Prvo imamo točku - Izvješće o provedbi nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine, tijekom 2003. i 2004. godine; Materijal ste primili poštom, a dostavila ga je Vlada Republike Hrvatske. Raspravu je proveo Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Izvješće ste primili na sjednici. Žele li predstavnici predlagatelja dodatno obrazložiti izvješće? Da. Državni tajnik u Ministarstvu branitelja, među generacijske solidarnosti, obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti gospodin Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Prije svega isprika potpredsjednice Vlade i ministrice obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti koja je zbog puta u Split radi dodjele kuće sto postotnom invalidu danas nije u mogućnosti nazočiti ovoj raspravi. Vlada Republike Hrvatske donijela je na sjednici održanoj 16. siječnja 2003. godine Nacionalnu strategiju jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine. Za među resornu koordinaciju u njenoj provedbi zaduženo je Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe sa invaliditetom za koje administrativne i druge poslove obavlja Ministarstvo obitelji i branitelja i međugeneracijske solidarnosti koje je dužno Vladi Republike Hrvatske dostaviti objedinjeno izvješće o provedbi mjera iz Nacionalne strategije i jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine. Predmetno izvješće obuhvaća prikaz stanja provedbe Nacionalne strategije tijekom 2003. i 2004. godine. Hrvatski sabor donio je na 13. sjednici održanoj 1. travnja 2005. godine zaključak kojim obvezuje Vladu Republike Hrvatske da Hrvatskom saboru podnosi godišnje izvješće o provedbi mjera iz Nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine. U Nacionalnoj strategiji jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine sadržan je program djelovanja odnosno mjere po područjima obitelji, civilno društvo, zdravlje, šport i rekreacija, obrazovanje, profesionalna rehabilitacija, zapošljavanje i rad, stanovanje, mobilnost i pristupačnost, mirovinsko osiguranje, socijalna pomoć i skrb, koordinacija i informiranje. Izvješće sadrži prikaz aktivnosti po svakoj pojedinoj mjeri po navedenim područjima. U svezi s učinkovitošću treba reći da su od ukupno 70 mjera neke ostvarene u cijelosti, 12 mjera, da je ostvarivanje nekih u tijeku, 46. Od mjera koje su u tijeku 19 njih se provodi kontinuirano, a 12 mjera strategije nije izvršeno. Iako je skrb o osobama s posebnim potrebama područje u kojem je uvijek moguće učiniti više i u kojem nikada nismo zadovoljni ipak je važno reći da se ona kontinuirano i sustavno poboljšava u svim područjima djelovanja u skladu s materijalnim i drugim mogućnostima društva. Primjerice, u području obitelji i civilnog društva izdvajaju se znatna sredstva za financiranje osnovne djelatnosti Udruga osoba s invaliditetom, te njihovog uključivanja u život lokalne zajednice. U 2004. godini Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti za tu svrhu je rasporedilo ukupno 8 i pol milijuna kuna iz državnog proračuna i dijela sredstava od igara na sreću, dok je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi za 2003. iz istih izvora izdvojilo 34 milijuna kuna, a za 2004. 27 milijuna kuna. U cilju promjena oblika skrbi izvan institucijskih oblika odobreno je osnivanje doma za samostalno stanovanje za pružanje skrbi izvan vlastite obitelji u Osijeku, Bjelovaru i Slavonskom Brodu. Služenje civilne službe omogućeno je i u Udrugama osoba s invaliditetom. U području zdravlja, športa i rekreacije izrađeni su programi aktivnosti u svrhu povećanja preventivnih pregleda osoba s invaliditetom i sprječavanja nastanka invalidnosti. U Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje je osnovano posebno radno tijelo za ortopedska i druga pomagala radi izrade novih propisa. Poboljšana je zdravstvena zaštita osoba s invaliditetom. Formirane izdvojene ambulante ginekoloških timova za žene s posebnim potrebama, dvije u Zagrebu te po jedna u Rijeci, Splitu i Osijeku. U području profesionalne rehabilitacije, zapošljavanja i rada, stanovanje, mobilnost i pristupačnost osnovan je Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom. U području stanovanja mobilnosti i pristupačnosti samo u sustavu zdravstva utrošeno je više od 10 milijuna kuna za uklanjanje arhitektonskih barijera u sustavu zdravstvene zaštite. U mnogim gradovima uklonjene su arhitektonske prepreke na javnim mjestima osobito stajalištima javnih prijevoznih sredstava. Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti je za tu svrhu u 2004. godini izdvojilo oko milijun i pol kuna. Organizirani su prijevozi za invalidne osobe. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj Odbora? Da. Gospodin Marko Turić, predsjednik Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za rad i socijalnu politiku, zdravstvo na 43. sjednici održanoj 5. prosinca raspravio je izvješće o provedbi nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine, a tijekom 2003. i 2004. godine. Odbor je izvješće raspravio kao matično radno tijelo sukladno svojim ovlastima iz Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnijela je predstavnica predlagatelja. Na početku rasprave članovi Odbora su istakli da je izvješće rezultat opširno prikupljenog materijala iz djelokruga više ministarstava te prikazuje objedinjeni rad ministarstava na realizaciji aktivnosti utvrđenih nacionalnom strategijom jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom. Ovo izvješće kako je istaknuto odnosi se na 2003. i 2004. godinu, a u njemu se raspravlja na kraju 2005. godine. Kao što je vidljivo iz izvješća tijekom navedene dvije godine došlo je do određenog zastoja u realizaciji usvojenih mjera, a što je posljedica izmjene prvobitnih nositelja aktivnosti. Po mišljenju članova Odbora izvješće predstavlja dobar pregled stanja iz kojeg je vidljivo u kojoj mjeri je realizirana nacionalna strategija te mjere koje treba poduzeti u sljedećem razdoblju. Ovo je važno posebno stoga što će se početkom 2006. godine početi raditi na utvrđivanju nove nacionalne strategije za naredno razdoblje. Niz je značajnih aktivnosti koje su poduzete u izvještajnom razdoblju. Povećanje broja preventivnih pregleda, kontinuirano provođenje preventivnih programa u cilju promicanja zdravlja, sprečavanje nastanka invalidnosti i teških oštećenja organizma. Organizirana edukacija o posebnosti bolesti stanja i rješavanja problema uz rad s osobama s invaliditetom. Izrađen je i nacrt Pravilnika o ortopedskim i drugim pomagalima. Ostvarena je suradnja između javnog i privatnog sektora na način da ustanove iz sustava socijalne skrbi daju podršku započetim djelatnostima zadruga koje su osnovale osobe s invaliditetom. U tijeku je izrada mjera za uključivanje osoba s invaliditetom u svijet rada. Sukladno Nacionalnom akcijskom planu zapošljavanja i preporukama Europske strategije zapošljavanja i tako dalje. Međutim po mišljenju članova Odbora Fond za rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom od svog osnivanja 2002. godine do sada nema jasne kriterije za raspodjelu sredstava što je nedopustivo. Iako je Nacionalnom strategijom predviđeno da do kraja ožujka 2003. godine bude izrađen kodeks pozitivne prakse standarda i mjerila za ostvarivanje financijske potpore programima i projektima udruga prijedlog kodeksa još nije usvojila Vlada Republike Hrvatske. U raspravi pojedini članovi Odbora osvrnuli su se po njihovom mišljenju nedovoljnu skrb za invalide rada, a postavljeno je i pitanje usklađivanja zakonodavne, pravne zaštite osoba s invaliditetom i poboljšanja njihove skrbi. Nakon rasprave članovi Odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje sljedeći zaključak: prihvaća se izvješće o provedbi Nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine, tijekom 2003. i 2004. godine. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Prvo klubovi. Prvi je u ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo imamo danas na dnevnom redu izvješće o provedbi Nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom tijekom 2003. i 2004. Prilično je kasno da raspravljamo o tome jer evo kraj je 2005. i dobili smo to na kraju godine. Smatram da je u svakom slučaju to izvješće trebalo doći puno ranije. Međutim unatoč tome imam dosta primjedbi i na ovo izvješće, ne samo kao izvješće nego i na ono sve što je iz te strategije koju smo mi usvojili i izvršeno. Iz onoga što je i državni tajnik rekao na početku 12 je mjera koje se u potpunosti provode, 46 djelomično i tako redom kako je on to nabrojio, a 12 tih mjera ne provodi se nikako. Gledajući ove materijale iz, recimo pod područja djelovanja ono prvo to je obitelj i civilno društvo od 14 mjera 4 se provode djelomično ili gotovo nikako. Zdravlje, šport i rekreacija od 8 mjera ponovo 4 se provode skoro nikako. U obrazovanju od 12 mjera 4 isto tako se ne provode i tako redom da ne nabrajam, ali veliki dio toga se provodi ili provodi gotovo neznatno ili ne provodi nikako i zbog toga bih dotaknuo određene stvari koje se tiču, tiču samog tog izvješća, a to je da se većina toga svoga na izrađeni program ili je izrada u tijeku. Ili je osnovana radna skupina pa radna skupina radi na tome. Ili su prikupljeni podaci i obrada je u tijeku. Većina zaključaka i ovih iz područja djelovanja se svodi na to, a mali broj stvari je ostvaren. Kao što je vidljivo iz izvješća i kao što znamo i u društvu postoje 4 skupine invalidnih osoba u Hrvatskoj, a to su: mentalna retardacija, gluhi, slijepi i tjelesni invalidi. Rekao bih nešto, najveći dio bih toga posvetio slijepima jer hodajući Zagrebom svi mi vidimo veliki broj barijera koje predstavljaju stvarne ne samo arhitektonske nego barijere da bi se slijepi mogli uključiti u normalan život i normalno hodati gradom. Tu bih spomenuo u prvom redu semafore, ove, vertikalnu signalizaciju. To su recimo raznorazni putokazi, to su autobuska stajališta, to su tramvajska stajališta gdje se ti, to znakovlje nalazi na visini koja je neprimjerena ili na koridoru koji direktno smeta slijepima gdje znamo da i mi koji vidimo možemo lijepo hodati gradom da vrlo često se desi da mnogi od nas ili se zabijemo u taj znak ili glavom lupimo u znak jer je neprimjerene visine i to je ono što bi u svakom slučaju trebalo riješiti u skoroj budućnosti. Zatim, sami prelasci preko semafora. Mnogo je još semafora koji nisu označeni zvučnom signalizacijom, a nisam nigdje da budem iskren hodajući Zagrebom vidio ili bilo kojim drugim gradom vidio da postoji i ulegnuće u pješačkoj zebri gdje bi invalidi mogli vidjeti na kojem dijelu prelaze cestu. Znači trebao bi biti onaj utor koji oni osjete svojim štapom i znaju da se nalaze na zebri. To je što se tiče slijepih. A sad bih nešto pošao po ovoj strategiji i izvršenjima gdje se uglavnom vidi da mnoge stvari nisu odrađene ili nisu odrađene kvalitetno i gdje se ustvari ne vidi tko je šta trebao napraviti jer se uglavnom većina stvari koja s jednog ministarstva se prebaci na drugo ministarstvo većina stvari završi na Središnjem državnom uredu koji je trebao bilo koju promjenu zakona predložiti, a nije ju nama predložio. Pa tako prvo bih spomenuo izjednačavanje prava gdje smo u mjeri u području djelovanja socijalna pomoć i skrb u mjeri 1 rekli ovako, zakonodavno-pravna zaštita u svrhu što ravnopravnijeg položaja i zaštite vojnih i civilnih invalida i sudionika II. svjetskog rata, mirnodopskiuh vojnih invalida iz Porača i civilnih invalida iz Domovinskog rata radi smanjenja razlika u odnosu na ukupna invalidska prava i Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji. Rečeno je da će se to uskladiti do kraja 2004., međutim do dana današnjeg znamo da to nismo uskladili da su tu velike razlike između civilnih invalida rata i ovih drugih invalida rata. Nadam se da će Ministarstvo bilo gospodarstva i poduzetništva … [[Govornik se ne razumije.]] da će Vlada izaći sa prijedlogom zakona gdje ćemo to pokušati izjednačiti i izjednačiti ta prava. Zatim, značajne su stvari oko edukacije i gdje se recimo sa jednog sustava prebacuje na drugi sustav i gdje se recimo u edukaciji stručnih djelatnika u djelatnosti socijalne skrbi kaže da je veliki problem što većina invalida i njihovih obitelji ne znaju koja su njihova prava i koje su njihove mogućnosti i zbog toga jednostavno ne koriste čak i ona prava koja imaju i ona prava koja bi trebali moći ostvariti. Pa tako stručno usavršavanje djelatnika u socijalnoj skrbi bi trebalo u svakom slučaju biti daleko bolje da bi oni ta svoja znanja koja bi stekli prenijeli i na invalida i na njihove obitelji. Zatim, veliki je problem i sa edukacijsko-rehabilitacijskim fakultetom gdje vidimo da svi pokušaji da se s njima nešto napravi uglavnom nisu urodili plodom pa se tako recimo Pedagoška akademija ne neke zahtjeve nije uopće odazvala. Pa je tu početa nekakva suradnja koja je isto kao da i nije počela. Znači, kad se pokušalo na sastanku izdefinirati određene mjere koje su definirane nacionalnom strategijom ništa od toga nije izvršeno i jednostavno je početak suradnje sa edukacijsko-rehabilitacijskim fakultetom uopće nije započeo i nije se ništa desilo. Puno je toga što bi se trebalo ispraviti. Međutim, ne znam na koji način da mi sad u ovom izvješću kažemo izvješće prikazuje stvarno stanje koje je u društvu. Međutim, smatram da ovo što je ovdje napisano da nije garancija da će ti invalidi uopće biti tretirano onako kako bi trebali biti tretirani u društvu, jer iz svega proizlazi da se strategijom ide, da se na jednu strategiju ide drugom strategijom, a to nije ono što invalidi očekuju. Očekuju konkretne mjere, očekuju uklanjanje arhitektonskih barijera, očekuju novo osposobljavanje, uključivanje u život, očekuju obrazovanje, sport, rehabilitaciju. Toga ovdje ne vidim i nisam siguran da će ova strategija koju smo usvojili biti izvršena, pogotovo što znamo da recimo u strategiji se čak govori o nekakvih o 7 godina mogućnosti da se 7 godina radi na pola radnog vremena. Znamo da je to u privatnim tvrtkama neizvedivo i da to privatne tvrtke u svakom slučaju ne rade bez određene subvencije države. Te subvencije nema, a to je jedino izvedivo u javnim poduzećima i vjerojatno jedino tamo i funkcionira. Isto tako znamo da programi za slijepe, zapošljavanje slijepih su gotovo neizvedivi jer je ona radna mjesta na kojima su oni bili zaposleni, kao što su telefonski operater i sl., to više u praksi praktički i ne postoji. Tako da sve više se smanjuje broj radnih mjesta na kojima bi oni trebali raditi i zbog toga smatram da Vlada mora izaći sa konkretnim prijedlozima gdje bi se i na koji način pomoglo prvo tvrtkama koji zapošljavanju invalide, a drugo, pomoglo i samim invalidima u njihovom obrazovanju, doškolovanju i rehabilitaciji. HNS će u svakom slučaju glasovati za ovo izvješće za prvo zato što dolazi toliko kasno. Zato što je dio nekakve strategije i činjenica je da je nabrojeno sve što se ne radi. Ako glasujemo za ovo ne znači da podržavamo i ono što se ne radi. Dapače, tražimo od Vlade da konkretnim akcijama ispuni sve ovo što smo zadali u ovih, ne znam, veliki broj prvo mjesta primjene, prvo područja primjene, a drugo mjera da se sve to iz nacionalne strategije i ostvari da ne bi ponovo nakon određenog vremena strategijom išli na strategiju.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Marko Turić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče. Zastupnik Kapraljević je ustvrdio mnoge stvari nisu odrađene. Pa da to ne bi ostalo samo tako ja ću samo taksativno nabrojiti iz ovog izvješća, a napominjem da je odbor jednoglasno prihvatio ovo, da se radi o povećanju broja preventivnih pregleda i kontinuiranom provođenju preventivnih programa, da je organizirana edukacija o posebnosti bolesti, stanja i rješavanja problema vezanim uz rad s osobama sa invaliditetom, da se radi na kontinuirano usklađivanje pravilnika ortopedskim i drugim pomagalima. Izrađen je nacrt pravilnika o tome, izrađen je prijedlog programa mjera zdravstvene zaštite za 20054. godinu sa prijedlozima za prevenciju oštećenja zdravlja koja dovode do invalidnosti. Pojačano je djelovanje o općoj informiranosti javnosti, o načinu provođenja inkluzija itd., itd. Ja bih rekao da je točno zapravo da su mnoge stvari odrađene. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Idemo dalje. U ime kluba HSLS, LS i DC-a, gospođa zastupnica i potpredsjednica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo. Mi ćemo danas naravno raspravljati o Izvješću o provedbi nacionalne strategije. Međutim to je i prava prilika da progovorimo o brojnim problemima s kojima se susreću invalidne osobe, odnosno njihovi bližnji koji o njima skrbe pa se nadam da nećemo biti kruti kod Poslovnika i da nas neće smetati ukoliko rasprave izađu i izvan okvira same strategije, ali ostanu u okviru rasprave o pravima invalidnih osoba. Podsjetit ću na podatak da je u Republici Hrvatskoj 430 tisuća osoba s invaliditetom ili 10% stanovništva. Ako k tome pribrojimo i članove njihovih obitelji povezana dakle sa brigom o tim invalidima onda ćemo doći do trostruko većeg broja. Podsjetit ću i na podatke da je u sustavu socijalne skrbi 2000. godine bilo 41 tisuća 289 osoba, 2002. 59 tisuća 669 osoba što govori o uzlaznom trendu i zahtjeva ozbiljnu i osmišljenu politiku njihovog zbrinjavanja. Nacionalna strategija je donesena 2003. godine s ciljem da se uspostavi jedinstvena politika za osobe sa invaliditetom bez obzira na vrijeme, vrstu, okolnost i nastanak invaliditeta. Prioritetno bi bilo osiguranje i promicanje prava osoba sa invaliditetom koordinirano djelovanje držanih institucija, osiguranje punog i aktivnog sudjelovanja invalidnih osoba u životu zajednice, senzibilizacija društva na njihove probleme. To su sigurno prioriteti koji su dugoročni i na kojima će trebati raditi i držim da ovo izvješće daje dobar pregled postignuća po području pobrojenim po nositeljima i po utrošenim sredstvima, ali navodi i razloge zbog kojih pojedini programi nisu realizirani i mislim da se to izvješću mora priznati. Pred nama je redefiniranje naše politike prema invalidnim osobama kojeg rezultat između ostalog je i približavanje punopravnom članstvu u Europsku uniju jer je Unija svojim članicama dala smjernice za stvaranje jedinstvene politike na području uvažavanja osnovnih ljudskih prava invalidnih osoba. Zahvaljujući ovoj strategiji, provode se brojni pilot prilagođeni sredinama u kojima se primjenjuju, koje sigurno daju određene pozitivne rezultate pa ću spomenuti pilot projekte prijevoza djece sa većim teškoćama u razvoju, niskopodne tramvaje, autobuse koji se provode u Gradu Zagrebu, produženi boravak mogu reći u gradu Bjelovaru što nailazi na odobravanje osoba koje se tim projektima koristi. To su dakle brojne mjere koje će tek trebati provoditi. Ali ću ponovno spomenuti i na barijere koje se nedovoljnom brzinom otklanjanju. Čini mi se da je u većini gradova se prišlo otklanjanju barijera koje onemogućavaju komunikaciju invalidnim osobama, da je taj posao spor, da ga financiraju gotovo i isključivo lokalne samouprave, često puta uz pomoć sponzora, međutim ja ću vas podsjetiti ili reći vam koje su samo evo neke od ustanova koje u gradu Bjelovaru ne možete prići, a nisu vezane uz grad. To je ja mislim primjer koji vrijedi i za druge gradove. Na primjer invalidna osoba s kolicima ne može ući u policijsku upravu, ne može ući u centar za socijalnu skrb i tada djelatnici tih ustanova silaze dolje i pomažu, govorim o Bjelovaru, pomažu invalidnim osobama. Naravno da je vrijedan takav način ophođenja s invalidnim osobama, ali držimo da bi ta ministarstva iz državnog proračuna morala pronaći sredstva. To ne može se očekivati od njih u pojedinim gradovima ili u županijama nego u ministarstvima da se takve barijere otklone i to bi morali biti prioriteti. Problem je naravno i sa školama, sa bolnicama, sa ambulantama i zanimljivo bi bilo vidjeti točan podatak koliko je škola osnovnih i srednjih prilagođeno osobama koje se kreću u kolicima, koliko bolnica, koliko ambulanta, jer naravno time se smanjuje ovisnost osoba s invaliditetom o članovima obitelji i to je dostojanstveniji život i društvo mora osigurati da invalidne osobe budu što samostalnije s približno jednakim mogućnostima u životu koje imaju i tjelesno zdrave osobe. Reći ću i nešto što sigurno nije dobro riješeno, a što ćemo vrlo brzo imati priliku popraviti. Naime može izgledati marginalno, ali nije. Nama zdravima može izgledati tako. To su prava na korištenje parkirališta invalidima. U ime kluba, odnosno zastupnika HSLS-a i LS-a izradila sam prijedlog izmjene Zakona o sigurnosti prometa na cestama kako bi se omogućilo korištenje posebno označenih parkirališta za i druge kategorije invalidnih osoba, za slijepe osobe koje dakle netko drugi vodi, zatim za bubrežne bolesnike sa 100%-tnim oštećenjem organizma, dakle one koji idu sa hemodijalize. To je nekoliko tisuća osoba i doista molim kolegice i kolege kada dobiju podatak koliko je to osoba, da ne pomisle kako će biti zakrčena sva naša parkirališta. To su brojevi koji se odnose na čitavu Hrvatsku. Moram izraziti zadovoljstvo sa činjenicom da je taj prijedlog zakona prošao stručnu skupinu Vlade i ja se nadam da ćemo ga do kraja godine ili početkom sljedeće godine imati na klupama. Nakon tog prijedloga zakona javili su se i roditelji djece ili osoba sa mentalnom retardacijom koji mole da ih se uvrsti u taj zakon, jer su to djeca ili osobe koje nisu svjesni svog stanja, nisu u stanju predvidjeti ni posljedice vlastitih postupka, zahtijevaju cjelodnevnu pomoć svojih roditelja, odnosno skrbnika. Roditelji svakodnevno voze u institucije za odgoj i obrazovanje, u institucije za rehabilitaciju i za zbrinjavanje i gotovo da samo majka ili samo otac, dakle potrebna je pomoć i jednog i drugog, a često priskaču i bake i braća i sestre, ne mogu obavljati sve te poslove. To je doista pomoć koju mi možemo omogućiti evo prihvaćanjem samo još jednog amandmana na budući zakon. Ja vas dakle molim i za tu potporu. Parkiranje naravno nije jedini problem. Roditelji upozoravaju na čestu pojavu da kroz socijalnu skrb roditelji djece s posebnim potrebama da im se ne uplaćuje mirovinski staž i potrebni doprinos i to doista treba proučiti i provjeriti i donijeti poboljšanje i nove mjere. Zatim nije riješen zahtjev Saveza udruga tjelesnih invalida prema kojima je zatraženo reguliranje plaćanja putarina za njihova kombi vozila, PDV za automobile i trošarine koje voze invalidi. To se još uvijek nalazi u sferi inicijative kao i korištenje autoputeva. Ja doista ne mislim da su to veliki troškovi koji bi opteretili državni proračun, ali ne želim biti demagog pa reći idemo rezati reprezentaciju ili službe jer je tako najlakše reći ali treba vidjeti od kud ta sredstva uzeti. Sigurna sam da su prihvatljiva. Za pozdraviti je i odluka da se invalidima pruža rehabilitacija u raznim rehabilitacijskim centrima. Međutim držim da bi pojedini invalid trebao odlučivati gdje će se provoditi rehabilitacija, da je njegova riječ važna. Treba izbjeći getoizaciju, koncentraciju osoba sa invaliditetom u specijalnim bolnicama jer je to sigurno protiv dostojanstva osoba, a pretpostavljam neznam da je to i stručno štetno. Najmanje je učinjeno, ali to nam naravno ne možete vi odgovarati na ta pitanja na području zapošljavanja invalida i potpuno je nerazumljivo slažem se sa kolegama, da nije saživio fond za profesionalnu rehabilitaciju, dakle i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Razlozi ne smiju biti administrativni. Učestala je pojava da poslodavci nisu skloni zapošljavati invalidne osobe i kada ne postoje objektivni razlozi za obavljanje određenog posla ili ih zaposle, a kasnije otpuste kako bi dobili određena državna financijska sredstva i te vrste potpore. Moram primijetiti da zakonodavna regulativa kroz koju se osiguravaju određena prava individualnim i invalidnim osobama na temelju smanjenja tih prava pridonosi i smanjenju kvalitete života osoba sa invaliditetom. To smo sigurno svi svjesni, to je matematički logično. Dakle, treba razmotriti visinu postojećeg dodatka na težu invalidnost kao i mogućnost ujednačavanja postojećih iznosa koji se u tu svrhu uplaćuju. Trebalo bi raspraviti i pitanje korisnika, doplataka na pomoć i njegu jer sadašnje rješenje, kako tvrde invalidi, nije pravično. Prije nego kažem konačni stav ovom Izvješću reći ću 3 elementa koja se moraju popraviti. Vjerujem da oko njih možemo postići konsenzus, a u Izvješću je jedva dotaknuto, a to je stanje tvrtki koje zapošljavaju invalide. Znam da je to drugi resor, da o tom treba razgovarati u Ministarstvu gospodarstva. Ja ću podsjetiti samo na sudbinu jedne takve tvrtke. To je "Suvenir Sirač" koji su do sada sve 3 Vlade šetale kroz različite zakone, a njihov status je i danas nejasan. Također opremljenost bolnica i ambulanta. Postoje statistike koliko je žena u kolicima uspjelo stići kod ginekologa. Dakle, elementarne zdravstvene preglede. Također moram upozoriti na nešto što vi sigurno znate, ali se u zakon i u strategiju može posebno ugraditi i razraditi. To je pomoć roditeljima kod mentalno oštećene djece. Naime, nije organiziran rad patronažnih sestara do polaska te djece u školu, a u tom periodu do 7. godine, odnosno do doba kad dijete krene u školu, itekako je potrebna pomoć roditelju da prihvati to stanje, da se snađe i da zna što može uraditi da pomogne svom djetetu i sebi. Tako da se sa pravom i sustavnom pomoći često puta počinje tek kad dijete krene u prvi razred. Mi ćemo, mogu reći u ime Kluba, prihvatiti ovo Izvješće. Sigurno da postoje tendencije poboljšanja, a sve na što upozoravamo ja se nadam da će predstavnici Vlade ozbiljno razmotriti i pokušati razraditi novim zakonima. Hvala.
Hvala lijepo. U ime kluba HDZ-a, gospođa zastupnica Lucija Čikeš. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, poštovana državna tajnice, poštovana viša savjetnice u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, kolege i kolegice. Izvješće o provedbi Nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine tijekom 2003. i 2004. godine koje Vlada Republike Hrvatske podnijela predsjedniku Hrvatskog sabora, Klub Hrvatske demokratske zajednice prihvaća. Svi smo mi članovi jedne velike ljudske obitelji pa da bi ta obitelj mogla normalno živjeti potrebno je svakog njezinog člana zaštititi pravnim sustavom koji definira svakom od nas prava, slobode, obveze i odgovornosti. Pretpostavka za ostvarivanje svih prava, sloboda, obveza i odgovornosti je prije svega poslovna sposobnost. Jer tada samo mogu poduzimati radnje i postupke u svoje ime i u svoju korist, te preuzimati odgovornost za svoje postupke. A što je u slučaju kada se radi o osobi sa invaliditetom? Možemo riječ invaliditet koja potječe iz latinskog jezika zamijeniti našom inačicom slab ili nemoćan. Osoba s invaliditetom prema Deklaraciji o pravima invalida nije sposobna osigurati posve ili djelomično normalan, pojedinačan i društveni život, bilo zbog urođenog ili stečenog oštećenja, bilo da se radi o tjelesnom oštećenju, oštećenju sluha ili govora ili jednom u drugom i bilo da se radi o mentalnoj retardaciji. U životu i u praksi mnogo toga nije jednostavno pa i u ovakvim slučajevima najčešće su prisutni multipla oštećenja. Vlada Republike Hrvatske zauzima se za socijalnu državu i državu socijalne pravde u svim njenim segmentima gdje je to, gdje joj je primaran pojedinac, pogotovo pojedinac sa znakovima slabosti i nemoći. I upravo tim pojedincima Vlada je posvetila Nacionalnu strategiju jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom za razdoblje od 2003. do 2006. godine, znači za razdoblje od 3 godine. Danas su pred nama provedbene mjere ove strategije, ali kako se da iščitati zacrtani programi provode se kontinuirano, što je vrlo značajno i hvalevrijedno jer i sam problem zahtijeva to i jedino se na taj način može i riješiti. Problem je i međuresoran i multiresoran i multidisciplinaran i u ovom sveobuhvatnom izvješću prisutni su svi subjekti kao i mjere koje se poduzimaju. Napominjem, poduzimaju jer se radi o kontinuiranom programu. Ti subjekti su Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, ne samo u svojstvu resornog ministarstva nego i kao koordinator provedbe mjera Nacionalne strategije, jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom, a kao takav provodi i niz aktivnosti. Tako je izradilo stručne podloge i položaju i pravima osoba sa invaliditetom u Republici Hrvatskoj, komparativno analiziralo hrvatsko zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije. Provodi uključivanje osoba s invaliditetom u život lokalne zajednice, dakako sukladno mogućnostima kako osobe s invaliditetom tako i ponude lokalne zajednice. Onima kojima je to mnogo teže izvedivo, a radi se o osobama sa najtežom vrstom i najtežim stupnjem invaliditeta daje se mogućnost preko instituta osobnog asistenta. Omogućuje i psihosocijalnu podršku djeci koja skrbe za roditelje sa invaliditetom. To ministarstvo također vrši informiranje osoba s invaliditetom o pravima i mogućnostima ostvarivanja tih prava kao i senzibilizaciju javnosti za iste. Osniva savjetovališta za djecu, mladež, brak i obitelj koji su preteča budućih obiteljskih centara. Ove programe i mjere provedbe nadopunjuje Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi sa pružanjem institucionalne skrbi, pružanjem i vaninstitucionalnih oblika skrbi kao u obliku dnevnih boravaka, poludnevnih, pomoći i njege u kući, samostalnog stanovanja i drugih oblika. Ovo ministarstvo polaže i veliku pozornost na program pravo na skrb u obitelji i u tom cilju razvija sve oblike patronaže i pomoći obitelji koja skrbi o osobi s invaliditetom i tako prevenira najlošije po korisnika, a za društvo najskuplji oblik skrbi, a to je onaj institucionalni. I tako Ministarstva zdravstva i socijalnih skrbi svjesno svih negativnosti institucionalne skrbi snažno potiče programe deinstitucionalizacije. Kao odgovorno ministarstva svjesno je i značenja preventivnih mjera i programa u svrhu zaštite i očuvanja zdravlja te je posvetilo veliku pozornost ranoj dijagnostici neuro-razvojnih odstupanja u djece i sekundarnoj prevenciji cerebralnih oštećenja. I Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti i Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi potiču i financiraju udruge osoba sa invaliditetom i udruge koje programski djeluju u korist osoba sa invaliditetom, potiču i financiraju civilno služenje vojnog roka na korist ove populacije i potiču i Ministarstvo pravosuđa i Ministarstvo financija na izmjenu Zakona o lokalnoj i područnim samoupravama i njihovo financiranje kako bi preuzeli veću odgovornost za svakog člana svoje zajednice. Kako iz izvješća vidimo za izradu programa i mjera provođenih istih korištene su stručne usluge i edukacijsko-rehabilitacijskog fakulteta kao i Akademije za razvojnu rehabilitaciju i cijeli program značajno i u cijeli ovaj program značajno involvirano i Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa jer svaka osoba bez obzira na stupanj invaliditeta ima pravo na obrazovanje kao i na šport bilo da se služi njime u očuvanju svoga zdravlja ili u sprečavanju daljnjeg pogoršanja zdravlja. Ovdje treba zabrinuti sadašnje stanje u ovim ustanovama koje se bave odgojem i obrazovanjem, a koje proizlaze iz analize koje ovo ministarstvo provelo, mjere koje poduzima ministarstvo u suradnji sa ostalim subjektima ohrabrujući su. Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva preko Fonda za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom, te Hrvatskog zavoda za zapošljavanje uvodi ovu populaciju u svijet rada i poduzetništva i rezultati ovih mjera su vidljivi. Mi u Hrvatskoj demokratskoj zajednici ne možemo reći da su za sada zadovoljavajući, ali ćemo učiniti sve da to bude. Ministarstvo kulture kao i ono Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva te Ministarstvo mora, turizma i prometa i razvitka svi sa istim zadatkom u svom području djelovanja trebaju učiniti sve da svi objekti iz njihove nadležnosti budu dostupni svima pogotovo osobama sa invaliditetom. Kako vidimo iz njihovog izvješća sadašnje stanje u njihovom području zahtijeva znatne intervencije što oni i sustavno čine, a sve na dobrobit ove populacije. Mjere Hrvatskog zavoda za socijalno osiguranje kao i mjere Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje značajan su iskorak u ovom području i ja bih se približila zaključku i rekla da klub Hrvatske demokratske zajednice pohvaljuje ovakav pristup problemima osoba sa invaliditetom koji je i interdisciplinaran i međuresoran. Klub HDZ-a svesrdno podržava programe prava djeteta na odrastanje u obitelji, programe prevencije, institucionalizacije i programe deinstitucionalizacije te programe školovanja kao i programe uvođenja u svijet rada i poduzetništva ove populacije. Svjesni smo da ovo izvješće ima i svojih manjkavosti, Bože moj, kaže se uvijek da je dobrom konju sto i jedna mana, a lošem jedna ne valja. Zahvaljujući svim ministarstvima koji su participirali ovom izvješću poglavito Ministarstvo obitelji, branitelja, međugeneracijske solidarnosti kao i resorno ministarstvo, a kao i koordinatoru. Koliko je samo truda trebalo da se problem osoba sa invaliditetom sagleda sa svih ovih strana te da se prikupe aktivnosti i mjere svih subjekata koji se bave ovom problematikom i ovaj materijal je ponuđen nama danas na uvid za analizu je odlična podloga koja će se moći dalje dorađivati. Sami pogled na pregled provedbe mjera i utrošenih sredstava upućuje da se radi o zahtjevnom programu koji se sastoji od 70 mjera od čega ih je 12 realizirano, 46 ih je u tijeku realizacije, 12 ih nije realizirano za sada, a sve je to stajalo za 2003. i 2004. godinu milijardu 174 milijuna 512 tisuća 351 kunu i 80 lipa i klub HDZ-a respektira i trud i rezultate te prihvaća ovo izvješće. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstava, kolegice i kolege zastupnici. Eto ja bih voljela dijeliti optimizam svoje prethodnice gospođe Čikeš i gledati sunčanu stranu ulice, ali na žalost uglavnom meni stižu signali uvijek sa one manje osunčane strane ulice. Dakle, voljela bih kada bi se na konvenciji o protupješačkim minama ne toliko gledali plakati nego razgovaralo sa ljudima koji su recimo ostali bez ekstremiteta, a isto tako ostali i bez kruha. Voljela bih kada bi se razgovaralo sa mladim čovjekom od 21 godinu kojemu je majka poginula u Sisku tijekom Domovinskog rata, a on nakon rata stradao od mine i ostao bez također donjih ekstremiteta i na žalost živi na nivou svakog socijalnog minimuma. Dakle, voljela bih otvoriti neke druge teme, ne zbog toga što sam ja osoba koja nema dovoljno optimizma u sebi već jednostavno živim život s ljudima kojima baš ne ide nešto na ruku, a čini mi se ni društvo, a po ovom Izvješću ni Nacionalna strategija koja je inače proglašena jednom od najboljih dokumenata Vijeća Europe 2003. godine. No da počnemo od početka. Teško je govoriti o jednom dokumentu koji je proglašen od Vijeća Europe kao jedan od najboljih dokumenata europskih zemalja o zaštiti prava osoba sa invaliditetom. To se dogodilo u Malagiji na Vijeću ministara 2003. godine. Puno puta sam se sa ovog mjesta govorila o Nacionalnoj strategiji jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. i u njenom neprovođenju. Ona je osobama s invaliditetom u Republici Hrvatskoj bila uporište u traženju i ostvarivanju svojih zakonom stečenih prava. Hrvatska je zemlja svih svojih građana i ovih 10% koje obuhvaća Nacionalna strategija, no da li se Republika Hrvatska i odnosi jednakopravno prema svim svojim građanima, da li ostaješ bez dostojanstva zbog toga što si jednostavno drugačiji jer ne vidiš dobro, jer ne hodaš, ne čuješ, jer imaš intelektualne teškoće? Jednostavno država te isključi. Samo zahvaljujući upornosti roditelja i samih osoba sa invaliditetom rijetki se izbore za svoja prava. Kakvu bi Nacionalnu strategiju trebalo napisati da bi osobe s invaliditetom nepokretne ili vezane uz krevet dobile pravo na medicinsku njegu u kući ili ako imaju to pravo kako organizirati sustav kontrole da ustanove za pružanje njege i pomoći u kuću odrade svoj posao, da se medicinskim sestrama smanji broj pacijenata, a ne da im se na potezu od Paškog mosta do Zadra stavi u raspored 20 pacijenata u jednom danu? Kakva bi Nacionalna strategija trebala postojati u kojoj bi sva djeca s teškoćama u razvoju bez obzira koliko pisalo u svim zakonima koji se odnose u korist osoba s invaliditetom bili obuhvaćeni na predškolskim i školskim odgojem bez obzira na mjesto stanovanja? Pretužna je činjenica da naša djeca budu doslovno otrgnuta iz svojih obitelji i smještena u ustanove zbog toga što u svom okruženju nemaju prilagođenu školu a možda se radi samo o nekoliko stepenica, o nekoliko centimetara užim vratima i nažalost o dobroj volji ravnatelja ili ravnateljice te iste škole. Kakva bi to nacionalna strategija trebala postojati da osobama oboljelim od distrofije mišića stavi na popis medicinskih pomagala respirator a ne da se doslovce guše i umiru samo zbog toga što je netko previdio da jedna od posljedica distrofija mišića su i respiratorni problemi. Kakva bi to nacionalna strategija trebala postojati da omogući slijepima i gluhima pravo na informaciju u njima dostupnom obliku i država koja neće ignorirati njihove potrebe. Mogla bih navesti nekoliko tisuća primjera i svako obrazložiti kao jedinstven i poseban jer upravo su takvi ljudi jedinstveni i posebni. Kakav bi sustav nadzora i odgovornosti trebali uvesti da bi se zaštitilo i omogućilo provođenje nacionalne strategije. Prema posljednjem popisu stanovništva u Republici Hrvatskoj živi 429 tisuća 421 osoba s invaliditetom. Od toga ih je 4% stradalo u prometnim nesrećama, 10% u Domovinskom ratu, 24% na radu, 8% su invaliditet stekli rođenjem. U invalidskim kolicima se kreće 7 tisuća 201 osoba. Slijepih osoba u Hrvatskoj je oko 5 tisuća osoba s intelektualnim oštećenjem oko 120 tisuća. No najtužnija je brojka 12 tisuća 448 trajno nepokretnih osoba vezanih uz krevet. Dobna struktura osoba s invaliditetom je sljedeća. Do 14. godine je 6 tisuća 737 djece s poteškoćama u razvoju i upravo to je ta kategorija za koju se najviše treba boriti. Od 15. do 24. godine je 9 tisuća 692 osobe. Od 25. godine do 44. godine života 78 tisuća 137 osoba. Od 45. do 64. godine 185 tisuća 428 osoba. I od 65. godine života na više 148 tisuća 170 osoba. A kod tisuću 257 osoba je nepoznat uzrok invalidnosti. Ne radi se o nikakvoj imaginarnoj kategoriji već o ljudima oko vas, o njihovom narušenom dostojanstvu, ponižavajućem tretmanu. Iz kojih razloga civilnim invalidima nije dozvoljen uvoz automobila oslobođen od PDV-a. To je moje pitanje također upućeno vama. Radeći u prvoj radnoj grupi za donošenje nacionalne strategije bila sam sretna jer se konačno donosio dokument koji će obvezivati ministarstva u pojedinim područjima i kombinirati rad tih ministarstava, odrediti mjere u zadanim rokovima. Kao što sam rekla na početku to je jedan od najboljih dokumenata proglašen od strane Vijeća Europe, ali nažalost u njegovu sprovođenju mi ga baš i nismo najbolje odradili. Kao prvo, prvo izvješće dobivamo nakon dvije godine od donošenja. Preustrojem ministarstava pojedina ministarstva izgubila su nadležnost a neka su se pod izlikom tog istog jednostavno oglušila na provođenje mjera i rokova. Kada je ovaj Sabor prihvatio nacionalnu strategiju nije prihvatio u namjeri zbog ljepote dokumente već zbog njene realne provedivosti. Nažalost, to je bio pretežak zadatak za pojedina ministarstva. Ja bih sada malo počela o mjerama. Čini mi se da u izvješću piše da je oko ¼ mjera odrađena. Mjera deset, pravo na skrb u obitelji. Patronaža, trebalo se odraditi do kraja 2003. godine. Zakonom o socijalnoj skrbi nije propisano pravo na skrb u obitelji tj. patronažu radi nedostatnih financijskih sredstava koja su se trebala osigurati u državnom proračunu. Neovisno o tome navodi se da se ovaj oblik podrške provodi u sklopu pojedinih domova socijalne skrbi za osobe s invaliditetom. Potrebno je predvidjeti i sredstva za ostvarivanje ovog prava. Mjera jedanaest izmjene i dopune Pravilnika o stjecanju prava na dopust do sedme godine djetetova života i pravo na rad s polovicom punog radnog vremena zbog njega i djeteta s težim smetnjama u razvoju u svezi proširenja kruga korisnika. Navodi se da je mjere realizirana, međutim obraćali su mi se mnogi građani koji ukazuju na osjetljivost položaja u kojima se našlo oko 4 tisuće korisnika ovog prava a kojima centri za socijalnu skrb ne uplaćuju doprinose na polovicu plaće koji dobiva od njih. Porez se obračunava na cijelu plaću iako polovica po poreznom zakonu kao naknada za socijalne skrbi ne podliježe porezu. Da nije toliko tužno bilo bi smiješno i vrijedila bi poslovica: "Kum donio, kum popio.". Područje djelovanja zdravlja, šport i rekreacija, mjera sedam, programi za uključivanje djece i mladeži s teškoćama u razvoju u izvannastavne športske i druge aktivnosti do kraja 2003. godine. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa provelo je anketu u svim ustanovama koje se bave odgojem i obrazovanjem djece s teškoćama u razvoju. Anketa je pokazala da nijedna ustanova za obrazovanje i odgoj djece i mladeži s teškoćama u razvoju nema odgovarajuće uvjete za rad s ovom populacijom a sve zbog nedostatka financijskih sredstava. Nije razvidno je li povjerenstvo za izvannastavne športske aktivnosti za djecu i mladež s teškoćama u razvoju izradilo program i pilot projekte izvannastavnih i športskih aktivnosti. Tim prije što se navodi da tijekom 2004. nisu utrošena nikakva financijska sredstva. Mjera osam, osiguranje dostupnosti školskih prostora za izvannastavne športske aktivnosti mladih i djece s teškoćama u razvoju. Mjera nije provedena zbog toga što nisu osigurana financijska sredstva za ove namjene u državnom proračunu za 2004. godinu. Što se planira poduzeti kako bi se realizirala ova mjera. Područje djelovanja, obrazovanje, mjera jedan. Do kraja ožujka 2003. navodi se da je novi pedagoški standard za predškolski odgoj 22. ožujka 2005. upućen u rad za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske te se do 8. travnja 2005. očekuje mišljenje ureda. Također se navodi da je za osnovno i srednjoškolsko obrazovanje pedagoški standard donesen, međutim ja imam drugačiju informaciju. Mjera dva, studija o razlozima nezavršavanja srednjoškolskog obrazovanja koja se trebala donijeti do kraja 2004. godine. Navodi se samo da su prikupljeni podaci o napuštanju osnovne i srednje škole te da je obrada podataka u tijeku. Ova mjera je u potpunosti zanemarena što je očito budući da je trebalo izraditi istraživačku analitičku studiju u svrhu utvrđivanja stanja u pogledu nezavršavanja srednjoškolskog obrazovanja te formiranja stručnih podloga kao polazište za planiranje i pripremu budućih aktivnosti. A ja ću vam reći zašto djeca napuštaju osnovne i srednje škole. Obzirom da nakon završene rehabilitacije gube sva prava i budu uključeni u, stavljaju na listu čekanja za posao oni gube sva prava i dobivaju naknadu od 200 i nešto kuna za nezaposlene. Ovako kada steknu status osobe koja može primiti osobnu invalidninu dobivaju je u iznosu od tisuću i 100 kuna. Eto, to je jedini razlog i mislim da nije prevelika mudrost trebala da se istraži ova mjera. Mjera tri, stručna podloga za donošenje nastavnih planova i programa do kraja 2004. godine. Očito je angažiranost edukacijsko-rehabilitacijskog fakulteta na provođenju ove mjere unatoč nedostatku podrške od strane Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa koje se ne smatra nadležnim odnosno smatra da stručno vijeće fakulteta odlučuje o stručnim i nastavnim pitanjima. Međutim, ističe se da i senat i Nacionalno vijeće za visoku naobrazbu sudjeluje u proceduri donošenja nastavnih planova i programa na način da daju suglasnost fakultetima za provođenje predloženih programa. Potrebno je podržati inicijativu da se naputkom u svezi ove mjere usmjeri pažnja recenzenta nacionalnog vijeća na uključivanje edukacijsko-rehabilitacijskih sadržaja u programima koje će osposobiti nastavnike za rad djece s teškoćama u razvoju. Mjera pet, sustav praćenja djece s teškoćama u razvoju. Mjera je trebala biti završena do kraja 2003. godine. Navodi se da su prikupljeni podaci o djeci s teškoćama u razvoju u osnovnim i srednjim školama kojima je utvrđen primjeren oblik školovanja te da su u obradi podaci za ovu školsku godinu. Također se navodi da su prikupljeni podaci o rizičnim skupinama na procjeni stručnoj, razvojnoj službi škole. S druge strane navodi se da se još uvijek dorađuje model evidentiranja podataka kao da je pri završetku izrade Pravilnika o postupku utvrđivanja psihofizičkog stanja djece kojima su utvrđeni elementi za praćenje pojedine teškoće u razvoju djeteta koje se upisuju u osnovnu školu odnosno kod kojeg bi se tijekom školovanja uoče određene teškoće u razvoju. Očito je da Pravilnik o odgoju i obrazovanju djece s teškoćama u razvoju nije još izrađen pa je potrebno obrazložiti što je sa ostvarivanjem ove mjere s obzirom na kontradiktornost u argumentaciji, a imajući u vidu, trebalo biti realizirano još 2003. godine. Ja bih još mogla puno toga nabrajati. NO vidim da mi vrijeme ističe. Voljela bih odgovore kako je moguće da jedno ministarstvo prebaci realiziranje svoje mjere na druge, na drugo ministarstvo i da nikome ne odgovara? Također me zanima što je sa Fondom za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom? Prije nekoliko dana je raspisan natječaj međutim taj natječaj neće moći biti realiziran u ovoj godini. Dakle treba proći 30 dana do javljanja na natječaj. Dakle, i na kraju zanima me odgovornost. Dakle tko će odgovarati za neprovođenje ovih mjera bez obzira što se, što možemo u, na jedan način akceptirati da je došlo do preustroja ministarstava međutim odgovornost Vlade ostaje. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodo iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Dakle danas i to koncem 2005. godine raspravljamo o izvješću o provedbi Nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. i to tijekom dvije godine. To je 2003. godina i 2004. godina. Kako nema obrazloženja nije nam poznato zbog čega u izvješću za 2003. godinu nismo razmatrali i raspravljali u 2004. godini i ne znamo zbog čega tek koncem naredne godine raspravljamo o onome što je učinjeno u prethodne dvije godine. Da li je to pokazatelj odnosa Vlade prema problemu invalidnosti i prema invalidima u Republici Hrvatskoj. Iz udruga osoba s invaliditetom stižu glasovi da je i to odraz brige države za ovaj dio građana. Ustav Republike Hrvatske kao temeljni akt države u članku 57. obvezuje državnu vlast da posebnu skrb posvećuje zaštiti invalidnih osoba i njihovu uključivanju u društveni život. Slijedom ustavne odredbe u 2003. godini donesena je Nacionalna strategija jedinstvene politike za osobe s invaliditetom kojom se propisuju mjere, rokovi i zadužuju nositelji pojedinih aktivnosti usmjerenih na poboljšanje statusa osoba s invaliditetom. Iz tabelarnog prikaza koji nam je dostavljen vidljivo je da je od 70 propisanih mjera 12 u dvije godine realizirano, 46 u tijeku, a 12 je nerealizirano. Ovo je grubi prikaz koji ima ambiciju navesti na zaključak koji je suprotan zaključku do kojeg ćemo doći pažljivim išćitavanjem obrazloženja svake pojedine mjere. Nakon išćitavanja složit ćemo se s Vladom Republike Hrvatske koja je u obrazloženju Prijedloga izmjena i dopuna Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji doslovno rekla da je glede poboljšanja statusa osoba s invaliditetom 2003. i 2004. godina izgubljene godine. U 2003. godini je strategija donesena, a 2004. godina je protekla u razgraničavanju nadležnosti između pojedinih ministarstava. To je posebice vidljivo u području djelovanja koje nosi naziv "Profesionalna rehabilitacija, zapošljavanje i rad." Ovo područje djelovanja obuhvaća četiri mjere i to: plan razvoja profesionalne rehabilitacije, zapošljavanja i rada s osobama s invaliditetom, primjena Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, 3. Osiguranje sredstava za najpovoljnije uvjete kreditiranja samozapošljavanja osoba s invaliditetom i 4. poticanje mjera za osobe s invaliditetom u sklopu mjera i aktivnosti za poticanje malog gospodarstva. Smatramo da upravo ovo područje djelovanja zahtijeva posebnu pažnju. Negativna gospodarska kretanja zadnjih 15 godina za posljedicu su imala pad zanimanja poslodavca za profesionalnu rehabilitaciju, zapošljavanje i rad osoba s invaliditetom. Takve osobe prve su ostale bez posla, a nezaposleni nemaju izgleda da se zaposle. Profesionalna rehabilitacija, zapošljavanje i rad od posebnog je interesa za svako društvo. Upravo kroz brigu o osobama s invaliditetom ocjenjuje se socijalna osjetljivost i humanost društva. Koncem 2002. godine ovaj Sabor donio je Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji. Zakon je donesen motiviran željom da se stvore pravni okviri za aktivno uključivanje osoba s invaliditetom u svijet rada. Kada se uzmu podaci Zavoda za zapošljavanje, Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti te evidencije iz mirovinskog sustava utvrdit ćemo da je 7,4% stanovnika u radnoj dobi isključeno iz svijeta rada zbog invalidnosti. Nakon privatizacije novim poslodavcima takovi radnici nisu bili radno atraktivna populacija. Kao tehnološki višak masovno su dobivali otkaze. Nisu osposobljavani za rad sukladno preostaloj zdravstvenoj sposobnosti već su utočište pronalazili u umirovljenju i realizaciji umanjenih invalidskih mirovina. Kako se socijalni mir kupovao kroz mirovinski sustav vrlo brzo je došlo gotovo do izjednačenog broja umirovljenika i broja obveznika mirovinskog osiguranja. Zbog neizdrživosti moralo, moralo je doći do mirovinske reforme, ali u sjeni mirovinske reforme provodila se promjena sustava i invalidskog osiguranja i to tako da se temeljila isključivo na projekciji mogućih ušteda ukidanjem određenih prava ili prevođenjem prijašnjih na nova umanjena prava. U tom procesu potpuno je zanemareno pitanje prevencije invalidnosti, zapošljavanja invalida rada i sagledavanja ostalih obveza prema njima koje proizlaze iz Ustava Republike Hrvatske ili iz konvencija koje su za Hrvatsku obvezujuće. Nebriga o invalidima rada dovela je do parcijalnih zakonskih rješenja temeljenih na socijali umjesto stvaranja sustava invalidskog osiguranja sa ciljem da ove osobe preuzmu socijalnu, profesionalnu i ekonomsku ulogu u odnosu na svoju preostalu zdravstvenu sposobnost. Podsjetimo, početkom primjene Zakona o mirovinskom osiguranju od 1.1.1999. godine ukidaju se prava utvrđena Zakonom o mirovinskom i invalidskom osiguranju na temelju preostale radne sposobnosti. Ukida se pravo na raspoređivanje, odnosno na zaposlenje na drugim odgovarajućim poslovima. Ukida se pravo na rad sa skraćenim radnim vremenom, pravo na prekvalifikaciju ili dokvalifikaciju, te pravo na odgovarajući iznos naknade plaće. Sva ta prava prevode se s danom 1. 1. 1999. godine po službenoj dužnosti na invalidsku mirovinu zbog profesionalne nesposobnosti za rad. Pokušavajući ispraviti nepravedan odnos ove prve HDZ-ove vlasti prema invalidima rada koalicijska Vlada je predložila, a Sabor donio Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Zakon nije proveden u praksu. Prema obrazloženju jer nisu doneseni provedbeni akti, a oni nisu doneseni zbog razgraničenja nadležnosti između pojedinih ministarstava od 2003. godine pa do dana danas. Razgraničenje predugo traje, a pokušaj rješavanja ove problematike je i dalje na čekanju. Prema ovom izvješću, jedna od mjera Nacionalne strategije jest primjena zakona. Mjera kaže, citiram: "Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi ustrajat će u primjeni zakona kojim se osobama s invaliditetom omogućuje profesionalna rehabilitacija, zapošljavanje i rad na otvorenom tržištu rada prema individualnim sposobnostima, mogućnostima i potrebama, a samo iznimno pod posebnim uvjetima". Obveze provedbe Ministarstva zdravstva preuzelo je Ministarstvo gospodarstva. Od svega očekivanog čini se da je Ministarstvo gospodarstva predložilo samo izmjene i dopune zakona kojima je prihvaćen de institucionalan pristup skrbi o osobama s invaliditetom i izbjegavanje njihovog zapošljavanja samo u zaštitnim radionicama. Dobro je što su zakonom stvorene zakonske pretpostavke za zapošljavanje pod općim uvjetima, no po svemu sudeći to je ostalo samo mrtvo slovo na papiru i mrtvo slovo zakona. Izvješće nam ne govori o tome koliko je takvih osoba zaposleno i ne znamo koliko je ta mjera učinkovita. Kada smo svojim ranijim raspravama podsjetili da je 80.-tih godina u Hrvatskoj bilo 39 poduzeća koja su zapošljavala 7000 radnika od kojih je više od 50% bilo s invaliditetom, rečeno nam je da je to bio sastavni dio preživjelog sustava na koji se nećemo vračati. Cilj je invalide zaposliti u svim društvima kapitala. Kako se čini to će još dugo, dugo ostati samo cilj. U odnosu države prema invalidima govori i izvršenje proračuna za 2005. godinu. Prošle godine premalo se uložilo u poboljšanje položaja invalida. U prvih 6 mjeseci ove godine također. Za Fond za rehabilitaciju od planiranih 20 milijuna nije uloženo ništa, a financiranje i sufinanciranje profesionalne rehabilitacije i zapošljavanje od 17 milijuna nije uloženo ništa. Slično je i u ostalim stavkama. Nikakva ili vrlo simbolična sredstva među mjerama Nacionalne strategije i financiranje Udruga osoba s invaliditetom pod kojom se podrazumijeva obvezivanje jedinica lokalne samouprave da sufinanciraju udruge. Ova mjera nije realizirana, a kao razlog navodi se da sustav financiranja to ne omogućava, a Ministarstvo financija predlaže da proračuni jedinica lokalne i područne samouprave iz svojih proračuna izdvoje sredstva za financiranje. Najveći dio općina i gradova to nisu u mogućnosti. Proračuni su im presiromašni. Nasuprot ovoj mjeri koju nije moguće realizirati postoje i mjere koje nisu realizirane bez opravdanih razloga. Tako primjerice nemamo kodeksa pozitivne prakse standarda i mjerila za ostvarivanje financijske potpore programima i projektima udruga. Ne znamo kako se dijeli taj novac. Središnji državni Ured za upravu nije ga napravio. Ako nema kodeksa postavlja se pitanje kako i na temelju čega se ostvaruju financijske potpore. Nadam se ne po simpatijama. Čini se da nedostaje temelj. Iz izvješća je vidljivo da se Nacionalna strategija ne provodi potrebnom dinamikom, da je najveći dio mjera tek na početku provođenja i taj početak predugo traje, a nema vidljivih, značajnijih pomaka u poboljšanju položaja osoba s invaliditetom. To nije bio cilj donošenja strategije. Međutim, izvješće ovakvo kako je napisano sadrži zapravo podatke od toga što je učinjeno i bojim se da u tim podacima ne možemo ništa napraviti. Međutim, sami podaci sami za sebe i njihovo prihvaćanje samih za sebe nećemo ništa učiniti, ali ti podaci ukazuju na to da trebamo donositi zaključke, zaključke koji bi bili u interesu osoba s invaliditetom i u funkciji poboljšanja njihovog statusa. Hvala.
Hvala lijepa. U 10,45 je isteklo vrijeme za prijavu od deset minuta. Imamo tri ispravka. Prvo je gospođa Zdenka Babić Petričević. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo. Kolegice Lalić, nije točno da je 2004. godina upropaštena godina za osobe s invaliditetom. Kao na primjer 3. prosinca 2004. godine u Vukovaru je obilježen međunarodni dan osoba sa invaliditetom potpisana Povelja o realizaciji programa "Zajedno za pristupačnu Hrvatsku". Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti je s predstavnicima 9 hrvatskih gradova Beli Manastir, Belišće, Donji Miholjac, Đurđevac, Novska, Slatina, Valpovo, Virovitica, Vukovar potpisani su ugovori o suradnji na projektima rješavanja pristupačnosti objektima osoba s invaliditetom za čiju realizaciju u tijeku 2004. godine ministarstvo izdvojilo 1.434,958,98 kn.
Imamo povredu Poslovnika gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ovom prilikom je povrijeđen članak 209. stavak 2. koji kaže da zastupnik u svom govoru mora ograničiti na ispravak u protivnom će mu predsjedatelj oduzeti riječ. U ovom slučaju gospođa zastupnica je ispravljala moj točni navod jer sam citirala navod Vlade Republike Hrvatske koji je dan u obrazloženju. Na žalost, materijali se moraju čitati. Ja nisam kriva kad netko ne pročita pa onda ispravlja krivi navod.
Hvala. Uobičajeno je da se na žalost koristi ispravak, ali gospođa Zdenka je iznosila neke podatke. Nisam, ne mogu suditi o vjerodostojnosti, ali nešto je ispravljala. Nešto si ispravljala. Teško je pratiti i ne mogu upoređivati neke podatke, pa ne mogu niti suditi koji je podatak pravi. Idemo dalje. Ispravak netočnog navoda gospođa Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica je u svom izlaganju navela jedan točan podatak, da je u Fondu za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje za 2004. godinu bilo predviđeno 21.482,000 ali je netočno rekla da nije iskorišteno ništa. U izvješću jasno piše da su utrošena sredstva 9 milijuna kuna.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Naime, kolegica Lalić je netočno izjavila, mislim da ovaj put neće biti povreda Poslovna da lokalna samouprava ne izdvaja za udruge, ne podupire udruge. To nije točno. Lokalna samouprava i većina lokalnih samouprava podupire različite udruge invalida, invalidi stradalnika i umirovljenika sigurno. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika gospođa Ljubica Lalić.
Evo gospodine potpredsjedniče, ponovno članak 209. kaže mora ograničiti na ispravak. U protivnom će mu predsjedatelj oduzeti riječ. Što sam rekla da mjera ulaganja lokalne samouprave nije izvršena, ponovno nisu moje riječi nego vam to kolega stoji u izvješću. Molim vas pročitajte izvješće kad se upuštate u raspravu.
Gospođo Lalić, možete cijeli dan dizati ispravak, odnosno povredu Poslovnika jer se ovdje Poslovnik sistematski povrjeđuje. Pa čini mi se i dijelom vašim dizanjem povrede poslovnika također. Idemo dalje. Klub IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ja ću eto ovu raspravu iskoristiti da eto i vas upoznam sa dva dopisa koji su došli na naš klub, vjerojatno i na ostale klubove. To je znači dopis Hrvatskog saveza udruga invalida rata, rada pardon i Savez ratnih vojnih invalida pripadnika NOR-a Županije dubrovačko-neretljanske. I ovdje Hrvatski savez udruge invalida rada doslovce kaže: "Obraćamo vam se kao krovna organizacija invalida rada koja okuplja 35 temeljnih udruga sa preko 17 tisuća aktivnih članova, a vezana za stalno i nesmanjeno uvažavanje i ignoriranje invalida rada i njihovih udruga, ukidanje njihovih prava i zbog nebrige društva za osobe koje su velik dio životnog vijeka radeći i jasno izgrađujući Hrvatsku. Naime, Hrvatski sabor…" i to je sada sigurno i bitno "… je na svojoj 11. sjednici održanoj 19. studenog 2004. godine donio zaključak, točka 1. istog, kojim nije prihvaćen Prijedlog zaključka utvrđivanje i ostvarivanje prava invalida rada. Valjda kao kompenzaciju navedeni zaključak sadrži točku 2. kojoj se Vlada obvezuje da u što kraćem roku izradi cjelovitu analizu materijalnog položaja rada. I točku 3. kojom se Vlada obvezuje da u što kraćem roku donese podzakonske akte za provedbu Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji, zapošljavanju osoba sa invaliditetom te podnese izvješće o provedbi tog zakona.". Znači, kako je od donošenja, oni to tako navode, navedenog zaključka prošlo više od godinu dana, a prema njihovim saznanjima i informacijama nema nikakvih pozitivnih pomaka da se nešto po tom pitanju i učini to nam se oni obraćaju kao i onima koji među ostalom predstavljaju i preko 240 tisuća invalida rada da bez odgađanja poduzmu nešto kako bi se popravio njihov materijalni položaj. Sad nam dostavljaju i određene tablice itd. da vidimo kako to izgleda. I ono što je također dosta zanimljivo, između ostalog pozivaju se i na Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, o povećanju mirovinama osoba s invaliditetom koje su sudjelovale u Domovinskom ratu. Ali što se ovdje dešava kod ovoga Zakona o pravima hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Pazite, pravo na uvećanje invalidskih mirovina, ovisno o sudjelovanju u Domovinskom ratu imaju samo one osobe koje su u mirovinu otišle nakon stupanja na snagu tog zakona. Dakle, svi drugi nemaju pravo na uvećanje mirovine, iako bi temelj za stjecanje ovog prava trebalo biti sudjelovanje u Domovinskom ratu, a ne vrijeme kada je netko podnesao zahtjev za odlazak u invalidsku mirovinu. To jasno nije pošteno. Kao što nije isto tako pošteno da oni branitelji koji su otišli u mirovinu do 31.12.2004. ne mogu, ili ne pripada im ništa po osnovu onog hvale vrijednog prava da imaju minimalnu mirovinu od 45% prosječne prave. Taj, to pravo, mirovinsko, mogu ostvariti samo oni koji su u tu mirovinu otišli nakon 1.1.2005. godine, što je jedna gruba, ja bih rekao degradacija vrednota za koju su se jedni i drugi zalagali da u ratu svi ćemo kada taj rat završi nakon toga biti isti. Nažalost, ovdje se čini ta distinkcija koja je nedopustiva. Ja ću evo sada samo iznijeti kako to otprilike izgledaju te invalidske mirovine i prosječne mjesečne mirovine. Od 234 tisuće 236, pazite, korisnika invalidskih mirovina, invalidsku mirovinu zbog opće nesposobnosti za rad prima 177 tisuća ukupno vrijednosti umanjena za porez i prirez od tisuću 791 kunu. Invalidsku mirovinu zbog profesionalne nesposobnosti za rad prima 47 tisuća 492 osobe i ta prosječna mirovina iznosi tisuću 355 kuna. Invalidsku mirovinu zbog profesionalne nesposobnosti za rad koja se isplaćuje osiguraniku za vrijeme zaposlenja, odnosno obavljanja samostalne djelatnosti prima 2 tisuće 639 osoba i iznosi 468 kuna. Invalidska mirovina zbog profesionalne nesposobnosti za rad koja se isplaćuje osiguraniku za vrijeme zaposlenja, odnosno obavljanja samostalne djelatnosti prima ih 56-ero njih, a iznosi 806 kuna. Invalidska mirovina zbog profesionalne nesposobnosti za rad uzrokovane ozljedom na radu ili profesionalnom bolešću, tu mirovinu prima 165 osoba, iznosi 903 kune. A invalidska mirovina prijašnjem korisniku pravo na raspoređivanje, odnosno zaposlenje na drugom poslu za vrijeme zaposlenja prima 6 tisuća 738 osoba, a prosječna mirovina iznosi 264 kune. Znači, ukupno to je sigurno ogroman, pod navodnicima, "teret" za društvo u cjelini. 234 tisuće 236 invalida prima mirovinu kroz državni proračun. Prosječna mirovina kada sve to nekako zbrojimo iznosi tisuću 643 kune. Kod starosnih mirovina njih 558 tisuća prima mirovinu u iznosu od, prosjek, uvijek govorimo u prosjeku, 2 tisuće 17, invalidska rekoh 234 tisuće iznosi tisuću 611 kuna. Obiteljsku mirovinu prima 229 tisuća i prosječna mirovina iznosi tisuću 567 kuna. Kod Hrvatske vojske oko 11 tisuća 236 ljudi prima tu mirovinu u prosječnom iznosu od 2 tisuće 840 kuna. Kada gledamo starosnu, invalidsku, obiteljsku zajedno, inače starosne su im negdje u prosjeku 4 tisuće 200 kuna. A kod hrvatskih branitelja njih 38 tisuća 175 prima prosječnu mirovinu u iznosu ukupno gledano po svim tim kategorijama 5 tisuća 503 kune. Ja želim ovu priliku iskoristiti da bih izrazio jedan protest i zbog ovih prilika koje danas vladaju u Valovinama dole u Puli, gdje je njih 115 ljudi od čega 47-ero djece smješteno u bungalovima usprkos obećanjima u ono vrijeme nadležnog ministra da će se tim ljudima jasno riješiti njihov stambeni problem. Ogroman je to problem. Oni kažu, eto jučer sam to pročitao ili danas, da je jedina njihova greška što nisu provalili u neke stanove. Jasno da to nije greška, greška bi bila da su provalili jer bi ih bez pardona trebalo izbaciti iz protupravno zaposjednutog stana. Međutim taj problem je ozbiljan, taj problem će vjerojatno iskolirati, pa i zbog činjenice što jedni drugima nekako počinju dijeliti lekcije zbog nacionalne pripadnosti i to sigurno nije dobro. Međutim dobro je da se problem aktualizira i da ga se počne rješavati, jer ti ljudi to i zaslužuju. Međutim kada kažem da nema pravo nitko tamo dijeliti lekcije iz nacionalne pripadnosti onda mislim da niti Puležani njih smiju slati odakle su došli, niti oni smiju Puležani slati tamo odakle su neki od njih došli. Drugi dopis kojega želim kao što sam najavio, pročitati, to je dopis Saveza ratnih vojnih invalida, pripadnika Narodnooslobodilačkog rata Županije dubrovačko-neretljanske. Oni su me zamolili da to učinim za vrijeme proračuna, međutim sad je rasprava o invalidima pa mislim da je to daleko i primjerenije. I ovdje oni doslovce ističu da li su i u kojem iznosu kažu osigurana financijska sredstva u budžetu, proračunu namijenjena povećanju invalidima, korisnicima pripadnicima antifašističke borbe NOR-a. Oni dalje navode da već pet godina invalidnine o kojima je riječ, nisu ni za jednu kunu povećane i danas npr. ratni vojni invalid iz NOR-a sa 100%-tnom nesposobnosti ima mjesečna primanja od svega 2.224,00 kune, niže kategorije jasno još strmoglavije padaju što je svakako civilizacijski sramotno itd. Svi smo pri kraju života navode, u dobi od preko 80 godina i naš glas je vapajućeg u pustinji. Znamo antifašizam služi vlasti samo za dnevnopolitičku uporabu, međutim pustimo sada te političke poruke. Ali zašto sam gospodo pročitao taj zahtjev? Jer svi ratni vojni invalidi, nije bitno da li Narodnooslobodilačkog rata, da li Domovinskog rata, trebali bi imati istu mirovinu po osnovu jasno invaliditeta. Trebali bi imati znači ista invalidska prava, jer ja stalno ističem da ruka nekog mladića koja je izgubljena u Vukovaru jednako je vrijedna kao i ruka onoga partizana koji je tu ruku izgubio u okolici Buzeta, Pule ili neznam gdje i tu dinstinkciju ova država čini od 91. godine i to je ono što je jedna usuđujem se reći, civilizacijska sramota. Za kraj, da ćemo mi sve probleme riješiti sa kao što su zastupnici prije mene govorili, od ovih arhitektonskih do tih mirovinskih problema. Ma jasno da nećemo. Mi smo jedna mala, priznajmo to sebi, predivna zemlja, ali siromašna zemlja. Jasno da nove zgrade recimo ne bi trebale dobivati nikakve uporabne dozvole bez da se prilagode invalidima. To bi bio neki minimum, pogotovo ako se radi o javnim zgradama koje su namijenjene svim građanima Republike Hrvatske ili tog grada ili te županije. Ali problem nad problemima kada su invalidnine posrijedi, to su, su invalidnine kad su invalidi posrijedi su invalidnine i mirovine. Taj problem sigurno ova zemlja još niz godina neće riješiti. Gospodarska zbilja dapače bojim se da taj problem može i dodatno zaoštriti. Već dana 70% našega proračuna ide za mirovine, ide za potrebe zdravstva, ide za socijalu i jasno branitelje. Ponavljam još jedanput, 70% državnog proračuna teškog gotovo 106 milijardi kuna ide za te četiri kategorije, znači za razvoj ostaje negdje oko 15 milijardi kuna sa kojima raspolažu ministri, odnosno Vlada plus tu treba pridodati još nekih 3 milijardi kuna kojih otpada na nekih 560-tak što jedinica regionalne što lokalne samouprave. Za kraj problem su kao što rekoh znači invalidnine, mirovine, ali najveći problem je u ovom trenutku kada je riječ o invalidima, zapošljavanje. Nema mjesta u ovoj zemlji za zdrave i za mlade ljude. U zemlji u kojoj se 95% radnih mjesta otvara na određeno vrijeme temeljem radnih ugovora, a gdje će onda biti radnih mjesta za invalide. Stoga država mora ma ne samo osloboditi poslodavca davanja za tog invalida već mora nagraditi poslodavca da zaposli invalida. Zašto? Jer umjesto države taj poslodavac preuzima brigu o socijalnoj politici same države. To je bit. Kao što nije bit da li netko traži u Hrvatskoj građane da dođu raditi u Australiji kao što ističe Kovačević, već zašto su prilike u Hrvatskoj tako nezahvalne da tisuće mladih ljudi želi u Australiji riješiti svoju egzistenciju. To je bit. Hrvatska nema stanovnika. Mi ćemo doći u situaciju možda za 5, 7 ili 8 godina da ćemo tražiti radnu snagu, ali do tada treba gospodo preživjeti. Znači taj posao, ta briga za osobe s invaliditetom je trajna obveza hrvatskog društva. Gospođa Škulić je spominjala stečena prava. Ja sam govorio o jednoj kategoriji hrvatskih građana kojima su oduzeta pod navodnicima stečena prava. Jedna kategorija hrvatskih građana to su branitelji, su ispravno vrednovani iako sam siguran da nitko u ovoj zemlji tko je zdrav ne bi se zamijenio za njihovu nesretnu situaciju u kojoj se nalaze. To je istina i zato tim ljudima treba dati sve što je moguće iz državnog proračuna. Na žalost mnogi drugi u ovoj zemlji nisu doživljavani kao branitelji, a opet su hrvatski državljani i to boli. Zašto? Zato jer nisu recimo politički organizirani, zato jer ti ljudi nemaju svoje promotore bilo u Vladi bilo u ovim klupama, zato jer narod bi rekao sirotinja je i Bogu teška i invalide se sjetimo na njihov dan, pred Božić i evo danas na Svetog Nikolu, međutim bojim se da u njihove škornjice, čizmice ništa upasti neće. Što je činiti? Znači gospodarski stabilizirati zemlju, međutim zemlju gdje na jednog umirovljenika dolazi jedan radnik, to je gotovo iluzorno i utoliko bojim se da se prilike u ovoj zemlji kada su invalidi posrijedi, a i druge socijalne kategorije neće bitno promijeniti ni iduće 2006. ni 2007. ni 2008. godine. To je naš usud i od toga ne možemo pobjeći. Pitanje je da li ćemo priznati.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam netočan navod gospodina Kajina vezano za prava hrvatskih ratnih vojnih invalida koji je rekao da prema vredećem Zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji su povišene mirovine hrvatskim ratnim vojnim invalidima. Nisu, nego su smanjene. Također je netočna činjenica vezano za 45% od prosječne plaće ostvaruju u ovom trenutku samo 300-tinjak hrvatskih branitelja, ne hrvatskih ratnih vojnih invalida i to samo oni koji su ostvarili pravo na punu starosnu mirovinu. Ako im je takva puna starosna mirovina niža od tih 45% a to je negdje 1.800,00 kuna onda on dobije tu razliku. I vezano za slučaj samozvanog useljeničkog agenta iz Australije, to pitanje smo postavili iz dva razloga. Prvo, da spriječimo novu prijevaru hrvatskih građana i drugo, da ukažemo kakva je teška socijalna situacija u području Dalmacije i svagdje drugdje, kad ljudi su spremni vjerovati u nešto takvo što je nerealno. I molim gospodina potpredsjednika da nam stvarno kaže kad ćemo dobiti punu informaciju. Hvala lijepo.
