa susjednim zemljama možemo vidjeti rezultate redovito oko zajedničkih operacija i u tom dijelu je za pozdraviti i na neki način požuriti ostvarenje svih sporazuma koje trebaju na bilateralnoj ravni biti napravljeni sa zemljama u regiji. Još samo jedan mali detalj vezano za prijedlog zakona koji bi želio naglasiti, koji mislim da predlagatelju na neki način ide u funkcije što detaljnijeg preciziranja, kao što je u članku 4. ovoga prijedloga zakona navedeno. Tu je vrlo precizno kazano oko suzbijanja na području kriminaliteta droga dok za ostale točke koje su taksativno navedene u području u kojima će se surađivati toga nema, mislim da bi bilo puno bolje inače kad se ovakvi sporazumi rade da imamo preciznije podatke za sva ostala područja što mislim da bi pomoglo i nama i njima. Također ako smijem upozoriti još na točku 2. tog istog članka, samo da znamo što usvajamo kod ovakvih situacija jer ovi međunarodni sporazumi ipak imaju veliku snagu a to znači da ćemo na raspolaganje staviti operativne informacije o kretanju međunarodne nedozvoljene trgovine opojnim drogama, psiho tvarima i pranju novca koji iz toga proizlazi. Ja mislim da je samo bitno ovu jednu ilustraciju ili sličicu da shvatite šta to znači, a to znači da će naša policija ovu situaciju na zahtjev stranke a to nije protivno našim zakonskim rješenjima dati i operativne informacije. A podsjećam na ovaj recentni slučaj koji se događao oko kapetana Laptala da zapravo i situacija Laptalo, Dupalo i tako dalje ukoliko se ona nađe u, ukoliko dobijemo takvu situaciju da trebamo pružiti tu informaciju prema vani. To ćemo onda i prema ovom sporazumu napraviti. Tako da ne bi samo gledali olako na ovu, na varijantu sklapanja ovakvih sporazuma jer ipak to podrazumijeva i davanje onakvih informacija koje nemaju još svoju težinu u smislu da su završeni sudski postupci ili da dajemo samo određene kriminalističke evidencije koje su po okončanim, po okončanim kriminalističkim obradama ili sudskim postupcima. Na kraju samo da još jedanput zapravo ponovim a to je mislim da praktična suradnja i ono što je vrlo bitno godišnji program odnosno ono što dogovaraju dvije strane a naravno da će se to odnositi prije svega na policiji mislim da mora biti od strane Ministarstva podržano ne samo u prigodnim posjetima delegacije Ministarstva prema Ministarstvu u Francuskoj ili obrnuto već da to budu zaista praktične stvari i stoga još jedanput ponavljam ukoliko želimo ozbiljnu suradnju morat ćemo u to uložiti više sredstava. Ja vam se zahvaljujem i još jedanput ponavljam da će Klub SDP-a poduprijeti ovaj Prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Naime Klub HNS-a će podržati ovaj sporazum ali bih nastavio tamo gdje je kolega Ostojić stao. Želimo naglasiti da na ove sporazume uistinu ne treba olako gledati i treba gledati praktičnu stranu. E sada kod većine ovih sporazuma kad čovjek nakon godinu, dvije, tri pogleda šta smo ustvari postigli nažalost često možemo samo konstatirati da se radi o stereotipu i kurtoaziji pa čak da su dva ministra izašli zajedno na tiskovnu konferenciju nakon posjete rezultati bi vjerojatno bili isti što nije dobro, nije dobro. Mi od kolega od francuske policije možemo puno naučiti bez daljnjega. To je jedna od najboljih policija u Europi i meni je drago da upravo s njima sklapamo bilateralni sporazum. Međutim ono što meni osobno smeta i našem Klubu je da gotovo sve i sva područja suradnje koje ovdje spominjemo možemo odraditi sa francuskim kolegama i kroz dokumente Interpola jer su i oni i mi članice iste organizacije. Gotova sva područja se i tamo … [[Govornik se ne razumije.]] praktično prepisana. Ali kolegice i kolege što nije prepisano i što bi mi trebali forsirati ovakve sporazume a gotovo nikad ne nalazimo ovakve sporazume e to je nešto o čemu bi mi željeli danas progovoriti. Gledajte Hrvatska danas traga za otprilike 1250 osumnjičenih za ratne zločine na području Hrvatske. 1250. Njih 500 i nešto se nalazi na raznim policijskim tjeralicama. Doduše kad otvorite Interpolovu stranicu pojavit će vam se osumnjičeni za ratne zločine u Ruandi ali ne i u Hrvatskoj. Dakle nismo se uspjeli tamo nametnuti da oni uđu, ti naši pod navodnicima koje tražimo da budu na prioritetnom mjestu. Zar ne bi bilo logično da ovom popisu ovdje uz ukradena vozila, uz održavanje javnog reda, uz sigurnost prometa, uz borbu protiv krijumčarenja ukradenih umjetničkih predmeta, uz borbu protiv nedozvoljene trgovine kemijskim spojevima stoji i naš zahtjev za istraživanje i uhićenje osumnjičenih za ratne zločine. Jer Haag je prva faza. Samo 161 ime. On, Haag se zatvara za godinu, godinu i pol dana. Nakon toga se očekuje od nacionalnih sudova da riješe pitanje progona i kažnjavanja tih pojedinaca. Ali kolegice i kolege vi dobro znate, da je vjerojatno nekoliko stotina ratnih zločinaca otišlo s područja bivše Jugoslavije i danas žive širom svijeta uglavnom u zemljama Europske unije i što se njima događa? Ništa. Jučer sam slušao premijera kad je rekao da ratni zločini ne zastarijevaju. Velika neistina. Velika neistina. Jer Konvenciju o nezastarijevanju ratnih zločina potpisalo je samo 25% zemalja članica Ujedinjenih naroda od čega a te zemlje ili zemljice obuhvaćaju otprilike 5 do 10% pučanstva ove naše planete. Dakle na koje zemlje mislim jasno vam je. Velike zemlje koje su nama uzor u koje ćemo, nisu nikada potpisale tu konvenciju i kod njih su svi ratni zločini iz Drugog svjetskog rata, iz kolonijalnih ratova, iz regionalnih ratova davno zastarjeli. I zato oni koji su otišli tamo dobro znaju ako tamo dobiju državljanstvo oni su zauvijek na sigurnom tlu. Žalosno ali istinito. I mi čak ni ovakvim bilateralnim sporazumima ne želimo pokušati potaknuti njihov progon, uhićenje i izručenje Hrvatskoj. Zato mislim da mi moramo i molim vas, zaista vas molim državni tajniče da pokušate ubuduće u svakom ovakvom sporazumu navesti i taj vrlo značajan zahtjev Hrvatske koji moramo postaviti pred njihove policije. Moramo. A možemo se pozvati eventualno jedino na Konvenciju o … [[Govornik se ne razumije.]] Vijeća Europe koju su potpisale gotovo sve članice Vijeća Europe pa da barem onda unutar tog kolektiva od nekakvih 47 zemalja možemo pokušati jasno izboriti se da ti ljudi konačno završe pred sudom. Evo, dakle naša intervencija je bila samo u tom pravcu usmjerena da pokušamo ubuduće biti praktični da određene prioritete uistinu složimo onim redom koji nas svih zanimaju. Ja se nadam da upravo se slažete sa mnom da prioriteti, ovi o kojima sam sad govorio su daleko ispred onih koji su ovdje navedeni i da prema tome ubuduće evo pokušamo sami sebi pomoći i na ovom području. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Boro Grubišić u ime kluba HDSSB. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo, koliko je jučer raspravljali smo ovdje o Prijedlogu zakona o suradnji sa Eurojustom, sa jednom europskom udrugom u svezi, dakle jednom pravnom udrugom i uglavnom smo se svi složili da je to dobra stvar i svi smo uglavnom podržali velika većina takvu suradnju. Samo jedan dan poslije toga, dakle danas imamo na dnevnom redu Konačni prijedlog zakona po hitnom postupku s Republikom Francuskom Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Francuske o policijskoj suradnji. Dakle, samo bilateralni sporazum između dvije republike i to po hitnom postupku, a i ne nosi oznaku E iako je Francuska članica Europske unije. Možda se netko priupitao i zbog čega to kada postoji adekvatno ili odgovarajuće jučerašnjem dnevnom redu Europol, a iznad toga još i Interpol kada se možda ovakav sporazum može potpisati sa svim članicama Europola. Sve ove točke koje su ovdje pobrojane borba protiv da ih ne nabrajam jer ih je pobrojio već po četvrti, peti put svaki od prethodnih govornika. Dakle, borba protiv organiziranog kriminala, borba protiv nedopuštene, ne nedozvoljene. To nije hrvatski rečeno nedozvoljene, nego nedopuštene trgovine opojnim drogama itd. sve do kako reče gospodin Dorić do ratnih zločina i … [[Govornik se ne razumije.]] ratnih zločinaca. Dakle, nije li nama isti interes i sa Njemačkom potpisati ovakav ugovor, sa Italijom, sa bilo kojom zemljom zapadne Europe, a ja bih rekao i dalje i šire i sa Amerikom. Ova suradnja između dvije policije zapravo bi bila možda pomalena ili premalena u odnosu na naše potrebe naše policije. Kako je rekao izvan konteksta gospodin Kajin da vidimo što se događa kod nas ovdje. Vidimo što se događa dakle vrlo recentno na ulicama grada Zagreba. Vidimo premlaćivanja, vidimo ubojstva neriješena. S kojom to policijom mi trebamo surađivati naša policija da bi to valjda riješila. To su naše unutarnje stvari. Ali naše unutarnje stvari su i ove gruntovčani i dijagnoze i maestri i evo sad i indeksi itd. Neće nama pomoći francuska policija ni agenti za vezu u policiji Republike Hrvatske, MUP-u Republike Hrvatske i kako reče jedan moj Slavonac neka se to zove redarstvo a ne policija. Tako da mi nije jasno zbog čega je po hitnom postupku i zbog čega je isključivo dakle bilateralni ugovor sa policijom Republike ili Francuske Republike ili Republike Francuske. Sasvim sigurno grubi, grubo fizičko nasilje svakodnevno ne samo u Zagrebu, nego u svim našim mjestima u Republici Hrvatskoj. Zatim neobjašnjiva prometna katastrofa sa teškim ishodima sa velikim brojem smrtnosti mladih ljudi osobito, sa velikim brojem invalidnih osoba kao posljedicama ovakve jedne ja bih rekao kataklizme prometne, neobjašnjive unatoč dobrih cesta i sve boljih auta ili je to upravo u korelaciji s time. To je ono što našu policiju treba znatno više zanimati, a evo jučer smo kažem izglasali, odnosno ne izglasali nego raspravljali i o suradnji pravnih, dakle u pravnom sektoru sa Eurojustom. Zbog čega ne sam Europolom, nego ćemo valjda sad zaključivati ne znam koliko sporazuma 29 članica Europske unije, Amerika, možda i Rusija s obzirom da kriminalci i kriminal nemaju granica, nemaju nacionalne boje. Imamo naših državljana dakle u svim dijelovima svijeta. Neki kažu da svaka država ima svoju mafiju, a za Hrvatsku ima jedna specifična izjava koja je potpuno obrnuta od ove rečenice koju sam rekao tako da ja podržavam svaki sporazum koji će donijeti dobro u tom smislu, u smislu ovih točaka koje su nabrojane ili pobrojane u članku 1. pa evo i sa Republikom Francuskom. Ali evo baš kažem nije mi jasno ili ću priupitati hoćemo li sa svakom državom posebice ponaosob potpisivati ovakav sporazum ili imamo Europol s kojim možemo potpisati, a oni su svi članice Juropola ili Europola odnosno šire Interpola. Dakle, načelno jedno pitanje, a osobno sam svakako za sporazum koji može donijeti dobro pri istraživanju svih ovih radnji koje su spojene sa borbom protiv organiziranog kriminala, nezakonitih migracija, sigurnosti prometa, antiterorističkim itd. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Samo radi pojašnjenja kratko. Interpol i druge organizacije su organizacije koje policije međusobno dogovaraju stručne načine provođenja nekih stvari, a bilateralni sporazumi im omogućavaju da to kroz svoje zakonodavstvo onda mogu i provesti. Hvala lijepa. I pojedinačna rasprava uvaženi zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Sporazum između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike o policijskoj suradnji potpisani u listopadu 2007. godine s ciljem da se poboljša policijska suradnja, te unaprijedi borba protiv svih vrsta kriminaliteta i nezakonitih migracija. Donošenjem ovoga zakona stvaraju se zakonske pretpostavke da se na pravi način urede pitanja policijske suradnje, zajednički pristup u borbi protiv kriminala i ojačaju bilateralni odnosi dviju država. Ovim prijedlogom zakona o policijskoj suradnji između dvije države uređena su pitanja stručne suradnje kroz opću i specijaliziranu obuku, razmjena informacija i profesionalna iskustva, te različita savjetovanja, razmjena dokumentacije, ali isto tako i u slučaju potrebe uzajamnom zamjenom stručnjaka. Ovaj Sporazum je dobar osnov za daljnje jačanje nadležnih tijela dviju država na tom području. Postupak potvrđivanja međunarodnog ugovora reguliran je Zakonom o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora koji je donesen u travnju '96. godine. U članku 18. ovog zakona propisano je da Sabor Republike Hrvatske potvrđuje međunarodne ugovore koji traže donošenje ili izmjene zakona. Dakle, potvrđivanje je odgovarajući postupak i odluka Sabora o pristanku Republike Hrvatske da bude vezana međunarodnim ugovorom na temelju kojeg daje pristanak na međunarodnoj razini. U članku 1. propisano je da stranke stručno i operativno surađuju u području policijske suradnje te pružaju uzajamnu pomoć pa je nabrojeno sve od borbe protiv organiziranog kriminala, trgovine drogama, borbe protiv trgovanja ljudima, gospodarskih i financijskih prijestupa, borbe protiv terorizma itd. Isto tako, stranke sporazumno mogu proširiti područje suradnje u okviru sporazuma. Članak 2. propisuje da sve aktivnosti predviđene ovim sporazumom koje se odnose na suradnju policije svaka stranka provodi sukladno svom unutarnjem zakonodavstvu. Isto tako, kada temeljem ovoga sporazuma dobije zahtjev za tehničkom i operativnom suradnjom, svaka strana ga može odbiti ako smatra da to može ugroziti njen suverenitet, sigurnost, javni red i slično. Nadalje se regulira suradnja u sprječavanju i otkrivanju kaznenih djela koje obuhvaćaju različite oblike međunarodnog kriminaliteta. Članak 4. regulira kako spriječiti uzgoj i trgovanje drogama, a isto tako se regulira u članku 5. okvire borbe protiv terorizma razmjenjuju se saznanja i podaci. U članku 10. propisuje se u svrhu osiguranja zaštite osobnih podataka koji se priopćuju drugoj strani, regulira se način i uvjeti pod kojima se dostavljaju i kako ih druga strana smije koristiti. Pa se tako u slučaju otkaza ovoga sporazuma svi osobni podaci trebaju uništiti. Isto tako stranke jamče javnost u postupanju sa saznanjima i obavijestima koje je druga strana označila kao takve. Ako imamo na umu da se radi o jasnom i sažetom prijedlogu jer se zakon sastoji od svega 12 članaka i da ovakve sporazume sve više potpisuje međusobno država u svijetu, držim da ćemo i mi usvajanjem ovoga zakona biti uspješniji u borbi protiv svih vrsta kriminaliteta i nezakonitih migracija. Zato ću podržati, pozivam da se prihvati ovaj sporazum. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključno. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Uvaženi državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Samo potaknut diskusijama pojedinih saborskih zastupnika, nekoliko pojašnjenja. Bilo je pitanje zašto sa Francuskom i da li smo sa drugim zemljama sklopili, odnosno da li imamo namjeru sklopiti? Da. Do sada je Hrvatska sklopila ovakve ili slične sporazume sa 26 država, a sa 3 države se vode pregovori i sa 2 će vrlo brzo biti i sklopljen taj ugovor. Ono što je pitao gospodin Dorić, zašto nije u ovom sporazumu i regulirano pitanje suradnje na području ratnih zločina? Treba se znati da su ovi sporazumi dobrovoljni i da države potpisuju sporazume sa onim sadržajem oko kojih se usuglase. Znači, nema automatizma u potpisivanju sporazuma, nego su ti svi sporazumi predmet višemjesečnih, negdje čak i višegodišnjih pregovora, razgovora, usuglašavanja pa moramo voditi računa da i svaka druga zemlja partner koja potpisuje sporazum sa Republikom Hrvatskom ima svoj unutarnji pravni poredak i moraju ti sporazumi biti usuglašeni i sa pravnim poretkom tih država. Tako da dolaženje u fazu kada se sporazumi usuglase i pripreme za potpisivanje nije kratak, nije lagan, nije jednostavan i svaki ovakav sporazum zahtjeva zaista višemjesečno, pa rekao bih višegodišnje usuglašavanje pregovora i razgovora kako bi se ti sporazumi usuglasili sa pravnim porecima, zakonodavstvima obiju zemalja koje potpisuju ovakve ili slične sporazume. Međutim, važno je u svemu ovom istaći da Hrvatska sigurno napreduje i da hrvatski MUP ima sve više i više povjerenja, naročito od demokratskih država članica Europske unije pa i šire međunarodne zajednice. Naime, važno je istaći da je prošle godine prestao monitoring OESS-a nad hrvatskim MUP-om nakon višegodišnjeg monitoringa što je sigurno jedna od najboljih potvrda da je MUP na dobrom putu i da je postigao visoke demokratske standarde po kojima se može mjeriti i sa policijama drugih europskih zemalja i treba isto tako znati da je ono što je rekao gospodin Ostojić da ovakav sporazum regulira i razmjenu operativnih podataka čija primjena, korištenje i razmjena je vrlo osjetljiva. Sporazum sa Europol-om također se pregovara, međutim da bi se potpisao sporazum sa Europol-om treba također postići vrlo visoke demokratske standarde, profesionalne i stručne kako podaci koji se razmjenjuju sa Europol-om ne bi došli u krive ruke. Tako da zaista doći u situaciju da se potpiše sporazum sa vladom jedne države kao što je Francuska, sa njihovim MUP-om oko razmjene podataka je zaista veliki uspjeh. Ja bih rekao dokaz velikog povjerenja dotične države da podaci koji se budu razmjenjivali sa Hrvatskim MUP-om i sve one radnje će zaista ostati u rukama profesionalaca i stručnjaka koji te podatke neće zloupotrebljavati, tako da, evo ja kažem, ovo je 26. sporazum i sigurno je ta brojka respektabilna dokaz da Hrvatska policija je sve profesionalnija, sve stručnija i sigurno ćemo nastojati i sa drugim državama potpisivati ovakve sporazume zbog toga što je praksa pokazala da osim suradnje preko Interpol-a su ovakvi sporazumi najbolji alat u rukama policija, u ovom slučaju policiju Republike Hrvatske u borbi protiv organiziranog kriminaliteta. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Peto, Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike o policijskoj suradnji. Bio je hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 141. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog ovog Zakona. Molim uključimo se i molim glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova; 95 glasova za i 1 suzdržan prihvaćen Prijedlog zakona o Sporazumu između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike o policijskoj suradnji.
