Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici, dame i gospodo. Poslovna 2009. godina obilježena je u Financijskoj agenciji kao godina konsolidacije, te daljnjih prilagođavanja tržišnim uvjetima poslovanja. Bila je to godina u kojoj su donesene važne odluke koje će odrediti budući poslovni i tržišni položaj Financijske agencije, i u kojoj su stvoreni preduvjeti za njezino ponovno pozitivno poslovanje. U 2009. godini kao što imate i u izvješću Financijska agencija ostvarila je prihode u visini od 885 milijuna 846 tisuća kuna što je 9% manje od planiranog i 3% manje od ostvarenog u 2008. godini, dok ostvareni rashodi iznose milijardu 44 milijuna 471 tisuću kuna, što je 2% više od planiranog i 10% više od ostvarenog u 2008. godini. Rezultat toga je gubitak iskazanog u visini od 158 milijuna 624 tisuće kuna. Uzroci ovakvog financijskog rezultata leže u višegodišnjim trendovima pada fizičkog obujma posla u najznačajnijim poslovnim segmentima Financijske agencije i u relativnom fiksnom karakteru najvećeg dijela troškova, npr. samo troškovi zaposlenika i amortizacije u 2009. godini iznosili su preko 60% ukupnih troškova. Iz tabelarnog dijela financijskih pokazatelja vidite da je gubitak u iznosu od 158 milijuna kuna najveći dio odnosi se, od tog odbitka najveći dio odnosi se na troškove otpremnima o kojima će kasnije biti malo više riječi, što iznosi 92,5% ukupnog ostvarenog gubitka. Inače ukoliko usporedimo rezultate poslovanja iz 2008. i 2009. godine, izuzimajući troškove otpremnina i umirovljenja dolazimo do podatka da je u 2009. godini ostvaren gubitak od 12 milijuna 76 tisuća kuna u odnosu na 2008. kada je ostvaren gubitak od 22 milijuna i 900 tisuća kuna, odnosno da je gubitak u 2009. godini u odnosu na 2008. gotovo prepolovljen. Nekoliko riječi o poslovnim aktivnostima koje su se događale tijekom 2009. godine, a u duhu onog uvodnoga dijela, dakle godine konsolidacije Financijske agencije. Tijekom 2009. godine dovršene su aktivnosti na strateškim projektima započete već u četvrtom kvartalu 2008. godine. Najznačajniji projekt, odnosno dokument koji je donesen u FINA-i, to je tranzicijska strategija Financijske agencije za razdoblje 2009.-2012. godina. Moram reći da taj dokument ne krasi police niti regale, nego je po nadzornom odboru njegova primjena se vrši na mjesečnoj razini ostvarenje te strategije. Tim probnim dokumentom FINA je dobila dvije grupe da tako kažem zadatak i mjera koje mora odraditi u cilju konsolidacije, pa bi samo taksativno nabrojio koje su to dvije grupe strateških mjera i aktivnosti zacrtane i na kojima se intenzivno u FINA-i radi. Prva grupa strateških mjera aktivnosti je reorganizacija u cilju postizanja organizacijske strukture koje će biti efikasnije, fleksibilnija i racionalnija. Drugo redefiniranje poslovnih modela u segmentima poslovanja koji ostvaruju negativne rezultate, i njihovo dovođenje u zonu pozitivnog poslovanja. Treća mjera je provođenje programa zbrinjavanja viška zaposlenika i … [[Ne razumije se.]] broja zaposlenih na postojećim poslovima u okvire definiranja internim benchmarkom. I četvrta mjera u toj grupi je uspostava novog sustava plaća i nagrađivanja koji će biti primjereniji tržišnom poslovanju, i stimulativniji za postizanje optimalnih i iznadprosječnih rezultata. Druga grupa strateških mjera i aktivnosti je sljedeća, i nazvali smo je strateški zaokret koji se mora, već se počeo događati, ali koji se mora i u naredno vrijeme događati, a to je ostvarenje novih prihoda i to kroz tri točke, odnosno tri zacrtane mjere. Prvo definiranja novih proizvoda na postojećim