Proširili ste ispravak netočnog navoda na nešto što … … [[Upadica se ne razumije.]] Imamo dalje, zadnji predstavnik kluba PGS-a, SBHS-a MDS-a, gospodin zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane predstavnici ministarstva. Evo dopustite da se ja isto u ime našeg kluba osvrnem na donošenje, dakle, ovih materijala koje smo dobili. Pa za početak dopustite da iznesem naš stav da ćemo mi ovaj naš, ove materijale primiti na znanje. Ova strategija, dakle, materijali koje smo primili tehnički su, transparentni su, je li tako. Ali ono što nas naročito zabrinjava i na što upozoravamo je da je veliki broj predviđenih mjera ili u tijeku ili one nisu izvršene. A to pogotovo nije dobro kod onih najbitnijih elemenata koje čine ove materijale tu. Prvenstveno mislimo na obrazovanje gdje od 12 predviđenih mjera izvršena samo jedna. Ono najbitnije, mogli bismo reći dakle dio koji se odnosi na profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje od 4 predviđene mjere nije izvršena do kraja niti jedna. Što se tiče koordinacija, dakle, informiranja od 10 mjera je izvršena samo jedna. Što se tiče veze s mirovinskim sustavom od 5 mjera izvršena je samo jedna. Dakle, ima veoma mali broj u ove dvije, tri godine mjera koje su u potpunosti izvršene. Zapravo na temelju toga možemo zaključiti da sama Strategija je vrlo malo u funkciji i da preostaje još puno posla, dakle, da ona profunkcionira u svom punom obimu, a što bi svakako morali ostvariti u što skorije vrijeme. Mi smo, dakle, mišljenja da Hrvatska mora postati društvo jednakih mogućnosti bez diskriminacija, bez diskriminacija na one zdrave, na one bolesne i na one invalidne. Nažalost, ta diskriminacija postoji u našem društvu, ali nažalost postoji diskriminacija i unutar te populacije, unutar invalida. Pa tako su neki invalidi koji imaju isto oštećenje u prednosti pred onima, dakle, koji imaju to isto oštećenje, ali to oštećenje dakle uzrok različitih bolesti ili ozljeda. Mislim da bi svi skupa morali ozbiljnije prionuti ovom problemu, da bi se morali angažirati. Evo, sad je bio isto Dan invalida i za nas je, dakle, prije nekoliko dana. Opet smo bili svjedoci, dakle, da se među ostalima i političari slikaju zajedno s invalidima šaljući kao poruku da se oni itekako brinu o njima. A nažalost, informacija o tome kako se mi brinemo o njima je upravo ova Strategija, dakle, i plan rada za pomoć invalidnim osobama. Tako da me ne bi čudilo da se ponovi situacija od prije nekoliko tjedana ili mjeseci, dakle, kada je Udruga slijepih Hrvatske organizirala prosvjed, protest na trgu, dakle Republike, odnosno Trgu bana Jelačića ovdje u Zagrebu, upozoravajući na svoju nezavidnu situaciju. Situacija zbilja nije zavidna i to za veliku skupinu, veliki dio naše populacije u Republici Hrvatskoj. Jer prema zadnjem popisu stanovništva u Hrvatskoj žive 429 tisuća 421 invalidna osoba. Od toga je 25 tisuća onih od rođenja, 13 tisuća zbog posljedica iz 2. svjetskog rata, 45 tisuća od posljedica Domovinskog rata. Invalida rada ima oko 110 tisuća, invalida zbog bolesti ima skoro 200 tisuća, od prometnih nesreća 18 tisuća i ostalo 20 tisuća. Dakle, to je jedna raznorodna, ali i velika skupina koja ima iste probleme. Probleme da bi sačuvali ono zdravlja što im je preostalo, a isto tako da osigura egzistenciju za sebe i za svoju obitelj. Ono na što bi posebno trebalo upozoriti, dakle, da je uz tih 10% našeg stanovništva itekako tangirano i njihovi članovi obitelji. Nažalost, možemo konstatirati da umjesto da država preuzme veći dio obaveze, pogotovo one materijalne prema tim osobama, to sve više pada na temelje, na pleća njihovih obitelji. I što se tiče obaveza i što se tiče troškova. Kao jedan od primjera mogu navesti, dakle, i novi Zakon o zdravstvenom osiguranju koji je uvelike otežao tretman invalidne djece u toplicama. Naime, po prijašnjem zakonu je bilo moguće povrat sredstava za putne troškove ukoliko to mjesto za tretman nije udaljeno više od 50 kilometara. Novim Zakonom o zdravstvenom osiguranju ta granica je pomaknuta na 100 kilometara tako da mnogi roditelji invalidne djece koji su odlazili na rehabilitaciju, primjer je evo i Međimurska županija gdje je mnogo roditelja hodalo na rehabilitaciju u Varaždinske toplice moraju sada plaćati putne troškove u Varaždinske toplice, što je više od 50 kilometara, a do sad to nisu morali raditi. To je veliki trošak na njih, trošak koji do sada nisu imali. Eto, ja isto apeliram s ove govornice da se taj problem promjenom zakona što prije pokuša … [[Govornik se ne razumije.]] To ne bi bila velika sredstva za proračun, ali za te obitelji koje 2 ili 3 puta tjedno moraju ići na taj tretman predstoji veliku obavezu. Također tu su isto neke činjenice da se mi sami suprotno ponašamo u vezi ove strategije. Evo, rekao sam, dakle, da je donesen u međuvremenu Zakon o zdravstvenom osiguranju koji je dodao neke nove obaveze roditeljima invalidne djece, da su odbijene neke inicijative ovdje u Hrvatskom saboru za olakšavanjem invalida da dođu do određenih pomagala. Tu prvenstveno mislim na inicijativu kojoj sam ja bio potpisnik, dakle, da se slijepe osobe oslobode PDV-a za nabavu takvih pomagala. Također treba progovoriti isto tako i o statusu udomitelja koji udomljuje, to je većinom, dakle, djeca koja hodaju u centre … [[Govornik se ne razumije.]] obrazovanja. To su djeca s posebnim potrebama. Ona s tim sredstvima koje, s kojima sad raspolažu ne mogu osigurati kvalitetan smještaj te djece u svojim obiteljima, a isto tako tu je stari problem arhitektonskih barijera koje se presporo rješavaju. Pa i sam sam studirajući na Fakultetu za arhitektologiju u Zagrebu imao diplomsku radnju upravo iz arhitektonskih barijera i vidim da se stanje nije bitno promijenilo ovdje u Zagrebu, a kako je tek u drugim gradovima. Ono, dakle, na što bi htio posebno upozoriti to su dva segmenta, što se tiče strategija rada s invalidnim osobama. To je odgoj i obrazovanje i zapošljavanje. Mislim da bi tu trebalo puno više napraviti da se strategija ostvari u svom svojemu obimu. Što se tiče obrazovanja trebalo bi ispuniti i ovom strategijom, dakle, neke osnovne ciljeve. Trebalo bi izraditi studije o tome koliko osoba s invaliditetom nakon završene osnovne škole nastavi školovanje u srednjoj školi, a koliko nakon srednje škole na visokim školama. Mi za sada nemamo ovakvu studiju, nemamo nikakav popis koji bi mogli pratiti iz godine u godinu. Ovim mjerama vidimo da se taj popis radi, ali nismo nikakvu informaciju dobili i nemamo nikakvu informaciju koliko takve djece zapravo ima i što se s njima dešava iz jednog, u jednom obrazovnom sustavu, a što se dešava u drugom obrazovnom sustavu. Također bi trebalo proširiti mogućnost izbora zanimanja koja su konkurentna na tržištu za osobe s invaliditetom. Na žalost taj izbor zanimanja je veoma uzak tako da te osobe uz poteškoće koje imaju na tržištu rada uz ovako veliki broj nezaposlenih, dakle imaju probleme u tome kako i kome prezentirati i ponuditi svoje vještine. Također bi trebalo vršiti permanentno praćenje školovanja s poteškoćama u razvoju, isto tako što je najbitnije u školovanju trebalo bi integrirati što veći broj djece s poteškoćama u redovni školski sustav i to je ono na što bih ja posebno dakle upozorio, to je dakle jedna priča o kojoj se priča već godinama, na žalost integracija je još uvijek u začecima, a mislim da bi bilo itekako bitno da se što više djece s poteškoćama u razvoju integrira u redovni školski sustav. Na žalost niti naše škole nisu još uvijek osposobljene za to, mislim na njihovu materijalnu dakle situaciju, puno takvih škola nema niti osiguran niti pristup, nema niti osigurana didaktička pomagala, isto tako nema niti osiguran stručni postav, potrebne stručnjake, defektologe, logopede itd. koji bi to pomogli toj djeci i onaj mali broj koji su sada da bi se ona uspješno integrirala. Dakle, u ovoj Strategiji također se govori o mjeri 6, program edukacijske integracije djece s teškoćama u razvoju i govorim, dakle nositelj mjere je određeno Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa i ovdje piše da je Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, da se nije očitovalo o poduzetim koracima u cilju provedbe ove mjere. Dakle, vidimo da ni u predviđenom roku neće biti nikakvih konkretnih rezultata u tom smislu, ne znam što se dešava s ministarstvo, možda ćemo kasnije dobiti taj odgovor. Također trebalo bi i prilagoditi predškolske i školske objekte te opreme za specifičnu skupinu djece s poteškoćama i mladeži s invaliditetom, potrebno bi bilo opremiti i omogućiti korištenje prostora i opreme informatike za slijepe i gluhe osobe i također organizirati volonterski rad uz prethodnu edukaciju. Kakva je situacija može nam poslužiti i primjer u Centru za slijepe "Vinko Bek" koji upozoravaju na nedostatak informatičke opreme za srednjoškolce i nedovoljan broj radnika u tiskari u kojoj se tiskaju knjige na Brajlovom pismu. U tom Centru se dakle školuje 45 osnovnoškolaca, 50 do 60 srednjoškolaca te oko 15 odraslih koji se zbog gubitka vida u kasnijoj dobi moraju prekvalificirati za jedno od zanimanja slijepih. To su telefonist, administrator i administrativni tajnik. Za posljednja dva zanimanja škola nema na čemu obrazovati učenike jer im nedostaje barem 9 računala za slijepe, a i problem je nedostatak prostora te didaktička i druga oprema za učionice. Nastavni program se također stalno mijenja, pa troje zaposlenih u tiskari ne stignu odštampati udžbenike za više od 12 predmeta. Za izradu udžbenika, samo za jedan predmet potrebna su 2 do 3 mjeseca, stoga bi u tiskari trebalo zaposliti još barem 3 ljudi koji bi mogli raditi u drugoj smjeni. Sad nemam informaciju da li su se oni uspjeli snaći i zaposliti dvoje, troje ljudi, ali do trenutka kad smo dobili materijale Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa nije dalo zeleno svijetlo za zapošljavanje dodatnog broja ljudi. Dakle, vidimo da imamo velikih problema u ovom procesu odgoja i obrazovanja, da s jedne strane sami centri za odgoj i obrazovanje djece s teškoćama u razvoju imaju velike probleme jer su nedovoljno ekipirani, nedovoljno opremljeni, a isto tako s druge strane totalno je blokiran proces integracije djece s teškoćama u razvoju u osnovne škole. Mislim dakle da je edukacija jedan od najbitnijih procesa u životu svake osobe, a naročito i posebno osoba s teškoćama u razvoju jer njima u velikoj mjeri dakle ovisi o tome kako će proživjeti svoj život. Ono na što bih eto još htio upozoriti da je uz obrazovanje dakle problematika samog zapošljavanja je itekako bitna jer ako nam i profunkcionira naš sustav odgoja i obrazovanja pitanje je dakle gdje će ti ljudi, gdje će ta djeca, gdje će ti invalidi provesti ostatak svog životnog vijeka? Da li je moguće da se uopće oni zaposle, na koji način i u kojim uvjetima? Na žalost odgovore koje dobivamo iz ove Strategije su veoma zabrinjavajući. Čuli smo već dakle što se dešavalo s Fondom za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje, da još ima velikih problema u njegovom funkcioniranju, ali i sama količina ovog materijala koji smo dobili, dakle ova točka 4. područje djelovanja profesionalne … [[Govornik se ne razumije.]] zapošljavanja i rad smješten je samo 6 stranica. Najmanje stranica u cijeloj ovoj Strategiji, a svi govorimo da je to bitno ili najbitnije pitanje, a od svih 4 mjera koje su bile predložene ni jedna mjera nije do kraja ostvarena. Dakle imamo tu 0 bodova što mislim da je neprihvatljivo od toga da jedno ministarstvo prebacuje na drugo obaveze, pa do toga da sam fond nije profunkcionirao dugo vremena, pa do toga da smo u 2004. godini sredstva fonda smanjili sa 21 milijun koliko je bilo predviđeno na 9 milijuna kuna. Mislim da to nisu dobre poruke koje upozoravamo našoj javnosti pogotovo djelu populacije koju nazivamo u ovoj Strategiji smo ih nazvali osobe s invaliditetom i gdje bi dakle svi mi morali itekako poraditi da im olakšamo život i da dakle im život bude kvalitetniji nego što je to bio do sada, a to je moguće samo uz kvalitetno obrazovanje i samo uz mogućnost da se sigurno zaposle u što kraćem roku. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Nema više prijavljenih klubova. U ime Vlade, državna tajnica dr. Dorica Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođi potpredsjednici. Dame i gospodo evo kratki samo osvrt nakon izjašnjavanja klubova. Nije nevažno napomenuti ovdje kad smo iznosili ovu Strategiju, mnogo vas se spominjalo i onih 12 mjera koje nisu realizirani, mi smo isto tako svjesni, no nije nevažno napomenuti da se sada nalazimo pred krajem 2005. i da su neke od tih mjera za koje je ovdje navedeno da nisu realizirane već su u tijeku 2005. realizirane, odnosno ili su i dalje sada u tijeku realizacije, no to nije zapravo za ovo Izvješće jer je ovo Izvješće za 2003. i 2004. Također moramo napomenuti da nije bilo lako napraviti ovakvo Izvješće o provedbi Nacionalne strategije jer jedan od razloga i vi vidite i ne samo da je brojnost nositelja mjera, a samim time je i otežana kontrola i koordinacija njihovog provođenja. Naime kao nositelji mjera koje se odnose brojne različite sustave djelovanja predviđeni su kao što ste i vidjeli Ured Vlade Republike Hrvatske za udruge 7 ministarstava, 4 zavoda i nevladine udruge osoba s invaliditetom i udruge koje programski djeluju u korist osoba s invaliditetom. Mi smo isto tako to uočili i Povjerenstvo Vlade za osobe s invaliditetom, pa se razmišlja, a kao što vidite u točki 2. završnih odrednica da bi se Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom zapravo redefiniralo i razmišlja se o tome da bi se osnovao ili razmotrili bismo osnivanje ureda Vlade RH za osobe s invaliditetom koje bi bilo jedno koordinativno nacionalno tijelo u provođenju politike u korist osoba sa invaliditetom. Također, ovom prilikom želim istaknuti da je prijedlog povjerenstva Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom do kraja 2005. godine razmotriti mogućnost uvođenja pravobranitelja za osobe s invaliditetom i ovdje napominjem da je radni tekst zakona gotov. Prema tome, to je još jedna institucija koja bi bila u korist ovoga da bi ovakva strategija koja je donesena 2003. i za provođenje 2003. do 2006. mogla bolje se provoditi. Dakle, želim također reći da nitko nije ovdje skrivao da je bilo propusta i činjenica je da će uvijek biti propusta koji se neće moći predvidjeti nijednom strategijom i da će biti situacija koja usprkos postojećoj zakonskoj regulativi i osiguranim pravima uvijek postoje u bilo kojem sustavu pojedinci koji će loše ili loše odrađuju svoj posao. Važno je da se ustanovi tko vrši posao loše i da stoga ne možemo uvijek tvrditi ako je pojedinac ili pojedinci ili netko od ministarstva nešto loše učinio da onda sustav ne funkcionira jer ja se nadam da je svima zajednički cilj a to je osiguranje i promicanje prava osoba s invaliditetom. Mi smo također izvješće o ovoj strategiji podnijeli i kao povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom, udrugama koje su također donijele neke zaključke odnosno mnoge zaključke koje ćemo ugraditi i kasnije za provedbu i dalje strategije a također nadam se da i u pojedinačnim sada diskusijama kao što ste i vi kao klubovi dali određene zaključke, određene primjedbe da ćemo to sve zajedno usvojiti kako bi doista kod izrade nove strategije i provedbe do ove 2006. mogli biti što učinkovitiji. Hvala.
Hvala državnoj tajnici. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prva se javila kolegica Vesna Škulić. Izvolite!
Hvala gospođo potpredsjednice. Gospođo državna tajnice, dakle mi govorimo o izvješću od 2003. do 2004. Ono je kvalitetno napravljeno, međutim sa godinu dana zakašnjenja. Mi iz Kluba SDP-a smo upozoravali kada je došlo do preustroja državne uprave da su osobe s invaliditetom ispale iz sustava. Dakle, upravo to se dogodilo sada kada gledamo ovo izvješće da ministarstva prebacuju odgovornost jedna na drugo. Mene zanima stvarno tko će i da li će, odnosno da li će i tko će odgovarati imenom i prezimenom upravo za te propuste i mislim da bi trebalo se tim malo više pozabaviti. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Ovo bi više bila replika. Zastupnik Stazić, ispravak.
Državna tajnica kaže zbog toga što ovo ili ono ministarstvo, ili ovaj ili onaj ured radi loše ne možemo zaključiti da sustav ne funkcionira. Možemo, možemo. Ne da možemo, nego moramo. Jer, da je Vlada razriješila ministra koji ne radi loše, jednog, dvojicu, trojicu, kojeg čelnika državnog tijela zbog toga što ne ispunjava ovu strategiju onda biste vi bili u pravu, onda bismo mogli mi reći sustav funkcionira. A ovako, odgovornost za nefunkcioniranje toga sustava snosi cijela Vlada.
Hvala lijepo. Možemo početi sa deset minutnom raspravom. Prvi je na redu kolega Stazić. Izvolite!
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Državna tajnice, kolegice i kolege! Tko podnosi ovo izvješće? Podnosi ga Vlada Republike Hrvatske. I kad bismo mi sad prihvatili to izvješće mi bismo prihvatili i sve razloge koje je Vlada Republike Hrvatske u svom izvješću navela zbog čega ona ne ispunjava dijelom tu strategiju a to je vidite nedopustivo. Ti razlozi su neprihvatljivi. Ovo je jedno birokratsko izvješće koje u svom birokratizmu zapravo svjedoči o svojoj bešćutnosti, o bešćutnosti ove Vlade i o njezinoj nevjerojatnoj neodgovornosti kad su u pitanju invalidi. Ajmo redom. Ured Vlade Republike Hrvatske za udruge trebao je do kraja ožujka 2003. izraditi kodeks pozitivne prakse itd. da ga ne citiram. Nije to napravio nego Ured Vlade Republike Hrvatske za udruge 15. siječnja 2004., znači deset mjeseci kasnije navodi da će nositelj izrade kodeksa te pozitivne prakse biti Središnji državni ured za upravu. Najprije je trebalo Vladi godinu dana da imenuje čelnog čovjeka Ureda za udruge a ta gospođa je za ono što nije napravila do kraja ožujka 2003. deset mjeseci kasnije ustanovila da ona uopće nije nadležna i da će to raditi netko drugi. Gledajte, tako se moglo za svaku ovu mjeru. Ima jako puno takvih primjera. Moglo se svako ministarstvo … [[Govornik se ne razumije.]] ajmo mi to u neko drugo ministarstvo i ne napraviti apsolutno ništa iz ovoga. Ovo je naprosto nedopustivo. Ja se pitam kakvu sankciju je snosila ta kojoj je trebalo deset mjeseci da ustanovi da li je ona za nešto nadležna ili nije. Je li ona smijenjena možda? Je li joj smanjena plaća? Je li se ona ispričala invalidima? Je li se ispričala javnosti? Je li se Vlada ispričala? Ništa. U ovom birokratskom se izvješću veli nije napravila jer je rekla da će to netko drugi. Dalje, Ministarstvo pravosuđa i Ministarstvo financija trebali su do kraja 2003. godine predložiti izmjene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi i o financiranju jedinica lokalne itd. područne samouprave kojima će u djelokrugu tih jedinica lokalne i područne samouprave u korist osoba s invaliditetom razraditi neke stvari. Nisu napravili. Zašto? Ajde da vidimo zašto? Vlada kaže zašto nisu napravili. Kažu, jer donošenje Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi nije u djelokrugu Ministarstva pravosuđa. To je isprika. Ministarstvo pravosuđa je bilo zaduženo da to napravi a oni konstatiraju nisu napravili ali kaže pa nije to u našem djelokrugu. Pa što nije napravio onaj u čijem je djelokrugu jer vi ovdje ne pišete zašto vi to niste napravili, zašto to Vlada nije odradila. Ali kaže, donošenje Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave jest u djelokrugu Ministarstva financija. Je, to priznaju. Ali Ministarstvo financija sad kaže nisu provedene izmjene i dopune navedenog zakona jer sustav financiranja to ne omogućava te Ministarstvo financija predlaže da jedinice lokalne i područne samouprave izdvoje veća sredstva iz svojih proračuna. Molim vas lijepo, Ministarstvo financija bilo je zaduženo da nađe novce, da osigura novce. Nisu osigurali novce što im je bila obaveza iz strategije nego su rekli pa neka to jedinice lokalne samouprave. Šta nas briga, neka se oni s time bave. To Vlada šalje u Sabor kao izvješće. To je izvješće o potpunoj nesposobnosti Vlade i bešćutnosti prema invalidima. Dalje, trebalo je osigurati dostupnost školskih prostora za izvanredne športske i druge aktivnosti djece i mladih s teškoćama u razvoju, zaduženo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa. A kaže, nisu jasno napravili. Ali sad pazite zašto nisu napravili. Kaže, financijska sredstva za ove namjene nisu osigurana u državnom proračunu za 2004. godinu. Molim vas lijepo, tko predlaže proračun? Vlada. Tko je odbio sve amandmane, sve do jednoga na taj proračun? Opet ta ista Vlada. I sad ta Vlada kaže ali mi to nismo mogli napraviti jer to nije bilo u proračunu. Ljudi, ovo je toliko cinično, ne prema ovom Saboru. Naučio je ovaj Sabor na aljkav rad Vlade. Ali ovo je cinično prema invalidima, prema toj djeci kojoj je trebalo osigurati da igraju u športskim dvoranama škola. Prvo se pitam a što će zato sredstva financijska dodatna? Pa to je stvar organizacije. Pustiti ih u dvorane športske. Nisu to napravili i sad vele: "Nismo jer eto nema u proračnu kojeg mi donosimo, kojeg mi predlažemo. Tamo to nismo predvidjeli i sad to ne možemo ni ispuniti." Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi i Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje su trebali do kraja 2004. godine naći odgovarajuće zakonsko rješenje u kojem će utvrditi mjerila u invalidskom osiguranju za posljedice povrede na radu i profesionalne bolesti. Jasno nije ni to napravljeno, ne treba to spominjati. Ajmo vidjeti zašto to nije napravljeno? Je li, jer se predviđa veli predviđa se, istom se predviđa razmatranje mogućnosti, predviđa se razmatranje mogućnosti. Za uspostavljanje zasebnog osiguranja od profesionalnih rizika a ne samo sređivanja mjerila. Znači nismo sredili mjerila. Zašto? Pa zato što mi mislimo napraviti nešto puno bolje i sustavnije. A kad ćemo to napraviti? Ma nemamo pojma i šta vas uostalom, niti to navodite. Do kad vi to mislite jer vi istom, pazite vi sad istom predviđate da ćete razmatrati mogućnosti. To je vaš plan djelovanja. To je vaš plan djelovanja, to je vaša operativnost. A ono što ste trebali napraviti niste jer predviđate razmatranje mogućnosti. Stvarno prekrasno. Ako je nešto u toj strategiji bilo loše, ta mjerila pa što niste predložili izmjenu strategije. Pa reći nećemo mjerila nego ćemo, ne znam, to osiguranje od profesionalnog rizika pa to primijenimo. Ali nešto napravite. Nešto napravite, a nemojte ovakve, ovakva razmatranja, predviđanja razmatranja mogućnosti slati u Sabor. Do kraja 2004. godine trebalo je uskladiti zakonodavno pravnu zaštitu u svrhu što ravnopravnijeg položaja i zaštite vojnih i civilnih invalida rata i sudionika Drugog svjetskog rata, mirnodopskih vojnih invalida iz poraća i civilnih invalida iz Domovinskog rata i tako dalje i tako dalje. Nije napravljeno, a piše se što je napravljeno. Veli: "Osnovana je, treba osnovati radnu skupinu", i stvarno osnovana je radna skupina. Stvarno osnovana je. Pazite to je do dvije, do kraja 2004. Mi smo sad na kraju 2005. već, trebalo je cijelo to zakonodavstvo biti gotovo. Ništa od tog zakonodavstva nije napravljeno ali je istina Bog osnovana radna skupina. I šta je ta radna skupina napravila? Njezina zadaća je bila analiza postojećeg stanja. I sad kaže postignuti rezultati izrađena je analiza postojećeg stanja. To je veliki uspjeh radne skupine, a trebalo je do 2004. sve biti gotovo. Ali gledajte nije to tako nevažno pitanje. To je izjednačavanje prava invalida. Invalidi su kod nas, kod nas postoji segregacija invalida s obzirom na porijeklo invalidnosti, na uzrok invalidnosti. Dijele se oni po tome kako je ta invalidnost nastupila. Nije isto invalid Drugog svjetskog rata, invalid Domovinskog rata, civilni invalid. Dok se mi ne dogovorimo da je oko oko, da je vid vid. Da ne vidi, da slijepa osoba ne vidi bez obzira kako je izgubila vid i da joj je potrebna jednaka pomoć društva mi se nećemo pomaknuti dalje u pomoći invalidima. Da je ruka ruka, da je noga noga bez obzira je li izgubljena u Drugom svjetskom ratu ili u Domovinskom ratu ili u saobraćajnoj nesreći ili u povredi na radu. To je zadaća koju ja od Vlade očekujem da nam predloži i to je morala predložiti po strategiji do kraja 2004. godine. Osim što je osnovala radnu skupinu nije napravljeno ništa. Ja znam gledajte nikakvi novci ne mogu čovjeku vraiti vid. Nikakvi novci ne mogu mu vratiti izgubljenu nogu ili ruku. Ali, ali mogu nešto drugo napraviti. Društvo može reći invalidima niste suvišni, nismo vas odbacili. I ne dijelimo vas na poželjnije i manje poželjne. Svi ste nam jednaki, svima želimo jednako pomoći. Potrebni ste ovom društvu. Tu ste, dio nas ste. To može učiniti. To, gospodo iz Vlade niste učinili. Takvu poruku poslali invalidima niste. Poslali ste jedno birokratsko izvješće kao što kažem bešćutno i cinično. I zbog toga mislim da ovo izvješće ne treba prihvatiti jer njegovo prihvaćanje znači i vama oprostiti ovo što niste napravili a trebali ste.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Imamo ispravke netočnih navoda i repliku. Prvo ispravci. Zastupnik Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Stazić je rekao da ovo izvješće pokazuje svu bešćutnost i neodgovornost ove Vlade. Kolega Staziću nakon toga ste citirali jednu obvezu iz ožujka 2003. Pa je li se vi uopće sjećate tko je bio na vlasti do kraja 2003. godine? Se vi sjećate zbilja tko je bio na vlasti? To nije ni bešćutnost ni neodgovornost ove Vlade nego upravo one Vlade, vaših kolega koji danas sjede s vama u istoj klupi. Govorite kako netko nije proveo od ožujka 2003. odluku nego je 15. siječnja 2004. promijenjena odluka i donesena neka druga. Naravno da je promijenjena, došla je nova Vlada koja je vidjela svu neefikasnost, neodgovornost i bešćutnost vaše Vlade. O tome se radi u ovom izvješću.
Hvala lijepo. Sljedeći za ispravak se javio zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa isto zapravo nije točno gospodine Staziću da je ova Vlada bešćutna kada su u pitanju invalidi. Bliže je istini da je bivša Vlada silnim revizijama ratnih vojnih invalidnina gazila dostojanstvo invalida branitelja koji su izgubili dijelove tijela da bi vi ovdje dijelili lekcije Vladi. Ipak je ova Vlada svojim donošenjem pozitivnih zakona ispravila brojne nepravde koje je nanijela invalidima Domovinskog rata bivša Vlada.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Slijedeći se za ispravak javio zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] dobrim dijelom su moje kolege već ispravile ovo, onaj, ove krive navode. Ja bih se samo priklonio onom segmentu kad kolega Stazić zbog, ne znam, svoje potrebe da bude atraktivan i uvjerljiv ovako velike i vrijedne stvari kakvo je između ostalog ovo izvješće koje ja, u kojem ja vidim apsolutnu brigu upravo za one o kojima je on govorio proglašava birokratskim, proglašava slabošću Vlade i proglašava bešćutnošću. Upravo suprotno kolega Staziću sve ono i način na koji ste vi to iznijeli, ali stvarno, čudi me kako ste mogli i nekorektno i birokratski i bešćutno upotrijebiti ovako veliku i važnu problematiku u korist vlastite promidžbe? I to na vrlo pogrešan način u pogrešno vrijeme i na pogrešnom mjestu. Ovo izvješće je najbolji dokaz da u jedan sustavan pregled svih onih problema s kojima se susreće Vlada u provedbi strategije politike brige za osobe s invaliditetom. Hvala.
Kolega zastupniče vrijeme je isteklo. Vi ste zapravo jedino polemizirali je li izvješće je dobro ili nije. Prije bi bilo replika. Savjet je replika. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas nećemo vrijeđati jedni druge. Za repliku se javio zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice. Slažem se s dijelom izlaganja uvaženog kolege Stazića da stvarno izvješće u mnogim dijelovima pokazuje i bešćutnost i neodgovornost pa i ove i one Vlade prije ove Vlade. Ali za mene je poseban dio koji je zastrašujući, a to je odnos prema djeci invalidima. Taj dio je zastrašujući kako se gleda u ovome izvješću. Imate predviđeno 12 mjera u školstvu za djecu invalida. Niti jedna mjera nije provedena. Niti jedna mjera nije provedena, a 12 je predviđeno mjera za djecu, invalide u školstvu. Pa kakvu mi poruku šaljemo djeci invalidima? Puno je razno raznih prigoda gdje se visoki dužnosnici pojavljuju, otvaraju vrpce, ali ovo je zastrašujući dio. 12 mjera u školstvu za djecu invalide, niti jedna nije pokrenuta sa mrtve točke i sve to ukazuje na to da zbog toga ja ne mogu prihvatiti ovo izvješće, nego ga mogu uzeti samo k znanju. 12 mjera za djecu invalide, ako to vas ne zabrinjava, onda je to žalosna činjenica.
Hvala kolega zastupniče. Molim vas javljajte se po Poslovniku, ne svađajte se u klupama. Odgovor na repliku ima pravo kolega Stazić. Izvolite. Molim vas lijepo kolege!
Izvrsno ste ovo primijetili kolega Kovačeviću i to možda i jest najbolnija točka u ovome izvješću. I to možda i jest najbolja potkrjepa tezi koju sam iznio o jednom birokratskom i bešćutnom i ciničnom odnosu prema invalidima. Jer, kad se može biti takav u odnosu prema djeci invalidima, a što im je trebalo osigurati škole, osigurati školske dvorane da se rehabilitiraju. Ni to se nije napravilo. Ni to se nije napravilo, ali to što se nije napravilo kolega Bagarić hvali. Za njega je to veliki uspjeh Vlade.
Hvala lijepo. Molim vas nemojte polemizirati iz klupa. Slijedeća je na redu zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pa doista mislim da je kolega Stazić, ali i mnogi prije njega koji su govorili su vrlo jasno i dobro pokazali kako je u ovom izvješću Vlada sama dokumentirala svoj nerad i svoju ne efikasnost da rješava probleme, u ovom slučaju probleme invalida. I doista mislim da ovdje nema mjesta primjedbama tipa vi prije dvije godine u Vladi niste ništa napravili, jer oni koji nakon dvije godine na vlasti svoju nesposobnost pravdaju potezima bivše Vlade doista pokazuju samo da nisu sposobni rješavati probleme danas, a problemi invalida doista ne zaslužuju da se na ovaj način govori o njima i da se na ovaj način stvari politiziraju, nego mislim da treba ovdje imati dovoljno hrabrosti i reći gospodo da nismo napravili to, to i to kada su invalidi u pitanju i vidjeti dakle kako da se dalje Vlada pokrene i da doista u korist invalida neke stvari i napravi. Činjenica je u Hrvatskoj da mi imamo izuzetno dobre dokumente, imamo izuzetno dobre strategije, imamo dobre zakone. Na žalost, provedba nam je izuzetno loša. Da je tome tako tumači odnosno to govori i Evropska unija koja je Hrvatskoj kao prvoj zemlji koja je dakle pregovarač za ulazak u Evropsku uniju, prvoj zemlji kojoj je dala i određeni rok za provedbu zakona. Dakle, ne samo za usklađivanje zakonodavstva sa Evropskom unijom, nego i izvješće i monitoring nad konkretnom primjenom zakona, zbog toga što su vidjeli da je u Hrvatskoj postalo potpuno normalno da donesemo ovdje vrlo dobre zakone i strategije, ali da se u stvari od svega toga ništa ne primjenjuje što govori i ovo izvješće. Nije se slušalo na žalost niti nas iz oporbe kada smo govorili da je razdvajanje Ministarstva socijalne skrbi na dva ministarstva, ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi i ministarstvo obitelji nešto što je loše za sve one koji se tiču dakle i koji jesu u resoru toga ministarstva. Evo, danas imamo prilike raspravljati o tome da su invalidi se na neki način negdje izgubili i da su možda zbog toga u protekle dvije godine i stagnirali u svojim pravima. Isto tako, nije se slušalo niti kada smo govorili da u proračunu nema novca na nekim stavkama, nego nas ovdje iz niza ministarstava pokušalo uvjeravati da će biti novca za određene programe. Sada se vidi, a i Vlada sama potvrđuje u ovom izvješću dakle da za neke projekte nisu osigurana sredstva u proračunu. Mislim da je ovdje kolegica Škulić govorila nešto o nedostatku vrtića u Hrvatskoj za djecu sa višestrukim oštećenjima, dakle za djecu sa invaliditetom. Činjenica je da samo veliki gradovi koji imaju financijskih sredstava mogu uz potporu sa još nekim možda udrugama ili na primjer u nekim gradovima sa Caritasom otvoriti vrtiće za takvu djecu. Na žalost u onim sredinama koje nemaju novca, a najviše je takvih nema vrtića za takvu djecu. Tako da mislim da u tim mjestima gdje djeca sa invaliditetom izuzetno teško žive mislim da bi država puno više trebala davati, nego što to do sada daje iako dakle velim je riječ o tome da dobar dio i jedinice lokalne samouprave ovdje imaju svoga utjecaja. S druge strane, nedovoljno je sasvim sigurno radnih mjesta i na kraju krajeva to i same Udruge invalida kažu i upozoravaju na sve sporiji gospodarski rast i na sve manje otvaranje radnih mjesta i smatraju da u takvom jednom gospodarskom okruženju u stvari oni imaju još manje šanse da nađu svoje radno mjesto, a mislim da su, da je većina dakle ljudi koji žive sa poteškoćama u razvoju su ljudi koji mogu u određenim poslovima dati svoj obol društvu i mislim da mogu biti dakle korisni, mogu sasvim sigurno odraditi jedan dio posla. Međutim, na žalost za njih radnih mjesta ima izuzetno malo i treba reći naravno da i ovdje u pune dvije godine Fond za rehabilitaciju i zapošljavanje invalida nije zaživio koji je sasvim sigurno mogao pridonijeti većem zapošljavanju i otvaranju novih radnih mjesta i motiviranju poslodavaca da zapošljavaju osobe sa invaliditetom. Isto tako, nevladine odnosno Udruge invalida upozoravaju godinama već ali evo i danas na to da su izuzetno velike razlike u invalidninama, dakle u samim financijskim pravima. Netko je ovdje rekao ne može nikakav novac nadoknaditi poteškoće s kojima ti ljudi žive. To je apsolutno točno, ali činjenica da im može ipak olakšati život. Činjenica je na primjer da ima u mirovinskom sustavu izuzetno velike razlike, da imamo na primjer invalide rada koji su još uvijek ostali sa vrlo niskim invalidninama. Doista mislim da su jednake potrebe svakog invalida neovisno o tome kako je taj invaliditet nastao i zbog toga oni upozoravaju da su i kroz vođenje mirovinske reforme i dalje ostale izuzetno velike razlike, a potrebe su potpuno jednake. Isto tako, upozoravaju da je institut pomoći i njege reguliran vrlo u biti ono što oni kažu da je reguliran tako da nije jednak za svaku osobu sa invaliditetom i da je nejedinstveno regulirana na primjer potreba za pomagalima osoba sa invaliditetom. Prema tome, evo oni upozoravaju na još uvijek mnoge razlike među invalidima po pojedinim skupinama što mislim da nije dobro. Jer kažem, invaliditet svake osobe, odnosno problemi s kojima ti ljudi žive su potpuno identični i trebaju imati jednaku dakle skrb države. Htjela bih na kraju reći nešto o osobama koje imaju problema, odnosno boluju od autizma. Naime, meni se obratila Udruga roditelja koji imaju dakle djecu oboljelu od autizma i ono što je njihov osnovni problem je u stvari nadležnost za njihovu problematiku isključivo Ministarstva prosvjete i obrazovanja. Naime, po njihovom bi ipak ta populacija trebala biti u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, jer u sustavu obrazovanja su ta djeca, odnosno te osobe izuzetno zanemarene. Zanemarene su do te mjere da su se ti roditelji potrudili ponuditi jedan pilot projekt koji se zove "Životna zajednica, kuća za stanovanje" gdje su tražili potporu od strane države, dakle iz državnog proračuna. Sredstva nažalost nisu dobili i pokušavaju negdje putem donacija osigurati novce za jedan pilot projekt koji bi pokazao da se sa djecom ili sa osobama koje imaju autizam može sasvim drugačije raditi od onoga kako danas radimo i kako danas brinemo o toj djeci. I ja ovu priliku koristim da vas u ime dakle udruge roditelja osoba oboljelih dakle autizma, na neki način da apeliram na vas da pokušate te osobe premjestiti iz resora dakle Ministarstva obrazovanja, prosvjete i športa u resor zdravstva i socijalne skrbi, jer doista trebaju sasvim drugi tretman od ovoga koji imaju u sustavu obrazovanja gdje za njih u stvari ne brinu i svi oni koji su se našli u Centru npr. autizma Zagreb kažu da su uvjeti smještaja i rad i uopće pristup takovoj populaciji izuzetno loši da su potpuno dakle neučinkoviti kada je u pitanju način i kvaliteta života osoba oboljelih od autizma. I evo, zbog svega ovoga što je navedeno u raspravama prije mene, ali i svemu ovom što sam ja sada rekla ja isto tako ne mogu glasati za ovo Izvješće o provedbi jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo prvo ispravke netočnih navoda. Prvi je zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Opet je provučen jedan … [[Govornik se ne razumije.]] koji kaže da je ovdje riječ o pokušaju pravdanja nesposobnosti ove Vlade. Ne kolegice, ovdje je riječ o izvješću i za 2003. i 2004. iz koje je jasno i transparentno vidljivo da vaša Vlada nije imala niti odgovornosti, a niti bilo kakve simpatije prema ovoj populaciji ljudi. Čak je umanjila i smanjila njihova prava. Prema tome, ne radi se ovdje o pravdanju nesposobnosti ove Vlade, upravo suprotno. Uostalom imat ćemo uskoro pred nama izvješće za 2005. pa ćete vidjeti sve što se je napravilo. Napravilo se je doista puno toga.
Hvala lijepo. Sljedeća se za ispravak netočnog navoda javila zastupnica Lucija Čikeš. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice. Ma gospođo zastupnice, i kad se neistina govori onda se govori tako da se vodi računa da drži bar malo vodu, a vaša je neistina, priznajte niste ništa napravili, nije držala vodu ni 3 minute. Ono što smo mi napravili to je pred vama i to se vidi iz izvješća. A vi da niste ništa napravili vidi se po tome da prije 2 godine na ovim klupama uopće nije bilo izvješća.
Hvala lijepo. Sljedeći ispravak netočnog navoda, zastupnik Markovinović.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa evo, netočan navod je kolegice Opačić da smanjenje broja novih radnih mjesta, invalida, je posljedica usporavanja gospodarskog rasta. Pa kolegice, prema vašim zalaganjima od 2000. do 2003. već su trebali biti svi invalidi zaposleni. Naime, prava istina je zapravo da su zaštitne radionice stradale zbog velikog uvoza proizvoda kojeg su oni proizvodili, a i odnos poslodavaca prema invalidima, a i starijim osobama treba mijenjati. Dakle, treba stvarno prisiliti ga na određeni broj radnika zaposli i invalide.
Hvala lijepo. Sljedeći je za repliku prijavljen kolega Bagarić.
Zahvaljujem gospodo potpredsjednice. Ovaj put sam se javio za repliku stoga da ne bi krivo opet ocijenili moj ispravak netočnog navoda. Dakle, kolegice Opačić, kažete i tako ovo izvješće je slabost Vlade. A ja vas pitam, kako može biti slabost Vlade ako uredno u ovom izvješću stoji da je zacrtano 70 mjera koje treba ova Vlada, odnosno sve buduće Vlade, odnosno ovo društvo provoditi s ciljem poboljšanja politike, brige o osobama sa invaliditetom? I ako je od tih 70 mjera 12 njih realizirano i ako je od ovih 70 mjera njih 12 nerealizirano i ako se 46 od 70 njih realizira, kontinuirano provodi, a čak 19 mjera se kontinuirano i dakle stalno provodi. Postavljam pitanje, kako može biti slabost Vlade koja ocjenjuje, koja donosi pregledan prikaz onog što radi, koja kaže što to nije dobro i koja čini sve kako bi zapravo to ispravila, odnosno kako bi to poboljšala? Uostalom, kako može biti slabost Vlade i ako prizna, ne prizna, nego ocjeni što to u društvu nije provedeno i što treba napraviti bolje? Ako mene pitate o stanju invalida u Republici Hrvatskoj i ja ću reći da to nije dobro. Međutim, pitanje realizacije prava, odnosno rješavanja pitanja invalida u Republici Hrvatskoj nije gradnja autoceste, jesmo li je napravili ili nismo. I kad napravimo autocestu treba je dograđivati, treba je popraviti, treba na njoj trajno raditi. Tako isto, ovo je jedno pitanje s kojim se društvo susreće, ne Vlada. I na koncu konaca ono što nije učinjeno nije samo odgovornost Vlade, odgovornost je cijelog društva. Mi živimo u društvu u kojem nemaju zaposlenje ni oni koji su zdravi, a kamoli oni koji tjelesno itd. nisu niti zdravi. Mi ne možemo utjecati na nekoga da on primi takvoga kad ne prima niti onoga koji je potpuno fizički zdrav. Prema tome, to je stvar etike, morala, filozofije. To je stvar cijeloga društva. Uostalom, kolegice, ja vas moram upitati. Ako imate dobru nakanu …
Kolega zastupniče, ja vas molim pitajte kolegicu ali nemojte poslije isteka vremena.
Ne evo, završavam. Ukoliko imate dobre nakane i brinete se doista za invalide onda kako možete kritizirati pokušaj da se upravo invalidima pomogne? Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, kolegica Opačić.
Ovako kolega Bagarić. Ja doista nemam namjeru politizirati na ovoj temi i prekidam svaku komunikaciju na ovaj način s vama i sa vašim klubom, a invalidi, odnosno osobe sa invaliditetom najbolje znaju koje probleme imaju i kako žive. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo još jednu repliku, zastupnik Jurjević. Izvolite. Molim vas lijepo, kolegice i kolege.
Mislim da je, da zaista treba povesti računa o tome da autistična djeca na budu tretirana u okviru Ministarstva znanosti, prosvjete i obrazovanja, nego Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. Ali inače, ovdje su se neke stvari spomenule, pa evo i sada. U Hrvatskoj, kolega Bagarić kaže da u Hrvatskoj nisu zaposleni ni svi zdravi, što je istina. ali mi se trebamo izboriti za to da pri istoj kvalifikacionoj strukturi invalidna osoba koja je jednako kvalificirana kao i zdrava ima prednost pri zapošljavanju. Invalidna osoba pri dakle istoj kvalifikacionoj strukturi, po istim, kad je sposobna da radi taj posao mora imati prednost, a ne može biti još diskriminira pri zapošljavanju ako je već diskriminirana po pukoj činjenici biološkoj ili ne znam kakvoj, zdravstvenoj da je invalidna. U tome je stvar. Evo, kolegica Škulić je redovno radila u Sjedinjenim Američkim Državama pa nam je pričala kakve su tamo mjere. Mjere su veoma restriktivne prema poslodavcima koji čak pričaju viceve o invalidima, koji ako ne zapošljavaju invalide pri istoj, dakle obrazovnoj strukturi onda oni dolaze na udar države. To treba biti kod nas. Invalide treba staviti u poziciju da ih se prije zaposleni nego drugu osobu, ako imaju jednake sposobnosti i jednaki stupanj obrazovanja. Još bih samo spomenuo azbestozu. Vi znate da u području Splita, Solina i onom cijelom bazenu ima puno ljudi koji su bolesni od azbestoze. Imamo tu invalida Domovinskog rata pet godina u Domovinskom ratu, 100%-tni invalid i sada na ulici i bez posla i bolestan od azbestoze. A ukoliko to ne saniramo, ako ne sanirano … [[Ne razumije se.]] svi ćemo, postati će čitava područja invalidna, a na žalost u proračunu smo i skresali u nekim stavkama sredstva oko ekologije što je vezano. Ne dozvolim ose bi da postanemo invalidno područje.
Hvala lijepa kolega zastupniče. U ime Vlade za riječ se javila državna tajnica, gospođa Dorica Nikolić. Izvolite.
Pa dame i gospodo, gospođo potpredsjednice, dvije stvari samo da pojasnim, možda je došlo do zabunom ili krivog čitanja. Na kraju imate analizu stanja provedbe nacionalne strategije sa tabelom. Ako govorimo o 12 mjera, one nisu provedene, ali ne znači da 12 mjera nije provedeno u okviru jednog ministarstva. Ovdje je bilo rečeno da 12 mjera nije provedeno. Ako se gleda onda se treba gledati i ono šta piše u tijeku, dakle i ovdje gdje piše gdje se provodi kontinuirano. One koje se provode kontinuirano to je svake godine. Prema tome ako uzimamo zdravlje, šport i rekreaciju onda jednomjerno je realizirana, 10 u tijeku, 4 kontinuirano. Dakle to tako treba čitati, možda je zato došlo do zabune. I druga stvar koja je ovdje često spomenuta, što se tiče školovanja djece, odnosno osoba sa invaliditetom, jer dijete je isto tako osoba. Prema tome, ona ima pravo se školovati isto kao i svako drugo dijete. Ako dijete sa invaliditetom, govorimo o školstvu onda moramo razmišljati o tomu da dijete koje se školuje ima pravo školovati se po istim mogućnostima. Dakle ne mora on biti samo zato što ima jedan od invaliditeta da bude socijalni slučaj.
Hvala državnoj tajnici. Imamo ispravke netočnih navoda. Prvi se javio zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Prvo je netočan navoda da netko traži za djecu invalida da budu socijalni slučaj. Dapače zbog toga i treba mjere provesti da se oni normalno uključe u društvo. A druga stvar, odgovorite vi meni. Ova nacionalna strategija vrijedi do 2006. godine, znači do konca ovoga mjeseca, pa šta ćete dalje ako niste uspjeli. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, piše do 2006. godine da vrijedi. Ne zaključno sa 2006. godinom. Veli vrijedi od 2003. do 2006. godine. E to vam piše.
Hvala lijepo. Sljedeći se za ispravak netočnog navoda javio zastupnik Kapraljević. Izvolite.
Ja bih komentirao ono kad je rečeno da su određene stvari u tijeku. Međutim kod tih određenih stvari u tijeku piše između ostalog, nije u nadležnosti izrađen program ili je izrada u tijeku, osnovana radna skupina, prikupljeni podaci ili obrada u tijeku i nema novca u proračunu. To je sve ono što govori o tom tijeku. Taj tijek nije takav kako se prikazuje, znači da je sve to ustvari na početku.
Hvala lijepo. Zastupnik Matušić, ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Gospođa Nikolić je rekla da je možda došlo do zabune u iščitavanju ovog materijala. Ne. Nije došlo do zabune nego je riječ o jednom doista politikantskom i prizimnom pokušaju prikupljanja političkih bodova na nevolji drugih. O tome se radi na žalost od strane nekih kolega zastupnika kao i kolegica.
Hvala lijepa. Za ispravak netočnog navoda javila se i zastupnica Škulić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa. Nije politikantstvo. Ja bih željela i molila sve kolege da se bavimo visokom politikom kada se radi o osobama sa invaliditetom i da ih upravo visoka politika tretira onako kako treba, dakle štiteći njihovo dostojanstvo. Inače ispravak netočnog navoda. Što se tiče pravo na obrazovanje, da sva djeca u Republici Hrvatskoj imaju pravo na obrazovanje. No, međutim u Hrvatskoj sva djeca nemaju pristup obrazovnom sustavu, jer zbog toga što dakle škole su nepristupačne, nemamo dovoljno edukacijskih timova, dakle još nisu formirani timovi kod nas u školama zato i ne možemo reći da sva djeca imaju pravo na obrazovanje. Imaju, ali na žalost kao i na papiru. Isto tako kada se radi o dostojanstvu, na žalost ne postoje samo invalidi Domovinskog rata, u Hrvatskoj živi, to je samo negdje oko 10% od ukupnog broja osoba sa invaliditetom u Republici Hrvatskoj i mislim da treba respektirati taj broj. Ako gazimo dostojanstvo invalida Domovinskog rata moramo se onda malo okrenuti i na onih drugih 410 tisuća osoba sa invaliditetom u Republici Hrvatskoj i razmišljati o njihovom dostojanstvu, a i također o radnicima DES-a u Splitu kojih ovih dana zbog neprovođenja Fonda za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje stoje ispred svoje tvornice. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegice. Nema više prijavljenih, ni ispravaka ni replika. Što? Nisam vidjela. … [[Upadica se ne čuje.]] Nitko od nas nije vidio za stolom, no u redu. … [[Upadica se ne čuje.]] Što ste, koju tablicu ste digli kolega Pančiću? Ispravak netočnog navoda? Kog želite ispraviti?
Gospođu državnu tajnicu.
Izvolite.
Ispravljam krivi navod gospođe državne tajnice koja je rekla, možda je došlo do zabune. To je ispravljao i kolega Matušić, ali ja bih rekao nešto sasvim suprotno. Ne, nije došlo do zabune, na žalost. Upravo ovo izvješće pokazuje potpunu neefikasnost i nesposobnost ove Vlade. Meni je žao što to moram reći i što je ova Vlada evo i nakon tek proteka dvije godine pokazala svu neefikasnost i nesposobnost na čitavom nizu područja, a na žalost i na ovome vrlo osjetljivom području zaštite invalidnih osoba. Hvala.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Sljedeća se javila u 10-minutnoj raspravi, zastupnica Jelena Pavičić-Vukičević. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi predstavnici Vlade, poštovane kolegice i kolege. Evo doista ako se želimo zapitati gdje smo to u provedbi mjera Nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe s invaliditetom zakazali, mislim da zapravo treba samo čuti ono što su i ovih dana vrlo jasno artikulirali predstavnici tih udruga. Vrlo su nam jasno poručili da nisu zadovoljni sa uklanjanjem arhitektonskih barijera, da nisu zadovoljni sa dostupnošću obrazovanja i da nisu zadovoljni sa mogućnošću zapošljavanja. Te tri stvari su zapravo i njihova osnovna zamjerka u odnosu dakle i na provedbu ove nacionalne strategije. Arhitektonske barijere ne uklanjaju se dovoljno brzo, ali s druge strane isto tako smo svjesni da se i one ne mogu ukloniti preko noći. I iz tog razloga iznimno je važno da nadležno ministarstvo vodi brigu o svim novoizgrađenim institucijama, o svim novoizgrađenim zgradama kako barem u tom dijelu ne bismo imali daljnjih problema. I jednako tako naravno treba poticati i na uklanjanje onih arhitektonskih barijera koje danas sprječavaju sve kategorije invalidnih osoba da imaju dostupnost različitih usluga. To se naravno odnosi i na sustav, dostupnost, sustav obrazovanja ne samo u tom dakle arhitektonskom smislu, smislu fizičkih prepreka nego naravno dakle za različite osobe, za osobe sa različitim stupnjevima i vrstama invaliditeta, dakle da se omogući obrazovanje koje bi im onda kasnije omogućilo i kvalitetno uključivanje u sustav rada. Što se tiče mogućnosti ili nemogućnosti zapošljavanja dopustite mi da barem ovdje budem malo šira, s obzirom da je to doista problem broj 1 u hrvatskom društvu danas, a i iz tog razloga i problem broj 1 za osobe sa invaliditetom. Nažalost, ja sam bila upoznata s jednim primjerom jedne mlade žene koja je završila Ekonomski fakultet u Zagrebu. Ona ima oštećenje sluha, aplicirala je u Ministarstvo financija na mjesto pripravnika, prošla je 2 kruga razgovora, ušla je u uži izbor i upravo u tom užem izboru nije dobila zaposlenje. Mislim da se zapravo upravo na tom primjeru vidi sva tragedija našeg društva jer upravo državne institucije, upravo državni aparat bi trebao biti neobično osjetljiv na osobe sa posebnim potrebama. Ako je ta osoba bila kadra sa 23 godina završiti Ekonomski fakultet u Zagrebu ja mislim da je ta činjenica upravo trebala biti jedan plus u odnosu na sve ostale kandidate koji su aplicirali za taj posao. Ako je ne želi zaposliti državni aparat, ako je ne želi zaposliti Ministarstvo financija ili bilo koja druga državna institucija pa kako će je zaposliti privatnik? Vrlo teško, za očekivati zapravo nemoguće. Na kraju krajeva, i ovaj Fond koji imamo za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom naša dosadašnja iskustva nisu baš pozitivna. Kao što je u ovom izvještaju navedeno, dakle, postojalo je nekih problema u organizaciji posla u alimentiranju tih sredstava prema krajnjim korisnicima i doista mislim da na ovom mjestu treba pozvati i nadležno ministarstvo i Vladu Republike Hrvatske da doista oslobodi ta predviđena sredstva za namjenu koja je plemenita i koja definitivno treba se u najbržoj mogućoj, vremenskom razdoblju i, dakle, omogućiti doista i udrugama i osobama sa invaliditetom da koriste sredstva iz toga fonda. Što se tiče samog, dakle, ovog problema osoba sa invaliditetom i njihove dostupnosti različitim uslugama činjenica je da je zapravo državni aparat, odnosno administracija vrlo rijetko zainteresirana za edukaciju ove vrste. Osim, naravno tu treba ipak isključiti učitelje, odgojitelje, nastavnike, koji kad imaju doticaj, recimo, sa djecom koja su gluha ili nijema ipak se rado zapravo odazivaju takvim edukacijskim seminarima i postaju adekvatni za rad sa takvom djecom. Problem je naravno u ovoj kategoriji gluhih i nijemih i to što danas u Hrvatskoj još uvijek nema unificiranog, standardiziranog znakovnog jezika i država bi po mom mišljenju tu također trebala napraviti jedan napor da do tog jedinstva dođe. Posebno bih se također osvrnula na jedan segment ovog izvještaja koji govori dakle o potrebi da se određena prava, određene obaveze za osobe sa invaliditetom na neki način realiziraju putem jedinica lokalne samouprave. Meni se čini da u onoj mjeri koliko to jedinice lokalne samouprave mogu financirati da osobe sa invaliditetom nisu zakinute u ostvarivanju svojih prava zato što za jedinice lokalne samouprave ti ljudi nisu neke zamišljene kategorije nego su stvari ljudi sa stvarnim problemima, sa stvarnim potrebama koje dolaze pri nadležne urede i traže ostvarenje svojih prava. U tom smislu mislim da isto tako nije nevažno za reći da najviše za osobe sa invaliditetom u državi na bilo kojoj razini danas rade volonteri. Ali zakonodavac, ali Vlada još uvijek nije bila u stanju do sada, dakle, riješiti status volontera na adekvatni zakonski način kako bi se njihov rad i normirao i vrednovao. Na primjer, isto tako u mogućnosti zapošljavanja, što ponovno te kategorije osoba sa invaliditetom kojima je potrebna tuđa pomoć ponovno, dakle, dovodi u neravnopravni položaj. Eto, ja bih zaključila što o ovoj, o provedbi ove Nacionalne strategije, jedinstvene politike za osobe s invaliditetom misle oni kojih se to najviše tiče. Mislim da su same udruge i predstavnici tih udruga to najjasnije i najkvalitetnije rekli. I na nama je zapravo samo to da i naša nastojanja idu u tome smjeru, da ono što se prepoznalo kao problem broj 1 doista počnemo i rješavati i to na način da konačno sami sebi priznamo gdje postoje problemi. Ako postoje problemi na razini države, na primjer, kod zapošljavanja onda ne možemo same probleme prebacivati na nekog imaginarnog trećeg nego ih trebamo početi rješavati u svojoj vlastitoj kući. Za mene nema niti jedne isprike, nema nikakvog alibija da upravo u državnoj upravi u bilo kojem obliku administracije upravo osobe sa invaliditetom ne dobiju svoju prvu šansu i za zapošljavanjem i za, naravno, ostvarivanjem svoje kvalitetne egzistencije. Hvala.
Hvala, kolegice. Ispravak netočnog navoda, zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospođo dopredsjednice, dame i gospodo, uvažena kolegice. Nije točno da se ne uklanjaju arhitektonske barijere za osobe sa invaliditetom. Na primjer, Ministarstvo kulture radi na uklanjanju arhitektonskih barijera i uvođenja elemenata informacijske podrške za gluhe i slijepe osobe. U nacionalnom parku, npr., Krka prilagodili su stazu na Skradinskom buku za kretanje osobama s invaliditetom. U parku prirode Medvednica pokrenut je projekt približavanja parka osobama sa svim vrstama invaliditeta. Ministarstvo zaštite i okoliša i prostornog uređenja donijelo je novi zakon o gradnji u kojem su učinjeni bitni pomaci za osobe sa invaliditetom. Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka kontinuirano radi na obilježavanju hotelskih soba i drugih prostorija reljefnim i simbolima i zvučnim uređajima za osobe sa oštećenjima vida, informacijskim porukama za gluhe osobe, pristupačnost i prilagodbi unutrašnjosti objekata i pristupačnosti ostalim turističkim sadržajima. Novosagrađeni brodovi opremljeni sa sanitarnim prostorima, a veći brodovi liftovima za osobe s invaliditetom. Zračne luke namijenjene za redoviti i čarter prijevoz posjeduju infrastrukturu koja omogućava kretanje putnika sa smanjenom pokretljivošću bez većih poteškoća. Ovo su primjeri, a to vam sve piše u izvješću koje je pred vama kao i preda mnom.
Hvala lijepo kolegice. Imamo repliku. Zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ma vidite, kolegice. Kada je u pitanju zapošljavanje i radna mjesta osoba s invaliditetom, ali i ne samo takvih. Kada je Split u pitanju nije to samo … [[Govornik se ne razumije.]] Što se dogodilo sa bivšom "Jugoplastikom" ili "Diokomom"? Što je pravi razlog gašenja njihove proizvodnje? Pravi razlog je da su čak i neki ministri u bivšoj Vladi preko svojih tvrtki uvozili igračke iz Kine, rušili konkurentnost ovakvih ustanova, rušili su konkurentnost i drugih velikih tvrtki, recimo u "Jugoplastici" ili "Diokomu" radilo je 5, 6 tisuća ljudi. Sve je to nestalo da bi nekakvi ministri preko svojih tvrtki ostvarili profit, dakle. A stotine tisuća radnika je ostalo u tim industrijama bez posla. Neka neko kaže danas koja je to igračka koju proizvodi se u Hrvatskoj državi? Sve je "Magma", sve je magla, sve je to dobro i dakle, sve mi to znamo što se odigralo.
Hvala lijepo. Kolegice ima pravo na odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala vam lijepo. Moram se zahvaliti uvaženom kolegi. Ja se naime slažem s njim jer je ono što je gospodin rekao zapravo jedan odličan opis svega onoga što se hrvatskom radništvu događalo '90-tih godina. Mnogi su ostali bez radnih mjesta, ali oni koji su hvala Bogu zdravi ti su barem imali bolju poziciju za pronalaženje novih radnih mjesta od 2000. godine na ovamo, ali bojim se da što se tiče osoba sa invaliditetom da niti država ništa ne želi učiniti za njih, a kako bi tek privatni sektor.
Hvala lijepo. Molim vas nemojte dobacivati iz klupe. Sljedeća se za raspravu javila zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Mi danas raspravljamo o Izvješću o provedbi Nacionalne strategije, jedinstvene Strategije za osobe sa invaliditetom koja je važeća od 2003. do 2006. godine, ovo se Izvješće odnosi na prošlu godinu i na dio 2003. godine. Odmah na početku želim reći da kao zastupnica očekujem odmah početkom sljedeće godine novu Nacionalnu strategiju kao nastavak ove, ali isto tako očekujem odmah početkom sljedeće godine i Izvješće za 2005. godinu. Da ne bismo o novoj Nacionalnoj strategiji kao izvješću opet raspravljali možda tek krajem sljedeće 2006. godine, no dozvolite mi da u svojoj raspravi kažem ovako. Hrvatska po svojim dokumentima od Ustava, zakona koje ima, međunarodnih dokumenata koje je potpisnica uvažava da osobe s invaliditetom bez obzira na porijeklo, narav i stupanj njihova oštećenja ili invaliditeta imaju ista temeljna prava kao i njihovi sugrađani iste dobi što podrazumijeva prvenstveno i najvažnije dostojan što je moguće normalniji i ispunjeniji život. Zadaća Strategije o čijoj provedbi danas govorimo jeste borba protiv diskriminacije osoba s invaliditetom i to putem različitih mjera poboljšanja položaja i uklanjanja nerazumijevanja za status i probleme s kojima se te osobe susreću i da budemo točni mjere aktivne politike provedbe Nacionalne strategije usvojene su u svibnju mjesecu 2005. godine u Opatiji. Ja kao saborska zastupnica nisam zadovoljna sa dinamikom provođenja mjera o kojima danas ovdje govorimo. Za mene reći da od 70 mjera 12 nije ispunjeno, odnosno nije realizirano i to od tih 12 gotovo najvećim brojem upravo onaj dio koji se odnosi na sustav obrazovanja u koje bi trebalo uključivati osobe sa invaliditetom, kazati da se 12 mjera provelo u potpunosti, a da 46 se provodi smatram kao zastupnica da nije dovoljno. Mi smo vrlo skloni tome na različitim razinama da uspješno budemo prisutni, da prisustvujemo i da se uslikavamo na različitim manifestacijama, na obilježavanjima dana koji se bave tematikom invalida, potpisujemo povelje, ali osobe sa invaliditetom svakodnevno se sudaraju i bez obzira na to sa neujednačenim pravima. Pitamo se koliko ih je recimo u procesima odlučivanja? Vrlo minoran broj, pretežito ovise o sustavu socijalne skrbi, neodgovarajućem je uređen sustav obrazovanja i profesionalne rehabilitacije, a da ne govorimo da je na blago rečeno nedovoljno je reguliran sustav zapošljavanja i ja ću ovdje također izreći da smatram da sustav u cjelini ne funkcionira. Ja podsjećam i bojim se da je cijela jedna godina izgubljena, a čini mi se, a poslije ću na Fondu za zapošljavanje to i dokazati, da će biti izgubljena još jedna godina i to zbog toga što se u Vladi nije na vrijeme napravilo raspodjela poslova, da to tako nazovem, između novonastalih ministarstava, odnosno ministarstva koja su se spajala, razdvajala i sl. To nije samo problem sa invalidima, pa neki dan smo imali raspravu o promjenama Zakona o socijalnoj skrbi, sada za koji dan nas čeka rasprava ponovno o ustroju državnih ministarstava, odnosno državnih tijela. Prema tome, izgubljeno je puno i ja ne mogu prihvatiti činjenicu gospođo državna tajnice koju ste rekli da je se vidjelo sada nakon cijelog ovog perioda da je puno toga, dakle puno poslova je razvrstano u različitim ministarstvima, pa je sad jako teško to koordinirati. Smatram da nije teško to koordinirati ako imate pravu osobu koja to zna raditi. Kad govorimo o sustavu zapošljavanja dozvolite mi da se vratim na to i da se vratim na taj, ja sad to već kažem famozan Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje invalida. Kolegice i kolege zastupnici ja vas podsjećam rasprava o proračunima i izvršavanju državnih proračuna cijele prošle godine, ali i ove godine i kada smo govorili o Fondu za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje invalida i za 2004. godinu, a to piše i u ovom Izvješću. Bilo je predviđen npr. preko 21 milijun kuna u te svrhe. U prosincu 2004. godine piše ovdje Upravno vijeće Fonda donosi odluku da se može rasporediti 9 milijuna kuna. Nitko ne zna, niti je itko dobio obrazloženje kamo je nestalo onih ostalih milijuna kuna, 12 milijuna kuna koje su također bile predviđene u Fondu za razvoj i zapošljavanje. Treba isto tako reći i to da taj Fond, ako griješim ispravite me, čini mi se da ni dan danas nema čelnu osobu. Molim vas ovo Izvješće kaže u 3 mjesecu ove godine, kad je rađeno, napisano je i tu stoji da je u tijeku natječaj za čelno mjesto Fonda za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje invalida. Sada je 12 mjesec, opet me demantirajte ako griješim, čini mi se da je sad baš u tijeku natječaj. Šta to znači? Da natječaj traje godinu dana ili da se natječaji poništavaju ili da se ne može naći osoba ili što? I onda ćemo ponovno sljedeće godine govoriti o tome koliko je ustvari sredstava uopće utrošeno i za ovu godinu, odnosno koliko će sredstava biti utrošeno sljedeće godine. Tih 9 milijuna kuna, ako dobro iščitavam izvješće, utrošeno je jedino, a opet nisu dovoljna sredstva, na saniranje situacija u ovim poduzećima koja inače se bave zapošljavanjem invalida, ali očito da nešto ne štima niti u tome i da to apsolutno nije dovoljno kada su radnici tih poduzeća i dalje na ulicama. Dakle, jedna zamisao koja smatram da je bila dobra samo da se počelo funkcionirati na vrijeme, ne znam iz kojih razloga već 2 pune godine od početka 2004. godine do dana današnjega još uvijek nema svoga čelnog čovjeka i još uvijek se ne zna hoće li npr. za sljedeću godinu potrošiti recimo predviđenih 37 milijuna kuna ili ćemo gospodo zastupnici i zastupnice biti suočeni na nekom od rebalansa proračuna gdje će se vidjeti da opet od ovih sredstava ništa nije utrošeno. Kad govorimo o zapošljavanju u Izvješću se spominju i mjere aktivne politike zapošljavanja Republike Hrvatske u okviru Hrvatskog zavoda za zapošljavanje. U obrazloženju Proračuna za 2006. godinu gdje se govori o tome koliko je sredstava izdvojeno za aktivnu politiku zapošljavanja doslovce stoji da bi se provelo ono što Vlada kaže da će provesti je potrebno preko 380 milijuna kuna. U proračunu za iduću godinu osigurano je otprilike 180 milijuna kuna stoji i to je osigurano za mjere koje također u tom obrazloženju stoji, u biti još uvijek nisu usvojene. One se tek planiraju dati međuresornoj skupini koja bi to početkom sljedeće godine tek trebala dati Vladi na razmatranje, a od tih mjera koje spadaju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom predviđeno je da se u sljedećih četiri godine zaposli ukupno 880 osoba ali to nisu samo osobe sa invaliditetom, to su i nezaposleni branitelji. To su između ostalog i samohrane majke. To su između ostalog i žene koje imaju poteškoća kad se nakon korištenja porodiljnog dopusta od tri godine trebaju vratiti na posao. Prema tome, u pravu su i udruge invalida i invalidi koji su nas upozorili povodom Međunarodnog dana invalida koji je bio 4. prosinca tri najveća problema s kojima se susreću barijere, arhitektonske prepreke, nedostatan sustav obrazovanja i njihovo neuključivanje u sustav obrazovanja i problemi sa zapošljavanjem, i sprovođenja izvještaja ovoga za 2003., 2004. godinu govore ustvari da su stvarno u pravu.