Prelazimo na 6. točku 6. Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2007. godinu Predlagatelj: pučki pravobranitelj Pučki pravobranitelj dostavio je izvješće na temelju članka 8. Zakona o Pučkom pravobranitelju. Vlada je dostavila mišljenje. Materijale ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za pravosuđe, Odbor za ljudska prava, Odbor za Hrvate izvan RH, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, Odbor za rad i socijalno partnerstvo i Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Jurica Malčić, pučki pravobranitelj.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Ovo je četvrti puta da podnosim izvješće Hrvatskom saboru, ali je prvi puta da ga podnosim ovom sazivu Sabora. Stoga mi dopustite nekoliko kratkih riječi o samoj instituciji pučkog pravobranitelja koja je samo jedna od varijanti u svijetu poznate i vrlo raširene institucije ombudsmana. Prvi parlamentarni ombudsman osnovan je prije punih 200 godina iako su slične institucije postale naravno i u starom vijeku i kroz cijelo to razdoblje, a prvi moderni ombudsman smatra se danski ombudsman koji je osnovan 1955. godine, nakon čega je u ovom razdoblju ta institucija se raširila širom svijeta i danas je gotovo u cijeloj Europi. Jedna njemačka ima parlamentarni odbor sa tom svrhom, a Italija nema nacionalnog ombudsmana već ima regionalne ombudsmane i to jedan veliki broj. Od 1993. godine djeluje institucija europskog ombudsmana koja štiti građane u odnosu na europska tijela i službe. Dva su razloga temeljna koja su dovela do takvog širenja i jačanja institucija ombudsmana, to je prije svega sve veća uloga pa i prevlast kao svjetski proces uprave i izvršne vlasti nad parlamentom, to je opća pojava i potreba u tom smislu da se ojačaju mehanizmi parlamentarne kontrole nad upravom. Drugi razlog je sve veća uloga ljudskih prava, dakle jačanje svijesti o tim pravima, a onda i mehanizama posebno međunarodnih za njihovo promicanje i zaštitu. Ono šta treba reći je to da ne postoji jedinstveni model i ombudsmani su u raznim državama razlikuju, ovisno o vremenu osnivanja, ali i prioritetima u pojedinim državama. Iza 1955. jedan broj institucija je osnovan po danskom modelu ograničavajući manje-više oblasti Ombudsmana na zaštitu građana prema državnoj i lokalnoj upravi i tijelima s javnim ovlastima. Drugi dio je osnovan s ovlastima i prema upravi i prema sudskoj administraciji. Slično kao u Švedskoj i Finskoj. Na kraju mnoge institucije osnovane zadnjih 15-tak godina, osobito u tranzicijskim zemljama dobile su opći mandat za zaštitu ljudskih prava, dakle i postupanje prema upravi, sudskoj administraciji, ali i tijelima s javnim ovlastima pa i pojedinim pravnim osobama. Taj trend je niveliranjem zakona ili bez njega slijede gotovo svi ombudsmani jer je sve veća harmonizacija i regulative i prakse institucije i tijela za ljudska prava unutar Vijeća Europe i Europske unije to naprosto diktiraju. Bez obzira na razlike, postoji niz zajedničkih obilježja, a temeljna su da su to institucije utemeljene kao i hrvatski pučki pravobranitelj na Ustavu ili u nekim državama na zakonima, ali i nezavisnost i samostalnost u djelovanju bez obzira na način izbora ili imenovanja. Sljedeća karakteristika da je to postupanje prvenstveno po pritužbama građana i to je njegova temeljna zadaća, ali ima ovlasti postupati po vlastitoj inicijativi. Zatim to je jednostavan i besplatan pristup za građane i vrlo fleksibilan postupak s malo formalnosti. Pučki pravobranitelj nema autoritarnih ovlasti, ne može ukidati i mijenjati akte, ne može davati obvezne naloge. Snaga i autoritet ombudsmana ovisi o društvenoj i stručnoj utemeljenosti njegovih nalaza, ali kada ni to nije dovoljno treba mu potpora Sabora, dakle Parlamenta i volja da se koristi mehanizmi i utjecaj Parlamenta u kontroli nad upravom. Kao što znate, pučki pravobranitelj je osnovan Ustavom iz 90. godine, a njegov djelokrug pobliže je uređen Zakonom o pučkom iz 92. godine. Zakon do dan danas nije izmijenjen iako je ustavna odredba dopunjena 2000. godine. Iako je pojedinim odredbama zakona djelokrug pučkog pravobranitelja utvrđen za šire područje ljudskih prava, konkretne ovlasti u ispitivanju pojedinačnih pritužbi pretežno su ograničene na tijela državne i lokalne uprave i tijela s javnim ovlastima. Dakle u pojedinačnim predmetima ovlast traženje očitovanja, obveze tijela da daju ta očitovanja, da prihvate preporuke itd. Međutim u praksi građani pa i mediji ja bih rekao i javnost, instituciju pučkog pravobranitelja doživljavaju kao opću instituciju za zaštitu ljudskih prava i obraćam se pritužbama i na sudove, sudsku administraciju i na druge pravne osobe za koje smatraju da ugrožavaju ili krše njihova prava ili kada ne poznaju drugi put pravne zaštite. Ja odmah moram reći da pučki pravobranitelj što je izvješća vidljivo, postupa i po takvim pritužbama, ali posredno putem upravnih tijela koja vrše nadzor u određenoj ovlasti. Dakle to je Ministarstvo pravosuđa, inspekcije, regulativne agencije i sl. Naravno da takvo posredno postupanje nije ni brzo ni dovoljno djelotvorno niti su građani s tim zadovoljni. O tome smo već 2005. godine izvijestili Sabor s prijedlogom izmjene Zakona o pučkom pravobranitelju. S obzirom na tadašnje sumnje u upitnost takvog prijedloga u odnosu na ustavnu odredbu članka 92. takav prijedlog nije još upućen u proceduru s obrazloženjem da će najavljene ustavne promjene ukloniti sve dvojbe. U tom smislu vjerojatno je i poznato da smo i podnijeli inicijativu, a početkom ove godine u veljači i formalnu inicijativu za promjenu ustavne odredbe koja je sa svim ostalim inicijativama bila na prvom predstavljanju pred Odborom za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Mi smo uvjereni da će i Sabor razmotriti, a nadamo se i prihvatiti tu inicijativu jer promjene su potrebne radi učinkovitije zaštite prava građana i jačanja kontrolne funkcije parlamenta u odnosu na upravu, ali su i nužne zbog sve veće harmonizacije institucija i politika u zaštiti ljudskih prava u europskom prostoru. Također tu je i potreba da jedina ustavna institucija za zaštitu ljudskih prava u Republici Hrvatskoj u potpunosti ispuni kriterije tzv. pariških načela Ujedinjenih naroda i tako može u punoj mjeri komunicirati i surađivati s odgovarajućim tijelima i institucija Vijeća Europe, Europske unije i UN-a. Ispričavam se za ovaj dio, on nije potreban naravno onima koji su već nekoliko puta pratili izvješća pučkog pravobranitelja. Sada samo nekoliko riječi o ovom izvješću za 2007. godinu. Ono je vrlo obimno i pripremljeno je po standardnoj metodologiji. Sadrži statistiku o broju i vrsti pritužbi sa naznakom trendova za posljednje tri godine o osnovanosti pritužbi i poduzetim mjerama, zatim sadrži prikaz oblasti s najvećim brojem pritužbi i problema s kojima se građani najčešće susreću u tim oblastima. Treće, sadrži vrlo ekstenzivan prikaz u postupanja u pojedinačnim predmetima koji najbolje ilustrira probleme s kojima se građani susreću ali i način postupanja upravnih tijela na koje se građani pritužuju i na kraju način postupanja pučkog pravobranitelja i suradnje ili ne suradnje upravnih tijela, i na kraju sadrži uvijek ocjene i prijedloge kroz koje upozoravamo Sabor na pojave i područja koja zaslužuju posebnu pažnju zastupnika. Izvješće naravno nije uputno prepričavati, niti puno pojašnjavati. Tijekom rasprave spremni smo očitovati se na prijedloge i primjedbe, odgovoriti na upite i pojasniti pojedine navode. Upozorit ću samo na neka pitanja koja smo istakli u izvješću, a koja otežavaju puno ostvarivanje prava građana i lako je uočiti da se o radi o pitanjima koja su u pravilu ponavljaju u nekoliko zadnjih izvješća pučkog pravobranitelja, ali se sporo i teško rješavaju. To govori o složenosti tih problema, ali i o slabostima i deficitima u sustavu. U određenom stupnju to govori i o mehanizmima kojima Sabor eventualno prihvaćajući i ocjene i preporuke može bitno utjecati na rad i razvoj uprave u Republici Hrvatskoj. Kao prvo istakli smo posebne probleme u ostvarivanju prava građana na obnovu stambenog zbrinjavanje i neka zaostala pitanja vezana uz povrat privremeno zauzete imovine. Pritužitelji su u velikoj većini pripadnici manjina uglavnom Srbi i izbjeglice i povratnici koji godinama teško ostvaruju te temeljne pretpostavke za ponovno integraciju u hrvatsko društvo. Ja bih rekao da je rješavanje tih pitanja, a to smo na neki način kroz dva zadnja izvješća naglasili ujedno i pretpostavka za uspješan završetak pregovora o pristupanju Europskoj uniji. Nikako ne bi bilo dobro da loša organizacija birokratsko postupanje i propusti, pa i nezakonitosti u radu odgovornih službi dovode u pitanje nesumnjiva postignuća na tom području, pa i sposobnost i političku volju da se izvrše preuzete obveze u postupku pregovora. Drugo, upozorili smo na dugogodišnje nerješavanje odnosa između privatnih vlasnika i zaštićenih najmoprimaca u tim stanovima, što dovodi do pravne nesigurnosti i brojnih kršenja prava. Problem je aktualiziran izvješćem Ustavnog suda kojim je Sabor upozoren na desetak godina staru obvezu da ispuni zakonodavnu prazninu nastalu nakon ukidanja odredaba Zakona o najmu stanova. Neriješena situacija dovodi do velikog broja sporova s nejednakom sudskom praksom, ali i do odluka Ustavnog i Vrhovnog suda da zbog takve pravne praznine suđenje nije ni moguće. Osim uklanjanja pravne praznine država bi trebala polako stvarati i normativne i materijalne pretpostavke za početak rješavanja ukupnog problema koji teško opterećuje i vlasnike i najmoprimce, a ima naznaka da je mnogo predmeta već upućeno i na Europski sud za ljudska prava. I u ovom izvješću kao i prošle godine posebno su upozorili na potrebu jačanja unutarnje kontrole u Ministarstvu unutarnjih poslova s našim stalnim prijedlogom da se propišu i neki oblici sudjelovanja građana u postupcima povodom pritužbi građana na prekomjernu upotrebu sile temeljem članka 6. Zakona o policiji. Dakle u cilju ostvarivanja uvjeta u kojima će nezakonita postupanja policijskih službenika ili prekoračenje policijskih ovlasti biti svedeni na najmanju moguću mjeru. Mi smo takve preporuke i prijedloge već upućivali ministarstvu u nekoliko navrata, a ovo je drugi puta da također pozivamo i Sabor, smatramo da je tu potrebno nešto učiniti i preporučiti. Upozorili smo na kršenje prava osoba lišenih slobode, također ponovno, uzrokovano između ostalog i prenapučenošću ustanova, ali i na potrebu da se u pravnom sustavu osiguraju takva pravna sredstva koja će eliminirati potrebu pa i mogućnost neposrednog obraćanja lišenih slobode u Europskom sudu za ljudska prava. Nama je poznato da je zadnjih godina bilo nekoliko neposrednih obraćanja i da u pravnom domaćem sustavu treba osigurati pravno sredstvo da bi se to na neki način riješilo u okviru Republike Hrvatske. Istakli smo dugotrajnost postupanja i velike probleme građana koji vode postupke denacionalizacije koji postupci se vode kao što znate od '97., a posebno u vezi sa zakupom poljoprivrednog zemljišta. Također smo posvetili pažnju i kršenju prava u primjeni službeničkog zakonodavstva nakon stupanja na snagu novog Zakona o državnim službenicima, a uslijed kašnjenja i nedonošenja pratećih ili provedbenih propisa, dakle Zakon o plaćama i svega onoga što treba slijediti. I na kraju kao i u svim dosadašnjim izvješćima najveća pažnja i broj stanica posvećena je neažurnosti i dugotrajnosti postupaka pred sudovima i upravnim tijelima kao najčešćem obliku kršenja prava građana koji ugrožava pravnu sigurnost i vladavinu prava o čemu svjedoče i brojne odluke Europskog suda za ljudska prava, a nakon toga sada i Ustavnog suda Republike Hrvatske i Županijskog, odnosno Vrhovnog suda. O dugotrajnosti sudskih postupaka bilo je i u ovom Saboru mnogo rasprava. Naša stajališta o uzrocima i posljedicama i mogućim pravcima iznosili smo i proteklih godina i poznata su. Sada se, dakle ne treba ih ponavljati, sada se čini najvažnijim da se stvore pretpostavke za dalje smanjivanje broja predmeta do koje je došlo već djelomično koji dolaze pred sud za racionalnu organizaciju sudova, ali što je posebno važno za stvaranje uvjeta sudskoj upravi prije svega Vrhovnom sudu da nastavi, realizira započete programe rješavanja zaostataka starih spisa, te da uvede i provodi stalni sustav praćenja ocjenjivanja i kontrole unutar sustava. S obzirom na neke nedoumice napomenut ću da i ja smatram da nekakvi vanjski oblici kontrole poželjni kada je u pitanju postupanje po pritužbama građana mogu biti samo dopunski, a ne mogu zamijeniti jedan takav unutarnji sustav. Kršenje prava nerješavanjem upravnih stvari u razumnom roku koje je također postalo predmet odluka Europskog suda nedavno, a sada i Ustavnog i Vrhovnog suda koje je najčešće u postupcima obnove denacionalizacije, ali i u graditeljstvu i mirovinskoj i invalidskoj oblasti je bez obzira na složenost postupaka, probleme u tim oblastima, te evidentne kadrovske probleme tih službi, stanje je moguće poboljšati organiziranošću i primjenom i kontrolom primjedaba i odredba i načelom postojećeg ZUP-a. U izvješću mi smo vrlo detaljno sugerirali što mislimo da bi trebalo napraviti. Međutim u tim oblastima to zahtijeva i promjenu stajališta ministara i čelnika upravnih tijela da je rješavanje upravnih predmeta dakle odnose s građanima možda manje važan segment njihovog rada i odgovornosti. Ali i punu svijest o tome da su građani korisnici koji imaju pravo na zakonitu, učinkovitu pa i prijateljsku upravu njima na usluzi. Postoji pogrešno uvjerenje, da li je to možda i linija manjeg otpora ili izlika da će se stanje u upravi i pravosuđu promijeniti, poboljšati samo ili pretežno promjenama zakonskog okvira. Praksa čestih i velikih izmjena propisa a bez ozbiljne analize svih aspekata njihove primjene dovodi do nepotrebnog pa i štetnog normiranja tamo gdje ispravna interpretacija pa i primjena normi ovisi o boljoj organiziranosti, konkretnim mjerama i pravilnom i odgovornom radu i postupanju. Reforma pravosuđa i reforma uprave su preveliki poslovi da bi se velikim dijelom mogli svesti samo na resorsku pripremu i predlaganje novih propisa. Naravno da time se ne dovodi u pitanje nužne prilagodbe domaćeg zakonodavstva propisima Europske unije. Šteta je samo što se to nažalost provodi u žurbi i vremenskom tjesnacu. Usporedno a katkad i umjesto stalnih zakonskih izmjena koje po prirodi stvari unose nestabilnost u sustav treba provoditi mjere koje polaze od očigledne potrebe promjena i poboljšanja sudačkog i upravnog kadra. Naročito rukovodećeg kadra u upravi. Nije sporno da sustav i njihovu učinkovitost čine ljudi i da od njihovog znanja, profesionalizma i etike što treba posebno naglasiti koja uključuje i nezavisnost i nepristranost najviše ovisi dobro funkcioniranje sustava. Stoga ne treba zaboraviti da i u pravosuđu i u upravi imamo nažalost dugu tradiciju postavljanja izbora, imenovanja na dužnost ne samo po kriterijima profesionalizma i stručnosti nego i podobnosti i lojalnosti pa i osobne lojalnosti što naravno utječe i na nezavisnost i nepristranost. Unatoč očitovanjima političke volje, deklaracijama pa i dobro došlim zakonskim izmjenama kadrovska se situacija u pravosuđu i u upravi u smislu stručnosti, profesionalizma i etike još uvijek se ne mijenja dovoljno brzo. Uz potrebu stalne edukacije i sudaca i upravnih službenika tim potrebnije zato što nemamo niti dovoljno zahtjevne uvjete za njihov izbor ili imenovanje niti recimo specijalističkog školovanja za upravne službenike potrebno je uvesti i provoditi stalan sustav statističkih podataka, praćenja, ocjenjivanja i kontrole a time i mogućnosti uklanjanja iz sustava onih koji ne mogu zadovoljiti potrebe. Što se tiče uprave uz probleme obrazovanja i edukacije valja ukazati i na dva po našoj ocjeni ključna uzroka koji su doveli a i dalje dovode do negativne selekcije i pada profesionalnosti, kvalitete i motiviranosti za rad i napredovanje u državnoj upravi. S jedne strane to je dugogodišnje zaostajanje plaća državnih službenika za onima u drugim službama, gospodarstvu ali i onih u lokalnoj i područnoj upravi. S druge strane to je još uvijek neprekinuti začarani krug postavljanja politički podobnih i osobno lojalnih nakon svake promjene na izborima ili pak promjene ministara a naravno to se odnosi i na lokalna tijela. Osim što djeluje pogubno na stručnost, profesionalnost i nezavisnost takva praksa ozbiljno destimulira, otežava pa i sprečavanja najbolje u napredovanju i karijeri. U izvješću smo izrazili nadu da će takva praksa biti prekinuta nakon što je izmjenom zakona smanjen broj političkih dužnosnika u upravi. Međutim čini se da je u mnogim slučajevima loša praksa i nastavljena pa i nakon uredbe Vlade koja je izbor za najviša rukovodeća mjesta u državnoj upravi omogućila i dosadašnjim dužnosnicima pod povoljnijim uvjetima od onih koji važe za druge kandidate. To nije dobar znak. Podsjeća na dosadašnje neuspjele pokušaje depolitizacije u upravi. Dugotrajna politizacija osim na smanjenje stručnosti i profesionalnosti djeluje svakako na smanjenje nezavisnosti i nepristranosti i potiče korupciju. Svako pogodovanje bilo po političkoj, ideološkoj i interesnoj osnovi jest korupcija. Daljnja posljedica politizacije jest da se dio rukovodećih ljudi u upravi ponaša kao vlast odgovorna samo onima koji su ih postavili a ne građanima. Nema dvojbe da takva situacija pogađa najviše tzv. male ljude, obične građane bez moći i utjecaja a najčešće i bez kvalitetne pravne pomoći. Takvo stanje pogubno djeluje i na društveni moral i koheziju i na povjerenje u državu i njezine institucije. I dok se nejednakost i socijalne razlike prihvaćaju kao posljedica većinski odabranog društvenog modela nejednakost i razlike u tretmanu pred državnim tijelima potpuno je jasno su nedopustive. U društvu u kojem se inače smatra da je kroz nepravednu pa i nezakonitu privatizaciju došlo do preraspodjele društvenog bogatstva u korist odabranih, često politički podobnih i povezanih s centrima političke moći trebali bi o tome posebno voditi računa jer istodobno su iz rata pretvorbe i privatizacije mnogi bez svoje krivnje izašli slabiji i siromašni izgubivši imovinu, posao pa i dostojanstvo. Mnogi se obraćaju pučkom pravobranitelju kada se radi o pritužbi o konkretnom predmetu. Ali mnogi se i obraćaju i da ukažu na ono što smatraju nepravdom i društvenim zlom. Ukazuju na to da nisu svi jednaki pred zakonom, da su novac i moć i utjecaj jači od zakona i pravde i da se oni isti koji su na nezakonit i nemoralan način stekli moć i novac danas koriste istim metodama a da država to dovoljno ne sprečava. Kapitalu stečenom na taj način ali onom sumnjivog pa i kriminalnog podrijetla odgovara neučinkovitost i nered u sudstvu i upravi. Ja ovdje nosim mišljenja ljudi koji dolaze u ured i koji kažu: «Ja ništa ne tražim međutim mnogo je tih koji mole mene da kao opunomoćenik Parlamenta pred Parlamentom iznesem njihove ocjene.» Na kraju ovog dijela ja bih samo kratko rekao nešto o uvjetima rada i razvoju institucije. Sredstva od 5 milijuna 800 u proračunu za 2007. godinu omogućila su bila zapošljavanje 5 novih službenika tako da je na kraju 2007. bilo ukupno 25 zaposlenih. Proračunom za 2008. godinu u iznosu od cca 7 milijuna kuna izvršen je doduše sa zakašnjenjem od godinu dana ali onaj zaključak Hrvatskog sabora iz lipnja 2005. tako da će krajem ove godine ured brojiti kao što je u programu i bilo 32. I to je dobar znak i zahvalnost onima koji su omogućili da se taj zaključak Sabora izvede. Pitanja osiguranja poslovnog prostora aktuelnije je, aktualno je i sada. Ured kao privremeno rješenje u sjedištu u Opatičkoj koristi i dvije prostorije u saborskoj zgradi na Gornjem gradu i na tome također zahvaljujem. Međutim, to nije trajno rješenje. Pitanje prostora za rad je tim aktualnije što je prema Nacrtu Zakona o suzbijanju diskriminacije pučkom pravobranitelju namijenjena uloga središnjeg tijela za suzbijanje diskriminacije u Republici Hrvatskoj, a to zahtijeva daljnje širenje i jačanje institucije. Stoga se čini opravdanim prijedlog da Hrvatski sabor obvezujućim zaključkom naloži odgovornim službama da zajedno s pučkim pravobraniteljem utvrde i načine rješavanja i donesu formalne potrebne odluke. U pismu predsjedniku Sabora ja sam već upozorio, odnosno pokušao sam naznačiti da bi možda to bila zgrada na uglu Basaričekove i Demetrove ulice koja je ušla u državnu imovinu i koja će trebati jednu dobru adaptaciju, a za sada je prazna. Mislim da bi bilo dobro kad bi se donijele formalne odluke u tom smislu u Povjerenstvu za državnu imovinu. U tom smislu molim potporu Sabora. Na kraju moram se pohvaliti jednim međunarodnim priznanjem koje je pučkom pravobranitelju stiglo ovog ljeta. Međunarodni koordinacijski odbor za nacionalne institucije, to je jedno reprezentativno tijelo nacionalnih institucija za zaštitu ljudskih prava i partner Ureda visoke povjerenice za ljudska prava ujedinjenih naroda akreditirao je instituciju pučkog pravobranitelja kao nacionalnu instituciju za promicanje i zaštitu tih ljudskih prava sa statusom A. Radi se o najvišem statusu koji se dodjeljuje nacionalnoj instituciji za zaštitu ljudskih prava koja zadovoljava kriterije iz pariških načela koja je utvrdila Opća skupština još jednom Rezolucijom '93. godine i koja je propisala minimum zahtjeva za dobivanje statusa institucije za zaštitu i promicanje u kojoj je nezavisnost, kredibilitet i funkcionalnost na visokom mjestu prioriteta. Smatramo to velikim priznanjem za dosadašnji rad ove institucije, njene neovisnosti i kredibilnosti, ali i poticaj za daljnje jačanje u cilju potpunog ispunjenja kriterija iz pariških načela. Ova akreditacija se svakih 5 godina podvrgava reviziji. Pri dodjeli statusa donose se i posebne preporuke. Tako je i u ovoj akreditaciji preporučeno da pučki pravobranitelj dobije šire ovlasti za zaštitu i promicanje ljudskih prava. Tu ne mislim na nekakve autoritarne naloge itd., ali u obuhvatu, a to znači onaj naš prijedlog da se kao što je u Zakonu o suzbijanju diskriminacije ovlasti daju i u odnosu na pravne osobe i na sudsku administraciju. Ja bih rekao da su navedene preporuke u cijelosti u skladu s prijedlozima koje smo uputili Saboru kroz formalnu inicijativu za promjenu ustavne odredbe, a da je i Zakon o suzbijanju diskriminacije koju je Sabor donio korak u tom smjeru. I sasvim na kraju, hvala Bogu, ustavna institucija pučkog pravobranitelja i stvarno, a ne samo formalno kroz sve to postaje središnja nacionalna institucija za zaštitu ljudskih prava. I bez obzira na ishod prijedloga za promjenu u Ustavu jačanje institucije će biti nastavljeno, jer to nalaže potreba da se u zaštiti ljudskih prava primjenjuju europski standardi, ali to diktira i nužnost usklađenja i uklapanja u europski i svjetski sustav institucija i politika na tom području. Osim toga, u europskom okruženju bit će vrlo brzo potreban iskorak iz formalnog i normativnog u stvarno i životno, iz zakona i deklaracija u upravnu i sudsku praksu, u način funkcioniranja svih državnih tijela i institucija. To će bitno odrediti i dalji razvoj institucije pučkog pravobranitelja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja, odnosno žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne vidim nikoga. Ne. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su klubovi. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani gospodine pučki pravobranitelju. Ako nekome do sad nije bilo jasno zašto se ovo Izvješće kiseli na dnevnom redu Sabora više od 6 mjeseci, zašto je Vladi trebalo više od 5 mjeseci da dade mišljenje na njega i zašto u tome mišljenju piše da ga prima na znanje, onda je valjda sada posve jasno. Nije trebalo čak niti čekati usmeno obrazloženje pučkoga pravobranitelja. Bilo je dovoljno koncentrirati se na tekst samoga izvješća za 2007. godinu koje na žalost ne nosi mnogo novosti u odnosu na prijašnja godišnja izvješća. Ovo Izvješće govori da institucija pučkoga pravobranitelja ima neovisnost i samostalnost u radu i koristi je. Također iz njega vidimo kolika je upornost i ustrajnost pučkoga pravobranitelja, da ono što su mu Ustav i zakon namrli u dužnost stvarno i provodi. Vidljiva je također i sveobuhvatnost i širina tema, makar postojeći zakonski okvir naše pučko pravobraniteljstvo ne stavlja u red onih općih koji naravno mogu pomoći i u slučajevima nepovoljne sudske prakse i administracije, odnosno javnih poduzeća. Još je jedan podatak vrlo važan, a to je da 72% pritužbi iz prošlih godina riješeno. To je visok postotak. Međutim, kad pogledate da se 15% svih pismenih i 50% svih usmenih pritužbi i obraćanja na pučkoga pravobranitelja odnosi na sudsku praksu postavlja se vrlo važno pitanje nije li došlo vrijeme da debelo i duboko i trezveno razmislimo o novoj zakonskoj inicijativi, odnosno novome zakonu koji će pučkog pravobranitelja u Republici Hrvatskoj staviti u one okvire u kojima može funkcionalno djelovati i u čitavom nizu drugih područja od onih koje mu je do sad zakon davao u nadležnost. Raste broj pritužbi građana. Prošle godine 1878. ili 12% više. Ne želimo vjerovati da se radi o trendu pogoršanja stanja ljudskih prava već o povećanju razine informiranosti građana. Treba pozdraviti svakako tiskanje letaka, informativnih letaka, osobito onih na Brailleovu pismu, pa i učenje jezika gluhonijemih od strane savjetnica u uredu. Za očekivati je da će broj slučajeva, odnosno pritužbi rasti. Nadamo se da će to biti odraz svijesti građana i informiranosti da postoji institucija kojoj se mogu obratiti i koja im može pomoći. Dobra je vijest da je od ukupnog broja predmeta tek u 900 trebalo poduzeti mjere koje pravobranitelj ima na raspolaganju kao što su preporuka, savjet, upozorenje, a da je u ostalim predmetima postupak okončan relativno brzo po obraćanju pravobranitelja nadležnome tijelu. Još uvijek nažalost prevladavaju oni slučajevi koji dolaze iz domena koje su dominantno posljedice rata, raspada bivše države, imovinsko-pravnih odnosa koji su iz toga proistekli, manjinskih prava, zbrinjavanja, obnove, naknada. Drugi najčešći uzrok je dugotrajnost u upravnim postupcima, nepostojanje pravne sigurnosti koja je ustvari kršenje ljudskih prava. Nered i neefikasnost u ovom području podloga su za korupciju. Tu se otvara pitanje koliko je zrela i kako brzo se reformira i da li se uopće reformira javna uprava kod nas? Čini mi se da mi iz ovih saborskih klupa to ne možemo vidjeti i nećemo vidjeti i da je puno lakše to vidjeti s pozicije pučkoga pravobranitelja i kroz postupke koje on vodi svakodnevno. Ono što zabrinjava je odnos dijela tijela državne uprave, odnosno tijela s javnim ovlastima prema instituciji pučkog pravobranitelja. Dakako, ima i pozitivnih primjera, i njih treba istaknuti. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, Upravni sud, Središnji ured državne uprave, ali ovdje ima nekoliko eklatantnih primjera koji su jasni i pozivaju na akciju. Ako iz ovoga izvješća Vlada nije iščitala dovoljno informacija da neki ljudi ostanu i bez svojih dužnosti, jer zapravo svojim djelovanjem zloupotrebljavaju položaj i ozbiljno krše ljudska prava, onda ne znam što još treba napisati. Uzmimo slučaj pomoćnika ministra unutarnjih poslova, Ž.K. Taj pomoćnik ministra zove se Žarko Katić. Pročitajte od 78. do 80. stranice što su slučajevi u kojima je on i kako je on postupao, odnosno kako nije postupao, odnosno kako je ignorirao instituciju pučkoga pravobranitelja i izravno je izvrgavao ruglu. Nekad je bio pomoćnik ministra, danas vjerojatno više nije jer toga više nema. Danas je možda ravnatelj uprave. Jasno i glasno piše ovdje što su stvari koje ga dovode u poziciju da se njegov poslodavac ozbiljno zapita može li on obavljati taj posao i dalje. Nadalje, već nekoliko godina eksplicitne su pritužbe na rad Uprave za pravobranike i Uprave za obnovu. Nekad u Ministarstvu mora i razvitka, danas čini mi se u Ministarstvu šumarstvu i vodnog gospodarstva. Zar treba više Vladi od ovoga što ovdje piše da upita za junačko zdravlje ministra, tko mu radi u tim upravama i zašto se eklatantno i iz godine u godinu krše zakoni? Vrlo je neujednačena praksa poštivanja Zakona o pučkom pravobranitelju kad je riječ o tijelima javne uprave. Neki doista poštuju obvezu da najkasnije u roku od 30 dana obavijeste pravobranitelja o poduzetim mjerama, a neki to potpuno ignoriraju i to godinama. Mislimo da treba ozbiljno pristupiti pitanjima koja se otvaraju ovim izvješćem, da kao odgovoran Hrvatski sabor trebamo poduprijeti inicijativu koja ide za time da se novim zakonom definira ili redefinira pozicija pučkoga pravobraniteljstva, odnosno pravobranitelja, da mu se ovlaštenja, odnosno djelokrug ovlaštenja proširi prema pozitivnoj europskoj praksi, dakle praksi onih ombudsmana koji pokrivaju i područja sudstva i dostupnosti, recimo komunalnih usluga, ali isto tako da se implementira i ovo što smo ustvrdili i definirali novim Zakonom o suzbijanju diskriminacije koji od pučkoga pravobranitelja očekuje mnogo i definira ga kao središnje tijelo praktički za provedbu toga zakona, odnosno za nadzor. To su ozbiljne obveze. S druge strane, čini mi se da polako idemo u inflaciju pučkih pravobranitelja po određenim područjima. Pravobraniteljstvo za djecu, pravobraniteljstvo za rodnu ravnopravnost područja su koja proistječu iz europske prakse kao posebna. Sad imamo već i treće, inicijativu za četvrto, čujem da postoji inicijativa i za peto. Hoće li ta inflacija i atomiziranje sustava pomoći ili odmoći? Što je više ombudsmana, na prvi pogled čini se zaštita je prava dostupnija, no je li doista tako? Zar se zapravo ne stvara čitav niz institucija koje će na tom području imati sve manje i manje ovlasti? Stoga smo i uputili u proceduru jedan zaključak kojim predlažemo Vladi da do konce 2009. godine razmotri ovu situaciju i predloži cjelovito rješenje kojim će se obuhvatiti sva relevantna područja. To su i područja zaštite prava na radu. To su definirana specificirana područja zaštite manjinskih prava. Ima još područja u kojima se osjeća eklatantna potreba za aktivnošću javnoga pučkoga pravobranitelja. Nadalje, mislimo da pozitivna praksa, recimo pravobraniteljstva za djecu koja je već do sada osnovalo tri regionalna svoja područna ureda je zapravo pozitivna praksa i da bi tako nešto trebalo učiniti i u ovome slučaju. Da nije ured pučkoga pravobranitelja samo isključivo u Zagrebu, nego da bude dostupan i regionalno. Da po principu regionalizacije uredi i pučki pravobranitelji, odnosno pomoćnici, zamjenici, ljudi koji rade u tim uredima budu bliže malome čovjeku kojemu nije lako doći ni do Zagreba, niti kontaktirati adrese u Zagrebu. U svakome slučaju, gospodine Malčić, čestitam vam na još jednoj uspješnoj godini na dužnosti pučkoga pravobranitelja, najavljujem da će Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke podržati vaše izvješće i zahvaljujem vam na hrabrosti koja vas vodi i predanosti u ovome poslu. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče ispravljam netočan navod uvaženog kolege Beusa Richembergha koji je rekao da je Vladi Republike Hrvatske trebalo pet mjeseci da da mišljenje na Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2007. godinu. To nije točno, jer je izvješće stiglo u mjesecu srpnju. Hvala lijepa. … [[Upadica se ne čuje.]] Precizno je precizno.
Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju gospodine Malčiću, kolegice i kolege. Profesionalnost kojom pučki pravobranitelj izvještava ovaj Sabor o stvarima iz njegove domene, ovlaštenja ovoga Sabora sasvim sigurno svakoga od nas uozbiljuje u mogućoj diskusiji, predmetu, temama kojima se on bavi, o kojima nas izvješćuje i snizava svaku moguću temperaturu koju bi čovjek mogao imati s obzirom na karakter tih problema, a jednim većim dijelom tih problema se kao zastupnik bavim već nekoliko mandata, a bavio sam se i u vrijeme kada nisam bio zastupnik, kada sam djelovao iz sfere civilnoga društva. Da je kojim slučajem ovdje na dnevnom redu izvješće o stanju na HTV-u sasvim sigurno da bi tu diskusija bila drugačija, no nadam se da će doći pa da ćemo i o tome imati prilike raspravljati, jer mi se čini da je i vrijeme da dođe. No, vratimo se ovome izvješću. Potpuno se slažem s kolegom Beusom kada govori o opasnosti inflacije pučkih pravobranitelja i umjesto da se usmjerimo da ojačamo regionalno prisutstvo ureda pučkog pravobranitelja sa njegovim ispostavama u pojedinim županijama gdje za to postoje jasna i neophodna potreba, a koja ne može biti nadomještena radom nevladinih organizacija ili eventualno nekim drugim organizacijama, mi naravno se opredjeljujemo na to da proizvodimo još neke pučke pravobranitelje. Umjesto da smo se opredijelili za to da pučki pravobranitelj ima veći broj pomoćnika koji bi bio usmjeren na pojedina područja ili pomoćnica, koji bi bio usmjeren na pojedina područja i da ima veći broj ureda u pojedinim našim županijama gdje je neophodno da se pojedina pitanja rješavaju, mi evo ovdje i sami nastojimo inicirati još pokoji pravobraniteljski ured, odnosno još pokoju pravobraniteljsku funkciju. To je doista najbolji način kako za ovaj posao koji pučki pravobranitelj sa svojim pomoćnicima i pomoćnicama i cijelom svojom ekipom radi, devalvirano i da naravno potrošimo državna sredstva na način na koji neće biti onako efikasno potrošena kao što bi bila potrošena kada bismo to imali što je moguće više koordinirano i što je moguće više povezano. I uz svo dužno poštovanje prema kolegama koji koliko sam vidio iniciraju da se formira još jedno pučko pravobraniteljstvo, to bi otprilike bilo kao kad bismo mi klub Nacionalnih manjina ili klub SDSS-a zagovarao da se formira posebno pučko pravobraniteljstvo za prava nacionalnih manjina. Iako za to postoji ured za nacionalne manjine, postoji savjet koji podnosi izvješće i postoji ovaj pučki pravobranitelj koji ne propusti ni jednu od stvari o kojoj je potrebno izvijestiti ovaj Sabor čak i onda kada nam to nije ugodno čuti. Doista, dakle mi imamo povjerenja u njega jer on to jednako profesionalno radi i kada su u pitanju umirovljenici, kada su u pitanju zaposleni, kada su u pitanju pripadnici manjina i kada su u pitanju bilo koje ranjive grupacije u našem društvu. I zato želim apelirati sa ove govornice da zapravo stanemo kada je to u pitanju. Imamo pučku pravobraniteljicu za djecu, imamo pučku pravobraniteljicu za ravnopravnost spolova, imamo pučku pravobraniteljicu za osobe sa invaliditetom i ja mislim da što se toga tiče pokrili smo one populacije koje je red bio da pokrijemo, a sada je red da ojačamo Ured pučkog pravobranitelja i da njegove regionalne urede uspostavimo onako kao što bi bio red tamo gdje je to potrebno. Što se tiče same materije o kojoj pučki pravobranitelj ovdje izvješćuje u ovom izvještaju kao i u svojem obraćanju ovome Saboru, najveći dio toga mi je veoma dobro poznat, i problematika stambenog zbrinjavanja, i problematika imovine i povrata imovine, i problematika obnove. I moram reći da je on doista objektivan na primjerima koji su mu poznati, na primjerima s kojima radi je prikazao stanje onakvo kakvo ono jeste. To ne znači da ne postoje primjeri gdje se nešto napravilo, ali tko se zaboga usmjerava i žali pučkom pravobranitelju da je dobio ono što mu pripada, to ne radi nitko nego onaj tko ima problem taj se obraća i zato je pučki pravobranitelj tamo. I iz tog razloga naše je da pomognemo pučkom pravobranitelju i naravno da pomognemo ljudima prije svega koji tu problematiku imaju, da se ta pitanja počnu rješavati. Pitanje imovine u zadarskom zaleđu zaposjednute zemlje već godinama u kojima su sudjelovale i pojedine jedinice lokalne samouprave, a to znači i država, ne može biti nerješavano kao što je nerješavano tolike godine i ne možemo mi trpiti kao država zato što je netko u nekom razdoblju, u nekim godinama rekao uzmite to je vaše, mi vam to dajemo, ja načelnik općine ili ja općina to dajem. To ne može biti. I ne može zbog toga četiri ili pet milijuna ljudi u ovoj državi trpiti zato što je netko odlučio da nekoliko desetaka hektara ili nekoliko stotina hektara podijeli po babi i po stričevima, vjerujući da to može činiti. Nije podijelio svoje nego je podijelio tuđe. Nije podijelio po osnovi toga što je njegova lična moć nego po osnovi državne moći kao načelnik općine. Prema tome država, Ministarstvo pravosuđa, mi, ne možemo stajati skrštenih ruku i čekati da to riješi pučki pravobranitelj ili čekati da to riješim samo ja kao zastupnik specifične populacije u ovoj državi. Drugo je pitanje pravosuđa. Govorim to kolegice i kolege zato što sam bezbroj puta na vratima bio i ministarstava i bi ona vratima Vlade gdje sam član koalicije, ali to nismo našli načina da riješimo. Zašto? Zato što se ne spusti dalje od Markovog trga, čak ne ode ni do Trga bana Jelačića a kamoli a kamoli do neke ulice ili do nekog grada u kojem se to treba riješiti. Govorim to zato što neki kolegice i kolege koji su to radili kao načelnici općina danas sjede u ovom Saboru. Drugu stvar koju želim reći, danas naši sudovi donose presude za uništenu imovinu ljudima tokom ratnog razdoblja izvan područja ratnog djelovanja. 321 ili gotovo 350 takvih parnica je započeto '92. i '93. godine. Onda su ljudi imali pauzu od 7 godina u kojem su bili u pravnome limbu, jer su procesi bili zamrznuti do '96. otpočeli su 2003. Danas redom gube parnice i moraju plaćati parnične troškove. 120 tisuća, 90 tisuća, 50 tisuća. Zašto? Zato što ih je zakonodavac uključujući i ovaj Sabor i uključujući i državne institucije i ministarstvo doveli u situaciju da ne znaju po kojem, počeli su po jednom zakonu, a sudi im se po drugom zakonu. I zato što je zakonodavstvo mijenjano oni trebaju plaćati kazne. To i jeste kazna za njih, jer Zakon o parničnom postupku traži da podnesu trošak za parnicu koju su izgubili, a nisu izgubili zato što su oni krivi, nego zato što smo mi i država krivi što smo ih doveli u takvo stanje. I ako tako nešto piše u ovom izvještaju ako se mi tako nečim bavimo i … to dužnost, jer smo tako prisegli pred ovim Saborom, onda vas kolegice i kolege pozivam da se udružimo i da to riješimo. Jer s tim paketom ne samo da ne možemo dalje, s tim paketom ne bi smo mogli i ne bi smo trebali moći jedni drugi pogledati u oči. Hvala gospodine pučki pravobranitelju, zahvaljujem što nas ohrabrujete u tome.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju sa suradnikom. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice razmotrio je i primio na znanje ovo cjelovito izvješće pučkog pravobranitelja. Izvješće zaista cjelovito pokazuje okruženje u kojem živimo i obuhvaća gotovo sve segmente društva. Naslovi poglavlja spomenutog izvješća upućuju na živost i opseg rada pučkog pravobranitelja. Izvješće pravobranitelja sadržajno je i podijeljeno na pregled statističkih podataka, analizu po pravnim područjima, obilazak regionalne samouprave u koje vidimo da je 2007. obišao 5 županija u našoj, Lijepoj našoj, o međunarodnoj suradnji, o ocijeni i prijedlozima za poboljšanje rada. Na početku treba istaknuti što i sam pučki pravobranitelj navodi u ovom izvješću da je ono rađeno ovaj puta drugačijom metodologijom i detaljnije su područja sistematizirana pa možda barem u onom odnosu na ono na što se pritužbe odnose, pa je možda teža usporedba sa onim prijašnjim izvješćima. No međutim vidljivo je da je u 2007. godini zaprimljeno čak tisuću 878 pisanih pritužbi, čak 233 više nego 2006. što je sam kolega koji je prethodno u ime Kluba zastupnika HNS-a ustvrdio vjerojatno i zbog toga, najviše zbog toga vjerovat je što su ljudi upućeni na pučkog pravobranitelja, dakle informiraniji i oni znaju više o samoj instituciji pučkog pravobranitelja. Građani se iz ovog što u izvješću piše obraćaju pučkom pravobranitelju isključivo kada naiđu na problem pred upravnim tijelima, državnim ili lokalnim. Zanimljivo je promatrati i postotak osnovanih i neosnovanih ili onih čak preuranjenih žalbi, jer i takvih ljudi ima i on je to utvrdio da je čak jedan određeni broj onih žalbi i pritužbi građana koji su neutemeljene, dakle one su preuranjene, jer građani svakako kada promatraju svoje osobno pravo, svoje osobni zahtjev njima zaista svako vrijeme i nije brzo, treba im brzo rješavanje pa možda i neosnovano. Najveći broj osnovanih pritužbi odnosi se kao što sam rekla na dugotrajnost postupaka. Upravo zbog toga mi smo svjedoci i danas da se prišlo reformi pravosuđa i državne uprave kako bi se upravo riješio tijek i ubrzao tijek rješavanja pojedinih predmeta. Sam pučki pravobranitelj ustvrdio je da u 2007. godini uočen i pad broja pritužbi koje se odnose na pritužbe povezane s posljedicama rata tj. u predmetima koje se odnose na prognanike i izbjeglice, mirovinsko invalidsku oblast, što je svakako za pohvaliti. On je istakao i problem stambenog zbrinjavanja povratnika i prognanika, povrata privremeno oduzete imovine i upozorio na najčešće primjedbe na rat u ministarstvu, odnosi se na 2007. tadašnjeg mora, turizma, prometa i razvitka i to upravo za prognanike i upravu za obnovu, jer se najveći broj pritužbi odnosi na dugotrajnost postupaka, ali već sam napomenula da je ovo pitanje zaista kompleksno, oni ljudi koji dolaze iz područja posebne državne skrbi, posebnog državnog interesa, svakodnevno se susreću s problemom stambenog zbrinjavanja ili pravima na obnovu i znam da se najčešće žale ljudi na dugotrajnost postupaka. Ali poznavajući sveobuhvatnost takvih rješenja koje izdaju ova tijela od imovinsko pravnih, vlasničkih odnosa, pa ja bih rekla ponekad i do osobnih želja da mi se treba više obnoviti nego što mi pripada, ponekad i bez osnove takav broj pritužbi vjerujem ne smanjuje se pa ni u 2007. Pučki pravobranitelj je predložio i niz mjera koje se mogu žurno provesti a u svrhu učinkovitog i brzog rješavanja dugotrajnih upravnih postupaka. Vlada je započela cjelovitu reformu državne uprave. Vjerujem uvažavajući ono što ste 2006. pučki pravobranitelju rekli i istakli u svom izvješću, a u svrhu svakako podizanja kvalitete rada, financijskih, materijalnih prava državnih službenika i namještenika. I u ovogodišnjem izvješću o radu pučkog pravobranitelja posebno mjesto imaju pritužbe na rad sudova, čak 15% od ukupno pritužbi odnosi se na sudove posebno u ovom izvješću pohvaljen je rad Vrhovnog suda, ali pohvaljen koji provodi mjere i aktivnosti za brže rješavanje predmeta i kontrolu rada sudova prebacujući i raspoređuju predmete prema opterećenosti sudova što je dovelo do rješavanja velikog broja starih predmeta od 2004. do 2007. na koju se izvješće odnosi čak 38,7% je smanjen broj predmeta, starih predmeta u sudovima. Moramo napomenuti da je Ministarstvo pravosuđa svjesno situacije sudstva i započelo je čitav niz mjera. Pa i sam pučki pravobranitelj u svom izvješću zalaže se za racionalizaciju sudova. Ako se prisjetimo prošle sjednice, one ljetne sjednice mi smo i započeli ovu raspravu o mreži sudova u Republici Hrvatskoj što znači da se i pučki pravobranitelj zalaže da se ta mreža racionalizira i samim tim ubrzaju postupci na sudovima. Isto tako se zalaže za besplatnu pravnu pomoć, dugotrajnu dogradnju sustava odvjetništva a poglavito i ono što čini Ministarstvo pravođuđa, pravosuđa, ispričavam se, za obrazovanje i kvalitetniju edukaciju naših sudaca. Pučki pravobranitelj je upozorio i na veliki broj različitih prava iz sustava socijalne skrbi, a ukazao je i na nepotpunu evidenciju o korisnicima socijalne pomoći koja uzrokuje često i nepravednu raspodjelu. Donošenjem Zakona o osobnom identifikacijskom broju mislim da ćemo riješiti uvelike i ovaj problem. Da ćemo zaista dobiti ovime i jednu cjelovitu sliku o onim korisnicima i o evidenciji korisnika socijalne pomoći. I na kraju moramo napomenuti da je u ovom izvješću posebno poglavlje posvećeno i uvjetima rada Ureda pučkog pravobranitelja iz kojeg je vidljivo da se sredstva za rad Ureda svake godine povećavaju pa je Ured u 2007. kadrovski ojačao za 5 novih službenika. U 2008. godini raspravljajući u proračunu, vidjeli smo da je proračun povećan i sredstva za materijalne i za funkcionalne … [[Govornica se ne razumije.]] Ureda pučkog pravobranitelja a da će to omogućiti i zapošljavanje još 9 novih službenika a vjerujem i sam pučki pravobranitelj nam je danas u izvješću napomenuo da je na tragu rješavanja i onog najgorućeg problema a to je prostora za rad ovoga Ureda što će svakako omogućiti i bolju pristupnost građana ovom Uredu. U cilju što boljeg informiranja, već su moji kolegi istaknuli o radu pučkog pravobranitelja Ured je poduzeo i čitav niz aktivnosti od tiskanja letaka što vjerujem da je pomoglo i mnogim građanima da upoznaju samu instituciju pučkog pravobranitelja pa do edukacije djelatnika radi lakše komunikacije s osobama koje imaju poteškoće s govorom i sluhom što je isto tako važno i radi onoga za što se pučki prvobranitelj i zalaže a tj. za ravnopravnost i prava svih naših građana. I evo na kraju u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice uvažavajući sve ono što je izrečeno u ovom izvješću naš Klub je primio na znanje izvješće za 2007. godinu. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Igor Dragovan. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine pravobranitelju, poštovane kolegice i kolege za svaku vladu koja drži do svojih građana, koja o njima brine bez obzira jesu li za nju glasali ili ne izvješće pučkog pravobranitelja je vrlo važan dokument koji se ne zaobilazi olako i koji se ne smije zanemariti. Važno je upravo iz tog razloga jer govori o stanju ljudskih prava u državi, o zaštiti prava građanki, građana i njihovih mogućnosti da se svi osjećaju jednaki pred zakonom. Međutim ovoj Vladi to izgleda nije važno. A da je tome tako govori činjenica da je izvješće pučkog pravobranitelja čekalo mjesecima da dođe na red saborske sjednice dok su ostala dva pravobranitelja već davno dobila podršku Sabora. To naravno otvara logično pitanje nije li saborskoj većini teško čitati sve ono o čemu pučki pravobranitelj piše i upozorava? Sve upućuje na to da je tako, a to potvrđuje i samo izvješće u kojem pučki pravobranitelj kao opunomoćenik Hrvatskog sabora navodi kako ministri ne žele s njime razgovarati već ga upućuju na pomoćnike ministra što mi u SDP-u smatramo zaista nedopustivim. Uostalom Vlada je svojim mišljenjem o izvješću jasno stavila do znanja svima koji misle, što misli o ovom izvješću a prema tome i o instituciji pučkog pravobranitelja. Naime Vlada je u svom mišljenju izvješće pučkog pravobranitelja samo primila na znanje za razliku od izvješća drugih pravobranitelja za djecu i ravnopravnost spolova koje je prihvatilo. Poštovana gospodo ako se krše ljudska prava jer građani u razumnom roku ne mogu ostvariti svoja prava i pravne interese bez obzira na sve druge okolnosti za to je odgovorna država. Posljedično nefunkcioniranje državne uprave nepotrebno opterećuje i ovako opterećeno pravosuđe jer se građani u zadnjoj instanci za rješavanje svojih problema obraćaju nekom od sudova. Mnogi od tih sporova završili su presudom o financijskom obeštećenju zbog sporosti sustava, a to znači da neučinkovitost sustava ponovo plaćaju građani iz svoga džepa. Krajnje je vrijeme da se krene u reformu državne uprave koja bi bila u službi građana, efikasnija a racionalnija. Izgradnja sustava u kojem je svaki građanin jednako važan ovoj Vladi nije prioritet za što dobivamo potvrdu svakodnevno. Deklarativno osuditi neku pojavu ili događaj nije svrha postojanja vlasti. Svrha je služiti i biti odgovoran za to. Na primjer samo ove godine u vrijeme godišnjih odmora i ljetne stanke Vlada je raspisala više od 300 natječaja za posao u ministarstvima. Zanimljivo je kako se sve to dogodilo u vrijeme godišnjih odmora ne bi li ostalo što dalje od očiju javnosti. Tako je preko ljeta u Ministarstvu poljoprivrede raspisan natječaj za čak 181 mjesto, u Ministarstvu gospodarstva za 95, u Ministarstvu obitelji i međugeneracijske solidarnosti doći će 20-tak novih službenika. Podsjetit ću ovdje i na to kako je još prije 4 godine predsjednik HDZ-a premijer Sanader predstavio program koji je trebao reorganizirati cjelokupnu državnu administraciju. Vi u HDZ-u tada ste govorili kako imate plan kojim ćete značajno smanjiti broj državnih službi te će se u konačnici broj zaposlenih u državnoj administraciji smanjiti za čak 30%. Od toga naravno kao ni od drugih vaših projekata koje ste jamčili nema ništa. Vratit ću se na pravosuđe koje sam spomenuo i ocijenio kao opterećeno gomilom tužbi uz ostalo i za to jer netko u državnoj upravi ne radi svoj posao za koji je plaćen. I tako opterećeno pravosuđe predmet je velikog broja pritužbi građana jer neažurnost sudova i dugotrajnost sudskih postupaka veliki je problem građana. Takva sporost u rješavanju predmeta preko svake razumne mjere jeste teško kršenje prava građana i nanosi štetu kako pojedincu, tako i društvu u cjelini. Dugotrajnost postupaka, zaobilaženja redoslijeda predmeta, neizvjesnost u pogledu kada bi presuda mogla biti riješena bez obzira na ishod dovodi u sumnju pravednost postupaka i otvara prostor za korupciju. Ključni problem ove države je u tome što vladajuća politička elita podržava sustav u kojem se socijalno ugroženi, siromašni gotovo nikako ili vrlo teško uspijevaju izboriti za svoja Ustavom i zakonom zajamčena prava dok oni drugi bogati i društveno moćniji s lakoćom ostvaruju svoje interese ponekad, ali prečesto na račun siromašnih. Slažemo se u SDP-u potpuno s ocjenom pučkog pravobranitelja da to nije u Hrvatskoj neminovnost i da je nedopustivo za državu vladavine prava podjela na siromašne i slabe i bogate i moćne pred državnim tijelima. Kako drugačije protumačiti nedavni slučaj u Vukovaru koji su otkrili mediji u kojem je jedan sudac dopustio jednom lokalnom moćniku da zgradu, pazite stambenu zgradu sa 60 stanova u kojoj živi 60 obitelji prepiše na sebe bez ikakve dokumentacije samo na temelju svjedočenja dvoje ljudi, da je on tu zgradu tobože kupio eto prije ratnih razaranja. To je na žalost moguće i u Vukovaru koji tako često spominjemo. I što će se sad dogoditi. Vjerojatno ništa “pojeo vuk magare“. S druge strane, jedno od temeljnih ljudskih prava je pravo na stan i zaštita privatnog vlasništva. Za jedan broj naših sugrađana i to je pravo samo na papiru. Ako netko nakon 13 godina nije u mogućnosti doći u posjed svog vlasništva, onda je pitanje koje se pravo u ovoj državi uopće može ostvariti. Punih 18 godina u ovoj državi nije riješeno pitanje nacionaliziranih i konfisciranih stanova i stanara koji imaju status zaštićenih najmoprimaca. Riječ je uglavnom o starim ljudima koji svakodnevno strahuju od izbacivanja na ulicu i nasilja koje prema njima usmjeravaju vlasnici stanova. Nije mali broj onih koji su usred noći završili na ulici nasilno izbačeni iz stana u kome žive desetljećima. Naravno i vlasnici stanova imaju pravo na svoje vlasništvo ali ne tako da ugrožavaju prava drugih. Bolje rečeno, stare nepravde se ne mogu i ne smiju ispravljati novim nepravdama i tu je sustav zaštite ljudskih prava zakazao. Pučki pravobranitelj u svom izvješću upozorava i na sve veći broj pritužbi građana na ponašanje policije. Policija je dio državnog aparata koji bi prvenstveno trebao štititi građane, ali u posljednje vrijeme policija se sve češće pojavljuje u suprotnoj ulozi zlostavljači. Eto konkretno, jučer je podignuta optužnica protiv policajca koji je na dužnosti pretukao mladića. Nema tjedna na žalost da ne pročitamo da je posljedica negdje nekog, policija negdje nekog pretukla čak i do toga da je bilo i smrtnih ishoda. Činjenica je i ta da smo bili svjedoci prije nekoliko mjeseci da je nesretno preminuo dvadeset dvogodišnji mladić iz Bjelovara koji je umro od posljedica policijske intervencije. Jeste li čitali o osudi tog događaja od strane nadređenih u policiji? Je li netko odgovarao za taj slučaj. Na žalost, zlouporabe se događaju, ali nekako se nerijetko stječe dojam da se u policijskom vodstvu prešutno i olako prelazi preko nasilnika u vlastitim redovima. S jedne strane nasilje nad građanima, a s druge strane neučinkovitost policije u reakciji kada građani traže pomoć, odreagiranja na pozive građana za intervencijom koja se često zanemaruju. Po njima se ne postupa do potpune neučinkovitosti u borbi s organiziranim kriminalom. Pitam se koja je poruka države koja u 110 dana nije uspjela pronaći napadače na novinara Dušana Miljuša i one koji su to naručili. Koja je poruka kada tužiteljstvo za napadače, dakle neposredne izvršitelje i počinitelje brutalnog napada na direktora Zagrebačkih cesta Rađenovića traži samo godinu i pol zatvora i to samo traži godinu i pol. Kao da su se oni slučajno tu zatekli i htjeli su mu valjda kapu oteti! Nema i nestao je dokaz da je to organizirani kriminal i organizirana urota. Stoga na žalost ne čudi jučerašnji najbahatiji udar na građane kad je usred bijela dana ispred Ministarstva napadnut poduzetnik Josip Galinec. Poštovane kolegice i kolege, kao predsjednik saborskog Odbora za predstavke i pritužbe građana svakodnevno se susrećem sa očajem ljudi, a vjerujem i vi kao kolege zastupnici koji nemaju više nikakvu vjeru u sustav koji u mnogim slučajevima krši, umjesto da štiti ljudska prava naših sugrađanki i sugrađana od nepoštivanja presuda Upravnog suda, Ustavnog suda, zakidanja iznosa mirovina, nevraćanja na posao uglavnom u državnoj upravi i mnogih drugih. Zato je ovo Izvješće vrlo važno, jer nam svima otvara oči i ukazuje na vrlo ozbiljne povrede prava naših sugrađana, na njih upozorava i po ne znam koji puta predlaže mjere kojima bi brzo i efikasno ispravilo nepravde koje nisu male. SDP podržava ovo izvješće i inzistirat će da ono ne ostane samo slovo na papiru, jer Vlada ništa ne čini da prihvati sugestije i prijedloge i da nešto aktivno učini kako bi se zaštitila ljudska prava koja se krše nefunkcioniranjem sustava.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, zastupnik Dragovan u svojoj raspravi o ovom izvješću nabrojio je svega, a najmanje podataka iz Izvješća pučkog pravobranitelja. Nije točno gospodine zastupniče da ova Vlada ne vodi brigu o prognanicima, o izbjeglicama, o ljudskim pravima, o siromašnima itd. Rekli ste da policija ne radi svoj posao. To nije točno. Itekako radi svoj posao. To je vidljivo da i Vlada isto tako vodi brigu što je i kako je. Međutim, vi dobro znate što se tiče direktora Zagrebačkih cesta vi budite hrabri i kažite policiji tko je između vas nagovorio da se pretuče Rađenović. Tako je i nemojte tu umotavati policiju.
Ovo sad, ovaj drugi dio više nije bio ispravak, pa se suzdržimo od takvih dodatnih komentara. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni pučki pravobranitelju, uvažena gospodo zastupnici. Ja bih se volio na ovu raspravu malo nadovezati vis a vis Duge uvale kraj Pule itd. pa da nešto kažem o svom mišljenju o ovome što se jučer dogodilo, ali nekom drugom prilikom o tome. Ja sam prije svega mišljenja da bi pod kapu ovog pučkog pravobranitelja trebalo podvesti i pravobranitelja za ravnopravnost spolova i pravobranitelja za djecu, pa i invalide, da ne bi trebalo više razmišljati o novim pravobraniteljima ne znam za umirovljenike i ne znam što sve ne. Ja mislim da bi to bilo dodatno rasipanje novca, a koristi od novih pravobranitelja biti će male ili bit će koristi vrlo, vrlo skromne. Konačno, pravobraniteljstvo za ravnopravnost spolova, djecu itd., izvinite ako griješim, za mene je samo vrst zbrinjavanja svojih stranačkih prijatelja i to na jedan takav otvoreni način treba i reći. To što Šveđani, na primjer poznaju jedan takav standard, to ne znači da Hrvatska to isto može sebi priuštiti. Drugo što je mene naprosto iznenadilo u ovom izvješću, ja to nisam znao, da pučki pravobranitelj za svoju poziciju ili na svoju poziciju skreće pozornost čak i lecima. Za mene je to smiješno, bez obzira što je gospodin Beus to pozdravljao ili bolje rečeno hvalio. Na strani 3 ovog izvješća doslovce se kaže, citiram da: "u cilju obavještavanja šire javnosti o djelokrugu rada pučkog pravobranitelja tiskano je dodatnih 10 tisuća primjeraka letaka pod naslovom što može za vas učiniti pučki pravobranitelj-ombudsman" itd., itd. Ja sam rekao, to je naprosto apsurdno. Zamislite da neki hrvatski Predsjednik ili ministar zdravstva tiskaju takve letke pa svi bismo se tim ljudima naprosto smijali. Što to govori? To govori gospodo da naši ljudi ne vjeruju u ustavnu poziciju pučkog pravobranitelja. Ako je tome tako, a vjerojatno je tome tako, e onda to je problem i ovoga Doma i sveprisutne supremacije izvršne vlasti. Izvršna vlast je, jasno u ovoj zemlji može sve, drugi ne smiju ništa. Ja mislim da je jasno isto tako, recimo našem pučkom pravobranitelju da jedinu stvarnu moć u Hrvatskoj u ovom trenutku ima izvršna vlast, ima krupni kapital prije svega, oni koji su iznjedreni iz pretvorbe i privatizacije i jasno mediji od kojih neki, kao što je slučaj u jednim novinama u Istri, znači dobivaju čak otpremninu u iznosu od 1,2 milijuna kuna, a onda prozivaju svo vrijeme nas, ali dobivaju otpremnine od milijun i 200 tisuća kuna. Što bih ja kao predmet rada recimo postavio pučkom pravobranitelju? Zašto, recimo ljudi desetljećima rade u graditeljstvu u Hrvatskoj pa onda preko noći, recimo gube radne dozvole. Zašto zna proći 4, 5, 8 mjeseci da netko u ovoj zemlji ostvari pravo na penziju? Zašto invalidi 2. svjetskog rata ne mogu biti izjednačeni sa invalidima Domovinskog rata? Zašto država prodaje "Uljanik" u trenucima kada i u Americi Bush počinje kupovati pojedine privatne tvrtke kako bi spasio opstojnost nekih svojih velikih nacionalnih sustava. Da se razumijemo, onda tko traži pomoć pučkog pravobranitelja, taj je dosegao samo dno. Taj je, znači izgubio svaku nadu da mu netko u ovoj zemlji može pomoći. Da taj netko tko se obraća pučkom pravobranitelju ima novaca da se sam za sebe pobrine, on se sigurno ne bi obraćao na adresu u Opatičkoj. Naši tajkuni sigurno se neće nikad obratiti pučkom pravobranitelju. Znači tko mu se obraća? Obraća mi se sirotinja i u pravilu rješenja za tu sirotinju, što je tragično, žalosno, nema. Onaj tko u ovoj zemlji, na primjer upropasti jedan "Lenac" za 850 milijuna kuna, kazna mu je šetanje psa po Pećinama. Onaj tko upropasti neku banku, taj sigurno se neće obratiti pučkom pravobranitelju, već će dapače govoriti da je žrtva sustava, kao što je to nedavno, čini mi se pred nekoliko tjedana najavio i sam Thompson da će vam se obratiti zbog tobože ugroze njegovih radnih prava. A ja bih sada vas ili sve vas gospodo zastupnike upitao što bi se dogodilo u jednoj Njemačkoj kad bi netko na koncertima pozdravljao sa "Sig heil" ili što bi se dogodilo kad bi netko u Njemačkoj pjevao o "Auschwitz-u" i "Dachau-u" ili što bi se dogodilo u jednoj Njemačkoj kad bi neki ministar ili potpredsjednik Vlade odlazio na te koncerte i kada bi neka politička frakcija organizirala te koncerte? Što bi se dogodilo, mislim da ne treba reći. Ili bi išli ti pojedinci u ludnicu ili bi išli u zatvor, a te političke frakcije vjerojatno bi bile zabranjene. Zbog čega se naši ljudi javljaju, kako to mi kolokvijalno volimo reći ombudsmanu ili pučkom pravobranitelju? Prije svega zbog dugotrajnosti postupka, bilo upravnih, bilo sudskih. Zanimljivo da broj pritužbi raste, zanimljivo je da pravo na obranu apostrofiranoj kao prvo problem, znači problem broj 1 u radu pučkog pravobranitelja. Ne znam da li je pučki pravobranitelj tražio da se sankcionira one koji to naprosto ne radi, ali je interesantno isto tako da je gro problema zapravo, ili na gro problema se usredotočuje o čemu je maloprije recimo govorio i gospodin Pupovac. To su oni problemi koji su nastali nakon "Oluje", kada su pojedinci bezrazložno palili i žarili. Znači, ovaj problem uz problem povratka izbjeglice, obnove govori između ostalog i o posljedicama koje je na nas sve ostavio rat, govori o jednoj, kako da je nazovem, objektivnoj tragediji, ali i postupanju pojedinaca koji su nakon nekih vojno-redarstvenih akcija zlorabili hrvatsko ime. Država danas nema kuda. Te probleme, razumljivo treba riješiti, koštalo to nas koliko koštalo, povrat treba osigurati, obnova ne smije stati, ovo što je bitno između ostalog određeno ili spomenuto je ovdje na strani 26 da u sudskim postupcima koji pokreću vlasnici radi iseljena privremenih korisnika uočen je problem dugotrajnosti postupka, odgode, ovrhe, presude i da ne nabrajam sve dalje kada je riječ o ponašanju naših sudova. Znači, ovdje govorimo o, kako da kažem povratu privremeno zauzete imovine, ili bolje rečeno ne povratku. Ja ne znam zašto se rabi ovdje termin zauzete? Zašto se ne rabi recimo termin zaposjednute ili protupravno preuzete imovine. No, bilo kako bilo, a stanje s obnovom o povratkom sigurno nije dobro, a da nije dobro svjedoči i to da pučki pravobranitelj od 200 stranica ovoga izvješća, čak 48 posvećuje upravo toj materiji. Što se tiče mirovinskog osiguranja, ovdje se na strani 49. govori o svim vrstama pritužbi, duljini i trajanju postupka, dostavljanju podataka itd. itd. a ja ću ovdje istaći još jedan problem. Čuo se ili često se sada počelo spominjati u zadnje vrijeme, ja sam tom samo uzgredno prije spomenuo, kada će se recimo izjednačiti invalidi 2. svjetskog rata s invalidima Domovinskog rata. Sada se vi možete smijati, ali ću vam ispričati jedan paradoksalan slučaj, recimo Karla Deprata. To je jedan logoraš koji je bio u talijanskom logoru od 41. do 45. Kada je završio rat, znači pobjegao, jedno-drugo, došao u Istru, njemu se predao fašistički garnizon u Marčani, ti fašisti kao politički zatvorenici ostvarili su političku tu mirovinu ili pravo na političku mirovinu, a on se pet-šest godina preko kluba IDS-a borio da mu se prizna što je sramotno taj status političkog zatvorenika, da ostvari pravo na to što je u logoru talijanskom proveo tri ili četiri godine. Drugo, umirovljenici koji su neko vrijeme npr. radili u Bosni, Srbiji, Sloveniji itd. po meni trebaju i godinu dana čekati da dođu do svojih penzija. To je naprosto nedopustivo. Što se tiče stanja u zatvorima, ovdje je isto dosta toga rečeno, tu smo jako deficitarni što se prostora tiče, ali za to se ja mislim brine naše pravosuđe, pa kad kao što rekoh upropastiš banku onda te se ne kažnjava, kada digneš dvije tune onda će te se ili dvije šteke cigareta, smjestiti ili s lisicama na rukama, privesti istražnom sucu. Najbolji primjer kako vodimo računa da naši zatvori ne budu preopterećeni je jučerašnji slučaj Ustavnog suda jasno ako može biti Glavaš kao nalogodavac možda na slobodi zašto bi ovi drugi bili u zatvoru, da budem ciničan. Drugo, ove primjedbe na stanje u našim zatvorima to da su prenapučeni i da nije dobro itd. jasno to nije dobro, ali isto tako moramo shvatiti da zatvor ne može biti niti Hillton niti Sheraton jasno i zatvorenici su ljudi i oni moraju biti na neki zaštićeni, ne smiju biti izloženi ne znam zarazama, bolesti, pogoršanje zdravlja o čemu se ovdje navodi, ali bojim se da ni stanje u našim općim bolnicama nije puno bolje. Za sve jasno treba novac. Novaca nema. Novaca će, vidimo kakvo je stanje na burzi biti vjerojatno iz dana u dan sve manje, zato bi možda i ova tri-četiri pravobraniteljstva trebalo spojiti u jedno. Možda bi od tuda mogli poći. Možda da se dotaknem i ovog našeg nesretnog parkiranja. Ne znam da li znate da na Hrvatskim željeznicama čak 102 sindikalista uživaju tzv. menadžerske ugovore, a temeljem tih menadžerskih ugovora, tih 102 sindikalista ima prosječnu plaću od 13 hiljada 500 kuna. To je isto istina. Pustimo beneficirani staž, marende itd. ali to treba reći. Ne znam da li znate da na Hrvatskoj radioteleviziji ako je to istina što smo prošle godine dobijali, 300 ljudi prima veću plaću od ministara, a da im je pad gledanosti iz dana u dan uz ovih 600 milijuna kuna koje prikupljaju od poreskih obveznika itd. Što želim reći? Sabor sigurno nije idealan, neću reći da je najbolje što Hrvatska ima, ali možda nisam daleko od ove istine, ako bi ovo ustvrdio. Konačno, pučki pravobranitelj je poput zastupnika, jede tu dole s nama. Zna kakva je hrana tako da mu to ne treba govoriti. Otprilike ima uvjete rada kao i mi pa ga u to ne treba ni dodatno uvjeravati. Za kraj što reći? Izvješće je sigurno korisno. Ono apostrofira čitav niz problema uprave, sudstva, pravne nesigurnosti, obnovu, potrebu stambenog zbrinjavanja, povratak, zatvore, mirovine, zdravstvo itd. I kada bi institucije radile svoj posao ma otprilike kao što radi ovaj Sabor, vjerojatno bi i pučki pravobranitelj imao manje posla. Jasno je, pučki pravobranitelj će uvijek biti potreban. Hrvatska ima čitav niz problema, ali ja mislim bez obzira na sve, još jedanput ću reći, da glavni problem u ovoj zemlji sigurno nije ovaj Parlament što vidimo i temeljem nekih akcija koje su se danas dogodile. Sve u svemu razumljivo je da će klub IDS-a podržati ovo izvješće pučkog pravobranitelja za 2007. i voljeli bi da što je moguće prije pred nas dođe i izvješće za 2008. godinu.
Hvala lijepa. Lijepo je čuti od zastupnika Kajina da Hrvatski sabor i hrvatski Parlament stavlja na jednu solidnu razinu vrijednosti, jer smo mi stalno permanentno svaki dan izloženi i kao Sabor i kao zastupnici i zastupnice, stalno izloženi jednom pretjeranoj kritici tako da je dobro čuti da jedan kritičan zastupnik kaže i nešto dobro kritično o Hrvatskom saboru. Jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Gordan Matković.
Boris. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja sam htio reći da očito neki ovdje večeras iznose svoje političke pamflete i stajališta umjesto da raspravljaju o izvješću pravobranitelja. Međutim iznose mnogobrojne netočnosti, jedna od njih se odnosi i na to je li, da se pravobranitelju može obraćati samo i obraća samo sirotinja. Ja bih kazao da se pravobranitelju ima pravo obratiti svaki građanin pa kolega Kajin isto tako i Marko Perković kojega vi prozivate večeras opet ovdje, jer ja vas opet pozivam na nešto drugo, a to je tko vama daje pravo uopće suditi i to je diskriminacija i način kako se vi odnosite prema tome. Mi zapravo u ovoj našoj državi imamo institucije koje trebaju provoditi zakone, a ne vi suditi nekome tko je kakav i tko što može, tko što ne može, to nije vaše pravo. I još na kraju jedno pitanje vama, obzirom da ste ga vi postavili nama. Kada ćete vi konačno izjednačiti simbole svih totalitarnih sustava.