tržištima, ostvarenje novih, otvaranja novih tržišta za postojeće proizvode, te istupanja na nova tržišta s postojećim proizvodima. Nadalje poslije tranzicijske strategije projekt koji je odrađen u FINA-i, koji je implementiran, to je nova unutarnja organizacija Financijske agencije. Kratko samo. Cilj je bio da ona bude efikasnija, racionalnija, i funkcionalnija od zatečene, tako da je od zatečenih 13 sektora, poslovnih sektora podrške, danas FINA ima 6 sektora, broj nižih ustrojbenih jedinica sa 114 smanjen je na 68, to je ono … [[Ne razumije se.]] vezano za novu organizaciju. Mi u FINA-i smatramo da jedan od značajnijih projekata koji je odrađen, a još uvijek je u realizaciji, a to je strategiji od upravljanja nekretnina vlasništva Financijske agencije. Kao rezultat te strategije javila se potreba da se sukladno sadašnjem stanju na tržištu nekretnina te potrebi reorganizacije cjelokupnog poslovanja FINA-e optimiziraju postojeći troškovi nekretnina kojima se obavlja poslovanje koje nije neposredno vezano uz klijente. Primjena nove Strategije upravljanja nekretninama je zorno prikazana preseljenjem svih i poslovnih i sektora podrške, uprave sa svim pratećim službama i odjelima na novu lokaciju na Žitnjak. Dosad su ti sektori bili smješteni jedan dio u zgradi u Vukovarskoj, drugi dio u zgradi u Koturaškoj ulici i treći dio u unajmljenom prostoru u Hondlovoj. Dakle, to je prvi put u povijesti financijske agencije da je kompletna središnjica, dakle svi poslovni sektori podrške sa svim pratećim službama na jednome mjestu. Očekivani neto efekt samo po osnovi tog preseljenja procjenjujemo da će biti između 10 i 12 milijuna kuna neto. Osim toga, diljem cijele Hrvatske imali smo dosta praznih prostora, … [[Govornik se ne razumije.]] praznih prostora i mogu sa zadovoljstvom reći da u ovom trenutku preko 60% tih prostora je unajmljeno, dakle komercijalizirano. I po toj osnovi očekujemo također znatan prihod. Nadalje, čuli ste vjerojatno i čitali u medijima da sljedeći, ja ga mogu također svrstati i u značajnije projekte, koji je odrađen tijekom prošle godine, a to je projekt izdvajanja poslovanja s gotovim novcem. Taj segment poslovanja tijekom 10-ak zadnjih godina je bio najveći generator negativnih rezultata poslovanja. Tako je u mjesecu rujnu prošle godine osnovana tvrtka FINA gotovinski servisi koja je u 100%-nom FINA-inom vlasništvu i njezinim izdvajanjem iz organizacijske strukture FINA-e doći će do konsolidacije dijela poslovanja koje se odnosi na poslove s gotovim novcem, a to je obrada gotovog novca, distribucija i opsluživanje bankomata. FINA gotovinski servisi će vjerujem kao novi subjekt, da će se kao novi subjekt profilirati kao značajan, pouzdan, kvalitetan i konkurentan poslovni partner Hrvatskoj narodnoj banci, poslovnim bankama i ostalim komercijalnim klijentima. Izdvajanje poslova s gotovim novcem u zasebnu kompaniju je dio aktivnosti također definiranih u tranzicijskoj strategiji FINA-e za razdoblje do 2009. godine. Sa današnjim danom FINA GS d.o.o. zapošljava 470 djelatnika i za prvih 6 mjeseci počele su u naravi djelovati 3. svibnja ove godine, dakle do današnjega dana ostvarile su dobit od 800 tisuća kuna. Što je više nego zadovoljavajuće, iznad planiranih, s obzirom da su bili najveći generator gubitaka FINA-e u prethodnim razdobljima. Ono što je najznačajnije, bez čega se ne bi moglo govoriti o dugoročnom dobrom pozicioniranju FINA-e i dugoročnim poslovnim rezultatima FINA-e, a to je jedan program zbrinjavanja viška djelatnika. Pa nekoliko riječi samo o njemu, više tehničkih podataka nego da elaboriram