Hvala lijepo. Ispravci netočnih navoda. Prvo se javila zastupnica Zdenka Babić-Petričević. Izvolite!
Gospođo potpredsjednice, dame i gospodo! Kolegice, nije točno da ništa nije učinjeno na bazi zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Ja ću vam navesti jedan od primjera. Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva donijelo je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom. Valja istaknuti u tom slučaju okolnost da je istim osiguran siguran način osiguravanja sredstava za ostvarivanje novčanih poticaja putem fonda koji je utemeljen za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom kroz posebni doprinos za poticanje zapošljavanja osoba sa invaliditetom kojeg su obvezni obračunavati u uplaćivati svi poslodavci koji zapošljavaju više od 20 radnika. Definirani su uvjeti prednosti pri zapošljavanju u slučaju zadovoljavanja kriterija i ostale pogodnosti za osobe s invaliditetom. Koliko sam čula, vi i vaš suprug imate privatnu tvrtku. Koliko imate zaposlenih osoba sa invaliditetom? [[Buka u dvorani, ne čuje se.]]
Ja vas lijepo molim kolegice, postoje načini na koje to možete riješiti. [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas lijepo, da ne izričem opomene držimo se reda. Sljedeći ispravak netočnog navoda zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Eto, ja bi kolegicu Sobol ispravila u njezinoj raspravi. Ne bih se složila kada je rekla da se najviše vremena izgubilo na samom početku kada su se spajala ili razdvajala ministarstva i da se upravo u tom razdoblju je ostala nekako po strani ta kategorija u Hrvatskoj invalida. To nije točno. Gledajte, ta kategorija invalida a posebno ću naglasiti djecu sa posebnim potrebama. Upravo u ovom izvješću piše da su u razdoblju tom kada ste vi bili na čelu i ministarstva i kada ste vodili Vladu upravo ste vi ukinuli prava djeci sa posebnim potrebama. Mislim da ne treba dalje govoriti i da je to za mene gospođo Sobol jedno izlaganje sa jednim licemjerjem. Hvala.
Hvala lijepa. Replika zastupnik Jurjević. Izvolite!
Pa prvo bih htio kazati da razgovaramo o jednoj temi na kojoj ne bi trebali pokušavati politički sitno ušićariti šta bi se reklo nego pokušati riješiti pitanje invalida što bolje. Ovdje je rečeno da invalidi imaju ista temeljna prava kao i svi drugi građani a isto tako je konstatirano da najveći problemi proizlaze oko zapošljavanja invalida. I to je činjenica s kojom se sudaramo. Dajmo nešto uradimo mi kao Hrvatski sabor da se to promijeni. Imamo i konkretne slučajeve. Ovdje se spominjao više puta … [[Govornik se ne razumije.]] jedna ustanova u Splitu u kojoj su većina zaposleni invalidi ove i one kategorije. Činjenica je da oni u ovom trenutku izlaze na ulice, da pokušavaju apelirati na hrvatsku javnost, ne primaju plaća. Činjenica je da osnivači ne ispunjavaju obveze prema njima ali ono što je najveća opasnost po meni to je da se sutra ne daj Bože desi, da se pokaže da se u "Desu" radila, vodilo ustvari o ratu, o borbi da se osvoji taj prostor koji je jedan od najatraktivnijih u gradu Splitu. Ako se to bude desilo u budućnosti ma tko bio na vlasti onda će se ostvariti najgore slutnje o tome. O čemu se kod nas radi? Ako se to bude rasparceliziralo pa prodavalo, pa u početku zadovoljilo neke potrebe invalida bi se netko kasnije obogatio i potjerao ih na ulicu. U Salonitu se desilo da je Salonit opljačkan a onda se pokazalo da ni oni koji su bolesni u Salonitu nemaju osnovna ljudska prava i da se danas bore za ta prava, i da su prvi koji su dobili otkaze. To se desilo. Što se tiče Rebiću Jugoplastike priča je puno šira to i ti znaš. Nije u pitanju samo Jugoplastika. Radi se o kompletnom jednom problemu daleko većem gdje su na tisuće i desetke tisuća ostali bez posla radi onoga što se dešavalo u određenom … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepo kolega zastupniče. Ja doduše sad više nisam sigurna kome ste se vi javili za repliku, kolegi Rebiću ili kolegici Sobol? Ne samo zbog smjera u kojem ste gledali nego i načina rasprave. Ja vas lijepo molim da se kanimo uzajamnih obračuna i uzajamnih optužbi koje su na privatnoj razini a počinju biti vidljivi. Lijepo vas molim, tema o kojoj danas raspravljamo svi smo se složili da je jako važna a sad je poslužila za privatne obračune. Posljednjih nekoliko prijavljenih su to radili. Lijepo vas molim da krenemo sa raspravom i da to više ne radite. Izvolite kolegice Sobol, pravo na odgovor na repliku. Oprostite, jeste se vi javili? [[Upadica se ne čuje.]] Ispričavam se kolegice. Izvolite!
Kolega Jurjević je zlouporabio poslovnik jer je trebao replicirati gospođici Sobol, članak 209. A zapravo on je iskoristio dakle ono što nema pravo po poslovniku a to je da replicira meni na moju repliku. Dakle, to poslovnik ne predviđa i kolega Jurjević, dakle on je izrekao što je sve želio. Ja ne tražim da mu date opomenu ali neka javnost zna kako se i s čime se služi kolega da bi došao i iznio svoja mišljenja.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Ja sam i prije nego sam vam dala riječi a mogla sam i trebala vam dati odmah upozorila na evidentne zlouporabe tablice a isto tako i rasprave posljednjih nekoliko minuta. Međutim, doista svakom od nas na savjest tko u ovoj raspravi ima potrebu polemizirati jedan s drugim i uzajamno se optuživati. Izvolite kolegice odgovor, i isprika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolega Jurjević, vi ste u biti samo u nastavku na moju raspravu upozorili na problematiku zapošljavanja invalida i ja stojim i dalje kod onog što sam izrekla i mislim da pri tome nisam apsolutno nikoga diskvalificirala ali smatram i ponovit ću da ova Vlada nije kroz Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje invalida učinila ništa, osim što je to jedno upravno vijeće na kraju prošle godine izdvojilo 9 milijuna kuna od 21 milijuna kuna. I postavila sam pitanje kamo je nestalo onih drugih 12 milijuna kuna. I zbog čega nisu potrošene? I zbog čega do dana današnjeg mi nemamo čelnog čovjeka Fonda za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje invalida. Pri tome, gospođo potpredsjednice, u nedostatku argumenata pojedini od vas se vole služiti diskvalifikacijama na osnovu rekla kazala, pa gospođo Babić Petričević uvažena moja saborska kolegice ta diskvalifikacija je započela od vašeg premijera i danas nakon godine dana izgleda još uvijek niste dovoljno pročitali u novinama i čuli što je ustvari se desilo. Ja nemam nikakvu privatnu tvrtku niti ja niti moj suprug. To možete vidjeti iz moje kartice koja je pohranjena ovdje, a možda bi trebalo vidjeti koliko vaših članova ima takve privatne tvrtke i koliko oni invalida zapošljavaju.
Hvala lijepo kolegice. Ovo doista nema veze ni sa replikama ni sa, ovo je bio odgovor međutim vi niste odgovarali kolegici Babić-Petričević. Ja vas lijepo molim kanite se uzajamnih obračuna za vrijeme ove rasprave i naravno i diskvalifikacija. Ja se nadam da možemo normalno raspravljati i nadam se da ćete raspravljati o temi. Istina ja sam u svom izlaganju rekla da se nadam da nećemo biti kruti, da ćemo razgovarati o problemima invalida ne samo o strategiji, ali ovo doista više nije bilo to. Kolegica Ruža Lelić, izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo pred nama je jedno opsežno, sveobuhvatno i ja bih rekla sistematski obrađeno izvješće i ja bih podsjetila isto tako da je to izvješće za 2003. i 2004. godinu pa kada se ovdje daju kvalifikacije da je Vlada bešćutna, da je nesposobna, da je neefikasna onda u najmanju ruku to je podijeljena odgovornost bivše i sadašnje vlade. Zatim isto tako bih, ja bih, odgovorno tvrdim da je ova Vlada osjetljiva i odgovorna a da to jeste dala nam je jedno znači pregledno izvješće i još na kraju dala tablicu gdje se jasno vidi broj mjera koje su realizirane, koje su u tijeku realizacije i koje su nerealizirane. No moramo reći da je ova Nacionalna strategija ustvari da je to jedno interdisciplinarno područje i da je ustvari to jedan kontinuirani proces. Pa ni jedna mjera po meni ne može biti realizirana nego sve se trebaju kontinuirano realizirati, usavršavati i dopunjavati nadalje. NO ovdje su isto tako navedeno znači pregledno su navedena sva područja djelovanja od obitelji, civilnog društva, zdravlje, šport, rekreacija, obrazovanje, profesionalna rehabilitacija i zapošljavanje i rad, stanovanje, mobilnost, pristupačnost, mirovinsko osiguranje, socijalna pomoć i skrb i koordinacija, informiranje. Navedene su također i mjere po pojedinim područjima od kojih su neke provedene kao što vidimo u većoj, neke u manjoj mjeri. Računa se da općenito u stanovništvu postoji 10% osoba s invaliditetom. U Hrvatskoj taj postotak je negdje približno isti sa 9,68 od čega najveći broj čine osobe koje invalidnost prouzročena bolešću. Negdje oko 197 tisuća i 410, možda je, podaci koje ja posjedujem te invalidi rada znači njih oko 109 tisuća. Znači invalidnost od rođenja 20 i, oko 25 tisuća. Zatim posljedica prometnih nezgoda oko 18 tisuća, a posebnu pažnju svakako zaslužuju osobe znači koje su trajno nepokretne osobe njih više od 12 tisuća i pokretne u invalidskim kolicima od 7200. Kada govorim o ovim svima podacima i uzrocima invalidnosti svakako da na sve ove uzroke možemo djelovati preventivnim mjerama i da svakako to treba i u Nacionalnoj strategiji biti jasno izraženo. NO ja bih se samo osvrnula na neka za mene posebno važna područja o, u ovom izvješću a to je uključivanje osoba s invaliditetom u život lokalne zajednice gdje je utrošeno oko 8 milijuna 540 tisuća 698 kuna. Osobe sa invaliditetom u Republici Hrvatskoj imaju pravo i aktivno sudjelovati u kreiranju i društvene i socijalne i kulturne politike. A proces ostvarivanja jednake mogućnosti je obveza svih čimbenika društvene zajednice, ali i obveza i osoba sa invaliditetom u preuzimanju svoje pune odgovornosti. Tijela državne uprave u suradnji sa jedinicama lokalne i područne samouprave ali i sa udrugama sa invaliditetom dužni su aktivno sudjelovati pri uključivanju osoba s invaliditetom u lokalnu zajednicu poštujući pri tom pravo izbora osoba s invaliditetom te odabir načina života prema vlastitim kriterijima. U izvješću se navodi da su korištena sredstva iz Državnog proračuna kao i sredstva iz dijela prihoda od igara na sreću. Isto tako se navodi da su ta sredstva korištena za podupiranje rada nevladinih organizacija, osoba s invaliditetom i onih koji programski djeluju u korist takvih osoba. Susrećemo se da se osnivaju mnogobrojne udruge i tu bi svakako trebalo povesti računa i kontrole gdje se troše sredstva i na koji način se prikupljaju da ne bi bile ustvari udruge svrha sami sebi, a ne onima o kojima bi se trebalo skrbiti. Zatim sredstva su se koristila i za direktnu potporu korisnicima, organizaciju radionica i seminara što je također jako bitno. Zatim za kampanju za podizanje svijesti javnosti. Ovo smatram osobito važnim jer stvaranje jednog povoljnog okruženja i osjetljivosti društva prema osobama s invaliditetom, informiranje osoba sa invaliditetom te senzibilizacija javnosti o potrebama i mogućnostima osoba sa invaliditetom. Sredstva su korištena i za obrazovanje i za istraživanje, treninge i čime se potiče priključivanje osoba s invaliditetom u život lokalne zajednice. Osvrnula bih se i na mjeru 7, a to je stručna podloga za uvođenje instituta osobnog asistenta za osobe sa najtežim vrstom i stupnjem invaliditeta. Ovu mjeru smatram isto tako jako važnom i na to su me upozorile osobe sa invaliditetom, sa težim stupnjem invaliditeta da je, o potrebi osobnog asistenta i mislim da bi tu ovi mladići koji se odlučuju za civilno služenje vojnog roka ali i ovi koji primaju socijalnu pomoć a radno su sposobni da bi mogli jedan dio odraditi na ovaj način kroz institut znači osobnog asistenta. Zatim osobito smatram važnu i mjeru 9., a to je deinstitucionalizacija. Ovdje u raspravi smo, čulo se mišljenje nema vrtića za djecu koja imaju višestruka oštećenja ili kako je školovanje. Mislim da ustvari naš, buduće i to, ustvari u tom pravcu idemo treba biti uključivanje svih tih osoba i te djece u normalne, u normalne vrtiće i u normalne škole kao što to i jeste a ne stvarati jedne posebne ustanove kako bi bile smještene. Znači naš cilj je osobe sa invaliditetom budu smještene u svojim obiteljima. Da koriste usluge poludnevnog i dnevnog boravka, pomoć i njege u kući, skrbi u obitelji, samostalnog stanovanja te drugih izvaninstitucionalnih oblika, a ne smještaja u institucije, a da smještaj u institucije treba da bude samo krajnja mjera. Vidjeli smo, neki dan smo raspravljali i o sustavu reforme socijalne skrbi i da, i ta reforma ide u tom smjeru. I također je dat zadatak da do kraja 2006. godine u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi treba se postići jedan ravnomjerni odnos znači između osoba koje su smještene u institucije i onih koje nisu svakako u korist tog izvaninstitucionalnom smještaju. Zatim imamo ovdje za mene vrlo važan podatak koji je iznešen da je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi dalo odobrenje za osnivanje doma za samostalno stanovanje za pružanje skrbi iznad vlastite obitelji znači u Osijeku, Bjelovaru i Slavonskom Brodu te da je proširen dom za samostalno stanovanje u Zagrebu. Zatim je povećani kapacitet za pružanje usluga socijalne skrbi u okviru cjelodnevnog i poludnevnog boravka korisnika s tjelesnim ili mentalnim oštećenjem u Kaštel Štafiliću, u Čakovcu i Zagrebu. Očekujem nastavak ovog procesa i to mislim da je upravo ona mjera koju trebamo dalje, dalje razvijati jer ovo je za korisnike povoljnije, humanije a za društvo svakako jeftinije. Također bih se osvrnula i na mjeru 10. Uvodi se pravo na skrb u obitelji. Znači patronaža, stručna jedna podrška u obitelji sa djecom ili osobama s invaliditetom i mislim da je to mjera koju zaista u budućnosti trebamo podržavati. I još svakako bih se osvrnula, a ovdje se i u raspravi više puta isticalo jedna od vrlo bitnih mjera, a to je profesionalna rehabilitacija i zapošljavanje i rad. Rahabilitacija i zapošljavanje jedan je od važnih načina borbe protiv isključenja osobe s invaliditetom iz zajednice i u promicanju njihovih neovisnog života i dostojanstva, a to zahtijeva ne samo aktivnu mobilizaciju socijalnih partnera i ministarstava kao što smo ovdje isticali kao da će Ministarstvo riješiti sva naša pitanja nego treba svakako nastaviti, osnažiti i uvesti neke nove mjere, a osnažiti one postojeće, ali potrebno nam je i mobilizacija cjelokupnog društva. Evo vidjeli smo ovdje i iznijeli da je osnovani Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Vidimo da je on u 2004. godini imao 21.482,000 na raspolaganju, da je uspio potrošiti 9 milijuna i mislim da to ne možemo odgovornost samo svesti na fond ili na neke kažem institucije, nego su tu sigurno važne i oni koji će potpomoći da osobe budu upućene u svoje mogućnosti i pomoći im kod uključivanja u takve procese. Znači, ova sredstva su bila namijenjena sufinanciranju Programa za održavanje zaposlenosti osoba sa invaliditetom i subvenciji pravnih subjekata registriranih za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Ja poznam isto tako ustanove i sa nekim od njih surađujem koje već desetljećima su prisutne na našem tržištu zapošljavaju većinom osobe sa invaliditetom i evo uspijevaju se održavati na tržištu i ovakvom kako je i mislim da takve znači ustanove i takva poduzeća zaista trebamo poticati i omogućavati im da mogu funkcionirati u ovakvoj globalizaciji i ovakvom nemilosrdnom tržištu. Iz izvješća se također ističe znači da i Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, ali i Ministarstvo financija, Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva, Hrvatski Zavod za zapošljavanje i Hrvatski Zavod za mirovinsko osiguranje da do kraja 2005. godine izrade plan razvoja profesionalne rehabilitacije, zapošljavanja rada osoba sa invaliditetom i mislim da je to jedno od ključnih pitanja. Mi smo također stvorili, stvarani su i zakonodavni i institucionalni okviri za zapošljavanje osoba uz podršku osobnog asistenta kao i ostvarivanje mogućnosti da ustanove za profesionalnu rehabilitaciju kao i ustanove koje skrbe za osobe s invaliditetom mogu posredovati za povremene i privremeni rad osoba sa invaliditetom bez zasnivanja radnog odnosa. Usvojili smo kao što znamo i Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanje osoba sa invaliditetom koji bi trebao u ovom svemu i pridonijeti. Treba poticati samozapošljavanje. Osnivanje obrta [[Upadica: Kolegice vrijeme oprostite.]] osnivanje djelatnosti slobodnog zanimanja i ovdje bih samo rekla da se u izvješću navodi jedan projekt nizozemske Vlade "Mata izazov" mislim da je to pravi put kojim trebamo ići i još bih samo rekla da nerijetko se događa da osobe s invaliditetom i njihove obitelji u stvari zbog neznanja i neobaviještenosti ne ostvare prava koja im pripadaju ili ih pravovremeno ne ostvare pa onda imaju osjećaj da su zapostavljene od društva i od onih koji trebaju o njima skrbiti, ali ja ću svakako podržati ovo izvješće.
Hvala lijepa kolegice. Imamo ispravke netočnih navoda i replike. Ispravak netočnog navoda zastupnik Kapraljević.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Ispravio bih onaj navod kad je kolegica rekla pod mjerom deset uvodi se mjera patronaže u obitelji. Točno je da mjera deset kaže Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi do kraja 2003. godine izradit će zakonsko rješenje u vezi s uvođenjem novog prava skrb u obitelji ili patronaža. Međutim, isto tako pod obrazloženjem piše razlog neprovođenja gdje se kaže: "Napominjemo da Zakonom o socijalnoj skrbi nije propisano pravo na skrb u obitelji radi nedostatnih financijskih sredstava koja su se trebala osigurati u državnom proračunu." Nisu osigurana, znači mjera se ne provodi.
Hvala lijepo. Ispravak netočnog navoda zastupnica Sobol.
Gospođo potpredsjednice, ispravljam netočan navod kolegice Lelić koja je rekla kada je govorila o Fondu za zapošljavanje osoba sa invaliditetom da to što nije potrošeno 21 milijun kuna da nije kriv fond i da nisu krive vladine institucije. To nije točno. Jeste krive su vladine institucije ili Vlada u cjelini ako hoćete, jer je cijelu godinu u izvješću piše citiram: "Tek 30. lipnja 2004. Vlada je imenovala članove Upravnog vijeća fonda. Oni su 16. srpnja 2004. usvojili Statut. Vlada je svoju suglasnost na Statut dala 15. listopada 2004. godine, a 23. prosinca krajem godine su oni raspodijelili 9 milijuna kuna". I kako onda nije kriv fond, odnosno nije kriva Vlada?
Hvala lijepo kolegice. Za repliku se javila zastupnica Škulić. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa ne znam odakle bih počela, od neznanja i neobaviještenosti samih osoba sa invaliditetom i njihovih roditelja. Za ne znam tko je kriv za to neznanje i neobaviještenost. Mislim da su institucije dužne davati informaciju o pravima osoba s invaliditetom, a ne kad uđete u jedan krug više ne znate ni gdje ćete početi, ni gdje ćete završiti. Što se tiče vrtića da, integracija u svakom slučaju, međutim, činjenica je da naši vrtići nemaju educirano osoblje koje radi, da se ne uvažava struka, da se ne zapošljavaju stručnjaci sa edukacijsko-rehabilitacijskog fakulteta. Isto tako, skrenula bih pozornost na mlade osobe u domovima umirovljenika koji imaju brojkama i slovima negdje oko 70 kuna mjesečno primanja. I isto tako o patronaži. Što reći ako na području Zadarske županije, dakle na nekim područjima Zadarske županije već mjesec dana medicinska sestra nije ušla ni u jednu kuću osoba koje su korisnici tih usluga zbog toga što se HZZO i kuće koje pružaju uslugu ne mogu dogovoriti o radu. Što se tiče fonda, mislim da je o fondu dosta toga rečeno. Mene samo zanima tko će i kada odgovarati. Raspisani su kriteriji i čak i samozapošljavanje, ali s tim da se osoba sa invaliditetom mora sama zaposliti i onda će joj retrogradno fond vratiti sredstva. Ne znam tko tu, u čemu je poanta. Dakle, tko tu koga zafrkava. Što se tiče Ministarstva financija, što je sa uvozom automobila i oslobađanjem PDV-a na uvoz automobila na uvoz automobila za osobe sa invaliditetom, odnosno što je sa odlukom Vlade koju je trebala donijeti itd. itd.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku zastupnica Lelić.
Pa uvažena kolegice Škulić, ja sam na početku izlaganja rekla da je ovo jedno interdisciplinarno područje. Zahvaća u stvari sve pore života i da je to proces jedan kontinuiran koji stalno treba da traje i stalno da se usavršava. Nitko od nas, ja nisam zbog kratkoće vremena mogla da upravo završim ovo što ste vi rekli o informiranju i to sve skupa. Nitko ne može od nas reći da smo mi u potpunosti zadovoljni sa mjerama koje su provedene, ali je dato jedno pregledno izvješće sa jasno rečenim ono što nije napravljeno i što treba napraviti. Ali, svakako da je napravljen jedan pozitivan pomak. A što se tiče informiranja, evo kažem nisam uspjela to reći da je važno pružanje jednih brzih i dostupnih informacija. Vidjeli smo koliko mjera ima 70 mjera od kojih se neke provode više ili manje i tako da treba znači biti dostupno i mogućnost informiranja osoba sa invaliditetom i svakako da mora postojati jedna općenita zainteresiranost za to, a ja vjerujem da postoji kod osoba, da postoji za to zainteresiranost. Znači, moraju imati jedne dostupne i brze informacije i zbog toga nam je potrebno i edukacija stručnjaka u cilju podizanja te kvalitete rada i što jednostavnijeg i mjerodavnijeg postupanja, te informiranja osoba sa invaliditetom.
Hvala lijepo kolegice. Zastupnica Biserka Perman.
Hvala lijepo. Naime, kolegica Lelić je spomenula mogućnost uvođenja civilnog služenja vojnog roka kao asistenata osoba sa najvećom vrstom i stupnjem invaliditeta. Ideja kao takva bi bila jako dobra, ali kako je provesti ako se tek izrađuju kriteriji i uvjeti za obavljanje poslova osobnog asistenta. Tako da ona bi ostala isto tako kao i mnoge od ovih navedenih mjera samo deklarativna jer je nemoguće provesti prije nego što se utvrde ovi kriteriji i uvjeti i donese odgovarajuće zakonsko rješenje. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku zastupnica Lelić.
Pa poštovana kolegice, pa sigurno da s ovim našim izvješćem i ovo svega kao što sam rekla, cijeli proces ne završava. Ovo je jedno izvješće još za 2003. i 2004. godinu i da vidjet ćemo još što će biti u 2005. godini, a očekujemo da i još normalno i 2006. i očekujemo da svi ovi projekti koji nisu realizirani da će se realizirati i uvođenje osobnog asistenta zašto ne bi taj se proces mogao pokrenuti. Ja ne vidim razloga, ovi mladići koji se opredijele za civilnu služenje vojnog roka oni su jedna od mogućnosti da na taj način odrade služenje vojnog rok i kažem, ovo je jedan proces koji traje, kontinuirano traje i koji se stalno treba usavršavati. Međutim, od ovog procesa i unapređenja nije nitko oslobođen. Svatko od nas je zadužen da u tome pripomogne. Pa mislim da saborski zastupnici u tome trebaju da sudjeluju ponajviše. Prema tome, ako cijelo društvo u tome ne sudjeluje ministarstvo i sve ove institucije moći će manje da naprave. Hvala.
Hvala lijepo kolegice. Sljedeći je na redu zastupnik Stjepan Bačić.
Poštovana potpredsjednice, poštovani zastupnici Vlade, kolegice i kolege. Evo već nekoliko sati raspravljamo o izvješću, o provedbi nacionalne strategije jedinstvene politike sa osobama sa invaliditetom od 2003. do 2006. i čuli smo puno toga i osnovno se pitanje postavlja da li smo s tim izvješćem zadovoljni. Ono je napisano jezikom kako se izvješća pišu. Možemo imati na to zamjerki da je došlo malo kasno. Opravdanja su dok su se razbistrile nadležnosti, tu se izgubilo nešto vremena i to je isto činjenica koju svi moramo razumjeti. Međutim, tu je navedeno i puno toga i s čim bi zapravo morali biti zadovoljni. Navedene su brojke i rečeno je da je od 70 mjera 1/4 izvršena. Ali isto tako je navedeno i ono što nije izvršeno, što je u tijeku i što će biti. Po meni je i to dobro, jer je upozoreno i na ono što treba napraviti. I dati su nekakvi rokovi. Dobro je što je definirano da sad konačno znamo tko je koordinator svih tih akcija, to je Ministarstvo obitelji. Daje važna suradnja sa nevladinim udrugama, da se otvorilo pitanje volontera i sad u ovoj raspravi se pokazalo da je nužno i tu regulirati pravilo. Dakle, mi moramo se tome priključiti. Dakle mi smo sad praktički opet na jednom raskrižju kad govorimo o deinstitucionalizaciji i institucionalizaciji. Trend je da se ide u deinstitucionalizaciju međutim evidentno je da neke institucije moramo osnažiti, da one moraju bolje djelovati upravo na dobrobit naših građana sa posebnim potrebama. I sad kad sve to analiziramo onda bih se ja vratio na ono osnovno pitanje zbog čega mi opće o tom raspravljamo. Mi danas raspravljamo o kategoriji ljudi, naši sugrađana, koji ulažu puno više napora od svih drugih da bi ostvarili svakodnevni život. Dakle, kaže se u brojkama 10% stanovništva, to zavređuje pažnju. Međutim ja bih rekao da je puno više stanovništva neposredno u to uključeno, da su to i roditelji i da je praktički 1/4 građa Hrvatske na neposredan način suočena sa rješavanjem problema, svakodnevnih problema osoba sa posebnim potrebama. I ja bih se zato vratio na ono osnovno pitanje koje se tiče upravo tih osoba da malo ozbiljnije u našoj savjeti proradi taj osjećaj za njih, da se suočimo s činjenicom da se oni svako jutro bude i pitaju se kako će današnji dan proći. Ali i iz pitanja njihovih roditelja, kad su u pitanju djeca, jer s onim teškim pitanjem roditelja šta će biti kad nas ne bude sa našom djecom. I zato moraju institucije države biti na visini zadatka, oni moraju osigurati tim ljudima da budu sigurni u svoju budućnost i svaki dan koji je pred njima. I mi im tu moramo pomoći. Ovo je test zapravo naše savjesti kad o ovom problemu raspravljamo. Tu se dotičemo onog osnovnog i temeljnog načela svakog društva to je solidarnost, koliko smo tu spremni u praktičnom životu svaki dan provoditi ne ove mjere, nego poštivati savjest, vlastitu savjest. Da li mi svaki dan provodimo ono što je zapisano u zakonima, da li smo svaki dan smo u prilici vidjeti na one, ja bih rekao, najobičnije stvari, na označena parkirališta za invalide, tko na njima sve staje. Da li smo i mi jedni od njih. I na kraju, mislim da ovakve rasprave u Saboru, ali i rasprave i izvješće i mjesečna i kvartalna u ministarstvima koja su zaduženi da provode ovo sve što je zacrtano u strategiji to je na neki način, ja bih ga poistovjetio sa crkvenim zvonom. Zvono nas svaki dan podsjeća na nešta taj dan trebamo učiniti. Pa i ova rasprava nek' bude zvono za nas sve da svake godine jedanput moramo o tom problemu raspravljati na pravi način, doprinijeti sa svojim prijedlozima da se unaprijedi život osoba sa posebnim potrebama i onda mislim da bi tek mogli biti zadovoljni. Bez obzira na sve manjkavosti u ovom izvješću, pa i sve opravdane kritike ja ovo izvješće podržavam i nadam se da ćemo dogodine biti zadovoljniji.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Imamo tri replike. Prva, zastupnik Stazić.
Kolega Bačiću, nije ovo test savjesti svakog od nas, pa da mi na ovaj dan kad se raspravlja Vladino izvješće moramo svaki zaroniti u svoju dušu i vidjeti što smo mi osobno učinili prema invalidima. Nije ovo ni zvono koje bi nas trebalo podsjećati na to. Ovo je jedan sasvim konkretan izvještaj što je učinila Vlada povodom obaveza koje je nametnuo ovaj Sabor. I na tom ispitu, gledajte, na ispitu naše savjesti ne možemo svatko od nas proći ili pasti. Nas je ovdje 152, pa da sve nas 152 prođe na tom ispitu, stanje sa invalidima u ovoj zemlji neće se popraviti dok Vlada ne počne ispunjavati ono što joj je obaveza. A o tome je ovdje riječ da Vlada to ne ispunjava. I nemojmo sad zamagljivati stvari, nemojmo sada mutiti vodu, nemojmo sad pričati o savjesti ovog ili onog zastupnika, nego recimo zašto nije napravljeno ono što se moralo napraviti, tko je za to odgovoran, kakve će konzekvence snositi i što možemo napraviti da sljedeće Vladino izvješće ne bude puno ovakvih skandaloznih rupa.
Odgovor na repliku, zastupnik Bačić. Izvolite.
Pa mislim, ja sam rekao svoje mišljenje kako ja doživljavam ovo. I ja smatram da se mi kao pojedinci ne možemo zaklanjati ni iza velikih strategija, ni iza zakona i prepustiti da to netko drugi rješava. Ja sam rekao i da svatko mora raditi svoj dio posla, pa i ministarstva i Vlada općenito, ali ja sam govorio o nečem drugom. Ja sam govorio da se pojedinac, dakle svaki od nas ne može skrivati iza zakona i misliti da je sve učinio.
Hvala lijepo. Sljedeća replika, zastupnik Matušić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Slažem se sa kolegom Bačićem da je doista riječ o testu savjesti svakog od nas ukupno u društvu. Ali isto tako se postavilo pitanje što je napravljeno na svim razinama pa mi dopustite odgovoriti zapravo, budući je danas riječ o izvješću što je napravljeno u 2003. i 2004. godini i što su pojedina ministarstva radila onda treba istaknuti radi javnosti zapravo što se stvarno dogodilo od kad je nova vlast, ova Vlada preuzela vođenje ministarstava pa onda treba istaknuti kad se govorilo o tome kako se ne uklanjaju barijere, treba reći da to nije istina jer se barijere uklanjaju. Postoje programi konkretno potpisani sa gradovima koje je ministarstvo potpisalo u iznosima evo samo za 2004. godinu milijun i 400 tisuća kuna, 2005. milijun i 500 tisuća kuna, u 2004. godini sa 9 hrvatskih gradova, u 2005. daljnji gradovi također, evo samo nabrojat ću neke od njih Beli Manastir, Belišće, Đurđevac, Novska, Slatina, Valpovo, Virovitica, Vukovar, Pakrac, Sisak, Vinkovci, Split, Dubrovnik, Osijek, Zadar, Slavonski Brod. Dakle to su konkretni iznosi gdje se uklanjaju barijere. Dalje, što se tiče obrazovanja imamo programe pomoći obitelji slijepih osnovaca i srednjoškolaca za koje izdvojeno 500 tisuća kuna. Dalje samo u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva nešto što je izuzetno važno i što je napravljeno, što je novim Zakonom o gradnji zapravo ugrađenom, a što se tiče svih invalida od tog dana kad je novi zakon donesen a to je da su konkretno sve građevine koje moraju biti projektirane i izgrađene i sve građevine naravno javne i poslovne moraju biti izgrađene na način da je osobama smanjene nepokretljivosti osiguran nesmetan pristup, kretanje, boravak itd. Građevine, stambene i stambeno-poslovne namjene moraju također biti projektirane i izgrađene tako da je moguća njihova jednostavna prilagodba za pristup. Dakle puno toga je napravljeno. Puno, doista puno toga. Naravno da nismo zadovoljni jer ima još puno toga za napraviti ali se ne može negirati ono što je do sada napravljeno.
Vrijeme vam je isteklo. Odgovor na repliku, zastupnik Bačić.
Zahvaljujem kolegi što je zapravo proširio u svojoj replici sve radnje koje su se učinile do sada kada su u pitanju invalidi i briga o njima. Ja bih samo dodao da je teško uvijek u zakonima predvidjeti sve mogućnosti. Mi grubo dijelimo invalide na četiri kategorije, međutim ima i međukategorija, a da nisu samo slijepih, ima i miješanja i gluhoslijepih i o svemu tome treba voditi računa. Mi se tek u praktičnom životu suočavamo s tim problemima. Ja iz vlastitog iskustva znam da sam upravo po svojoj funkciji u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje, upravo s takvom kategorijom ljudi radio jer su se došli žaliti, nisu se mogli uklopiti ni u jednu kategoriju. Prema tome kako god mi zakone donijeli, u svakom, uvijek će postojati mogućnost doradnje, dogradnje i poboljšanja. Prema tome ova replika samo pokazuje na to da mi moramo svakodnevno rješavati problem bez obzira na nekad i zakonske zapreke, mi moramo naći rješenje.
Hvala lijepa. Replika, gospodin Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bačić mi ovdje ne raspravljamo o našem testu savjesti, jer ne radi se ovdje da li ću ja parkirati na mjesto invalida nego se radi o tome da li ima dovoljno označenih mjesta za invalide. Ne radi se o tome da li ću ja prevest nekog slijepog preko pješačkog prijelaza nego se radi o tome da li je taj pješački prijelaz ozvučen, da li taj pješački prijelaz ima ucrtanu traku po kojoj će invalid prijeći preko toga. Radi se o izvješću gdje Vlada putem strategije koju smo mi ovdje usvojili, zacrta, imala zadatke da nešto napravi. U tom izvješću piše, većina stvari, ja sam nabrojio samo pet onih koje su bitne. Jedna je, nije u nadležnosti, znači šećemo nadležnosti. Izgrađen program, na temelju toga kad će biti proveden. Osnovana radna skupina, osnujmo radnu skupinu da zaboravimo problem. Prikupljeni podaci i najbitnija stvar, nema novca u proračunu. Mi govorimo o tome, govorimo o izvješću koje sadrži u 46 onih pitanja ove podatke, znači ovo da se ne izvršava. Ne da je u tijeku nego tek je na početku.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Stjepan Bačić. Izvolite.
Zapravo mogu samo ponoviti ono što sam i rekao gospodinu Staziću. Ja sam na ovaj način tom problemu prišao, jer smatram da i mi kao pojedinci moramo se podsjećati na neke naše obveze. Dakle nije dovoljno samo donijeti zakone, nije dovoljno i obvezati neko da nešto napravi ako se to ne provodi, a zakone provodimo mi u praktičnom životu. Prema tome može biti dovoljno broj mjesta, a da opet na njima ne stoje invalidi. Znate ja sam u tom smislu. Ja se zahvaljujem na podsjećanju da država, da institucije moraju svoj dio posla napraviti. To apsolutno podržavam, ali smisao mog izlaganja je bio da podsjetim nas kao pojedince da nema takvog dobrog zakona koji sam od sebe daje rezultate, ovisi o nama koji ga provodimo.
Hvala lijepa. Na redu je gospođa zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodo predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Poznato je da je broj osoba sa invaliditetom u svijetu velik i da raste. Posebno se u društvima i državama s višim stupnjem ekonomskog razvoja u koji se i mi želimo svrstati, svi segmenti funkcioniranja društva prilagođavaju na način da budu dostupni i osobama sa invaliditetom. Općenita ocjena, izvješće o provedbi nacionalne strategije i jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom je da se sve predviđene promjene, odnosno mjere odvijaju presporo, a već smo čuli ranije da se neke mjere nisu provele nikako, a na žalost ne provode se ni danas. Kako nositelj svih mjera nije jedna institucija i kako se većinom radi o suradnji više institucija smatram da odugovlačenje s implementacijom određenih mjera nema nikakvog opravdanja. Osvrnut ću se samo na nekoliko konkretnih mjera. Primjerice, kako je sad već kraj 2005. godine, implementacija mjere sedam iz područja djelatnosti obitelj i civilno društvo, odnosno da se do kraja 2004. izradi stručna podloga u svrhu uvođenja instituta osobnog asistenta za osobe sa najtežom vrstom i stupnjem invaliditeta te predloži odgovarajuće zakonsko rješenje, mogli bi reći da je još na samom početku. Naime, osnovana radna skupina tek je u fazi izrade kriterija i određivanja uvjeta za obavljanje poslova osobnog asistenta. Mi koji imamo sreću da nemamo ograničavajućih problema poput osoba sa invaliditetom, trebali bi učiniti sve što je u našoj moći da pomognemo obiteljima čiji je jedan od članova osoba s najtežim stupnjem invaliditeta, da svom članu pruže najbolju moguću skrb i bolju kvalitetu života. U ovakvim situacijama svaki dan je važan i stoga ne vidim zašto Ministarstvo branitelja i međugeneracijske solidarnosti odugovlači s prijedlogom zakonskog rješenja. Je li doista potrebno čak tri godine za implementaciju ove mjere? Stupanj humanosti jednog društva mjeri se i stupnjem brige o njegovim članovima kojima je društvena pomoć i zaštita neophodna. U ovom slučaju naše se društvo oglušilo na potrebe onih kojima je ta pomoć zaista neophodna. Osvrćući se na područje zdravlje, sport i rekreacija želim istaknuti mjere 7 i 8 koje su već spomenuli kolegica Škulić i kolega Stazić, a koje se odnose na izvannastavne, sportske i druge aktivnosti djece i mladih s teškoćama u razvoju, odnosno programe uključivanja djece i mladih s teškoćama u razvoju te aktivnosti, kao i osiguranje dostupnosti školskih prostora za njih. Imenovano je povjerenstvo za izvannastavne sportske aktivnosti djece i mladeži s teškoćama u razvoju za koje je u aktivnosti 2 piše da se, citiram: "usaglasilo", naglašavam ovo usaglasilo, "da se pristupi izradi pilot programa izvannastavnih sportskih aktivnosti". Pitam se što se Povjerenstvo oko toga imalo usaglašavati. Pa upravo je zbog toga i imenovano. Nadalje, piše da će ponuditi neke nove sportove koji se pojavljuju u pojedinim ustanovama i da se na temelju toga prišlo odgovarajućih programa kao da se i kriteriji prilagođavaju prema skupinama teškoće, no nigdje ne piše do kuda se u svemu tome stiglo. Sudeći po tome što za te mjere u 2004. godini nisu predviđena ni utrošena nikakva sredstva, ni donesenim proračunom ni njegovim rebalansom, od svega toga izgleda da nije ostvareno ništa pa su one ostale samo na deklarativnoj razini. Ista je situacija i ove godine. Nešto manje od milijun kuna predviđeno je Proračunom za 2006. godinu kojeg smo donijeli prošlog tjedna, ali koliko će se od toga realizirati tek ostaje da se vidi. U području djelovanja stanovanje, mobilnost i pristupačnost osvrnula bih se još na mjeru 5 "osiguravanje pristupačnosti u sustavu turizma". Volimo koristiti slogan "Hrvatska, mala zemlja za veliki odmor" s tim da isto ne vrijedi za invalide. Uzmimo izmišljen primjer jednog austrijskog državljanina, s obzirom na to da je ovih dana biti austrijski državljanin nekako u trendu. Dakle, austrijskog državljanina koji se kreće uz pomoć invalidskih kolica i koji je odlučio ići u lijepu našu na more. Dolazi vlakom na Zagrebački glavni kolodvor, ali tu ga čeka iznenađenje. Stepenice, teško savladive i za osobe koje mogu hodati, u slučaju da su putovali s više kofera, a za nekog u kolicima nesavladive. No, to nas ne treba zabrinjavati, mi Hrvati smo dobri ljudi. Već će se naći neki kršan Hrvat koji će ga odnijeti do zgrade kolodvora i pomoći mu da nastavi put prema moru. O tome sam nešto rekla i kad smo raspravljali o interpelaciji o radu Vlade na temu razvoja Hrvatskih željeznica. No da se vratim na našeg hipotetičkog austrijskog turista invalida. Još mu samo moramo poželjeti sreću da hotel u mjestu u koje želi ići ima osiguran prilaz invalidima. Plažu i restorane neću ni spominjati. Na sreću, ova priča je izmišljena, ali i vrlo slična prikazu jednog stvarnog događaja nedavno objavljenog u "Večernjem listu", od 4. studenog ove godine. Naime, dotični gospodin iz Zagreba morao je svoje goste iz Rumunjske koji se kreću uz pomoć invalidskih kolica do vlaka nositi po stubama kroz pothodnik na peron. Zanimljiv je komentar jednog čitatelja tih novina na taj članak koji kaže: "U Hrvatskoj se više ljude brine hoće li Duje Draganja u Katar ili ne nego o problemima ljudi s posebnim potrebama", završen citat. I tu je zapravo naš problem. Naime, nije dovoljno reći da osobama s invaliditetom treba omogućiti jednak pristup svim mogućnostima koje pruža moderno društvo, a kad treba prijeći s riječi na djela onda odgovorne institucije zakazuju. No nije problem samo na institucijama, odgovornost leži i na svakome od nas pojedinačno. Zar se doista mora donositi niz zakona koji će nas prisiliti na humanije ponašanje prema invalidima? Da li je bilo potrebno, primjerice, da se u novom Zakonu o građenju izričito navodi da se pri rekonstrukciji objekata javne namjene prostore prilagodi osobama s posebnim potrebama, s kaznama za takav propust u visini od 25 do 100 tisuća kuna. Ne bi li investitor to morao napraviti i bez zakona koji ga na to obavezuje? Pa i invalidi ponekad moraju posjetiti objekte javne namjene. Mislim da moramo promijeniti stav da su problemi s kojima se suočavaju invalidi u svakodnevnom životu samo njihovi vlastiti i problemi njihovih obitelji. To je i naša dužnost i odgovornost, a prvi korak koji bi pokazao da ćemo s riječi prijeći na djela, mi zastupnici u Hrvatskom saboru je da zaključkom ovog Visokog doma sa točno određenim rokovima požurimo Vladu da donese prijedloge konkretnih zakonskih rješenja kojima će se u svakodnevnom životu i stvarno, a ne samo deklarativno popraviti status osoba s posebnim potrebama. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo 2 replike i 1 ispravak. Gospodin Pero Kovačević, prva replika.
Hvala lijepo, uvaženi gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženoj kolegici kažem da u kritikama treba biti nepristran i pošten. Iznijet ću vam konkretan primjer, vi ste govorili o slučaju Duje Draganja. Sinoć sam bio na gradskoj udruzi u Gradu Zagrebu, Udruga slijepih i slabovidnih osoba. Počasni članovi su te Udruge gospodin gradonačelnik Grada Zagreba Milan Bandić, gospodin Šoštar i nije nitko od njih došao. To je odnos njih prema toj udruzi, a zanimljivo da su bili u Bratislavi i gradonačelnik i svi pročelnici, a ne mogu doći na Udrugu gradsku slijepih i slabovidnih osoba. Prema tome, budimo realni i konkretni. I to dokazuje kakav je odnos i jedne i druge strane. Kažite, znači istinu da je takvih stvari ne samo da ima u ovoj Vladi nego ima i gdje ste vi na vlasti. Hvala.
Druga replika gospodin Vladimir Štengl.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ako austrijski turist i uz ironične primjedbe stigne ovih dana u Hrvatsku nisam siguran da su mu potrebne plaže.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospođa Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče. Kolegice, sigurno da ima primjera i vezano za austrijskog turista ali se, nije točno da se ništa ne radi sa osobama koji su u takvoj situaciji. Kako je danas već ovdje rečeno da mi sami od sebe moramo nešto učiniti da bi ovi zakoni bili provodljivi. No međutim, moram vas opovrgnuti, nije točno i ponovit ću nešto što sam već ponovila vašoj kolegici. Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka kontinuirano radi na obilježavanju hotelskih soba i drugih prostorija reljefnim simbolima i zvučnim uređajima za osobe s oštećenjima vida, informacijskim porukama za gluhe osobe. Pristupačnost i prilagodba unutrašnjosti objekata i pristupačnosti ostalim turističkim sadržajima, a budući da ste vi iz toga kraja, u Istri postoji već nekoliko hotela i na Kvarneru koji su prilagođeni upravo onim potrebama, invalidima koji očekuju da će u Hrvatskoj državi se dogoditi i još više takvih hotela. I te osobe neće imati problema kao što je to bilo do sada. Ne mogu točno znati imena hotela. Pisano je u sredstvima javnoga priopćavanja. Znam da je bilo na okruglom stolu vezano za turizam o imenima tih hotela, a reklamirati te hotele nemam pravo, a znam da imaju najmanje dva.
Hvala lijepa. S tim ćemo završiti prijepodnevno zasjedanje. Nastavak sjednice je u 15 sati. Prvi je gospodin Pero Kovačević u raspravi. Hvala, prijatno.
Nastavljamo sa popodnevnim radom sjednice. Uvaženi zastupnik Pero KOvačević. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče. Evo kakav je naš odnos sa osobama invalidnim najbolje dokazuje evo popodnevni dio sjednice koliko je nas zastupnika nazočno. Nešto nas je malo više bilo dopodne dok je bio televizijski prijenos, ali i ova činjenica dosta ukazuje na sve to. Neću puno govoriti nego da se prvo prije svega moram osvrnuti na ovaj dio da mi u Hrvatskoj imamo puno nacionalnih strategija, ovih strategija, onih strategija. Imamo puno razno raznih reformi, a situacija u svakom području sve lošija. Očito da je svrha svih tih razno raznih strategija samo ispunjavanje forme i kad pogledamo ovu strategiju koja je na snazi, znači riječ je o Nacionalnoj strategiji jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom od 2003. do 2006. godine znači vidljivo je da iz samog naslova nije jasno odnosno moglo bi se suditi da prema naslovu strategija vrijedi samo do zaključno sa 31. prosinca ove godine iako se u tekstu govori da strategija se odnosi i primjenjivat će se i u 2006. godini. Ali najgore od onoga svega ova je strategija još relativno dobra zbog činjenice da su točno određeni i rokovi i nositelji u kojima su se pojedine mjere morali, morale provesti, ali žalosna je činjenica što se mi ovdje isto moramo dogovoriti dok mi ne uvedemo pitanje odgovornosti za provedbu mjera i to onih koje su znači u Nacionalnoj strategiji točno određeni. Znači da tu Nacionalnu strategiju je donio Hrvatski sabor 16. siječnja 2003. godine i točno je, su utvrđene mjere i rokovi i određeni nositelji po kojima su trebali nadležna ministarstva postupati no ovdje sad vidimo da dobijamo izvješće za 2003. i 2004. godinu. Prvo znači kasni se sa izvješćem no to ne bi bilo toliko zabrinjavajuće jer je zabrinjavajuće više činjenica da mnoge mjere su trebale biti već odavno provedene. Evo samo ću se osvrnuti na ovaj dio što sam i govorio vezano za loše rezultate postignute da ne kažem zastrašujuće loše rezultate postignute vezano za djecu invalide i riječ je tu o 12 mjera koje se odnosi na školstvo kakvo je tu neodgovorno ponašanje samo vam mogu pobrojati. Znači prvi, prva mjera je bila pedagoški standardi za predškolski odgoj i naobrazbu, osnovno školstvo i srednje školstvo koje uključuje i učenice s teškoćama u razvoju. Rok je bio Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa do kraja ožujka 2003. godine. Znači do kraja ožujka 2003. godine no ta mjera ni dan danas nije realizirana ali još zanimljivo što piše u postignutim rezultatima veli: "Izrađen je novi pedagoški standard za predškolski odgoj koji je 22. ožujka 2005. godine upućen u Ured za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske te od 8. travnja 2005. godine se očekuje mišljenje Ureda za zakonodavstvo." Mislim papir stvarno sve trpi, a nitko ništa ne odgovara. Evo drugi, druga mjera "Studij o razlozima nezavršavanja srednjoškolskog obrazovanja". Rok je bio do konca 2004. godine. U onome što je poduzelo Ministarstvo znanosti kaže se: "Prikupljeni podaci o napuštanju osnovne i srednje škole, obrada podataka u tijeku." Dalje, osuvremenjavanje nastavnih planova i programa te rehabilitacijskog programa. Rok je bio do kraja 2004. godine i u odgovoru imamo da se Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa smatra nenadležnim. Pa kakav je to odgovor? Ako je Hrvatski sabor utvrdio da to Ministarstvo treba raditi onda ono nije nenadležno je li tako? Ajmo dalje čitati. Imamo sustav praćenja djece sa teškoćama u razvoju. To je također mjera 3, 5. Veli: "Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa u suradnji s jedinicama lokalne i područne samouprave do kraja 2003. godine ustrojit će sustav praćenja. Nije ništa napravljeno. Evo. To je ono što je najžalosnije u svemu tome. Znači imamo 70, ukupno je 70 mjera, realiziranih je 12 ovdje piše. U tijeku je 46, nerealizirano 12. Ali za mnoge od ovih 70 mjera, 70 mjera koje su ovdje naznačene rok je već odavno protekao. Protekao je bilo i za bivše vlasti znači ove što sam navodio. Protekao je i za ove vlasti i nitko ništa ne odgovara. Nitko ništa ne odgovara. Znači ja predlažem čak da se ovo pošalje izvješće državnom odvjetniku jer je tu, po meni je pitanje i kaznene odgovornosti znači nesavjesno obnašanje dužnosti odnosno propuštanje činjenja onoga što bi trebalo učiniti. Jer dok god mi ovdje za odgovornu osobu, ne kažem da je to uvijek ministar odgovara. Može biti pomoćnik, može biti netko tko je član, mi imamo razno raznih ovdje i koordinacija koje to prate i nadgledaju, ali nitko nije odgovoran a mjere se ne provode. Prema tome dok god se budemo na ovakav način odnosili da ne pitamo na kraju tko je odgovoran zbog toga što se ne provodi ovaj Nacionalni program, a taj Nacionalni program je donio Hrvatski sabor. Na kraju vidimo da ćemo iduće godine dobiti novi Nacionalni program. Ali što će na ti nacionalni programi ako ih nitko neće provoditi, ako će biti mrtvo slovo na papiru? Prema tome to, zato ja i ne mogu reći da ovo izvješće prihvaćam nego ga mogu uzeti samo k znanju i s porukom da Vlada Republike Hrvatske poduzme mjere protiv svih ovdje koji su naznačeni i iz bivše vlasti i iz ove vlasti koji su odgovorni za provođenje mjera a ne provode ih. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Ja mislim da smo svi danas u raspravi koji su do sad sudjelovali, a vidit ćemo nakon moje rasprave je li, a uključujući i mene pomalo neiskreni. Naime mi danas govorimo o pravima svih građana Hrvatske na podjednaku zadovoljavajuću kvalitetu života. E sad ja vas pitam da li ovaj, ovu našu raspravu mogu pratiti svi građani Hrvatske? Ne mogu. Gluhi građani Hrvatske ovu raspravu ne mogu pratiti. Dakle niti dopodne kada je bio TV prijenos niti danas. Da li smo mi omogućili kao zakonodavna vlast da svi građani, da svim građanima Hrvatske obavezno bude dostupna ova strategija o kojoj danas razgovaramo? Ne. Zato jer je samo tiskano u "Narodnim novinama", nije tiskana na Braillovom pismu. Prema tome slijepe osobe ovu strategiju osim ako to privatnim kanalima na neki drugi način nisu napravile ne mogu, nisu mogli niti saznati što im ili im netko drugi pročitao, nisu mogli saznati što o ovoj strategiji piše. Da li slijepa osoba može doći do Sabora? Ne. Ne postoji linija vodilja po Zagrebu koja bi im omogućila da dođu do Sabora. Da li slijepa osoba može doći do Vlade? Ne. Mora se jako bi rekli po zagrebački pentrati po automobilima, po rubnjacima i po ostalom da bi došla do Sabora. Dakle odgovornost je na svima nama doista, ne ono što je kolega Bačić rekao moralna odgovornost jer ja mislim da su pojedinci puno toga učinili. Ali nama kao Saboru jednako tako kao i Vladi leži odgovornost. Na Vladi kao izvršnoj vlasti, a na Saboru zašto barem ono što njemu pripada a to je da učini primjerice mogućnost da svi građani Hrvatske mogu samostalno doći do najvišeg zakonodavnog i predstavničkog tijela, naprosto nije učinila. Ja ću se u svojoj raspravi umjesto o raspravi o ovoj strategiji jer to je jedan faktoravski dokument u kojem se reklo što je tko napravio i što tko nije napravio pri čemu su neuvjerljivi razlozi zašto netko nije nešto napravio, osvrnuti ipak na probleme nekih skupina naših sugrađana koji nemaju posebne potrebe kako se ponekad želi reći da su invalidne osobe ili mentalno retardirane osobe ili osobe s tjelesnim invaliditetom osobe sa posebnim potrebama. Ne, svaki građanin Hrvatske ima jednake potrebe. On ima potrebu kretati se, on ima potrebu doći na neko mjesto, on ima potrebu pročitati knjigu, on ima potrebu konzumirati neke druge sadržaje, uključit se u kulturu, biti turista itd. itd. Na žalost, mi to za sada ne omogućujemo, a problem je što se dakle najvažniji dokument koji se odnosi na tu veliku skupinu naših sugrađana presporo provodi. U pripremi za ovu raspravu razgovarao sam sa brojnim udrugama osoba sa invaliditetom i primjerice Udruga slijepih i slabovidnih me upozorila da na žalost se nikako ne može riješiti pitanje naknade za tuđu pomoć, da je raspon naknada od 280 do 3800 kuna zavisno od toga kako je netko postao slijep. Dakle, ono dijete koje je rođeno slijepo ima pravo na naknadu za tuđu pomoć od 280 kuna. Kad završi osnovnu školu ta naknada se diže na 400 kuna. Pa zašto? Što se to dogodi kad netko završi osnovnu školu, da bi dobio 120 kn veću naknadu. Osoba koja je postala slijepa u Domovinskom ratu ima pravo na 3800 kuna, osoba iz drugog svjetskog rata na 3200 kuna, osoba koja je na radnom mjestu ostala slijepa ima na ne znam 800 kuna. Pa zar slijepa osoba nije slijepa osoba? Zar ona nema jednake potrebe i jednake poteškoće da bi to postigla. I sada čak osobe koje su na žalost slijepe se rodile dajemo im tako malu naknadu i onemogućavamo im praktično njihovo pravo, temeljno pravo na obrazovanje. Ne mogu sa tim iznosom kupovati knjige, a onda imamo s druge strane Centar "Vinko Bek" koji radi knjige na brajevom pismu. Međutim, tamo je broj ljudi koji to radi premalen, kapaciteti su premaleni posebice za srednje obrazovanje i nismo u mogućnosti da osiguramo svim srednjoškolcima koji su slijepi ili slabovidni da dobiju udžbenike na brajevom pismu. To je nešto o čemu trebamo razgovarati. Na žalost, kada smo razgovarali o proračunu nije bilo za to interesa niti je bilo spremnosti da se osiguraju veća sredstva da bi se zaposlilo još nekoliko ljudi u Centru "Vinko Bek" ili da bi se kupilo nešto više mašina koje će to raditi. Jednaka vam je stvar sa oznakama za parkiranje. Znate sada slijepi trpe našu ishitrenu odluku o nula nula promila. Treba se promijeniti Zakon o sigurnosti u cestovnom prometu. Zakon se ne mijenja zbog toga i naravno da ne dolazi do promjene zakona koji bi omogućio slijepim osobama odnosno osobama koje voze slijepe osobe da mogu parkirati na mjestu označenom za invalide. Jednaka stvar je naravno i sa drugim skupinama invalida. Oni naprosto ne mogu osigurati da samostalno ili nesmetano zadovoljavaju svoje potrebe, potrebe za kvalitetom života kao što to činimo mi ostali. Problem zapošljavanja. Znate, ovdje je bilo priče te nije ovo, te nije ovo. Ja ću vam reći primjer Grada Koprivnice. Mi smo zaposlili 12 invalidnih osoba od čega 4 gluhonijeme osobe. Danas u ovom trenutku Hrvatski zavod za zapošljavanje duguje ustanovama u Gradu Koprivnici koje su zaposlile gluhonijeme osobe naknadu od drugog mjeseca. Sada, što bi se dogodilo kad neki poduzetnik napravi takav iskorak i zaposli osobu sa invaliditetom. Kako će on isplaćivati plaću, ako mu Hrvatski zavod za zapošljavanje je zadnju naknadu dao sa drugim mjesecom, a ministar ovdje kaže neka dođe svatko tko kaže da mu država duguje. E pa država duguje za sve poticaje za zapošljavanje od drugog mjeseca uključujući i ono što se posebno radilo, a to da su se zaposlile osobe sa invaliditetom i to tako velikim stupnjem invaliditeta kao što je primjerice gluhonijeme osobe koje rade u muzeju ili knjižnici i netko drugi onda za to mora snositi teret. Znate ovdje je bilo isto priče o otklanjanju arhitektonskih barijera. Da, radi se nešto. Doista pošta radi nešto, rade hoteli nešto, radi se nešto. Ali gledajte, ovdje je bilo pitanje austrijskog turista. Pa pustimo mi austrijskog turista. Dajte mi recite kako će osoba sa tjelesnim invaliditetom iz Vukovara otići na more u Split vlakom? Nemoguće. Zato jer postoji jedna rampa za ukrcaj kolica u vlak i postoji na HŽ-u tri vagona koja su adaptirana za kolica. I morate posebno naručiti vagon da ga prikopčaju na kompoziciju koja će doći i omogućiti da, dakle osoba u kolicima može se prevoziti Hrvatskim željeznicama. Hrvatske željeznice su u državnom vlasništvu. Nema nikakvog razloga da vagone i rampe se naprave. Rampa košta nekih 30 000 kuna, ali nama nisu niti željezničke stanice adaptirane, odnosno otklonjene arhitektonske barijere da se mogu ljudi, svi građani kretati. Dakle, i oni koji imaju tjelesni invaliditet i oni koji ne vide i oni koji ne čuju i svi ostali. Imate problem primjerice ljudi koji imaju multiplu sklerozu. Oni ne mogu osigurati novac, odnosno neće im se HZZO plaćati interferon. To je veliki iznos koji naprosto oni ne mogu sami snositi iz svojih ionako malih plaća ili mirovina. Skraćuje im se mogućnost rehabilitacije ili im se čak više ne dozvoljava da se upućuju na rehabilitaciju u toplice. Postoji problem sa navodno sa novim pravilnikom o ortopedskim pomagalima od 1.1.2006. godine gdje se drastično krešu ne prava, ne radi se o pravima. Znate, ako nekom kažete da ne može dobiti štake onda to nije pravo. To je nešto što osigurava njemu kakav takav normalni život. I to su sve pitanja o kojima treba razgovarati i treba ovdje skrenuti pozornost i raspravu usmjeriti na konkretna pitanja koja treba riješiti, a naravno da treba tjerati onoga tko je za to odgovoran, a to je Vlada i pojedina ministarstva da to konkretno naprave. Sam izvještaj je naprosto jedna faktografija i o njemu je trošenje vremena raspravljati dal netko je nešto napisao ili nije, treba cijelu priču okrenuti proaktivno i reći, dati zadatke jasne i konkretne zadatke da Vlada ima svim građanima Hrvatske osigurati podjednaku kvalitetu života, pa i osobama sa invaliditetom. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Antičević.
Mali ispravak našem kolegi koji je ustvrdio da ovu današnju raspravu na žalost ne mogu pratiti gluhe osobe. S još većom žalošću možemo konstatirati da ovu važnu temu ne mogu pratiti ni oni koji imaju jako dobar sluh, dakle osobe koje nemaju oštećen.
To nije ispravak netočnog navoda.
Kako nije, to je ispravak netočnog navoda, jer kolega je rekao…
Uvaženi zastupnik Mršić nije rekao da oni koji čuju ne mogu slušati. Ali on to nije rekao.
Ne, kolega je rekao ovo. Molim vas dozvolite da ponovim. Na žalost, ovu raspravu ne mogu čuti oni koji su oštećenog sluha, gluhi. Tako je. To je netočno u tom smislu što je ne mogu čuti ni oni koji dobro čuju.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Pasecky.
Gospodine Mršić, vi mene čujete iz bez ovog mikrofona. Održali ste jedno demagoško slovo, a koji su razlozi za te recite mi različite naknade. Ja bih vrlo rado da te naknade još povisimo i da su ono mnogostruko više. I red je zaista da radimo konstantno na tome da tim hendikepiranim ljudima zaista omogućimo što kvalitetnije uvjete života. Ali hoćete li mi reći gdje vi to živite, to su zaista, to je zaista pitanje i 'oćete li nam reći kako je to bilo u prošlom sazivu Sabora regulirano.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Kolega Pasecky, ja vas doista poziva da dođete u Koprivnicu, dođite kolega u Koprivnicu i vidite gdje živim i vidite i pogledajte kako u Koprivnici žive svi građani, pa i osobe sa invaliditetom. Ali vi meni objasnite zašto netko tko je rođen slijep ima naknadu za tuđu pomoć 280 kuna, a kada završi osnovnu školu dobije 40 kuna, a netko tko je bio u Domovinskom ratu ili u II svjetskom ratu ima 3 tisuće 200, odnosno 3 tisuće 800 kuna. Njega za tuđu pomoć je naknada koju osoba dobija da bi netko obavio posao umjesto njega koje on ne može napraviti. Slijepa osoba primjerice ne može glačati, treba platiti to. Da li onaj koji je rođen slijep ima nižu cijenu glačanja rublja od onoga tko je oslijepio u Domovinskom ratu? Radi se, nema ovdje kolega Pasecky, a ta priča od stoljeća 7. nas neće nigdje dovesti, nigdje nas neće dovesti, znate. Okrenite se malo budućnosti, nemojte gledati tko nešto nije napravio nego recite što vi možete napraviti za osobe sa invaliditetom u svojoj neposrednoj sredini da im osigurate kvalitetu životu koju vi kao saborski zastupnik imate.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Antičević.
Kolega Mršić ovdje je naveo jednu zaista žalosnu činjenicu da osobe, zaposlene osobe sa invaliditetom, bilo da je njihov poslodavac, evo on je naveo primjer jedinicu lokalne samouprave, dakle država upravo na ime tih zaposlenih ljudi ne isplaćuje od 2. mjeseca ništa. I to je točno. Međutim, činjenice su još žalosnije, da država, da vlast koja se klela kako će vratiti dostojanstvo braniteljima u evo primjerice u Općini Galovac, a i drugdje ne plaća također jedinicama lokalne samouprave za zaposlene branitelje. Dakle, konačno ostavimo se mi dostojanstva, pogotovo osoba koje su dokazale svoje dostojanstvo. Sada je na potezu Vlada da dokaže svoju vjerodostojnost, a na kraju krajeva i svoje dostojanstvo kad se tako rado poziva i plati dugovano glede neisplate zaposlenih invalida i branitelja.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Škulić.
Hvala lijepa. Pa ovako, replicirala bih kolegi Mršiću. Inače, Koprivnica je proglašena gradom prijatelja osoba sa invaliditetom zbog svoje pristupačnosti i tretiranja svojih sugrađana, dakle jednakopravno. Inače, kolega Mršić niste u pravu kada ste rekli da Hrvatske željeznice imaju 2 vagona koja su pristupačna osobama sa invaliditetom. Jesu pristupačna ali samo na potezu do Duga Resa, tada prelaze u drugi sistem napajanja i u tom vagonu dakle ostajemo bez struje, bez grijanja i bez korištenja WC-a i osobno ja sam osjetila 2 puta kad sam išla prema Splitu dakle da ti vagoni funkcioniraju samo od Zagreba do Duge Rese.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, na ovu temu spomenut ću samo ili tri područja, tri problema, tri stvari koje već jesu bile prisutne u ovom Saboru, a odnose se na realizaciju nacionalne strategije. I neki dan kada je bio međunarodni dan invalidnih osoba ponegdje, a primjerice i u Čakovcu udruge invalida upozorile su i to zorno prikazale što znači kada su prometni znakovi postavljeni nisko pa slijepe osobe koje idu pločnikom, stazom za pješake udaraju glavu o njih jer ih naprosto ne mogu štapom napipati, jer nisu mogli vjerovati da će netko tablu znaka postaviti na visinu od metar, metar i pol, metar 60. Želeći otkriti o čemu se radi išao sam proučavati zakonske propise i došao do jednog pravilnika o prometnim znakovima u kojem doista ne stoji odredba da onaj koji znak postavlja mora ga dići na visinu, a da slijepa osoba s njim ne udari u glavu. Želio sam vjerovati da recimo državni tajnik i državna tajnica, koje nema u dvorani, imaju utjecaj na kolege u drugom resoru države i da će ih upozoriti na takvu odredbu pravilnika da Sabor ne mora biti taj koji će upozoravati na liše podzakonske akte i da socijalno osjetljivi tajnici ili ministri svoje kolege nadležni za promet mogu nagovoriti da taj pravilnik izmjene u kojem će jasno pisati da prometni znak koji je postavljen na pješačku stazu, uz stazu ne smije biti u visini da slijepe osobe s njim udaraju u glavu. No očito nije tako jer to nitko napravio i još uvijek tražim načine kako djelovati na podzakonske propise, na ljude birokrate koji pišu te pravilnike da shvate i da slijepe osobe mogu se kretati javnim površinama, što je dobro, bez tuđe pomoći, što je još bolje, a malo truda i napora ako bi učinili možda bi im spriječili da završavaju na hitnim kada im se desi takva nezgoda. Možda ćete mi u svojem osvrtu u ime predlagatelja pomoći ako vi ne znate, ne želite ili niste u stanju djelovati na svoje kolege državne tajnike u prometu kako dakle taj pravilnik promijeniti. Mislim da je pregovori sa Europskom unijom nemaju veze s tim i da to možemo sami učiniti. Drugo je činjenica, moj strah i nevjerica da kad je Vlada pištala ovo izvješće u Sabor ni na koji način ni u jednoj rečenici nije rekla da je saznala da slijepe osobe, slijepi učenici nemaju pravo na udžbenike, a to je istina, da slijepa djeca koja idu u redovni sustav školovanja i po prijedlogu zakona koji smo čitali prošli tjedan o udžbenicima u zakonu uopće nisu spomenuti. Dakle, vaši resori su na koordinacijama imali taj zakon i nitko iz socijalne skrbi i oni koji brinu o invalidnim osobama nije upozorio kolege iz prosvjetne vlasti da u tom zakonu nema ni jedne odredbe o udžbenicima za slijepe učenike, niti propisno u smislu recimo davanja suglasnosti na udžbenik koji se napiše na brailovu pismu, a kamoli na obavezu države da roditeljima pomaže u kupnji takvih udžbenika. Ja sam rekao da jedan takav udžbenik košta 3 tisuće kuna citirajući ili dajući cijenu zemljopisnog udžbenika za 8. razred osnovne škole, državni tajnik me upozorio da je on naišao na jedan udžbenik za srednju školu od 8 tisuća kuna. Jedan razred, jedan predmet. Ali, u ovome nema o tome ništa. Ali zakon je bio prošli tjedan na raspravi Vlada nije naredila matičnom ministarstvo, a i vi očito niste nikoga upozorili da slijepa djeca moraju čitati posebne udžbenike, a mi ćemo taj zakon nadam se, donijeti. Prema tome ova nacionalna strategija nije donijeta zato da u izvješću u njenom provođenju opišemo da svi sve radimo, a takve obične male stvari kao što je jedan Pravilnik o prometnim znakovima koje je donio vaš kolega, predložio svom ministru, ne možete utjecati da se promijeni. Ne možete ili niste napravili i to da ih upozorite da recimo za slijepe osobe na pješačkim prijelazima se u asfalt ili kocku ureže crta koju on štapom može napipati i pratiti da zna da je siguran da je prešao pješački prijelaz. I toga u pravilniku našem nema, a moglo bi biti. A onda je on obaveza za investitore i onih koji održavaju ceste, a bez toga znate nema reda jer se ga nitko ne mora pridržavati. I završavam sljedećim. Invalidi rada, nadam se da i ta kategorija invalida jeste predmet izvješća o brizi za invalidne osobe. Invalidi rada oni koji su u mirovini, invalidi rada koji još nisu u mirovini i invalidi rada koji su u svijetu rada. Pa vas gospodo državni tajnici pitam i podsjećam, 19. studenoga 2004. godine, dakle ovaj saziv Sabora donio je dva zaključka, ja ću vam ih citirati, jer pretpostavljam da za njih niste znali. Jedna točka glasi: "Obavezuje se Vlada Republike Hrvatske da u što kraćem roku izradi cjelovitu analizu materijalnog položaja invalida rada te dostavi na raspravu u Hrvatskom saboru". U potpisu je predsjednik Hrvatskog sabora, gospodin Šeks, 19. studeni 2004. godine. I druga točka toga zaključka glasi: "Obavezuje se Vlada Republike Hrvatske da u što kraćem roku donese podzakonske akte za provedbu zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom i podnese Hrvatskom saboru izvješće o provedbi ovog zakona." Sada je studeni, prosinac 2005., ni jedno ni drugo Vlada Saboru nije dala, ali ste dali izvješće o provedbi nacionalne strategije. Da ste ga štampali u boji i ukoričili ljepše bi izgledao na press konferencijama. Ovo su konkretne stvari, iza ovoga su konkretni ljudi i njima ne treba izvješće o provedbi nacionalne strategije nego ovakve vidite male, sitne stvari promjena Pravilnika o prometnim znakovima, odredba o pravu slijepe djece na udžbenike i konačno kada su invalidi rada u pitanju, ajmo donijeti odluku da li oni jesu punopravni građani ove države ili ćemo ih ostaviti i dalje na onome što jesu i da li ćemo njih kao posebno veliku brojčanu skupinu koji su tamo završili ne svojom voljom nego zakonima i vladinim uredbama, konačno im dati ono što je Sabor Vladu obavezao 19. studenoga 2004. godine. Posebice apostrofiram to zbog toga što i Savez udruga invalida rada moli, naprosto vas moli, gospodo molim vas realizirajte ove zaključke Sabora da o tome Parlament raspravlja da bi oni imali mogućnost dati svoje mišljenje o tome. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Mršić.