Gospodine Matkoviću, pa molim vas kolega, pa nemojmo. Možemo postavljati zastupniku pitanje kroz instituciju ispravka netočnog navoda jel'. Pojedinačna rasprava. U 18,10 ističe vrijeme za prijavu u raspravi u trajanju od 10 minuta. Gospodin zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi javni pravobranitelju, kolegice i kolege. Moje izlaganje biti će vjerujem izuzetno kratko. Naime, ovu priliku koristim za izražavanje pune podrške kako izvješću pravobraniteljstva tako i o gospodinu Malčiću koji je na čelu te institucije za ono što čini da ova država sama od sebe, a ne pod pritiskom europskih ili inih javnosti postane što civiliziranija pravna država ugodna i poželjna za život svih svojih građana. Istina na žalost ova konstatacija koja je rečena sada i od potpredsjednika i gospodina Kajina izgleda da će gospodin pravobranitelj imati posla i sa zahtjevom za zaštitu prava od strane sabornika iz Sabora, mala šala, no svako propitivanje stanja je poželjno. Nije poželjno omalovažavanje. Ove kritike koje se upućuju i sa ove govornice ja ću isto sada jednu uputiti, ja bih volio kao zastupnik u ovom Saboru da mi češće upućujemo sugestije i prijedloge, a manje citiramo izvještaj i izvješća, manje citiramo zakone koje podržavam i članove zakona koje smo u pismenom obliku dobili. Stoga pridružujem se onima koji će podržati i podržavaju jačanje institucija pravobraniteljstva, podržavam sve ono što je ovdje izneseno oko poboljšanja uvjeta, podržavam oblik decentralizacije odnosno približavanje institucije u pravobraniteljstva građanima prema konkretnim potrebama na terenu, kao i podržavam sve ljude koji rade u pravobraniteljstvu na tome da nas detaljno izvijeste o onome što možda neki put ne želimo vidjeti ili čuti ili o onome što znamo, a nismo u stanju izreći kao problem ove države. Stoga da ne bi kao i jučer uzrokovao da uvaženi kolega Lesar ostane bez riječi u ovom trenutku završavam sa ovom podrškom i nadam se da će on stići danas govoriti, jer jučer je zbog mene ispao iz redoslijeda.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine pučki pravobranitelju i zamjeniče, gospodine državni tajniče. Prvo što želim reći da me žalosti činjenica da je saborska dvorana pa gotovo prazna, kada nakon 5 mjeseci čekanja konačno otvaramo raspravu o izvješću pučkog pravobranitelja. Žalosti me i činjenica što u ovim klupama dolje u ime Vlade ne sjedi barem potpredsjednik ili barem potpredsjednica Vlade zbog sadržaja i preporuka koje u svom izvješću pučki pravobranitelj daje. Svaka čast državnom tajniku ali ovlast je resori koji se ovdje spominju i koji bi trebali imati daleko ozbiljniji pristup izvršnoj vlasti barem jedanput zavređuje ako ne premijer onda potpredsjednik Vlade čuje što Sabor misli o tome izvješću. Žalostan sam i zbog toga što Vlada nije prihvatila nego primila k znanju ovo izvješće a čuo sam raspravu i u ime kluba HDZ-a koji su rekli da će to primiti k znanju. Nikada nisam razumio što znači primiti k znanju u Saboru u Parlamentu izvješće pučkog pravobranitelja kojega smo mi izabrali, donijeli Zakon o pučkom pravobranitelju, dali mu zadaće, ovlasti, imenovali ga svojim opunomoćenikom i poslali ga da pomaže građanima kojima su povrijeđena prava. On je došao pred nas sa svojim računom, izvješćem ukazuje gdje su najveći problemi, daje preporuke, ali ove godine i inicijative formalizirane i otvorenom raspravom na Odboru za Ustav i Poslovnik i mi to želimo primiti k znanju. Što primamo k znanju? Da pučki pravobranitelj postoji, da radi ili da postoje građani ove države koji nisu drugačije mogli riješiti svoj problem, nego su se morali obratiti k njemu zahtjevom da mu netko tom čovjeku pomogne. Što primamo k znanju? Pa i samo prihvaćanje izvješća bez poteza dalje je bespredmetno i ako doista Sabor donese zaključak da ovo izvješće prima k znanju ja gospodinu pučkom pravobranitelju predlažem da iduće godine svoje izvješće napiše na tri stranice papira. Na prvoj konstatirajte da ste vi i vaši pomoćnici živi, na drugom da radite i trećem da eto ima građana ove države koji imaju nekakve probleme. I takav izvještaj ću ja onda primiti k znanju, a dok god ukazujete na užasno opasne situacije ja bih volio da Parlament prihvaća izvješće sa dopunskim zaključcima. Pa primjerice ovaj put nam se pruži idealna šansa da izvješće pučkog pravobranitelja prihvati moj zaključak, da barem do konca ove kalendarske godine njegova službena inicijativa za promjenom zakona ako treba i Ustava i proširenje ovlasti nad pravosuđem. Da donesemo odluku da ili ne, ali da na plenarnoj sjednici otvorimo raspravu o tome i konačno odlučimo, jer je on naš opunomoćenik sa zadaćom da nam ukaže i inicira što moramo mijenjati da bi on uspješnije mogao raditi. Oni su inicijativu dali, na potezu smo mi. Neću o brojkama, ljudi i ne pamte, samo ću konstatirati da je broj predmeta u prošloj godini bio 12% veći nego 2006., a da po područjima još uvijek prednjači na prvom mjestu pravosuđe, mirovinsko je drugo iako po broju predmeta, u odnosu šestu i petu pada što je jako dobro, jer taj užasno osjetljiv resor očito je došlo do nekih pomaka, očito su odgovorni tamo shvatili i počeli sa pučkim pravobraniteljem surađivati, pa pravo na obnovu, pa osobe lišene slobode, graditeljstvo i stambeno zbrinjavanje, sve djelatnosti sa više od stotinu predmeta na stolu pučkog pravobranitelja. Po sadržaju i problemima neočitovanju državnih institucija, ne dostava odgovora i ukazuju na sadržaj dugotrajnost postupka. Javljaju se i nova područja koja oni nazivaju ne klasičnim upravnim tijelima kao što su komunalna i druga javna poduzeća, ustanove, banke, obrazovne, zdravstvene i socijalne ustanove. Po prvi puta i ovo područje nam pučki pravobranitelj ukazuje i da tu postoje problemi gdje očito državna birokracija, odnosno birokratski postupak iz državne birokracije dolazi i ove djelatnosti. I to ćemo primiti k znanju? Nedostatak potrebne komunikacije između upravnih tijela i građana. Tko je za to kriv? Što su mutavi ti ljudi koji rade u državnoj upravi da ne znaju komunicirati s građanima? Europski sud za ljudska prava donaša presude i određuje odštete građanima Hrvatske zbog dugotrajnosti sudskih postupaka. Ali za Boga miloga 4 godine pučki pravobranitelj je na to ukazivao. Sada kada plaćamo stotine tisuća EUR-a odštete presudama Europskog suda a sad i našeg pravosuđa još se ne zapitamo dokle ćemo u proračunu morati i za to osiguravati sredstva da dajemo odštetu našim ljudima jer naše pravosuđe je dugotrajno. Česta i brza promjena zakona, preslikavanja tuđih modela pod pritiskom Europejaca ne sagledavajući ukupnost domaćeg pravnog sustava i pravne kulture. Često mijenjamo zakone petom brzinom i upozorava nas da državna uprava nije dovoljno stručno pripremljena da guta tu brzinu naročito kada u naš pravni sustav ugrađujemo, usađujemo tuđe modele. I opet je 5 konkretnih prijedloga pučkog pravobranitelja. Prvi nam piše: «Ljudi dajte za Boga miloga u javnoj upravi počinjite primjenjivati i poštivati Zakon o općem upravnom postupku.» Posebice članak 8. jer tu počinju problemi. Kažu nam da trebamo u što kraćem roku po zaprimanju zahtjeva stranka provede postupak po odredbama tog istog zakona kako bi što kompletniji predmet čekao konačno rješenje. Upućuju nas i na to da zakon o ovom postupku, općeupravnom postupku sam po sebi je dobar, ali da državna uprava i tijela javnih ovlasti njega ne provode. Gdje je problem? Gdje je rješenje problema ako ne u izvršnoj vlasti? Dakle radi se o prijedlozima koji ne zahtijevaju promjenu zakonodavstva, ustroja i čarobne riječi odgovornosti. Nemoć i nesposobnost da se stanje opisano u ovom izvješću bitnije unaprijedi proizlazi iz zapuštenosti upravne funkcije u rješavanju upravnim stvarima. Ova rečenica je citat iz izvješća. I to ćemo primiti k znanju. I na kraju Ustavni sud Republike Hrvatske 20. lipnja prošle godine dao je izvješće i podsjetio nas je da su oni svojom presudom 1998. ukinuli članak 40. stavak 2. zakona, neću reći kojeg, možda netko i se sjeti uz očekivanje da u roku 6 mjeseci Sabor izmijeni poništene odredbe. Radi se o neposrednom interesu nekoliko tisuća građana koji mogu i ostaju bez stanova uz upozorenje iz hrvatskog pravosuđa da suđenje u tim predmetima gotovo da nije moguće dok Sabor ne izmijeni taj zakon odnosno zakonski ne riješi rupu koja je u tom propisu nastala. Ustavni sud ove države 1998. 20.6. izvješće tog istog Ustavnog suda koji konstatira da samo Hrvatski sabor može riješiti ovaj problem. To je predmet izvješća pučkog pravobranitelja koji nas moli, moli nas: «Dajte zakonskom inicijativom uredite zakonski problem koji je nastao ukidanjem članka 40. stavak 2. Zakona» a koji se odnosi na stanarska prava onih koji stanuju u oduzetim stanovima. Što još Ustavni sud i pučki pravobranitelj trebaju napraviti da u ovom Parlamentu to bude točka dnevnog reda? Vlada je rekla da neće predložiti taj zakon jer ne prihvaća ovo izvješće nego ga prima k znanju. Možda ima dobrovoljca koji će napisati taj zakon jer Vlada neće kako bi konačno omogućili i hrvatskom pravosuđu da donosi presude, a oslobodili pučkog pravobranitelja da godinama na to upozorava. Ako ćete dići ruku za primanje k znanju sjetite se 2 tisuće 67 građana, predmeta sa vjerojatno 3, 4 tisuće građana, ljudskih sudbina je u pitanju, a ne izvješće pučkog pravobranitelja. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Ništa … [[Govornik se ne razumije.]] Gospođa zastupnica Vesna Škulić. Nema je. Gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani pučki pravobranitelju, kolegice i kolege zastupnici. Možemo li mi večeras razriješiti jednu dilemu, ja vas lijepo molim, ne radi mene nego radi građana Republike Hrvatske koje mi predstavljamo u ovom Hrvatskom saboru. Da li ima smisla, ima li rezona primiti k znanju izvješće pučkog pravobranitelja koje govori o povredama ljudskih prava u našem društvu, u našoj državi? Je li ima smisla znati da se povrede ljudskih prava događaju konstantno, stalno, uporno i to primati k znanju i istodobno biti predstavnik tih građana u zakonodavnoj vlasti? Čak ni to nije sve. Kolegice i kolege Ustav Sabor ovlašćuje da nadzire, drugim riječima kontrolira rad hrvatske Vlade. Znači ministarstava, uprave i tako dalje. Nije moguće, nije moguće primiti k znanju i reći nikom ništa. Obveza ovog Sabora je kad to primi k znanju da nešto učini prema onima koji su odgovorni za to stanje, a to je Vlada Republike Hrvatske. Ako je Klubu HDZ-a a to sam čuo u govoru predstavnice Kluba da će izvješće primiti k znanju, važnije stajalište Vlade ili ne daj Bože predsjednika njihove stranke kao zapovjednika bojnog broda od stanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj onda taj Klub zaista kaže nećemo vršiti nadzor i kontrolu nad radom Vlade mada je to naša ustavna obveza. Mada je to naša ustavna obveza. A šta kaže izvješće pučkog pravobranitelja? Najprije pučki pravobranitelj vrlo jasno kaže da izvješće nije sastavljeno na dojmu. Nije to njegov dojam. Izvješće je sastavljeno na temelju pritužbi građana Republike Hrvatske kako im država služi, kako mogu ostvariti svoja prava. I on čak i u postotku kaže negdje više od 70% tih građana je u pravu kad se tuži na postupanje njihove države prema njima, a mi kažemo da ćemo to primiti k znanju. Ovo izvješće na žalost ne pokazuje da se ljudska prava u Hrvatskoj ostvaruju lakše i bolje nego prethodne godine. Dakle, nema pomaka. Čak ne možemo kako je onaj student tražio od profesora nakon 10 puta što je došao na ispit pa mu profesor kaže kolega još niste zadovoljili. Ima tu malo pomaka ali niste zadovoljili da prođete, a on kaže dajte mi zabilježite taj mali pomak. Vladi se ne može zabilježiti ni mali pomak u zaštiti ljudskih prava prema izvješću pučkog pravobranitelja. Naravno treba odmah reći da to zaista nije potpuna analiza ostvarivanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj, jer naprosto ovdje se radi u pogledu sa negativne strane, jer se pučkom pravobranitelju javljaju zaista siromašniji, socijalno ugroženi građani. Nije pučki pravobranitelj ni jedan primjer naveo da mu se obratio bilo koji moćnik, tajkun, poduzetnik ili tako za zaštitu njegovih prava, nego to su uglavnom obični prosječni građani Republike Hrvatske. Naša indolencija prema Vladi u nadzoru toga nije dozvoljena, a sada neke primjere. Recimo na stranici Uprava za obnovu obiteljskih kuća pravobranitelj kaže da je u drugostupanjskom postupku u 2007. godini čekalo 13945 predmeta što je značajno više nego u 2006. godini. A radi se o Upravi za obnovu obiteljskih kuća. Je li zaista netko može misliti da ima značajnijeg ljudskog prava od doma, obnovljene kuće. Je li to dozvoljava našu indiferentnost? On i tvrdi u svojem izvješću, tražene podatke Hrvatskom saboru pučki pravobranitelj ponavlja stalno u izvješćima. Takav stav u vezi sa ovim pitanjem mora biti preciziran kroz zaključke Hrvatskog sabora. Mora se posebno o toj materiji zatražiti izvješće Vlade Republike Hrvatske ili evo ovaj citat. “U 2007. godini nastavljen je trend povećanja broja pritužbi na subjekte koji ne spadaju u uži klasični krug upravnih tijela, a itekako utječu na život i prava građana.“ Mi u Hrvatskoj zaista često donosimo zakone da nismo ni svjesni šta će i kako će oni proizvesti učinke. Mi osnivamo tijela, upravne organizacije, upravna tijela, agencije itd. a da nikoga ne nadzire ili mi ne tražimo od Vlade Republike Hrvatske da nam da izvještaj kako ta tijela rade i kako ostvaruju svoju zadaću. To su uglavnom one ustanove koje od nas dobiju javne ovlasti, pa često maltretiraju građane, komunalne ili druge kroz razne načine. Mi i preko toga prelazimo i kažemo to ćemo primiti k znanju, a onda ćemo za par dana kao što je kolega Kajin već danas rekao čuditi se kako građani ne poštivaju saborske zastupnike i Sabor kao hrvatsku instituciju najviše predstavničko tijelo građana. Ne možemo, a ne primijetiti da mi ne činimo dovoljno za te građane baš onda kad nam ukazuje pučki pravobranitelj. Imam nešto što ne stoji ovdje, ali sam se uvjerio hodajući po Lijepoj našoj. Kolegice i kolege, u Hrvatskoj još postoji značajan broj kuća, domaćinstava, čak i sela kojima ova Hrvatska nije osigurala mrežu niskonaponsku. Dakle, nije dovela struju. Ima, ima i toga. Je li se mi mirimo s time? Jedna od zadaća Hrvatskog sabora da prati na ravnomjeran razvoj Republike Hrvatske, da osigura približno iste uvjete za život građanima ove zemlje. A sada ovdje se potvrđuje da znate da ima sela i mjesta koja nemaju mrežu niskonaponsku. Pa ne možemo prelaziti preko toga. To saznanje zahtjeva od nas da tražimo od Vlade kad će to riješiti. Nismo mi siromašna zemlja da to ne možemo riješiti. Ima još takvih stvari. Poštovane kolegice i kolege, nemojmo primati k znanju. Formirajmo radnu skupinu, pripremimo zaključke, dajmo da nam Vlada u roku 5, 6 mjeseci nemojmo siliti mjesec dana da odgovore po pojedinim stavkama ovdje koje se iz godine u godinu ponavljaju koje mi proučimo, pročitamo i primimo k znanju, donesemo formalno zaključke i čekamo slijedeći izvještaj. To nije napredak. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom. Uvažena zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Imala je repliku.