što je sve prethodilo i koliko je sve to trajalo. Trajalo je 14 punih mjeseci. Za tih 14 punih mjeseci svakodnevno kontakt je sa našim socijalnim partnerom. Dakle, potpuno transparentno odrađen bez ikakvih skrivanja podataka, dakle sa podacima, analizama, dakle čistim argumentima. Provođenje programa zbrinjavanja viška zaposlenika također je jedna od mjera, to ste čuli kad sam rekao koje su ono strateške mjere i aktivnosti koje su definirane u tranzicijskoj strategiji. Odrađen je s ciljem povećanja konkurentnosti te boljeg pozicioniranja FINA-e na tržištu. Nadzorni odbor FINA-e nam je prihvatio program krajem prošle godine. Njegova implementacija je počela također krajem prošle godine i završena je sa 18. veljače ove godine. Nekoliko tehničkih podataka rekao sam vezano za taj program zbrinjavanja. Ukupan broj zbrinutih djelatnika kroz program je 1004. U trenutku prihvaćanja tog programa od strane Zavoda za zapošljavanje to je bilo 22% smanjenje ukupnog broja zaposlenika Financijske agencije. Mislim da takvog primjera i u bližoj i u daljnjoj prošlosti nije bilo da se je odradio tako značajan i opsežan program zbrinjavanja, a koji je definitivno bio neminovan jer on je stvorio pretpostavke da stvarno FINA može prići realizaciji onog drugog, druge grupe strateških mjera i aktivnosti, a to je dugoročno pozicioniranje FINA-e i poslovanje na dulji rok. Nije na odmet spomenuti da za potrebe provođenja programa zbrinjavanja koji je definiran i odobren u 2009., a sukladno međunarodnim računovodstvenim standardima da su sredstva za isplatu otpremnina u iznosu od 146 milijuna 548 tisuća 831 kunu terete poslovanje FINA-e za prošlu godinu. Zbog toga je to i takav gubitak realiziran. S time da je od tog iznosa 12 milijuna i 100 tisuća kuna isplaćeno tijekom prošle godine, a tijekom ove tekuće dakle 2010. 134 milijuna 488 tisuća kuna. Sve sukladno međunarodnim računovodstvenim standardima. I brojčani podaci, sa današnjim danom nakon tog programa zbrinjavanja FINA – majka kako je mi zovemo, ima trenutno dakle 2961 zaposlenog, a kad tome pribrojimo broj zaposlenih od 470 u FINA gotovinskim servisima kao tvrtki kćeri, dakle konsolidirano FINA danas ima 3431 zaposlenoga, a uprava kada je 25. veljače dobila mandat 2008. godine zatekla je broj od 5147 djelatnika u FINA-i što jednostavno nije bilo dugoročno podnošljivo. Samo još gospodine predsjedniče minuta, dvije kratak osvrt na 2009. godinu, što se događalo tijekom ove godine, a sve posljedično ovim nabrojenim mjerama, dakle strateškim ciljevima koje nam je zadao naš vlasnik, odnosno Nadzorni odbor. Tijekom ove godine odlučno se počelo s provedbom FINA-ine strategije i novog poslovnog usmjerenja okrenutog ponajprije klijentima i rješavanju njihovih poslovnih potreba. Radilo se na profiliranju FINA-e kao institucije koja poslovne probleme svojih klijenata rješava kvalitetno i učinkovito uz primjenu suvremenih tehnologija. Taksativno samo što je odrađeno konkretno i što je u tijeku od projekata u ovoj godini koji bi već i ove godine neki, a posebno iduće godine trebali polučiti još pozitivnije financijske rezultate nego trenutno FINA za ovaj period od 10 mjeseci ima. Prvo, odrađeno je FINA vlastitim resursima odradila je za potrebe agencije za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu i akvakulturi projekt pod nazivom "Uspostava procesa obavljanja poslove operativne i informatičke podrške sustavu za nadzor i kontrolu prodaje plinskog ulja za potrebe za posebne namjene u poljoprivredi, ribolovu i akvakulturi". Kolokvijalno mediji to zovu "Plavi diesel". Drugi projekt koji je u potpunosti odradila FINA i isporučila ga 31. 