Pa ne samo kolega Lesar da je problem u Pravilniku o postavljanju znakova, postavlja se uopće pitanje da li su državne ceste pristupačne svim građanima Hrvatske. Ja mislim da ne, ne samo one koje su napravljene za bivše Vlade ili neke bivše Vlade nego danas državne ceste i autoceste koje se grade nisu, ne grade se na način, ne projektiraju se i ne grade da budu pristupačne svim građanima Hrvatske. Jer još uvijek nije obaveza da svi semafori moraju imati, budu ozvučeni, dakle da daju zvukovni signal. A što se tiče obrazovanja, doista pitanje slijepe djece i slijepih građana u pravno obrazovanje ili zamislite u pravu na pristup informaciji koji je ovaj Sabor jednako tako donio, nije samo u pitanju udžbenika jer ovdje se radi o tome da "Vinko Beg" dakle ne uspije napraviti toliko knjiga koliko je potrebno za slijepu djecu, ali vidite ni Ministarstvo prosvjete nema razumijevanja da kupi uređaj koji tekst pretvara u zvuk. Dakle to je jedan adapter na računalo koji onda može se lijepo tekst pretvarati u zvuk, čak i one škole koje su uspjele integrirati slijepu djecu da idu u redovni program. Ministarstvo prosvjete na žalost ne želi ih poduprijeti nego se moraju onda uključiti udruge građana, lokalna samouprava, roditelji da se kupe takvi uređaji i omogući doista temeljno pravo svima, a to je pravo na obrazovanje.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Lesar.
Hvala kolegi Mršiću što me podsjetio na još jedan problem, a to je informatika koja je zbog razvoja tehnologije dostupna i slijepim osobama. Nije adapter, zove se govorna jedinica koja tekst sa interneta i kompjutera pretvara u govor, a pomoću skeniranja dokumenata slijepe osobe mogu i tekst za nas videće pretvarati i štampati na Brailovom printeru i cijena takvog kompjuterskog kompleta, dakle obično računalo, Brailov printer, skener i govorna jedinica u Hrvatskoj košta 60 tisuća kuna. 60 tisuća kuna i plaća se PDV da se razumijemo, na to. I sada probajte zamisliti roditelja sa slijepim djetetom koji ide u redovnu školu, koji mu omogućava da radnu bilježnicu za nas videće putem kompjutera pretvara na Brailovu pismo, napravi zadaću i vrati ju na normalnom tekstu učiteljici na kontrolu. 60 tisuća kuna je cijena. O tome ni u jednom izvješću ni jednog resora nikad nije bilo niti jedne riječi do sada.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja sam samo u jedno uvjeren nakon ove rasprave, da u ovom Saboru ima dovoljan broj onih koji bi htjeli promijeniti stanje da bude bolje i nadam se da će zapravo ova rasprava i do toga dovesti. To je jedna stvar. Druga stvar, također sam uvjeren da ova strana naših kolega i kolegica da podupiru Vladu ovu sada, sigurno bi ovo izvješće vidjeli drugim očima i ocijenili ga pozitivnijim, u to sam uvjeren. Ja sam čak sklon vjerovati, ne vjerovati nego sam uvjeren, da ja nisam odavno vidio preglednije, jasnije i bolje napravljeno izvješće. Ne govorim da su stvari, da je meritum stvari u redu, odnosno da su pitanja problemi osoba sa invaliditetom riješeni i donošenjem dobroga izvješća. Međutim uvjet da bi se uopće nešto riješilo moramo, odnosno preduvjet je da sagledamo stanje, da ga ocijenimo i da napravimo zapravo plan mjera što dalje činiti. Prema tome ovo je apsolutno, ovo izvješće je postiglo taj cilj i Vlada je s ovim izvješćem po meni, napravila veliki posao. Vlada se u okruženju tržišnog gospodarstva i globalnih procesa treba zauzimati za Hrvatsku, socijalnu državu i državu socijalne pravde s ciljem ojačanja pozicije pojedinca u društvu te otklanjanja svih prepreka koje mu stoje na putu. Stoga je važno da se s razine Vlade osobama s invaliditetom pruži potpora kako bi premostili poteškoće u svezi sa postojećim zdravstvenim preprekama kao i preprekama zaduženja. Izazovi Vlade na tom putu, odnosno te politike na tom putu su kako potaknuti sudjelovanje osoba s invaliditetom u životu zajednice, kako promicati njihova prava na osobni integritet, kako kontinuirano poboljšati zakonsku regulativu koja stoji na ostvarenju postavljenih ciljeva, te kako osigurati sredstva. Dakle, sve ono o čem mi govorimo i što zazivamo ovdje i sve one instrumente koje spominjemo kao napredak o kome ste sada i vi govorili ovdje napredak u postizanju ovih ciljeva za osobe sa invaliditetom nisu od postanka svijeta. S njima su se ljudi sreli s razvojem različitih tehnologija, s njima su se ljudi sreli povećanjem broja osoba s invaliditetom. Dakako da ima da u svijetu imaju samo jedna, da je samo jedna osoba sa invaliditetom onda ne bi bilo potegnuto niti pitanje semafora, niti barijera itd. Prema tome, živimo u društvu koje jednostavno traži od nas, zahtijeva od nas promjene i prilagodbe. Ništa nam novo neću kazati i ako sam se osobno susreo prvi put sa semaforom koji ima onaj zvuk prigodom, koji nam ukazuje zapravo, koji osobama, slijepim osobama ukazuje da mogu prijeći cestu u inozemstvu, nisam kod nas. Nismo mi to izmislili. Dakle, i to je neka inovacija koju mi moramo usvojiti i tako sve druge. Koji su to instrumenti Vlade odnosno svih nas na raspolaganju kako bismo zapravo ovo postigli o čem govorimo. Nema drugih doli ministarstva, doli institucije, doli društva u cijelosti koje jednostavno mora imati osjećaj za ova pitanja i otvoriti oči prema ovom pitanju. Kolega Mršić je izvanredno govorio malo prije kad ste kazali i to stvarno podržavam da netko tko je slijep, netko tko je gluh itd. da mora imati nekakve vodilje da bi došao u ovaj Sabor. Međutim, mi u ovom Saboru ali bez imalo ne znam nekakve druge primisli moramo vi kažete da bi vidio doći, da bi mogao doći. Slažem se, ali da bi mogao doći ovdje u ovaj Sabor i da bi mogao imati koristi od toga kad dođe u ovaj Sabor mi ovdje svi moramo također prije svega vidjeti. Dakle, mi samo kažemo da vidimo. Mi ne možemo kazati za sebe da vidimo ako imamo jedno izvješće koje ponavljam je izvanredan pregled stanja i koji proglasimo zapravo pamfletom. Prema tome dakle, ako želimo doista pomoći osobama sa invaliditetom moramo i sami prestati ne vidjeti ono što se vidjeti mora i što se vidjeti može i dati na taj način svoj doprinos. Različita ministarstva od Ministarstva obitelji, branitelja, međugeneracijske solidarnosti, znanosti, obrazovanja, športa, Zavoda za školstvo itd. su uključena u rješavanje ovih problema. Ja bih samo se osvrnuo uže na mjere vezane za programe zdravlja, športa i rekreacije. Držim da je jako dobro da se provodi kontinuirana preventiva s ciljem promicanja zdravlja i sprječavanja invaliditeta kao i edukacija iz ove oblasti. Projekti i aktivnosti, promicanje zdravlja i sprječavanje nastanka invaliditeta, programi sustavne edukacije na razini primarne zdravstvene zaštite kao i osiguranje zdravstvene zaštite i rehabilitacije djece s teškoćama u razvoju, praćenje djece izložene rizicima, poboljšanje pružanja kvalitetnije zdravstvene zaštite osoba s invaliditetom, te programi za uključivanje djece i mladeži s teškoćama u razvoju kao i izvan športske i druge aktivnosti, te osiguranje dostatnosti školskih prostora za vrijeme nastavne i športske aktivnosti. Konačno, izvješće je pregled rada više ministarstava i institucija na realizaciji aktivnosti utvrđenih nacionalnom strategijom jedinstvene politike za osobe s invaliditetom. Rezultati. Iluzorno je očekivati kako to što činimo je dovoljno i kako sa ovim jesmo ili nismo zadovoljni. Ne, ovo je krajnja zadaća koja će trajno tražiti rezultate, ali i generirati probleme. Što da poštovanoj kolegici Škulić se obraćam kad je kazala kako ova država isključuje osobe s invaliditetom. Ja ne bih tako kazao. Društvo to čini na žalost, a da to ne bi činilo mora doći jedan viši stupanj razumijevanja i osjećanja drugoga i njegovog problema. I ponavljam, kako naći posao osobi s invaliditetom, ako ga nemaju ni oni bez invaliditeta, ako živimo u okružju tržišne ekonomije i globalizacije kao takve. Izvješće je pregledno, na koncu da zaključim. Izvješće je pregledan dokument i nadasve koristan materijal za izradu buduće strategija, odnosno u postizanju ciljeva iduće strategije, tj. Strategije za naredno vrijeme. Prije svega zbog toga, ali i zbog činjenice kako sada imamo prvi put na uvidu, pregledan uvid rekao bih stanja ove problematike vlada zaslužuje potporu i podršku, a nikako pokudu. Dakle, mi prvi put imamo sada na stolu stanje stvari. Sve ono što vi govorite da se ne čini i loše se čini i ne provodi se. U velikoj mjeri ste vi to dobro procijenili i u pravu ste, međutim to se nikada ranije nije provodilo. Upravo je sad prvi put napravljena inventura svega toga što se ne radi, odnosno što treba poboljšati i što treba razriješiti. Na koncu bih se obratio poštovanoj kolegici Opačić, predsjednici Kluba SDP-a. Prekid komunikacije s našim klubom ili s bilo kojim pojedincem ovdje nije dobar instrument u rješavanju problematike osoba s invaliditetom. Prema tome, pitanje komunikacije i vještina komunikacije je veliki problem i u ovom Saboru i u ovome društvu i zapravo je upravo ona vrlo često i razlog problema koji proizilaze za osobe s invaliditetom. Na koncu moj vrlo mali doprinos u smislu moj prijedlog iduću Nacionalnu strategiju jedinstvene politike za osobe s invaliditetom ja ne bih tako prozvao. Ja bih je nazvao Nacionalna strategija jedinstvene politike u korist osoba s invaliditetom. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Opačić.
Gospodine Bagariću, netočan je navod da sam prekinula komunikaciju sa Klubom HDZ-a ili sa pojedincima. Prekinula sam komunikaciju vrlo sam jasno rekla sa politikanstvom i sa optužbama neutemeljenim sa vaše strane.
Replika uvaženi zastupnik Mršić.
Kolega Bagariću, ja mislim da nema mjesta se ovdje dijeliti na lijeve i desne, na ovu i na onu stranu, nego se pogledati u zrcalo i mislim da bi konačno bilo vrijeme da se podijelimo na one koji rade i one koji opisuju zašto nešto nisu napravili i tu treba napraviti diferencijaciju. A ja ne znam, ja ne znam da li ste se vi čuli kad ste rekli da bi ovo što sad ovdje govorimo da moramo vidjeti to o čemu govorimo. Pa zar vi hoćete reći da ne bi bio dobar slijepi zastupnik? Zar to želite reći? Pa britanska Vlada ima slijepog ministra. Gospodine, to je diskriminacija o kojoj ovdje razgovaramo. Vi dakle preduvjet stvarate da netko mora vidjeti da bi bio zastupnik ili da bi mogao raspravljati o ovome. Na žalost, …
Gospodin Bagarić ima pravo na odgovor na repliku i molim vas. Znam da niste. Izvolite.
Kolegice Babić Petričević, pa Parlament je za to da možemo svoje mišljenje iznositi.
Dajte nemojte komunicirati sa zastupnicom. Završite svoju repliku.
Potpredsjedniče, pa dozvolite mi molim vas. Pa ovo je Parlament u kojem možemo komunicirati sa zastupnicima, sa Vladom, sa građanima, pa nećete nam vi ograničavati s kime ćemo razgovarati u Parlamentu. Molim vas. Problem je u ovoj strategiji što je nisu mogli pročitati slijepe osobe i problem je u ovoj strategiji, izvještaju što je nisu mogle pročitati slijepe osobe zato što je jedino na papiru. Nismo omogućili da svi građani mogu pročitati strategiju i da mogu pročitati izvještaj o …
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Ma što vi, dragi kolega, kazali ne možete me uvjeriti kako ste vi mislili da sam ja kazao. Vi možete to izgovoriti, ali ne vjerujem da ste to mislili da sam ja kazao kako, odnosno da sam bilo što kazao, a što bi se moglo, iz čega bi se moglo izvesti da jedan slijepac ne bi bio dobar zastupnike. Bože sačuvaj. Ja sam vam govorio za sve one koji su ikada držali evanđelja u rukama, odnosno Sveto pismo. Onda su vidjeli da tamo stoji da i pored očiju ljudi mogu biti slijepci. Ja sam o toj kategoriji govorio, a u ovome Saboru vrlo često imamo ljude koji su i pored očiju slijepi i vi ste doista demonstrirali upravo sad to. I stvarno mi je žao da ste baš na tome poentirali jer je to stvarno totalnu pucanje u prazno. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Škulić.
Hvala lijepa. Pa ovako, imamo nekoliko stvari na koje bih replicirala uvaženom kolegi Bagariću. Ovako, 2000., dakle nije ovo prvo izvješće što se tiče osoba sa stanjem, osoba s invaliditetom u Republici Hrvatskoj. 2000. je Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i mladeži, dakle, napravio istraživanja o stanju osoba s invaliditetom i na osnovu čega je napravljena Nacionalna strategija jedinstvene politike za osobe s invaliditetom u Republici Hrvatskoj od 2003. do 2006. Također je Hrvatski pravni centar napravio popis svih dokumenata, dakle, što se tiče stanja i zakonodavstva u Republici Hrvatskoj za osobe s invaliditetom. 2003. donešena je Sheratonska deklaracija, dakle, negdje u 5. mjesecu. A što se tiče ovog samog izvješća, imam osjećaj da se mi ne razumijemo, da nam komunikacija baš i nije jača strana, tj., dvosmjerna komunikacija. Izvješće je dobro. Kolegice koje su radile ovo izvješće odradile su jako težak posao, to su kolegice iz odjela za osobe s invaliditetom. Dakle, morale su skupiti puno toga, dokumenata koja su im trebala dostaviti razna ministarstva. I ja im se ovim putem zahvaljujem jer su stvarno napravile ogroman posao. Međutim, moramo također prozvati i ona ministarstva koja nisu na vrijeme odradila svoj posao, koja nisu dostavila svoja izvješća. A u to spada i Ministarstvo financija, čini mi se, koje se uopće nije očitovalo. A kada se govori o diskriminaciji, kolega Bagariću, ovo kada je govorim u ime kluba i kada govorim sa ovog mjesta, a ne govorim ispred govornice, to spada također u diskriminaciju.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice, mi se znamo predugo da bi jedno drugome bilo što objašnjavali u svezi sa, ne znam, stajalištima u svezi sa osoba, invaliditetom, itd. I u cijelosti se slažem sa vašom raspravom kad ste kazali da je ovo izvješće dobro i sa vašim zaključkom. Odnosno, završetkom vaše replike. I moj je odgovor na to, slažem se. Potpuno se slažem s vama. A na onaj prvi dio moram priznati da nemam odgovora jer mi je u to vrijeme moja kolegica Zdenka cijelo vrijeme kazivala što ću kazati i jednostavno nisam razumio.
Replika, uvaženi zastupnik Stazić.
Kolega Bagariću, prvo ću vam, naime, neću vam replicirati pod vidom ispravka netočnog navoda jer se ne bojim vašeg odgovora na repliku, kao što vi uporno replicirate svim zastupnicima dižući ovu sivu pločicu ispravka krivog navoda. Kao što vidite, ja se vas ne bojim kao što se vi bojite drugih. Drugo, govorili ste o tome da čovjek može biti slijep kod očiju što ste potpuno u pravu. Kod zdravih očiju čovjek može biti slijep, a dali ste zapravo izvanredan primjer za takvu jednu situaciju jer hvalite što je Vlada učinila u športskim i drugim aktivnostima invalidne djece. A baš tu u izvješću piše da tu nije učinila ništa. Jer je trebalo Ministarstvo znanosti osigurati dostupnost školskih prostora u svrhu omogućavanja izvan-športskih aktivnosti, itd. I kaže, šta je bilo s mjerom? Nije provedena, a razlog zašto, nema financijskih sredstava, nisu osigurana u proračunu. I sad vi baš taj dio gdje Vlada nije, Vlada koja osigurava sredstva za proračun nije osigurala sredstva, nije ništa napravila. Vi baš ste to našli, ništa drugo niste našli iz ovoga nego baš to hvaliti gdje nije napravljeno ništa i što služi za sramotu Vlade i u ovom izvještaju je najporazniji dio. I treća stvar, kažete da je ovaj cijeli izvještaj odlična podloga za novu strategiju. Pa čovječe božji, nismo ni onu prvu izveli, vi bi sad već pisali novu. Ali to je tako, vi biste neprestano pisali strategije i ne biste nijednu strategiju ispunili i ovaj izvještaj vam je dokaz da se strategija ne ispunjava i ništa drugo. I da treba pitati Vladu tko je odgovoran zašto se ne ispunjava. A ne to hvaliti sve skupa. Pa to s čime se Vlada treba sramotiti vi to hvalite, vi to ističete, vi se time ponosite.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. A vidite, kolega Staziću, uz dužno poštovanje prema vama i vašem znanju imaju neke stvari koje i vi ne znate. Evo, prvo ne znate da se strategija nijedna, ni na jednu temu na ovome svijetu na piše danas i za sva vremena, pa ni ova. I bio sam u pravu kad sam kazao da može poslužiti kao podloga jer koliko znam, ovo razdoblje koje je ova strategija pokriva zaključno sa 2006. godinom. Prema tome, dakle, to je bilo u nizu od toliko i toliko godina jer svaka strategija traži unaprjeđenje, poboljšanje, promjene, izmjene, dopune, itd. Prema tome, strategija sama po sebi je takva da se gradi za određeno vrijeme i tu sam bio u pravu, niste vi bili u pravu. Druga stvar, nisam uopće govorio o športu kao takvome, govorio sam prvenstveno o preventivi unutar zdravstvene zaštite, a na ostala pitanja stvarno koja su doista škakljiva koja ste vi postavili, budući sam po prirodi vjerojatno kako ste vi ocijenili kukavica, na njih ne smijem odgovoriti. Hvala lijepo.
Riječ ima uvažena zastupnica Marija Lugarić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, gospodine i gospođo državna tajnice. Ja se slažem sa svima onima koji su danas u ovom Hrvatskom saboru govorili i iznosili teze da je ovo izvješće donekle korektno napisano, da je izvješće korektno popisalo što se trebalo i što se nije učinilo, ali se isto tako slažem i s onima koji su rekli da je ovo izvješće previše administrativno, previše birokratsko i da zapravo pokazuje na mnogim područjima posve neprihvatljiv način rada, da prikazuje neefikasnost državnih tijela i odgovornih državnih institucija. I na neki način negiranje dokumenta koji je čini mi se prije nekoliko godina konsenzusom donio ovaj Hrvatski sabor. Meni je osobno i svejedno treba li neku mjeru provesti ministarstvo ovo ili ono, državni ured ovaj ili onaj, ali mi je stalo da se neka mjera provede. Ključni problem koji ja osobno ovdje vidim je taj da mi imamo dosta dobru strategiju. Uglavnom imamo i zakone i provedbene akte, ali nam je provedba i primjena same strategije katastrofa. 12 mjera provedeno s time da ću u svojoj raspravi pričati samo o jednoj mjeri koja paradoksalno spada u jednu od tih 12 koje su u potpunosti provedene, a koja zapravo u praksi ne funkcionira. O tome, tim primjerima mislim da treba govoriti jer cijeli sustav posebno u ovom smislu socijalne i društvene zaštite i ostvarivanja povoljnijih uvjeta za ostvarivanje prava diskriminiranih skupina u društvu pokazuje koliko je zapravo jako društvo jer se ono mjeri po tome koliko je jaka najslabija karika. Ovdje osobe s invaliditetom u svakom slučaju jesu. Ja ću možda posve nepravedno izostaviti brojne probleme u ovoj raspravi, kao što sam rekla reći ću samo o jednom problemu. Mjera broj 11 kaže da Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi do kraja 2003. godine treba izraditi izmjene i dopune Pravilnika o stjecanju prava na dopust do 7. godine djetetova života i prava na rad s polovicom punog radnog vremena zbog njege djeteta s težim smetnjama u razvoju u vezi s proširenjem broja korisnika obrtnika i osoba koje samostalno obnavljaju profesionalnu djelatnost, mjere realizira na Pravilnik je donesen, ali na žalost ne primjenjuju se ni na onaj dio roditelja koji ne spadaju u obrtnike. O čemu se, što se skriva iza cijele te priče? Prvo, znate li što je dijete sa težim poteškoćama u razvoju? Ja osobno u obitelji imam jedno takvo dijete i znam što je taj život. Osoba dijete s težim poteškoćama u razvoju vam je primjerice osoba koja ima 18 osoba kronološke dobi koje je mentalne dobi od 6 mjeseci. To vam je osoba koja ne zna govoriti, hodati, pričati, oblačiti se, jesti, otići na zahod, koja se ne može obući, koja ne može ništa, odnosno može sve ono što može napraviti dijete od 6 mjeseci. Za takve osobe se uglavnom brinu njihovi roditelji i država je dobro napravila u zakonima i propisala da zbog tako izuzetno teškog stanja roditelj ima pravo na rad na pola radnog vremena s time da mu naknadu plaće u drugoj polovici radnog vremena isplaćuju Centri za socijalnu skrb. Po našoj Strategiji, po našim zakonima sjajno, sve funkcionira idilično, no međutim nije idilično i daleko od toga da je u redu. Na taj drugi dio polovice plaće koji bi trebali isplaćivati Centri za socijalnu skrb pod prvo Centri za socijalnu skrb taj dio naknade oporezuju iako je to riječ o neoporezivom primanju i to oporezivati ne bi smjeli. Drugo, na taj dio naknade se ne uplaćuju doprinosi. Sad se vraćamo, ako čitamo našu Strategiju, ovo Izvješće, izvrsno još proširili broj korisnika u stvarnom životu i oni koji na to imaju prava ne dobivaju ona prava koja po zakonu i po pravilnicima trebaju biti. Roditelji takve djece okupljeni primarno kroz udrugu "Anđeli" i peticiju koju su uputili i Saboru i Vladi i ministarstvima i pučkom pravobranitelju su izračunali da su negdje kroz 10 godina na nekakvu prosječnu plaću svaki taj roditelj, svaka ta obitelj, svako to dijete zakinuto je oko 60 tisuća kuna. Što se dešava konkretno? Roditelji primijete nelogičnost u zakonu, primijete nelogičnost u pravilniku koju ponavljam izgleda sjajno ako je naša Strategija i što se dešava? Godinu i pol dana od rujna 2004. godine Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi se dopisuje s Ministarstvom rada i poduzetništva, pa se traži mišljenje Porezne uprave i financija, pa se u cijelu priča upetlja pučki pravobranitelj koji kaže riješite to sve skupa. Dok se oni godinu i pol dana dopisuju, ljudi ne dobivaju naknade na koje imaju pravo i u tome je problem ove Strategije i tome je problem nečinjenja i nitko ne kaže da Strategija nije korektna, da Strategija, Izvješće nije korektno napisano, problem je u tome što to nema veze sa stvarnim životom i što nema veze s onim što bi većina nas ovdje voljela vidjeti da se dešava. Ja bih evo i ovom prilikom apelirala i kod gospođe državne tajnice Dorice Nikolić, koja znam da je upoznata s tim problemom da zaista učini nešto jer je njezina na koncu konca provedbena odgovornost da više gospođa iz kadrovske službe ne objašnjava roditeljima da je kriva gospođa iz Porezne uprave, ali ne ipak je kriva gospođa iz Ministarstva rada i poduzetništva jer dok su krive razne gospođe iz raznih ministarstava ta djeca ne dobivaju naknadu i roditelji koji po zakonu trebaju imati i zato ovo Izvješće ne valja, jer ovo Izvješće je autistično na sve konkretne realne probleme. Ono administrativno i birokratski propisuje neke stvari koje sa stvarnim životom nikakve veze nemaju. Kad već govorimo o djeci s posebnim poteškoćama u razvoju htjela bih reći da je to na neki način skoro pa osim tuđe njege i pomoći koje minimalna naknada što je govorio kolega Mršić gotovo jedina pomoć da svaka ta obitelj uglavnom o svom trošku ugrađuje lift primjerice u svoje stambene zgrade, u kuće itd. da u tome ne očekuju nekakvu preveliku podršku države, to su skromni ljudi, ali ja evo i ovom prilikom apeliram dajte stvarno da ti ljudi ostvaruju barem ona minimalna prava koja prema zakonima imaju. Ja se nadam da ako ova rasprava ništa drugo da će proizvesti taj efekt da ćemo se nešto malo manje busati u prsa kako imamo super Strategiju, kako imamo super te nacionalne dokumente, kako smo svi sjajni i dobri, kako se brinemo, a da zapravo samo tražimo nekakva opravdanja za ono što nismo učinili. I na kraju kad ja razmišljam o tim problemima osoba s invaliditetom onda vrlo često znam reći, slušajući neke rasprave ovdje da jedan dobar dio osoba s invaliditetom nije ni upola hendikepirana kao što je hendikepirano i autistično jedan dio ljudi koji u tome na način koji nema veze s realnošću i ovdje raspravljaju i posebno drugdje u javnosti i još jedan apel dajte nemojmo od svega raditi znanstvene projekte, mi za jedan obični projekt spuštanja rubnika, odnosno uklanjanja arhitektonskih barijera njemu pristupamo kao da radimo space shuttle da idemo na Mars. Neke stvari su jednostavne, samo ih se treba htjeti napraviti i ako ova rasprava poluči ako ništa drugo taj efekt da barem jedna, dvije, tri osobe koje su odgovorne u pojedinim ministarstvima krenu na taj način razmišljati o tim problemima onda mislim da smo nešto učinili jer kolega Bagarić nama, maloprije ste rekli, nisam htjela replicirati, nama se neće ništa promijeniti ovom raspravom u Saboru. Moraju se promijeniti u pristupu prema problemima u tome da se time konkretno počnu baviti ljudi koji su za to odgovorni, ljudi u Vladi, ljudi u ministarstvima, ljudi u ostalim državnim upravnim tijelima, jer bolji život osobama s invaliditetom ne čine dobra izvješća nego ono što konkretno za njih sve skupa učinimo, a ne mogu se oteti dojmu dok cijeli dan mi pričamo o tome kako smo jako puni brige, kako što se treba, što se mora, mi uvijek tu u Saboru volimo pričati treba se, mora se da je primjerice evo i ovih 4 tisuće djece, 4 tisuće obitelji o kojima sam ja sad govorila i dalje nemaju riješen svoj problem, da je i dalje bilo slijepih osoba i slabovidnih, da osoba i dalje sa tjelesnim invaliditetom koji ni na koji način nemaju poboljšani svoj dnevni život. Stoga ja neću moći prihvatiti ovo Izvješće, najvjerojatnije ću biti suzdržana upravo zbog toga što je ono popisalo ipak što se ne čini i što se konkretno tu dešava, no međutim ako se zaista neke stvari u glavama ne promijenimo i ako se ne promijenimo tog treba se i mora se mislim da nećemo učiniti dobro ni sebi, ali ni osobama s invaliditetom za koje se zalažemo. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Frano Piplović.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodo državni tajnici. Pitanje invalida, invalidnih osoba, invaliditeta, to je vrlo osjetljivo pitanje i kada se o ovome raspravlja mislim da bi trebalo raspravljati sa puno, puno više poštivanja invalidnih osoba. Kako je invalidnoj osobi to ona najbolje zna, kako je slijepoj osobi ona to najbolje zna, gluhoj također, nepokretnoj, to isto tako dobro znaju i najbliže osobe iz njihovoga okruženja i koliko god mi kao društvo i kao pojedinci napravili za korist svih tih invalidnih osoba nikada nismo napravili dovoljno. Uvijek na neki način ostajemo dužni prema tim osobama, barem mi koji nemamo takvu invalidnost koju imaju osobe slijepe, gluhe i nepokretne osobe. Teško je govoriti o provedbi ove Strategije naročito kada njenu provedbu razmatramo u nekim ograničenim našim mogućnostima, u uvjetima kada smo sa mnogim nedaćama kao društvo zapljusnuti, kada smo u jednom tranzicijskim uvjetima, kada imamo i te posljedice rata, kada imamo puno osoba koje su u biti žrtve rata i te osobe također su isto tako spadaju u kategoriju osoba koje su na neki način hendikepirane u svom životu, tako da koliko god se mi protegli i željeli napraviti i napraviti dobru organizaciju, napraviti dobro tim osobama, biti na neki način u njihovoj funkciji. Teško je to zadovoljiti ukoliko nemate mogućnosti. Ja vjerujem da se svi s time slažete da su one jedan od limitirajućih faktora uz kvalitetnu, dobru i jasnu organizaciju koju treba postaviti. Neka rješenja koja su dana jasno treba doraditi da bi bili efikasniji. Neke nelogičnosti i nepravde bi isto tako trebali ispraviti jer nema nekih trajnih konačnih rješenja, postoje samo bolja rješenja koja donosi život i nije bitno čini mi se kada govorimo o ovome izvješću nije bitan zapravo ovaj izvještaj. Bitno je da li u tom izvješću piše da li smo napravili ono što smo u ovom periodu zaista mogli i trebali napraviti i koliko smo mi kao znači pojedini elementi društva utjecali na to znači svojom organizacijom, pristupom poslu da se to pitanje riješi. Ne možemo sada nekoga okriviti ukoliko neke stvari nisu bile dobre. Bilo bi dobro da u ovoj našoj raspravi kažemo poimenično kriv je taj i taj, taj i taj, predložimo zaključak ovdje u parlamentu, tražimo od Vlade da se jednostavno osoba koja je na neki način opstruirala provedbu ove strategije da se javno prokaže, pa ukoliko bude trebalo da se i odgovarajuće sankcije kažu. Jer čujte, ne može se čovjek otresti dojmu kada sluša ovu cjelodnevnu raspravu da umjesto da smo jednoj oštroj kritici podvrgli znači provedbu ove strategije pa da se točno vidi nakon kvalitetne argumentirane rasprave koliko čiji udio u provedbi odnosno neprovedbi te strategije mi zapravo se međusobno ovdje obračunavamo. Mislim da je to uvreda za invalidne osobe. Evo, to je moj recimo jedan generalni stav a ono što ću sada reći u par minuta to je ono što su me zamolile invalidne osobe i sa područja Slavonskoga Broda, Županije Brodsko-posavske, konkretno Udruga slijepih Brodsko-posavske županije. Oni su pokrenuli jednu inicijativu, ja mislim da su državni tajnici sa time upoznati, o donošenju Zakona o doplatku na tešku invalidnost. U obrazloženju koje su dostavili ovdje se navodi znači da je takva jedna inicijativa utemeljena na Ustavu Republike Hrvatske, na Deklaraciji o pravima hendikepiranih osoba, također da ima svoje uporište i u Nacionalnoj strategiji za osobe sa invaliditetom. Navodi se da je inicijativu za donošenje sličnog zakona pokrenuo Hrvatski savez slijepih još 1999. godine, da je u Saboru ovdje raspravljano 15. ožujka 2001. godine. Tada Sabor nije prihvatio prijedlog u vezi s izradom Zakona o doplatku na sljepoću. Tako je tada glasio taj prijedlog. Uvažavajući potrebu izjednačavanja uvjeta za sve kategorije osoba s invaliditetom. Znači, obrazloženje da u tu kategoriju uđu zapravo sve osobe koje su invalidne sa 100% invalidnošću. Međutim, Sabor je usvojio taj zaključak i obvezao Vladu Republike Hrvatske da do kraja travnja 2001. godine da se predloži odgovarajuće zakonsko rješenje. Kao što vidimo, takvo zakonsko rješenje još nije stiglo u klupe saborskim zastupnicima. Nadalje, u ovom obrazloženju se navodi da bi donošenje predloženog zakona između ostaloga eliminiralo i sadašnju neopravdanu i nelogičnu situaciju koja je prisutna u reguliranju instituta naknade za pomoć i njegu. Imamo paradoksalnu situaciju da recimo kod osoba sa istim 100% invaliditetom pojedine osobe imaju pravo na naknadu u iznosu od 280 kuna, u drugoj nekoj situaciji imaju veću od 4 tisuće kuna a između ove dvije krajnosti imate mnoštvo različitih situacija što znači da to područje nije kvalitetno uređeno, da to treba kvalitetno riješiti i da svaka osoba koja je u 100% invaliditetu da ona može imati i koliko god je moguće s obzirom na stupanj oštećenosti i uzroke itd. da ima nadoknadu za tu pomoć i njegu koju prima od druge osobe. Iz ovoga što je predloženo može se zaključiti da u Hrvatskoj ima negdje oko petnaest, znači to je jedna procjena da ima oko 15 tisuća invalidnih osoba sa 100% invalidnošću i da bi za ove potrebe trebalo u hrvatskom proračunu izdvojiti negdje oko 127 milijuna kuna. Znači da bi ovih 15 tisuća invalidnih osoba sa 100% invalidnošću mogli dobivati doplatak na tešku invalidnost. Recimo ovo je jedan problem s kojim se mi jasno suočavamo. E sada, kako, kada i na koji ga način riješiti. Ali sigurno da će ga trebati riješiti jer takvi problemi su riješeni u Europskoj uniji. Ukoliko i ovaj problem budemo riješili na jedan zadovoljavajući način time ćemo se približiti jasno standardima koje su usvojili u Europskoj uniji kada su u pitanju ovakve osobe. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika uvažena zastupnica Škulić.
Hvala lijepa. Gospodine Piploviću, većina mojih kolega misli da je jako osjetljivo pitanje pitanje osoba s invaliditetom. Nismo mi baš toliko osjetljivi. Mi smo osjetljivi kada se ne poštuju naša prava. Dakle, pitanje osoba s invaliditetom nije osjetljivo pitanje. To je pitanje poštivanja ljudskih i građanskih prava jedne kategorije ljudi. Mi nismo posebni ljudi niti osobe s posebnim potrebama. Mi imamo iste potrebe. I vi i ja imamo potrebu ući u tramvaj. Svako je zadovoljava na svoj način. Isto tako, htjela bih reći da svaki put kada su u pitanju osobe s invaliditetom uvijek je glavni faktor novac, nema se novca, prebacuje se za sljedeću godinu. Nažalost, to više ne drži vodu. Dakle, opet spominjem taj nesretni Fond za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje. Prikazao se novac, fond nije profunkcionirao. Dakle, jednostavno više ne možemo govoriti za neke stvari da nemamo novac a za stvaranje pozitivnog ozračja prema osobama s invaliditetom, dakle da mi ne budemo toliko osjetljivi kao pitanje mislim da bi trebalo poraditi na senzibilizaciji javnosti a osobno nas kao zastupnika dakle koji prezentiramo neke zakone i probleme u društvu.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Piplović.
Pa kolegice Škulić, ja kad sam govorio o toj osjetljivosti nisam govorio o osjetljivosti invalidnih osoba s obzirom na njihovo stanje. Ja sam govorio kad je riječ o raspravi da kad se na ovakav način raspravlja da je zapravo to osjetljiva problematika, da se ne može na ovakav način prepucavati i po meni ja sam to doživio kao vrijeđanje invalidnih osoba. [[Upadica se ne čuje.]]
Ne, bila je replika. Ovo je odgovor na repliku. Ja nisam vidio. [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. U redu. [[Upadica se ne čuje.]] Ja nikad sumnjao u vašu iskrenost i dobre namjere nisam. Izvolite!
Gospodine dopredsjedniče, ja sam digla prije pločicu "ispravak netočnog navoda" jer je i sada, dva puta je ponovio kolega Piplović "naša rasprava je uvreda za osobe sa invaliditetom". Ja nisam imala posebnu raspravu. Javljala sam se kolegama sa replikama, ispravcima netočnog navoda i moja nakana nije bila da ikoga vrijeđam a pogotovo osobe s invaliditetom. Netko pristupi emocionalnije, netko pristupi sa podacima o bilo kojoj raspravi. E ako vi mislite da je itko ovdje u Saboru vrijeđao danas osobe sa invaliditetom onda ste vi pogriješili. Ja sam stalno ukazivala i kojom srećom da sam kolegama koji se javila u ispravke netočnog navoda i ukazivala da smo više utrošili sredstava nego što jesmo, a s ovim što smo utrošili od 2003. do 2004. godine milijardu 1174 tisuće kuna ja bih sigurno sa svih ovdje kolege bili zadovoljniji. Uvreda je nešto i molim vas o uvredama nemojte govoriti. Mi smo saborski zastupnici od krvi i mesa.
Zahvaljujem. Replika uvažena zastupnica Sobol.
Gospodine potpredsjedniče najprije bih željela kolegu Piplovića upozoriti on je u više navrata u svojoj raspravi govorio o invalidnim osobama. Ovo je izvješće o strategiji za osobe sa invaliditetom. Pa mislim da je razlika u, u izričaju. Željela bih također ponoviti i ponovo naglasiti ovo što je rekla i kolegica Vesna Škulić da smo mi danas govorili o tome kako se ostvaruju temeljna ljudska i građanska prava jedne kategorije osoba. To su osobe sa invaliditetom. I u onom dijelu gdje ste vi govorili da bi trebalo da ovo izvješće ne pokazuje, ali ako idemo u razgovor o tome da li je netko odgovoran, tko je odgovoran da bi trebalo imenom i prezimenom jasno i tako dalje, ja sad smatram da je ovo izvješće dovoljno jasno. Ono je vrlo jednostavno učinjeno uz puno napora kao što je to već ovdje rečeno i uz to da neka ministarstva nisu se čak niti udostojila poslati svoja izvješća. Ne da ih nisu poslala na vrijeme. I ovo izvješće jasno govori koja ministarstva nisu odradila posao koji su trebala odraditi. Ja mislim da se tom dijelu mi možemo složiti. Jer ako između ostalog na području obrazovanja nismo zadovoljni sa mjerama koje su činjene postoji ime i prezime u ministarstvu koje je valjda najodgovornije za to. Ili kad govorimo o tom Fondu za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Meni stvarno nije jasno hoće li netko odgovarati za to što sad već ide druga godina da na čelu Fonda nemamo osobu koja bi bila ravnatelj toga Fonda. Još uvijek je natječaj u tijeku. Da je za prošlu godinu izgubljeno predviđenih 12 milijuna kuna iz razloga što je tek koncem godine formirano upravno, upravno vijeće i postavljam pitanje unaprijed hoće li iduće godine netko odgovarati što je za sljedeću godinu predviđeno 37 milijuna kuna u istom tom fondu, a mi još uvijek nemamo ravnatelja.
Odgovor na repliku.
Pa kolegice Sobol mislim da se mi uopće nismo razumjeli. Ako ste vi tražili repliku da kažete to što ste sada rekli ja se slažem onda smo se razumjeli. Međutim ja sam govorio o odgovornosti. I postoji ta draga, konkretna odgovornost, neka imaginarna i zato sam u svojoj raspravi stavio naglasak na to. MI ćemo vjerojatno to izvješće usvojiti. Pitanje da li će osobe sa invaliditetom riješiti mnoga svoja životna pitanja i probleme? To je pitanje. Mi smo odgovorni jednostavno za to. Trebamo dati odgovor. Ako ne znamo mi moramo tražiti kod nekoga drugog taj odgovor. Jer to od nas očekuju osobe sa invaliditetom.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Stazić.
Vidite uvaženi Piploviću vi razmišljate nelogično. Vi s jedne strane hvalite Vladu s ovim izvješćem, a onda u istoj rečenici uvaženi Piploviću kažete: "Trebalo bi samo 120 milijuna kuna pa da se popravi status ovih osoba sa najtežim invaliditetom. A vidite Vlada ne samo da nije pronašla u Prijedlogu proračuna za iduću godinu 127 milijuna kuna nego se Vlada sprema ovdje u Sabor poslati jednu, na ratifikaciju jedan međunarodni dokument po kojem će morati pronaći 700 milijuna kuna za obeštećenje Austrijanaca. E sad za Austrijance će imati 700 milijuna, ali 127 milijuna kuna za najteže oblike invalidnosti i za njihovu pomoć nema. A vi to hvalite. To je meni posve nelogično.
Odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Staziću ja ne znam gdje ste vi to našli da sam ja Vladu hvalio. Ja sam ovdje govorio o jednome izvješću i rekao sam ono što sam rekao i bilo koji izvještaj kad dolazi ovdje u Parlament on je došao tu valjda s ciljem da bude podvrgnut nekoj argumentiranoj kritici kroz samu raspravu. Ako ste vi to tako shvatili kao pohvalu dobro niste shvatili. Međutim nemojte imputirati drugi dio vašega razmatranja da sam ja ponudio rješenje. Nisam ja to ponudio rješenje. To su kolege, osobe s invaliditetom. Udruga slijepih županije Brodsko-Posavske je ponudila jedan Nacrt zakona o doplatku na tešku invalidnost i rekao sam da su to procjene i da prema tim procjenama bi trebalo toliko sredstava izdvojiti. Daj Bože da budemo kao društvo spremni financijski a i, da nađemo jedan konsenzus ljudski i politički da tim osobama u idućoj godini izdvojimo ovaj dio sredstava pa da se to pitanje riješi na opće zadovoljstvo.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospođo državna tajnice, poštovani gospodine državni tajniče. Ova današnja duga rasprava o ovom izvješću zapravo pokazuje koliko je zastupnicima stalo da Hrvatska država koja je i Ustavom definirana kao socijalna država odradi tu svoju socijalnu komponentu prema onima koji su najugroženiji u ovom društvu, a to su hendikepirane osobe. Ja ovdje neću ulaziti u sve dijelove izvješća koje je korektno napisano međutim ono što u njemu stoji unatoč naporima državnih ministarstava da iznesu što je učinjeno ono što u samom izvješću stoji nas nikako ne može zadovoljiti i zato će naš klub ovo izvješće primiti k znanju. MI ga kao ovakvog ne možemo podržati i nismo zadovoljni sa onim što je u njemu izneseno. U prvom redu i to je zapravo sukus mog izlaganja jest dio koji se odnosi na obrazovanje hendikepirane djece. Doista je nevjerojatno da uz sva moguća zaklinjanja o skrbi za invalide, o skrbi za hendikepirane ova država radi ovakav propust, pokazuje ovakvu nebrigu, ovakvu nonšalanciju rekao bih kada je riječ o hendikepiranoj djeci. Od svih ovih, od svih ovih mjera djelovanja, od izrade pedagoškog standarda, od izrade stručne podloge za donošenje nastavnih planova, o osuvremenjivanju nastavnih planova i programa i rehabilitacijskih programa, o sustavu praćenja djece s teškoćama u razvoju, o programu edukacijske integracije djece s teškoćama u razvoju i tome slično možemo konstatirati samo jedno a to je da je u skoro svim ovim programima država zakazala. Dakle država je zakazala u skrbi za hendikepiranu djecu. Ne znam da li ste ikad razgovarali sa obitelju koja ima hendikepirano dijete. Ako jeste, ako znate način na koji žive znate jako dobro koliko muke podnose, koliki križ zapravo nose sa tim svojim djetetom. Čovjek očekuje da u tim situacijama država reagira. Ali evo, reakcije uopće nije bilo i to baca jednu strašnu sjenu na čitavo ovo izvješće i na iskrenost napora koje hrvatska država pruža u svladavanju problema s kojima se invalidi svakodnevno suočavaju. Jer ako ne možemo pomoći djeci, dame i gospodo, onda se pitam kako ćemo pomoći odraslima koji također imaju svojih posebnih, specifičnih potreba kao hendikepirane osobe. Ovdje se radilo samo i dobroj volji jednog jedinog ministarstva, a to je Ministarstva obrazovanja i ona je tu redom na svih 12 programa zakazalo. Toliko o dobroj volji da se nešto učinit za hendikepiranu djecu. Iz tog razloga kao i iz ostalih koje su moje kolege navele mi ne možemo podržati ovo izvješće. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a 5 minuta, uvažena zastupnica Škulić.
Hvala lijepa. Gospodine Tadiću, zamolila bih da koristite terminologiju djeca sa teškoćama u razvoju, to je i prema deklaraciji o, iz Sheratona dakle 2003. kada su se dakle napravio pristup prema osobama sa invaliditetom kroz terminologiju da se govori osobe s invaliditetom i djeca sa teškoćama u razvoju. Isto tako ne više retardirane osobe nego osobe sa intelektualnim oštećenjima. Inače, ovo izvješće ne bismo trebali koristiti za politikanstvo već bismo ga trebali usmjeriti prema tome da se visoka politika počne baviti sa osobama s invaliditetom kao kategorijom, manjinske većine gdje se sistemski krše socijalna, ljudska i građanska prava. Ljudska prava su univerzalna, nedjeljiva i međusobno ovisna. Iz toga proizlazi potreba da se osobama sa invaliditetom zajamči njihovo puno uživanje bez diskriminacije. Koliko mi kao društvo stvarno to i prepoznajemo? Da li ćemo i dalje štiti one koje podržavaju diskriminaciju osoba sa invaliditetom zbog toga što ne rade svoj posao? U ovom izvješću mi možemo vidjeti konkretno koja ministarstva nisu odradila svoj posao. Da li ćemo ignorirati činjenicu da na dijelovima Zadarske županije već mjesec dana osobe sa najtežim invaliditetom nemaju medicinsku njega zbog toga što su HZZO i ustanove za njegu u kući ne mogu dogovoriti? Inače, osobe sa invaliditetom dobivaju odgovor pa zar nemate rodbinu da vam pogone. Na žalost, naši roditelji često stradavaju uz nas, dobivaju moždane udare od napore koje ulažu svakodnevno nas podižući. Da li ćemo zatvoriti oči pred problemima roditelja djece s teškoćama u razvoju kojima država ne priznaje dio troškova puta odvoženja djece na rehabilitacijska programe od mjesta boravka. Inače, ja bih se nadovezala na temu da svako dijete treba obitelj, a ova se djeca upravo zbog toga izdvajaju iz obitelji. Koliko ćemo kao zastupnici promovirati ideju zagovaranja ljudskih i građanskih prava osoba s invaliditetom, a izbjegavati širenje medicinskog i milosrdnog modela? Što je sa gaženjem dostojanstva? Puno se govorilo o građanskim i urbanističkim barijerama. Na žalost veliki broj osoba sa invaliditetom koji su ovisni o tuđoj pomoći ne mogu ustati iz kreveta, jer kao što sam već nekoliko puta navela došlo je do raskola između HZZO-a i ustanova za pružanje njege u kući. Na taj način već su u samom startu onemogućene i ovdje prestaje načelo jednakih mogućnosti. Svako društvo prolazi razne procese, pa tako i naše na uvažavanju različitosti, odnosno na ulozi i značenju pojedinca u društvu i prihvaćanju i rješavanju njegovih potreba. Iz tih razloga potrebno je ojačati ulogu civilnog društva u kontroli provođenja nacionalne strategije. Vjerujem da će se sve ove primjedbe biti pozorno razmotrene i da ćemo sljedeće izvješće dobiti na vrijeme sa više određenih mjera. Također zahvaljujem se svim kolegama saborskim zastupnicima koji su sudjelovali u raspravi i drago mi je ovoliko vremena potrošeno. Čini mi se da je ovo prvi put da je toliko, da su toliko vremena kolege zastupnici potrošili na problematiku koja se tiče osoba s invaliditetom. Još jedanput zahvaljujem svima.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a, uvažena zastupnica Lucija Čikeš.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani tajniče, poštovana tajnice. Evo, sad smo na kraju. Izvješće je pred nama gotovo evo 7 i više sati i dakako Izvješće o provedbi nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom kako vidite da je isprovocirala veliko zanimanje, da je žućne rasprave, ali mi je drago jedno da zaista smo na kraju i sa lijeve i sa desne strane se složili i što je Vesna, gospođa kolegica Vesna sada dala priznanje da je Izvješće sveobuhvatno, da je Izvješće iscrpno i da Izvješće obuhvaća sve one subjekte koji su involvirali. Rekla je, rekla je i prije, ne sada, nego je rekla prije ovoga u svojoj replici. … [[Upadica se ne čuje.]] Čujem dobro, a i vidim kako reagirate. Prema tome, izvješće kao izvješće, ako smo svi složni u tome postiglo je svoj cilj. E sada je na tome hoćemo li se složiti koliko je s ovom strategijom postiglo se na pojedinim područjima ili bolje rečeno koliko se na pojedinim područjima nije postiglo. Da se je sve izrealiziralo onda isto bi netko našao nešto što bi rekao ovo upravo nije to. Postiglo se je onoliko koliko se je moglo postići. Međutim, ja znam u sigurno da, a prošla sam veliki dio Hrvatske, i radim sa djecom i osobama sa ovim poteškoćama već 30 godina i znam da su veliki pomaci. Znam da postoje pomaci i u prevenciji institucionalizacije, da postoje pomaci i u deinstitucionalizaciji, znam postoje pomaci i u tome da su knjige za djecu za slijepe da je ministar zadnji put obećao da će biti ne samo za osnovne škole nego i za srednje škole da će se isfinancirati. Znam da je postignuo mnogo na senzibilizaciji društva, ali oprostite, trebamo najprije senzibilizirati i samu obitelj da se nosi sa svojim teretom, a da i mi i svi oni koji su za to zaduženi budu 24 sata pri ruci. Znam da su djeca predškolske dobi vrlo dobro u pojedinim područjima, ne treba sve, ne treba uvijek upirati prst u ministra, niti treba uvijek upirati prst u pomoćnika ministra ili u državnog tajnika. Dakako da znamo da su neke ovlasti prenešene i na lokalnu zajednicu koja o tome mora voditi računa i upravo lokalna zajednica je ta koja zna što njezinim stanovnicima treba. I upravo je razlika između Mršićeve Koprivnice i ne znam nekoga drugoga mjesta, zato što je više posvetio pažnje, više radi manje govori i ima bolje rezultate. Manje će govoriti. Eto, sve u svemu Hrvatska demokratska zajednica je našla nedostatke i ne možemo zatvoriti oči pred time. Znamo koliko, gdje najviše sad treba posvetiti pozornosti u ovoj sljedećoj godini. Ali izvješće kao ovakvo u cijelosti prihvaćamo i pozdravljamo.
Zahvaljujem. Državni tajnik Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, odnosno predsjedavajući. Gospođe i gospodo saborski zastupnici, ja bih vam se prije svega u ime predlagača zahvalio na ovoj iscrpnoj raspravi i naravno da ćemo ove prijedloge i primjedbe koje su u ovoj današnjoj raspravi se čuli pažljivo razmotriti. Činjenica je jedno da ovo izvješće prikazuje stvarno stanje, da je ono s te strane korektno, da nije bilo ni namjere da se stvari uljepšavaju ili friziraju, dapače iz ovog izvješća je jasno vidljivo i što nije učinjeno u 2003. i 2004. godini, ali je jasno da je to samo polovica vremenskog razdoblja na koje se odnosi ova nacionalna strategija. Stoga preostaje čuti izvješće i pročitati izvješće za 2005. godinu, a naravno ostaje i 2006. godina kada će se moći donijeti konačan sud je li nacionalna strategija u potpunosti izvršena, nije izvršena, zašto nije izvršena i tko je naravno odgovoran za ono što nije izvršeno. Činjenica je da se i u ove dvije godine napravilo značajnih pomaka u rješavanju problema osoba sa invaliditetom, a kažem ostaje praktički cijela 2006. godina jer praktički 2005. je pri kraju, kada možemo donijeti konačan sud o realizaciji ove strategije. Još jednom hvala vam lijepo, uz ono da briga o osobama s invaliditetom nije briga samo hrvatske Vlade, resornih ministarstava, državnih institucija nego je ona itekako briga i jedinica lokalne samouprave i koliko tamo bude bilo razumijevanja za tu problematiku i rezultati u realizaciji ove strategije će biti bolji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Drugo, Izvješće o provedbi Nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom od 2003. do 2006. godine, tijekom 2003. i 2004. godine. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o provedbi nacionalne strategije jedinstvene politike za osobe sa invaliditetom od 2003. do 2006. godine, tijekom 2003. i 2004. godine. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 80 glasova za, 9 suzdržanih i 21 protiv donesen je predloženi Zaključak.
Idemo dalje uvažene kolegice i kolege sada bi 2. i 3. točku dnevnog reda preskočili, budući da je danas i Sveti Nikola i čestitke svima koji slave dana imendan i čestitke našim pomorcima kojima je danas Dan pomoraca, a predlagatelj zakona ministar i državni tajnik su u protokolarnim obvezama pa nemamo danas nazočnih predstavnika predlagatelja pa ćemo prijeći ako nemate ništa protiv, na 4. točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za programski zajam za prilagodbu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 396 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Zakonodavstvo, financije? U raspravi nema prijavljenih. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za programski zajam za prilagodbu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 106. glasova za i 3 suzdržana donesen predloženi Zakon.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za hrvatski projekt tehnologijskog razvoja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 401 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske ,a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za obrazovanje, znanost i šport. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, vidim da baš nije neki veliki interes za ovu točku, a radi se o čini mi se izuzetno značajnom koraku koji Republika Hrvatska poduzima dižući zajam od 31 milijun eura za prilagodbu, odnosno jedan od sljedećih koraka u prilagođavanju Republike Hrvatske u tehnološkom smislu ulasku u Europsku uniju. Nakana je svakako pohvalna i o samom ugovoru mislim da ne bi trebalo puno niti pričati, ugovor je sačinjen standardno kako se takvi međunarodni ugovori, odnosno ugovori sa zajmom sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj sklapaju. Sredstva su namijenjena tako piše u obrazloženju, Brodarskom institutu u Zagrebu kao praktično ekskluzivnom korisniku, dakle jednom segmentu tehnološkog razvoja Republike Hrvatske što je za pretpostaviti prihvatljivo, što je i pohvalno. To je institucija koja je u prošloj državi imala veliku ulogu, ostala je gotovo u netaknutom obliku u vlasništvu Republike Hrvatske. Poslije je bilo i ponekih poteškoća, prije svega organizacijske i financijske prirode, međutim ovaj korak bi sasvim sigurno i ova količina novaca bi sasvim sigurno Brodarski institut mogla dovesti na slavne grane na kojima je nekada i bio. Ono o čemu bi htio u ime kluba Hrvatske narodne stranke nešto reći jeste zapravo pozadina svega toga, tj. potrebe Republike Hrvatske da nešto napravi značajno u smislu prilagođavanja tehnološkoj razini Europe u čemu prema mišljenju naših analitičara, a i prema objektivnim procjenama sa Zapada zaostajemo 20-tak pa čak do 30 godina. To zaostajanje 1990. bilo je značajno manje pogotovo na planu prerađivačke industrije bili smo vrlo blizu europskom vrhu, no onda se dogodilo to što se dogodilo, dogodio se rat kakav je bio, dogodila se pretvorba kakva je bila, dogodila se privatizacija kakva je bila. Tehnologija je stala, svi su se brinuli o nekim sasvim drugim poslovima i u tehnološkom razvoju smo danas na repu Europe. Za vrijeme dok je profesor Radić bio ministar, mislim da se to zvalo obnove i razvitka u to doba, njegov jedan odjel ministarstva je organizirao prikupljanje podataka i izradu publikacije koja se zvala "Hrvatska i održivi razvoj". Imao sam priliku sudjelovati u izradi te publikacije, jedan mali segment sam radio koji se tiče tekstilne industrije pa sam imao uvid u taj materijal, štampana je jedna odeblja knjiga od jedno 700-800 stranica u kojoj je po segmentima industrije Hrvatske zapravo rečeno kakvo je stanje onda bilo, čini mi se da je to bila neka 96., 97. godina, što se predviđa i što će se dogoditi. Unutra smo predvidjeli poteškoće koje će pojedine industrijske grane velim pogotovo prerađivačke industrije zadesiti u skoroj budućnosti, primjerice ulazak Kine u Svjetsku trgovačku organizaciju praktično propasti tekstilne industrije u čitavoj Europi ne samo u Hrvatskoj, one klasične kakva je bila u tom trenutku. Ta knjiga je štampana, honorari su isplaćeni da se pohvalim, to je sve bilo korektno i lijepo napravljeno, međutim od te knjige se ništa nije dogodilo. Niti su poduzeti bilo kakvi koraci u prilagođavanju industrije svemu ovom što se događa. Niti su poduzeti neki značajniji koraci u dizanju opće razine tehnološkog i tehničkog znanja u Hrvatskoj. Nije se dogodilo ništa i zapravo ta deterioracija naše industrije i tehnologije uredno je nastavljena. Ono što Hrvatskoj nedostaje, a o čemu ovdje jako malo razgovaramo jeste zapravo jasan put strategija što mi to hoćemo u budućnosti, što ćemo mi to u budućnosti biti. Svi pričamo o državi, o društvu znanja, o novim tehnologijama, a nismo se nikad još odlučili, ne govorim samo o ovoj Vladi, govorim općenito o hrvatskim vladama, o tome što to zapravo Hrvatska želi raditi. Hoćemo li mi biti proizvođači čipova za Europu ili ćemo raditi automobile ili ćemo raditi samo zdravu hranu i turizam. Gdje nam je glavna orijentacija. Naravno, radit ćemo sve, ali gdje nam je glavna orijentacija i što to Hrvatska zapravo želi napraviti sa svojom budućnošću? Ovaj zajam je recimo jedan od putokaza što bi se moglo dogoditi. Ako je to tako onda je to jako dobro, ako je to samo jedan korak, izolirani korak koji ide u smjeru nepredviđenom i nepredvidivom onda je to naravno jako loše i onda je to bacanje u vjetar 31 milijun eura puta 7, dakle, 250 milijuna kuna. Postoje područja u koja, uvjeren sam, ne možemo. I besmisleno je trošiti vrijeme i trošiti, skupljati političke poene na tome da razmišljamo da će Hrvatska postati oaza farmaceutske industrije, da će Hrvatska postati oaza kompjutorske industrije. Ma neće. Neki drugi su to prije nas krenuli, ulaganja su tu ogromna. Strašna ulaganja na koja mi nismo ni spremni ni sposobni najvjerojatnije potegnuti. Ulaganja u nove proizvode i nećemo biti tu. Hrvatska se nalazi na jednom zgodnom mjestu u Europi, a nalazit će se na tom mjestu ne samo geografski nego i razvojno i ubuduće. Imamo šansu da radimo ono što zapad neće i ne može više raditi zbog ekonomskih, ekoloških, ne znam, nekih drugih razloga i ono što istok, odnosno jug još ne znaju raditi. Tu je uloga naše strategije tehnološkog razvoja. Tu je uloga našeg obrazovanja. Velim, ako je ovo jedan korak u tom smjeru onda je to sjajan korak. Ja to nisam nutra nigdje vidio napisao, ali dobro nisam ni očekivao nešto takvo. Posebno mislim da treba naglasiti značaj tehničkog i tehnološkog obrazovanja u Hrvatskoj i u svakom koraku ovakvog tipa trebalo bi predvidjeti ne samo način kako da se Brodarski institut kao vrhunska institucija svoje vrste u Hrvatskoj unaprijedi, organizira i tome slično, nego način kako će se implementirati ta znanja koja se razviju na budućem, bolje organiziranom i bolje opremljenom brodarskom institutu. Dakle, dio novaca koje će se usmjeriti prema visokom obrazovanju, prema obrazovanju onih ljudi koji će znati prepoznati pravi proizvod i reći da to je ono s čim mi u sljedećih 5 ili 10 godina možemo zapravo zaraditi i srazmjerno pristojno živjeti. To prepoznavanje pravog proizvoda, prepoznavanje pravog trenda je, čini mi se, glavni zadatak visokog obrazovanja u Hrvatskoj. To je ono što bi u svakom ovakvom dokumentu zapravo kao stepenica, kao faza u ostvarivanju cilja trebalo stajati. Tehnički i tehnološki studij, a posebice poslijediplomski tehnički i tehnološki studiji su od takvog značaja da nikad nije previše to naglasiti i u ovom Saboru i u medijima i u javnosti. To je nešto sa čim ćemo u skoroj budućnosti ili preživjeti ili postati oni koji po Europi kopaju kanale, uslužuju goste i tome slično. Sve u svemu, ovo je velik novac za svake kriterije, za europske kriterije, a za naše kriterije posebice. Htio bih biti sasvim siguran da je to novac koji se usmjerava u pravom pravcu, u pravcu prilagođavanja Hrvatske ovim uvjetima koji nas u vrlo skoroj budućnosti očekuju. Ako me se uspije uvjeriti u to i ako se uspije Klub Hrvatske narodne stranke uvjeriti u to podržat ćemo ovaj Prijedlog. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za hrvatski projekt tehnologijskog razvoja. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 108. glasova za i 2 suzdržana donesen predloženi Zakon.
Prelazimo na 6. točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Kabineta ministara Ukrajine o uzajamnoj zaštiti tajnosti podataka, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 398. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog Zakona. Prijedlog akta primili ste u pretince, sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnesti do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvjestitelji odbora? Nema prijavljenih za raspravu. Zaključujem.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i kabineta ministara Ukrajine o uzajamnoj zaštiti podataka. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Možete glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 101 glasom za i 6 suzdržanih donesen predloženi Zakon.
Prelazimo na 7. točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna Konvencije za zaštitu osoba glede automatizirane obrade osobnih podataka (ETS br. 108) koje europskim zajednicama omogućavaju pristupanje, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 399. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Izvjestitelji odbora? U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre i gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Naime, ja sam zaista mišljenja i kolege iz moga kluba da nije korektno da preko još jedne točke prijeđemo šutke. Radi se o izuzetno značajnim dokumentima i barem nekoliko riječi o njima bi trebalo ipak reći. Naime, ova Konvencija je jedna sjajna konvencija. To je prvi međunarodni dokument ove vrste koji štiti pojedinca od zlouporabe njegovih osobnih podataka. Sama Konvencija stupila je na snagu 1. listopada 85. godine, dakle, prije točno 20 godina. I ja osobno mislim da je velika šteta da uz ovu ponudu izmjena i dopuna same Konvencije kao punopravne članice Vijeća Europe trebalo je nešto malo više reći o samoj Konvenciji, o onome što je ona postigla u ova 2 desetljeća. Klub Hrvatske narodne stranke dakako podržat će predložene izmjene i dopune same Konvencije, ali smo smatrali da ovih nekoliko rečenica treba ipak izreći. Primijetili ste da ova Konvencija ne nosi u svom nazivu riječ "europska" što je uobičajeno za dokumente Vijeća Europe. Naime, ne nosi taj pridjev iz razloga jer se već tada, prije 20 godina, željelo da tu Konvenciju potpišu i mnoge druge zemlje i izvan prostora europskog kontinenta i to se stvarno i dogodilo da je cijeli niz zemalja pored članica Vijeća Europe potpisalo tu Konvenciju. Ja bih posebno želio kolegice i kolege naglasiti da je ova Konvencija značajna iz jednog posebnog razloga. Naime ona posebnu pažnju posvećuje tzv. osobno osjetljivim podacima, dakle rasnoj pripadnosti, političkim uvjerenjima, zdravstvenim problemima pojedinca, vjeroispovijesti, seksualnim sklonostima, kriminalnom dosjeu itd. Dakle tu je počela priča prije punih 20 godina i šteta je ponavljam da nismo dobili jedno izvješće glede implementacije same ove Konvencije. Posebno je jedan detalj važan, a taj se odnosi na restrikciju, odnosno restriktivne mjere koje Konvencija predlaže kada zemlja potpisnica, u ovom slučaju Hrvatska, razmjenjuje podatke o svojim građanima sa zemljama koje nisu potpisale ovu Konvenciju. Naime, cilj je da se zaštite u tom slučaju pojedinci i da se prisile zemlje koje nisu potpisale i ratificirale taj dokument da to što prije učine kako bi kod takve međunarodne razmjene podataka naši građani bili zaštićeni. Međutim u ovom trenutku imamo jednu sasvim drugu ponudu i razlog zbog čega je ova Konvencija na našem stolu, a to je činjenica da Vijeće Europe na zamolbu Europske unije želi da se Konvencija primijeni na način da europske zajednice mogu biti potpisnice Konvencije, a ne samo države članice Europske unije, dakle jedan veliki pomak i ono što bi trebali mi kao saborski zastupnici ovdje izvući kao poučak je to da mi moramo pažljivo ne samo u našu legislativu ugrađivati dokumente Europske unije, već i Vijeće Europe jer vidimo da Europska unija izbjegava stvaranje paralelnih sustava, već jednostavno primjenjuju i ugrađuju u svoju legislativu sve ono što je vrijedno i dobro. E sad tu možemo onda se malo zaustaviti i ako je tako, ako Europska unija smatra da treba ugrađivati u svoju legislativu … [[Govornik se ne razumije.]] sve ono što je vrijedno i ponuđeno od strane dokumenata Vijeća Europe onda bi mi trebali kao zastupnici u ovom mandatu se pitati također nešto što mi se čini jako važnim. Vijeće Europe je do sad prihvatilo 198 konvencija, mi smo punopravna članica. Da li netko od nas ovdje koji sjedimo zna koliko je od tih dokumenata Vijeće Europe ovaj Sabor ratificirao? Ja vjerujem da nitko od nas ne zna za taj podatak, nitko, što nije dobro. Mi bi trebali znati koje smo kao država dokumente potpisali, koji je Sabor ratificirao, a koji nije i zašto nije? Barem u četverogodišnjem mandatu jedno takvo izvješće čini mi se da ne bi bilo suvišno da nešto malo više naučimo o tim dokumentima i razlozima zašto nismo prihvatili jedan veći dio tih dokumenata. Evo samo jučerašnji dan kolegice i kolege, dan, Međunarodni dan volontera. Prije 5 godina Vijeće Europe prihvatilo je Konvenciju o promicanju mladih volontera kako bi mogli raditi na prostoru svih zemalja članica Vijeća Europe. Hrvatska nije ni potpisala, Hrvatska nije ni ratificirala tu Konvenciju. Bilo bi svakako dobro čuti o razlozima zašto je to tako, ali ponavljam ne samo o toj Konvenciji već svih 198 konvencija. Evo dakle javio sam se samo zato jer naš klub stvarno vjeruje da preko ovakvih dokumenata ne smijemo šutke prijeći već da moramo uistinu se uhvatiti u koštac sa pojedinostima zbog kojih je Republika Hrvatska prihvatila ili odbila ratificirati neke od tih dokumenata. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HSP-a uvaženi zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo i iz hrvatske Vlade. Klub HSP-a podržat će ovu izmjenu i dopunu Konvencije zaštite osoba glede automatizirane obrade osobnih podataka, međutim ova Konvencija i rasprava o njoj nas neizbježno navodi na pitanje u kojoj mjeri Republika Hrvatska već do sada poštuje i provodi ovu samu Konvenciju. Dakle mi možemo ovdje govoriti o tome prihvaćamo li ili ne prihvaćamo ovakvu dopunu Konvencije, ali je još važnije ustvrditi provodi li Republika Hrvatska postojeću Konvenciju u postojećem obliku. O čemu se zapravo radi? Republika Hrvatska donijela je Zakon o zaštiti osobnih podataka koji je naravno potpuno usklađen sa ovom Konvencijom. Zakon o zaštiti osobnih podataka zabranjuje stvaranje baze podataka ako ta baza podataka nije dobila odobrenje od Državne agencije za zaštitu osobnih podataka, međutim svjedoci smo činjenice da su hrvatske banke, da je Hrvatska udruga banaka formirala svoj registar obveza po kreditima koji je zapravo stvaranje baze podataka o zaduženjima građana i to tako da se križaju podaci iz svih hrvatskih banaka. Mi smo dakle u situaciji da hrvatske banke stvaraju automatiziranu zbirku podataka o svakom našem građaninu, a kako je dobar dio tih banaka ujedno suvlasnik osiguravajućih društava za drugi stup mirovinskog osiguranja dolazimo do toga da se stvara velika baza podataka o našim građanima potpuno neovisno o državi koja u pojedinim segmentima ima bolje informacije o našim građanima negoli sama Hrvatska država. O ovoj temi govorio sam više puta u Hrvatskom saboru i svaki put sam inzistirao da mi predstavnici Agencije za zaštitu osobnih podataka kažu što su glede toga učinili? Jesu li dali odobrenje za pokretanje takve baze podataka, odnosno prate li što Hrvatska udruga banaka sa tom svojom bazom podataka radi? Druga stvar koja jednako tu bitna jest činjenica da su skoro sve naše banke u vlasništvu stranih banaka što povlači opet mogućnost da su svi naši podaci o našim financijskim transakcijama sa naših tekućih računa pohranjeni u nekakvoj središnjoj bazi podataka u Milanu ili negdje po Austriji. Držim da bi takva mogućnost bila zapravo protivna … [[Govornik se ne razumije.]] ove Konvencije i da je u tom smislu hrvatska Vlada već davno trebala reagirati, ako je tomu tako. Dakle, uzaludno je usvajati konvencije, odnosno ovdje raspravljati o njihovim izmjenama i dopunama ako te konvencije padaju evo već na prvom koraku, a to je poslovanje hrvatskih banaka i njihov odnos prema osobnim podacima hrvatskih građana. A ja ne znam što može biti osobniji podatak od toga koliku si plaću dobio, na što si je potrošio, koji je standard tvoje obitelji, sa kojim firmama radiš odnosno u kojem si zdravstvenom stanju i koliko novaca odvajaš za svoju mirovinu. To je praktično čitava naša životna aktivnost. Ti podaci umrežavaju se potpuno neovisno o Hrvatskoj državi i što je vrlo lako moguće pohranjuju izvan granica Republike Hrvatske. U čijem interesu i zašto bez državne kontrole, to do sada još nisam dobio odgovora. Dakle, Klub HSP-a će podržati ratifikaciju ovih izmjena i dopuna Konvencije za zaštitu osoba glede automatizirane obrade osobnih podataka ali želimo, zahtijevamo od Vlade da u čim skorijem roku i izvijesti Sabor u vezi sa ovim zabrinjavajućim potezima Hrvatske udruge banaka. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Izmjena i dopuna Konvencije za zaštitu osoba gleda automatizirane obrade osobnih podataka koje europskim zajednicama omogućuju pristupanje. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 106 glasova za i 2 suzdržana donesen je predloženi Zakon.