A oprostite! Onda replika uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa nekoliko govornika prije kolege Leke i on zapravo izrazili su eto tako jednu žalost što je Vlada predložila Saboru ovakav zaključak da se ne prihvati, nego primi na znanje Izvješće pučkog pravobranitelja. Međutim, nije problem kakav je predložila zaključak Vlada, nego će biti problem kakav će zaključak prihvatiti Parlament. Ja polazim od devedeset i drugog članka Ustava koji kaže da je pučki pravobranitelj opunomoćenik Hrvatskog sabora koji štiti ustavna i zakonska prava građana u postupcima pred državnom upravom i tijelima koja imaju javne ovlasti. Pučki pravobranitelj nije izvješće dostavio Vladi na prihvaćanje, nego Hrvatskome saboru. Zato mislim da je potrebno uz to što se prihvati samo izvješće, Parlament bi trebao zadužiti Vladu kao izvršni organ da otkloni prepreke koje se javljaju u komunikaciji između pučkog pravobranitelja i državnih institucija i da predloži i eventualne izmjene zakona, sve u skladu sa ocjenama i prijedlozima koje su iznesene u ovom izvješću. To je pravo Hrvatskoga sabora i mi bismo zapravo trebali tako formulirati zaključak, a ne se povesti za zaključkom Vlade jer Vlada nije nadležna da prihvaća izvješće pučkog pravobranitelja.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Slažem se kolegice sa vašim stavom. Još bih dodao da treba ojačati funkciju pučkog pravobranitelja u svakom pogledu. To je već prijedlog išao pred Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, ojačati ga kadrovski, materijalno i napokon ga smjestiti tako da bude lako pristupan i nama i građanima. Ovo gdje sada radi i djeluje pučki pravobranitelj govori o odnosu ovog Sabora prema toj instituciji. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I sad nastavljamo s raspravom, uvažena zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani pravobranitelju. Pa, evo nakon već duže rasprave o izvješću pučkog pravobranitelja. Moram priznati da kad bi se samo osvrnula na ovu raspravu, a da nisam pročitala izvješće, imala bih osjećaj da u Republici Hrvatskoj baš nigdje ništa nije u nijednoj instituciji nije kako treba. Naime, izvješće pučkog pravobranitelja je vrlo detaljno, a iz njega je razvidno da građani još uvijek nedovoljno znaju o samoj instituciji pučkog pravobranitelja unatoč prisutnosti u medijima te je pučki pravobranitelj u cilju što boljeg informiranja šire javnosti o djelokrugu rada pučkog pravobranitelja tiskao 10 tisuća dodatnih letaka pod nazivom "Što može za vas učiniti pučki pravobranitelj". Mislim da je to od izuzetne važnosti, a taj letak je također uputio centrima za socijalnu skrb, područnim uredima državne uprave itd. S osobitim zadovoljstvom mogu istači da je ured pučkog pravobranitelja tiskao letak na Brailleovom pismu kako bi omogućio lakše informiranje slijepim osobama, a letak je također snimljen i u zvučnoj verziji zbog što boljeg informiranja slijepih osoba koje ne poznaju Brailleovo pismo. Nadalje, kako bi uspostavio normalnu komunikaciju s osobama oštećena sluha i govora, ured je 4 savjetnice uputio na tečaj znakovnog jezika, što je isto tako za veliku pohvalu. Ja ću se, evo vrlo kratko osvrnuti na područje u kojem pučki pravobranitelj u svom izvješću govori o zaštiti osoba s invaliditetom. Naime, vidljivo je da je pučki pravobranitelj zajedno sa svojim suradnicima učestvovao na radionicama, okruglim stolovima, tribinama i simpozijima na koje su ga pozivale udruge osoba s invaliditetom, a također je iz izvješća i vidljivo s kojim problemima se osobe s invaliditetom susreću, odnosno što su udruge, pa i same osobe s invaliditetom istakle na tim seminarima, okruglim stolovima itd. Moram priznati da se ovdje u izvješću pravobranitelj dotakao svih segmenata, takoreći svih segmenata života osoba s invaliditetom jer su se, dakle i same osobe s invaliditetom i njihove udruge vjerojatno tih svih segmenata života dotakle. Želim reći da činjenica je da kada su u pitanju osobe s invaliditetom u Republici Hrvatskoj, nažalost još uvijek svi problemi doista nisu riješeni i još je puno toga s čim se osobe s invaliditetom susreću i puno problema koje još uvijek rješavaju na vrlo težak način. Ali, poštovane kolegice i kolege, ja moram ovdje istaći da od svih ovih problema koji su ovdje navedeni da se većina njih danas uspješno u Republici Hrvatskoj rješava. Evo, nemojmo zaboraviti da prije samo 6, 7, najdalje 10 godina o sprječavanju barijera, o uklanjanju barijera u Hrvatskoj se tako reći nije niti govorilo. Danas ovdje moram spomenuti, evo i naše zlatne paraolimpijce koji su osvojili u Pekingu 3 zlatne medalje i jednu srebrnu pa da im nije bilo omogućeno da mogu doći do svojih mjesta gdje mogu trenirati od njihovih zlatnih medalja ne bi bilo ništa. Želim samo reći da su se i na području sporta i na području neovisnog življenja i na području svih drugih segmenata ipak da se vide veliki pomaci. Od projekta koji je Vlada Republike Hrvatske o pristupačnosti gradovi, dakle "Pristupačna Hrvatska" se zove projekt u kojem je Vlada Republike Hrvatske zajedno sa gradovima prilagođavala lokalnu zajednicu. Mislim da ne trebam posebno govoriti jer taj projekt je doista obišao cijelu Hrvatsku i o njemu se puno zna i danas ipak kad dođete i u Split i u Makarsku i u bilo koji drugi grad, ipak se vidi da se osobe s invaliditetom lakše kreću po cijeloj Hrvatskoj. Projekt "Osobni asistent" koji je 350 ljudi izvukao iz kuće, dakle koji su prije samo desetak godina živjeli u svojim stanovima i u svojim kućama i nisu izlazili uopće iz njih. Vlada Republike Hrvatske je omogućila da se osigura novac, da evo još uvijek kao pilot projekt, a nadamo se do kraja ove godine da će se to pretočiti i u zakon, da ipak 350 ljudi može živjeti život dostojan čovjeka. I samo ću kratko još ovdje spomenuti što je napomenuo i pučki pravobranitelj. Da su se udruge i osobe sa invaliditetom žalili na lošu primjenu Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Ja mogu reći jer sam i dugi niz godina radila upravo na ovom području, da nije baš u potpunosti točno da se ovaj zakon ne primjenjuje. Naravno i osobe sa invaliditetom su vjerojatno donošenjem ovog zakona očekivale da će se u vrlo kratkom periodu i to drastično smanjiti nezaposlenost što svakako nije moguće, ali Fond za profesionalnu rehabilitaciju izdvaja velika sredstva. U ovoj godini iz državnog proračuna 68 milijuna kuna za zapošljavanje osoba sa invaliditetom, dakle za poticanje zapošljavanja osoba sa invaliditetom. To nisu mala sredstva s obzirom da jedan dugi period uopće nije postojao način poticanja zapošljavanja osoba sa invaliditetom. I mogla bih tako u nedogled, kada bi se doticala baš svakog segmenta života osoba sa invaliditetom. No na kraju želim reći da mi je posebno drago što će i novo zapošljavanje u Uredu pučkog pravobranitelja, a i evo kao što je rekao gospodin pučki pravobranitelj nadamo se skoro rješavanje poslovnog prostora, pomoći pri što boljem i kvalitetnijem radu pučkom pravobranitelju. Hvala.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, iz ovog izvješća vidljivo je da je broj pisanih pritužbi u odnosu na 2006. godinu u laganom porastu. Zaprimljeno je 223 više u odnosu na prethodnu godinu. Građani se obraćaju pučkom pravobranitelju isključivo kada naiđu na probleme u postupcima pred upravnim tijelima. Godišnje izvješće o radu na ovim pritužbama daje dojam da je stanje uprave i stupanj zaštite ljudskih prava vrlo loše što je samo dio prave slike stanja. Od ukupno 1878 novih pritužbi građana u 2007. godini, 372 se odnosi na postupanje Ministarstva regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva, bivšeg Ministarstva mora, prometa i razvitka i to dviju uprava, Uprave za prognanike, povratnike i izbjeglice i Uprave za obnovu obiteljskih kuća. Budući da se broj pritužbi na rad ministarstva tijekom godina ne smanjuje već se samo mijenja struktura pritužbi, tada se učestalo ponavljaju nepravilnosti u radu navedenih ovih dviju uprava, pučki je pravobranitelj više puta o ovim problemima obavijestio sada bivšeg ministra i predložio mu da se osobno uključi u rješavanje uključenih problema te da se sporna pitanja rasprave na zajedničkom sastanku, no na žalost bez uspjeha. Odgovornost ministra je da se upozna sa problemima unutar svog resora. Ministar nije poduzeo ništa u pravcu nagomilanih problema niti je pokazao interes za suradnju s pučkim pravobraniteljem. Od svih ministarstava ovo ministarstvo zapravo samo dvije uprave u njegovu sastavu, trpi najozbiljnije kritike zbog nepravilnosti u radu. Problemi u radu Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka, dakle bivšeg ministarstva, Uprave za prognanike i Uprave za obnovu bili su predmetom analize i međunarodnih organizacija i tijela. Republici Hrvatskoj je već određeno isplatiti naknadu nekim građanima koji su vodili dugotrajne upravne postupke i upravne sporove. S obzirom na činjenicu iznesenu u ranijim izvješćima, da se u predmetima obnove i stambenog zbrinjavanja radi pretežito o zahtjevima građana srpske nacionalnosti, problem ima dodatnu težinu. Zajednički i najozbiljniji problem u radu ovih dviju uprava jest dugotrajnost postupaka zbog čega je u većini predmeta utvrđena opravdanost pritužbi i kršenje ljudskih prava. Međunarodna zajednica pažljivo prati razvoj i stupanj poštivanja ljudskih prava posebice u ovoj oblasti, što je razvidno iz nekoliko dokumenata koji se odnose na stanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj, a u vezi s procesom pristupanja Europskoj uniji. Stoga je moguće predvidjeti da će Republika Hrvatska biti suočena sa ozbiljnim prigovorima koji će biti prepreka bržem učlanjenju u Europsku uniju. Dugotrajnost postupaka koje vodi Uprava za prognanike razlog je obraćanja građana pučkom pravobranitelju već godinama. Tijekom 2007. zaprimljeno je 208 pritužbi. Valja imati u vidu da su tužitelji iz ruralnih područja poharanih ratom, uglavnom starije dobi, neinformirani, neuki i slabog imovnog stanja pa se uglavnom ne mogu obratiti odvjetnicima, a o ulozi pučkog pravobranitelja saznaju kada se postupak vodi već godinama. Ova uprava nije osposobljena svladati zadatak koji je pred njom. Nadležni ministar je tijekom više godina višekratno upozoren na ovu činjenicu, ali nije poduzeo potrebne mjere radi rješavanja ovog problema. U 2007. godini podnesena je 131 pritužba osoba lišenih slobode što u odnosu na 2006. godinu predstavlja blagi pad. Jednako kao i u prethodnim godinama, pritužbe se u većini slučajeva odnose na smještaj neprimjeren ljudskom dostojanstvu i zdravstvenim standardima, zdravstvenu zaštitu, boravak na otvorenom, radni angažman itd. Broj novih predmeta u kojima je pučki pravobranitelj postupao, a koji se odnose na postupanje policijskih službenika posljednjih godina bilježi porast. No iako se u odnosu na pojedina druga područja radi o relativno malom broju predmeta, tendencija porasta kao i gotovo svakodnevni napisi u medijima te suradnja s Ministarstvom unutarnjih poslova naročito s Odjelom za unutarnju kontrolu, nedvojbeno ukazuju na nužnost poduzimanja određenih mjera i aktivnosti u ostvarivanju uvjeta u kojima će nezakonito postupanje policijskih službenika ili prekoračenje policijskih ovlasti biti svedeno na najmanju moguću mjeru. Transparentnost postupka i njegova učinkovitost i dostupnost građanima što će nedvojbeno doprinijeti jačanju povjerenja u rad policije, trebaju biti imperativ svakoj državi kojoj vladavina prava predstavlja najvišu vrednotu ustavnog poret U svezi navedene problematike pučki je pravobranitelj u više navrata Ministarstvu unutarnjih poslova također upućivao preporuke. Na kršenje prava građana zbog dugotrajnosti upravnog rješavanja jednako tako upozorava se već četvrtu godinu kroz godišnje izvješće o radu. Sva izvješća sadržavala su i prijedloge mjera za promjenu takvog stanja. Većinu tih mjera bilo je moguće provesti u relativno kratkom roku, relativno neovisno ili paralelno s drugim reformama i promjenama u upravi. Na nužnost tih mjera ukazale su i presude Europskog suda za ljudska prava. Temeljna poruka presuda Europskog suda je da je država odgovorna za kršenje ljudskih prava ako građani u razumnom roku ne mogu ostvariti svoja prava i pravne interese. Neažurnost sudova i dugotrajnost sudskih postupaka na što ukazuje i velik broj pritužbi kao i statistički podaci o radu sudova i dalje je za građane najveći problem. Ono što nije neminovnost i što je nedopustivo za državu vladavine prava je isto tako podjela na siromašne i slabe i bogate i moćne pred državnim tijelima koja odlučuju o njihovim pravima i pravnim interesima. Država mora stvoriti uvjete i urediti upravu i sudstvo na način koji će garantirati stvarnu i efektivnu jednakost svih pred zakonom. Država mora ukloniti uzroke koji dovode do ili pogoduju korupciji i pristranosti, i ne objektivnosti ili otežavaju otkrivanje i sankcioniranje takvih pojava. U Strategiji borbe protiv korupcije potrebno je stalno preispitivanje i usavršavanje zakona i drugih propisa, te odgovarajućih politika. Ovo izvješće ne sadrži podatke o broju pritužbi pripadnika nacionalnih manjina. Međutim je u nekim upravnim oblastima udio pritužbi pripadnika srpske manjine u ukupnom broju pritužbi velik. To se prije svega odnosi na pitanja ostvarivanja iz prava mirovinsko invalidskog osiguranja, povrata imovine, obnove stambenog zbrinjavanja i statusnih prava. Stoga je i programe dovršetka procesa obnove rješavanje velikog broja zaostalih drugostupanjskih predmeta i postupke stambenog zbrinjavanja valja provoditi strogo poštujući postupovne propise uz efektivnu mogućnost korištenja prava na žalbu i druge oblike pravne zašite. Tako postupanje treba ojačati pa i vratiti povjerenje u institucije države i onim građanima koji godinama ne uspijevaju ostvariti temeljne uvjete za povratak i normalan život tj. prava koja ima jamče zakoni Republike Hrvatske i programi Vlade Republike Hrvatske. Ovo izvješće treba prihvatiti i shvatiti kao još jedno upozorenje pučkog pravobranitelja da je stanje uprave i stupanj zaštite ljudskih prava na vrlo niskoj razini i da je krajnje vrijeme uvažiti sugestije i preporuke pučkog pravobranitelja kako bi se stvari počele mijenjati na bolje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege zastupnici. Svoje izvješće ću skratiti, ali one važne crte što se kaže reći ću večeras. Na samome početku želim istaknuti da je ovo izvješće o radu pučkog pravobranitelja napravljeno vrlo cjelovito gdje imamo niz podataka koji su prikazani brojčano, tabelama pa i opise i prikaze točno pojedinih predmeta. U 2007. godini na koju se i odnosi ovo izvješće zaprimljeno je i skupljeno tisuću 878 pisanih pritužbi. Riješeno je tisuću 354, a ostalo je za riješiti 524 predmeta, te smatram da to i nije preveliki broj, jer priznajmo da nam je cijeli život protkan predmetima. Na primjer kada vadite putovnicu, osobnu iskaznicu, mijenjate tu osobnu iskaznicu, prijavljujete rođenje djeteta, ne da Bože prijavljujete činjenicu smrti, sve su to upravni postupci sve je to uprava. I ne bih se složila da pod tim pritužbama možemo ocjenjivati stvarno stanje stvari, kao što su to neki kolege prije mene govorili. Na primjer, kada gledamo tabelu pritužaba vidimo da se u mirovinskome broj pritužbi smanjio više od polovice, ali zasigurno će umirovljenicima pomoći i imenovanje pravobraniteljice za osobe s invaliditetom budući je poznato da veliki broj umirovljenika su osobe sa invaliditetom. Izdvojila bih iz ovog izvješća za moje područje najvažnije i za moj kraj iz kojeg dolazim, a odnosi se na imovinu koja je oduzeta za vrijeme komunističke Jugoslavije. Vidljivo je iz izvješća da je za ovo područje broj novo zaprimljenih predmeta 39, a iz ranijih godina u radu je 22 predmeta. … [[Govornik se ne razumije.]] građane pravobranitelju odnose se pretežno na odugovlačenje postupaka, pred prvostupanjskim i drugostupanjskim tijelima kao i na opstrukciju postupaka povrata oduzetih nekretnina te je došlo do izražaja nezadovoljstva prijašnjih vlasnika vezano uz opstrukcije povrata i poljoprivrednog zemljišta. No tu treba naglasiti da lokalne jedinice imaju veliki utjecaj što se tiče povrata poljoprivrednog zemljišta, jer s njim raspolažu kao npr. u Gradu Zagrebi područje poljoprivrednog zemljišta u Kupinečkom Kraljevcu i Brezovičko polje gdje je već dugo traje postupak povrata. U ovoj problematici da bi se ubrzao povrat poljoprivrednog zemljišta i vratio stvarnim vlasnicima prostora ima naravno u Ministarstvu pravosuđa tj. u Upravi za građansko pravo. U izvješću je navedeno nekoliko slučaja no ja ih neću ovdje prepričavati nego me veseli što se uspješno provodi cjelokupna reforma pravosuđa i uprave i nadam se i sigurna sam da će i ovaj problem biti riješen. Važno je na kraju istaći da je u državnom proračunu za 2007. godinu pučkom pravobranitelju osigurano za rad ureda 5 milijuna 807 tisuća kuna, a za 2008. godinu osigurano je 6 milijuna 976 tisuća kuna, te se omogućuje i u ovoj godini da se zaposli još službenika što smatram da se vodi briga o proširenju i djelokrugu Ureda pravobranitelja. I na kraju primam na znanje izvješće pučkog pravobranitelja za 2007. godinu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Marijan Jurjević, koliko vidim nema ga. Gubi pravo na raspravu. Uvažena zastupnica Milanka Opačić. Vidim nema je. Gubi pravo na raspravu. Uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
... [[Govornica nije uključena.]] [[Upadica: Mikrofon! Mikrofon!]] Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine pučki pravobranitelju, uvažene kolegice i kolege. Odmah u, na početku svoje rasprave reći ću da se nikako ne mogu složiti sa tvrdnjom iznijetom u ovome izvješću da građani još uvijek nedovoljno znaju o instituciji pučkoga pravobranitelja jer smatram da u tom slučaju dio odgovornosti ako je tome tako leži i na samom pučkom pravobranitelju pa onda i na nama koji smo, dakle Hrvatskome saboru koji je, pučkom pravobranitelju sukladno Ustavu kojeg je Hrvatski sabor odredio kao opunomoćenika koji štiti ustavna i zakonska prava građana pred tijelima državne uprave i tijelima s javnim ovlastima. Ovo opsežno izvješće na 210 gusto pisanih, tiskanih stranica pisano je kaže pučki pravobranitelj citiram: «ponešto drugačijom metodologijom dano u 6 dijelova». Iako je pučki pravobranitelj danas u svom uvodnome izlaganju rekao da je metodologija standardna. Nema veze. Na metodologiju nemam primjedaba, ali u svojoj raspravi želim ukazati na nekoliko činjenica. Selektivnost u pristupu činjenica danih u izvješću iz kojih je vidljivo da ono što želimo znati znamo, a ono drugo što ne želim istaknuti da znamo ne znam ili prešućujem. Za ilustraciju navodim sljedeće primjere. U djelu trećem u kojem je dana analiza po pravnim područjima pod naslovom Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka prva rečenica glasi, evo upravo jedna od kolegica ju je malo prije citirala: «Od ukupno tisuću 878 novih pritužbi građana u 2007. godini, 372 ih se odnosi na postupanje Ministarstva regionalnog razvoja, šumarstva i vodnoga gospodarstva, u zagradi bivše Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka RH, zatvorena zagrada», završavam citat. Pa se pitam čemu ovakav pristup kad dobro znamo da je novo ministarstvo u čiji su sastav ušle dvije uprave, a radi se o upravi za prognanike, povratnike i izbjeglice i upravi za obnovu obiteljskih kuća u kojima pučki pravobranitelj utvrđuje najviše pritužaba građana u poštivanju odnosno kršenju njihovih ustavnih i zakonskih prava. Dakle ovo novo ministarstvo osnovano je u siječnju 2008. godine. Pri tome ne sporim pravo pučkom pravobranitelju da iznese svoja iskustva u suradnji sa ministrom u čijemu su se resoru nalazile navedene dvije uprave u 2007. godini. Ali u čemu, ali čemu u izvješću o radu za 2007. prejudicirati i anticipirati i buduću suradnju s novim ministrom novog ministarstva u 2008. ostaje mi nejasno. Samo zato što je, što je pučkog pravobranitelja na sastanak trebao primiti pomoćnik ministra u Ministarstvu koje se u to vrijeme ustrojava. I ilustracija drugog slučaja. Vlada Republike Hrvatske predočila je ovom Visokom domu Plan usklađenja hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije za 2008. godinu u veljači ove godine. Ovo izvješće nosi nadnevak 31. ožujak 2008. Kako je pučki pravobranitelj znao da je u pripremi Zakon o suzbijanju diskriminacije koji predviđa i daje novu ulogu pučkom pravobranitelju što stoji u ovom izvješću, smatram da je pučki pravobranitelj jednako tako mogao znati, čak i znao da je u pripremi Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, racionalizacija mreže sudova i drugi zakoni o čijoj pripremi iz samo njemu znanih razloga nema niti riječi. Prešućivanje ovih činjenica poglavito u dijelu u kojem pučki pravobranitelj daje ocjene i prijedloge, otvara prostor za konstatacije i kvalifikacije stanja u državnoj upravi koja je pučki pravobranitelj izrekao i u svome izvodnom, uvodnom izlaganju pa ih neću ponavljati. Uglavnom ona ne ostavljaju ni tračak nade da se stanje u poštivanju ustavnih i zakonskih prava građana može promijeniti i poboljšati sa čime se nikako ne slažem i ne mogu složiti. I još jedna mala primjedba. Kad govorimo o financijskom dijelu izvješća, izvješće se zadržalo samo na planiranim veličinama osiguranim u Državnom proračunu za 2007. godinu ali ne na i realiziranim i utrošenim. Naime pozdravljam suradnju koju je Ured pučkog pravobranitelja ostvario s misijom OESS-a u Republici Hrvatskoj na projektu «Program pružanja institucionalne potpore za 2006. i 2007. pučkom pravobranitelju» i donaciju u iznosu od 2006, 266 tisuća 570 kuna koja je, citiram: «omogućila rad na terenu tj. posjet i obilazak županija». Pitam se nije li za županije, za obilaske županija bilo sredstava i u redovnima jer sam u Prijedlogu godišnjeg obračuna državnog proračuna za 2007. godinu koji je Vlada dostavila ovom Visokom domu na raspravu i usvajanje, našla podatak da je od planiranih 6 milijuna 242 tisuće 900 kuna u proračunu za 2007. utrošeno 5 milijuna 534 tisuće 666 kuna ili 90,26% od plana. Pa postavljam pitanje gdje je nastala razlika i zašto? I da skratim svoje izlaganje. Iz svih ovih razloga i podržavajući mišljenje hrvatske Vlade primam na znanje izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2007. godinu.
Imamo, je, hvala lijepa. Imamo jednu repliku. Uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Evo ja za razliku od kolegice Bilić Vardić ne primam na znanje nego podržavam ovakvo izvješće i nisam odvjetnik gospodina pučkog pravobranitelja ali ja sam njegovo izvješće shvatio na način ne tako da se ne može ništa promijeniti u radu državne uprave nego baš upravo suprotno. Da se mora promijeniti način na koji ova državna uprava funkcionira. Ako vi kao građanin šaljete zahtjev, ako ne dobivate odgovore godinama kada se radi o temeljnim pravima naših ljudi; stanovanje, obnova kuća. Godinama vam ne odgovaraju iz Ministarstva ili vam odgovore i kažu samo da nemate pravo na to. Niti da li se imate kome pravo žaliti niti kako to pravo na koje ste mislili možete ostvariti? Onda to meni govori da državna uprava ne radi korektno svoj posao. I ja sam tako shvatio pučkog pravobranitelja i podržavam ga u tome da se takav način rada ove administracije promijeni. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I uvaženi, replika uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Replicirao bih kolegici koja je rekla da izvješće pučkog pravobranitelja ne ostavlja nade da se stanje u državnoj upravi može promijeniti. Meni upravo to izvješće i ono što je pučki pravobranitelj napisao u svom izvješću daje nadu građanima da netko vidi što se događa i da im netko želi pomoći a stav Vlade ovako da prima na znanje, a ne da prihvaća ovo izvješće tu nadu u svakom slučaju smanjuje. A naš predsjednik Zoran Milanović je ako se sjećate na 1. sjednici u završnom obraćanju rekao: «Što se tiče Vlade mi nemamo nade».
Odgovor na repliku uvažena zastupnica Suzana Vardić Bilić. Izvolite.
Odustajem gospodine predsjedniče [[Upadica: Hvala.]] Potpredsjedniče.