8. ove godine, taj pilot projekt za potrebe Ureda za središnju javnu nabavu pod nazivom "Informatizacija ureda za središnju javnu nabavu" ... uz pretpostavke da daljnjim razvojem te aplikacije da se u potpunosti proces javne nabave elektronizira odnosno bude elektroničkim putem. Mogu sa zadovoljstvom reći da je kod svih sudionika u postupcima javne nabave taj pilot projekt naišao na plodno tlo i iščekivanja su velika i u smislu da što prije saživi i doradi se aplikacija koja će elektronizirati cijeli postupak javne nabave. Ono strateški kada sam govorio glavne grupe, to su novi proizvodi za postojeće tržište ili novi proizvodi za nova tržišta ili postojeći proizvodi za postojeće tržište, dva projekta su. Jedan je potpuno pri kraju a to je projekt pod nazivom "Ustroj jedinstvenog sustava prisilne naplate osnova za plaćanje", kolokvijalno mi to zovemo ovrhe, blokade i slično i mediji takvu terminologiju upotrebljavaju i taj projekt mora biti i biti će isporučen, odnosno profunkcionirat će sa 1. 1. 2011. godine. FINA tim projektom će biti institucija koja će vršiti sve blokade, ovrhe po svim računima i građana, pravnih i fizičkih osoba. Očekuje nas opsežan posao, u ovom trenutku imamo informaciju da ćemo do 31. 12. ove godine od poslovnih banaka koje su većim dijelom do sada vršile taj posao dobiti oko 620 tisuća predmeta koje će promptno trebati unijeti u naš sustav i da što prije mi preuzmemo potpunu kontrolu nad sustavom prisilne naplate. I Projekt koji je također u završnoj fazi a treba biti isporučen do 31. ožujka sljedeće godine, koje je FINA nositelj a on se zove "Uspostava jedinstvenog registra državnih i javnih službenika i namještenika". To se odradilo i to je osnov daje optimizam da FINA već s tim projektima, a na pomolu su i ostali projekti o kojima danas ne bi da vas ne opterećujem vremenski dugo, koji će odraditi taj strateški zaokret bez kojega dugoročno na žalost nema perspektive za FINA-u jer programom zbrinjavanja i ovim ostalim projektima, stvoreni su, još jedanput naglašavam samo osnovne pretpostavke da se to i odradi. I na kraju još jedna rečenica, prema dosadašnjim pokazateljima poslovanja, mislim na prvih deset mjeseci ove godine, planirana dobit u poslovnom planu za 2010. godinu iznosilo je 40, odnosno planirali smo 43 milijuna 217 tisuća 677 kuna, za ovu godinu a li osobno mislim da će u znatnoj mjeri taj planirani dobitak za ovu 2010. godinu biti premašen. Zahvaljujem na pozornosti.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za financije i državni proračun, predsjednik Odbora gospodin Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani predsjedniče Uprave FINA-e, cijenjeni kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora raspravio je na svojoj 62 sjednici održanoj 29. rujna 2010. godine Godišnje izvješće u poslovanju Financijske agencije za 2009. godinu i to kao matično radno tijelo. U uvodnom izlaganju predsjednik Uprave je istaknuo da su pokrenute aktivnosti usmjerene provođenju reorganizacije poslovanja uspostavljanju sustava efikasnijeg upravljanja nekretnine, programa zbrinjavanja viška zaposlenika ali i redefiniranju poslovnih modela, proizvoda i tržišta. Istaknuto je opsežnost posla koju obavlja FINA kao primjerice istaknut je podatak da je blizu 100 milijuna naloga platnog prometa izvršeno u 2009. godine, a samo u centru REGOS je obrađeno skoro 2 milijuna povezanih uplata doprinosa. Ukupni prihodi su nešto manji u odnosu na 2008. godinu iznosili su 885 milijuna kuna za razliku od 2008. kada su bili 911 milijuna