Imam.
Dobro. Broj 1. amandman poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Amandman zastupnika Pere Kovačevića prihvača se djelomično uz ispravak. U amandmanu na članak 3., stavak 2., točka [[Upadica: Malo glasnije molim vas.]] U amandmanu na članak 3., stavak 2., točka 18. brišu se riječi osiguranje pomoći te točka 18. glasi putno osiguranje.
Zastupnik Pero KOvačević. Izvolite.
Suglasan.
Amandman prihvaćen u ovom izmijenjenom obliku. 2. amandman zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 3. amandman zastupnika Pere KOvačevića.
Vlada ne prihvaća amandman. Obrazloženje je slijedeće: dakle nepoznavanje zakonskih propisa odnosno njihovo nerazumijevanje nije element oslobođenja od odgovornosti. Utvrđivanje znanja hrvatskog jezika kao uvjeta za člana uprave društva suprotno je obvezi Republike Hrvatske kao države članice Svjetske trgovinske organizacije i smatramo da nametanje takve obveze za više od jednom članu uprave nepotrebnim.
Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Mislim sad bi ispalo ko da ja tražim akt milosti. Stvar je jasna, tražim glasovanje. Trebaju svi znati hrvatski jezik ako rade u Hrvatskoj. Hvala.
Glasovanje je li tako? Molim uključite se. Možete glasovati. Rezultat? 17 za. 13 suzdržanih. 70 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 4. amandman Odbora za financije i državni proračun?
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 5. amandman zastupnika Pere Kovačevića.
Vlada prihvaća amandman ali uz ispravak [[Upadica: Malo glasnije molim vas državni tajniče govorite.]] Hvala lijepa. Oprostite, ispričavam se. Dakle Vlada prihvaća amandman ali uz ispravak. U članku 27., stavak 2. riječi "u uvođenju poslova trgovačkog društva ili financijske institucije" zamijenjuju se riječima "na poslovima koji se mogu usporediti s poslovima društva za osiguranje." Obrazloženje je dakle usklađenje s Zakonom o trgovačkim društvima te pojmom društva za osiguranje.
Vidim da zastupnik daje znak Kovačević da prihvaća amandman u takvom izmjenjenom obliku i postaje sastavni dio Zakona. 6. Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 7. zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 8. Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 9. zastupnika Pere KOvačevića?
Vlada ne prihvaća amandman. Obrazloženje je slijedeće: Konačni prijedlog zakona sukladno direktivama Europske unije ne utvrđuje odredbu izdavanja suglasnosti nadzornog tijela na cjenike premija i uvjeta osiguranja koje će društvo za osiguranje primjenjivati.
Hvala. Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Tražim glasovanje.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 12 za. 6 suzdržanih. 75 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 10. također zastupnika Pere KOvačevića?
Amandman dakle broj 10. Vlada ne prihvaća. Dakle u članku 59., stavak 2. obrazloženje je slijedeće: Konačnim prijedlogom zakona o osiguranju sukladno zahtjevima utvrđenim sekundarnim izvorom prava Europske unije tj. direktivama Europske unije nije utvrđena obveza društava za osiguranje dobivanja suglasnosti nadzornog tijela na uvjete osiguranja i cjenike premija.
Zastupnik Pero Kovačević izvolite.
Ne mogu prihvatiti to obrazloženje. Tražim glasovanje.
Molim glasujemo. Uključimo se. Možete glasovati. Rezultat? 13 za. 5 suzdržanih. 75 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 11. također zastupnika Pere KOvačevića.
Dakle amandman 11. zastupnika Pere Kovačevića ne prihvaća se. Samo sekundu [[Upadica: Nema obrazloženje?]] Ima obrazloženje. Dakle obrazloženje: općenito sporazum se sklapa slobodnom voljom i uz uvjete koje utvrde stranke. Odredbe sporazuma zahtijevat će da osobe kojima će se utvrditi priznavanje statusa ovlaštenog aktuara za obavljanje poslova osiguranja ispunjavaju stručne uvjete za obavljanje poslova koji se zahtijevaju od ovlaštenog aktuara.
Zastupnik Pero KOvačević. Izvolite.
Tražim glasovanje. Očito da državni tajnik nije ni pročitao što ovdje piše. Hvala.
Molim glasovanje. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 14 za. 12 suzdržanih. 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 12. također zastupnika Pere Kovačevića.
Dakle amandman 12. ne, Vlada ne prihvaća amandman. Dakle nadzorno tijelo bilo bi u nemogućnosti samostalno na temelju svojih ovlasti utvrditi uvjete za stjecanje i provjeru stručnih znanja potrebnih za obavljanje poslova ovlaštenog aktuara.
Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Glasovanje.
Molim glasovanje. Uključimo se. Možete glasovati. Rezultat? 11 za. 7 suzdržanih. 68 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 13. amandman također zastupnika Pere Kovačevića?
13. amandman zastupnika Pere Kovačevića ne prihvaća se. Ispričavam se, samo da dođem do obrazloženja. Dakle obrazloženje: Konačnim prijedlogom zakona utvrđen je institut ovlaštenog aktuara odnosno osobe koja u društvu za osiguranja nema obvezu izračunavati i donositi cjenike premija te utvrđivati visinu tehničkih pričuva jer je to posao uprave društva. Imenovani ovlašteni aktuar u društvu za osiguranje dužan je provjeriti da li su cjenici premija i tehničke pričuve osiguranja utvrđene sukladno propisima, a u slučaju nepravilnosti poduzeti odgovarajuće mjere.
Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Pa upravo zbog toga sam i dao ovaj amandman što vi sad obrazlažete. Tražim glasovanje.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 12 za, 9 suzdržanih, 70 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 14. također zastupnika Pere Kovačevića amandman.
Amandman zastupnika Pere Kovačevića broj 14 Vlada ne prihvaća. Obrazloženje je slijedeće. Ovlašteni aktuar provjerava da li se tehničke pričuve osiguranja oblikuju na način koji društvu za osiguranje omogućuje trajno ispunjavanje svih obveza iz ugovora o osiguranju. Tehničke pričuve osiguranja najvažniji su element upravljanja rizicima osiguranja, odnosno one predstavljaju obvezu društva za osiguranje po ugovorima o osiguranju i moraju biti oblikovane u visini s obzirom na preuzete rizike. Također, utvrđena je obveza aktuara u obavještavanju nadzornog tijela u slučaju kada uprava društva ne prihvati ili ne poduzme mjere potrebne za otklanjanje nepravilnosti. Na ovaj način utvrđena je samostalnost aktuara. Ovlašteni aktuar stalno je u mogućnosti utvrditi da li je uprava društva poduzela odgovarajuće mjere, te ga ona ne mora o tome posebno izvještavati. Predloženi rokovi nisu prihvatljivi, jer bi kao takvi omogućili da društvo za osiguranje više od sedam mjeseci ne oblikuje tehničke pričuve sukladno propisima što bi za posljedicu imalo ugrožavanje solventnosti društva i interesa osiguranika.
Zastupnik Pero Kovačević.
Posljedicu bi imalo kontrolu, pa onda tražim glasovanje.
Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? 10 za, 5 suzdržanih, 73 protivnih. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 15. zastupnika Pere Kovačevića.
Samo sekundu da ga pronađem. Dakle, amandman 15. u članku 69. dakle članak, amandman se ne prihvaća. Dakle, obrazloženje. Dakle, Konačnim prijedlogom zakona utvrđen je institut ovlaštenog aktuara odnosno osobe koja je u društvu za osiguranje nema obvezu izračunavati odnosno donositi cjenike premija. Dakle, riječ "imenovati" smatramo primjerenijom od riječi "izabrati" iz razloga što uprava društva za osiguranje može izabrati određenu osobu, ali ona će pravo i odgovornost na obavljanje poslova ovlaštenog aktuara steći tek imenovanjem.
Zastupnik Pero Kovačević.
Bitna je razlika između imenovati i izabrati i sve ostalo. To je tako bitna razlika, a vi ste ovdje imali lošeg prevoditelja. Hvala lijepo.
Molim glasujemo. Uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? 15 za, 6 suzdržanih, 67 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 16. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 17. zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 18. također zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 19. zastupnika Pere Kovačevića.
Vlada ne prihvaća amandman. Obrazloženje je slijedeće. Dakle, tehničke pričuve osiguranja oblikuju se u odnosu na preuzete rizike osiguranja, a štete se isplaćuju iz imovine za pokriće tehničkih pričuva koja je oblikovana iz premije osiguranja. Dakle, tehničke pričuve osiguranja predstavljaju obveze društva za osiguranje prema ugovarateljima osiguranja. Ugovorom o osiguranju, odnosno uvjetima osiguranja moguće je utvrditi različite okolnosti i načine prijevremenog prestanka ugovora o osiguranju, te je u tom slučaju propisano da društva za osiguranja obveze prema ugovaratelju osiguranja koje su nastale na temelju ugovora moraju evidentirati u pričuvi za bonuse i popuste.
Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Glasovanje tražim.
Uključimo se. Glasujemo. Možemo glasovati. Rezultat? 10 za, 4 suzdržana, 70 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 20. amandman zastupnika Pere Kovačevića.
Vlada ne prihvaća amandman. Obrazloženje je slijedeće. Predloženo je utvrđeno Konačnim prijedlogom zakona u članku 125. stavak 2., utvrđena je obveza posebnog vođenja imovine za pokriće matematičke pričuve od imovine društva za osiguranje kao i mogućnost ovrhe jedino u slučaju kad se radi o plaćanju obveza iz ugovora o životnom osiguranju i to isključivo osiguraniku, te je i utvrđena vrijednost imovine koja može biti predmetom ovrhe s obzirom na potraživanja osiguranika.
Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Ne mogu prihvatiti tako nakaradno obrazloženje. Tražim glasovanje.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 9 za, 7 suzdržanih, 69 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 21. amandman zastupnika Pere Kovačevića.
Vlada prihvaća amandman.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 22. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 23. zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 24. također zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 25. istog zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 26. također zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 27. zastupnika Pere Kovačevića.
Na članak 291. ne prihvaća se. Dakle, isto kao i amandman 6. na članak 68. kaznene odredbe koje se odnose na članak 68. stavak 4. Dakle, to je to.
Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Izraz neodgodivo ne znači ništa zato sam ga htio točno reći u roku od 30 dana, onda je to određeno i odredivo, a ovako neodgodivo će vam biti 100 godina neodgodivo. Hvala. Glasovanje.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 12. za, 6 suzdržanih, 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 28. Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 29. zastupnika Pere Kovačevića.
Amandman se ne prihvaća. Temeljni kapital društva za osiguranje jedna je od stavki koja se uzima u obzir … [[Zbog predsjedničkog zvonca, govornik se ne razumije.]] zahtjeva za jamstvenim kapitalom odnosno utvrđenom najnižom razinom potrebnog kapitala društva za osiguranje u svrhu ispunjenja zahtijevane granice solventnosti.
Zastupnik Pero Kovačević.
Pa povlačim jer je vezano za raniji amandman.
Amandman povućen. Hvala lijepa. 30. Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. I 31. također Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala državni tajniče! Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 98 glasova za i 5 suzdržanih i 3 protiv donesen je Zakon o osiguranju zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Sukladno prijedlogu Odbora za zakonodavstvo dajem na glasovanje zaključak: "Ovlašćuje stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta o Zakonu o osiguranju prije njegove objave u "Narodnim novinama". Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 85 za, 11 suzdržanih 1 protiv usvojen je predloženi zaključak.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 2. zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 3. Odbora za financije.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Kluba zastupnika HSU-a, 4. amandman.
Vlada ne prihvaća amandman. Obrazloženje je sljedeće. Dakle, u osiguranju oštećenja osoba je osoba koja ni na koji način nije svojom voljom odgovorna za prometnu nezgodu, odnosno nastalu štetu. Predloženom amandmanom teret dokaza o činjenicama i okolnostima potrebnim za rješavanje odštetnog zahtjeva stavlja se na oštećenu osobu koja je slabija strana u postupku. Predloženim amandmanom oštećena strana imala bi pravo na naknadu štete tek u roku nakon 60 dana od dana podnošenja potpunog i dokumentiranog odštetnog zahtjeva, što znači da bi sama morala pribaviti policijski zapisnik o prometnoj nezgodi, procjenu štete i sve ostalo. Osiguranje od automobilske odgovornosti je ugovorno osiguranje, te se ne njega primjenjuje Zakona o obveznim odnosima, posebice Odsjek 27 koji utvrđuje pravo ugovora o osiguranju. Dakle, člankom 943. Zakona o obveznim odnosima, obveza osiguratelja u smislu isplate osiguranine, odnosno naknade utvrđuje rok koji ne može biti dulji od 14 dana, računajući otkad je osiguratelj dobio obavijesti da se osigurani slučaj dogodio. Ukoliko je za utvrđivanje postojanja osiguravateljske obveze ili iznosu štete potrebno stanovito vrijeme, osiguravatelj je dužan isplatiti naknadu za štetu u roku od 30 dana …
Kraće.
… od dana primitka odštetnog zahtjeva. Evo, još jedna rečenica. Također člankom 943. Zakona o obveznim odnosima utvrđeno je pravo na zateznu kamatu o danu primitka obavijesti o osiguranom slučaju, ako osiguravatelj ne ispuni svoju obvezu u navedenim rokovima.
Hvala. Klub HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani predsjedniče, mi smo kao predlagači ovog Zakona bili motivirani sa time da ne bude previše sudskih sporova oko ovog. Jer smatramo da sadašnje, odnosno predloženo rješenje zakona će generirati sudske sporove. I drugo, bili smo motivirani činjenicom da ne moramo uvijek biti veći vjernici od Pape. Jer ako Europsko zakonodavstvo predviđa u ovakvim slučajevima rok od 3 mjeseca, da mi ne moramo to svesti u 14 dana, pa smo predložili jedan primjereniji rok našim uvjetima. Tražim glasovanje po ovom amandmanu.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 22 za, 8 suzdržanih, 60 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 5. zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 6. također zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 7. zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 8. također zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 9. zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman. Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 10. također zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 11. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. I 12. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala državni tajniče. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o obveznim odnosima u prometu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 90 glasova za, 5 suzdržanih i 1 protiv donesen je Zakon o obveznim osiguranjima u prometu u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o investicijskim fondovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 394 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, financije i državni proračun, i europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. [[Upadica se ne čuje.]] U ime kluba? U ime Kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni ministre, uvažena gospodo zastupnici! Pa evo, oko ovoga vidimo da danas u Hrvatskoj imamo recimo jedan zatvoreni, imamo zatvorene investicione fondove, otvorene investicione fondove, otvoreni fond s privatnom ponudom, pod d) otvoreni investicioni fond rizičnog kapitala, društvo za upravljanje depozitnom bankom i tzv. nadzorno tijelo u ulozi Agencije za nadzor financijskih usluga. No, da bi mi uopće mogli o tome raspravljati treba znati sljedeće. Trenutno čeka dozvolu za početak rada čak 11 otvorenih investicionih fondova. Mi se znači kada su ti investicioni fondovi po srijedi približavamo brojci od njih 70 i tvrdim da je to za jednu malu zemlju kao što je to Republika Hrvatska u najmanju ruku previše. Pretpostavljam isto tako da nijedan od tih fondova nije u izvornom hrvatskom vlasništvu. Doduše, kada vidim koji su sve ovi kriminalci izašli iz pretvorbe i privatizacije i koji su danas odjedanput postali karijetide hrvatskog društva ne vidim što bi morali imati protiv stranog kapitala kad je riječ o stranim investicionim fondovima. Ovi su barem došli na ove prostore sa nešto malo kapitala. No, da budem precizniji. Kako su oni došli? Preuzeli su banke a onda su sa tim kapitalom u ovoj zemlji formirali i investicione fondove i mirovinske fondove i privatno investicione fondove koji su danas holdinzi. Jednom riječju, preuzeli su kompletan financijski suverenitet u trenutku, znači još u onom trenutku kada im je vlast prepustila banki. Aktivnih fondova u Republici Hrvatskoj na današnji dan ima 46 i izgleda da je doista u ovoj zemlji došlo doba fondova. Samo otvoreni fondovi u 2006. upravljati će otprilike sa imovinom od 8,5 milijardi kuna. I računa se da će 2006. oni završiti sa otprilike 85% više sredstava no što su imali početkom 2005. E sada, što je oko svega ovoga možda bitno? Imamo dojam da Vlada na neki način trči pred rudu i da želi tim fondovima omogućiti upravo tu zaradu od 85% u odnosu na ovu 2005. godinu i na neki način to je i bit ovog zakona. Međutim, s druge strane postavlja se isto tako pitanje da li će svi ti fondovi opstati. Jer na primjer, kod ovoga ZB plus, znači fonda Zagrebačke banke plus imate neto imovinu od milijardu i 500 milijuna kuna ali na primjer kod ST euro bonda ta njihova neto imovina je svega 2,5 kuna. Kod Privredne banke Zagreba recimo kunski novčani neto imovina im je oko 400 i nešto milijuna kuna a kod HBP-a je svega 5 milijuna kuna. U što ti naši investicioni fondovi ulažu? Uglavnom ulažu u domaće vrijednosne papire. Točnije, na neki način financijski ti investicioni fondovi prate državu. Nema znači recimo vanjskog zaduženja ali raste ono domaće zaduženje koje je daleko nepovoljnije, koje evo omogućuje država svoje unutarnje financiranje upravo preko tih investicionih fondova. Ja se slažem, može to na neki način biti cijena da mi kao zemlja na taj način izbjegnemo jedan dužnički udar, plaćamo skuplje da bi jednostavno prema vani "glumili" jednu manju zaduženost. Znači, mirovina tih fondova sa 4 milijarde 530 milijuna kuna od početka ove 2005. godine kraj godine dočekat će ili porast će na 8 milijardi 370 milijuna kuna. Naše banke isto tako sve više svoje komitente tjeraju prema fondovima, jer inače jednostavno nije moguće protumačiti ovaj rast tih fondova od najmanje 85% u jednoj godini. To je zapravo bit. Znači kako to tumačiti? Iduće godine kao što nam je poznato, ide recimo prodaja Ine, Hrvatskog Telekoma, najvjerojatnije hrvatskog, odnosno Croati osiguranje i to će biti sigurno godina u kojoj će ti naši investicioni fondovi biti dodatno motivirani. Međutim postavlja se i pitanje, da li će recimo ti fondovi tijekom idućih godina izaći na tržišta trećih zemalja. Pogledajmo recimo rast mirovinskih fondova, ona je 38%. Ja osobno da budem iskren da će, sumnjam da će recimo mirovinski fondovi u idućoj 2006. rasti po toj stopi. Jasno je i to što sam rekao malo prije, da su i ti mirovinski fondovi u ovom trenutku u rukama stranaca sve do jednog, njih četiri koliko ih inače imamo u Republici Hrvatskoj i da će tako vjerojatno ostati i u dogledno vrijeme. Znači kako će ti recimo prihodi rasti na tom financijskom tržištu? Banke imaju aktivu od cca 250 milijardi kuna i 2006. računa se da će ta aktiva otprilike porasti za nekih 10%. Osiguravajuća društva imaju aktivu od nekih 6 milijardi kuna i oni će rasti znači kada uzmemo u obzir tu razliku između životnog i neživotnog osiguranja po nekoj stopi od cca 15% dok bi naši investicioni fondovi koji su tijekom ove godine rasli po stopi od 85% iduće godine mogli rasti po stopama od 40%. Lizing za cca 20%. Znači onaj tko ima novac ako želi jednu dobru zaradu propustio je 2005. ali još uvijek može računati na izuzetno visoke prinose u 2006. godini. Što to znači na neki način za zaduženost zemlje? Moguće i katastrofu, ali jasno mi drugačije jednostavno ne možemo preživjeti, idemo na jedan način prema jednoj katastrofi da bi uopće mogli preživjeti. Ono što bi mi morali postići recimo ovim zakonom je da se podigne razina financijske sigurnosti i osiguravatelja i jasno osiguranika i to bi trebala biti bit. Ti fondovi na neki način isto tako zajedno sa državom moraju povesti računa i u ulaganju u inozemstvu. Definitivno je rat za nama i onda se postavlja pitanje s kima će naši ti fondovi, odnosno financijske institucije uopće raditi. Jasno je da možemo raditi samo sa onima koji su neusporedivo pod navodnicima "slabiji od nas" a to su prije svega susjedi. Oni koji su bolji od nas ili bolji od naših financijskih institucija, oni jasno zarađuju na prostoru Republike Hrvatske i to je bit, to je taj apsurd rata da su do jučer ne znam pucali jedni po drugima, a danas jasno kako vrijeme odmiče morate jedni sa drugima trgovati. Ono što je također još jedan ozbiljan problem to je skroman rast stambene štednje i držim da bi upravo taj detalj naša država trebala potaknuti, da sruši na neki način ovu stambenu mafiju koja u ovom trenutku stambeni metar prodaje za dvije, tri, a i više tisuća eura. Te štedionice ne smiju biti konkurencija nikome, pogotovo nisu i ne bi trebale biti konkurencija bankama već bi trebala biti nadopuna bankama. No one pate i ne znam iz godine u godinu sve lošije i lošije posluje. Mi smo ih, znači te štedionice na neki način marginalizirali umjesto da smo ih približili građanima zbog prije svega potrebe te jedne mlade populacije koja se na neki način mora skućiti ili okućiti. Za kraj, ja mislim da bi čitavo jedno ovakvo izvješće morao staviti naglasak na stambene štedionice, a na sve drugo mislim da u ovom trenutku niti jedna institucija nakon što smo pod navodnicima ostali bez tog direktnog financijskog suvereniteta, ne može utjecati. Sve u svemu ovo je sigurno jedno korisno izvješće, utoliko treba ga prihvatiti, ali želili smo ispred kluba IDS-a upozoriti na neke probleme sa kojima se nosi u ovom trenutku i Vlada, ali držim i zemlja u cjelini. Problem je puno ozbiljniji no što to na prvi pogled izgleda.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o investicijskim fondovima. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Dražen Bošnjaković. Molim državnog tajnika Antu Žigmana da se očituje o amandmanima. Imamo amandman zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Kod Odbora za zakonodavstvo amandman na članak 2.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 2. amandman na članak 30.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 3. na članak 45.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 4. na članak 53.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 5. na članak 79.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 6. na članak 224.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 7. na članak 242.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 8. na članak 243.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 9. na članak 244.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 10. na članak 245.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 11. na članak 246.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 12. na članak 247.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 13. na članak 248.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 14. na članak 249.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 15. na članak 250.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o investicijskim fondovima. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 94 glasa za i 2 suzdržana prihvaćam predloženi Zakon i dajem na glasovanje zaključak ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da objavi redakciju teksta investicijskim fondovima prije njegove objave u "Narodnim novinama". Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 90 za, 2 suzdržana i 2 protiv usvojen predloženi zaključak. Sljedeća točka - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vodama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 400 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli mjerodavni odbori. Državni tajnik Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, Zdravko Krmek će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Izvolite.
Evo kad smo već kod ovoga Zakona o vodama. Da li je moguće da amandmane na isto predamo …
Do kraja rasprave.
Ali to je svega sat vremena, nećemo stići napisati.
Do kraja rasprave, takav je Poslovnik. Hvala.
Ali ponekad imamo malo drugačiju praksu.
Nemamo.
Imamo.
Hvala lijepa. Drugo je proračun. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo zastupnici dopustite mi da vas upoznam o bitnim izmjenama i dopunama Zakona o vodama. Ovaj zakon se usklađuje u najvećoj mogućoj mjeri sa okvirnom direktivom za vode Europske unije, odnosno … [[Ne razumije se.]] i također u tom dijelu se usklađujemo sa definicijama, odnosno izmjenama i dopunama ovoga zakona teritorijalne osnove za upravljanje vodama su četiri vodna područja, a koja su dijelovi dva međunarodna riječna bazena dok je vodno područje jedinica za upravljanje vodama. Ovim zakonom također ukidamo podjelu na državne i lokalne vode, odnosno uvode se vode prvog i drugog reda i na taj način osiguravamo jedinstveno upravljanje vodama. Također mijenjamo planske dokumente tako da uvodimo strategiju upravljanja vodama koju donosi Hrvatski sabor, planove upravljanja vodnim područjima i to planove višegodišnje koje donosi Vlada RH i također plan upravljanja vodama godišnji koje donose Hrvatske vode, odnosno Ministarstvo poljoprivrede. Također je ovdje jako jako bitno napomenuti da se uvode i nove zadaće Hrvatskih voda, a to je izrada i usklađivanje registra zaštićenih vodnih područja, odnosno identifikacija ležišta vode za piće. Također smo ovim zakonom propisali da je obavezan monitoring nad stanjem voda koji zahtijeva također praćenje površinskih voda, podzemnih voda i svih zaštićenih vodnih područja. Ovdje bih želio dodati isto tako da smo i donijeli način i uvjete korištenja voda za melioracijsko navodnjavanje i za melioracijsku odvodnju te smo na taj način izvršili dio decentralizacije dijela vodno-gospodarskih nadležnosti odnosno njih ćemo prenijeti na regionalnu upravu. Također smo ustrojili vođenje vodne dokumentacije i to i integralno tako da imamo novi informacijski sustav voda. Također bih htio dodati da u izmjenama i dopunama ovog Zakona nema nekakvih bitnih izmjena Zakona. Ovaj opsežni broj članaka koji su izmijenjeni se odnosi uglavnom na usklađenje definicija tj. uvodimo nove pojmove koji su vezani za stanje voda, a koji odgovaraju isto tako odgovarajućim pojmovima u okvirnoj direktivi za vode Europske unije. Hvala na pažnji.
Hvala lijepa. Odbori. Odbor za [[Upadica: Za poljoprivredu se javlja Pankretić.]] Za … … [[Upadica se ne razumije.]] Tko će prije? Dobro evo ajde, Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša, izvjestitelj predsjednik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice zastupnici. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vodama s Konačnim prijedlogom zakona na svojoj 30. sjednici održanoj 2. prosinca 2005. godine. Odbor je razmotrio predloženi Zakon u svojstvu zainteresiranoga radnog tijela sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora. U načelnoj raspravi je posebno naglašeno da je veći dio izmjena samo na izričajnoj naravi te da se promjene odnosa na, da se promjene odnose na novu plansku dokumentaciju, razvrstaj voda i na uvođenje registra voda bez bitnih promjena upravljanja vodnim resursima. S obzirom na veliki broj izmjena ipak bi prema izdvojenom mišljenju bilo primjerenije da je predlagatelj predložio novi zakon jer bi to olakšalo njegovu provedbu. Nakon provedene rasprave Odbor je većinom glasova, 7 za i 1 protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o vodama. Hvala.
Hvala. Odbor za poljoprivredu, poštovani zastupnik predsjednik Odbora Božidar Pankretić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, državni tajniče Odbor za poljoprivredu i šumarstvo raspravio je kao matično tijelo ovaj Zakon. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika Ministarstva Odbor je podržao prijedlog predlagatelja da se ovaj Zakon donese po hitnom postupku. U cjelovitoj raspravi o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vodama Odbor je dao potporu njegovom donošenju. Donošenjem ovog Zakona u velikoj mjeri će se izvršiti usklađenje s okvirnom direktivom o vodama Europske unije te će se dosljedno provesti načelo o integralnom upravljanju vodama. Kako se ovim Prijedlogom zakona predlože opsežne izmjene i dopune neki članovi Odbora drže da bi bilo svrhovitije da je predložen cjeloviti zakon, a ne izmjene i dopune. Članovi Odbora su posebnu pozornost posvetili melioracijskom navodnjavanju te je podržana dorada koncepta upravljanja i održavanja hidromelioracijskih objekata s ciljem poboljšanja stanja ali pod uvjetom da se isti dosljedno i provodi. U raspravi je istaknuto da je u provedbi ovog Zakona kroz podzakonske akte kojih treba donijeti oko 20 ali u planskim dokumentima potrebno vodu kao nacionalno bogatstvo sustavno i do kraja zaštititi. Isto tako i kod potpisivanja međunarodnih financijskih obveza. Budući vodogospodarska osnova kao strateški planski dokument za upravljanje vodama nikad nije donešena iznešeno je mišljenje da strategiju upravljanja vodama čije donošenje predlaže ovim Zakonom treba što žurnije izraditi i uputiti Hrvatskom saboru. Ovim Zakonom izdvojen je jedan novi oblik korištenja voda, a to je zahvaćenje pitke mineralne i termalne vode radi prodaje te je upozoreno da visina naknade za tu namjenu može utjecati na gospodarsku isplativost tih djelatnosti. Proizvođači tih pića ukazuju da je visinu naknade potrebno odrediti na temelju iscrpljenih količina voda, a ne od ukupnog prihoda. Također je istaknuto da iako ekonomska cijena vode ima opravdanje kod njenog određivanja treba uzeti u obzir realne okvire gospodarskog razvoja Hrvatske. Na temelju provedenog Odbor je podržao predloženi Zakon i predložio ga da ga Hrvatski sabor donese. Hvala.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu, Europske integracije, zakonodavstvo. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice zastupnici, gospodine državni tajniče. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovoga Zakona. U našoj državi vode su opće dobro koje zbog svojih prirodnih svojstava ne mogu biti ni u čijem vlasništvu te imaju osobitu zaštitu Republike Hrvatske. Svestrana potreba vode i njeno prisustvo u svim ljudskim aktivnostima i prirodnim procesima čini vodne, vodno-gospodarske djelatnosti izuzetno složenim i zahtjevnim. To je bitni razlog potrebe postojanosti i tradicije ove ljudske djelatnosti koji mi u Hrvatskoj organizirano uspješno provodimo već 130 godina. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice stoji na stanovištu da se sa vodama u Republici Hrvatskoj i dalje mora gospodariti pažljivo i racionalno. Republika Hrvatska se po raspoloživim količinama vode svrstava među bogatije zemlje Europe. Oko 60% vodnog bogatstva nastaje na prostoru Republike Hrvatske dok se oko 40%, dok je oko 40% vanjski doprinosi susjednih zemalja. Većina riječnih bazena uključujući i podzemne vode imaju u velikoj mjeri prekogranični karakter. Zato sve aktivnosti u gospodarstvu tim vodama trebaju biti povezane jer imaju dijelom uzroke i posljedice u susjednim zemljama. Stoga je Republika Hrvatska međunarodnim ugovorima uredila pitanja iz područja vodnog gospodarstva sa Republikom Mađarskom, Republikom Slovenijom i Bosnom i Hercegovinom. Pored toga Republika Hrvatska je prihvatila Konvenciju o zaštiti Sredozemnog mora i njena dva protokola koji uređuju pitanje zaštite mora od zagađivanja sa kopna. Konvenciju o zaštiti i uporabi prekograničnih voda i međunarodnih jezera, Konvenciju o suradnji na zaštiti održivoj uporabi rijeke Dunav te još nekoliko konvencija koje uređuju pitanja upravljanje vodama. Pravni status voda i vodnog dobra, način i uvjeti upravljanja vodama, način na koji vode mogu iskorištavati ovlaštenici prava na njima, osnovni uvjeti za obavljanje djelatnosti vodnog gospodarstva, ovlasti i dužnosti cijele državne uprave i lokalne uprave te druga pitanja značajna za upravljanja vodama uređeno je Zakonom o vodama iz 1995. Tim Zakonom osnovana je i pravna osoba za upravljanje vodama Hrvatske vode sa statusom ustanove. Već pri donošenju tog zakona uskladili smo ga sa relevantnim direktivama europske ekonomske zajednice iz područja voda. Međutim, Europska unije je 2000. donijela okvirnu direktivu o vodama koja obavezuje članice Europske unije da svoje zakonodavstvo iz područja voda moraju uskladiti sa njoj ali i sa ostalim direktivama koje su donijete prethodnih godina. Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju sa Europskom unijom Republika Hrvatska preuzela je obavezu usklađivanja nacionalnog zakonodavstva sa zakonodavstvom Unije koja je za područje voda vrlo kompleksna i obimna. Stoga predlagač ovog zakona predlaže da se izmjenama i dopunama izvrši samo djelomično usklađenje sa propisima Europske unije, posebice okvirnim direktivom o vodama, a potpuno usklađenje da se izvrši realizacijom projekta CARDS 2003. kojim je predviđena izrada strategije i akcijskog plana usklađenja koji bi se proveo kroz naredne 2 godine. Kako je prošlo gotovo 10 godina od donošenja važećeg Zakona o vodama, a u međuvremenu je doneseno više zakona koje u većoj ili manjoj mjeri uređuju pitanja značajna za vodno gospodarstvo i provedbu važećeg zakona, predlagač predlaže da se izvrši usklađivanje sa tim zakonima. U primjeni važećeg zakona uočeni su i neki nedostaci u upravljanju vodama koji će se ovim zakonom također otkloniti. Izmjena i dopuna Zakona o vodama nadležnost zakona proširuje na priobalno more na način da se njegove odredbe o zaštiti vodama primjenjuju i na priobalno more. U zakon se unose i novi pojmovi značajni za upravljanje vodama. Uskladit će se načela upravljanja vodama sa direktivom. Podjela voda na državne i lokalne vode zamijenit će se podjelom na vode I. i II. reda što će omogućiti provedbu načela integralnog upravljanja vodama. Mijenja se do sad izvršni način građenja regulacijskih i zaštitnih vodnih građevina. Građenje tih građevina će se provoditi prema programu građenja kojeg donosi Vlada Republike Hrvatske. A tehničko i gospodarsko održavanje vodotoka vodnog dobra regulacijskih zaštitnih vodnih građevina, te osnovnih građevina melioracijske odvodnje provodit će se prema programu uređenja vodotoka i drugih voda koje je sastavni dio plana upravljanja vodama. Državna uloga u građenju vodnih građevina za korištenje voda i zaštitu voda provodi se prema programu državnih ulaganja. Teritorijalna osnova za upravljanje vodama ostaje i dalje naša 4 dosadašnja vodna područja, s tim da se vodna područja pridružuju međunarodnim područjima rijeke Dunava i rijeke Jadranskog mora radi ustroja upravljanja međunarodnim vodnim područjima. Postojeća planska osnova za upravljanje vodama mijenja se i uređuje se na 3 razine. Na nacionalnoj razini to je strategija upravljanja vodama koju donosi Sabor Republike Hrvatske. Na razini vodnog područja, to je plan upravljanja voda, vodnim područjima kojeg donosi Vlada Republike Hrvatske. Na operativnoj razini to je plan upravljanja voda, vodama kojeg zajedno sa odlukama o izvršenju plana donosi Upravno vijeće Hrvatskih voda uz suglasnost ministra nadležnog za vodno gospodarstvo. Prethodni postupak za donošenje strategije upravljanja vodama i planova upravljanja vodama uključit će obavezno informiranje javnosti, konzultiranje korisnika voda iz industrije, poljoprivrede, iz jedinica lokalne samouprave i drugdje, te poticanje tih korisnika voda na sudjelovanje u važnim pitanjima upravljanja vodama. Ovim zakonom uređuju se i druga važna pitanja kao što su način i uvjeti korištenja voda za melioracijsku odvodnju, te tehničko gospodsko održavanje melioracijskih objekata koje sada prelazi u nadležnost naših županija. Provođenja mjera monitoringa voda, načina vođenja vodne dokumentacije, pojednostavljenje postupka u izdavanju vodopravnih akata, propisivanje detaljnih uvjeta za dodjelu koncesiju za zahvaćanje pitke, mineralne i termalne vode radi prodaje na tržištu, definiranje dodatnih zadaća Hrvatskih voda, vođenje registra zaštićenih područja, vođenje očevidnika koncesija, naplatu koncesijskih naknada i identifikacija nalazišta vode za piće, skraćeni postupak upisa u zemljišne knjige, prava vlasništva Republike Hrvatske na nekretninama stečenim desetogodišnjom dosjelošću, a koje su u pravnom režimu javnog vodnog dobra. I na kraju bih istakao da su odredbe ovoga zakona usklađene sa propisima EU, posebice sa okvirno direktivom o vodama, a usklađenje sa ostalim propisima Europske unije provest će se u postupku donošenja podzakonskih akata i provedbi akcijskog plana usklađenja. I na kraju bih istakao još jednom da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovoga zakona.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Čini mi se da i nema previše zainteresiranih za ovu temu iako osobno smatram da je ovo izuzetno važna tema, a pokušat ću to i u svom izlaganju na neki način i dokazati, a slažući se s onim stručnim dijelom o kojemu je govorio kolega Širac. Dakako ovdje u svojoj raspravi htio bih upozoriti na važnost, značaj, nacionalni značaj voda. Konstatirali smo da je Hrvatska bogata vodom i ona se po ovim zadnjim istraživanjima nalazi na petom mjestu u Europi vezano uz bogatstvo koje ima, a zove se vode. no to ne znači da je to bogatstvo i optimalno se tim bogatstvom gospodariti. Ono što je problem i kojega smo svi svjesni da se kod problema suše ili u turističkoj sezoni kad na jadranskoj obali i otocima se znatno poveća broj korisnika vode na žalost nalazimo u situaciji da je vode nedostatno. Malo je i ništa financijskih "instrumenata", pod navodnicima, koji bi osnažili očuvanje vode. Među zamjerkama je i nedostatak odvodnih sustava, iako je zakonski okvir za njihovu uspostavu nazvan dobrim. Procijenjena prosječna godišnja potrošnja vode u Hrvatskoj po stanovniku iznosi 50-ak kubika. Prema podacima Hrvatskih voda smo 40% stanovnika ima priključak na kanalizacijske sustave, izgrađena su 82 uređaja za pročišćavanje otpadnih voda i 35 pomorskih ispusta. Korištenje vode nema ekonomsku cijenu, a plaća se u rasponu od 3 kune pa do nekih 14 kuna, primjerice na Lastovu ako u međuvremenu cijena nije povećana za kubni metar. Netržišna cijena ne omogućuje ulaganje i razvoj pa su i opskrbni odvodni sustavi u Hrvatskoj zastarjeli, a gubici vode su golemi. Sveukupno gledano ispada da je sadašnji sustav gospodarenja vodom u Hrvatskoj loš za vrijeme koje dolazi jer će voda zasigurno iz kategorije nečeg vrlo jeftinog, vrlo dostupnog i onog što bi ona u stvarnosti trebala biti po sebi razumljivo pretvoriti u robu znatno više cijene, a tko će pri tom izgubiti, a tko profitirati veliko je pitanje. Vodo-gospodarska osnova Hrvatske, strateški dokument za upravljanje vodama koji izrađuju Hrvatske vode i kako u hrvatskom vodnom gospodarstvu nije ni bilo, dugo se izrađivalo, ali ipak nije nažalost donesen. Promjene diktiraju obveze uz pridruživanje Europskoj uniji kao i činjenicu da će interes koji strani investitori odavno pokazuju prema hrvatskom vodnom Eldoradu vjerojatno ubrzo početi i konkretizirati. Imamo određene već inicijative. Možda načelno da naglasim da su Ujedinjeni narodi proglasili razdoblje od 2005. do 2015. desetljećem voda za život koje je službeno započelo sa Svjetskim danom voda, 22. ožujka 2005. godine. Osnovni je cilj da se barem u pola smanji broj ljudi koji nemaju pristup zdravoj vodi. Kakva je situacija u Hrvatskoj, mislim da je to pitanje za sve nas. Nažalost, još u mnogim, mnogim našim sredinama, posebice u ruralnim prostorima nismo osigurali da voda bude u svakom domu i mislim da je to jedan od vrlo velikih i gorućih problema. Izvorišta vode ne smiju se privatizirati već moraju ostati u vlasništvu države, a pod upravljanjem jedinica lokalne uprave i Hrvatskih voda. Nismo još imali uvid u strategiju. Iskreno se nadamo da u strategiji je koncipiran ovakav zahtjev, ovakvo stajalište jer ako ono nije takvo onda će se zasigurno problem voda još više aktualizirati. Vode zasigurno treba čuvati od zagađenja i onečišćenja, ali ono što je posebna opasnost je i od prodaje, odnosno privatizacije. Opasnost je već vrlo konkretizirana i ne rađa se ona samo u nekim glavama. Ja bih ovdje vrlo pohvalno rekao, naši Franjevci su na jednom svom okruglom stolu vrlo jasno upozorili na ovaj problem. Rekao bih, jedni od glavnih koji se zalažu da do takvog problema ne dođe. Opasnost od Svjetske monetarne institucije koje uvjetuju određene zajmove pa i našoj zemlji stvaranjem određene legislative koja omogućuje privatizaciju voda. Moram reći da u ovom dijelu borbe za vodu u budućnosti svi oni koji se bave tom problematikom vrlo jasno govore da će voda biti značajnija nego što je danas nafta. I Hrvatska u tom dijelu mora u svojoj strategiji na jasan način zaštititi svoje bogatstvo. Mi smo svjesni toga da u određenim procesima prilagodbe koji jesu i koje moramo činiti s obzirom da želimo uć u Europsku uniju, moramo štititi naše nacionalne interese. Voda je nacionalnog blago, Hrvatska je bogata vodom, ali budimo obazrivi prema tome, da to bogatstvo koje imamo sačuvamo za naše ljude. Omogućimo im da i dalje po jednoj, ja bih rekao, cijeni koja je prihvatljiva za naše ljude dolaze do te vode. Mislim da smo imali do sada nažalost određenih problema koji su vezani uz koncesije. Imamo i određenih koncesijskih ugovora koji su sklapani bez nažalost javnog natječaja. Jedan je takav primjer i u Gradu Zagrebu vezano uz sustav pročišćavanja, ali bez razlike na to mislim da u ovom Zakonu se jasno definira način koncesija, ali se i utvrđuje da u dijelu vezanom uz koncesije bude više reda. Kada govorimo u tom dijelu više reda onda to vrlo jasno znači da određene koncesijske ugovore treba raditi na način da i jedinice lokalne samouprave ili regionalne uprave i samouprave imaju određenu nadoknadu, imaju određenu rentu u dijelu tamo koja im treba pravično pripadati, ali i da određene tvrtke koje dakako iskorištavaju u ovom dijelu vodu zasigurno mogu platiti taj dio koji iskorištavaju, a da to bude na određeni način pravično podijeljeno. Da bilo tko u tom dijelu ne profitira. Mislim da treba se izraziti da je ukidanje podjele na državne i lokalne vode, te uvođenje voda prvog i drugog reda dobar prijedlog u ovom Zakonu. Također uspostava odgovarajućeg melioracijskog sustava koji se također ovdje predlaže. Možda još na kraju, evo, da si dozvolim citirati iz jednog članka što znači ovaj odnos o kojem sa govorio vezan uz strateško značenje voda, što znači da kada neke multinacionalke dolaze do nekih izvorišta voda, a da se o tome i ne vodi baš prevelika briga i preveliki red u tom dijelu do sada nije postojao. Što to može značiti na određeni način za budućnost? Siromašne zemlje poput Hrvatske s tim se multinacionalnim "dealovima" neće moći nositi i vjerojatno će biti prisiljene svoje vodno bogatstvo privatizirati u zamjenu za kredite Svjetske banke. Dopustimo li to, mogao bi to biti početak našeg kraja jer voda je zasigurno najveće bogatstvo naše zemlje. Jedne od, budimo realni, rijetkih prednosti nad Europom kojoj težimo. Voda mora ostati u hrvatskim rukama jer u protivnom ostat ćemo bez onog što nam može osigurati budućnost kakvu priželjkujemo. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Damir Kajin, klub zastupnika IDS-a. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Ispravak netočnog navoda? Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Kolega rekli ste, citirat ću vas: "da su nas Franjevci upozorili na očuvanje bogatstva voda". Ne samo to da su nas upozorili nego nas mole da čuvamo najveće bogatstvo u Hrvatskoj citirajući: "Hvaljen budi Gospodine moj po sestrici vodi, ona koja je korisna, ponizna, draga i čista, sveti Franjo Asiški".
To je ispravak netočnog navoda? Ima jedna rimska izreka o iskorištavanju strpljenja. Kolega Kajin izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, cijenjena gospodo zastupnici. Evo da se ja nadovežem na ovu polemiku bolje da se nekome ruka osuši nego krene u privatizaciju izvorišta i naših vodovoda, međutim sa time ću i završiti, zapravo govorit ću prije toga jasno, ali što želim reći? Ovo je dobar Zakon, valja ga podržati, osim u dijelu članka 31. koji još uvijek gospodo barata sa pojmom katastarski prihod, a ta je kategorija davno ukinuta našim općim Financijskim zakonom koji znači taj katastarski više pojam ne poznaje i kojeg poljoprivrednici jasno više ne plaćaju. Međutim što treba učiniti da gradovi, odnosno općine na kojima je sjedište tih akumulacija izvorišta i koja su obuhvaćena tim zaštitnim zonama, od tog svog pod navodnicima "hendikepa" jer se na tim prostorima ne mogu odvijati neke redovne gospodarske aktivnosti, s druge strane ipak imaju zbog tog resursa i određenu korist. Znači treba im omogućiti određena sredstva na tom prostoru. Ja se slažem, sredstva zašite koje županije propisuju su toliko skupe pa ih seljaci više niti ne mogu koristiti, ali to želim reći da su naši seljaci limitirani u korištenju tih svojih nekretnina i stoga dolazeći iz grada Buzeta dozvolite mi prije svega da iznesem niz primjedbi ovoga grada. Naime, nama su se, zastupnicima iz … [[Govornik se ne razumije.]] izborne jedinice gradonačelnik i ostali obratili sa zahtjevom za izmjenu članka 31. te dopunu stavka 3. članka 42. Zakona u izmjenama i dopunama Zakona o vodama. U nacrtu Konačnog prijedloga Zakona oni kažu da nije obuhvaćena izmjena članka 31. već je on ostao nepromijenjen. To je taj katastarski prihod. Ja mislim da svima nama mora biti u interesu da se taj pojam na kojeg je presudno utjecao ja mislim gospodin Šeks da se ukine iz pravne te regulative, uskladi sa kako se to danas voli reći pravnim stečevinama, ne Europske unije, nego zakonskim propisima Republike Hrvatske i u toliko grad Buzet, jasno preko nas zastupnika predlaže u članku 31. da ta nova formulacija glasi da jedinice lokalne samouprave općine grad na čijem se području nalaze akumulacije, retencije, izvorište ili zona sanitarne zaštite čijom namjenom pravne i fizičke osobe na području druge jedinice lokalne samouprave općina grad ostvaruju korist imaju pravo na rentu, znači na naknadu i to je suština. Znači renta, nadoknada predstavlja obeštećenje za ograničeni razvoj jedinica lokalne samouprave na čijem se području nalazi akumulacija rentu i stavka 1. članka plaća jedinica lokalne samouprave na čijem se području ostvaruje korist od akumulacije, retencije itd. Jasno je da je isto tako potrebno u tim završnim odredbama predvidjeti neki rok za uvođenje te rente, da li će to biti 3 mjeseca ili 6 mjeseci od stupanja na snagu ovoga Zakona to je sad posve irelevantno, ali to sigurno treba učiniti. Kako znači ti ljudi koji žive od te vode i sa tim problemom obrazlažu te svoje primjedbe? Oni kažu da obzirom da su u nacrtu Konačnog prijedloga Zakona u ostalim člancima koji se predlažu za izmjenu utječe na reguliranje pitanja zaštite voda, odnosno akumulacije izvorišta i zona sanitarne zaštite, potrebno je znači doraditi taj članak. Članak 31. definira mogućnost uvođenja rente naknade za područje na kojem se nalazi akumulacija ili retencija zbog potreba očuvanja vode kao strateškog resursa jasno cijele Republike Hrvatske sukladno članku 40. utvrđuju se zone sanitarne zaštite, zonama se rezervira i posebno štitit određen prostor kako ne bi došlo do zagađenja izvora pitke vode. E sad da ja to nekako prepričam, primjerice recimo grad Buzet je već desetljećima od '30. i neke kada je Musolini tamo sagradio izvorište i povukao vodovod po Istri, to je jedino dobro što je bio napravi u onih 20 godina, znači desetljećima je grad vode i mi imamo na području svog grada 3 izvorišta, Sveti Ivan, Bulaž i akumulaciju Butoniga iz kojih osiguravamo vodu za piće na čitavom Istarskom ili za čitav Istarski poluotok. Puštanjem u funkciju 2001. godine postrojenja za kondicioniranje vode sa kapacitetom od tisuću litara u sekundi završena je i prva faza ove Butonige uz mogućnost da se jasno kroz određeni period to poveća na 2 tisuće litara u sekundi. Na područje grada sjedište imaju i 3 tvrtke sa djelatnošću proizvodnje, distribucije i zaštite vode i to su Istarski vodovod, VSI vodovod Butoniga i IVS Istarski vodozaštitni sustav. E sad šta se dešava? Na sjednici Skupštine Istarske županije 1.8.2005. donijeta je odluka o zonama sanitarne zaštite izvorišta vode za piće u Istarskoj županiji koji predviđa 4 zone i sve se u dijelovima jasno nalaze jer je to logično na području grada Buzeta. Npr. najblaža ova 4 zona zabranjuje ispuštanje nepročišćenih otpadnih tvari, građenje objekata kemijske i farmaceutske industrije te industrijskih objekata bez sustava javne odvodnje, zabranjuju građenje državnih, županijskih prometnica bez pročišćivača oborinskih voda, što je jasno da poskupljuje život svakom investitoru, prije svega gradu na tim prostorima. 3 zona ograničenja i kontrole zabranjuje deponiranje otpada, građenje odlagališta i upotrebu pesticida. Ja govorim to za problem grada Buzeta, ali sličan problem je vjerojatno svugdje u Hrvatskoj. 2 zona strogog ograničenja zabranjuje poljodjelsku proizvodnju osim eko poljoprivrede, stočarsku proizvodnju i to zabranjuje, osim jasno za domaćinstvo, gradnju groblja, gradnju svih industrijskih pogona, gradnju državnih i županijskih cesta itd., a 1 sanitarna ta zona zabranjuje sve i jasno mora biti ograđena. E sad, taj grad Buzet, a rekoh da je tako vjerojatno i drugdje i oko ovog izvorišta vode, odnosno jezera na Cresu i ne znam u Rijeci itd. prostire se na površini od 167,5 kvadratnih kilometara. Čak je 38% ili 62,4 kilometra obuhvaćeno zonama sanitarne zaštite od čega 1 i 2 zona pokrivaju 18% površine tog grada. Radi se znači o naseljenom području, ne znam Mjesnog odbora Buzet, Vrha, Huma, Roča, a stanovništvo jasno van te gospodarske aktivnosti, mi imamo tu sreću da je svega 3% stanovnika nezaposlenih, gotovo nemamo nezaposlenost, uvozimo radnu snagu iz Slovenije, ali van toga stanovništvo se isključivo bavi poljoprivrednom proizvodnjom, odnosno vis a vis takvog vodnog režima ne mogu se baviti tom proizvodnjom. Osim toga akumulacija Butoniga obuhvaća 3 zone zaštite i prostire se na području grada Buzeta, Pazina i Općine Cerovlje. Pojedini dijelovi cijele jedinice lokalne samouprave ili više njih koje spadaju u zone sanitarne zaštite onemogućeni su, to želim reći, u tom nesmetanom razvoju bilo da je riječ o poljoprivredi, bilo da je riječ o industriji, bilo da je riječ o prometnicama i sl. Zakon o vodama sad daje pravo gradu na čijem se području nalaze akumulacije ili retencija, čijom namjenom pravne ili fizičke osobe na području drugog grada, odnosno općine ostvaruju korist na rentu, odnosno na naknadu. To je taj članak 31., međutim ta mogućnost nije do sada iskorištena zbog nepostojanja podzakonskih propisa te zakonske osnovice za obračun rente, prije svega kod ovoga prireza od zemljišta i to je ono na što treba staviti naglasak prilikom rasprave o ovom Zakonu. Nekad je bilo dovoljno vjerojatno zbog nepostojanja tih zona sanitarne zaštite rentom obuhvatiti same akumulacije ili retencije, no danas to više nije tako zbog strogih kriterija i nemogućnosti korištenja područja sanitarne zaštite u te neke slobodne namjene. Ja još jedanput želim ponoviti da je znači najvažniji, najvrijedniji resurs grada Buzeta, ja sam uvijek uz ljude to se vidi, to je uvijek voda a samim time Istre i Hrvatske a od nje vidite jedan takav grad niti može niti živi. I štoviše, određivanjem zona sanitarne zaštite taj život se na području tog grada na neki način "obustavlja". Potvrđuje to i primjer uvijek sa terena. Postoji ogromno nezadovoljstvo stanovništva, vjerojatno i grada i vjerujem da je tako diljem Republike Hrvatske, posebno kod nas oko brane Butonige zbog ovih zakonskih rješenja koja su preferirala uvijek potrošača, znači onoga koji koristi tu vodu a nikad onoga koji ima zemljište u neposrednom okruženju te akumulacije. U tijeku su pripreme danas koje recimo Hrvatske vode provode i za još jednu retenciju. To su Račice. To je cirka deset kilometara od Buzeta, par kilometra od Butonige i sasvim je logično nezadovoljstvo lokalnog stanovništva i nespremno sad na suradnju tog stanovništva oko prodaje zemljišta jer eto izgubit će još jednu mogućnost golog opstanka na toj svoj djedovini. Više im jasno ni tartufe nećemo omogućiti da love na tim prostorima, a to je također jedan izvor egzistencije. Nezadovoljstvo ne znam poprima sve radikalnije kako bih ja rekao iskaze, ne samo na gradskom vijeću, ne samo među građanima i jasno je da ću ih i ja osobno te građane podržati iako sam svjestan da u konačnici štetimo sami sebi što je apsurd ali kako jednostavno skrenuti pozornost na ovaj problem kojega pokušavam opisati. Da imamo taj jedan resurs koji je nemjerljiv novčano itd. a da zapravo život oko toga se paralizira a da jedinica na kojim se ta izvorišta nalaze od svega toga "nemaju" nikakvu korist. Područja koja znači osiguravaju tu vodu ograničena su u razvoju, nemaju, još jedanput ću reći, nikakvu naknadu, nikakvu satisfakciju materijalnu a to im zakon treba ovaj omogućiti jer to nije problem samog grada Buzeta, to je problem diljem Republike Hrvatske. Što se tiče članka 42. nacrta konačnog prijedloga zakona gospoda u gradu Buzetu, oni predlažu da se na stavak 3., ovaj znači taj stavak članka 42. mijenja na način da se ta naknada uvodi na određeno vrijeme potrebno za podmirenje stvarnih troškova ulaganja uz prethodnu suglasnost općina i gradova za čije se područje odnosi. I to obrazlažu da u tekstu izmjena i dopuna predviđena je dopuna članka 42. sa novim stavcima, osim člankom regulira se posebna naknada koja se može uvesti uz cijenu isporučene vode neposrednim korisnicima za potrebe podmirenja troškova i povećanih ulaganja u vodoopskrbni sustav i sustav javne odvodnje otpadnih voda u zonama sanitarne zaštite. Jasno je da se uvijek postavlja pitanje koja će biti visina posebne naknade, na koji će se rok ona uvesti, što će se njome izgraditi, tko će tim objektima kasnije i upravljati. Poslovi komunalne djelatnosti su isključivo u nadležnosti jedinica lokalne samouprave prema članku 134. Ustava kao i prema Zakonu o lokalnoj i područnoj samoupravi. Predloženom formulacijom daje se fiskalna i zakonodavna ovlast županiji a u proračunu općine i grada to bi trebalo biti kao samo prolazna stavka. Proces decentralizacije, dekoncentracije vlasti, kažu u gradu Buzetu ne smije polaziti što su u pravu od razvlašćivanja općina i gradova. E sada, idemo na sjednicu Skupštine Istarske županije 1.8.2005. Tu su sada donijeli odluku o zonama sanitarne zaštite izvorišta vode za piće u Istarskoj županiji koja obvezuje općine i gradove u proračunima osigurati sredstva u iznosu jedne kune po kubnom metru isporučene vode. Mi određujemo rok na koji se uvodi tih jedna kuna posebne naknade a ne zna se što će i po kojoj dinamici općine i gradovi dobiti za ta sredstva. Obzirom na potrošnju vode u Istarskoj županiji taj namet na godišnjoj razini iznosi 20 milijuna kuna ili 10% županijskog proračuna od svega 200 milijuna kuna. Netko će reći da je to istarski problem. Apsolutno da. Nitko me nije o tome konzultirao itd. kad su to donosili. U konačnici će se tih 20 milijuna kuna vratiti jednom trgovačkom poduzeću za proizvodnju ne znam, odnosno izradu kanalizacije u Buzet što je sigurno dobro ali mislim da grad u tome mora sudjelovati kao i ostale jedinice lokalne samouprave. Sve u svemu, držim da je to jedan koristan zakon, da taj zakon treba podržati ali da mislim da te neke zakonske nelogičnosti oko tog katastarskog prihoda itd. jednostavno treba uskladiti sa općim financijskim zakonom jer kao institut više ne postoji i po mogućnosti u poziciju suodlučivanja staviti gradove, općine na čijem se području nalaze te retencije izvorišta i slično.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite!