Onda idemo dalje s raspravom. Uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. A onda je na redu uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi pravobranitelju i zamjeniče. Danas je o ovoj temi dosta govoreno u ovoj našoj sabornici, a neki su i iskoristili temu da bi i neke druge riječi rekli o kojima se želim osvrnuti i na kraju svojeg izlaganja. Prvo, Izvješće pučkog pravobranitelja je tema ove rasprave je korektno, precizno prikazuje probleme, moguća rješenja i prijedloge koje u svakom slučaju treba razmotriti, a u najvećem broju i prihvatiti. Međutim, nije to problem i ne treba se oko tog problema koncentrirati. Ovo se može zatvorenih očiju dignuti ruku i riješili smo problem. Problem je što je institut pravobranitelja u Hrvatskoj devalvirao. Dakle, institut ovlaštenika Hrvatskog sabora najvećeg ili najvišeg zakonodavnog tijela u Hrvatskoj se sveo na funkciju svete vodice, odnosno nije na razini današnjeg vremena i veličine problema u hrvatskom društvu koje treba riješiti, odnosno ovlaštenja da budem precizan pučkog pravobranitelja nisu na razini vremena i problema koje treba riješiti. Ako pogledate malo grafikone vidjet ćete da imamo pučkog pravobranitelja za Zagreb, za Zagreb. Pogledajte koliko imamo od ukupnog broja pritužbi iz Zagreba, a koliko je iz drugih dijelova Hrvatske. Drugo, nije točno da je bilo 258 pritužbi iz mirovinskog. Ove godine se rješavalo 456 predmeta, odnosno 2007. rješavalo se 456 predmeta iz mirovinske problematike, jer se rješavalo i 198 predmeta iz prošle godine koji nisu riješeni. Prema tome, možemo se brojkama igrati. Međutim, činjenica je da je to uvijek mirovinski problemi imaju gotovo četvrtinu ukupne problematike koju rješava pučki pravobranitelj. Međutim, vrlo mi je indikativno da postoji, da se sve to opisuje na ukupno 5 stranica u ovom Izvješću. Opet ću reći da je izvješće profesionalno, korektno i precizno. Neću reći, ali mi je indikativno da ta problematika ima samo 5 stranica u ovom izvješću. Netko veli da količina ne znači i kvalitetu, ali znate ako imate toliki broj predmeta možda se je moglo ponešto više predmeta opisati intervencija pučkog pravobranitelja. Znate, ako i prihvatimo činjenicu da postoji manji broj predmeta iz mirovinskog sustava to ne znači da nam sustav bolje funkcionira u 2007. u odnosu na 2006. godinu. To može značiti i obrnuto. To može značiti da je došlo do manjka povjerenja građana u institucije sustava upravo zbog onog što sam na početku rekao. Zbog objektivne procjene da su ovlaštenja pučkog pravobranitelja u ovom trenutku previše mala u odnosu na probleme koje mi u Hrvatskoj imamo. To se nekad znate tamo do osamdesetih godina tumačilo ako ima veliki broj predmeta pa čak i neriješenih. Ako se sjećate onog pravobranioca samoupravljanja jel, to se tumačilo da je to povećanje razine demokracije jer se ljudi obraćaju jednoj instituciji koja je bliska građanima i to je povjerenje ljudi u sustav. E sad, ja znam da smo sad u vremenu u kojem imamo tržišno gospodarstvo, imamo demokraciju. Ali zašto to pravilo ne bi važilo i ovdje. Zašto tumačimo broj predmeta samo brojem problema. Zašto broj predmeta na tumačimo i povjerenjem građana prema instituciji. Dakle, dokle god to ne razgrnemo, dok to ne rasvijetlimo taj odnos ja si dozvoljavam pravo da i u osobno ime ispred Hrvatske stranke umirovljenika mogu govoriti da postoji gubitak povjerenja građana Hrvatske ne samo u instituciju pučkog pravobranitelja, nego u mnoge institucije u Hrvatskoj. Znate, veoma me, pardon, volio bih da Vlada ispuni ono što je zacrtala u Akcijskom planu borbe protiv korupcije, a to je da da bolju, jaču, kvalitetniju ulogu pučkom pravobranitelju koji jeste naš ovlaštenik, ovlaštenik Hrvatskog sabora i koji bi morao imati više utjecaja na sva društvena zbivanja, odnosno na funkcioniranje sustava. Veoma me žalost da su se danas sa ove govornice vama i hrvatskoj javnosti obratili i kolega Kajin i kolega Pupovac koji su napali ne ovu temu, nego napali su Prijedlog zakona o pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe koji nije tema današnje rasprave i nije bila objedinjena rasprava. Ali ja moram kao predlagač tog drugog zakona koji će doći na ove klupe intervenirati i reći. Zar kolega Kajin traži što je on znao reći pravobranitelja za Istrijane prije nego umirovljenike, a umirovljenika ima onih koji su egzistencijalno ugroženi u Hrvatskoj oko milijun ljudi. Prema tome, gdje je tu sustav vrijednosti i gdje je tu težina problema? Dakle, ono bi moglo. Ja sam Istrijan, ali mislim da nam ne treba pravobranitelj, ali to bi moglo, ali ne može pravobranitelj za umirovljenike koji su gotovo i starije osobe koji su više od četvrtine građana Hrvatske. Znate, možda bi netko drugi htio pučkog pravobranitelja, pardon, pučkog pravobranitelja odnosno pravobranitelja za određenu nacionalnu zajednicu prije nego za sve umirovljenike. Ja mislim da se tako nešto Hrvatska stranka umirovljenika i Hrvatska socijalno-liberalna stranka nije predložila. O tom ćemo raspravljati kad budemo o tome raspravljali, nego je predložila u funkciji dok pučki pravobranitelj nema ovlasti, veće ovlasti koje trebaju u ovom vremenu. Idemo na predlaganje specijaliziranih pravobranitelja, jer to nije kršenje postojeće pravne prakse. Mi ne pravimo, odnosno našim prijedlogom zakona ne radimo pravni presedan. Zašto? Pa zato što već imamo specijalizirane pravobranitelje za ravnopravnost spolova, za prava djeteta, imamo osobe sa invaliditetom. Prema tome, presedan je već učinjen neovisno što naš Ustav poznaje samo pučkog pravobranitelja, odnosno ovlaštenika Hrvatskog sabora našeg ombudsmana. Prema tome, naše je legitimno pravo kao političke stranke da i kroz predlaganje zakona koji možda ne sjednu svakome u uho iniciramo promjene kako bi se zaista u institutu pučkog pravobranitelja dogodile promjene. Na primjer, zašto sutra u reformiranom tom sustavu ne bi jedan od zamjenika pučkog pravobranitelja bio specijaliziran, odnosno bio zadužen za mirovinska pitanja ako je to takav problem, a je. To je rastući problem jer i ta populacija u Hrvatskoj, građana Hrvatske raste. Evo, ne bih vas više u tom dijelu opterećivao mojim opservacijama, ali kažem još jednom na kraju, sigurno za ovo izvješće pučkog pravobranitelja hoću i osobno glasati, ja mislim da će i kolege iz HSLS-a to učiniti zbog ipak njegovih konkretnih prijedloga i konstruktivne karakteristike u odnosu na današnje postojeće probleme. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Hvala vam lijepa potpredsjedniče. Iz vaše rasprave, poštovani kolega ja sam mogao iščitati da ćete se vi složiti sa izvješćem o radu pučkog pravobranitelja i ja vjerujem da ćete se utoliko i složiti sa sva tri zaključka koje je u proceduru uputio klub SDP-a, a drugi je da se zadužuje Vlada da podnese Hrvatskom saboru izvješće o poduzetim radnjama u tijelima državne uprave kako bi se to promijenilo jer to je zajednički interes i da se povećaju ovlasti pučkog pravobranitelja izmjenama i dopunama. Mislim da je to nešto gdje ne bi trebali politizirati jer oni koji su se obratili pučkom pravobranitelju za pomoć, a stali su prvi u obranu Domovine i nisu čekali ni minute, a sada 10 godina nakon Domovinskog rata još 5, 6 ili 7 godina rješavaju sporove, da to ne možemo samo primiti na znanje, da to moramo riješiti. Mislim da oni koji zaslužuju da dobiju krov nad glavom, znači koji imaju problema sa time, koji su se obratili za pomoć pučkom pravobranitelju, isto tako da to ne možemo samo primiti na znanje, nego moramo konstatirati kao činjenicu i da moramo to riješiti. Mislim da oni koji su se žalili za neefikasno pravosuđe ili žalili su se u pogledu neefikasnosti određenih tijela državne uprave isto tako zaslužuju određene promjene u tom smjeru i mislim da to ne možemo samo staviti da se primi na znanje, nego to moramo prihvatiti kao činjenicu i to zajednički moramo riješiti i utoliko je dužnost svih naših zastupnika ovdje u Hrvatskom saboru i veća da se te stvari promjene jer ja ne pristajem na argumentaciju da se ovo izvješće shvati kao atak ili kao kritiku vlasti, nego upravo na nešto što daje svjetlost i nadu da se neke stvari mogu i moraju promijeniti i utoliko molim i zastupnike HDZ-a da u tim promjenama sudjeluju.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi kolega, ako ste, a jeste dobro slušali ono što sam govorio, vjerojatno ćemo se složiti da sam se ja ograničio izrekom zbog čega ću prihvatiti izvješće pučkog pravobranitelja, a isto tako mislim da sam dovoljno argumenata rekao zbog čega nam je institut pučkog pravobranitelja devalvirao u odnosu na vrijeme i probleme u kojima jesmo, koje treba rješavati. Prema tome, gledajte, nema dvojbe, na kraju ovo što ste predložili klub SDP-a, ali i klub HNS-a jeste ustvari i dio prijedloga koji je pučki pravobranitelj predložio ovom Hrvatskom saboru i pogledao sam te zaključke i nema definitivno ni jednog razloga da se ti zaključci ne usvajaju kakvi jesu. Ja uopće ne govorim kako će Vlada na njih reagirati, da li će joj biti prekratak ili predugi rok, ali činjenica je da govorim ovu diskusiju u svoje osobno ime, da ću ja te prijedloge zaključaka podržati, a kako će ispasti u glasanju ja to ne znam, ali mogu govoriti u svoje ime. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje s raspravom. Uvaženi zastupnik Bruno Kurelić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovani pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Vrijeme je odmaklo. Ja sam zastupnik novak i dobro je da je u svom uvodnom izlaganju pučki pravobranitelj objasnio svoju ulogu. Pa, to mi je pomoglo da lakše shvatim sadržaj njegovog izvješća. A što ja iz tog sadržaja mogu iščitati? Stanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj za 2007. operativni način rješavanja narušenih prava i prijedloge upravo tog pučkog pravobranitelja za što učinkovitije rješavanje narušenih ljudskih prava. Ali ono što mene iz ovog sadržaja zabrinjava zbirno pokazuje čestu nemoć građanina u potražnji za svojim pravima. Moć vlasti i njenu čestu bahatost prema tim istim građanima, zakržljalo sudstvo i čestu nemoć vaše institucije, gospodine pučki pravobranitelju, da kroz dodatne napore pokušate realizirati kontrolne mehanizme zaštite ljudskih prava. Naravno, u okviru vašeg mogućeg djelovanja. Koje su osnovne naznake odnosa Vlade te državnih tijela kao i tijela sa javnim ovlastima prema instituciji pučkog pravobranitelja kako se može iščitati iz vašeg izvješća. Prvo, ignoriraju vas, strana 11, bivše Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka Republike Hrvatske i njegov ministar. Drugo, na vaše upite ne odgovaraju vam ili čine to reda radi. Brojni su u ovom izvješću primjeri za ovu konstataciju. I treće, slabo usvajaju vaše preporuke za nužnim izmjenama propisa koji bi popravili negativnu situaciju u društvu. Kad se svemu ovome dodaju, sad idem na svoju opservaciju, kad se svemu ovome dodaju učinci dinamike djelovanja sudstva, počinje ples u kojem takvo sudstvo prečesto gazi noge građanstvu, predmeti odlaze u zastaru ili počinjemo sa novim i novim igrama. Naši Europski prijatelji shvatili su tu našu praksu, a našim građanima čak daju preporuke da se mogu obraćati europskim institucijama i direktno ukoliko procesi predugo traju, što čini izuzetak, to sami znate. I kako onda ocijeniti dosege hrvatskog pravnog poretka Ministarstva pravosuđa i svih inih čimbenika koji omogućuju ovu igru u kojoj gubitnik gotovo uvijek znao naprijed. Koje pouke svi mi možemo povući iz ovog izvješća? Poštujući neke realitete ne možemo konstatirati da su postojeći zakoni posve loši, ali i zakonom nije moguće sve normirati. Život nudi često mnoga iznenađenja, no unutar subjekata u pravosuđu mora postojati veća razina provedbene kulture, profesionalnog morala te odgovornosti. Jer inače ako je narušena operativna učinkovitost trećeg stupnja državne vlasti teško je očekivati da funkcionira i predstavnička vlast, a onda izvršna vlast može očigledno činiti što je volja. Što ostaje u ovoj situaciji običnom čovjeku o kojem bismo trebali danas govoriti? Ostaje glavobolja. Godine života potrošene u šetnji od vrata do vrata u traženju pomoći, traženju svojih prava a sve u konačnici ponekad rezultira teškim osobnim dramama i ljudskim tragedijama. Kako nesretniku u traženju njegovih prava objasniti da ne postoji zavjera, protiv njegovih interesa i prava kada se svakodnevno pa i u ovom izvješću susreće sa pomanjkanjem osjećaja savjesti unutar sudstva, ali i ignorancije vlasti i njenih provedbenih karika prema samom sebi. I tako vi gospodine pučki pravobranitelju zajedno sa svima onima, a i nama saborskim zastupnicima koji bar ovdje sada sjedimo, koji tako često upotrebljavaju krilaticu svrha je našeg djelovanja služenje građanima, moramo odgovoriti na sljedeće pitanje. Koliki je napredak u konkretnoj zaštiti ljudskih prava u izvješću u 2007. godini u odnosu na izvješće za 2006. Jer ako je on statistički značajan, mi ulazimo u fazu uređenog društva. Ukoliko to nije slučaj onda smo mi još uvijek neuređeno društvo. To treba jednom reći pred javnošću da ona zna čemu se može nadati. Istina može donijeti neprilike, ali nitko od nas nema pravo da je se odrekne. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. I sada je na redu uvaženi zastupnik Deneš Šoja. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. S obzirom na odmaklo vrijeme i na činjenicu da su prije mene već nekoliko tih bitnih momenata učesnici u raspravi naglasili što sam i ja sebi zabilježio, ne želim to više ponavljati. Međutim čitajući ovo izvješće moram reći da mi se čini da je ono dovoljno temeljito, a rekao bih i hrabro napravljeno, jer su iznešene određene konstatacije što je dobro i upravo zahvaljujući publiciranju, odnosno konkretno na tim primjerima prikazani ti problemi očekujem da će doprinijeti rješavanju u narednih možda godinu-dvije dana tih stvarno slučajeva koji bi se mogli interpretirati da nisu tragični čak, ja bih rekao mogu biti i komični. Evo recimo samo dva-tri primjera sam ja ispisao. Kaže zauzet je prostor, odnosno objekat negdje dolje na moru, ali odgovor je nemoguće je riješiti da ga vlasnik dobije nazad jer su to neki ozbiljni ljudi iz Zagreba. To tako piše. Kaže onda pomoćni objekat umjesto da se ruši po rješenju građevinskog inspektora, nakon nekoliko godina tamo nikne zgrada, katnica itd. Za ljekarnu se izdaje dozvola, iako onoj osobi koja nema odgovarajuće papire, ona koja ima ne može jer je 8 sati ne znam kasnije predala taj zahtjev i takvih stvari. To su naprosto zaista komične ovako situacije i ova konstatacija što teško mogu čak i zamisliti da je u Karlovcu ne znam, na 13 zatvorenika 25 četvornih metara. Ja ne znam kako onda to žive ti ljudi, ali to također piše u ovom izvješću. Još samo dva-tri momenta da naglasim. Prije svega htio bih ovdje konstatirati temeljem podataka iznešenih u ovom izvješću da se i tu dokazuju da pojedine lokalne zajednice, općine da tako kažem, u ruralnim sredinama uopće nisu da tako kažem dorasle, odnosno nisu organizirane što objektivno, što iz subjektivnih razloga, da vrše svoju funkciju. Naime te lokalne zajednice elementarne dokumente za pučanstvo za svoje stanovnike recimo nisu donijeli, jer nisu kvalitetno riješili kao što je problematika gospodarenja sa poljoprivrednim zemljištem. Još imamo veliki problem općina koji uopće program nisu donijeli, zatim prostorno planske dokumente od prostornog plana do detaljnih planova i naravno to onda u svakodnevnom životu čini ogromne probleme za građane i utvrđivanje određene visine raznih komunalnih davanja i to je neshvatljivo. Sve što je regulirano što Ustavom, što zakonom da pojedine sredine to naprosto ne rade po zakonu. Iz tih situacija proizlaze razni problemi. Recimo nezamislivo je da netko ne može dobiti svoje zemljište, nekretnine nazad iz prostog razloga što je to dato u zakup. Pa to je nevjerojatno. Zna se ako se to ugovori, kada se skinu plodovi u toj godini, raskida se ugovor o zakupu i čovjek dobije nazad. Mi smo takvih stotinu slučajeva već do sada riješili. Vratili preko 500 hektara zemlje. Mislim ne mogu to naprosto shvatiti da do toga može doći. Evo ukratko samo toliko. I još dvije stvari bih htio reći gospodine potpredsjedniče i zamoliti, a malo nas ima ovdje, i zastupnika sa područja Osijeka, Splita i Rijeke ako ne za svaku županiju, ali barem za ove regionalne centre, ja mislim da o tome ozbiljno treba razmisliti i tu službu organizirati da i u tim regionalnim centrima to bude. Mislim da bi to bilo posve normalno i logički jer ovdje ima određeni broj angažiranih ljudi, 3 zamjenika, 14 savjetnika i sada je ocijenjeno da treba dodatno ne znam koliko službeni Ja stvarno apelujem na to da u regionalnim centrima se ovaj otvori, organizira rad pučkog pravobranitelja. I gospodine potpredsjedniče još samo ovaj pola minute mi dozvolite da želio sam reći tu konstataciju, nema još svjetla. Naime, imao sam prilike prošli tjedan dva dana biti gost u mađarskom Parlamentu gdje su bili svi kolega, znači članovi parlamenata susjednih zemlja Mađarske, znači Slovačke, Ukrajine, Rumunjske, Vojvodine, odnosno Srbije itd. iskoristio sam ta dva dana da kolege pitam o situaciji o funkcioniranju parlamenta u njihovoj ulozi itd. od najbanalnijih i trivijalnih stvari kao što je to sada kod nas sada postalo parkiranje, pa dalje o njihovom položaju itd. da vas ne zamaram i moram reći, uspio sam doći do vrlo interesantnih podataka kako oni, odnosno kako funkcioniraju ti parlamenti i doista moram reći da mi trebamo biti kritične ali ovdje ima često takvih tonova koji me podsjećaju na onu izreku koju sam ja ovdje već jedanput izgovorio da vrlo često uđemo u šumu i tu šumu ne vidimo od lijepih stabala, to je moja konstatacija jel' i ovdje bilo u raspravi takvih tonova podosta. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. I sada je na redu uvažena zastupnica Biserka Vranić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Moram reći da je bilo izuzetno interesantno čitati izvješće pučkog pravobranitelja za 2007. godinu zato što je to zapravo slika našeg društva u cjelini i vidi se koje to zapravo institucije, ministarstvo i ustanove funkcioniraju onako kao treba, a koje ne. Moram napomenuti dolazim iz lokalne samouprave i na snazi je duže vrijeme Zakon o pravu na pristup informacijama i već ako pratimo zakone o pravu na pristup informacijama moramo reći da veliki dio ovih nepravilnosti, neregularnosti i nezadovoljstva građana ne bi bilo uopće ovdje navedeno. Zaista mi svi koji radimo javni posao dužni smo strankama u postupku i onima koji na bilo koji način ostvaruju neko pravo u bilo kojim ustanovama, bilo na lokalnoj, područnoj ili na državnoj razini dužni smo im predočiti sve informacije s kojima raspolažemo, a koje se tiče njihovog predmeta ili im te informacije su potrebne da bi ostvarile neko pravo na sudu ili u nekim drugim institucijama. U 2007. godini je zaprimljeno tisuću 878 pisanih pritužbi građana i moram reći da vjerujem da je to relativno maleni broj zato što još uvijek veliki broj naših građana ne zna i ne pozna dovoljno instituciju pučkog pravobranitelja i sigurno da je bolje informirana i da zna čime se ona bavi da bi taj broj pisanih pritužbi bio u daleko većem. Isto tako ovo je izvješće koje bi trebalo biti podjednako značajno i poziciji i opoziciji, jer svima nama je u interesu da nam država funkcionira i ovo dokazuje da nije dovoljno imati samo državu, da je važno da ta država ima sustav koji funkcionira i da on govori o tome kakva smo država, koliko smo mi odgovorni kao zastupnici i kao nositelji javnih funkcija i dužnosti. Posebno sam se na neki način iznenadila na određenu vašu konstataciju koja se odnosi na Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka, jer to ministarstvo je poznato i po vrlo kvalitetnim projektima i programima i moram reći da me njihove uprave za prognanike i uprave za obnovu su malo iznenadile svojom bahatošću i doslovce nerazumijevanjem situacije u kojoj se ljudi u kojoj se uprava u tim upravama za obnovu i razvitak obraćaju. Naime, većina ljudi se nalazi na području posebne državne skrbi i oni se ne obraćaju zato što nemaju što raditi ili bi htjeli neka velika prava ili neku dobru zaradu, nego se obraćaju iz razloga što im zapravo je osnovni problem krov nad glavom, radno mjesto i način da izađu iz ove situacije u kojoj su se našli zahvaljujući ratu i ostalim životnim nedaćama koje su ih pogodile. Zato mislim da bi i premijer i ministar morali uložiti izuzetne napore da zaista ova uprava pokaže više sluha za građane i da radi posao za koji je plaćena, i da ih informira, i da im pomaže u realizaciji njihovih prava. Posebno kada se to odnosi na prava koja su temeljna ljudska, životna. Ono što mislim da je razočaravajuće za Hrvatsku je činjenica da se sve veći broj građana obraća Međunarodnom sudu za ljudska prava i da vrlo interesantno tamo i ostvaruju i dosta dobre rezultate, a moram citirati i vašu jednu rečenicu koja odlično opisuje stanje u našoj državi, a ona govori da osim ozbiljnih nepravilnosti u radu uprave, teškom stanju u području kojim se uprava bavi, pridonose i loši propisi, njihove česte izmjene, dugotrajno i neujednačeno postupanje redovnih sudova i Ustavnog suda Republike Hrvatske. Tako da bi svi zajedno imao vrlo jasnu i ozbiljnu zadaću, a to da se naučimo da mi u državnim institucijama moramo funkcionirati transparentno i biti na usluzi građanima. Nešto me zaista muči, što mi zapravo dokazuje da poboljšanja neće biti ni za 2008. godinu, jer ako je izvješće napisano 01. 04. 