kuna, znači zabilježeno je smanjenje prihoda za 3%, a rashodi su povećani u 2009. u odnosu na 2008. za cirka 10%. Posljedica tih povećanih rashoda i ostvarenog gubitka od 158 milijuna najvećim dijelom je proces zbrinjavanja viška FINA-inih zaposlenika gdje je zbrinuto 1004 zaposlenika, na što je ukupno utrošeno 146 milijuna kuna. Nakon rasprave Odbor za financije i državni proračun odlučio je većinom glasova 5 glasova za i 1 glas protiv, 3 glasa suzdržana predložiti Hrvatskom saboru zaključak da se prihvaća Godišnje izvješće o poslovanju Financijske agencije za 1009. godinu. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, cijenjeni predsjedniče Uprave, cijenjeni kolegice i kolege. Od 90. do danas put od SDK do FINA-e bio je bremenit, trnovit, pun prepreka, zapreka, poteškoća ali ipak FINA opstaje. Bila je uzdrmana tijekom proteklih godina, i po rezultatima poslovanja ali bila je zdrmana zbog određenih promjena zakonskih propisa a posebice se to odnosilo na onaj dio kada su banke preuzele platni promet, funkciju platnog prometa izvan FINA-e, to se znatno osjetilo na poslovnim rezultatima FINA-e. Nije samo to bio posljedica toga nije samo bila smanjenje prihoda, smanjenje aktivnosti, nego je i oslabio nadzor nad financijskim transakcijama u RH. Poslije ostvarenog gubitka u 2008. u iznosu od 34 milijuna kuna, plan za 2009. godinu je bio gubitak 51 milijuna kuna, ali ipak taj plan nije ostvaren nego je veći gubitak odnosno ostvaren je gubitak u iznosu 158 milijuna kuna. Ali taj gubitak je posljedica zbrinjavanja viška zaposlenika, što će zapravo rezultirati pozitivnim rezultatima u budućnosti. To je dobra podloga za učinkovito poslovanje FINA-e u sljedećim godinama. A već i u ovoj godini 2010. osjetio se pozitivan rezultat tih promjena. Tako je u prvih 6 mjeseci ove godine ostvaren dobit od 35 milijuna kuna, a u prvih 9 mjeseci ove godine ostvarena je dobit u iznosu 78 milijuna kuna. Zateknuta poteškoćama uprava FINA-e je bila prisiljena 2008. godine donijeti nekoliko strateških odluka. Definirali su tranzicijsku strategiju FINA-e 2009.-2012., utvrdili su novo unutarnju organizaciju, utvrdili su optimalan broj zaposlenika i utvrdili su program zbrinjavanja tehnološkog viška. Naravno da promjena u poslovanju, promjena u aktivnosti zahtjeva i organizacijske promjene. I dobro je da je FINA reagirala promptno, reagirala pravodobno i sa dobrim mjerama. Dobro je što je utvrđivanje optimalnog broja zaposlenika rezultat novo ustrojene organizacije, jer vrlo često se organizacija temelji na broju zaposlenika, a ne obrnuto. A ispravo je upravo ovo što je učinila FINA da se najprije utvrdi potrebna organizacijska struktura koja se temelji na aktivnostima same FINA-e, a onda se utvrdi optimalni broj zaposlenika temeljem takve organizacijske strukture. I naravno da je to već dalo rezultata kao što sam kazao i početkom 2010., a naročito za prvih 9 mjeseci kada je ostvarena dobit od 78 milijuna kuna. U budućnosti možemo očekivati samo još bolje rezultate. Jer vidljive su neke promjene u poslovnoj politici pozitivne promjene u poslovnoj politici FINA-e. Prije 2 godine na Odboru za financije i proračun bilo je razmatrano neučinkovito, dijelom neučinkovito upravljanje nekretninama. To je u posljednje vrijeme ispravljano i sada je posebna pozornost posvećena učinkovitom upravljanju nekretnina što je vidljivo, što je rezultiralo pozitivnim rezultatima. Isto tako u strateškom razmatranju i pozicioniranju FINA-e, FINA se definirala i postavila kao važna strateška i usmjerivačka uloga da ona bude državna agencija. To joj je i mjesto. Ali