Cijenjeni gospodine predsjedniče, kolege i kolegice, predstavnici Vlade i Hrvatskih voda! Ja najprije imam jednu primjedbu. Mislim da je trebalo voditi objedinjenu raspravu o izmjeni Zakona o vodama i o izmjeni Zakona o vodnom gospodarstvu jer govoriti neovisno jedno o drugom, znate mi možemo ovdje satima govoriti o Zakonu o vodama, vidite kako je to debeli materijal a u principu je to kad pogledate tekst pa vidite šta se predlaže i šta se mijenja u Zakonu o vodama. Ja ću biti ovako malo oštar pa ću reći sve je to šminka. Naime, kolega Širac je ovdje govorio i prisutan je Zakon o vodama usvojen je 1994. koliko se ja sjećam, 1995. a 1996. stupio na snagu. Prije toga izvršeno je restrukturiranje javnog poduzeća Hrvatska vodoprivreda, mislim da se tako zvalo, i to je sektor gdje se riješilo mnoge stvari već u to doba. Dakle kad je neposredno poslije "Oluje" kad je Hrvatska imala puno većih problema u tom sektoru se već tada išlo naprijed ja bih kazao i mnoge stvari su dobro napravljene i donesen zakon za koji ja smatram da je u mnogim stvarima kompatibilan sa okvirnom direktivom o vodama Europske unije, iako je ovdje, ne znam tko je ovo … [[Govornik se ne razumije.]] izračunao ti ili netko drugi, da je 9% Zakon o vodama usklađen sa okvirnom direktivom, dakle postojeći Zakon o vodama. Ne znam koji je, to ne razumim tu kamatni račun taj ni tu matematiku i kako se došlo do tih 9% ali nažalost nije ni sad usklađen do kraja jer isti ovi predlagači kažu je li na stranici 1, je li to? Stranica 1. Dakle kad se "Cards" projekat s nazivom Usklađivanje Hrvatske legislative u vodama s relevantnim EU direktivima završi trajat će još dvije godine. Dakle vjerojatno će još ovaj mandat imati ovaj Sabor ako dočekamo puni mandat izmjene i dopune ovog Zakona. Dakle s druge strane šminku kad gledate dalje na stranici 2 usklađenog Zakona sa ostalim zakonima Republike Hrvatske pa je to jednostavno pročitati šta se to usklađuje. Da ne zove se više objekt nego vodna građevina. Ostali nedostaci na strani 3. ostali nedostaci pa vam je i to jednostavno vidjet šta se to usklađuje i kad pogledate koje će se posljedice proisteći s donošenjem Zakona pa se opet sve vezuje na EU direktivu a najinteresantnije je kad pogledate na stranici 5, 4 i 5 osnovna pitanja koja će se urediti zakonom pa kad pogledate šta je tih 10 točaka evo ja s ovog mjesta tvrdim da je to uređeno i prijašnjim Zakonom. Dakle postojećim Zakonom sve je uređeno izuzev retorike. Izuzev retorike jer nema šta nije uređeno, ali ja ću kazati sad nešto što je nužno bilo procijeniti ako i u jednoj široj raspravi, u jednoj široj analizi šta se to može napraviti u ovom sektoru? Naime Zakon o vodama i Zakon o vodnom gospodarstvu regulira jednu materiju koja je jako bitna. Dakle to je korištenje voda gdje spada i vodoopskrba što većinu vas svrbi. To je zaštita voda i to je zaštita od voda. Ovo drugo, znate ovo koncesije, normiranje to je manje bitno iako nije nebitno. Jako je bitno i nema nitko, ovo što je Pankretić govorio nitko nema privatni izvor u Hrvatskoj čak ni oni koji misle da imaju po postojećim zakonima. E sad kad gledate ta tri sektora koja bi trebala biti regulirana ovi, ovim Zakonom dakle jednim i drugim zakonom koji će vjerojatno večaras ili sutra se raspravljati to je materija koju je jednostavno sve … [[Govornik se ne razumije.]] i svu materiju i sve ove djelatnosti koje nas okružuju. Kad govorimo o cestama ili auto-cestama računamo da i izgradnju i održavanje moraju platiti korisnici. Dakle oni koji se voze. Kad gledate i ovdje dakle netko tko koristi vodu bilo u vodoopskrbi ili za nešto drugo on bi trebao plaćati tu vodu. Zaštitu od voda dakle oni koji zagađuju onečišćivač mora platiti međutim imate jedan segment kojeg ne znate kome bi rekli da ga plati, a to vam je tzv. zaštita od voda ili obrana od poplava. E sad kako vam to izgleda? U vodoopskrbi Hrvatska ima negdi 76% stanovništva koje je priključeno na vodoopskrbu. Raspon vam je, ne znam je li se šta popravilo u ovu zadnju godinu i po dana od kad ja nisam direktor Voda od 32% u Koprivničkoj županiji, ili kako se zove Koprivničko-Križevačkoj županiji do 34, 35 u Bjelovarskoj županiji do 95% u nekim jadranskim županijama. Tu je jasno Istra išla najviše. Ni moja županija se ne može požaliti iako ima još mnogih mjesta koja nemaju vodu i dakle mi imamo potpuno, potpuno jednu neravnomjernost. Kad imate u glavi da je 25% stanovništva još vodno neopskrbljeno, a imate na pameti da 40% stanovništva Hrvatske živi u naseljima od 0 do 2000 ljudi možete misliti koji su to prostori koji još nemaju vodoopskrbu i pitanje je kad će je dobiti? Ako to svedete da je to opet po Zakonu o komunalnom gospodarstvu obveza lokalnih samouprava onda je neće dobiti nikad. Dakle a kako se rade proračuni bez obzira tko je Vladi državni proračuni, tko je na vlasti bilo ovi bilo oni onda vam to ide po babu i po stričevima svak vuče na svoje misto, na svoje, u svoju regiju onoliko koliko može izvući i to je jedan problem za koji ja ne vidim problema, posebice zato, ne vidim rješenja posebice zato što je on i dalje komunalni problem, a mi bi trebali to početi razmišljati o tome da radimo ne županijske komunalna poduzeća nego regionalna komunalna poduzeća koja bi se pobrinila za rješenje vodoopskrbe i za ovog stanovništva koje nema vodoopskrbu a i za poboljšanje vodoopskrbe ovog stanovništva koje ima vodoopskrbu. Vi znate pogotovo oni koji dolaze s tog terena da mnogi dijelovi istočne Slavonije piju vodu koja je sanitarno neispravna. E to je što se tiče vodoopskrbe ovako najkraće. Što se tiče zaštite voda tu vam je još veći problem. 14% negdje ima ili nešto ispod toga kanalizacijskih sustava. E zaboravio sam nešto kazati da 300 milijuna kubika se u Hrvatskoj isporuči vode preko mjerila. 300 milijuna kubika. Plati se jedno 65 do 70% i sva ta voda nakon toga mora ići u kanalizaciju. Jasno. To vam je 40% riješeno kanalizacije. 60% nije riješeno i ne zna se kud ide, a pročišćava se negdi na razini 12 do 14%. Dakle od tih 300 milijuna kubika koliko je ukupna potrošnja za vodoopskrbu u Hrvatskoj. E tu se isto čini lakim, lako je naplatiti onoga tko onečišćuje naplati mu. Međutim znate lako je u sredinama ko što je Grad Zagreb sa svojim prstenom koji ima potrošnju 90 milijuna kubika. Pa tu je lako jer to je igra velikih brojaka pa je lako nešto i napraviti. Pa je lako i uređaj napraviti bez obzira koliko je to komercijalno opravdano, koliko nije opravano. Lako je i u Splitu to raditi i to je jako je veliki udio države. Lako je i u mnogim drugim gradovima. Ali imate mnoga naselja recimo u turističkim krajevima koja imaju potrošnju 1 zimi, a 20 ljeti. Govorim o omjerima. I tko će njima napraviti ovo? Tko će njima napraviti? Dakle sve je to moralo se razmišljati kad se govori o zakonu. I to je jedan veliki problem. Država se inače i zadužuje i investira u ove sustave, ali to je još, još daleko, daleko od rješenja i mi ćemo potrošiti još godine da ne kažem desetljeća da stignemo razinu koju danas imaju onih 15 zemalja Europske unije. Međutim ima sad ovaj najteži i najgori segment ovog sektora. A to je zaštita od voda. Hrvatska, vi znate koliko ima rijeka tzv. u državnoj kategoriji sad prvog reda i potoka i bujica drugog reda. Onaj tko je išao u osnovnu i u srednju školu koliko smo mi bogati s tim rijekama i potocima. E sad ću vam samo neke brojke kazati. U Hrvatskoj je izgrađeno, u socijalizmu 2 tisuće 4 stotine kilometara nasipa, za obranu od poplava, sa svim pripadajućim vodnim građevinama. Znate li koliko je sad izgrađeno u demokratskoj državi? Ne znam zbrojiti na metre, vrlo malo i ništa. E sad, osim toga na tisuće kanala je izgrađeno, na tisuće regulacijskih građevina je izgrađeno. Ja mogu vam donijeti te brojke pa kad budem sutra govorio o financiranju vodnog gospodarstva. Dakle to je nešto što je izgrađeno već ranije, za što se je u Hrvatskim vodama izračunalo da je minimum za održavanje 400 milijuna kuna godišnje. Izdvaja vam se što ja znam od 2000. 287 do 2005. 105 milijuna. Vodni doprinos je ukinut '98. sa obavezom zakonskom da se supcisuira iz državnog proračuna i to se nikad nije poštivalo, jer su sredstva bila nužnija na nekom drugom mjestu. E sad, ovdje vam se dolazi do one situacije znate da ne možete naplatiti cestu onome tko koristi cestu, željeznicu onome tko koristi željeznicu, vodu, vodoopskrbu onome tko koristi vodoopskrbu, nego je ovo pitanje solidarnosti. Tko će platiti ovo održavanje objekata koji služe za obranu od poplava? Koga ćete opteretiti, tko je taj? Dakle, bez načela solidarnosti nema rješenja tog problema. I ja ne vidim i sa ovim da će se riješiti, ja ne vidim, to je jasno u onom drugom prijedlogu zakona, onom nastavku ovog zakona se govorio o tome i o tome ćemo govoriti, mislim da će se samo dogoditi nešto da će oni koji predlažu državni proračun neće imati više obavezu razmišljati o tome. Pa tako ovdje i piše. Donošenjem ovog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vodama ne stvara se obvezuju financijski učinak na državni proračun. Samo fali jedno, fali nešto. Ne stvara se financijski učinak, ali fali nešto da neće biti obveze više državnog proračuna da brine o tome. Znate da se nije dogodila poplava '64. u Zagrebu pitanje koji bi ovo status, kakva bi status uopće imao ovaj sektor. Ali ta poplava se može isto tako dogoditi brzo. Visine vodostaja su vrlo visoke, najavljuju se kiše, možemo mi još ovog tjedna imati poplave pa ćete vidjeti koliko toga nedostaje u ovom sektoru i koliko su nužna ulaganja u ovaj sektor. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu u trajanju od 10 minuta. Uvaženi zastupnik Kajo Bućan. A oprostite, oprostite, uvaženi zastupnik Jure Bitunjac. Onda ide Kajo Bućan poslije toga ako dođe.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče sa suradnicima. Evo, ja ću iznijeti nekoliko svojih razmišljanja i ideja vezano sa zakonom koji je jako bitan i koji je mogu reći za veliku pozornost, poglavito ljudi koji se bave vodnim gospodarstvom, znači komunalnih društava … [[Govornik se ne razumije.]] vodoopskrbe, načelnika, gradonačelnika, pa mogu reći i šire hrvatske javnosti premda mi večeras raspravljajući ovdje o tom zakonu smatram da temeljem predloženih rješenja i naših razmišljanja da će nadležno ministarstvo i Vlada donijeti odgovarajuće odluke. Zakonom o vodama kao što je poznato donesen je u prosincu 1995. godine, a u međuvremenu donesen je ili izmijenjen niz zakona koji zadiru u područje vodnog gospodarstva. Samo u ovom sazivu Sabora, znači protekle 2 godine doneseni su ili pak izmijenjeni sljedeći zakoni, a koji se tiču predmetnog zakona, Zakon o komunalnom gospodarstvu, Zakon o prostornom uređenju, Zakon o gradnji, Zakon o zaštiti prirode, Zakon o šumama, kao i niz uredbi i podzakonskih akata kojih je donijela Vlada, odnosno nadležna državna tijela. Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju s Europskom unijom Hrvatska je ušla u proces usklađivanja nacionalnog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije, te i ove izmjene idu u pravcu usklađivanja Zakona o vodama s okvirnom Direktivom o vodama Europske unije. Sve su to razlozi izmjena i dopuna postojećeg zakona. Iznad svega i upravo evo smatram da je ovo prilika progovoriti o vodi kao prirodnom bogatstvu, da je strategija upravljanja vodama pitanje od posebnog nacionalnog interesa i da u eri globalizacijskih procesa očuvajmo vodu i suverenost nad vodnim potencijalom kao neizostavnim čimbenikom i preduvjetom sadašnjeg i budućeg razvitka Republike Hrvatske. Dakle i pitanje je vode i gospodarenja vodama je prvorazredno nacionalno pitanje koje kroz zakonsku regulativu treba biti jasno i javno definirano. Ono što najširu hrvatsku javnost interesira, najobičnijeg našeg građanina je vodoopskrba i odvodnja. To je životno pitanje, ne zanemarujući značenje navodnjavanja, odvodnje, zaštite od poplava i druge djelatnosti koje proizlaze iz vodnog gospodarstva. Što se događa na svjetskom tržištu voda? Kakvo je stanje u Hrvatskoj? Da li postojeći zakonski okvir, zakoni koji se odnose na vodno gospodarstvo osiguravaju nacionalni interes? To su pitanja na koja danas dijelom ali što prije moramo dati cjelovit i precizan odgovor. Na svjetskom tržištu voda sukobljavaju se dvije bipolarizirane koncepcije upravljanja vodama. Jedni vodu percipiraju, jedni vodu tretiraju kao svaku drugu robu, kao globalnu robu, zagovara se privatizacija vodnog sektora, a to znači i stvaranje privatnog monopola nad javnim uslugama i time osiguranje visokih profitnih stopa. Druga koncepcija zagovara monopol javnog sektora. Znači općina, grad, država nad javnim uslugama, kao što je vodoopskrba, polazeći od činjenice da je voda Božji dar, dar prirode nad kojim nitko nema pravo zarađivati. Vodu prema ovoj koncepciji, kao opće dobro, društvo je dužno izuzeti iz tržišnog nametanja. Naravno da i po ovom konceptu voda mora imati svoju cijenu koju krajnji korisnici direktno ili indirektno moraju platiti, ali javni sektor je jedini regulator. Ono što je najbitnije, profit je isključen. Profit nije cilj. U vodnoj djelatnosti u Hrvatskoj dominira javni sektor. Međutim zakonska regulativa otvara razne mogućnosti, vodoopskrba i odvodnja su u nadležnosti općina, gradova, što je definirano Zakonom o komunalnom gospodarstvu, članak 3. A obavljanje komunalnih djelatnosti jedinice lokalne samouprave vrše kroz osnivanje trgovačkih društava u kojima moraju imati većinski udio, odnosno 50+1 dionicu, javnih ustanova, vlastitih pogona, ili pak ugovorom o koncesiji. Ne samo nadležnom ministarstvu i nama u Saboru, već i široj javnosti poznati su pokušaji, odnosno otvaranje pregovora o ulasku u vlasništvo međunarodnih korporacija u neka trgovačka društva, vodovode, koji su vili u financijskim poteškoćama i koji su tobože nudili izlaz iz postojeće financijske situacije, a gledajući dugoročno bile su i od posebnog interesa. Na sreću to se nije dogodilo ali moguća kombinatorika o ulasku stranih ulagača ili pak privatnog sektora kad je riječ o Hrvatskoj je i dalje otvorena. . / . Budući je vodni sektor u Hrvatskoj ugrađen kroz tri zakona, Zakon o vodama, Zakon o financiranju vodnog gospodarstva i Zakon o komunalnom gospodarstvu. Neophodno je strategijom upravljanja vodama i hrvatskom vodnom politikom definirati stajališta po pitanju … privatizaciji u ovom važnom segmentu. Kao zastupnik u Hrvatskom saboru poduprijet ću i zalagat se za zakonska rješenja i hrvatsku vodnu politiku koja polazi, odnosno koja bi trebala polaziti od po meni sljedećih stajališta. Prvo, voda je ljudsko pravo, opće dobro, narodno bogatstvo koje zahtjeva izbalansiranu politiku sa ograničenjima pred izazovima globaliziranog tržišta, dakle voda je pitanje nacionalnog suvereniteta. Drugo, politika prema vodama mora imati institucionalni ustroj koji će onemogućiti konkurenciju … [[Ne razumije se.]] subjekata, državnih subjekata na vodama bilo da je riječ o financiranju, bilo da je riječ o zaštiti prioritetima itd. Treće, isključiti bilo kakav oblik privatizacije i partnerstva, prava na vodni resurs a to znači dodjela za javnu opskrbu isključivo treba povjeriti lokalnoj vlasti na uslužnom području, a ne komunalnim društvima bez obzira što ista su danas u javnom vlasništvu a sutra mogu biti i u privatnom. Četvrto, stjecanje koncesija u gospodarske svrhe ne treba uskraćivati privatnom sektoru, mislim da je to po prijedlogu ovog zakona, izmjenama zakona koji je pred nama dobro definirano. Javna vodoopskrba ima prioritet na drugim oblicima korištenja voda. Šesto, komunalna vodna infrastruktura treba biti u isključivom vlasništvu jedinica lokalne samouprave kroz reformu komunalnog vodnog sektora, znači po meni bi trebalo izvlastiti trgovačka društva, javne operatere iz vlasništva kada je riječ o vodnoj infrastrukturi i prenijeti im isključivo jedino vlasništvo jedinica lokalne samouprave. Sedmo, privatizaciju i partnerstvo, znači pogonske funkcije u komunalnom vodnom sektoru ostaviti mogućim uz stroga pravila igre. Na kraju bih želio reći da ove izmjene i dopune zakona uvode više reda u vodno gospodarstvo. Prioritet se daje zaštiti voda to je očito, ali uvodi i red i omogućuje gospodarsko korištenje vodnih potencijala. Također smatram da lokalne jedinice gdje se nalaze izvorišta i gdje su vodotoci, a koji se koriste u gospodarske svrhe, poglavito kada je riječ o proizvodnji električne energije spomenut ću samo sliv rijeke Cetine gdje se nalaze četiri hidroelektrane Peruča, Orlovac, Kraljevac i Zakučac čija je instalirana snaga 900 megavata, a godišnja vrijednost proizvedene električne energije kreće se oko milijardu i 250 milijuna moraju, znači jedinice lokalne samouprave iz tog područja moraju imati značajniju korist iz prostog razloga što su temeljem Zakona o vodama kada je riječ o zaštiti voda, uskraćeni i ograničeni u svom razvoju. Međutim kada je riječ o modelima financiranja o tomu u narednoj točci i na neki način smatram da će trebati, ako ne u ovim izmjenama to nije moguće, ali zacijelo u novom zakonu kada je riječ o financiranju vodnog gospodarstva i u Zakonu o vodama izvršiti stanovitu decentralizaciju, ali očuvanje voda kao nacionalnog bogatstva to je moguće jedino kroz jednu pravu adekvatnu zakonsku regulativu i ja se nadam da ćemo i po pitanju ovih izmjena poglavito kada je riječ o donošenju novih zakona iz segmenta vodnog gospodarstva postići konsenzus u Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Mirjana Brnadić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Štovani gospodine tajniče, sa suradnikom. Ja ću se kratko osvrnuti na ove izmjene Zakona o dopunama Zakona o vodama. Pitanje postavljamo zašto se mijenja Zakon o vodama? U deset godina njegove primjene došlo je do izmjena niz zakona vezanih uz vodno gospodarstvo s kojima je potrebno uskladiti odredbe ovog zakona od Zakona o sustavu državne uprave, Zakona o proračunu, Zakona o građenju i niz drugih zakona. Obveza usklađenja Zakona o vodama sa okvirnom direktivom Europske unije o vodama je ogroman zadatak koji će čuli smo trajati i dvije godine, do kada će se pristupiti punom usklađivanju s relevantnim odredbama direktive donošenjem podzakonskih akata. Tijekom primjene Zakona o vodama uočene su brojne nedoumice, nedostaci, ograničavajući faktori za provedbu tog zakona te je konačno ova Vlada pred nas stavila prijedlog izmjena i dopuna koje su sveobuhvatne, detaljne i jasno provedive. Ovim zakonom na bolji način uređeni su uvjeti korištenja voda za melioracijsko navodnjavanje i odvodnju te tehničko i gospodarsko održavanje osnovnih melioracijskih objekata. Riješen je status šljunka i pijeska izvađenog tijekom radova građenja tehničkog i gospodarskog održavanja vodotoka. Detaljnije je uređen monitoring voda što je po meni izuzetno važno radi čuvanja vode i planiranja njenog korištenja u budućnosti. Pojednostavljen je postupak izdavanja vodopravnih akta čime je izbjegnuta administrativna zavrzlama sa županijskim uredima za gospodarstvo. Jednoznačno je određen rok važenja vodopravnih akta. Uređeno je dodjeljivanje koncesija za gospodarske djelatnosti na vodama kao što su splavarenje, rafting, kanu i sl. kada se te sportske aktivnosti obavljaju kao gospodarske djelatnosti. Definirane su dodatne zadaće Hrvatskih voda kao što su vođenje registra zaštićenih područja, vođenje očevidnika koncesija, naplata koncesijskih naknada i identifikacija nalazišta vode za piće sukladno okvirnoj direktivi o vodama itd. niz je novih poboljšanja. Ja bih svakako naglasila da vodu kao nacionalno blago trebamo sustavno štititi i moramo biti svjesni da voda nije nepotrošiva. Količine i kvalitete voda koje ima Hrvatska ima rijetko koja zemlja na svijetu. Zbog toga je potrebno da se što prije izradi strategija o upravljanju vodama i uputi na usvajanje Hrvatskom saboru. Svoje primjedbe na predloženi zakon sa svrhom poboljšanja ili ispravke određenih odredbi dala sam u amandmanima sa kolegom Markom Šircem. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ivo Lončar.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo. Pa ne bih imao što previše dodati onome što je govorio kolega Marasović, ali ipak ću reći nekoliko rečenica i bit ću kratak, povezat ću ova dva zakona jer i jedan i drugi su komplementarni. Dakle danas razgovaramo o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vodama i drugo je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Po mom mišljenju ova dva zakona reguliraju korištenje voda, dakle pitkih, termalnih i mineralnih radi prodaje, zatim oni reguliraju zaštitu voda i ovim zakonima se regulira financiranje vodnog gospodarstva. Voda je opće dobro i ona mora biti svakome dostupna. Međutim prema svim znanstveno-stručnim spoznajama za 30 do 35 godina u svijetu će biti iznimno velika nestašica vode i ono što je danas u svijetu nafta to će za 30 do 35 godina kažu stručnjaci, biti voda. Hvala dragom Bogu Hrvatska te vode ima mnogo. Opet prema znanstveno-stručnim procjenama u našoj zemlji ima, mi se nalazimo na trećemu mjestu u Europi po količini voda. Evo čuli smo jučer na odboru od državnog tajnika da u Hrvatskoj ima 45 milijuna kubika vode za piće, dakle, obnovljive vode što znači da na svakoga Hrvata obnovljive vode ima 9 kubika, što je iznimno dobro i ono maloprije što je kolega Marasović govorio o 300 milijuna kubika vode koliko mi trošimo. Dakle, to je jedan vrlo, vrlo respektabilan, jedna vrlo respektabilna brojka. Dobro je u ovim zakonima to što se ukidaju vode na državne i lokalne i što se uvode vode prvoga i drugoga reda. Zatim, s obzirom da vežem raspravu o jednomu i drugomu zakonu i zato odustajem od ovoga drugoga zakona, unatoč tome što Hrvatska praktično leži na vodama, kad pogledamo danas našu poljoprivredu mi smo tu ispod europskog i svjetskog prosjeka. Jer mi od ukupno poljoprivrednih površina navodnjavamo između 1 i 1,5% površina. Dakle, to je nešto što nam apsolutno ne služi na čast. Korištenje voda u našoj zemlji s obzirom na to kakvu važnost voda ima i kakva je kakvoća hrvatskih voda to mora biti, bez obzira na to što voda mora svakome biti dostupna kao izvor života, ali to mora biti prvorazredni, državni, nacionalni javni interes. Dakle, državni, javni, nacionalni interes. Dobro je to što nitko ne može kupiti vode, što nitko ne može kupiti izvore. Mi ne možemo, primjerice, prodati Savu, Dravu, ne možemo prodati Zrmanju, Krku, ali možemo dati koncesiju i da od toga imamo svi koristi. Što se tiče zaštite voda, moramo štititi i nadzemne i podzemne vode. Jedan od najvećih zagađivača voda, ono što je maloprije govorio kolega Marasović jesu odvodne vode. Međutim, veliki zagađivač kod nas je i poljoprivreda. Poljoprivreda koristi mineralna gnojiva i koristi kemijska sredstva za zaštitu bilja koja se skupnim imenom zovu pesticidi. To je iznimno opasno u kraškom dijelu Hrvatske gdje onda kada nakon uporabe bilo mineralnih gnojiva, bilo kemijskih sredstava za zaštitu bilja, kada mi vrlo nemarno peremo posuđe koje smo koristili za zaštitu bilja i onda to bacamo bilo u vodu, bilo u tlo. Naravno da to kroz vodopropusni sustav tla dolazi i do podzemnih voda i to se zagađuje. Upravo stoga, svi oni koji zagađuju vodu moraju biti obvezni da to i sankcioniraju, ali ono što je najvažnije to treba regulirati da do toga ne dolazi s obzirom na važnost vode kod nas. Zatim jedan od velikih razloga je i to zašto treba vodi davati prvorazredno značenje i to da se štitimo od poplava. Vidjeli smo evo ove godine što smo imali kod tih poplava. Onda odvodni kanali također se trebaju regulirati, dakle, na svim onim mjestima gdje je to moguće, mi moramo regulirati i osposobiti te kanale da u svakomu trenutku kada dođe do poplava oni mogu prihvatiti određene količine vode i da se to jednostavno odveze. Budući da je poprilično rečeno o svemu onome što je trebalo reći za vode, još bih jedino napomenuo ribnjake, s obzirom da je to više u ovomu drugomu Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva, da bi ribnjake trebalo tretirati kao poljoprivredno zemljište i tako vodu koja se koristi u ribnjacima naplaćivati kao da se navodnjava poljoprivredno zemljište s obzirom na to da je hrvatsko slatkovodno ribarstvo jako opterećeno korištenjem voda. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Završna, državni tajnik. Izvolite.
Hvala, poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Dopustite mi, evo, da se zahvalim svima onima koji su uzeli učešća u izlaganju pošto mislimo da su izmjene i dopune Zakona o vodama izuzetno bitne. A posebno iz razloga kao što su neki od vas rekli, da je voda naše nacionalno blago i da moramo zaista sve učiniti da ih zaštitimo na najbolji mogući način. Hvala.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vodama. Državni tajnik Zdravko Krmek. Imate tablicu. Hvala. Amandman 1. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Hvala. Amandman postaje sastavni dio zakona. 2. također Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Malo glasnije molim vas i malo mira više. 3. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 4. zastupnika Nike Rebića.
Vlada ne. Prihvaća amandman.
Hoćete se očitovati bez ove dramatske stanke da bude jasno da ili ne.
Vlada ne prihvaća amandman.
Obrazloženje.
Amandman je upućen na Zakon o vodama, a to je materija Zakona o financiranju vodnoga gospodarstva.
Zastupnik Niko Rebić.
Povlačim amandman.
Hvala. Amandman povučen. Razlika je državni tajniče … [[Govornik se ne razumije.]] 5. zastupnici Mirjana Brnadić i Marko Širac.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. 6. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman uz ispravak tako da stavak 2. se mijenja i to na način znači da se propisom iz stavka 1. uredit će se postupak i oblici obvezatnog informiranja javnosti i sudjelovanja korisnika voda. Obrazloženje.
Ne treba obrazloženje jer vidim da je predlagatelj amandmana suglasan sa ovim suglasan sa ovim izmijenjenim. Postaje sastavni dio zakona. 7. zastupnika Nike Rebića.
Vlada ne prihvaća amandman. Amandman je upućen na Zakon o vodama, a to je materija Zakona o financiranju vodnoga gospodarstva.
Zastupnik Niko Rebić.
S obzirom na obrazloženje povlačim amandman.
Hvala. 8. Kluba zastupnika IDS-a.
Vlada ne prihvaća amandman uz obrazloženje, izričaj ova se naknada uvodi na određeno vrijeme potrebno za podmirenje stvarnih troškova ulaganja već postoji u neizmijenjenom stavku 2. članka 42. Također izričaj uz prethodnu suglasnost općina i gradova za čije se područje odnosi nije prihvatljiva i to iz razloga zato što smo već u odredbi stavka 3. predvidjeli mogućnost da županijska skupština donese odluku o uvođenju posebne naknade umjesto jedinica lokalne samouprave. U 10 godina života ovog Zakona nije zabilježen niti jedan slučaj da je jedna jedinica lokalne samouprave koja koristi vodu sa izvorišta druge jedinice donijela odluku da se uvede posebna naknada radi financiranja povećanih ulaganja na području te druge jedinice.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a.
Molim glasanje.
Molim uključimo se. Treba glasovati. Možemo glasovati. Rezultat? 15 za, 4 suzdržana, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 9. Kluba zastupnika HSU-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Obrazloženje, iz istih razloga kao i istovjetni amandman Kluba zastupnika IDS-a i zastupnika Damira Kajina pod brojem osam.
Znači da je, izvolite gospodine.
S obzirom da se radi o istovjetnom sadržaju vjerojatno bi i rezultat bio istovjetan, prema tome povlačim amandman.
Konzumirani amandman ne treba ni glasovati ni povlačiti. 10. amandman zastupnice Mirjane Brnadić i Marka Širca.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 11. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 12. je zastupnika Marka Širca i Mirjane Brnadić.
Vlada prihvaća amandman uz ispravak tako da se riječi "zakonski pojedinci" zamijene riječima "zakoniti posjednici". Obrazloženje, ispravak.
Hvala lijepa. Predlagatelji amandman prihvaćaju u ovom izmijenjenom obliku. Postaje sastavni dio zakona. 13. također zastupnika Mirjane Brnadić i Marka Širca.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 14. također zastupnika Marka Širca i Mirjane Brnadić.
Vlada prihvaća amandman uz ispravku tako da se riječi "dodanom stavku 2." zamijene riječima "dodanom stavku 4.", a riječi "za izradu" riječima "za izradu" koji se nalaze na početku rečenice te uz brisanje riječi "točka 1.".
Predlagatelji prihvaćaju u ovom izmijenjenom obliku amandman i postaje sastavni dio zakona. 15. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 16. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 17. istog Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 18. zastupnice Mirjane Brnadić i Marka Širca.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 19. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 20. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 21. zastupnice Mirjane Brnadić i Marka Širca.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 22. također istih zastupnika Marka Širca i Mirjane Brnadić.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 23. također zastupnice Mirjane Brnadić i Marka Širca.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 24. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 25. istoga odbora.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 26. istoga odbora.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 27. istoga odbora.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 28. istoga odbora.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 29. istoga odbora.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
30. istoga odbora.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
31. istoga odbora.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
32. istoga odbora. Postaju sastavni dijelovi zakona.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. Amandmani koji su podnijeli Klub zastupnika IDS-a i Klub zastupnika HSU-a nisu podneseni u skladu sa Poslovnikom Hrvatskoga sabora pa o njima ne moramo glasovati. Zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, u ovom amandmanu mi smo se pozvali na članak 163. stavka 4. Poslovnika Hrvatskoga sabora koji govori sljedeće: "Iznimno od stavka 32. ovog članka amandmani se mogu podnositi i na članke zakona koji nisu obuhvaćeni predloženim izmjenama i dopunama zakona ako je to potrebito zbog usklađivanja sa Ustavom Republike Hrvatske ili dokumentima vezanim uz međunarodne integracije te u svezi s odlukama Ustavnog suda Republike Hrvatske." Molim vas, dajte mi tumačenje da li zakon koji nosi oznaku P.Z.E. jeste ili nije usklađivanje sa međunarodnim zakonodavstvom, odnosno u funkciji međunarodnih integracija… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Da. Zakoni koji nose oznaku P.Z.E. su zakoni koji se usklađuju sa propisima Europske unije 161. Poslovnika. 163. stavak 4. Poslovnika na koji ste se vi pozvali glasi da se amandmani mogu podnositi i na članke zakona koji nisu obuhvaćeni predloženim izmjenama ako je to potrebno zbog usklađivanja sa Ustavom Republike Hrvatske ali to treba obrazložiti, to nije slučaj, ili dokumentima vezanim uz međunarodne integracije. Ovo u vezi sa odlukama Ustavnog suda nije relevantno. Dakle, vi ste se pozvali na apstraktnu normu Poslovnika ili dokumentima vezanim uz međunarodne integracije bez obrazloženja, samo na tu odredbu članka 163. stavak 4. Poslovnika. Da se radi o zakonima koji se usklađuju sa propisima Europske unije, zato nose oznaku P.Z.E. a sama po sebi ova činjenica bi trebala biti obrazložena da se mogu podnositi i amandmani na članke koji su podnijeti, koji nisu predloženi izmjenama da se odnosi na dokumente vezane uz međunarodne integracije. To nije samo po sebi dovoljno bez obrazloženja. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vodama. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 75 za, 3 suzdržana, 18 protiv. S tom većinom je donijet predloženi zakon u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Dajem na glasovanje zaključak: "Ovlašćuje se Stručna služba Hrvatskoga sabora da obavi redakciju teksta Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vodama prije njegove objave u "Narodnim novinama"." Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 88 glasova za, 6 suzdržanih, 3 protiv. Donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 402. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, za poljoprivredu i šumarstvo, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu i Odbor za europske integracije i Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Želi li predstavnik predlagatelj dodatno obrazložiti Prijedlog? Državni tajnik, izvolite.
Hvala, poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo, dopustite mi da ukratko iznesem bitne izmjene i dopune Zakona o financiranju vodnoga gospodarstva. Predmetni Nacrt prijedloga Zakona izrađen je tako da se postojeći Zakon o financiranju vodnog gospodarstva uskladi sa okvirnom direktivom za vode Europske unije. I također sa ovim izmjenama i dopunama učinjene bitne poboljšice u cilju osiguravanja potrebitih novčanih izvora za održavanje već izgrađenih vodnih građevina. Ovdje bi želio dodati da ovdje ovim izmjenama i dopunama Zakona uvodimo načelo nepovratnoga sufinanciranja izgradnje vodnih građevina, javne vodoopskrbe, odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda i to iz naknade za zaštitu voda i naknade za korištenje voda. Uvođenjem ovoga načela smo uspjeli napraviti ono što su već mnogi zamjerali, a to je da su se ovi udjeli unutar Hrvatskih voda koje su imale u komunalnim poduzećima, da će se znači prenijeti na jedinice lokalne uprave. Ovdje također uvodimo dvije vodne naknade, nove vodne naknade. Prvo, postojeću vodnu naknadu ukidamo i njenu osnovicu dijelimo na tri vodne naknade. I to su naknada za uređenje voda, naknada za melioracijsku odvodnju i naknada za melioracijsko navodnjavanje. Naknada za uređenje voda treba i zamjenjuje, znači, postojeću slivnu vodnu naknadu. Naknada za melioracijsku odvodnju, odnosno naknada za melioracijsko navodnjavanje naplaćuje se samo na poljoprivredno zemljište. Odnosno, prva će biti utrošena za tehničko i gospodarsko održavanje županijskih objekata, detaljne melioracijske odvodnje, odnosno kanala trećeg i četvrtog reda, a druga naknada, znači naknada za melioracijsko navodnjavanje će biti isključivo naplaćena samo onima koji će imati interes za navodnjavanje. Znači, isključivo onima koji će biti u sustavu navodnjavanja. Ovdje bih također želio napomenuti da je Vlada Republike Hrvatske donijela Nacionalni plan navodnjavanja i u okviru toga, znači, smo evo uveli i melioracijsku naknadu za navodnjavanje. Ovdje također uvodimo jednu novu vodnu naknadu, a to je vodni doprinos kao stabilan izvor za financiranje poslova tehničkog i gospodarskog održavanja vodotoka regulacijskih i zaštitnih vodnih građevina te pripremu planova za obranu od poplava, erozija i bujica. Ovdje želimo dodati da se ovaj vodni doprinos će se plaćati prije izdavanja građevinske dozvole, a samim tim vodnim doprinosom ponovno kažem ćemo postojeći sustav obrane od poplava dovesti u funkcionalno stanje, odnosno tako da se postojećim sustavom obrane od poplava osigura zaštita imovine ljudi i šteta koje eventualno nastanu na usjevima, na poljoprivrednom zemljištu. Također dopustite da kažem isto tako da će se postojeća naknada za uređenje voda koristiti isključivo na vodnom području gdje je i ubrana. Toliko za uvod. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Marko širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici, uvaženi gospodine državni tajniče. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje i ovoga Zakona. Ugovorom o pridruživanju Europskoj uniji Republika Hrvatska je također preuzela obavezu da će i ovaj Zakon uskladiti sa zakonodavstvom Europske unije, a poglavito sa okvirnom direktivom o vodama koju smo evo višestruko spominjali u raspravi o zakonovodnom gospodarstvu. Ovaj Zakon u odnosu na Zakon o vodama je tzv. adhezioni zakon. On se donosi u svrhu provođenja Zakona o vodama. Ovim se Zakonom određuju i izvori iz kojih se financiraju pojedine namjene iz Zakona o vodama, način utvrđivanja pojedinih obaveza što ih plaćaju korisnici i način prikupljanja sredstava. Za vodno gospodarstvo je karakteristično, ali ne samo kod nas u Republici Hrvatskoj već gotovo svagdje u svijetu da se ne ostvaruju nikakva sredstva na tržišnim osnovama, ne proizvode se nikakvi proizvodi, ali niti se obavljanjem poslova i javnih ovlasti upravljanjem vodama pružaju usluge koje je moguće ostvariti ekvivalentnu cijenu od koje se koriste korisnici vodama u sustavu. Korisnici se ne mogu odreći učinka što će se ostvariti obranom od poplava i drugih oblika zaštite i štetnog djelovanja voda i zaštitom voda od onečišćenja kao i korisnih učinaka drugih vodnogospodarskih poslova što se provode u interesu svih pravnih i fizičkih osoba. Tom se djelatnošću stvaraju uvjeti za normalan rad svih osoba i za obavljanje različitih djelatnosti, stoga je sredstvo za financiranje vodnog gospodarstva moguće ostvariti samo u proračunu države ili iz doprinosa i naknada što ih plaćaju korisnici u vodnom sustavu. Na taj način se financiraju ove potrebe i u drugim zemljama uz različiti postotak učešća sredstava iz državnog proračuna i proračuna jedinica lokalne samouprave u odnosu na sredstva što se ostvaruju iz autonomnih, parafiskalnih izvora vodnoga gospodarstva. U toku pripreme Zakona o vodama 1995. godine mi smo razmotrili više solucija za financiranje vodnoga gospdarstva. Ja moram zaista istaći da smo taj Zakon donosili samo dva ili tri mjeseca poslije velike vojno redanstvene operacije "Oluje", da je tada Republika Hrvatska bila u izuzetnim financijskim teškoćama i da nije bilo jednostavno smisliti i predložiti prave i stabilne izvore za financiranje vodnoga gospodarstva. Međutim kroz ovih proteklih 10 godina pokazale su se dobre i loše strane financiranja vodnog gospodarstva temeljem važećeg Zakona pa je 1998. godine novelom ukinut izvor samostalni izvor financiranja za obranu od poplava tzv. vodni doprinos koji je imao osnovicu u bruto plaćama i financiranje je nastavljeno iz državnoga proračuna. Naravno ovisno o mogućnostima, a što je imalo i ozbiljne posljedice oko uzdržavanja sustava obrane od poplava u Republici Hrvatskoj. Ovim Zakonom koji je sada pred nama predlaže se uređenje izvora financiranja Hrvatskog vodnoga gospodarstva na način da se zadrže naknade za zaštitu voda koje će se proširiti na one korisnike kemijskih sredstava, znači umjetnih gnojiva i pesticida ili kako mi to stručno kažemo na obveznike koji iz raspršenih izvora zagađuju ili onečišćuju našu podzemnu i površinsku vodu. Drugi izvor je naknada za korištenje voda koja je također uvedena u Republici Hrvatskoj i treći izvor koji treba osigurati održavanje obrane od poplava, odnosno hidrotehničkog sustava u Republici Hrvatskoj voda kako ih sada klasificiramo kao vode prvog i drugog reda, … [[Govornik se ne razumije.]] kanala također prvog i drugog reda. Na žalost na tom dijelu vodnoga gospodarstva imamo jedan dio koji je još uvijek pod minama, koji je nepristupačan, a protekom godina situacija postaje sve teža i teža i Hrvatsko vodno gospodarstvo će morati u narednim godinama i za taj dio aktivnosti osigurati dodatna sredstva kako bi se uopće omogućilo održavanje hidrotehničkih objekata na onom dijelu koji pripada u obavezu Hrvatskih voda, ali i u onom dijelu za koje su zadužene po odredbama Zakona o vodama županije odnosno u ove naredne tri godine još uvijek Hrvatske vode. Radi toga se predlaže da se uvede vodni doprinos, utvrđene su i njegove osnovice i procjenjujemo da će to biti jedan daleko sigurniji izvor sredstava nego što je do sada bio. Međutim, iz državnog proračuna i dalje ostaje obaveza financiranja vodno-gospodarske djelatnosti za izgradnju kapitalnih objekata u obrani od poplava, za izgradnju objekata vodoopskrbe, za izgradnju objekata pročišćavanja otpadnih voda ali isto tako i za poticanje izgradnje melioracionog sustava i sustava navodnjavanja voda. A kao što znate Vlada je kroz posebni program navodnjavanja i planirala da će vršiti poticanja. Na kraju bih istakao sljedeće, da su u ovom trenutku to realne mogućnosti našega gospodarstva i naših građana, da mi ne možemo ići sa tolikim naknadama kakve su one u Europskoj uniji jer nema ni životnog standarda niti je ekonomska mogućnost naših građana da mi dostignemo cijenu niti vode koja se građanima i gospodarstvu distribuira iz vodoopskrbnih sustava a ona danas u Europi iznosi 2 eura po kubiku vode a za pročišćavanje otpadnih voda 3 eura. Pa sada kad to malo pretvorite u naše kune to ne bi bilo primjereno. Prema tome, sve ove naknade o kojima smo ovdje govorili uredit će se posebnim propisom kojega donosi Vlada Republike Hrvatske a naknade koje će se upotrebljavati za održavanje objekata obrane od poplava donijet će se, održavanje hidro-tehničkog melioracijskog sustava i odvodnje donijet će se na prijedlog Upravnog vijeća Hrvatskih voda uz suglasnost ministra. Znači, sve i dalje ostaje pod kontrolom Vlade Republike Hrvatske koja mora voditi brigu i o održavanju hidro-tehničkog sustava i cijelog vodnog gospodarstva ali i mogućnosti naših građana. Prema onome što smo mi u Hrvatskoj demokratskoj zajednici mogli ocijeniti zakon je usklađen sa okvirnom direktivom o vodama i sa zakonodavstvom Europske unije. Stoga ja još jednom ističem da mi u Hrvatskoj demokratskoj zajednici, u Klubu zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržavamo donošenje ovoga zakona. Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem. S ovim bi završili današnji tijek rasprave oko ove točke dnevnog reda. Nastavak je sutra u 9,30 sati. Na redu je Klub HSS-a i onda idemo na ove dvije točke što smo preskočili 2. i 3. točku dnevnog reda.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabor. Gospodin Marasović, kolega Marasović je rekao da hrvatska Vlada ima potpuno kriv pristup kada je riječ o plaćanju vodnog doprinosa. To uopće nije točno. Ja mislim da i u, ne da mislim nego sam siguran, da i u ostalim zemljama Evropske unije takva praksa postoji i u ovom ili u sličnom obliku s jedne strane, a s druge strane svaki investitor on mora platiti cijenu priključka na komunalnu infrastrukturu, bilo kad je riječ o vodoopskrbi i odvodnji, a ja mislim slučaj kad je riječ o drugim javnim poduzećima, poglavito kad je riječ o HEP-u kad se plaća zaista instaliranu snagu koju treba koristiti. Prema tome uvođenjem ovog modela financiranja je ustvari ja bih rekao novi iskorak Vlade, ali praksa koja je već poznata u Europi. Hvala lijepo.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče, kolega Marasović naveo je da će novo uvedeni vodni doprinos plaćati isključivo investitori novih objekata i da će evo sada se iz tih sredstava isključivo održavati hidrotehnički sustav u Republici Hrvatskoj. Taj navod nije točan. To je samo jedan od izvora s kojim se, i to siguran izvor, s kojim se osiguravaju sredstva za izvršavanje namjena, odnosno sustava obrane od poplava. Vlada Republike Hrvatske kroz donošenje planova upravljanja slivnim područjima i kroz druge planove koji se donose može osigurati sredstva u državnom proračunu kao što je i ove godine u jednom iznosu osigurala, a poglavito za izgradnju kapitalnih objekata.
Hvala. I treći ispravak, poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepa. Pa nije točno da seljaci nisu plaćali. Ja ne opravdavam one koji nisu ali jesmo plaćali, svi oni koji smo vidjeli gdje je utrošen novac i kad je znači kanalska mreža onoga stupnja koja je bila na, razvrstana po starom zakonu na koji način i kad su naše vodoprivredne organizacije održavale to onda je lako na tom terenu bilo. Tako da ja znam da ima od 13 do 50 i nekaj posto od područja do područja, ali je to sve odraz stanja momentalno i zapravo neučinkovitosti sustava. Zato vjerojatno i prijedlog ovoga zakona izmjena i dopuna.
Hvala. Državni tajnik Zdravko Krmek.
Hvala vam poštovani gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo zastupnici. Dopustite mi da pojasnim vodni doprinos, odnosno ovo što je prije rečeno u, ispred kluba HNS-a vezano za novoizgrađene objekte. Zašto doprinos baš na novoizgrađene objekte? Prvo, iz dva razloga. Znači da svaka urbanizacija opterećuje sustav zaštite od poplava. Zašto? Iz kojeg razloga? Zato što gotovo sve oborine koje dospijevaju na urbaniziranu površinu u pravilu dospiju u sustave za odvodnju i na taj način znači, kako bi tehnički rekli, koeficijent otjecanja je blizu 1. Također drugo što je bitno da sve te oborine dospiju gotovo u isto vrijeme. Znači, na taj način se još dodatno opterećuje sustav obrane od poplava. Sve to znači i ovaj koeficijent otjecanja, odnosno vrijeme otjecanja destruira sustav zaštite, obrane od poplava. Dopustite mi još da na kraju kažem da je istodobna i izgradnja, odnosno održavanje sustava obrane od poplava ima tzv. "driving" efekt, odnosno da se povećava vrijednost nekretnina na zaštićenom području i isto se tako omogućava izgradnja novih objekata upravo na ovom području koje smo zaštiti od poplava. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Jakša Marasović.
Ma, ja moram ispraviti netočan navod. Naime, građevina nova koja se izgradi, recimo u Murteru Markovljevu u Splitu na rivi koja se izgradi ne opterećuje niti malo, niti malo problem obrane od poplava na Savi. Ama baš niti malo. Ako opterećuje onda opterećuje na nešto drugo, kako će se riješiti slivne vode u samom gradu Splitu, ali to je drugi problem, to nema veze sa stavkom odražavanja građevina na vodotocima I. stupnja. Dakle, govorimo gluposti. Ja to ne mogu shvatiti da ljudi to ne shvaćaju o čemu mi pričamo. Dakle, nešto što se radi na Jadranu, najviše se gradi na Jadranu, ne opterećuje niti za pfening objekte na Savi, Dravi, ako hoćete i na Cetini.
Klub SDP-a, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegicew i kolege. Kad govorimo o vodi ona je već danas, a pogotovo će to u budućnosti biti jedan od najznačajnijih prirodnih gospodarskih resursa, a Hrvatska ima tu sreću da imamo značajne zalihe vode i da su one relativno nezagađene. Mi još imamo situaciju …
Molim zastupnike da ne ometaju kolegicu.
Mi još imamo situaciju da i ulice peremo pitkom vodom što si mnogi takav luksuz ne mogu dozvoliti. Stoga moramo poduzimati mjere za njihovu zaštitu i korištenje, naravno i osiguravati dovoljno financijskih sredstava za te potrebe. Ovaj zakon nosi oznaku P.Z.E. i u obrazloženju kaže se da se on usklađuje sa Okvirnom direktivom Europske unije 2000/60. Kakvo je to usklađivanje ako iz ovoga dodatka prijedlogu zakona prebrojimo koliko je odredaba usklađeno onda vidimo niti jedna. 6 ih je djelomično usklađeno, a čak 143 odredbe ostaju ne usklađene. Pa se onda mi u klubu i pitamo zbog čega ovaj prijedlog zakona nosi oznaku "E", odnosno zar ne bi bilo normalnije da kad imamo tako minimalno i djelomično usklađivanje ovoga zakona da onda tu raspravu provedemo kroz dva čitanja. Koja je suština izmjena i dopuna? Najavljuje se decentralizacija u vodnom sektoru određivanjem odgovornosti za odražavanje dijela vodnog sustava koji je najbliži korisnicima, te polazi od načela da je vlasnik odgovoran za odražavanje objekata. Mene ne smeta predsjedniče. Uvodi se načelo da voda ima svoju ekonomsku vrijednost koju čine dodaci za njezinu dostupnost i zaštitu i za izgradnju i održavanje vodoopskrbnih sustava. Povrat ovih sredstava vrši se kroz cijenu vode i plaćanje vodnih naknada. Dakle, tu nemamo nekih većih novina. I sada kada se govori o naknadama sada imamo 7 vrsta naknada, odnosno izvora iz državnog proračuna. Eto za tek prihvaćeni proračuna za 2006. godinu izdvajamo 223 milijuna kuna za vodno gospodarstvo. Dalje za korištenje, za zaštitu voda, za važenje pijeska u šljunka trenutačno postoji slivna vodna naknada koja se uglavnom plaća na najvećim dijelom na poljoprivredno zemljište. Zatim kroz proračune lokalnih jedinica i iz ostalih izvora. S ovim zakonom državni proračun limitiramo na 80 milijuna kuna koliko stoji u obrazloženju, dakle smanjuju se sredstva iz proračuna, uvode se vodne naknade i ostaje izvor proračun lokalnih jedinica. 7 novih vodnih naknada su, i to vodni doprinos od naknade za korištenje i zaštitu voda, vađenje pijeska i šljunka, dakle što već i imamo, za uređenje voda, za melioracijsku odvodnju i melioracijsko navodnjavanje. I ta posljednja, te posljednje dvije naknade bit će u domeni odlučivanja i prikupljanja i financiranja na razini regionalne jedinice, odnosno županije. Ali uvode se i novi vodni doprinosi i to na gradnju građevina koje plaća investitor, a osnovicu obračuna čini prostorni metar i na prometnici i druge otvorene građevine čiju osnovicu čini četvorni metar. Visinu vodnog doprinosa utvrdit će Vlada Republike Hrvatske, mi u ovom trenutku neznamo kolika će ona biti i koliko će to značiti poskupljenje investicija, a kako imamo nedovoljnu razinu investicija u Hrvatskoj, željeli bismo da imamo više, sigurno da ovakvo poskupljenje investicija neće ići u prilog tome, posebno što nemamo nikakve naznake koju visinu će ovaj doprinos imati. Ako se malo prisjetimo tamo 70-tih i 80-tih godina, na investicije se plaćao određeni doprinos za elektroenergiju koji je čak iznosio 4%. Dakle ovdje također možemo samo kalkulirati koji postotak od vrijednosti investicije će se uvesti kao vodni doprinos. Kod naknade za zaštitu voda koje plaćaju pravne i fizičke osobe uvodi se obveza za pravne i fizičke osobe koje stavljaju u promet ili za vlastite potrebe uvoze mineralna gnojiva i sredstva za zaštitu bilja. Toga također sada nije bilo. Činjenica jest da se na takav način ako se nestručno koriste ova sredstva, može doći do zagađenja zemlje i kroz to indirektno i voda, međutim i tu možemo računati sa poskupljenjem ovih sredstava, dakle i mineralnih gnojiva i sredstava za zaštitu bilja jer sigurno trgovac ili uvoznik neće, će si to ukalkulirati u cijenu i toliko će to onaj tko to koristi, dakle poljoprivrednik više plaćati. Tu također neznamo do koje razine će se plaćati ovakva naknada za zaštitu voda. Umjesto slivne vodne naknade uvodi se naknada za uređenje voda, naknada za melioracijsku odvodnju i za melioracijsko navodnjavanje. Što se tiče naknade za uređenje voda ovdje se trenutačno izuzima poljoprivredno zemljište, a uvodi se obveza na zemljište na pomorskom dobru za koje je izdana koncesija i mislim da tu ne bi trebalo biti ništa sporno, ali kažem i ovdje će osnovica činiti kvadratni metar, ali će također odrediti Vlada i u ovom trenutku također neznamo koja će to visina biti. Poljoprivrednici će na, vlasnici poljoprivrednog zemljišta plaćati će ovaj puta naknadu za melioracijsku odvodnju i ona se sada prenosi na razinu županije. Namijenjena je za tehničko i gospodarsko održavanje građevina detaljne melioracijske odvodnje što znači kanala 2. i 3. i 4. reda koje su u vlasništvu županija. Mi smo upravo prije nekoliko mjeseci bili suočeni sa velikim problemom koji se odnosio na održavanje kanala 3. i 4. reda gdje je u pomoć priskočila čak i Hrvatska vojska pa onda možete zamisliti kakve će to obveze biti upravo u tim slavonskim županijama koje imaju i najveći dio ovakve kanalske mreže koja je zapuštena i koju sada prepuštamo u ingerenciju, dakle i financiranja i održavanja kompletno na županijsku razinu. Obveznici naknade za melioracijsko navodnjavanje će biti korisnici melioracijskog sustava za navodnjavanje koje se uvodi po slobodnoj ocjeni županija. Mislim da je to o.k., to imaju i u drugim državama da naravno to plaća održavanje onaj tko i koristi navodnjavanje. Ova sredstva imaju tretman izvanproračunskih javnih davanja. Sredstva državnog proračuna služila bi samo za izgradnju regulacijsko zaštitnih vodnih građevina i kao što sam rekla, godišnje bi iznosila oko 80 milijuna kuna. Za ostala sredstva nema nikakve simulacije o njihovoj visini, kao niti utjecaj s obzirom da će dio naknada utvrđivati županije. Također se predlaže da se sredstva naknada za korištenje i zaštitu voda nepovratno dodjeljuju komunalnom javnom sektoru, a udjeli, dionice i suvlasnička prav Hrvatskih voda prenesu na lokalne jedinice. Drugim riječima gradove i općine, kao i njihovi, dio neotplaćenih kredita koji također će onda na drugi način se morati prikupiti sredstva za njihovu otplatu. Iz državnog proračuna rekla sam izdvojili smo u Proračunu za 2006. godinu 223 milijuna kuna, ubuduće prema obrazloženju ovog zakona 80 milijuna kuna. Istovremeno nismo dobili simulaciju koliko će se sredstava prikupiti po predloženim naknadama koje se predlažu ovim izmjenama i dopunama zakona. S obzirom na minimalnu razinu usklađenja ovog prijedloga zakona sa okvirnom direktivom Europske unije 2000/60 te zbog toga što neznamo koliko će to novim doprinosima opteretiti korisnike, smatrali smo da bi bilo dobro da se ovaj prijedlog zakona provede u dva čitanja. S obzirom da takav prijedlog nije stigao do Odbora za zakonodavstvo, mi nećemo glasati za ove izmjene i dopune Zakona o financiranju vodnog gospodarstva.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnici. Uvažena kolegica zastupnica Zgrebec u svom izlaganju je navela da ovaj prijedlog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva nije usklađen sa okvirnom direktivom o vodama i europskim zakonodavstvom. Ta tvrdnja ne počiva na realnim činjenicama jer je iz priložene potvrde nadležnog državnog organa vidljivo da je ovaj zakon u potpunosti usklađen sa okvirnom direktivom, a isto je tako vidljivo da će se kroz program CARDS 2003. izraditi strategija i program usklađenja svih onih ostalih podzakonskih akata koji proističu iz ovog zakona. Hvala.
Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
Kolega nije ispravio moj netočni navod u skladu s odredbom statuta, Poslovnika članka 209., jer ja nisam rekla da nije usklađen, ja sam rekla da je minimalno usklađen navodeći da su samo šest odredaba djelomično usklađene a 143 da nisu uopće usklađene.
To nije povreda Poslovnika da li je djelomično ili je u potpunosti ili je ne djelomično. To je ispravljanje i polemiziranje sa jednom tvrdnjom, a ne ispravak, ne povreda Poslovnika. Drugi ispravak, poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Hvala lijepo. Kolegica Zgrebec je u svom izlaganju kazala da se uvodi sedam novih naknada. To naprosto nije točno, ne znam iz čega je to mogla iščitati. Uvodi se zapravo nova naknada, to je vodni doprinos, a postojeća slivna vodna naknada se dijeli na tri vodne naknade: naknadu za uređenje voda, melioracijsku odvodnju, melioracijsko navodnjavanje. S tim da naknada za melioracijsko navodnjavanje plaćaju je isključivo korisnici sustava za navodnjavanje, dakle to nije naknada za se obveznike bivše slivne vodne naknade. Hvala.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče i suradnici, kolegice i kolege. Postojeći Zakon o financiranju vodnog gospodarstva kao što vam je poznato, donesen je 1995. godine i mogu reći da su odredbe članka 2. točka 4. tog zakona izazvale kontraverze osoba, odgovornih osoba koje su radile u vodnom gospodarstvu poglavito u vodoopskrbi. To mi je poznato jer sam od 1997. godine pa do ulaska u Hrvatski sabor bio direktor Vodovoda Sinj. O čemu se radi? Naime, radi se o naknadi za zaštitu i za korištenje voda i sredstvima državnog proračuna koja su se transferirala za određene investicije i ona su se davala shodno još uvijek aktualnom, postojećem Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva. Znači, članak 3. točka 4. daju se kao kredit, odnosno kao udjel u trgovačkim društvima. Trebalo bi malo duže razgovarati i o toj temi, ali mogu reći da je taj Zakon bio, u vrijeme kad je donesen, da je imao možda svoju određenu funkciju, ali koju nikada nije bilo moguće provesti. Gotovo sve jedinice lokalne samouprave i sva komunalna društva koja se bave vodoopskrbom digla su svoj glas protiv ovog Zakona. Spomenut ću samo to da je Hrvatska grupacija vodovoda 1998. godine uputila predstavku, odnosno pravni spor pred Ustavni sud kad je riječ o Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva temeljem ovog članka koji sam maloprije spomenuo, polazeći od činjenice da je voda opće dobro, s jedne strane. I s druge strane, da su prihodi kad je riječ o naknadi za korištenje voda i naknadi za zaštitu voda, da su to javni prihodi i da je njihova funkcija treba biti u ravnomjernom razvoju vodoopskrbe na cijelom području Republike Hrvatske. A ne da se vraćaju komunalnim društvima, da im se daju i da bi ih opet, da bi putem njih Hrvatske vode ulazile u vlasništvo poduzeća, odnosno da bi se davali kao kredit, a što je daljnje opterećivalo krajnje korisnike, odnosno cijenu vode. Došli smo bili u jednu situaciju da Hrvatske vode su polako zaboravljale svoju osnovu ulogu i prijetila je opasnost da … [[Govornik se ne razumije.]] Investicijski fond. I mi smo često na tim sastancima Grupacije vodovoda Hrvatske upozoravali na tu činjenicu. I hvala Bogu da je ova Vlada, mislim da prijašnja do 90. godine nije imala snage, niti ova dok je, ova od 2000. do 2003. godine nije našla model, modus i hrabrosti, ja bih rekao, da izmijeni ovu odrednicu Zakona koja je "nonsense" kad je riječ o vodnom sektoru, gledajući ono što se dešava u okruženju Hrvatske. I mislim da je to najveći i najznačajniji ishod, dok je najveći potez kad je riječ u ovom dijelu, kad je riječ o izmjeni i dopuni ovog samog Zakona. S druge strane, ovo pitanje se tiče i problema privatizacije vodno-gospodarskog sektora, a poglavito kad je riječ o društvima koja se bave vodoopskrbom na razini Hrvatske i što širu javnost, sve građane, krajnje korisnike posebno interesira. Naime, radi se o sljedećem, da postojeći Zakon o financiranju vodnog gospodarstva, Zakon o trgovačkim društvima, Zakon o vodama i Zakon o komunalnom, poglavito Zakon o komunalnom gospodarstvu, jučer sam nešto o tome govorio, dopuštaju različite kombinacije i mislim da smo na neki način bili u jednom iskušenju da prirodno bogatstvo, vodoopskrbu i odvodnju prepustimo privatnom sektoru, dijelom privatnom sektoru bilo domaćem, a poglavito stranom. To se nije dogodilo i mislim da na neki način možemo biti svi sretni da je Hrvatska danas u jednoj poziciji da uz veliki vodni potencijal kao opće dobro ima u isključivom vlasništvu jedinica lokalne samouprave vodoopskrbna poduzeća, javna komunalna poduzeća, trgovačka društva. S obzirom da ovo područje, premda kad je riječ o vodoopskrbi je tretirano u Zakonu o komunalnom gospodarstvu, moje je mišljenje da treba biti, da treba, da ovaj segment treba biti na neki način definiran i obrađen u krovnom zakonu, a to je Zakon o vodama. Prema tome, smatram da izazovi koji su pred hrvatskom Vladom, koji su pred nadležnim ministarstvom i pred nama u Saboru, mislim da smo u situaciji da temeljem iskustava drugih zemalja nećemo napraviti pogrešku. Znamo da Engleska i još neke druge zemlje koje su još 70-ih godina privatizirale vodoopskrbni sektor, vodoopskrbu i odvodnju danas pokušavaju na neki način vratiti "controling" paket. Jer evidentno je, temeljem svjetskih iskustava, da kad je riječ o javnoj usluzi, općem dobru da onda javni sektor mora biti regulator, mora biti taj koji će imati dominaciju kad je riječ o upravljanju, a moje skromno mišljenje je da kad je riječ o vodoopskrbi i odvodnji da javni operateri, znači, trgovačka društva ili pak pogoni koji su u vlasništvu jedinica lokalne samouprave moraju biti ti koji će upravljati takvim sustavima. S obzirom da dolazim iz područja gdje su vodni potencijali dosta značajni i dosta se koriste spomenut ću sliv Cetine. Imamo 4 elektrane na slivu Cetine, to je Peruča, Orlovac, Đalem, Kraljevac i Zakučac. Smatram da su duhu politike i ove Vlade da bi određena sredstva trebalo decentralizirati, odnosno da dio kolača, financijskog kolača pripadne jedinicama lokalne samouprave jer se radi o snazi od 900 megawata koja je instalirana na slivu Cetine. I gdje je godišnja proizvodnja 2 milijuna i 500 tisuća megawat sati, a to u vrijednosti znači milijardu i 250 milijuna kuna. I smatram da ono što jedinice lokalne samouprave s područja Cetinske Krajine dobijaju da je to na neki način jedan minimum kojeg bi trebalo promijeniti. Spomenut ću da Grad Sinj nema niti jedne jedine kune kad je riječ o sredstvima koja mu po zakonu Božjem, ljudskom trebala pripasti. Mislim da bi na neki način trebali u budućoj izmjeni ovih Zakona, a i u dogovorima između HEP-a i Hrvatskih voda, odnosno budući da Vlada ima tu apsolutne ingerencije, da se to područje, da se taj dio riješi na drugačiji način. Ono što bih pohvalio također u ovom Prijedlogu zakona i inače jednom pristupu ministarstva kad je riječ o cijeni vode. Smatram da je to jedan dobar pristup ekonomska cijena vode, ali ne na razini pojedinog operatera, pojedinog komunalnog poduzeća nego ekonomska cijena na razini države, a ona podrazumijeva s jedne strane komunalnu cijenu. Tu su uključene naknade za zaštitu za korištenje voda i druge naknade koje su definirane u Zakonu o komunalnom gospodarstvu, odnosno u ovim izmjenama i dopunama, i proračuni jedinica lokalne samouprave je županija i državnog proračuna. Smatram da takva jedna politika garantira jednu uravnoteženost cijena gdje će država preko nadležnih ministarstava i jedinica lokalne samouprave i županije se pojaviti kao moderator cijena. I smatram da ćemo na taj način sačuvati i socijalnu stabilnost i socijalni mir. Kad govorim o socijalnoj stabilnosti i socijalni mir poznati su mi slučajevi u nekim država gdje su privatizacijom vodno-gospodarskog sektora, da je bilo situacija da su ljudi bili na ulicama, itd. O tome ne bi govorio jer imam još vrlo kratko, ali želim još jedanput podcrtati ono što sam govorio, odnosno dati određene zaključke. Kao zastupnik podržavam izmjene i dopune koje su s jedne strane usklađene s europskom praksom, a s druge strane koje vode u pravcu decentralizacije, što je politika ove Vlade. Voda za piće i voda uopće nacionalno dobro, posebno kad je riječ o vodoopskrbi smatram da javna usluga treba biti … [[Govornik se ne razumije.]] javnog sektora, ekonomska cijena vode mislim da je to dobar jedan pristup, jedna dobra filozofija Hrvatskih voda i nadležnog ministarstva po pitanju cijena vode.
Hvala lijepa. Zaključite.
I svakako bih rekao da bi trebalo objediniti financiranje na razini države, a to znači kroz Hrvatske vode nije dobra praksa da s jedne strane.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite.
hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima. Evo pred nama je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financijskom gospodarstvu koji proizlazi iz Zakona o vodama. Tijekom 10-godišnje primjene ovog Zakona kao i Zakona o vodama uočena je potreba da se jedan dio funkcija u vodnom gospodarstvu decentralizira i to na način da se izričito odredi odgovornost za održavanje dijela vodnog sustava koji je najbliži korisnicima. Dakle, da se reafirmira načelo, da je vlasnik odgovoran za održavanje svojih objekata. Zakon o financiranju vodnog gospodarstva potrebno je bilo uskladiti i sa okvirnom direktivom o vodama Europske unije. Što se izmjenom ovog Zakona postiže? Uvodi se načelo nepovratnog financiranja izgradnje javne vodoopskrbe, odvodnje i pročišćavanja otpadnih voda sredstvima naknade za zaštitu voda i naknade za korištenje voda. Ovim načelom eliminirat će se dosadašnje dvostruko terećenje potrošača i to jednom kroz naplaćenu naknadu, a drugi put kroz povrat anuiteta kredita. Ovim izmjenama potrošači ne mogu biti dodatno opterećeni kroz cijenu usluge ili slično za troškove gradnje tih građevina u opsegu u kojem su isti financirani sredstvima naknade za korištenje voda i naknade za zaštitu voda što smatram vrlo dobrim rješenjem. Također će se izmjenom Zakona eliminirati nesvrhoviti ulazak Hrvatskih voda, odnosno države u dioničarsku strukturu javnih komunalnih društava. Novina je i to vrlo važna novina da se sredstva naknade za zaštitu voda mogu dodijeliti u obliku kredita pravnim ili fizičkim osobama koje ispuštaju tehnološke otpadne vode, a poradi su financiranja ili financiranja izgradnje vodnih građevina za pročišćavanje tehnoloških otpadnih voda, odnosno kao i osobama koje ispuštaju sanitarne otpadne vode, a koje se ne mogu priključiti na sustav javne odvodnje. Ukoliko su te građevine u potpunom ili pretežnom vlasništvu Republike Hrvatske sredstva se dodjeljuju nepovratno. U svrhu decentralizacije ukida se slivna vodna naknada, a njena predmetna osnovica dijeli se na tri nove naknade, naknadu za uređenje voda koja prihod Hrvatskih voda, naknadu za melioracijsku odvodnju i naknadu za melioracijsko navodnjavanje koje su prihod županija. Svaka od ovih naknada ima zakonom strogo definiranu namjenu i ovo je jako važno, troše na području na kojem su i ubrane. Značajna novine je uvođenje nove vodne naknade vodnog doprinosa, čuli smo raznih mišljenja o toj naknadi, ja držim da je važno za napomenuti da postojeći važeći način financiranja uređenja vodotoka i drugih voda i zaštite od štetnog djelovanja voda iz državnog proračuna pokazuje niz manjkavosti. Sredstva koja su se osiguravala u državnom proračunu često su ascilirala od 280 milijuna do prošle godine 198 milijuna i nisu dostatna za zakonom utvrđene namjene. Nedovoljno ulaganje prouzročilo je erodiranje i propadanje već izgrađenih sustava i smanjenje njihove funkcionalne sposobnosti što u slučaju elementarnih i drugih nepogoda može prouzročiti velike štete stanovništvu i državi u cjelini. Uvođenjem ove naknade obaveza državnog proračuna prema vodnom gospodarstvu svode se na financiranje gradnje, regulacijskoj zaštiti vodnih građevina i vodnim doprinosom dobiva se stabilan izvor za financiranje redovitog tehničkog i gospodarskog održavanja vodotoka, regulacijskih i zaštitnih vodnih građevina te pripremu planova za obranu od poplava, erozija, bujica i sl. koji se koriste, što je po meni posebno važno, na cijelom području Republike Hrvatske po načelu solidarnosti i prioriteta. Posebno bih istaknula u ovom Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona primjenu načela onečišćivač plaća za … [[Govornik se ne razumije.]] izvore onečišćenja gdje u članku 11. predviđeno da naknadu za zaštitu voda plaćaju pravne i fizičke osobe koje stavljaju promet ili za vlastite potrebe uvoze mineralna gnojiva i sredstva za zaštitu bilja, naravno prema količini tih roba jer sredstva za zaštitu bilja i umjetna gnojiva uporabom u poljoprivredi dospijevaju u vode i onečišćuju ih. Također smatram dobrim rješenjem da se naknada za zaštitu voda koju plaćaju pravne i fizičke osobe koji ispuštaju otpadne vode plaća prema stupnju onečišćenja ispuštene otpadne vode, što je mjerljiva kategorija, a ne kao do sada prema standardu recipijenta, odnosno prema stupnju utjecaja na pogoršanje kakvoće ili uporabljivosti vode. Držim da će se ovom izmjenom potaknuti svi obveznici da ulažu znatnija sredstva u pročišćavanju otpadnih voda i time plaćaju manje naknade ili je uopće ne plaćaju, a krajnji cilj je svakako zaštita voda i mora od zagađenja i konačno očuvanja okoliša. Sagledavajući dosadašnju problematiku u zaduživanju i naplati slivne vodne naknade o tome kolika je uopće bila efikasnost njenog prikupljanja, koliki je bio postotak naplate, disciplina u prebacivanju sredstava na račun Hrvatskih voda, troškovi svih postupaka, mislim da će se ukidanje slivne vodne naknade, a uspostavom tri nove vodne naknade na predloženi način ostvariti očekivani efekti. Izmjenom članka 17. u 2. stavku definiranjem tko su drugi nositelji ovlasti korištenja ili i upravljanja na nekretninama omogućuje se da se naknada za uređenje voda obračuna i naplati od osobe koja je stvarno ovlaštena stjecati koristi od prometa nekretnina jer su to do sada bile velike manjkavosti i veliki problem u dokazivanju tko je vlasnik, tko je zapravo dužan platiti naknadu. U odnosu na odredbu koja se ukida naknada za uređenje voda plaća se i na zemljište pod dalekovodima i produktovodima, na zemljište koje pripada pomorskom dobru na koje je izdana koncesija, a poljoprivredno zemljište je isključeno budući će ono biti predmetnom osnovicom naknade za melioracijsku odvodnju i naknade za melioracijsko navodnjavanje. Naknada za melioracijsku odvodnju zadržava isti krug obveznika kao i ukinuta slivna vodna naknada za poljoprivredno zemljište na području županije u kojoj je izgrađen melioracijski sustav odvodnje u njenom vlasništvu i koristi se za održavanje kanala trećeg i četvrtog reda u vlasništvu županija. Ova naknada se može obračunati na tri načina što je svaka županija za sebe ovlaštena propisati ili jedan model ili više modela ili kombinaciju sva tri modela, ovisno naravno se specifičnosti svake županije i treća naknada, naknada za melioracijsko navodnjavanje županija u čijem je vlasništvu izgrađen melioracijski sustav za navodnjavanje, ovlaštena je propisati obvezu plaćanja ove naknade po svojoj slobodnoj ocjeni. Ovu naknadu plaćaju isključivo korisnici melioracijskog sustava navodnjavanja. Bitna novina je i izmjena članka 27. važećeg Zakona gdje izmjenom i dopunom Zakona ukinuto načelo obvezne supstitucije nedostatnih sredstava za tehničko i gospodarsko održavanje vodnih građevina bivših lokalnih voda iz proračuna županija, gradova i općina jer po Zakonu o vodama jedinice područja regionalne i lokalne samouprave nisu odgovorne za održavanje vodnih građevina na vodama drugog reda. Jedinice regionalne i lokalne samouprave imaju ovlast da sufinanciraju te namjene ako to smatraju svojim prioritetom. Što se tiče obračuna i uplate vodnih naknada eliminirane su razne dvojbe koje su se javljale u primjeni odredaba Zakona o vodama o tome tko donosi rješenje o obračunu, tko obavlja pripremu rješenja, tko obavlja obračun. Sankcioniranje je propust jedinica lokalne samouprave koji izbjegavaju primijeniti odredbe o pripremi obračuna i naplati naknade za uređenje voda kada se ista naplaćuje uz komunalnu naknadu. Razrađeni su postupci donošenja rješenja o obračunu vodnih naknada i žalbeni postupak te provođenje ovrhe i obračun zateznih kamata za slučajeve neplaćanja, odnosno nepravodobno plaćanje vodnih naknada. I da zaključim sa svim ovim dobrim rješenjima u zakonu podržavam donošenje Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Hvala.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Poštovani predsjedniče, kolegica Brnadić je na meni prihvatljiv način govorila o načelu decentralizacije. Ako sam vas dobro razumio vi ste rekli da bi najveći teret održavanja vodnog sustava trebali snositi oni koji su najbliži korisnici i to bi bila suština te decentralizacije. Ali vidite, to je u koliziji sa ovim člankom 6. koji govori da vodni doprinos plaća se na gradnju građevina odnosno to bi značilo zaista dakle da nasipe na Savi, Dravi itd. probleme vezane za poplave itd. uglavnom će plaćati ljudi sa mora gdje se najviše gradi. Prije se to plaćalo solidarno iz plaća negdje do 1998. godine šta je po meni poštenije, neka se solidarno plaća, pa je bilo iz proračuna ako se ne varam. Ali ovo je rješenje najapsurdnije i ono je u koliziji sa principom decentralizacije jer će najveći teret pasti na one koji su najudaljeniji korisnici takve vrste usluga koje su nužne. Dakle, obrana od poplava, gradnja nasipa i tome slično. Tako da mi se čini da je tu kontradikcija, da ne govorim o priči o otocima, obali, Dalmaciji i svemu onome šta smo često znali govoriti jer će upravo ovaj članak 6. ukoliko se on prihvati u ovom obliku dovesti do toga da će najveći teret pasti na one koji su najudaljeniji korisnici ovakve vrste recimo to tako usluga.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Pa, kolega Jurjević, ja sam u svom izlaganju kazala da se uvođenjem naknade vodnog doprinosa obveza državnog proračuna prema vodnom gospodarstvu svode na financiranje gradnje regulacijsko-zaštitnih vodnih građevina i vodnim doprinosom dobiva se stabilan izvor za financiranje redovnog tehničkog gospodarskog održavanja a posebno je važno da se na cijelom području Republike Hrvatske on troši po načelu solidarnosti i prioriteta. Hvala.
Druga replika poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite!
Ma gospođa Brnadić je veoma dobro objasnila ono što piše u zakonu, ali pisalo je i prije u zakonu znate. Što se tiče melioracija, navodnjavanja, sve je to pisalo i prije. To je pitanje korištenja voda. Sve je to pisalo i ranije u zakonu a imamo sliku kakva je bila. Evo recimo za primjer, to vam je najlakše na primjeru objasniti. Imate Neretvu koja je … [[Govornik se ne razumije.]] imate i svoje zastupnike koji odozdo dolaze. E sada, šta će se dogoditi. Neretva je međudržavna rijeka. Mora imati obranu od poplava, dakle ima neke nasipe. Nema baš sve, Metković se ne brani sa zapadne strane od Neretve odnosno zapadna obala Neretve ili bolje rečeno desna obala se ne brani i sad vi morate skupiti sredstva od izgradnje objekata na cijelom području Hrvatske da bi sagradili taj nasip. To je jedna stvar. A druga stvar, prepuštate Opuzenu, Metkoviću, ne znam kome još, Pločama eventualno, i još ima ona jedna općina za koju sam zaboravio ime kako se zove i prepuštate njima da kažu kako će oni napraviti program, planove i skupiti sredstva da bi funkcionirao melioracijski sustav Metkovića. Znate kako će funkcionirati? Sve će se zaslaniti vrlo brzo i neće biti ni mandarina, ni povrća ni svega onoga što Neretva danas daje. To je taj problem. Ne možemo mi dignuti ruke kao država od nečega što je državni interes. To ja hoću reći.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Pa kolega Marasović, za održavanje voda i zaštitu od štetnog djelovanja voda koriste se sredstva i vodnog doprinosa i naknade za uređenje voda, i naknadu za zaštitu od štetnog djelovanja voda. Dakle, svim naknadama da ne kažem na određenom području i naknadom za melioracijsku odvodnju, naknada za melioracijsko navodnjavanje. Dakle, od svih naknada prema planovima VGO-a za to područje se za svaku godinu utvrđuje koji su prioritetni poslovi koji se moraju obaviti i iz tih sredstava se ti poslovi obavljaju. Hvala.