2008. i raspravljamo o izvješću od 2007. godini, izgubili smo puno vremena u kojem smo čak i mogli neke stvari popraviti i dovesti u nekakav red, pa bi i izvješće o radu pučkog pravobranitelja u 2008. godini bila možda konkretnije, bilo bi možda manje problema i možda bi davalo naznaku da u ovoj zemlji po tom pitanju idemo naprijed. Na žalost sada je već deveti mjesec i mislim da nitko nije smatrao tokom ljeta i tokom četvrtog, petog, šestog mjeseca za shodno i važno da unese neke promjene u tom dijelu, ali se iskreno nadam da će se ovom problematikom iskreno i otvoreno pozabaviti Nacionalni odbor i isto tako glavna koordinatorica za praćenje aktivnosti vezane uz pregovore Europske unije, jer svi ti problemi koji su ovdje navedeni zaista su jedna slika Hrvatske koju ostavlja prema Europskoj uniji, a cilj nam je da čim prije uđemo u Uniju i navedeno je na stranici 12, da Europska unija pozorno prati kako se ostvaruje i realizira stanje ljudskih prava u našoj zemlji. Prema tome svi imamo posla i na svima nama je zadatak da zaista u tom segmentu napravimo određenog reda kako bi naša slika i naša zemlja bila puno kvalitetnija i pozitivnija u budućem europskom okruženju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. … [[Govornik nije uključen.]] Zahvaljujem još jednom. Ovaj materijal koji smo dobili prije nekoliko mjeseci a tada sam bar ja kao zastupnik bio bar tri puta manje zastupnik nego što sam sada. Dakle bio sam 3 mjeseca, sad sam 9 pa sam sad nešto iskusniji. Dakle kada sam ga prvi put pročitao onda sam mislio da ustvari to što piše da je to neko izdanje Ferala iz onih devedesetih godina. Onda sam ga još jednom pročitao pa sam vidio da nije. Tada sam, ovaj, tada sam kada bih se umjetnički izrazio to doživljavao kao jednu tragediju što sam to morao pročitati. Onda je vrijeme malo odmicalo. Stvari su se slegle pa sam to više doživio kao dramu. E onda je došlo ovo, ovaj stav Vlade o tome da ove godine ne prihvaća nego prima na znanje onda je to već postala tragikomedija s naznakama farse [[Upadica: Horor.]] Pa dobro horor može biti eventualno ako ovako bude za 2008. Ali neće valjda, ajde. Pučki pravobranitelj je uočio žarišta, onim medicinskim rječnikom rečeno. Dakle izdvojit ću 3: pravosuđe, ali to nam i nije nešto novo. Zatim uprava za obnovu i uprava za prognanike u Ministarstvu, tada je to bilo Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture. Mada [[Upadica: I obnove jel' tako?]] Dobro, i čega? Mislim da je gospodin Pupovac jednom to rekao i meni se svidjelo Ministarstvo mora, sunca, neba, zemlje. A nakon ovog ja bih mu dodao i pakla, slobodno, za neke građane. Inače neke druge uprave koje tamo rade i sutra će biti pohvaljene, ali o tome ćemo sutra. Sada, sada idemo govoriti o pučkom pravobranitelju. Vaša greška je gospodine pučki pravobranitelju jedina to što se držite činjenica kao pijan plota, kako se nekada davno jedna povijesna ličnost s ovih prostora izjasnila. I zato su vam ovi poručili da primaju na znanje odnosno da, dakle ja sam malo mlađi ali znam čitati između redova iako ta rečenica stane u samo jedan red, ljuti su na vas što ste ovo napisali. Ja mislim da su ljuti, mislim. Iako su rasprave onako znate taktične, onako mirne. Ali znate što. Ako oni imaju hrabrosti ili, ne znam kako bih to drugo nazvao, možda bahatost to je a možda i nije reći da Predsjednika države će trpiti još godinu dana i njegove savjetnike. Onda šta jedan službenik može reći običnom građaninu? A ne mora ga uopće ni trpiti. Dođe, ode. Tu se pojavi na ovome, u ovome izvješću onda mi to raspravimo ovako u 8 navečer skoro i onda to primimo na znanje i sljedeće godine ćemo vjerojatno još jednom o tome raspravljati. Ono šta je također zanimljivo evo još jedan raskorak ili sukob u vladajućoj koaliciji. Dakle jedan dio vladajuće koalicije bi to primio na znanje. Drugi dio bi prihvatio. Međutim meni se čini da u toj vladajućoj koaliciji ustvari uvijek bude onako kako hoće ona jedna najveća, najveća stranka. Pa onda što se tiče evo primjerice ZERP-a onda jedna, jedan koalicijski partner kojemu je to bio glavni predizborni adut, sjećamo se, bude nadglasan ali OK prihvati se. Onda dođe pitanje, ne znam, Božićnice za umirovljenike pa će biti ili ova švicarska [[Upadica: Uvaženi zastupniče to nigdje ne piše unutra. Pa držite se teme.]] Pa gospodin Pupovac [[Upadica: Koalicijski sporazum nije tema nego je tema]] Jel smijem ja gospodine potpredsjedniče, ispričavam se … … /Upadica: Izvolite, nastavite… [[Ne razumije se.]] / … … [[Govornik se ne razumije.]] mišljenje o tome da je gospodin Pupovac rekao da će on prihvatiti a gospoda iz HDZ-a da će primiti na znanje [[Upadica: To je sve u redu, ostavite se]] Jel' u redu? [[Upadica: Nastavite dalje sa temom molim vas.]] Dobro. Dakle tema je izvješće pučkog pravobranitelja. Ajme, ovaj, ma ne brinem se ja za koaliciju. Opet će ovo proći, mislim. Kako vi, kako vi hoćete. I OK. Bit će, bit će primljeno na znanje. Ali dobro, nema veze. Primit ćemo i to na znanje da će biti primljeno na znanje. Dakle ono što je gospodin Šoja rekao da od pojedinih stabala ne vidimo šumu, ne vidimo. Ja od ovih stabala vidim jednu đunglu u državnoj upravi što se tiče ovakvog postupanja prema građanima, određenoj skupini ili određenim skupinama građana. Ja u toj đungli, postoje neke zvijeri na koje je očito lovostaj. I zato mi to primamo na znanje a ne prihvaćamo. I kad prekine se taj lovostaj, da se tako izrazim da ne uvrijedim nikoga, dakle ovo je jedna, jedna metafora. Onda to više neće biti horor nego će biti jedna ovako avantura recimo ono. Još će ljudi malo teže ostvarivati svoja prava ali ne u hororu nego više u avanturi. Dobro ajde, ok. Prema tome, prema tome postoji bolja verzija. Dakle postoji verzija da vi primanjem na znanje samo pokazujete neznanje kako to riješiti, a postoji ona lošija verzija, a to je da ovim primanjem na znanje a ne podržavanjem podržavate one koji se u ime države iživljavaju na građanima. Ja se nadam da će izvješće za 2008. neće imati elemente horora, farse ili ostalih, ostalih filmskih žanrova. Ali prije toga može možda i u završnom obraćanju gospodin pučki pravobranitelj reći da li je bar nešto bolje u 2008.? Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi kolega je rekao da sam ja u svom govoru rekao da ću podržati, primiti k znanju ovo izvješće. … [[Upadica se ne razumije.]] Je, to ste, to ste rekli. Vjerujem da je lapsus. Ali ja ću ponoviti. Ja sam rekao: «Primiti ću k znanju izvješće.» Uostalom ponovit ću. Vidio sam vaše zaključke a da istovremeno zaključke Kluba zastupnika HDZ-a nisam vidio i to potpuno slobodno. A pitanje kakav će rezultat biti je pitanje s kojim se vi morate zabrinuti a to je vaša nazočnost prilikom glasanja u Hrvatskom saboru jel? Jer brojke su neumoljive. Većina donosi odluke i to su zakoni demokracije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. I u ime Kluba SDP-a 5 minuta uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine pučki pravobranitelju sa kolegom, kolegice i kolege zastupnici. Evo nakon ove rasprave moramo reći da naravno Klub zastupnika SDP-a će prihvatiti izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2007. godinu ali na neki način smo malo razočarani. Očekivali smo nakon rasprave da će ovaj Sabor pokazati više inicijative. Da će možda pokušati pomoći i pučkom pravobranitelju možda formiranjem kakve radne grupe, tijela koje će vidjeti da li će se nešto sljedeće godine promijeniti? Da li državna uprava s dovoljnom pažnjom na neki način suportira naše građane? Mislim da ovo nije priča onako samo jedno izvješće i idemo dalje kao što vi kažete. Ovdje se radi o 1878 ljudi, čak i više rekao je pučki pravobranitelj jer neke su pritužbe i u ime više ljudi. Ovdje se radi o 1878 obitelji. To su deseci tisuća ljudi koji su obuhvaćeni ovim izvješćem. Većina ili 2/3 tih pritužbi je osnovano. Znači, ti ljudi trpe štetu. Njima treba pomoć. Ovaj Sabor kao tijelo koje je i postavilo na kraju krajeva pučkog pravobranitelja da radi taj posao mora pokazati inicijativu da želi pomoći svojim građanima. I zato mislim i na neki način nas je ražalostio ovaj zaključak HDZ-a da se prima na znanje. Kao da ste poslali poruku tim građanima koji su se potužili da državna uprava sa njima se ne odnosi na način na koji to zaslužuju. Nemojte se više žaliti, više nema nikakvog problema, nećete ništa postići. Nije bitno! A s druge strane poslali ste poruku tim ljudima koji ne rade svoj posao za koji su plaćeni radite što hoćete. Ako vam netko pošalje dopis nemojte mu odgovoriti dvije godine. Neće se ništa desiti, primit ćemo na znanje. Idemo dalje! Gospodo tako se sa hrvatskim, dame i gospodo, tako se sa hrvatskim građanima ne može odnositi. Mi smo ovdje izabrani da zastupamo hrvatske građane i odgovorni smo da vidimo šta će sa svim ovim problemima slijedeće godine biti. Da li će ih biti manje ili više. Ja osjećam tu odgovornost, a ne znam da li osjećate vi. Meni nije drago kada ljudi primjer iz izvješća jedna gospođa traži da joj se osigura stambeno pitanje. Iz područja je gdje na to ostvaruje pravo, zbog toga što ona u nekom suvlasništvu ima 9 kvadrata ovi je birokratski odbiju. Ne žele sagledati širinu problema. Ja sa tim ljudima suosjećam i treba im pomoći i zbog toga smo nezadovoljni što je iz Kluba zastupnika HDZ-a dolazi ovakav zaključak i tražit ćemo od svih zastupnika da podrže zaključak koji je predložio Klub zastupnika SDP-a, a to je uz da se prihvaćanje ovakvog izvješća zadužuje Vlada Republike Hrvatske da u roku 60 dana podnese Hrvatskom saboru izvješće o poduzetim radnjama. Ne samo da su pročitali i prihvatili, nego da su nešto i napravili u tijelima državne uprave za ispravljanje nepravilnosti na koje upozorava pučki pravobranitelj i zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku 60 dana pripremi i dostavi Hrvatskom saboru Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pučkom pravobranitelju sukladno prijedlogu i inicijativi pučkog pravobranitelja sadržanoj u Izvješću o radu pučkog pravobranitelja za 2007. godinu. To smo dužni napraviti prema ovim desecima tisuća ljudi koji su prošle godine nepravedno zapostavljeni od strane državnog aparata i zbog toga ja ne bih ovdje sa podsmjehom govorio o tome da li netko prihvaća na znanje, ne prihvaća na znanje, jer ovdje se radi o ljudima, a ljudi nisu samo izvješće. Ljudi postoje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I da li predstavnik želi? Da. Uvaženi Jurica Malčić, pučki pravobranitelj. Završni osvrt. Izvolite.
Već je kasno. Ja ću zaista biti kratak. Ja sam u uvodu nešto napomenuo situaciju, odnosno komparativno ta institucija postoji u cijeloj Europi u dobrom dijelu svijeta itd. Ja poznam rad drugih takvih institucija u drugim zemljama. Ja vas uvjeravam da su njihova izvješća jednako tako kritična, pa čak i u demokratskim zemljama kao što je i naše. Ja vas tako upozoravam da i u tim zemljama ima mnogima daleko veći broj pritužbi nego što ih ima u Hrvatskoj. Dakle, ne treba polaziti samo od broja pritužbi. To nije mjerilo. Radi se i o prepoznatljivosti institucije, radi se o puno, puno drugih elemenata. Međutim, ono što želim još reći to je da također ne treba takvo izvješće gledati kao ocjenu ukupnog stanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Mi prvenstveno u izvještaju smo dužni postupati po zakonu. Po zakonu mi moramo obavijestiti Sabor o pojavama u kojima se krše ljudska prava da bi se mogle eventualno poduzimati neke mjere kontrole nad upravom i zato ja želim reći ne bi valjalo gledati na Izvješće pučkog pravobranitelja bez obzira kako ono kritično bilo kao na kritiku vlasti. Mi pomažemo vlasti. Mi pomažemo ministrima. U čemu im pomažemo? Pomažemo im da upozorimo na pojave u njihovim službama i resorima koje dovode do kršenja prava građana. Ja bih sada rekao. To smo jako nastojali u ovom izvješću da upozorimo na to koji predmeti će vjerojatno čak doći do sudskih instanci i do Europskog suda i na to smo jako pazili i na to šta može biti prepreka Hrvatskoj za europsku. Dakle, mi ministrima i čelnicima upravnih tijela pomažemo. Većina to razumije i to se iz našeg Izvješća vidi. Mi imamo vrlo dobre odnose i suradnju i sa Zavodom za mirovinsko osiguranje. Nama sva očitovanja redovno daju Ministarstvo branitelja, daje nam policija iako često dosta formalistička na žalost. Ministarstvo pravosuđa u dijelu koji se odnosi na pravosudnu upravu itd. Dakle, tamo gdje imamo takvu suradnju ja smatram da rezultate postižemo, a ono što smo mi dužni opet po zakonu pa imamo članak 7. Zakona o pučkom pravobranitelju koji kaže da ako se tijelo ne očituje, odnosno ministar pučkom pravobranitelju i ako ne postupaju po preporukama pučki pravobranitelj ne može, nego će o tome obavijestiti Sabor. Dakle, nije to, ja ne disponiram svojim ovlastima po vlastitoj volji. To su moje zakonske obveze. Prema tome, hoću reći to ne treba shvatiti kao kritiku vlasti, jer to je uvijek po prirodi stvari kritika one vlasti koja je sada u poziciji. I to je normalno. Ono što mi upućujemo vlasti, a to je neke prijedloge, preporuke, zakonske inicijative itd. i mi bi bili zadovoljniji kad bi se one brže rješavale. Mnoge od njih se rješavaju prepolako i eto to je sve što sam ja mislio da treba reći o tome. Možda je to trebalo na početku reći, ali ja sam to već nekoliko puta naglašavao. Dakle, to izvješće po prirodi stvari jest i mora biti kritično. Nema tu hvaljenja, niti ima ulaženja u one pojave koje su dobre, koje idu dobre, jer to nije zadatak pučkog pravobranitelja. I na kraju bih samo rekao o ostalim pučkim pravobraniteljima eventualno, odnosno ne pučkim jer to je izraz samo za ustavnu instituciju. Pitanje osnivanja pravobraniteljstva jest pitanje racionalnosti, troškova itd. Ja sam protiv toga. Mislim da je to neracionalno i skupa. Ali s druge strane, postoji još jedna opasnost, a to je zakonska, ustavna. Ne može se zakonom osnivati pučke pravobranitelje i na taj način ograničavati ustavnu ulogu pučkog pravobranitelja. Dakle, ne može se davati njima određene ovlasti kojima bi oni otrgnuli od pučkog pravobranitelja jer je to zakonska osnova. Prema tome, tu bi trebalo također i o tome voditi računa. I treće, ja bih rekao mi smo pod stalnom kontrolom, paskom i u konzultacijama sa europskim tijelima uvijek po njihovom zahtjevu. Svi eksperti, prije OESS, sada europske komisije koje prave izvješća itd. dolaze kod pučkog pravobranitelja. Njima je važno također da smatraju da mi ukazujemo na pojave, da smo mi institucija koja je nezavisna u svojoj kritičnosti itd. To je važnije za ocjenu Hrvatske u poglavlju Temeljnih ljudskih prava da ima takvu instituciju, nego da takva institucija nije nezavisna i kritična. Ja tražim od Sabora da u tom smislu instituciju i podrži. A što se tiče pitanja prihvaćanja ili primanja na znanje, to za mene ne bi trebalo biti pitanje. Nažalost može dovesti jedno takvo pitanje do naprosto jednog pitanja da li je to zbog kritike vlasti? U javnosti će biti takvih pitanja. Ja sam nastojao reći da mislim da to nije to. To je kritika pojedinih službi, pojedinih ministara i pojedinih, eto, to je uloga pučkog pravobranitelja. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo 2 ispravka netočnog navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem. Htio bih ispraviti navod koji je po meni netočan, a koji je rekao gospodin pučki pravobranitelj da on pomaže ministrima. Ja mislim da bi točan navod bio da on pokušava pomoći ministrima, a da ministri već duži niz godina tu pomoć ne prihvaćaju, a obzirom koliko se neke stvari ponavljaju, ja dolazim u sumnju da li se i može nekima na taj način pomoći.
Zahvaljujem. I imamo drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, pa evo ja ću jedan ili dva netočna navoda gospodina pučkog pravobranitelja gdje je rekao da nije ciljano na neke ministre. Iz ovoga izvješća može se vidjeti da gospodina Čobankovića, koga u ovom izvješću nije trebalo u ovoj godini biti jer nije bio nosilac ministarstva koje se bavi obnovom i graditeljstvom je spomenuto u ovoj 2008. godini za 2007. On je stupio na dužnost 2008. godine u siječnju. To je jedna stvar. I druga stvar je kada se govori o plaćama državnih službenika u državnoj upravi, onda je trebalo dopuniti kroz onaj niz godina zaostatka plaće da im je u jednom momentu smanjena plaća za 5%, a da im je u 2005. godini mislim vraćeno tih 5% i dalje se išlo … [[Govornik se ne razumije.]] To je propušteno i mislim da to treba staviti u ovo izvješće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kad se steknu uvjeti. I time večeras završavamo rad i najavljujem da sutra ujutro nastavljamo sa 7. točkom dnevnog reda, Izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2007. godini. Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske. U 9 i 30. Laku noć vam želim.
Šesto, Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2007. … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Izvolite gospodine Stazić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Sabora. S obzirom da su uz ovu točku dnevnog reda predloženi različiti zaključci klubova zastupnika SDP moli stanku, kratku stanku kako bi se mogao … [[Govornik se ne razumije.]] i dogovoriti kako će glasati po ovim zaključcima.
Hvala lijepa. … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] stanku od 10 minuta. Određujem stanku od 10 minuta i molim nastavljamo sjednicu u 14 sati i 5 minuta. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Nakon rasprave o Izvješću pučkog pravobranitelja Klub zastupnika SDP-a predložio je zaključke. Prvo, da se prihvaća Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2007. godinu. Drugo, da se zadužuje Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana podnese Hrvatskome saboru izvješće o poduzetim radnjama u tijelima državne uprave za ispravljanje nepravilnosti na koje upozorava pučki pravobranitelj. I treće, da se zadužuje Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana pripremi i dostavi Hrvatskome saboru Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pučkom pravobranitelju sukladno prijedlogu i inicijativi pučkog pravobranitelja sadržanog u Izvješću o radu pučkog pravobranitelja. Klub SDP-a je sa zaprepaštenjem i nevjericom dočekao očitovanje Vlade o Izvješću pučkog pravobranitelja u kojem Vlada predlaže da se ovo Izvješće pučkog pravobranitelja primi na znanje. S jednakim zaprepaštenjem dočekali smo i Prijedlog zaključka kluba HDZ-a koji ponavlja ovu sugestiju Vlade da se Izvješće pučkog pravobranitelja tek primi na znanje. Prvo što znači izričaj primiti na znanje. To u prvom redu znači ne prihvatiti, jer ako se nešto prihvaća onda se to i kaže prihvaća se. Primiti na znanje zapravo znači iskazati nepovjerenje prema radu pučkog pravobranitelja ili u najmanju ruku nedovoljno povjerenje. Klub SDP-a također izražava čuđenje i smatramo da je to nespojivo s temeljima, s temeljnim demokratskim principima da se Vlada očituje o mišljenju povjerenika Sabora. Pučki pravobranitelj je povjerenik Sabora, on je naš povjerenik, svih nas bez obzira iz koje stranke dolazimo i njegova je zadaća da štiti građane od samovlasti, od šikane državnih tijela. Dakle, i od Vlade i od ministarstava. I sada oni koje on zapravo kontrolira, čiji rad kontrolira oni predlažu zaključak o njegovom izvješću. Zaključak o tome ne može ni predlagati ni formirati izvršna vlast, nego samo ovo tijelo, ovaj Parlament, ovaj Sabor čiji je pučki pravobranitelj povjerenik. Treće, skrećemo pozornost svim zastupnicima da su svi odbori u ovom Saboru podržali Izvješće pučkog pravobranitelja. Jedino Vlada i klub HDZ-a traži da se on to izvješće ne prihvati, nego primi na znanje. Prema tome, ovdje se postavlja pitanje da li će zastupnici cijeniti ono što su odbori zaključili, dakle što su oni sami zaključili u tim odborima ili će se a možda i slijedeći logiku koalicijskog nezamjeranja prikloniti stavu izvršne vlasti i klubu HDZ-a. Ovo nije samo pitanje formalno. Ovo je suštinsko, ovo je sadržajno pitanje. Ovo je pitanje odnosa prema ombudsmanu. Ukoliko HDZ smatra da pučki pravobranitelj loše obavlja svoj posao postoje instrumenti da to i kaže. Ali, ne prihvatiti ovo izvješće, nego ga tek primiti na znanje znači na neki način omalovažiti i pučkog pravobranitelja i njegov rad. Time se ignorira rad pučkog pravobranitelja porazne konstatacije iz njegovog izvješća da državne institucije, pa znači i Vlada i ministarstva krše dijelom ljudska prava i da se po tome ne poduzima ništa. Primiti na znanje istovremeno, pazite pučki pravobranitelj predlaže neke mjere koje treba poduzeti. Ako mi ovo izvješće ne prihvatimo to znači automatski odustati od tih mjera koje on predlaže, jer to znači da ovaj Parlament nije prihvatio njegovo izvješće skupa s njegovim predloženim mjerama. Zbog svega toga, zbog važnosti situacije ovo je bitno nacionalno pitanje. Ovo ne može biti samo stranačko pitanje. Pozivamo na ozbiljnost kod ovog glasanja i pozivamo sve zastupnike da prihvate predložene zaključke kluba SDP-a. Hvala.
Hvala lijepa. Zbog moguće polemike o ovoj točci dnevnog reda gdje će vjerojatno o ovom izvješću kluba zbog čega je tražio pauzu predlažem radi, da ne bi doveli u pitanje ove druge točke dnevnog reda da se ponovo vratimo na ovu točku i da se raspravi to, ovaj vaš prijedlog, a da sada završimo zaključcima oko otoka i žitarica i izbor i imenovanja i da zadnja točka današnje rasprave, odnosno usvajanja bude ovo što je gospodin Stazić sad ovdje iznio. Pa prema tome, trenutno ćemo preskočiti. Vraćamo se na Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2007. godinu. Čuli smo obrazloženje potpredsjednika kluba SDP-a, gospodina Nenada Stazića. Malo jedno objašnjenje u pogledu da li može Vlada davati svoje mišljenje? Može o svakom aktu koje ide pred Sabor. Naravno to nisu zaključci nego mišljenja i prema tome i kad nije predlagatelj, prema tome to nije sporno, međutim naravno o tome odlučuje Sabor glasovanjem nakon razmatranja rasprave i slično. Mi smo raspravu proveli. Ja sad o ovom prijedlogu koji je iznio Nenad Stazić otvaram kratku raspravu po klubovima. Ima li nekih drugih mišljenja? Ima li nekih novih prijedloga? Ako nema, zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje zaključak koji je predložio Klub zastupnika HDZ-a koji je sukladan mišljenju Vlade Republike Hrvatske, a koji glasi: Prima se na znanje Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2007. godinu. Molim uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Ovaj zaključak o primanju na znanju izvješća je prihvaćen većinom glasova, 70 glasova za, ništa suzdržanih i 33 glasa protiv. Molim da se izjasnimo o, donošenjem ovog zaključka postalo je bespredmetno glasovati o prijedlozima zaključka saborskih radnih tijela kao i prijedlogu pod rednim brojem 1, Kluba zastupnika SDP-a. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina predložio je sljedeći zaključak: Mišljenja, primjedbe i prijedlozi iznijeti u raspravi u izvješću kao primjedbe, prijedlozi i preporuke pučkog pravobranitelja dani u izvješću, dostavljaju se Vladi Republike Hrvatske radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela koja imaju javne ovlasti. Odbor za ljudska prava predlaže ovaj zaključak. Molim uključimo se i glasujmo o njemu. Može rezultat? Prijedlog Odbora za ljudska prava je prihvaćen većinom glasova, 94 glasa za, 2 suzdržana i 2 protiv. Dakle sada ćemo glasovati o drugom i trećem zaključku prijedloga SDP-a. Drugi zaključak glasi: Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana podnese Hrvatskom saboru izvješće o poduzetim radnjama u tijelima državne uprave za ispravljanje nepravilnosti na koje upozorava pučki pravobranitelj. Molim uključimo se i glasujmo o ovom prijedlogu SDP-a. Rezultat? Ovaj prijedlog nije prihvaćen jer je za njega glasovalo 35, ništa suzdržanih, 67 protiv. Idemo na treći zaključak Kluba zastupnika SDP-a. Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana pripremi i dostavi Hrvatskom saboru Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pučkom pravobranitelju sukladno prijedlogu i inicijativi pučkog pravobranitelja sadržano u Izvješću o radu pučkog pravobranitelja za 2007. godinu. Je li moguće da se ovaj rok bude duži, jer nema razloga da se recimo ne prihvati, ali meni se čini da je kratak rok koliko ja mogu, evo. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Šta kažete? … [[Upadica se ne čuje.]] Ovdje je 60 dana. Moje mišljenje je da je kratak rok, ali nema razloga da se taj prijedlog ne prihvati jer zašto ne bi predložili da se poboljša zakon. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Do kraja ove godine. Da li se predlagači su suglasni da se u roku od 60 dana pripremi i dostavi itd. stavi do konca 2008. godine? Slažete se? Tako izmijenjeni prijedlog dajem na glasovanje. Tko je za neka se uključi, odnosno glasujmo i uključimo se glasujmo. Rezultat? Ovaj zaključak Kluba zastupnika SDP-a je prihvaćen sa 95 glasova za, 3 suzdržana i 3 protiv. Klub zastupnika HNS-a predložio je Saboru donošenje sljedećeg zaključka: Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da do konca 2009. godine Saboru predloži … Pa to smo usvojili. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] A devete? Znači bespredmetno nećemo glasovati jer je ovo usvojeno prije. Hvala vam lijepa. Nastavljamo sjednicu u srijedu kada ćete dobiti pročišćeni dnevni red i počinjemo u 9,30 sati. Za to vrijeme vam želim ugodan odmor za vikend svima. Hvala lijepa. Zaključujem sjednicu.