Hvala. U 10,20 sati isteklo je vrijeme za pojedinačnu raspravu po ovoj temi. Poštovani zastupnik Niko Rebić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, dame i gospodo zastupnici! Pošto postojeći zakon nije usklađen u cijelosti sa pravnom stečevinom Europske unije treba naglasiti da ovim prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o financiranju vodnog gospodarstva uspješno ispunjavamo obveze iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Međutim, u razdoblju od stupanja na snagu zakona od 1. siječnja 2001. godine definirana je obveza Hrvatskih voda da obavljaju poslove u ime županija iz članka 38. c, d, e, f i g što se odnosi na melioracijsku odvodnju. Nije jasno da li Hrvatske vode preuzimaju obveze i obavljanja poslova koji se odnose na melioracijsko navodnjavanje a čiji obračun je definiran člankom 38h. Mišljenja sam da naknada za navodnjavanje neće imati punog opravdanja a dok se ne objedine posjedi odnosno izvrši komasacija jer je gotovo nemoguće realizirati na malim usitnjenim posjedima i naplatu od strane poljoprivrednika barem kad je u pitanju naša županija. Do sada to se pokazalo jako, jako neučinkovito. Ono što je dobro potpuno je logično da sredstva Hrvatskih voda koja su plasirana na određenim područjima ne mogu biti tretirana kao kreditna sredstva ili ulaženje u vlasništvo komunalnih poduzeća na što se u proteklom periodu u nekoliko navrata ukazivalo. Smatramo da je Zakon o financiranju vodnog gospodarstva trebao ponuditi rješenje nastalih dugovanja po kreditima HABOR-a jedinica lokalne samouprave, komunalnih društava, barem onih na područjima od posebne državne skrbi. Zato je potrebno intervenirati amandmanom jer sredstva za financiranje uređenja novih i sanaciju postojećih vodnih građevina na područjima od posebne državne skrbi oslobođenih u vojno-redarstvenim akcijama "Bljesak" i "Oluja" osigurana putem Hrvatskih voda u cijelosti preuzimaju i otplaćuju Hrvatske vode. Naime, treba konačno ovo i ozbiljno shvatiti i riješiti da se napokon ovim jedinicama lokalne samouprave skine omča oko vrata, da se konačno oslobode dugova po kreditima i nastave se razvijati kao i sve druge jedinice lokalne samouprave koji su oslobođeni vraćanja kredita. Sredstva koja su putem Hrvatskih voda bila osigurana za građenje i sanaciju vodoopskrbnih sustava na oslobođenim područjima dodjeljivala su se uz obećanje da iste neće biti potrebno vraćati jer će njihova otplata preuzeti državni proračun. Dio kredita čije je financiranje izvor financiranja bila Svjetska banka je otpisan krajnjim korisnicima. I u cijelosti je obvezu povrata preuzela država iz državnog proračuna, dok onima kojima je izvor bio HABOR to isto nije učinjeno. Nejednakim postupanjem države prema istovrsnim krajnjim korisnicima iste je dovelo u nejednak položaj, tim više što se u postupku uzimanja kredita nije pravilo razlike o mogućnosti otplate ili otpisa kredita. Preuzimanjem preostale otplate kredita od strane Hrvatskih voda prema HABOR-u izjednačiti će se svi krajnji korisnici. Usvajanjem ovoga amandmana ne predviđaju se dodatna sredstva jer bi se to moglo sve iz poslovanja Hrvatskih voda. E sada ako znamo da i jedinicama lokalne samouprave uredno stižu zaduženja po kreditima iako Hrvatske vode, da se razumijemo danas to uredno servisiraju i vraćaju. Teško te jedinice mogu nešto kvalitetno planirati, zato je krajnje vrijeme da se ovaj problem po meni riješi na jedini mogući način a to je da Hrvatske vode dakle, preuzmu do kraja ove, i servisiraju ove kredite. Ovim Izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva više bih rekao da se radi o decentralizaciji obveza a čini mi se ipak o centralizaciji sredstava. Jer kako objasniti da gradove i općine ne participiraju gotovo nigdje u postotku iz vodnih naknada tako da su recimo od članka 2. do 6. sve prihod Hrvatskih voda a 6. i 7. prihod županija. Mišljenja sam da je potrebno bolje regulirati pitanje raspodjele naknade za korištenje voda. Tako da se predvidi odredba kojom bi jedinicama lokalne samouprave pripao određeni postotak od prihoda po osnovu korištenja prostora za proizvodnju električne energije. Jer Hrvatske vode i do sada su bile dužne prihode dobijene od korištenja voda ulagati u infrastrukturu i vraćati tamo gdje ih ubiru. To se nikada nije u praksi dogodilo, barem kada je u pitanju akumulacija … [[Govornik se ne razumije.]] a to se najbolje vidi i po ovim, evo, potopili smo izvore a u isto vrijeme kada se izgrade vodovodi na tim područjima onda se ne vračaju krediti. Zato mislim da i HEP nije nikada ispunio uvjete građenja na hidroelektrani … [[Govornik se ne razumije.]] i kažem i dan danas je dužan izgraditi onu infrastrukturu koja je bila propisana uvjetima građenja koja ni do dana današnjega nije izvršena. Zato mislim da bi bilo fer da konačno i oni kojima su izgradnjom hidroakumulacija iseljavalo stanovništvo sa nepravičnom naknadom bitno smanjenje poljoprivredne površine jer su uglavnom potopljena plodna polja tako da se bitno smanjuje izvor prihoda stanovništva na tom prostoru. Nemoguće je nadoknaditi sve negativne efekte izgradnje umjetne hidroakumulacije. Ali konačno da se to i prizna i da te u pravilu siromašne jedinice lokalne samouprave dobiju svoj dio barem pola pola jer i HEP i svi na toj akumulaciji hidroelektrane … [[Govornik se ne razumije.]] ostvaruju enormne profite. Ja mogu kazati da je samo promet i prodaja električne energije gotovo milijardu i pol kuna godišnje a recimo jedna moja Vrlika ne dobije godišnje niti 500, 600 tisuća kuna od tog silnog udjela kojeg imaju. Zato ću intervenirati sa ovim amandmanima, nije dobro rješenje što je napuštena praksa financiranje infrastrukture iz državnog proračuna. Nejasno je da li je iz sredstava naknade za zaštitu voda napušteno financiranja građenja objekata za vodoopskrbu. U članku 27. stavak 2. je predviđeno da ako gradovi sufinanciraju građenje sredstava doznačuju Hrvatskim vodama kako se sporazumno dogovore. Moje je pitanje zašto ne bi i Hrvatske vode u zajedničkim investicijama doznačavala sredstva gradovima, je li, dakle, zašto ne … [[Govornik se ne razumije.]] gradove i Hrvatske vode u isti položaj? Ne dvojim na kraju, ne dvojim da je ovaj Prijedlog zakona usklađen sa pravnom stečevinom Europske unije. Ja kao zastupnik ću ga podržati. Ali se bojim da će biti više problema u njegovom provođenju nego što svi skupa očekujemo. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Ivan Kolar, izvolite.
Hvala lijepa, uvaženi gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, dame i gospodo. Dopustite da u ime Kluba HSS-a, iznesem naše mišljenje o Prijedlogu izmjena i dopunama Zakona o financiranju vodnoga gospodarstva. Načelno, primjedba predlagaču, možda bi bilo bolje da je novi zakon, da se ne mučimo usporedbom starih, novih, ali evo odluka je na predlagaču bila da ipak idu izmjene, iako je praktički ovo novi Zakon. I mi načelno nemamo zamjerku na način zamjerka, ali bilo bi nam lakše pratiti da je on cjelokupni i novi sada predložen. To za drugi put možda i pouka svima nama da je lakše novoga napraviti nego ovoga staroga popravljati jer ga nije trebalo popravljati, jer je ovo sasvim novi koncept. Uvodno, taj Zakon se nastavlja na prethodni jučer raspravljen o vodama gdje moramo reći da čim je odluka na Vladi bila da se integralno ovo … [[Govornik se ne razumije.]] raspravlja kao o javnom dobru koje su od interesa za Republiku Hrvatsku nastavno i ovaj Zakon pokušava riješiti, znači financiranje vodnoga gospodarstva. Mi taj dio napora, dapače pozdravljamo i mislim da je on na dobrom putu da sve ove negativne posljedice koje su u međuvremenu nastale pokuša riješiti. Nemamo iluzija da je to moguće istoga časa ali mora se uvesti red i … [[Govornik se ne razumije.]] rješavati probleme koji su se nagomilali. Od svih vodnih građevina do zaključno i k komunalnom gospodarstvu oni dio koji je bio rješavan na način kako je bio rješavan. Dakle, najprije pohvala predlagaču da konačno skida onu anatemu koja je bila ulaganje Hrvatskih voda, izgradnju javno opskrbnoga ili odvodnje, kanalizacije ili pročišćavanja otpadnih voda, kao dilemu je li to vlasništvo ovo ili ono i mislim da je prijedlog i mi ga podržavamo na jedinice lokalne uprava samouprave, zapravo lokalne uprave, znači općine i gradove dobro rješenje i apsolutno taj prijedlog podrazumijevamo na način kako je predložen u ovom Zakonu. Mi mislimo da znači vodna naknada ili novi vodni doprinos, pa nove vrste sada rečeno u Zakonu, vodne naknade, znači naknada za uređenje voda, naknade za … [[Govornik se ne razumije.]] odvodnju i naknada za … [[Govornik se ne razumije.]] navodnjavanje su potrebne s time da bi se i to je naš prijedlog moralo voditi računa o visinama tih osnovica, stopama zaduženja korisnika koji povratno dobivaju ta sredstva i mogućnosti istih tih subjekata. Jer ne bi bilo dobro da planovi, programi budu više od mogućnosti svih onih koji to mogu. Jasno to uvijek postoji mogućnost državnoga proračuna, intervencije na ovaj ili onaj način jer je nemoguće graditi samo iz tih osnova ali je dobro predlagač procijenio na koji način i koga opteretiti i natrag mu to zapravo vratiti na korištenje jer je to njemu od interesa. Taj dio apsolutno treba, treba dobro, dobro procijeniti da se ne dogodi da nam subjekti koji su zainteresirani za korištenje budu nemogućnosti uopće to plaćati i uopće se oko toga baviti. I da nam se opet ne dogodi da ostanemo na nuli i da ne napravimo ništa. Znači uvođenjem vodnoga doprinosa kao stabilnoga izvora za financiranje poslova, dalje da ne nabrajam tehničko gospodarskog održavanja vodotoka, regulacijskoj zaštiti vodnih građevina donosi po ovom Zakonu Uredbom Vlada, ona mora voditi računa o ekonomskom stanju svih korisnika i onih koji to budu plaćali i razmjerno tomu i opterećenje napraviti. Mi smo imali, vjerojatno i vi se svi sjećate, razno raznih visina, stopa, načina obračuna, da nam ne bi se dogodilo da dobra zamisao zapravo nam optereti sve one koji budu morali biti opterećeni, i trebaju biti opterećeni jer im je od interesa ali mogućnost plaćanja mora biti taj faktora koji mora o tome voditi računa. Nadalje, procjena … [[Govornik se ne razumije.]] je da oni osnovicu proširivati treba na sve, zapravo i zagađivače i korisnike tako da ono, ono načelo zagađivač plaća, moramo dobro, dobro procijeniti. Mi iz ovoga Zakona sada ne možemo iščitati koja je to razina zagađivač kada mora plaćati, kada on zapravo se opterećuje i jel on taj teret prenosi na onoga zadnjega korisnika proizvođača, njegovoga proizvoda, govorimo o poljoprivrednom domaćinstvu koje ili svejedno poslovnom subjektu koje konzumira znači troši umjetno mineralna goriva i zaštitna sredstva, je li to sada propisivanje europskih standarda, bilo bi dobro bar da se naznači i reče radi svih da znamo koliko je to, jer ako je to na sve linearno potrošače preko cijene koju proizvođači lako istoga časa ugrade u svoj proizvod onda je to jedan novi namet o kojem se mora na drugi način raspravljati i voditi računa da još … [[Govornik se ne razumije.]] u poljoprivredi ne poskupe i na taj način. Znači ako je to nekakva dozvoljena, ja sada na pamet govorim, 500m 700 kg umjetnoga goriva i nekakvih par kilograma zaštitnih sredstava u granicama gdje ona ne opterećuje poljoprivrednoga proizvođača jer ona objektivno ni ne zagađuje u … [[Govornik se ne razumije.]] gdje prelazi nivo zagađenja dozvoljenoga korištenja mineralnih sredstava onda nemamo protiv toga ništa. Jer ako je to velim linearno onda treba o tome voditi računa da se ne dogodi novo, novo opterećenja koje teško poljoprivredni proizvođači mogu podnesti. Znači naša je zamolba, jer druge nemamo sada mogućnosti da se dobro, dobro procjenjuje koliko je to od interesa da se novi namet uvodi, koliko on ima ekonomskoga opravdanja i nosi nam eventualnu korist ili još više šteti za krajnjega poljoprivrednoga proizvođača. Naime, svaki zahvat prostoru mora rezultirati nekakvom devastacijom ja neću reći grube riječi ali on mijenja stanje stvari. Tako i ulaganje u poljoprivrednu proizvodnju na ovaj ili onaj način unošenjem tlo određenje supstance ono donosi korist za proizvodnju ali isto tako ostavlja tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] je li, ostavlja u tlu nekakve, nekakve štetne tvari. Mi iz ovoga Zakona sada ne možemo iščitati koja je to razina i na koji to način bude iako nemamo ništa protiv prekomjernoga korištenja i na takve korisnike da se primjenjuje ovaj znači, raspršeni onečiščivaći preko količina onih koje su, koje bi eventualno ugrozile podzemne vode ili samo tlo da se primjenjuje i takva odredba. Što se tiče onoga dijela da mogućnost uvođenja županije određuju visine potrebne za ovaj, naknadu za uređenje voda i naknadu za meleracijsku odvodnju i meleracijsko navodnjavanje i budu izvorni prihodi i korišteni na tom dijelu. Mislim da je to već i do sada bilo, međutim, nije korišteno u pravom smislu riječi, ali sada je direktno rečeno za koje potrebe možda se uspije stvoriti klima da je potrebno odvajati za takve namete jer to Županijska skupština ipak donosi tu odluku o visini i lakše na tom lokalnom ili regionalnom nek bude odlučivati. Inače na razini države gdje se zapravo kumuliraju sredstva i ona se raspoređuju planom i programom na sve one vodne građevine i sve one, one zahvate koji su od interesa za Republiku Hrvatsku. Mislimo da je u konačnici sada sazrelo vrijeme da se na taj način i upravlja jer je teško bilo upravljati segmentarno. Jedni su bili krivi zato jer nisu imali novaca, drugi nisu mogli s tim raspolagati. Mislim da je ovo model zapravo mi mislimo da je to model koji bi morao rezultirati poboljšanjem općega stanja jer je to od interesa za Republiku Hrvatsku. Još se naša, naša strepnja ide ovo načelo da voda mora imati ekonomsku cijenu mislimo da ne smijemo skočiti sada iz opanaka u čizmu i jednostavno to načelo primijeniti "ad hoc" i reći svima onima koji sada posjeduju velike ili su vlasnici vodnih građevina za ove ili za one namjene da bi najednom ta ekonomska cijena ne daj Bože porasla višestruko jer vi znate a i svi skupa da nam je mala, mali obuhvat korištenja najprije u komunalnom gospodarstvu pitke vode gdje moramo napraviti jedan dodatni napor da zapravo ako ne 100% ali 90 ili više posto stanovništva ima mogućnost priključenja i korištenja sanitarno ispravne vode i tu ako bi se primjenilo do kraja to načelo pogotovo još onaj dio za pročišćavanje otpadnih voda, sav trošak prenesen na cijenu mislim da to ovoga časa naše pučanstvo ne bi moglo izdražati. Zato treba voditi ekonomskoj računici ali istovremeno voditi računa i o snazi onih koji to konzumiraju u konačnici plaćaju, a to su naši građani. To je čisto načelna sugestija, a ja pretpostavljam da se o tom vodi računa i da se ne, ne donose zakoni zato da bi se eventualno pogodovalo, znamo i sami da neki sada imaju velike izvore, barataju s jednodnevnim količinama vode koje bi se mogle momentalno pretvoriti u jedan biznis gdje onda stanovništvo bi bilo ovisno i tu treba voditi računa o tom da se ne dozvoli rast neograničeno. I uz sve ove dobre namjere koja je još jedna naša sugestija predlagaču i mislimo da teško provediva odluka bude ili onaj članak gdje veli: "Kod druge države na bilo kojoj razini ne može od nje potraživati." Naime mislimo da taj dio teško može ići paralelno ili bar u isto vrijeme jer to su dva sasvim različita posla. Plaćanje svih ovih, je li to vodni doprinos, jel' je, jel' je ova ili ona naknada svejedno sada na kojem dijelu a ustezati osobama ili korisnicima državnih poticaja isti čas mislim da to bude samo zakompliciralo u administraciji strahovito puno posla i da bi moglo doći do jednoga nereda gdje bi se teško moglo opravdavati zbog čega ja nisam dobil jer možda na vrijeme nisam tam platil. Ovaj mi nije isplatil pa neću platiti zato jer nemrem platiti i to bi bilo vrzino kolo. Osobno i mi u Klubu HSS-a mislimo da obaveze koje ako budu u primjerenom, primjerenoj visini oni obveznici moraju plaćati i naš je prijedlog nek se to na drugi način riješi i znači prisilnom naplatom, redovitom naplatom, sistemom koji državna administracija već ima, a nek se ne veže na ovaj dio poticaja. Ako je to moguće izbjeći to je naša sugestija mislim da, da bi bilo dobro jer jednostavno mislimo da nije razmjer korisnika na jednoj strani i ovih na drugoj strani isti i mislim da bi ministarstva ili državna uprava imala itekako puno posla samo to razlučiti tko je u pravu, istoga časa komu oduzeti ili naplatiti jer ni poticaj ne idu istovremeno i ne idu na vrijeme. Oni kasne tak da je lako moguće da i korisnici kasne u tom dijelu da ne plaćaju. Jer vjerujte ako poljoprivrednik očekuje jedan iznos koji mu država duguje pa neće ni on državu kreditirati unaprijed da joj plati. A istovremeno bi došlo do, do zbog čega ja kao, koji potražujem moram i kamate i još mi oduzmu, a država koja meni duguje ja od nje nemrem naplatiti ništa. Jer je to moje pravo, ostvareno pravo i koje mi jamči Ustav, zakon i sve skupa. Tako da predlažemo da se to načelo jednostavno ne primjenjuje, da pokušamo naći neki drugi, drugi način. Mi za sada o ovom Zakonu mislimo pozitivno jer puno rješava naznaka na bolje, ali jasno imamo i ove pitanja bolje rečeno nedoumice i ako nam predlagač sve to dosta jasno obrazloži, ja pretpostavljam da bude mi budemo glasali za. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite.
Cijenjeni gospodine predsjedniče, kolege i kolegice, predstavnici Vlade ja ću ponoviti od sinoć trebalo je voditi objedinjenu raspravu jer jedan zakon bez drugog ne znači ništa, ali moram vas i upozoriti na jednu stvar. Mi imamo sad raspravu o izmjeni i dopuni Zakona o financiranju vodnog gospodarstva a sve ono što iz njega proizlazi ugrađeno je u Proračun državni odnosno u proračun Hrvatskih voda. Dakle ovo što sad imate tu već je ugrađeno u proračun koji ste vi donijeli, Hrvatskih voda kao u to doba virtualna sredstva. Pod stavkom ostali prihodi. Naime o čemu ja govorim? Stvari se zapravo mijenjaju u odnosu na postojeći zakon vrlo malo. Naknada za korištenje voda, naknada za zaštitu voda su isti parametri su isti jer ne znamo hoće li Vlada ili neće mijenjati te parametre. Dakle to ostaje na 0,8 kuna za korištenje, 0,9 za zaštitu. Proračunska sredstva su predviđena u principu za izgradnju komunalne, komunalne infrastrukture dakle iz Kalmetina Ministarstva, bivšeg Kalmetinog, ja ne znam više je li to sad u Kalmetinom ili u ovom Ministarstvu poljoprivrede i vodnog, poljoprivrede i vodnog gospodarstva, ali ono što je bila obaveza proračunska i što bi trebalo iznositi oko 400 milijuna predviđeno je sa 71 milijun kuna dakle održavanje vodnih građevina na dosad državnim vodama, sad na vodama prvog, prve kategorije nije predviđeno ništa nego su predviđeni ostali prihodi kao prihodi iz vodnog doprinosa za koji, koji bi trebao se obračunavati na novoizgrađene investicije. E sad vidite. Imamo Vladu i Premijera koji tvrdi da ćemo sve omogućiti investitorima da smanjimo i olakšamo ulaz i u novu investicijsku izgradnju, a sad donosimo izmjenu Zakona kojom kažemo da ćemo podići troškove investicijske izgradnje. Jer do sad vam je otprilike komunalni doprinos po kubiku, po kubiku prostora u određenim gradovima i općinama iznosio oko 150 kuna. Sad ćete imati dodatni, dodatnu onda dakle još dodatnu obavezu za investitora 50, 60, 70 kuna zavisi koliko će Vlada reći, može i 100 kuna reći. Dakle, Vlada svoju dosadašnju svoju zakonsku obavezu namirenja sredstava za održavanje objekata vodnih građevina na državnim vodama da namiri to iz proračuna, ona sad prebacuje na investitore. E sad zamislite tu logiku! Zamislite logiku. Budući investitor će plaćati održavanje nasipa niz Savu i Dravu, a oni štite koga danas? Gradove, sela, općine, bolnice, ceste, željeznice koje su već izgrađeni i ti nemaju obavezu sufinancirati za obranu od poplave tih objekata, nego neki novi koji će doći graditi. Po meni posve kriva logika i posve kriv pristup. Ja za takav pristup u Evropskoj uniji ne znam, a kažemo da je ovaj zakon usklađen sa zakonima Evropske unije. Ima oznaku E. Dakle, to je nešto što ja ni Klub HNS-a ne možemo prihvatiti pogotovo što ne znamo parametre što će to značiti, a recimo moram kazati da su u troškovima Hrvatskih voda za ovu godinu ta sredstva predviđena sa 403 milijuna. Dakle, netko ih je izračunao. Sredstva za održavanje objekata na državnim vodotocima ili na vodotocima prve kategorije su predviđena sa 403 milijuna iako nismo imali ni jednog elementa da to donesemo tako. Drugu stvar. Slivna vodna naknada koja se obračunavala na osnovi dosadašnjeg Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Istina, bila je komplicirana, ali bila je i efikasna. Bila je i efikasna, skupilo bi se tu i do 450 pa i iznad 450 milijuna kuna. Istina, izdavalo se rješenja na desetke tisuća, ali pitanje da li se, koliko će se sad izdavati. Ja ne vidim da će se to smanjiti. Opet ćete imati veliki broj rješenja. Opet ćete imati neplaćanja onih koji to do sad nisu plaćali, a znate koji nisu plaćali to vi vrlo dobro znate. Samo su plaćali oni koji su imali obavezu preko gradskih i općinskih proračuna plaćati. Dakle, gdje je bila komunalna naknada tu su plaćali vodnu naknadu, slivnu vodnu naknadu. Seljaci, na žalost Kolar malo i ništa. Ja ne znam kako će sad plaćati. Sad imaju obavezu dvije naknade plaćati, za navodnjavanje i kako se to druga zove za melioracijsku odvodnju i melioracijsko navodnjavanje. Evo to vam je još jedan dokaz koliko će jako i uporno ova Vlada koja je stavila u svoj jedan, jedan od svojih prioritetnih zadataka rješavanje navodnjavanja u Hrvatskoj koliko će ona uložiti. E sad ćemo tu vidjeti kroz ovu naknadu što ćemo skupiti od sirotinje, pa ćemo vidjet onda što će još Vlada dati. Ja mislim da od toga neće biti ništa. Nije bilo za ove dvije godine, pa neće ni za ove slijedeće dvije i neće se ama baš ništa dogoditi, jer nemate ni jednog metra koji se riješio u ove dvije godine, a vi znate da je to jedan od prioritetnih zadataka premijera i ove Vlade rješavanje navodnjavanja. Opet će vam to sve ovisit o Bogu. Opet će zavisit od toga je li suša ili kiša i na žalost ja ne vidim stabilne izvore prihoda ni za jednu ni za drugu priču. Jer u koju situaciju možemo doći? Da se opet vrati na onaj vodni doprinos. Zamislite apsurdnu situaciju koja nije daleko od nas da budemo u takvoj krizi da nema izgradnje u Hrvatskoj, da nema nove investicijske izgradnje. Onda nema ni jedne kune za održavanje objekata i vodnih građevina na državnim vodama. Ni jedne kune, jer to je izvor. S druge strane, ako se sjetite Zakona o komunalnom gospodarstvu sve što je sporno, a logikom bi trebalo otprilike imati istu, sve što se skupi i uprihodi za komunalni doprinos mora ići u novu, u izgradnju nove komunalne infrastrukture, nikako u održavanje postojeće, a ovdje ide obrnuto. Skupi se s naslova investicije, ali ide u održavanje objekata koji su već postojeći, koji su hvala Bogu izgrađeni prije petnaestak i više godina, neću spominjati o kojem vremenu. Evo to su, to je prilog moj i HNS-a temi. Mislim da se ovo sve skupa moralo na drugi način rješavati kao i za onaj prethodni zakon i da je stvari trebalo drugačije analizirat i vidjeti kako su to riješile razvijene i ove zemlje u tranziciji koje su ušle u Evropsku uniju prije godinu dana i uporedit sve to pa vidjeti što bi se dalo napraviti a da "vuk bude sit i koze na broju", jer ovdje neće biti niti koza, niti će vuk biti sit. To je po meni što se tiče ovog zakona. Usput da se još vratim na nešto. Dakle, vodoopskrbu i odvodnju. Već sam govorio o tome da je to negdje na razini 300 milijuna kubika godišnje građani Hrvatske dobiju računa za plaćanje vodoopskrbe i odvodnje. Doduše, u većini kao vodoopskrbu jer odvodnju su rijetke lokalne samouprave i rijetke općine i gradovi odvojili od vodoopskrbe. I sad vam moram nešto kazati. Da sa svim naknadama, sa svim troškovima koji opterećuju tu, a tu su vam cijene od 3 i pol kune do 14 kuna mislim da je Istra najskuplja. Kad se to skupi, znate koliko vam to bude? Manje od 10% plaćenih računa za telefonske impulse. Svi troškovi vodoopskrbe i odvodnje koji opterećuju građane Hrvatske su manje od 10% telefonskih impulsa. E, ali ako "vrag bude crn" kako bi trebao biti crn, pa prihvatimo pravila recimo koja nam Evropska unija nameće, pa prihvatimo ono što je u Češkoj provedeno, što je u Mađarskoj provedeno. E onda neće više plaćati 10%. Onda će plaćati dragi moj Kolar kao u Kopenhagenu i u Berlinu. Onda neće biti tri i pol kune, ni 7 kuna, ni 10 kuna kubik vode. Bit će gospodo moja pet i pol eura. To vam je budućnost i sad se mi igrajmo pa ćemo vidjeti kako ćemo to podnijeti. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Jure Bitunjac. Mir!
Cijenjeni gospodine predsjedniče, kolege i kolegice. Gospodin Rebić je načeo bitne teme iz ovog, koje tretira ovaj Zakon, ali ja bih ga samo podsjetio na nešto što on očito ili nije htio vidjeti ili nije vidio. Recimo, naknadnom za meloracijsku odvodnju i dakle za meloracijsko navodnjavanje je predviđeno održavanje objekata meloracijske odvodnje i meloracijskog održavanja, meloracijskog nadnjavanja, ali nemate gdje su sredstva predviđena za izgradnju meloracijske odvodnje i meloracijskog navodnjavanja, te stavke nemate u zakonu. Tko će to dati? Da vam usput kažem, tek par postotaka u Hrvatskoj, par postotaka površina ili bolje rečeno negdje mislim 2 ili 3% moguće i 4, je izvršena meloracija odnosno, moguće navodnjavanje površina, poljoprivrednih površina u Hrvatskoj. Na koji način mislimo riješiti taj problem, to se iz ovih zakona, pa ni obrazloženja ne vidi. Za vašu informaciju vidite 16 milijuna kuna u proračunu ove godine imate za cijelu državu za navodnjavanje, evo to je ovako ozbiljan pristup ovom problemu. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem. Pa ja moram kazati da ipak gospodine Marasoviću vi niste u pravu jer u ovom zakonu je predviđeno dakle održavanje i izgradnju naknada iz uređenja voda, također i iz vodnog doprinosa ali isto tako iz državnog proračuna. Dakle, sve što ste replicirali bilo je potpuno krivo, dakle, ja sam govorio, dakle, ono koje su moje dvojbe u smislu, to su bile da li će, da li će Hrvatske vode preuzimaju obveze od obavljanja poslova koje se odnose na melioracijsko navodnjavanje. Dakle, to su bila naša pitanja a ovim pitanjima i nisam u svojoj raspravi govorio, ali kada govorite, bar govorite ono što piše u zakonu, nemojte govoriti ono što ne piše u Zakonu. Hvala.
Poštovani zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Donošenje predloženog zakona o Izmjenama i dopunama zakona o financiranju vodnog gospodarstva i posljedice koje će donošenjem zakona proisteći. Može i mogu se nazvati uvođenjem principa čistih računa. Iako je i postojeći, dakle, važeći Zakon davao dobra rješenja a izmjene koje se predlažu vode poboljšanju tih i ne tako značajnih nedostataka. Možda je primjerenije reći, godine su učinile svoje, neka su rješenja u važećem zakonu bila uvjetovana trenutkom, neke su stvari sazrjele za promjenu i to se ovim prijedlogom ovih Izmjena i dopuna upravo i čini. Ili možda preciznije se određuju obveze svih zainteresiranih i svih obveznika u domeni financiranja vodnog gospodarstva. Posebno je važno napomenuti i naglasiti da ovaj Zakon čvrsto uvodi dva principa. Jedan je princip solidarnosti, svakako izuzetno značajan za cijelo područje Republike Hrvatske. Odnosi se to na sredstva koja se ubiru od vodnog doprinosa, naknadu za korištenje voda i naknadu za zaštitu voda, vodnim područjima a ima ih 4, pripada naknada za uređenje voda i, a županijama naknada za melioracijsku odvodnju. Ovo ujedno potvrđuje drugi princip promoviran u ovom Prijedlogu izmjena zakona, princip decentralizacije. Smatram da je za pozdraviti ukidanje slivne vodne naknade odnosno njeno dijeljenje po predmetnoj osnovici na tri nove naknade. Naknadu za uređenje voda, naknadu za melioracijsku odvodnju i naknadu za melioracijsko navodnjavanje. Izuzetno je važno da melioracijsko navodnjavanje i melioracijska odvodnja budu u nadležnosti županije. Mnogi pokvareni telefoni će na taj način biti eliminirani. Slivna vodna naknada je naime dozvoljavala slobodna razmišljanja i tumačenja da tako kažem pa su si onda neki uzimali za slobodu slivnu vodnu naknadu ne plaćati. Svakako da je isto tako važno i regulirano nepovratno financiranje kao i da se udjeli Hrvatskih voda u komunalnim poduzećima prenesu na jedinice lokalne samouprave. Hrvatske vode su naime na osnovi ubranih sredstava plasirali kreditna sredstva na neko područje i dobijali slijedom toga vlasnički udio. Primjena načela tko duguje državi na bilo kojoj razini ustrojstva ne može od nje potraživati uvodi odredbu odredbu o sustezi isplata poticaja osobama u visini njihovog duga po ovim naknadama. U konačnici ova odredba uvodi reda, ponavljam čiste račune, ali mora se povesti briga o tehnikama i usklađenosti transfera jer obveznik naknade je prema županiji, dakle naknada je prihod županije, a obveznik poticaja je država putem resornog Ministarstva iako neki poticaji nisu iskljčeni i od strane županije. Ovisi o županijama. Moguće je da će sve predviđene naknade koje navodi ovaj Zakon izazvati reakciju u smislu da su to novi nameti. Rečeno je u uvodnom izlaganju, a i u raspravama da je Republika Hrvatska bogata vodama. Pitkim, mineralnim, površinskim, dubinskim i tako dalje. Nekada nam je samo previše kiše. Da Hrvatska računa s tim bogatstvom koje svakim danom globalno postaje sve značajnije. Vodno gospodarstvo iz tog i tih razloga traži sustavno, pravilno i pravično financiranje što prijedlog odnosno primjena ovoga Zakona i omogućava, a korist od toga može biti samo mnogostruka. Zato se pridružujem svim zastupnicima koji će podržati donošenje ovog Zakona. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite.
Gospodin zastupnik je rekao da je poštivano načelo solidarnosti. Pošto ja moram ponoviti, ne znam po koji put nema nikakve veze. Vi dakle da biste održavali vodne građevine na državnim vodotocima ili na vodotocima prvog reda vi naplaćujete od onih koji grade. Od onih koji grade. A oni koji se brane ne plaćaju ništa. Kakva je tu solidarnost? Kakva tu je solidarnost? Kakva je, to mi nije nikako jasno. Gdje je tu solidarnost. Ja ne razumim takav pojam i takvo načelo solidarnosti.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Vladimir Štengl.
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] Može se pretpostaviti da je nekima to već izgrađeno. A da je nekim ostalo da nije izgrađeno. Jednog dana će se napraviti kao što ste rekli desna obala u Metkoviću, a sljedećih ili sljedećih godina u Donjem Miholjcu Drava. I to je to.
Poštovani zastupnik potpredsjednik Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolege i kolegice zastupnici mislim da je bilo vrijeme da se sustavno riješi pitanje financiranja, pitanje financiranja vodnog gospodarstva na jedan stabilna i dugoročan način jer dosadašnji način financiranja nije omogućavao niti održavanje postojećih objekata recimo odbrane od poplava na sustavima koje imamo i u unutrašnjosti i u priobalju. Obrana od poplava treba imati svoj stabilan izvor prihoda radi redovitog tehničkog i gospodarskog održavanja vodotoka i zaštitnih vodnih građevina koje već postoje ili koje će se izgraditi. Zatim od obranu od erozije i bujica. U priobalnom području nema nažalost prostora koji nisu ugroženi od ovog drugog dijela problema to znači od erozija i bujice. Kako naši, kako su naši priobalna područja uglavnom siromašna sa zemljištem zbog erozija i bujica iz prošlosti i prava je muka zadržati zemljište na prostorima gdje je ono nekada bilo ili gdje je sada pa se može pogoršati situacija znači da je potrebno solidarnost i na tom području kako bi zadržali ili umanjili štetne posljedice bujica i erozija na priobalnom području. Što se tiče Neretve, Cetine tu su potrebni vodoobrambeni sustavi koji negdje već postoje ali su ugroženi i ovi postoje zbog nedostatka sredstava tako da na područjima gdje je već izvršena hidro i agro meliracioni radovi dolazi ponovo do zabarivanja tih osvojenih i melioriranih površina i, a to znači ako se kasni ili nedovoljno ulaže u održavanje postojećih objekata da može doći do toga da se ponovo meliorira već meliorirano zemljište. To imamo u slučaju Neretve. Osim toga kad je u pitanju Neretva Neretva je ne samo ugrožena zbog toga što su postojeći objekti obrane od poplava dovedeni u pitanje i mreža kanala nego je ugroženi rezultati melioracija zbog smanjenog dotoka slatke vode iz unutrašnjosti posebice lijevog priobalja Neretve. Zašto? Zato što su dotoci koji su hranili Neretvu i omogućavali dovoljnu količinu slatke vode zapravo sada umanjeni pa prodor mora u Neretvu sve do Čapljine i više ugrožava i hidromeliracione i agromeliracione radove koji su izvedeni u Neretvi u prošlosti. Jer se je na jedan način preusmjerile vode Bune, Bunice, Bregave, Trebišnice zbog potrebe eksploatacije tih voda za proizvodnju električne energije. Pa se te količine vode odlaze u more na jedan drugi način u drugom pravcu, a dotok te slatke vode u Neretvu se je znatno smanjio. Naravno da preusmjeravanje slatkih voda odnosno voda unutrašnjosti ne može biti bez vodoprivredne suglasnosti Hrvatske kad se razgovara o međurepubličkim problemima oko vodnog sustava pa je po mom mišljenju i u Hrvatskom saboru potrebno u tome upozoriti kako bi ponovno zaslanjivanje koje dolazi zbog nedostatka dovoljne količine vode, slatke vode ulazi u more i ugrožava postojeće objekte i postojeće površine koje su kao što znate od velikog značaja za Republiku Hrvatsku jer se tamo proizvode one poljoprivredne kulture koje više-manje se mogu samo proizvoditi, posebno citrusi na području mediteranske klimatske zone. Zato je potrebno i obnoviti sve te objekte obrane od poplava, a i ovo riješiti pitanje zaslanjivanja koje dolazi zbog nedostatka dovoljnih količina slatke vode, zbog njegove preusmjerenosti na proizvodnju električne energije, a da se kroz sustav Trebišnjice ne vraća ponovo u sliv Neretve, nego odlazi dole prema moru zapravo neiskorištene za ovo o čemu sam govorio. Dakle, solidarnost je potrebna. Naravno, to treba voditi računa o prioritetima, pa prema tome ono što je ugroženo, ono što može proizvesti veće štete to treba unaprijed sagledati i intervenirati da ne bi došlo do posljedica koje je onda teško poslije popravljati. Dakle, ove tri nove naknade, znači ukida se slivna naknada dosadašnja. Uvode se tri nove naknade za uređenje voda, za melioracijsko odvodnjavanje i za melioracijsko navodnjavanje. U pogledu navodnjavanja na samom smo dnu Evrope. Ispred nas je čak i Albanija. Slušamo i najavljene su i provode se već inicijalne mjere za jedan cijeli kompleks i sustav navodnjavanja u Hrvatskoj. To mislim da treba biti jedan veliki poduhvat cijele države da se površine koje imamo mogu navodnjavati posebno u priobalnom području gdje imamo velike vode zimi, a male vode ljeti. Znači obratno nego nam je potreba. Imamo velike akumulacije u zaleđu primorja koje na ovaj ili onaj način odlaze neiskorištene, a mogle bi zbog svoje nadmorske visine, te akumulacije se mahom nalaze na 300 do 400 m nadmorske visine i može se u suradnji sa Republikom Bosnom i Hercegovinom te velike količine slatke vode koristiti u priobalju, na otocima i slično, da se reafirmira, odnosno da se unaprijedi poljoprivredna proizvodnja u onim područjima gdje je to klimatski moguće i za one kulture koje zapravo su moguće jedino na tom području. Mislim da je to jedna perspektiva za budućnost, ali već sada o tim stvarima moramo razmišljati naravno ne samo pasivno se boriti protiv bujica ili velikih poplava, nego i činiti sve ono da upotrijebimo tu vodu koju imamo za korist našeg gospodarstva, za unapređenje poljoprivredne proizvodnje, a time znači i ukupnog gospodarstva. Dakle, još jedan element koji ovaj zakon predviđa a to je da načelo koje u evropskim standardima i direktivama već davno usvojeno, a koje smo i mi djelomično barem formalno bili usvojili to je da zagađivači vode plaćaju to što prouzroče. Ali nismo obuhvatili jedan veliki dio, jedno veliko područje, a to je da se veliko zagađivanje dešava i upotrebom pogotovo ne umjerenom ili neselektivnom upotrebom sredstava za zaštitu bilja u poljoprivredi i naravno i umjetnih gnojiva. Prema tome, oni koji uvoze, koji se s time bave trebalo bi i plaćati dio za ovaj problem koji prouzrokuju. Prema tome, mislim da je teško je govoriti sada o svim aspektima ovoga prijedloga zakona, ali mislim da načelo tko prouzrokuje zagađenje da taj treba i platiti. Međutim, naravno ima i onaj dio koji je prirodna i normalno gnojenje poljoprivrednog zemljišta koje, ali u svakom slučaju upotreba umjetnih gnojiva sigurno u krajnjoj liniji dovodi do zagađivanja općenito voda, a time znači i uzrokovanje degradacije i smanjivanja njenih kapaciteta za proizvodnju i sposobnosti za proizvodnju. Evo, završilo je vrijeme. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Replika, poštovani zastupnik Jakša Marasović.
Ja bih, gospodin potpredsjednik Bebić je zapravo dobro govorio, ali moramo znati opet o čemu govorimo. Moramo znati financijski što to … [[Govornik se ne razumije.]] Za održavanje državnih voda treba po analizama 400 milijuna kuna. Ulagalo se zadnjih pet godina između 280 do ove godine je 105, prošle godine je bilo 105 milijuna pa su se prenamjenom sredstava u Hrvatskim vodama osiguralo još 100 milijuna. Dakle, moramo znati što je. Godinama se da ne kažem svih ovih 15 godina nije u tom području ništa ulagalo. E sad kažemo nemamo stabilan izvor, a dosad je to bila obaveza državnog proračuna jer je '98. godine ukinut vodni doprinos. E sad ćemo mi naplatiti od ovih investitora, pa ćemo osigurati taj novac. Nemate ni analize koliko to morate prikupiti. Nije jasno na što sve naplaćujete. Na stambene zgrade privatne hoćete naplaćivati to. Vjerojatno hoćete. E onda je to u suprotnosti sa onim što mi kažemo da ćemo mi protežirati investicijsku izgradnju i ulaganja u Hrvatsku bilo u turizam, bilo u industriju, bilo u poslovne zone. Sad vi povećavate dadžbine. To ja hoću reći i ništa drugo neću reći. Kao da se ne razumijemo što govorimo. Pa svi isto govorimo. Što se tiče erozija, što se tiče bujica, prije je bila slivna naknada koja se sad dijeli na tri naknade. Ne znamo, nije valorizirano koliko će koja biti, ali tu je kazano da naknada za uređenje voda ona ostaje. Dakle, i dalje ostaju bujice i erozije kao što je bilo i prije. Ništa se tu nije promijenilo. I ja moram kazati nije to ni mali novac. Na razini države se skupi toga preko 4 stotine milijuna kuna. Blizu 450 milijuna kuna vrati se u direktno izvršenje poslova preko 360 milijuna kuna. Dakle, moramo znati o čemu govorimo. To hoću reći, a ovdje mi, načelne formulacije to ničemu ne služi. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik, potpredsjednik Luka Bebić.
Govorimo o tome da treba konačno uspostaviti sustav koji će stvoriti temelje za stabilno financiranje vodnog gospodarstva. To ne znači da neće i dalje biti potrebe intervencije iz državnog proračuna za kapitalne objekte one koji se ne mogu iz redovitih prihoda koji se stvaraju na ovaj način koji se predlaže. Dakle, onda će se i dalje ostaje potreba da se intervencijom iz državnog proračuna rješavaju krupnije stvari da tako kažem. Ali tih krupnijih stvari će biti sve manje i manje ako uspostavimo jedan stabilan izvor financiranja, a ja se slažem da to je jedan mučan posao koji će trajati dugo ali njega treba započeti konačno još jedan put i da imamo jedan stabilan izvor prihoda i da se suvislo zna odakle se uzimlju i zbog čega se uzimlju ti prihodi i za čega su namijenjeni. Prema tome, mi možemo govoriti o tome je li to dovoljno, jesu li ta sredstva u samom početku možda i neće biti dovoljna. Ali ako se uspostavi jedan takav sustav onda ćemo postepeno razriješiti barem ove glavne probleme ali treba prijeći u ofanzivu u smislu da se ne bavimo samo pasivnim obrana od poplava nego da i konačno krenemo u navodnjavanje u ono što je, što može dati sutra velike prihode u poljoprivredi koja je nama jedna od osnovnih temelja za razvoj.
Druga replika, poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa predsjedniče. Uvaženi kolega potpredsjednik Bebić je govorio u ovom dijelu vezano uz onečišćenje od mineralnih gnojiva zaštitnih sredstava gdje da ako se slažemo da je u poljoprivredi određeni problem, no međutim, mislim da će se kolega složiti da postoje određene razlike. Mi imamo konvencionalnu poljoprivredu gdje se stvarno taj problem izraženiji, ali imamo i ekološku poljoprivredu gdje ga opće nema i imamo poljoprivredu o kojoj se malo govori, a to je tzv. integralna poljoprivreda gdje je korištenje umjetnih gnojiva i zaštitnih sredstava u onoj mjeri koje je dozvoljeno i koje je moguće da se u zemljištu razgradi na određeni način, da se apsorbira i da ne djeluje negativno na ovaj dio koji se odnosi na vode. Želim ovdje i reći da se sigurno moramo suočiti sa problemom što će značiti taj dio objektivnog opterećenja na one koji uvoze ili koji stavljaju u promet mineralna gnojiva i zaštitan sredstva, da li će oni taj ukupan teret prebaciti na naše poljoprivredne proizvođače. Ako se to dogodi u tom dijelu onda vas uvjeravam da ćemo zasigurno imati problema jer naši poljoprivredni proizvođači ovoga trenutka imaju velikih problema osigurati po pristupačnim cijenama repromaterijal. Ako će ovo biti još jedan povećani namet koji će biti samo prebačen od onih koji vrše promet mineralnih gnojiva i zaštitnih sredstava na onog krajnjeg potrošača, a to je poljoprivredni proizvođač, mislim da će s obzirom na vrijeme u kojem jesmo, s obzirom na to da moramo našu poljoprivredu pripremiti za prilagodbu prema Europskoj uniji puno otežati tu situaciju i mislim da o tome treba maksimalno voditi računa. Ono, ne mogu više. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik potpredsjednik Luka Bebić.
Pa ja se slažem s time da je ovdje pitanje selektivnosti upotrebe umjetnih gnojiva, jedno vrlo važno pitanje jer smo svi zainteresirani za ekološku proizvodnju itd. gdje će se upotreba umjetnih gnojiva svesti na razumnu mjeru. I, ali ja govorim o tome da smo, da je naša pedološka situacija na našim zemljištima takva da su mnoga zemljišta koja su do pred par godina ili desetaka godina bila pedološki izvrsna da tako kažem, a da je došlo do velike degradacije tog zemljišta zbog enormne upotrebe umjetnih gnojiva gdje se, a da ne govorim pesticida kada ne educirani ljudi koji ih upotrebljavaju pa tamo stoji da treba uzeti 0,20%, a on stavi za svaku sigurnost kilu. Pa onda to bude 5 puta više. O tome govorimo. E znači, prisilit ćemo na taj način one koji prometuju sa umjetnim gnojivima i pesticidima da educiraju one koji ih upotrebljavaju kako bi onda i štete bile manje i svi mi na kraju krajeva svi zadovoljniji. Jel' tako?
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče. Ovaj zakon ima dva bitna dijela, jedan dio je dobar, drugi dio je loš. Važno da ste evo, nismo uspjeli napraviti zakon da bude u cjelini dobar. Dobar zakon je u onom dijelu gdje se doista rješava jedan problem, a to je da se ona sredstva koja su prikupljanja od građana i od poduzeća u Hrvatske vode onda su Hrvatske vode to u obliku sufinanciranja dakle kredita ili potencijalnog udjela davale komunalnim poduzećima, odnosno jedinicama lokalne samouprave sada doista kaže o.k. to će postati vlasništvo jedinica lokalne samouprave, a onda će jedinice lokalne samouprave vrlo vjerojatno time dokapitalizirati ili nešto drugo učiniti svoja komunalna poduzeća odnosno distributere. Dobar je u tome što se određuje da će dio naknada koje su se sada ubirale, kao što su naknada za korištenje vode i naknada za korištenje vode i naknada za zaštitu voda nepovratno vratiti isporučitelju komunalnih usluga za izgradnju crpilišta, za izgradnju uređaja za pročišćavanje. Do sad je doista bila situacija da se sve to centraliziralo, odlazilo je u Hrvatske vode, a Hrvatske vode su ja ću reći po meni čudnim kriterijima određivale gdje će se alocirati ta sredstva. Pa imate danas situaciju da je primjerice vodoopskrba u izbornoj jedinici iz koje ja dolazim, a to je Koprivničko-križevačka, Bjelovarsko-bilogorska i dio Zagrebačke županije imaju najniži stupanj dostupnosti javnog vodoopskrbnog sustava iako se ogromna količina novaca ubirala iz te tri županije za korištenje voda. Dok s druge strane, ono što je kolega Marasović rekao, u nekim dalmatinskim županijama imate dostupnost na javni vodoopskrbni sustav iznad 90%. Dakle ja mislim da je ovo doista dobro rješenje. Međutim, ovdje bi možda bilo dobro da predlagatelj pojasni da li će to biti sustav automatizma, dakle da li će doista se nepovratno vratiti isporučitelju komunalne usluge na određenom području ukupna ubrana naknada za zaštitu vode i za korištenje voda tako dugo dok se to gradi, dakle taj uređaj za pročišćavanje, odnosno uređaj za vodoopskrbu ili u periodu dok bude bilo potrebe za povrat investicije, dakle za otplatu kredita. Nije dobro što nije riješeno što je i kolega Rebić ovdje rekao pitanje kredita koje su Hrvatske vode i jedinice lokalne samouprave digle od HABOR-a. Dakle to ostaje i dalje obaveza jedinica lokalne samouprave da vraćaju traj kredit. Jer neke su bile u privilegiranom statusu pa su mogli dobiti sredstva od Hrvatskih voda i na takav način sada će doći do vlasništva i onog dijela kojeg su Hrvatske vode investirale, ali s druge strane oni koji nisu bili u toj mogućnosti i u toj privilegiji nego su dizali kredit od HABOR-a oni će i nadalje morati te kredite vratiti. Ja mislim da bi trebalo tu biti načelo ravnopravnosti, pa prema tome sve ono što je investirano u suradnji sa Hrvatskim vodama Hrvatske vode bi trebale preuzeto otplatu tih kredita, a sva ta izgrađena sredstva predati jedinicama lokalne samouprave bez naknade. Ono što nije dobro u ovom zakonu to je što uvodimo nove namete. Dakle bez obzira što se ukida vodna slivna naknada očito je da će ono što se umjesto toga uvodi biti više nego što se danas obračunava kao vodna slivna naknada. Dakle naknada za uređenje voda će vrlo vjerojatno ostati u iznosu koje je danas vodna slivna naknada. Ali naknada za melioracijsko navodnjavanje će postati novi nameti. I tu jest decentralizacija. Međutim mi ćemo ljutnju građana za ta dva nameta prebaciti na županije koje jesu u suštini, će prihodovati to. Ali mislim da to nije dobro. Jednako tako mislim da nije dobro riješeno pitanje vodnog doprinosa zato što vodni doprinos će postati jedan veliki porez, on će postati veći porez od komunalnog doprinosa u određenim jedinicama lokalne samouprave. I ono što sada ovdje vidimo da primjerice vodni doprinos, što možda jest dobro rješenje, ali bilo bi dobro da bude analogija dakle će se plaćati primjerice na izgradnju prometnica, dakle cesta i pruga. Danas je nemoguće naplatiti komunalni doprinos na izgradnju ceste. Ako ovo jest rješenje koje će omogućiti jedinicama lokalne samouprave da naplaćuju komunalni doprinos na izgradnju cesta, ja sam za to. Međutim, nisam siguran da je dobro da uvodimo dakle vodni doprinos koji će se plaćati na izgradnju. Ali jesam za princip solidarnosti za razliku od kolege Marasovića jel', koji bi sada dakle da tamo gdje riješeni su problemi vodoopskrbe više ne mora se ništa platiti, a ovdje gdje nisu riješeni, pitanje vodoopskrbe iz izborne jedinice gdje ja dolazim, sada više ne bi bilo načelo solidarnosti. Prema tome načelo solidarnosti treba biti tako dugo dok svi ne budemo u nekakvoj sličnoj ili u istoj situaciji, da građanima osiguramo jednaku dostupnost prije svega vodoopskrbnom sustavu s jedne strane, da osiguramo određeni stupanj pročišćavanja otpadnih voda. Ja bih molio predlagatelja, a ja ću takav amandman uputiti, da u svakom slučaju korigira članke 32., 33. i 34. Dakle ja mislim da je članak 32. u potpunosti u suprotnosti sa Zakonom o lokalnoj samoupravi jer se ovdje nameće jedna obveza lokalnoj samoupravi koja se po Zakonu o lokalnoj samoupravi ne može nametnuti. Država može povjeriti obavljanje određenih poslova. Međutim ovo nije obavljanje određenih poslova, ovo je naplaćivanje određene naknade, a to je naknada za uređenje voda, a onako kako slijedi iz članka 32., 33. i 34. ispada da obveznik plaćanja prema hrvatskim vodama neće biti građanin, odnosno pravna osoba nego jedinica lokalne samouprave. Dakle jedinica lokalne samouprave će to morati naplaćivati, jedinica lokalne samouprave će to morati svaki tjedan doznačavati Hrvatskim vodama. Ako ne doznači, Hrvatske vode će tražiti prije svega zateznu kamatu itd. i šta briga Hrvatske vode o sigurnosti ili količini naplate toga. I drugo, Hrvatske vode kažu ovdje, odnosno zakon kaže ovdje da neke manje jedinice lokalne samouprave. Zakon o lokalnoj samoupravi ne poznaje termin manje jedinice lokalne samouprave. Zakon poznaje znači jedinice lokalne samouprave, poznaje velike gradove i poznaje jedinice područne, odnosno regionalne samouprave. Ne znam po kojim kriterijima će dakle Hrvatske vode reći da neke male jedinice lokalne samouprave ne moraju plaćati naknadu za uređenje voda, a ove koje nisu male će to morati činiti. I drugo, ovdje se jednako tako kaže da jedinica lokalne samouprave je obveznik naplate naknade za uređenje voda posebice tamo gdje ona to ne želi kao naplatiti. Prema tome Hrvatske vode stječu praktično 100%-tnu sigurnost obračuna i naplate naknade za uređenje voda i ovdje obveznik toga postaje jedinica lokalne samouprave. Ja mislim da Zakon o lokalnoj samoupravi ne dozvoljava takav način prenošenja financijske obveze na jedinice lokalne samouprave zato jer takav posao, a to imamo situaciju i do sada, takav posao se može sklopiti između poduzeća, a ovdje se radi o poduzeću koje se zove Hrvatske vode i neke općine i grada, jedino temeljem ugovora. Dakle jedinica lokalne samouprave može reći oprostite mi nemamo dostatnog kapaciteta da bismo to mogli raditi bez obzira što je naknada 5% ovdje predviđena, neka to Hrvatske vode rade na drugačiji način preko nekog financijskog servisa banke ili nečeg drugog jel'. A posebno je dakle neprihvatljivo ovo da jedinica lokalne samouprave kaže se dužna je Hrvatskim vodama nadoknaditi umanjeni prihod naknade za uređenje voda ako se nešto ne naplati. Dakle ja vas molim da svakako to korigirati u kondicionale, da kažete da Hrvatske vode mogu sklopiti ugovor da povjere te poslove jedinicama lokalne samouprave, ali sasvim sigurno ne može se zakonom definirati, jer tako bi mogao HEP doći i reći da će jedinice lokalne samouprave naplaćivati struju za njih pa za sve ono što ne naplate od građana oni moraju HEP-u platiti ili može se željeznica dosjetiti da karte prodaje ova jedinice lokalne samouprave. Dakle ovo sasvim sigurno nije u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi. I kada bi se te dvije stvari korigirale, dakle ovaj dobar dio i ovaj dio koji nije baš dovoljno dobar što se tiče vodnog doprinosa i prije svega ove naplate naknade za uređenje voda, mislim da bi se tada zakon mogao podržati, ali to još uvijek predlagatelj ima mogućnost do kraja ove rasprave.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice. Uvaženi zastupnik Mršić naveo je sedam netočnih navoda. Ja ću pokušati ispraviti samo onoliko koliko mi vrijeme dozvoli. Prvo, razdjela postojeće vodoprivredne naknade, tri nove naknade neće uvesti nikakva nova opterećenja kako on to tvrdi jer će te naknade pogotovo slivnu naknadu i naknadu za navodnjavanje plaćati samo oni koji koriste melioracioni sustav ili sustav navodnjavanja. Neće je plaćati više ljudi na otoku na kršu ili tude u Zagrebu što su do sada plaćali. Drugo, Hrvatske vode nisu nikakvo poduzeće. Hrvatske vode su državna ustanova u vlasništvu ove države, obavljaju svoje poslove ne radi toga da stječu dobit već da upravljaju sa državnim …
Stigli ste dakle dva. Sad imamo seriju replika. Poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolege i kolegice. Gospodin Mršić je gradonačelnik jednog osrednjeg grada mislim po veličini, po broju stanovnika i on bi morao i neke stvari znati. Naime da vam ja kažem. Za onh 300 milijuna kubika koji se fakturiraju Hrvatskoj, Zagrebački vodovod, Splitski vodovod i Riječki vodovod su pola. Sve drugo u Hrvatskoj je pola. E sada gledajte. Kada bi to sad on dao načelo Hrvatskim vodama kako će se vraćati novac, Koprivnica bi puno manje dobivala nego sada dobiva, a o drugim mjestima oko Koprivnice da ne govorim. Dakle to je osnovno pitanje. Dakle ne možete po načelu solidarnosti ako ne uzmete Zagrebu, Splitu i Rijeci i još nekima onda nemate šta dati na druga područja. To je bit načela solidarnosti, ali dobro ti se razumiš u bicikle ne moraš se u solidarnost razumit. Dakle to sam htio reć, jasno gospodin Širac mu je već rekao, morao bi on znati da Hrvatske vode nisu poduzeće, to bi isto morao znati kao gradonačelnik. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Kolega Marasoviću, baš zato što znam koliko su Hrvatske vode u proteklom periodu uzimale u Koprivnici i Koprivničko-križevačkoj županiji, ja se zalažem za načelo solidarnosti. Znate kad ste vi bili direktor Hrvatskih voda onda je Koprivnica, građani i gospodarstvo godišnje uplaćivali na račun Hrvatskih voda preko 10 milijuna kuna sa razno-raznih osnova. Županija, dakle ostali dio županije daljnjih 10 milijuna kuna, a eto dobili smo negdje prosječno između milijun i dva milijuna kuna godišnje povrata. Čak se nije poštivao ni pravilnik Hrvatskih voda da se 50% ubranih prihoda s područja jedne jedinice lokalne samouprave vrati tamo gdje se to ubralo pa da ostalo bude nekakva sredstva solidarnosti. Prema tome solidarnost je potrebna da, ali solidarnost ne može biti da jednom sve uzmete i onda drugom sve to date. Mora dakle ostati mogućnost, jer da je tomu tako mi po dostupnosti vodoopskrbnog sustava smo doista nerazvijeni. Pa mi imamo 33% mogućnost priključenja, Bjelovarsko-bilogorska županija ima 34% … pa ispada da smo mi doista dvije najnerazvijenije županije. A sada pogledajte koliko novaca su Hrvatske vode u proteklih 10 godina ubrale na tom području. Dakle nije se ništa vraćalo. Ne treba se Zagrebu uzimati, Splitu i Rijeci da bi se gradilo u Koprivnici. Samo malo manje uzimajte Koprivnici.
Druga replika, poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala, gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega je Mršić istakao dobre i loše strane ovog Zakona. Ja bih najprije replicirao vezano sa dobrim stranama gdje se ne mogu složiti sa nekim njegovim konstatacijama, a vezano je za sad dokapitalizacijom trgovačkih društava. Naime, vi ste rekli da sredstva koja Hrvatske vode ulažu u komunalna društva, ne komunalna društva nego vodoopskrbu da trebaju se vratiti jedinicama lokalne samouprave, osnivačima društava što je i zakonodavac predvidio. Ali mislim da u konačnici nije dobro rješenje da komunalna društva budu vlasnici komunalne infrastrukture kad je riječ o vodoopskrbi. Mislim da će biti sudbina ovog Sabora da donese jednu drugu odluku, a to je da putem reforme komunalnog i vodoopskrbnog sustava riješi to na način da komunalna infrastruktura pripada isključivo jedinicama, osnivačima jedinicama lokalne samouprave, a to je vezano uz privatizaciju vodnog sektora. Kad je riječ o lošim stranama Zakona, svaki je namet na neki način nije nikome drag, nije popularan, ali je činjenica da se društvo, ukupno društvo ne može razvijati bez određenih doprinosa, nameta, itd. I smatram da kad je riječ i o vodnom doprinosu da je on u funkciji gradnje, održavanja voda drugog reda, s jedne strane, a solidarnost mislim da nije upitna po pitanju ovih naknada. Čak kad je riječ i o vodoopskrbi u Zakonu, u izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, i tu je komponenta predviđena u smislu izravnavanja cijena koliko je toliko na razini cijele države. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Bojim se kolega da me niste pažljivo slušali. Ja sam rekao da se, dakle, sve da jedinicama lokalne samouprave, a da jedinice lokalne samouprave odluče što će s time činiti. Jer imate jedan model da se time dokapitaliziraju primjerice komunalna poduzeća. To je jedan od modela. Ali jedinica lokalne samouprave, zato se i zove samouprave da bi mogla samostalno odlučivati što će činiti, a ne da joj sve nekakav "Big brother" propiše pa znate, onda samo kroz gradska vijeća morate vi to provoditi. Još vam daju šprancu vam pošalju tu iz Zagreba onda vi samo se dolje kao predsjednik vijeća potpišete na to. Dakle, doista je potrebno samoupravi omogućiti da samostalno odluči o nekim stvarima. Kao što je pitanje izgrađene komunalne infrastrukture gdje je jedan mali dio građen samo sredstvima Hrvatskih voda, a sredstva Hrvatskih voda nisu pala s neba nego su sredstva Hrvatskih voda ubrana upravo od tih građana kojima se sada omogućava da budu priključeni na javnu vodoopskrbu. A što se tiče vodnog doprinosa, ja nisam siguran da svi shvaćamo ovo kako doista u Zakonu piše jer nisam siguran da je u budžetu Hrvatskih cesta predviđeno da mora platiti ili da će morat platiti vodni doprinos na izgradnju svake ceste, uključujući i autoputa koji će se sljedeće godine graditi. Pa uključujući, primjerice, i most Pelješac-kopno. Dakle, i na taj most će se morati po kvadratnom metru toga mosta i autoceste platiti vodni doprinos.
I konačno, poštovani zastupnik Josip Đakić, izvolite. Replika.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, u ovoj raspravi koju je upriličio gospodin Mršić o dobrim i lošim stranama Zakona, želim se osvrnuti samo na one loše strane koje se tiču lokalne samouprave i njezine teškoće u provođenju ovih mjera koje su navedene u Zakonu, a to je prikupljanje sredstava za ove doprinose koji su predviđeni. Naime, želim naglasiti da lokalna samouprava ima konkretne evidencije svih onih koji primaju određene subvencije iz lokalne samouprave. Ima evidencije onih koji su u zakupu poljoprivrednog zemljišta. Sa svim tim mjerama subvencije za prijevoz učenika u školu, sve to ljudi koriste, a kada treba puniti državni proračun ili iz vodne naknade ili sa bilo koje druge osnove onda to negiraju. Stoga smatram da jedinica lokalne samouprave imaju dovoljno i službenika i mogućnosti i pravovaljanih evidencija kako bi spriječile ne naplatu nego kako bi one baš ostvarile što veću naplatu ovoga doprinosa i uprihodovale ono što je potrebno. A Hrvatske vode sa tim sredstvima izradile kanalske mreže i sve ono što je danas zapušteno još uvijek.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Kolega Đakić, vi percipirate jedinicu lokalne samouprave kao možda grad ili županiju. Ali vi imate općinu Ciljane koji ima 137 stanovnika i koja, bojim se, da će teško ovo raditi. Imate brojne jedinice lokalne samouprave koje ne naplaćuju komunalnu naknadu, uopće nemaju obračun komunalne naknade, a prema članku 34. ovog Zakona će ispasti da će te jedinice lokalne samouprave, bez obzira što ne naplaćuju komunalnu naknadu svojim građanima, morati Hrvatskim vodama plaćati vodni doprinos, odnosno naknadu za uređenje voda. Dakle, o tome se radi. Da ovim Zakonom obveznik prema vodama, plaćanja, dakle keširanja toga postaje jedinica lokalne samouprave. Ja sam protiv toga, ja nisam protiv toga da jedinice lokalne samouprave obavljaju uslugu naplate za Hrvatske vode, ali ne da oni budu obveznici. Oni mogu biti servis, o tome Hrvatske vode trebaju sklopiti ugovor sa jedinicom lokalne samouprave. Jedinica lokalne samouprave će to za njih činiti. Međutim, po ovome ovdje ispada doista da Hrvatske vode će htjeti svaki mjesec, odnosno svaki tjedan jednu pedeset dvojinu godišnje naknade za uređenje voda koja je razračunata temeljem rješenja jer što briga Hrvatske voda, ako jedinica lokalne samouprave ima poteškoća sa naplatom te naknade, o tome se radi. Dakle, treba ostaviti mogućnosti, odnosno ne mogućnost nego treba biti odnos Hrvatske vode obvezni, a uslugu naplate može po ugovoru obavljati to jedinica lokalne samouprave i drugo ne vidim kriterije za manje jedinice lokalne samouprava. To je nešto što ne postoji u zakonu.
Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Poštovani zastupnik Tomislav Tomić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče sa suradnicima. Evo nakon Prijedloga izmjena i dopuna Zakona o vodama ukida se podjela na državne i lokalne vode jer sve su vode i državne i nacionalne i javne i treba zaista osmisliti kvalitetan način financiranja, održavanja voda i javnog vodnog dobra. Cijenim da ovim izmjenama i dopunama ovog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva to zaista i postižemo. Više se neće postavljati pitanje pravednosti kada se tvrdi da se dva puta plaća jedna te ista investicija, prvo kroz prikupljanje naknade za zaštitu i korištenje voda od strane Hrvatski voda, a potom i kroz vraćanje tako prikupljenih sredstava Hrvatskim vodama koja su planirana komunalnim investitorima ili kao kredit, a oni iznose anuiteta prevaljuju preko cijene komunalnih usluga na potrošače ili modelung dokapitalizacije koja se ne može koristiti u ugovaranju poslova sa jedinicom lokalne samouprave i destruira se zakonska koncepcija diobe nadležnosti u vodnom sektoru između države i jedinice lokalne samouprave. Naime, građenje održavanje komunalnom vodnom infrastrukturom što je u nadležnosti jedinice lokalne samouprave i sufinanciranja održivog razvitka u komunalnoj djelatnosti po načelima solidarnosti i prioriteta što je i nadležnost države putem Hrvatskih voda, ministarstava i fondova isprepleće se kroz vlasničku strukturu i država preuzima ulogu jedinice lokalne samouprave što zaista nije dobro i to nam ne treba. Pošto se govori o sufinanciranju komunalna društva bi svake godine trebala provoditi postupak dokapitalizacije, a što je skup i dugotrajan složen posao koji vrlo teško i neracionalno provoditi jedanput godišnje. Isto tako i zakonska odrednica da jedinice lokalne samouprave moraju imati minimalno 51% udjela dionica u objektima, odnosno u društvima ograničava mogućnost korištenja tih sredstava Hrvatskih voda. Upravo ovom izmjenom Zakona riješilo bi se pitanje udjela i dionica Hrvatskih voda na način da bi se ovi prenijeli na jedinice lokalne samouprave i imatelje udjela i dionica u pojedinim komunalnim društvima te se time štiti vlasništvo jedinica lokalne samouprave prema Zakonu o komunalnom gospodarstvu. Ubuduće isporučiteljima komunalnih usluga opskrbe pitkom vodom, odvodnjom i pročišćavanjem otpadnih voda sredstva Hrvatskih voda za sufinanciranje gradnje dodjeljuju se nepovratno, a industrijskim onečišćivačima za tzv. predtretman industrijskih otplatnih voda sredstva se dodjeljuju kao kredit. Već sam napomenuo da i dionice i suvlasnički udjel i Hrvatskih voda prelaze na jedinice lokalne samouprave, ali isto tako i kreditne obaveze prema Hrvatskim vodama otpisuju u neispunjenom dijelu. Kontrolu trošenja sredstava Hrvatskih voda kod komunalnih investitora i nadalje bi obavljale Hrvatske vode kroz tzv. investicijski nadzor bez potrebe da se djelatnici Hrvatskih voda imenuju u nadzorne odbore komunalnih trgovačkih društava. Glavni cilj izmjena i dopuna Zakona o financiranju vodnog gospodarstva je iznalaženje stabilnog financiranja za tehničko i gospodarsko održavanje vodnih građevina na vodama prvog i drugog reda, održavanje objekata detaljne melioracijske odvodnje i održavanje objekata melioracijskog navodnjavanja, a isto tako osigurava decentralizaciju započetu odrednicama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskim vodama. Stabilno financiranje vodnog gospodarstva provest će se zasigurno ukidanjem slivne vodne naknade koja nije po načelu korisnik plaća nije iskoristila taj model nije iznjedrio i na neki način nije bio uspješan. Umjesto približavanja svojoj funkciji slivnu vodnu naknadu platili su i na urbanim i na poljoprivrednim površinama, međutim na poljoprivrednim se površinama to vrlo, vrlo teško zbog nediscipline, pozivanja na bojkot, loše platežne navike, vrlo se teško kupila, znači da su to ipak plaćali ljudi u urbanim sredinama i sada imamo novi oblik financiranja, jedan dio znači naknada za melioracijsku odvodnju, jedini izvor za financiranje toga će biti na poljoprivrednom zemljištu dok drugi dijelovi, urbani dijelovi će plaćati naknadu za uređenje voda koji će zasigurno biti manje nego slivna vodna naknada. I ovdje ja podržavam odredbe koje osnažuju bazu ove naknade da se dužnici koji koriste poticaje dugujući iznos odbija od iznosa poticaja jer je kompenzacija opće načelo dužničko-vjerovničkih odnosa, a s druge strane država ustupa županijama i instrument iz svog samouspostavljenog dužničkog odnosa, a to je isplata poticaja i u svakom slučaju to treba podržati ovaj model i onda kroz naknadu za melioracijsku odvodnju zasigurno ćemo doći do kvalitetnih sredstava, održati ili popraviti ono što već imamo, a i za ubuduće osigurati znači urednu odvodnju i ta sredstva na taj način će sigurno biti bolje utrošena. Sredstva su sredstva županija i županija sigurno i skupština županijska će voditi brigu svake godine kako ta sredstva najbolje iskoristiti i isto tako znači poljoprivredno zemljište i na višim visinskim razlikama jel' i u dolini služi u funkciju toga. Isto tako naknada za melioracijsko navodnjavanje znači tu opremu će održavati isključivo oni koji koriste melioracijsko navodnjavanje i mislim da je to sve u redu. Normalno da su oba problema povezana, da naknada za melioracijsku odvodnju ima uvjete da stvori i uvjete da se može melioracijsko navodnjavanje obavljati, a samim time i kupiti naknada od korisnika za održavanje istoga. Isto tako pozdravljam uvođenje vodnog doprinosa gdje se institunacionalizira stabilan izvor za financiranje poslova redovnih tehničkih održavanja, međutim i pripremu planova za obranu od poplava, erozija i bujica i sigurno da podržavam da princip solidarnosti i pariteta treba biti prisutan jer na žalost mi nismo još doživjeli velike poplave kako su doživjele i ove europske zemlje, vidimo u Međimurju šta je bilo u kolovozu i zaista ne možemo održavanje tog pitanja ne može počivati na povoljnim klimatskim prilikama jer evo ova godina je upravo dokaz da i u kolovozu može biti poplava i normalno je da je zaštita najbolji način obrane od poplave jer zaista vodu ne možemo zaustaviti, ona provaljuje, otapa neodrživo odnosi i loše, odnosi i objekte, međutim odnosi i benzin i naftu i stvari koje zagađuju i kad se jedanput poplave ogromne količine poljoprivrednog zemljišta one dugo nisu u funkciji i onda su te indirektne štete puno veće. U svakom slučaju smatram da je zakon i Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o vodama, a isto tako i Zakon o financiranju vodnog gospodarstva dobar i zaista ga podržavam. Hvala najljepša.
Hvala. Poštovani zastupnik, Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Evo dopustite da se ja još osvrnem na donošenje ovog Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Odmah na početku mogu reći da neću podržati ovaj Zakon, moje kolege su već dale određenu argumentaciju, ja ću se isto njima pridružiti, a iz ukupne rasprave vidljivo je zapravo da svi upozoravaju na to dakle da Zakon ima i dobre i loše strane pa mislim da bi bilo svakako bolje da je Zakon išao u drugo čitanje pa da su se mogle greške eventualno i ispraviti. Dakle ovaj Zakon ima po meni onaj osnovni cilj, svi naglašavaju u tome dakle da mu je glavni cilj osigurati sigurno financiranje cijelog sustava vodnog gospodarstva, meni to nije dakle slučaj, to se po meni neće desiti jer zapravo nema simulacije, nema projekcije koliko će se sredstava prikupiti iz onog novo uvedenog vodnog doprinosa koji se kao što znamo skuplja po metru kubičnom novo izgrađene građevine. Kako je to bilo do sada? Do sada se eto ovaj sustav financirao velikim djelom iz samog proračuna ali sada to dakle neće biti slučaj i sam predlagač to govori pod točkom sredstva potrebna za provođenje zakona. On govori o tome da za provedbu ovog zakona da se osiguravaju sredstva koja su izvanproračunska javna davanja. A da malo se osvrnemo dakle na financijski plan Hrvatskih voda, evo tu imam za 2005. ukupni financijski plan je negdje milijardu i 800 milijuna kuna, izvorni prihodi od različitih naknada je milijardu kuna a prihod iz proračuna je 600 milijuna kuna. To su dakle krediti, to su dakle dugoročne obaveze iz proračuna a isto tako projekti iz proračuna, prihodi iz proračuna koji su predviđeni za obnavljanje vodnih građevina za zaštitu od poplava, projekte vodoopskrbe, zaštite od poplava itd., itd., sve ono što je predviđeno da se radi s novog vodnog doprinosa. Dakle, ono što slijedi na temelju ovog zakona da se otprilike toliko sredstava, dakle 600 milijuna kuna mora prikupiti na ime vodnog doprinosa po metru kubičnom i to možemo samo misliti koji će to biti veliki pritisak na one investitore. Eto, ja imam tu isto knjigu koju je Vlada izdala, to su administrativne prepreke stranim ulaganjima. Između ostaloga, spominju se i takvi nameti i doprinosi dakle koji će i domaće strane, ulagače itekako odvratiti ili možda navesti na razmišljanje da li da ulažu u Hrvatskoj. Evo, u 88. godini imamo primjer za grad Zagreb da je komunalne usluge, komunalni … [[Govornik se ne razumije.]] dobivao 530 kuna po metru kvadratnom a sad je po metru kubičnom je i 150 kuna što je veliki problem za naše ulagače. A da bi trebalo uložiti u vodoopskrbni sustav govoreni su i konkretni podaci, da je od ukupno skoro 4 tisuće kilometara državnih vodotoka 37% je potpuno uređeno, 42%je djelomično a 21% nije uređeno. Da je za obranu od poplava koje ugrožavaju više od 15% državnog kopnenog teritorija a u zadnje vrijeme i više vjerojatno, da je izgrađeno uz državne vodotoke 2 tisuće 415 kilometara obrambenih nasipa i još tisuću 642 kilometra uz lokalne vodotoke koje treba dakle održavati. Da je za opskrbu stanovništva osigurana mogućnost 76% opskrbljenosti vodom iz javnih sustava, da je za zaštitu vode omogućen priključak od svega 40% stanovništva na kanalizacijske sustave. Dakle, vidi se da ovaj sustav treba itekako unaprijediti i da treba uložiti velika sredstva da bi se uravnotežio njegov razvoj na području cijele Hrvatske. Tu možemo dakle navesti za primjer i našeg Međimurja. Mi smo imali velikih dakle problema sada kad je narasla rijeka Mura upravo zbog toga što nismo imali nasipe na rijeci Muri što je procedura birokratska, dakle birokratizirana procedura dakle dovela do toga da ti nasipi nisu bili na vrijeme izgrađeni i ti nasipi se sada ubrzano tek rade, ubrzano mogli bismo reći i kasno ili prekasno jer ove godine samo u štetama od poplave u Međimurskoj županiji bilo preko 7 milijuna kuna. Evo, upravo se sada radi nasip kod mjesta Križevaca čija će vrijednost biti negdje oko 3 milijuna kuna, zatim nasip u mjestu Poturen koji je morao biti već davno napravljen a nije bio napravljen. Isto tako, treba pojačati nasip od Goričana pa do Kotoribe što je isto trebalo davno napraviti. Dakle, ovakvi projekti nas čekaju ne samo u Međimurju nego i u cijeloj Hrvatskoj sa ciljem dakle da zaštitimo zdravlje, živote naših građana, njihovu materijalnu imovinu. U zakonu se ističe da se ovim zakonom ukida slivna vodna naknada. To nije točno. Ona se ne ukida. Ona se samo preoblikuje sa financijskim obavezama koje ostaju iste. Po meni osnovni cilj dakle ovog zakona je da se osigura sigurnija naplata upravo po ovoj osnovi jer znamo da se slivna vodna naknada ubirala po nekim županijama u veoma niskim iznosima od petnaest ili dvadesetak posto a u nekim drugim županijama kao što je to na primjer Međimurska i 70-80% pa smo mi na temelju toga mogli uređivati naše odvodne sustave. Po novom vodna naknada dijeli se. Ne ukida se nego se dijeli na naknadu za uređenje voda. Obveznici plaćanja te naknade su vlasnici nekretnina po osam stavki. Dakle, čak se broj obveznika uplate te naknade i proširio. Zatim, za melioracijsku odvodnju obveznici su posjednici poljoprivrednog zemljišta. I također se dijeli na naknadu za melioracijsko navodnjavanje. No prije da idem na ovu temu za koju mislim da bi trebalo posebno naglasiti, dakle to je navodnjavanje. A samo da upozorim na jednu naknadu koja je premalo iskorištena bila svih ovih godina a nadam se da će se o tome malo više povesti. Dakle, to je naknada za vađenje pijeska i šljunka. U 2005. godini od te naknade Hrvatske vode prihodovale su samo 18 milijuna kuna, mislim da je to premalo i da bi trebalo cijeli taj sustav staviti pod kontrolu i od te naknade, dakle koncesije dobiti prihod. Što se tiče melioracijskog navodnjavanja mislim da će cijeli ovaj sustav zapravo projekt navodnjavanja Hrvatske doći u krizu jer nisu navedena sredstva koja će direktno biti iz državnog proračuna biti rezervirana za razvijanje tog sustava. U proračunu Hrvatskih voda mislim da je bilo u 2005. godini osigurano 18 milijuna kuna ako se ne varam za taj razvoj projekta navodnjavanja. U hrvatskom proračunu se ta sredstva ne povećavaju nego se smanjuju, pa ne znam od čega će se taj projekt koji vrijedi milijarde zapravo kuna, ne desetak milijuna kuna moći isfinancirati a koji je itekako potreban. Čuli smo dakle da je samo 1,5 do 2% u Hrvatskoj uopće danas navodnjavano. S obzirom da je dakle ta naknada za melioracijsko navodnjavanje prihod županije a te županije ga mogu naplaćivati samo od korisnika sustava navodnjavanja a tog sustava navodnjavanja nema ni u jednoj našoj županiji da ga nazovemo pravim imenom sustav. Pa onda je pitanje od koga će to županija naplaćivati, nemaju od koga. Kako će skupiti onda novce za razvoj tog projekta navodnjavanja? Znači, morat će opet to napraviti iz svog proračuna i znači takav veliki proračun navodnjavanja past će na leđa naših županija a znamo kakve one proračune imamo, ukoliko sve to dobro pratim. Dobro, eto pri kraju sam. Pa eto, zbog svih ovih razloga ne mogu prihvatiti ovakav prijedlog financiranja vodnog gospodarstva. Dakle, prvo da se ne osigurava siguran prihod za razvoj vodnog gospodarstva. A drugo, da se država sama rješava troškova koje prebacuje na investitore, građane i županije jer država nije smanjila državni proračun za ta sredstva koja će se prebaciti na investitore, proračun je ostao isti. A opet, s druge strane, Hrvatske vode moraju prikupiti 500-600 milijuna kuna da bi razvijale taj cijeli sustav, dakle po članku 8. ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Jakša Marasović replika.
Gospodine predsjedniče, kolege i kolegice! Prvo, gospodin Pavlic je govorio o milijardu i 800 milijuna kuna. To nije točno. Mi smo izglasali proračun u prihodima … [[Govornik se ne razumije.]] 4 milijuna kuna. Doduše kada gledate prihodovnu stranu onda imate, možete to ovako pogledati. Ostali nespomenuti prihodi pa je stavka 382 milijuna. Mislim mala stavčica, onako, ali to su vam ta virtualna sredstva o kojima danas cijeli dan razgovaramo. Taj vodni doprinos, koji se nije jasno mogao spomenuti, pa ga je sada trebalo prikazati kao ostali nespomenuti prihodi i to su zapravo virtualna sredstva jer mi još uvijek ne znamo koliki može biti, kakvi može biti jer Vlada tek mora odrediti parametre i uredbom donijeti parametre za, da bi se on uopće mogao primjenjivati. Naime, ovim Zakonom se on samo ustanovljuje, a ne mora se primjenjivati. Dakle, i pitanje je kako će se ta virtualna sredstva moći trošiti recimo već, 1., 2. ili 3. mjesec. Jer ih nema a mi smo donijeli taj proračun. To ja hoću reći. A što se tiče navodnjavanja, znate, za navodnjavanje je preduvjet odvodnja, dakle, morate imati riješenu meloracijsku odvodnju da biste mogli razgovarati o tome kako provesti navodnjavanje, dakle, morate riješiti najprije kada vam Bog pošalje kišu kako to odvesti da biste mogli eventualno umjetno dovesti vodu kada vam Bog ne da kišu. E, u Hrvatskim vodama imaju, imaju proračun koliko košta dakle, dovođenje u nultu fazu postojećeg meloracijskog, postojeće meloracijske odvodnje. Ja vam moram priznat, ja moram priznat da ovaj čas ne znam točnu brojku ali postoji tamo i to je velika stavka a ove naknade koje se ovdje spominju, one se spominju za održavanje sustava ne niti za dovođenje na nultu fazu niti za izgradnju nekih novih sustava. To je problem, … [[Govornik se ne razumije.]] proračuna od tih novaca.
Hvala lijepa. Odgovor, odgovor na repliku, poštovani zastupnik Željko Pavlic.
Pa evo nesporazum je mali bio u tom što sam ja govorio proračun Hrvatskih voda za 2005. godinu a ne o ovom proračunu, suština je zapravo ista, dakle, izvorni prihodi Hrvatskih voda za 2005. godinu bili su milijardu kuna a prihodi iz proračuna 600 i 2 milijuna kuna. Za navodnjavanje dakle, bilo je pripremljeno 28 milijuna kuna. Ali ono što bih sada istaknuo da je za objekte zaštitu od štetnog djelovanja vode na državnim vodama, zaštite od poplave bilo izdvojeno od tih milijardu i 800 ukupno proračun samo 13 milijuna kuna. Mislim dakle da su ta dva projekta itekako potrebna da se moralo odvojiti puno više sredstava za njihovo provođenje.Evo, hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Ja ću samo na samom početku rasprave o Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva odmah pokušati se referirati na okvirnu direktivu o vodama kojima se od zemalja članica, pa jasno i onima koji se približavaju i koji se priključuju Europskoj uniji traži načelo povrata troškova od vodnih usluga, uključivo i onih troškova koji se odnose na zaštitu okoliša, zaštitu voda sukladno ekonomskoj analizi sa ciljevima da se politika vode predstavlja odgovarajući poticaj korisnicima da koriste vodne resurse učinkovito. Naravno, da takva jedna formulacija podrazumijeva da određena načela u ovom momentu nisu u aktivnoj provedbi u Hrvatskoj. Znači on direktno po prilike prevedeno na jezik razumljiviji kaže da u ovom momentu vodu kao jedan od najvažnijih resursa koje treba stanovništvo cijele zemaljske kugle mi koristimo jeftinije nego što je to na neki način precizirano kroz ono gdje okvirna direktiva kaže da se treba voditi takva politika cijena koja predstavlja odgovarajući poticaj. Naravno, ja ću ovdje posjetiti i na članak 1. Ustava Republike Hrvatske koji vrlo jasno kaže da je Hrvatska jedinstvena, nedjeljiva i socijalna država. Prema tome ovaj, prijedlog zakona mora voditi računa o onim mogućnostima koje imaju naši građani. On mora voditi računa kolika je razina podnošljivosti u smislu mogućnosti naših građana, jasno ne samo u kontekstu korištenja vode nego u kontekstu svega onoga ostaloga što se može očekivati u skladu sa ovakvim preciznim tumačenjem okvirne direktive da će se dogoditi. Ako ovome pridodamo i činjenicu da financiranje vodnog gospodarstva počiva u svom temeljnom stavu kroz ove izmjene i dopune zakona na poziciji da je dio sredstava koji je do sada dolazio iz sustava proračuna nužno naći na negdje, na nekom drugom mjestu. Nužno je stvoriti nove oblike gdje će se ta naknada dogoditi. Ako pri tome direktno se misli na gospodarstvo koje je ionako po konkurentnosti u ovom momentu nema zavidnu poziciju, investicije u Hrvatskoj su najniže od svih zemalja ne onih koji se nalaze u Europskoj uniji nego onih zemalja koji čine ostali dio jugoistočne Europe. Investicije su nešto što je ustvari najosjetljiviji dio za pokretanje gospodarskog mehanizma, rasta, razvoja i otvaranja novih mjesta. Investicije su upravo ona tema koje smo pokušali u dobroj mjeri otvoriti, olakšanjem procedure kod otvaranja tvrtki, kod načina traženja suglasnosti i svemu skupa. Ali temeljni preduvjet svakoj investicijskoj politici je stvaranje ekonomskih preduvijeta i smanjenjem onim nanosa, nameta, davanja i svega onoga što uloženi kapital čini neatraktivnim. Ako imate neatraktivno uložen kapital, nitko nije zainteresiran da ulaže pa i u najbolji proizvod. Prema tome, osnovni problem ove zemlje kada je u pogledu investicijska politika je izuzetno visoki troškovi poslovanja. Ja se bojim da bi ovakav način preraspodjele financijskog sustava na trošak investitora, kod novih investicija, bez obzira gdje se oni jasno događali, ja neću poput Marina kazati da će Dalmacija biti najviše opterećena iz razloga što će se tu događati ili se mogu događati određene investicije, ja imam neki drugi podatak. Opet ću se vratiti na članak 1. Ustava Republike Hrvatske koji govori o nedjeljivosti i jedinstvenosti Republike Hrvatske i jasno i socijalne države kada je, kada se govori o prostornom uređenju. Naime, Zakonom o prostornom uređenju i zaštiti prirode mi smo taj članak Ustava, članak broj 1. doveli u pitanje. Jer u tom Prijedlogu zakona o prostornom uređenju nemamo jedinstveni, nemamo isti, nemamo istovjetnu pravnu poziciju. Otoci su dovedeni u drugi red. Oni od za razliku od ostalog dijela Hrvatske imaju sasvim posebno reguliranje. Oni imaju takve elemente zaprijeke za razvoj za investicije da naprosto se taj zid ne da probiti. O tome govore svi oni koji su gradonačelnici, načelnici u našim, uz jadransku obalu i na otocima. Oni su praktično dovedeni u gradonačelnike, načelnike, građane drugog reda. Zato što se za njih važe neka druga pravila koja ne važe npr. za Zagreb i za ostali dio Hrvatske. A istovremeno im se tu stavlja, ako žele da im prostorni plan bude aktivan, da može stupiti na snagu da moraju riješiti otpadne vode i komunalije i sve skupa prije nego što se mora stupiti na snagu Zakon o prostornom uređenju odnosno Prostorni plan pojedine općine i grada. Kako je moguće to dvoje dovesti u jedan red. To piše u zakonu. Što se događa na taj način? Zaustavili smo gospodarstvo. Zustavili smo normalni život, a bojim se da ovakvim prijenosom financijske težine na investitore možemo dovesti i do daljnjeg srozavanja i pada investicijske politike i investicija uopće. Ajmo vidjeti što ćemo postići na onoj drugoj strani koja je pozitivnija, koja govori o decentralizaciji sustava upravljanja, koja govori o decentralizaciji vlasništva, koja govori o decentralizaciji novih investicija, nečemu što je sasvim prirodno, što je primjereno. Što se uklapa u te okvirne direktive Europske unije i koja u naravi nije loša. A mislim da tu isto tako trebamo vrlo jasno kazati da se takav teret decentralizacije, pod navodnike, u smislu prije svega prijenosa obveza ali ne i prava odnosno financijskih izvora sredstava bilo kroz fiskalnu politiku bilo kroz neki drugi način ne idu ravnomjerno. Mi moramo ujednačiti decentralizaciju obveza i decentralizaciju prava da bi mogli provesti oni temeljni cilj Zakona o vodnom gospodarstvu, a to je da imamo zadovoljne građane, da imamo zadovoljne investitore i da smo naš resurs voda doveli u takav odnos u kome će on nastaviti biti temeljni resurs ove zemlje. Jasno da pri tom je vrlo važno što je jučer više puta spomenuto kad se raspravljalo o vodama da se naše vode moraju trajno izuzeti, izuzeti prilikom pregovora sa Europskom unijom o mogućoj privatizaciji i javno-privatnom partnerstvu i svemu ostalome. Jer to je jedan od takvih resursa koji je specifičan upravo za Republiku Hrvatsku po snazi i po kvaliteti da on naprosto mora ostati posebno naznačen, mora imati tu jednu trajno izuzeće, karakter trajnog izuzeća upravo zato da se može efikasnije, ali i u interesu građana Republike Hrvatske opet pozivajući se na članak 1. Ustava Republike Hrvatske to napraviti. O samom Zakonu koji naravno ima dobru intenciju, on ima odnose sređene u skladu sa ciljem koji želi postići. On je kao materijal za mene prihvatljiv i dobar. Njemu naprosto treba ugraditi ili Vlada se treba očitovati na koji način ona misli kontrolirati određene kriterije kojima ćemo dati odgovor. Koliko će biti tri nove naknade? Kolike će one biti? Da li će one biti veće nego što je sada slivna naknada? Da li će one biti iste? Da li će biti puno veće? Da znamo naprosto i sve sudionici moraju unaprijed planirati. Ako Zakon stupi na snagu najkasnije do 1. siječnja 2006. onda moramo nešto projekcijski znati jer da bismo mogli planirati našu budućnost moramo imati neke okvire. Ekonomska cijena vode je također jedna po meni u ovom momentu s obzirom na stanje u kome se nalazimo jedna kategorija koja mora makar 60% počivati na socijalnoj kategoriji. Koja mora biti zaštićena u većem dijelu. Imate raznorazne primjere u ekonomskoj cijeni vode pa negdje na otocima ona se za vrijeme sezone udvostručuje ili oni koji se aktivno bave određenom djelatnošću koja je vezana za intenzivno korištenje te vode plaćaju više. Mislim da su to sve modeli koji su dobri jer oni jesu partikularni. Ali i trebaju biti partikularni jer ne može ekonomska cijena vode svih jednako pogoditi. Oni koji imaju više razloga da je koriste. Ili oni koji se krivo ponašaju prema tome trebaju više plaćati. Ali isto tako moramo upotrijebiti one druge produkte da se voda efikasnije koristi. Za pranje ulica sigurno ne. Za to imamo vodu koja ima tehnički karakter. Koja treba doći na neki drugi način. Sva ona iskustva koja imamo iz susjednih zemalja u obliku efikasnosti korištenja i načina ponašanja prema vodi koja je daleko oskudnija kod njih nego kod nas mora biti upravo ugrađena u našu direktivu [[Upadica: Zahvaljujem.]] O načinu na koji ćemo upravljati vodama u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Uvaženi zastupnik Markov u svom izlaganju iznio je sljedeće: prenošenje troškova održavanja ovog sustava na investicije je loše rješenje. Ta tvrdnja ne počiva na činjenicama i nije točna. Ja moram istaći da je Ustavom Republike Hrvatske, člankom 52. vode osigurano da vode uživaju osobitu zaštitu Republike Hrvatske. Da su vode javno dobro i da svi korisnici voda razmjerno dobrobiti koju ostvaruju od tih voda moraju snositi određene troškove odnosno plaćati parafiskalne naknade radi održavanja ovog sustava u svim oblicima.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Marasović.
Gospodin Markov je govorio isto tako o vodnom doprinosu i naplati kroz investicijsku izgradnju i govorio je isto tu tako o solidarnosti. Tu opet ja nisam, ne razumim kakva je tu solidarnost jedino ako ne mislimo da će stranci doći pa da ćemo njih privariti jednim nametom više da, naplatom više tih dadžbina koje moraju dati. Valjda na taj način mislimo da ćemo mi biti solidarni. Inače da vam ja rečem nešto. To je otprilike 400 dodatnih milijuna kuna u Proračunu Hrvatskih voda. Kad odbijete ono što se osiguravalo recimo da je to 300 kroz Proračun. Ajde recimo sad Proračun neće ništa iako je to 400 milijuna kuna na 100 milijardi proračuna, izračunajte koliko to je. E da smo mi to podijelili recimo na zaposlene, na milijun i 400 tisuća zaposlenih onda bi imali otprilike, otprilike 300 kuna godišnje po zaposlenom prosječno, na prosječnu neto plaću od 4 i 300 koliko sam sinoć vidio da je sami možete izračunati koliki je to postotak, a na bruto je pola manje. Dakle sa nekakvih 0,4% bruto plaće mi smo mogli izbjeći ovaj problem i govoriti onda o potpunoj solidarnosti i uvažavanju načela solidarnosti. A međutim mi smo išli na neko, neću reći šta mislim kakvo rješenje koje pitanje kako će funkcionirati. Pitanje je veliko može li to uopće funkcionirati? Jer vi morate znati, čak je to i ustavno pitanje, komunalni doprinos se mora trošiti za izgradnju. A po logici stvari vodni doprinos se ne mora trošiti na održavanje nego na izgradnju [[Upadica: Zahvaljujem.]] A vi ste predvidjeli ovdje da se troši na održavanje.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Markov.
Hvala lijepa. Solidarnost. Ja sam govorio o solidarnosti koju smo mi svi skupa dužni primjenjivati temeljem Ustava. Solidarnosti prema građanima, solidarnosti prema onima koji danas nemaju tekuću, pitku vodu u svojoj kući u odnosu na one koji imaju. Mislim da je zadaća svih onih koji normalno promišljaju da se omogući onima koji nemaju da imaju tu vodu. Kad govorimo o solidarnosti između države i Hrvatskih voda tada je ta solidarnost manje bitna za državu i za društvo. To je nešto drugo što se ne treba podvući pod solidarnost. Solidarnost u odnosu na građane da, apsolutno. Solidarnost u odnosu na proračunske i vanproračunske korisnike to je nešto sasvim drugo. Tu su velike razlike. Onaj dio gdje je kolega Jakša govorio da će 400 milijuna trebati osigurati iz nekih drugih sredstava. To je apsolutno u kontekstu odnosa države i Hrvatskih voda i drugih korisnika i to ne treba miješati jedno sa drugim. Naše građane zanima vrlo jednostavni odgovor da li će oni i dalje plaćati ovakvu cijenu vode ili će to biti duplo više. Ako će biti duplo više onda mi nemamo pravo dati podršku ovome. Ako će to ostati na ovoj razini, a pojačat ćemo kriterije da budemo osposobljeniji, da branimo da i iduće generacije imaju dobru i kvalitetnu vodu onda smo na dobrom tragu.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Bitunjac.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ne bih se složio sa razmišljanjem uvaženog zastupnika Markova po pitanju politike kada je riječ o cijeni vode pa i solidarnosti. Ja mislim da je pristup ministarstva jedan kvalitetan i dobar pristup u smislu jedne opće solidarnosti kad je riječ o ekonomskoj cijeni ponovit ću ono što sam govorio u svom kratkom izlaganju da ekonomska cijena treba biti na razini cijelog sustava, vodoopskrbnog sustava Republike Hrvatske, a ne pojedinačnih sustava malih vodoopskrbnih sustava. Oni zacijelo ne bi mogli odgovoriti takvim izazovima. S druge strane moramo biti svjesni da na ovaj ili onaj način krajnji korisnik ili kroz porez ili kroz neke druge obveze, kroz cijenu znači same usluge mora platiti krajnju cijenu ali smatram da elemente solidarnosti zakonodavac je dobro koncipirao u predmetnom zakonu. Što se tiče privatizacije ja bih rekao vi ste to spomenuli bili, ali mislim da treba promijeniti jedan set zakona vezano s tim, u prvom redu Zakon o komunalnom gospodarstvu. Zatim Zakon o vodama i Zakon o financiranju vodnog gospodarstva kada je riječ o privatizaciji vodnog sektora i smatram da ćemo se zacijelo naredne godine, da bi trebali imati, bilo bi mi drago kad bi imali nove prijedloge jednog, drugog i trećeg zakona, odnosno u smislu zaštite hrvatskog nacionalnog interesa kada je u pitanju voda, a po pitanju doprinosa htjeli mi ili ne htjeli priznati mi možemo to natezati. Vodni doprinos ima apsolutno u sebi sve elemente solidarnosti kad je riječ o vodnom sektoru. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Markov.
Hvala lijepa. Pa ja ne znam koliko je na tragu solidarno ista cijena u cijeloj Republici Hrvatskoj bez obzira na uvjete, bez obzira na okolnosti i bez obzira na utrošeni ili način na koji se ta voda troši. Mislim da mora postojati više struktura potrošača. Ne može građanin biti u strukturi onih potrošača koji imaju aktivne, znači direktne i posredne koristi od vode. Oni ne mogu biti u istoj kategoriji. Građanin mora biti u privilegiranoj grupi, on mora uživati status socijalne zaštite bez obzira na koga se odnosilo. Drugo kad je u pitanju privatizacija vodnog gospodarstva i tog sklopa. To nije pitanje zakona. To je pitanje načela. To je pitanje principa kako će se ova zemlja postaviti i da li će kazati kod privatizacije vodnog gospodarstva naš stav u pregovorima sa svima radi naše specifičnosti koju su izvojevali kao svoj doprinos ulasku, a ne sustav ucjene u Evropsku uniju, naš doprinos ulasku je upravo zaštita vodnog bogatstva na način mi tražimo trajno izuzeće gospodo zato što za nas u Hrvatskoj vodno gospodarstvo i vodno bogatstvo predstavlja s obzirom da smo relativno mala zemlja sa vrlo kvalitetnim resursima jedno trajno bogatstvo i nešto što nama treba da u budućnosti možemo planirati razvoj našeg gospodarstva, naše zemlje i dobrobit naših građana.
Riječ ima uvaženi zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Pa kada pogledamo ovaj dio gdje se govori o usklađenosti ovog zakona sa pravilima Evropske unije i direktivama vidimo da svega par stavaka je djelimično usklađeno sa direktivama. Mi pod krinkom evropskog zakona i zakonodavstva stavljamo cijeli niz promjena. Prema tome, čini mi se da bi bilo sasvim bolje i kvalitetnije da se ipak obavi rasprava u dva čitanja. Kada se govori o solidarnosti činjenica jest ja se slažem da kad govorimo o vodnom doprinosu možda se ovoga časa najviše gradi na Jadranu, ali je neosporna činjenica da najvećim dijelom grade ljudi sa kopna, sa ovih sjevernih dijelova. Prema tome, ne može nitko reći ovoga časa idemo mi trošiti novce samo tamo jer solidarnost sasvim sigurno treba biti. Međutim, meni se čini da u članku 7. nema dovoljno solidarnosti i ja bih predložio da se razmisli. Ja sam dao i odgovarajuće amandmane da se ipak iza stavka 2. doda članak da se najmanje 30% naplaćenih sredstava vodnog doprinosa utroši na području jedinice lokalne samouprave gdje su novci prikupljeni ukoliko ima potreba za izvođenjem radova. Mislim da je na taj način će isto tako biti izražena solidarnost na jednoj strani, međutim kao i u članku 13. predlažem da se i tamo najmanje 50% naplaćene naknade za uređenje voda i melioracijsku odvodnju utroši na području jedinice lokalne samouprave gdje je ista i naplaćena naravno ukoliko tamo ima potreba za izvođenjem takvih radova. Znamo da posebno u ovim gdje imamo i staračka domaćinstva, gdje imamo i manje površine da se relativno teško sve vrste naknada su i do sada prikupljale. Ako želimo da prikupljanje naknada bude kvalitetnije i bolje trebamo tim ljudima pokazati da se nešto na njihovom području radi. To je ta solidarnost. Za solidarnost jesam jer imamo slučajeva ja se sjećam u Varaždinskoj županiji gdje ljudi koji žive na brijegu, gdje nema opasnosti od poplava i svega ostaloga protivili su se da se skupljaju bilo kakve naknade. I tu je sad stvar da i ministarstva ali i Vlada ide malo više sa edukacijom prema građanima ove države da znaju za što se novci troše, koja je njihova namjena. Jer priznat ćete i vi i mi da nedovoljni broj ljudi zna o čemu se radi. Njima je to trošak i namet. Prema tome, čini mi se da biste trebali u ministarstvu poraditi na tome. Ako je Vlada već koristila da ima i web stranice i određenu kampanju u pred izborne svrhe zašto ne bi sada putem jumbo plakata i određenih drugih mogućnosti koje daju danas moderni mediji išla za tim da se najširem krugu ljudi objasni i zakonske promjene i za što se novci koji se prikupe koristi. Sasvim sam siguran da će naši građani tada pokazati više solidarnosti i više građanske obveze da onda to plate što treba. Što se tiče članka 19. ja predlažem da se od plaćanja naknada za uređenje voda i melioracijsku odvodnju oslobode vlasnici odnosno korisnici zemljišta koji su stariji od 65 godina kao i osobe nesposobne za rad i privređivanje zbog invalidnosti ili bolesti ako u kućanstvu nema drugih osoba sposobnih za rad i privređivanje, odnosno ako zemljište nije dato u zakup nekoj drugoj osobi. Vi znate da postoji zakonska mogućnost koju jedan dobar dio općina koristi, da ukoliko se zemljište ne obrađuje da se naplaćuje porez za neobrađeno zemljište. Na ovaj način ćemo pokazati isto tako određenu dozu socijalne osjetljivosti i posebno bih predložio da se razmotri i mogućnost stavka 3. u članku 19. da ukoliko je na poljoprivrednom zemljištu zbog elementarnih nepogoda ili drugih izvanrednih događaja na koje vlasnik ili zakupac zemljišta nije mogao utjecati niti ih spriječiti, da se u tom slučaju a prinos može biti umanjen 50 i više posto, a tada Hrvatske vode na temelju uvida na terenu i zahtjeva vlasnika odnosno korisnika zemljišta imaju mogućnosti otpišu pripadajući dio vodnih naknada za taj dio. I to je mogućnost da se država pokaže benevalentno u odnosu na vlasnike odnosno korisnike zemljišta posebno za poljoprivrednike za koje ionako svi pričamo da su posebno u teškoj situaciji i da će se posebno teško prilagoditi ulasku u Evropsku uniju. Posebna priča su jedinice lokalne samouprave. Mi znamo da po Ustavu i po zakonima jedinice lokalne samouprave imaju poslove koji su iz njihovog samoupravnog djelokruga rada. Mi i ovim zakonom i još nekim drugim zakonima namećemo obveze koje im nisu na odgovarajući način i po njihovim razmišljanjima dovoljno plaćene. Prema tome, ja predlažem sljedeće. U članku 33. tamo se govori da o vođenju očevidnika i o davanju podataka koje moraju dati jedinice lokalne samouprave, međutim mi smo svjesni toga da jedinice lokalne samouprave nemaju uvida u sve površine odnosno volumene objekata koji se nalaze na njihovom području. Oni nemaju niti zakonske mogućnosti ući u nečiji stan ili u nečiju kuću i utvrditi koliko je stvarna površina ili volumen određenog gospodarskog ili građevinskog objekta. Meni se čini da sasvim drugačije treba riješiti na koji način doći do takovih podatka jer od jedinica lokalne samouprave se traži nešto što one i same imaju, odnosno nemaju. Ako imaju one će dati podatke, međutim na koji način. Evo gospodo, ja vas pitam na koji način ako je Ustavom zajamčeno nepovredivost stana odnosno kuće na koji način će oni izmjeriti kvadraturu neke kuće. A misli se da podaci ne odgovaraju. Isto tako, u članku 38a. govori se, taj je isto članak problematičan za jedinice lokalne samouprave jer predstavlja opasnost da od strane Hrvatskih voda dođe do ovrha proračuna jedinica lokalne samouprave, jer činjenice je jedinice lokalne samouprave mogu i moraju u određenom vremenskom roku platiti na račun Hrvatskih voda ono što je stvarno ubrano. Međutim, što je sa onim novcima, sa onim financijskim sredstvima koje oni ne uspiju ubrati. U tom slučaju realna je opasnost da Hrvatske vode sjednu na njihov žiro račun, ionako je prebačen na njihovu nadležnost da uz komunalnu naknadu moraju nešto naplatiti. Realna mogućnost je da se nešto ne naplati i Hrvatske vode u tom slučaju imaju mogućnost da sjednu na žiro račun. Načelnici i općinska vijeća i poglavarstva odgovaraju za stanje proračuna. Ako se to dogodi možda vi gospodo klimate da to neće biti tako ali ja vas, vrijeme će biti najbolji sudac. Što će se dogoditi ako do toga dođe. Isto tako, u stavku 32. čini mi se i to je prijedlog iz jedinica lokalne samouprave da se sredstva koja se prikupe idu prema Hrvatskim vodama, idu ili jednom mjesečno ili najviše dva puta mjesečno kako bi se bankovni troškovi za jedinice lokalne samouprave ako je ikako moguće smanjili. Pri tome i članak 38b. koji govori o onim jedinicama lokalne samouprave koje nisu sposobne ustrojiti naplatu naknade smatramo da jedinice lokalne samouprave manje od pet tisuća stanovnika koje nisu sposobne ostvariti naplatu naknade za uređenje voda da se one izuzimaju od obveze naplate naknade te da u svojoj odluci prijave to Hrvatskim vodama i neka one nađu načina na koji će to naplatiti. Što se pak tiče postojećih znamo da i Hrvatske vode u lokalnim trgovačkim društvima koja se bave održavanjem voda, vodnih gospodarstava prijedlog bi bio, ja molim vas da se o tome razmisli. Tamo imate po desetak posto udjela, imate ljude iz Hrvatskih voda koji primaju naknadu za svoj rad unutra. Zašto se ne bi išlo na to da se ta, i predlažem da se prinudi osnivače da Hrvatske vode prodaju svoj udio na burzi, da postoji, da početak bude nominalna cijena a da se onda tako prikupljena sredstva koriste za održavanje kanala trećeg i četvrtog reda. Ideja može biti možda i zanimljiva jer ja ne vidim razloga ako se želi održavati i imati utjecaja na nečije poslovanje, možda ćemo postići niže cijene održavanja i svega ostaloga javnim natječajima na tržištu a ovako ako netko ima udio u trgovačkom društvu onda mu je prisiljen malo pomalo davati poslove o cijenama da se priča što i kako, je li to najbolje ili nije. Ali mislim da je ideja za pozdraviti. I još jedna stvar. Čini mi se ipak s obzirom na ovaj dio o usklađenosti ovog zakona sa europskim. Čini mi se i moj je dojam da nam Vlada i predlagatelj na mala vrata žele progurati europski zakon a vidimo da imamo čini mi se tri ili četiri samo djela koji su djelomično usklađeni a najveći dio je neusklađen ili neprimjenjiv. I pod krinkom europskog zakona dobijemo ovako veliki zakon a najveći dio je neprimjenjiv. Ja bih volio čuti suvislo objašnjenje zašto je to tako. Hvala.
Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolege i kolegice zastupnici! Uvaženi zastupnik Korenika u svom izlaganju nekoliko puta je naveo da ovaj zakon nije usklađen sa zakonodavstvom Europske unije. Ta tvrdnja za istinu ne počiva na činjenicama i nije točna jer evo po drugi puta ističem da je nadležni državni organ izdao pravovaljanu potvrdu da je usklađenje ovog zakona sa okvirnom direktivom izvršeno. Međutim, usklađenje sa tehničkom regulativom koja se mora provesti a proizlazi iz obaveza koje se utvrđuju ovim zakonom izvršit će se donošenjem podzakonskih akata. Hvala.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika. Izvolite!
Kolega Širac je povrijedio članak 209. Poslovnika jer ja sam rekao da je moj dojam. A dojam i tvrdnja je nešto sasvim različito. Osim toga, možda ja krivo čitam ali ovdje piše neusklađeno, djelomično usklađeno. Sasvim sigurno nije usklađeno kolega Širac. Mislim da tu finu jezičnu razlikovnost hrvatski jezik jako dobro poznaje.
Moj je dojam da ipak nije povrijeđen poslovnik. Replika uvaženi zastupnik Štengl.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Potpuno se slažem s vama uvaženi kolega Korenika da vlasnik objekta ne mora ili neće dozvoliti da mu se uđe to izmjeriti. Jednostavno će se izmjeriti vanjski gabariti, zaračunat će se malo više, pet ili deset posto. Budite uvjereni da će doletiti sa žalbom a onda će morati dozvoliti da se izmjeri onako kako treba. Hvala.
Odgovor na repliku.
Ja se poštovani kolega Štengl slažem s vama, međutim to nije izvorna nadležnost jedinica lokalne samouprave. Postoji nešto što se zove samoupravni djelokrug rada, bili ste gradonačelnik. Onda neka to radi državna uprava, bilo kada izdaje građevinsku dozvolu, bilo neko drugo državno tijelo pa i iz Hrvatskih voda. Namećete obvezu jedinicama lokalne samouprave a uvjeravam vas i do sada ono što su radili za Hrvatske vode nije im bilo dovoljno često puta, više su ih koštali troškovi naplate nego što su novca prikupili ili što su im Hrvatske vode bile davale za te njihove stvari. Prema tome, mi stalno pričamo o decentralizaciji, o lokalnoj samoupravi, stalno im namećemo nove obveze a ne želimo to i platiti. Oprostite, onda imamo državnu upravu i neka taj posao radi državna uprava. Ja mislim da nema drugačijeg i kvalitetnijeg rješenja.
Replika uvaženi zastupnik Kovačević.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa evo gospodin Štengl i ja jutros smo putovali na posao tramvajem i oko ovoga smo razgovarali, poglavito vezano za ovaj dio što sada kaže gospodin Korenika da bi možda trebalo razmisliti da se prodaju udjeli u trgovačkim društvima. E, to je ono što odmah trebamo spriječiti jer ako bi se krenulo prodaja udjela u trgovačkim društvima to mi odmah vuče na institut javno-privatnog partnerstva i mi tu više nećemo zadržati konce, otići će sve do kraja. Sva komunalna poduzeća otići će na taj način, otići će prirodno bogatstvo. A dapače, mi se protivimo tome jer ako prodajemo to onda nam više ništa neće ostati. Prema tome, to je ono gdje trebamo svi zajedno se tu složiti da na ovaj dio prirodnog bogatstva kad je riječ o vodi i na ovaj dio da ne dolazi u obzir privatizacija ovih trgovačkih društava jer ako do nje dođe više nam ništa neće ostati, onda će viti litra vode skuplja od litre benzina i onda će nam prodavati vodu koji imaju sasvim druge namjere. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Pa ja se mogu s vama djelomično složiti kad se radi o vodi kao piću, vodi za piće. Međutim, poštovani kolega, mi imamo i danas, ja samo o tome govorio. Imate za slivna područja određena trgovačka društva koja se bave održavanjem i svim ostalim. I tamo Hrvatske vode imaju svoje udjele. Na području Varaždinske županije postoji jedno trgovačko društvo koje se bavi odražavanjem. Oprostite, ako imamo, stalno svi pričamo o tržištu, tržištu, tržištu, međutim, kad treba primijeniti da imamo tržište onda sve radimo da tržišta nema. Imamo dovoljno osposobljenih trgovačkih društava koji mogu održavati kanale i sve ostalo. ali neka se ide na natječaj pa neka se dođe do najniže cijene. Na ovaj način kada Hrvatske vode imaju kod njih udio imaju i obvezu kao suvlasnik voditi brigu da imaju dovoljno posla, a ne znači da su dovoljno kvalitetni i dovoljno niskim cijenama da mogu u tome rediti. Ja sam govorio u tom segmentu. Što se tiče pitke vode to je nešto sasvim drugo. Ipak se radi o komunalnim trgovačkim društvima kojima su uglavnom vlasnici jedinice lokalne samouprave. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. A iz ovih rasprava, iz ovih materijala da se iščitati da su tu tri značajna problema. Jedan problem koji se nameće to je u svakom slučaju pitanje solidarnosti. Tu solidarnost svojevremeno smo mi u zakonu vrlo dobro imali i ne kažem da je bila dobra, ali je bila u svakom slučaju predvidiva i bilo je jasno koliko se iz tih osnova može prikupiti sredstava. I to piše i u obrazloženju ovog prijedloga zakona gdje se kaže, u '98. godino izvor financiranja i odražavanja regulacijsko-zaštitnih vodnih građevina na državnim vodama bio je vodni doprinos. I tada smo to ukinuli, takav princip u kojem, kad bi zadržali sada i kad bi ga uveli sada, gdje bi mogli zaštiti čak i one koji imaju manja primanja pa njima reći da plaćaju manje, a onima koji imaju veća primanja da plaćaju više, da sudjeluju u svemu tome više, a naročito oni koji su korisnici toga svega da plaćaju taj vodni doprinos više. I kad smo ukinuli takav donekle princip solidarnosti onda smo prebacili to sve na proračun, govorim o ovom dijelu koji je naveden ovdje i gdje smo u 2000. godini prikupili, izdvojili 280 milijuna da bi na kraju do 2005. to palo na 198 milijuna. I iz toga proizlazi financirajući odražavanje iz proračuna došli smo u ovu situaciju da nam ove godine Slavonija pliva, došli smo u situaciju da nam iz kanala I. i II. reda raste šuma i to u ovom slučaju sada čisti Hrvatska vojska. Došli smo u situaciju da voda ne može teći, da dolazi do poplava i to je ono što proizlazi iz takvog načina financiranja. Znamo, jer tako piše i u ovome, da bi za održavanje toga svega trebalo izdvojiti 403 milijuna kuna. Sada prema ovom načinu financiranja, kako je to predviđeno ovdje, nigdje se ne vidi da će i tih 403 milijuna kuna biti prikupljeno. I postavlja se pitanje na koji način će to biti održavano. Iz ovih naknada i iz ovih doprinosa koje bi mi trebali prikupiti ne samo održavanje, trebalo je biti riješena i izgradnja i dijelom iz proračuna, trebala bi biti riješena izgradnja. Ako znamo da na području od Zagorja do Srbije na cijelom tom području, nemojte računati da je to sve ravna ploča i da je recimo u Slavoniji brdo Bundeva, nije, imamo i Krndiju i Papuk i Psunj, Bilogoru, sve je to nekakva slivna područja i nekakve mogućnosti bujice. Na tom području je predviđeno više od 100 akumulacijsko-retencijskih brana, barijera koje bi trebale u prvom redu spasiti Slavoniju od najezda koje se dešavaju u kišnom periodu. Pitam se na ovaj način, kad ne znamo kako ćemo održavati postojeće, znači ono što je već izgrađeno je izgrađeno prije 15, 20 godina, kad ne znamo kako ćemo to održavati postavlja se pitanje kako ćemo graditi novu. I pitam se da li ovim tempom kako je to sada u ovom zakonu gdje ne znamo sredstva koja će biti prikupljena da li će za idućih 100 godina svi tih 100 akumulacijskih-retencijskih brana biti napravljeno. Poplave u Međimurju su dokaz tome na koji način se radilo i održavalo rijeke i kako se radilo nasipe oko rijeka. Znamo da oni tamo imaju dvije rijeke koje ih oplakuju. Mi imamo u Slavoniji također i Dravu i Savu koje treba zaštiti od poplave, znači treba područje koje se nalazi između njih zaštiti od poplava. Postavlja se pitanje ako nema sredstava nema ni za održavanje, kako će biti sredstava za nekako novu izgradnju vodnih objekata. I sad, još nekoliko riječi o solidarnosti koja se čitavo vrijeme ovdje spominje. Pitam se kakva je to solidarnost i koja se čitavo vrijeme ovdje spominje, pitam kakav je to solidarnost ako se naplaćuje samo nekima. Solidarnost je nešto u čemu trebamo sudjelovati svi i mi ovdje i bilo tko drugi u Hrvatskoj da bi nešto izgradili od interesa države. A ne mogu vjerovati da državi nije u interesu da se zaštiti od poplava, da joj nije u interesu da se brine o svojim rijekama i da joj nije u interesu da se brine o poljoprivrednom zemljištu i da se o brine o interesu građana koji tamo žive. To u svakom slučaju je državni interes i zbog toga smatram da taj princip solidarnosti mora biti u svakom slučaju raspodijeljen na sve građane ove države.
Replika, uvaženi zastupnik Marasović.
Gospodin Kapraljević je načeo jednu temu koja je jako bitna. Mi smo, ovim zakonom mijenjamo naslov ili ime državne vode, je li, državni vodotoci. Pa to zovemo I. i II. reda, je li? Nema državnih i lokalnih voda. Ali znate šta je najgore? Najgore je što čovjek ima dojam da država diže ruke od toga, bez obzira što mi imamo i međunarodne obaveze. Naime, veliki broj naših rijeka imaju međunarodni karakter. Hrvatska je, ima granice na rijekama. Ovim zakonom se čak i jedna milja na moru postaje u ingerenciji ovog ministarstva je li, u smislu zaštite. E sad, čovjek se pita ako ovakav zakon i ovakvi način obračuna predlažemo da li to država diže ruke od onoga što se do jučer zvalo državnim vodotocima. I to je meni se čini krupno pitanje. Ja ne bih htio ulaziti u ovu visoku politiku tipa Klek ili tipa Austrija i austrijski građani, ali ovo može biti pitanje koje isto može postati političko u jednom trenutku jer to je u većini država državna obaveza, a nikako investitora. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a 5 minuta, uvaženi zastupnik Marasović.
Gospodine predsjedavajući, kolege i kolegice. Ova materija je vrlo bitna za ovu zemlju, a za nas je jako bitna, bez obzira šta vi o njoj mislili. Ovdje se jasno čulo svakakvih priča. Ljudi i neznaju materiju pa mogu i govoriti nekompetentno i to je dozvoljeno, ne mora se baš govoriti kompetentno. Međutim, ovo je nešto o čemu središnja vlast mora brinuti. Ovo je materija, ovo je sektor koja u svakom segmentu od sva četiri ona segmenta koja smo spominjali, središnja vlast mora imati svoj stav. Prema onome što sa ovim izmjenama, ove dvije izmjene Zakona o vodama i Zakona o financiranju vodnog gospodarstva predlaže, ja to nisam prepoznao. Ja mislim da središnja vlast isto tako nije prepoznala ovu materiju i da se događa zapravo da se ona na neki način prepušta samoj sebi. To po meni nije dobro. Imate tu puno šminkeraja koji se kao što sam sinoć rekao i zakon se mijenja samo u retoričkom smislu, a nikako u bitnome znate. Oni koji su bili i u prijašnjoj i u sadašnjoj vlasti znaju da su potrebe u ovom sektoru puno puno veće nego su mogućnosti i teško je očekivati da ovakvim zakonskim izvršenjima mi to riješimo kroz jedan dan ili jednu noć ili jedan mjesec ili jednu godinu, ali se zakonskim rješenjima mogu stvoriti pretpostavke da se to u nekoliko godina riješi kao što su socijalna pitanja teret, kao što su mnoga gospodarska pitanja teret i čine se mnoga nerješivim, tako je i ovo veliki problem. Ja vam moram kazati da je odnos u zadnjih 15 godina prema ovom segmentu koliko se to god činilo da se ulagalo u komunalnu infrastrukturu bio maćehinski. Prema ovom sektoru dakle neovisno o tome tko je bio na vlasti, potpuni maćehinski odnos je bio, a čini mi se da će se to nastaviti i to nije dobro. To nije dobro. Ako se nama dogodi jedna druga 64. koja se vjerojatno u Zagrebu teško može dogoditi, ali na nekim područjima može. Samobor može vrlo brzo i lako zaplivat, znate. Da je Baranja prije dvije godine zaplivala preko Batine iz Dunava, znate kada Dunav ima najveći vodostaj, ne bi se cijela Baranja za nekoliko mjeseci isušila. To nam se može dogoditi, a onda kada se dogodi, vidjeti ćete kako ćemo naći sredstva. Onda ćemo morati naći sredstva. To se događa u cijeloj Europi i u najrazvijenijim dijelovima Europe, pa zašto se to ne bi i kod nas dogodilo. Ja znam da smo mi u Božjoj milosti, jel' tako Zdenka, ali pitanje je dokle. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markov.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Jakša je na samom početku svog izlaganja kazao da je ovo vrlo važna materija bez obzira što mi o tome mislili. Pa ja upravo mislim da je to vrlo važna materija. Da je to bez obzira što je on prozvao nas da mi možda mislimo drukčije. Ja mislim da je ovo važna materija, a važna je ne zato što će doći u promjeni u odnosu na koji će funkcionirati Hrvatske vode nego važna je zato što se tiče građana ove zemlje. Zato je ona važna. Važna je što građani očekuju da im voda ne poskupi nego da im bude ili ista ili niža. Zato je ona važna. A da li se mora govoriti kompetentno ili ne, treba se govoriti iskreno ovdje, jer svi ovdje znamo o čemu se radi. Mi se moramo boriti za principe, a nijanse u zakonu je nešto što manje zanima bilo koga.
Dobro. Dakle mislite da je važna materija bez obzira što zastupnik Marasović misli. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Kovačević.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod uvaženog kolege Marasovića koji je bio i direktor Hrvatskih voda. Prema tome nije točno da samo ova vlast ne vodi središnja, računa o tome. Nije ni bivša vodila, a vi ste bili direktor voda, pa što niste dali ostavku onda. To se zove naknada pamet.
Uvaženi zastupnik Marasović je uistinu govorio i o sadašnjoj i o bivšoj Vladi. Uvaženi zastupnik Mršić, ispravak netočnog navoda.
Pa ja bih ispravio kolegu Marasovića koji je rekao da se mogu naći rješenja da se ova materija riješi u dvije-tri godine. Ja mislim da, to ste rekli kolega Marasoviću da je to netočna tvrdnja zato jer je ovo nemoguće u jednom trenutku riješiti. Ovo je pitanje koje će se trajno morati ulagati. Dakle kada izgradite objekt onda ga morate održavati. Objekti imaju svoj vijek trajanja. Prema tome ovo pitanje koje je regulirano ovim zakonom je trajno, jer ono je nerješivo u bilo kojem trenutku i uvijek će država morati imati o tome brigu i uvijek će građani i pravne osobe morati izdvajati i za zaštitu voda i za korištenje voda.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Pankretić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa dozvolite da u ime kluba evo na kraju bih rekao ove dosta opširne rasprave kažem još nekoliko riječi i rezimiramo ono što je do sada definirano ovdje i što je rečeno. Moram na početku reći da je ovdje bilo dosta govoreno o solidarnosti, ukupnoj solidarnosti i pitam sebe, a i mnoge od vas, da li baš to je tako. Ako mi znamo da danas pitke vode nema u svim našim domaćinstvima, naročito u našem kontinentalnom dijelu. Govori se o nekim procjenama 30 do 40%, svaka čast u priobalju je to gotovo 80% i meni je drago da je to tako. Ali moram reći da u kontinentalnom dijelu, u dijelu znači Slavonije, u dijelu Zagorja, Prigorja, Podravine je na žalost situacija kritična. Mi znamo da više vode iz bunara i nisu, a i ne kontroliraju se na način kao što je to nekad bilo. Znamo i govorili smo i ovdje kolika su onečišćenja svaki dan. Moram reći evo da u mom rodnom selu Gaju koji je tri kilometra od Vrbovca, cijev je stala evo 100 metara nadomak sela. Iskreno vjerujem da će u dogledno vrijeme doći pitka voda. Mislim da kada govorimo o solidarnosti moramo se svi zapitati da li trebamo dati dodatnog napora, da li trebamo dati dodatni ja bih rekao napor da i u Hrvatskim vodama se dođe do toga da ovaj na žalost loš postotak, naročito na kontinentu popravimo i da svako naše domaćinstvo dođe do vode. Ono što moram ovdje naglasiti, ovdje su spomenuta i provlače se kroz zakon s obzirom da nema puno vremena, tri načela: načelo ekonomske cijene, načelo da nitko tko duguje državi ne može od države potraživati i ono načelo vezano da onečišćivač plaća na raspršene izvore onečišćenje. Onu svoju bojaznost vezano uz ekonomsku cijenu moram ponoviti. Znate mi moramo stvarno dobrano voditi računa o tome što znači ta ekonomska cijena, na žalost nismo dobili nikakvih financijskih simulacija da li je to puno puno veći ili je to ipak samo neki malo povećanje i onda kada to dovodimo u neke omjere a čuli smo puno diskusija koji su iznosi cijene vode, bojim se da ćemo doći u jednu situaciju da ne opteretimo naše građane ili ono o čemu sam govorio u svojoj raspravi da ne opteretimo posebice naše poljoprivredne proizvođače sa tom ekonomskom cijenom. Ovaj dio koji je, evo za nas u klubu Hrvatske seljačke stranke, neprihvatljiv, a to je ono uvođenje protiv kojega evo ja već osobno dugo vremena se i borimo, a to je da se onaj dio duga državi koji se odnosi po vodnoj naknadi, ili ovdje ako govorimo o naknadi za melioraciju u ovom dijelu. Mislim da će biti upitno ako to vežemo uz poticaje. Ja vas ponovno upozoravam da se radi o jednom dijelu posla koji ponekad i nije izvršen, da se radi o neusklađenosti izvršavanja isplate pojedinih poticaja, itd., a ovdje stavljamo obvezu da naši poljoprivredni proizvođači moraju platiti ovu vodnu naknadu, da moraju platiti ovaj dio jer će im se u protivnim sustegnuti poticaji. Mislim da to nije dobro. Mislim da smo ipak s obzirom na trenutak u kojem se nalazimo mogli pričekati sa tom, ja bih rekao rigoroznom mjerom jer se iskreno bojim da će ona dovesti do određenih problema. Ono što ne želim ovdje ispustiti, onaj dio koji smo i na odboru dosta detaljno i govorili i na neki način razjašnjavali je dio koji je vezan uz naše slatkovodno ribnjačarstvo gdje su stvarno nameti na određeni način različitih vodnih naknada bili takvi da je to direktno ugrožavalo poslovanje. Ja vjerujem, ali nemamo aproksimacija da će sa ovim promjenama doći do boljeg načina poslovanja i omogućavanja da naši proizvođači slatkovodne ribe mogu sada sa punom manjim opterećenjem, vjerujem i profitabilno poslovati. Na kraju želim ponovo reći da zbog ovog dijela koji se odnosi na direktno opterećenje i vezano je uz to da će se uskraćivati poticaji poljoprivrednicima. Mi se suzdržavamo od podrške ovom Zakonu.
Hvala. Klub HDZ-a, poštovani zastupnik Marko Širac, izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice stoji na stanovištu da je predlagač ovim Zakonom uredio važna pitanja za financiranje vodnog gospodarstva. To se prvenstveno odnosi na osiguranje stabilnih i stalnih izvora financiranja. Moram istaći da će to omogućiti razvoj vodoopskrbe i odvodnje, kako pitkih tako i otpadnih voda, ali i razvoj svih drugih dijelova Hrvatskog vodnoga gospodarstva, uključujući i sustave obrane od poplava. To će omogućiti i da se saniraju nastale štete na objektima obrane od poplava, ali isto tako i na melioracionom sustavu koji je ne samo oštećen od rata nego i oštećen radi neodržavanja proteklih 15, 20 godina. To isto vrijedi i za sustave navodnjavanja ma koliko oni bili u Republici Hrvatskoj mali, ali tko se želi uvjeriti u kakvom su stanju dovoljno nek ode na Neretvu ili nek ode na Konavle, a o istočnoj Slavoniji da i ne govorimo, tamo su uništeni do kraja, tamo više i ne postoje. Radi toga ovaj Zakon izričito rješava i naređuje Hrvatskim vodama da iz ovih izvora sredstava moraju dovesti melioracioni sustav i sustav odvodnje u funkcionalno stanje i tek tako uređenog predat ga dalje županijama, odnosno korisnicima na upravljanje. To mislim, i određen je rok od 3 godine. Tako da će se riješiti ta jedna ozbiljna dilema i ne trebamo se zanositi. Nema prave poljoprivredne proizvodnje u Republici Hrvatskoj bez funkcioniranja vodno-gospodarskog sustava na svim nivoima. Ne samo na jednom nego na svima, a nema ni blagostanja naših građana jer je još uvijek ¼ naših građana bez pitke vode. Mi kroz ove izvore moramo i dalje poticati i naravno, tu ostaje i dalje uloga državnog proračuna i nas zastupnika kad se donosi državni proračun da se izborimo za određene planove i programe koji se donose. Ja bi rekao da uvođenjem ovih naknada koje su nekada bile … [[Govornik se ne razumije.]] sad se dijele, da je to vrlo dobro rješenje jer se naknade raspoređuju na pravedniji način. Prijenos dionica sa Hrvatskih voda na naše jedinice lokalne samouprave završit ćemo jedno razdoblje kojega smo uveli u hrvatsko vodno gospodarstvo radi trenutka kad smo donosili Zakon o financiranju vodnog gospodarstva i voda 1995., jer tada drugačije nije bilo moguće financirati ovu djelatnost. Sad to nema potrebe, neka ide onome čije to i je. Dalje, moram reći još jednu stvar. Na nama zastupnicima, ali na hrvatskoj Vladi je da sve ove kriterije o kojima ste vi kolege danas tu vrlo opširno i dobro diskutirali razriješimo kod donošenja strategije upravljanja vodnim gospodarstvom koja mora doći pred ovaj Hrvatski sabor jer ga mi donosimo, kroz planove upravljanja vodama koje donosi Vlada Republike Hrvatske. I završio bi. Da i jedan i drugi zakon obavezuju kod organiziranja i financiranja izvršavanje ovih djelatnosti na solidarnost i uzajamnost na cijelom prostoru Republike Hrvatske. Ali ta solidarnost ne sastoji se samo u pravu na povlačenje sredstava. Ona se mora sastojati i u pravu na izvršavanje obaveza svakog onoga koji koristi vodu, koji koristi opće dobro koje je u vlasništvu Republike Hrvatske i uživa osobitu zaštitu. Klub HDZ-a će podržati donošenje ovog Zakona. Hvala.
Hvala. Klub PGS-a, SBHS-a i MDS-a, poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani članovi, predlagatelji. Evo dopustite da se u ime našeg kluba ukratko osvrnem, dakle, na donošenje ovog Zakona o financiranu vodnog gospodarstva. Mi također ističemo potrebnu, dakle, da se uredi i to na pravedniji i pravedan način, dakle, financiranja samog vodnog gospodarstva. Ali mislimo da rješenja koja su ponuđena u ovom Zakonu nisu u tom duhu. Mislimo da se tu puno pitanja otvara i ne nude se prava rješenja pa eto, naš je prijedlog, ukoliko je to moguće da ovaj Zakon ide u drugo čitanje. Po nama nije ispunjen onaj osnovni cilj da se osigura sigurno financiranje sustava vodnog gospodarstva, pogotovo što se tiče njegovih segmenata navodnjavanja i obrane od poplave. To su segmenti koji su tek na početku razvoja ili koji su nažalost jako zapušteni. Navodnjavanje je tek na početku svog razvoja i za razvijanje cijelog sustava u cijeloj Hrvatskoj bit će potrebne milijarde kuna, a ne milijuni kuna kao što su to osigurani u proračunima Hrvatskih voda ili u samom državnom proračunu. Slično je u sustavu obrane, dakle, od poplava. Svjedoci smo, dakle, da je sustav obrane od poplava ne toliko što se tiče samo održavanja nasipa nego gradnje nasipa da je defektan. Dakle, da ima puno područja koja se još uvijek zbog nedostatka obrambenih nasipa ugrožena od poplave. Mislimo da bi to trebalo urediti na pravi način. Rekli smo, dakle, da mislimo da sigurni prihodi za te namjene, između ostalog, dakle, za održavanje to sve skupa nisu i neće biti dovoljni ukoliko se oslonimo samo na vodni doprinos. Upozoravamo također da bi taj vodni doprinos mogao izazvati daljnji možda pad Hrvatske na ljestvici konkurentskih zemalja, na žalost svjedoci smo toga da Hrvatska iz godine u godinu sve više pada dakle na tom mjestu, a jedan takav novi namet rekli smo još onaj komunalni doprinos koji ide i 100, 150, negdje i 200 kuna po metru kubičnom, a vjerojatno će ovaj morati biti u takvoj visini jer ono što znamo koliko je ovaj sustav dobivao iz državnog proračuna negdje oko 600 milijuna kuna, da će to trebati nadoknaditi dakle prvenstveno iz ovog dijela, na ovaj način iz vodnog doprinosa jer se iz proračuna kao što sam predlagatelj govori i predviđa da se ovaj sustav iz državnog proračuna dakle ulije samo negdje oko 80 milijuna kuna. Također upozoravamo na onaj bitni projekt, to je projekt navodnjavanja koji se velikim dijelom prenosi na ovlasti županije, pitanje koliko će se tu sredstava moći uopće i skupiti da bi županije kao nositelj toga mogli započeti taj projekt jer se sredstva prikupljaju od korisnika sustava navodnjavanja, a taj sustav zapravo ne postoji i ta sredstva se neće moći prikupljati. Zapravo to bi trebalo čim prije riješiti. Dakle, evo naš klub iz ovih razloga neće podržati ovaj Zakon o financiranju vodnog gospodarstva, ali također upozorava da treba itekako raditi da bi se on unaprijedio pogotovo u sustavu obrane od poplava i da se što prije i na pravi i kvalitetan način krene u projekt navodnjavanja hrvatskih područja. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Zdravko Krmek. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Dopustite mi da vam na početku svima zahvalim na udjelu i učešću koji ste uzeli u diskusijama oko ovog izuzetno bitnog Zakona koji prema nama rješava pitanje vodnog gospodarstva u cjelini. Dopustite mi isto tako da se osvrnem na nekoliko tema koje su provučene kroz današnju raspravu, a to je vodni doprinos i solidarnost koja je vezana uz njega. Ovdje želim jasno istaći još jednom da se vodni doprinos koji se ubere, da će se utrošiti na vode prvog i drugog reda, znači na bivše državne i lokalne vode. Isto tako želim reći da u to treba uključiti isto tako da će se naknada za uređenje voda koristiti na vodnom području na kojem je ubrana, a također za državne vode prvog i drugog reda. Također želim istaći, a na ovo što je rečeno da će ovaj vodni doprinos utjecati na to da se investicije, odnosno da se investitori neće odlučiti na to da dođu u područje RH. Želim dodati ovdje da smo u razgovorima sa kolegama iz Europske unije dobili informacije da investitori upravo dolaze tamo gdje su uređen sustav obrane od poplava bez obzira na to što za to moraju imati dodatna izdvajanja jer su sigurni znači da će postojeći sustav obrane od poplava štititi njihovu materijalnu imovinu, odnosno kompletnu investiciju koju će uložiti na određenom području. Također mi dopustite da kažem nešto vezano za ove dileme koje su bile vezano za uplatu i za mogućnost da lokalna uprava plati dio vodnih naknada koji bi eventualno morali platiti korisnici tih vodnih naknada. Člankom 38.a je točno definirano i utvrđeno znači da će gradovi i općine prenijeti na račun Hrvatskih voda samo ono što naplate od krajnjih korisnika, znači ne postoji nikakva mogućnost da lokalna uprava plati umjesto nekoga tko to nije platio. Želim još ovdje dodati da vezano za troškove koje ima lokalna uprava za naplatu ovih naknada da su tu uključeni svi materijalni troškovi koje ima lokalna uprava plus 5% marže. Na kraju evo dopustite mi da još dodatno kažem što se tiče izmjena i dopuna Zakona o financiranju vodnog gospodarstva da očekujemo od vas da podržite ovaj Zakon i svima onima koji ga podrže želimo unaprijed zahvaliti, a uvjereni smo da će donošenjem izmjena i dopuna ovog Zakona da ćemo trajno riješiti pitanje vodnog gospodarstva na kompletnom teritoriju RH. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Imamo isto tablicu sa nekoliko amandmana. Državni tajnik Zdravko Krmek. Izvolite!
Hvala, gospodine predsjedniče.
Amandman 1. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman uz ispravku, umjesto broja 2 u broj 1.
Odbor za zakonodavstvo? Hvala lijepa. U izmijenjenom obliku amandman prihvaćen. 2. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman uz ispravku tako da umjesto u članku 2. koji postaje članak 2. treba upisati: "u članku 2. koji postaje članak 1.".
Suglasni? [[Upadica: Suglasni.]] U izmijenjenom obliku prihvaćen amandman. 3. zastupnika Nike Rebića.
Vlada ne prihvaća amandman.
Zastupnik Niko Rebić [[Upadica: Povlačim.]] Povučen. 4. zastupnik Marko Širac.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Amandman 4. prihvaćen. Postaje sastavni dio zakona. 5. zastupnika Miroslava Korenike.
Vlada ne prihvaća amandman uz obrazloženje. Predloženim amandmanom narušava se načelo jedinstva vodnoga režima. Prikupljena sredstva vodnog doprinosa troše se na cijelom području RH na vodama I. i II. reda prema planu i programu upravljanja vodama a ne zakonom.
Zastupnik Miroslav Korenika.
Moram priznati da mi nije prihvatljivo ovakvo obrazloženje upravo zbog toga što se radi o uvođenju novog doprinosa i čini mi se da bi Vlada kao predlagatelj trebala pokazati malo više sluha prema malim sredinama. Upravo zbog toga molim izjašnjavanje. Na ovaj način bi se i olakšala naplata jer ljudi kada vide da se kod njih nešto radi sasvim drugačije reagiraju a znamo koliko je do sada bilo sa svim vezano uz vodoprivredu poteškoća oko naplate. Molim izjašnjavanje.
Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 23 glasa za, 8 suzdržanih, 62 protiv amandman nije dobio potrebnu većinu. 6. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 7. zastupnika Miroslava Korenike.
Vlada ne prihvaća amandman uz obrazloženje. Naknada za uređenje voda troši se na vodnom području na kojem je ubrana a prema upravljanja vodama. Naknadno za melioracijsku odvodnju prikuplja se na području županije i troši se za održavanje objekata melioracijske odvodnje koji su u vlasništvu iste županije.
Zastupnik Miroslav Korenika.
Uz isto obrazloženje molim izjašnjavanje.
Molim glasovanje. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 25 za, 7 suzdržanih, 64 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 8. zastupnik Miroslav Korenika.
Vlada ne prihvaća amandman uz obrazloženje. Naknada za uređenje voda ne plaća se na poljoprivredno zemljište već na sve ostale nekretnina. Te ne prepoznajemo razloge da se Zakonom određuju izuzeci kada su sve te kategorije kojima se može prihodovati. Naknadu za melioracijsku odvodnju određuje županija, plaća se samo na poljoprivredno zemljište i predloženim rješenjem županija je ovlaštena propisati i oslobođenja izuzeća i olakšice te kroz te odredbe voditi i dio socijalne politike kojima se mogu obuhvatiti i staračka domaćinstva.
Zastupnik Miroslav Korenika.
Ha, moram priznati da na ovaj način Vlada svaljuje vođenje socijalne politike na nejaka pleća jedinica regionalne samouprave … [[Zbog zvonjave predsjednika govornik se ne razumije.]] ali saborska većina kada bi prihvatila ovaj amandman upravo zbog toga molim izjašnjavanje.
Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 24 za, 10 suzdržanih, 62 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 9. zastupnika Zvonimira Mršića.
Vlada ne prihvaća amandman uz obrazloženje. Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi nije jedini Zakon kojim se uređuje djelokrug jedinica lokalne samouprave. Taj se djelokrug uređuje isto tako i u mnogim materijalnim propisima a očiti je i primjer i Zakon o komunalnom gospodarstvu. Jedinice lokalne samouprave ne nameću se nikakvi novi poslovi budući da oni i temeljem postojećeg Zakona o vodama obračunavaju i uplaćuju slivnu vodnu naknadu na stambeni i poslovni prostor upravo na upisani način.
Hvala. Moramo glasovati. Zastupnika nema. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 20 za, 7 suzdržanih, 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 10. amandman istog zastupnika Zvonimira Mršića.
Vlada ne prihvaća amandman uz obrazloženje. Člankom 38.a., nigdje ne određuje obvezu jedinice lokalne samouprave da doznači Hrvatskim vodama nešto što nije naplatila. Naprotiv, ako jedinica lokalne samouprave postupi po ovom Zakonu obračuna naknadu za uređenje voda, dostavi obveznicima uplatnice komunalnog, komunalne naknade u kojima je zasebno iskazana naknada za uređenje voda, te uplaćene iznose umanjene za Zakonom propisanu naknadu doznači Hrvatskim vodama, ona ne dolazi pod udar članka 38.a.
Moramo glasovati. Zastupnik Nije nazočan. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 16 za, 9 suzdržanih, 63 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 11 zastupnika Božidara Pankretića i Ivana Kolara.
Vlada ne prihvaća amandman uz obrazloženje: predloženim člankom 38. određeno je da se dužnicima plaćanje naknade za melioracijsku odvodnju susteže samo dio iznosa poticaja u visini stvarnog duga a ne cjelokupni iznos poticaja.
Zastupnika nema, moramo glasovati. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 8 za, 12 suzdržanih i 68 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 12 zastupnika Marka Širca.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 13. također zastupnika Marka Širca.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 14. zastupnika Marka Širca.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 15. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 16. također istog Odbora.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 17. također Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman uz izmjenu "dvije" u riječ "tri".
Suglasan.
Predsjednik Odbora prihvaća ovu preformulaciju i izmjenu. Postaje sastavni dio Zakona. Amandman u promjenjenom obliku. 18. zastupnika Marka Širca.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 19. Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 20. istoga Odbora.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio zakona. 21. istoga Odbora.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. 22. amandmana zastupnika Marka Širca.
Vlada prihvaća amandman u cijelosti.
Postaje sastavni dio Zakona. Hvala lijepa državni tajniče. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 76 glasova za, 3 suzdržana i 21 protiv donesen je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. I dajem na glasovanje Zaključak: ovlašćuje se stručna služba Hrvatskoga sabora da obavi redakciju teksta Izmjena i dopuna ovoga Zakona prije njegove objave u "Narodnim novinama". Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 86 za, 4 suzdržana usvojen je ovaj Zaključak.