isto tako ne zanemaruje komercijalnu aktivnost FINA-e i komercijalnu suradnju sa bankama i sa bankarskim sustavom gdje još uvijek postoji prostora za iskorištavanje svih mogućih potencijala. Posebice treba naglasiti da je dugo godina FINA bila tako organizirana da je reagirala na promjene i na aktivnosti. Zato što je imala prevelik broj sektora, zato što je imala prevelik broj organizacijskih jedinica. Novim organizacijskim ustrojstvom, novom organizacijskom strukturom izvršena je racionalizacija i u širinu i u dubinu, i na razinama tako da su sektori sa ukupnog broja koji je iznosio 13 sektora, svedeni na 6 sektora u FINA-i, a organizacijskih jedinica je bilo čak 114, a sada ih je 68. Upravo ta nova racionalizacija, ta nova organizacija, ta nova organizacijska struktura je izvrsna podloga za ostvarenje još boljih poslovnih rezultata i učinkovitije djelovanje. FINA ima zaposlenike koji su po mom uvjerenju najosposobljeniji u hrvatskom društvu za posao koji radi. Samo treba iskoristiti optimalno taj potencijal. FINA treba iskoristiti sve potencijale koje im se pruža, naročito kao baza podataka. Nema te institucije u RH koja ima tako moćnu bazu podataka kao što je FINA. I dobro je da su već ove godine prihodi veći za 1% za prvih 9 mjeseci nego u istom razdoblju prošle godine. I to je rezultat promjene u načinu vođenja FINA-e, promjene u organizacijskoj strukturi i načinu rukovođenja. A koliko je opsežan posao i koliko poslova radi FINA? Dovoljan je samo jedan podatak kazati, da su prošle godine obradili skoro 100 milijuna naloga. To je ogroman posao. FINA ima poziciju i mogućnost biti središnje mjesto evidencije i kontrole doprinosa uplate doprinosa. Tu će ulogu vrlo moću ali ulogu vrlu važnu društvenu ulogu moći odigrati, ako se prilagodi pod određenim današnjim zahtjevima i današnjeg vremena. Ali je doista nedopustivo da bilo tko u Hrvatskoj uplati plaću zaposleniku, a da ne uplati doprinose. I tu je kontrolni mehanizam, kontrolna točka FINA vrlo bitna i treba tu tražiti svoju poziciju, svoje mjesto jer imamo slučajeva da neki poslodavci koji baš ne služe na čast RH ne isplaćuju uopće ni plaće zaposlenicima za ostvareni svoj rad, a kamoli oni koji isplate plaću bez doprinosa za zdravstveno i mirovinsko osiguranje. S takvom praksom treba prestati i tu ulogu FINA-e vidim kao ključnu kontrolnu točku da se ne bi ubuduće tako moglo događati. A FINA ima i kapacitete i mogućnosti i znanja takav program i uspostaviti. FINA je provela restrukturiranje i provodite će ga ubuduće sukladno strateškom planu, ali isto tako brine o ravnomjernom regionalnom razvoju i ravnomjernom razvoju RH. Tako da je za svaku pohvalu da nije ukinula niti jednu poslovnicu, niti organizacijsku jedincu diljem Hrvatske, što je za svaku pohvalu. Klub HDZ-a prihvaća izvješće, glasovat će za Izvješće FINA-e u 2009. godini dajući potporu svim promjenama koje uvodi, ali i apelirajući na aktiviranje svih mogućih potencijala koje pred FINA-om stoje, a one su doista velike. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvaženi predsjedniče uprave, kolegice i kolege zastupnici. FINA je tvrtka u državnom vlasništvu za poslove financijskog posredovanja koja isključivo posluje na tržišnom principu. FINA je pravni sljednik Zavoda za platni promet, odnosno ranije starije službe društvenog knjigovodstva. Iz predmetnog godišnjeg izvještaja proizlazi da je u 2009. godini u Financijsku agenciju obilježio strateški zaokret u cilju zaustavljanja višegodišnjih negativnih trendova u poslovanju te konsolidacije prilagodba cjelokupne organizacije tržišnim uvjetima. Smanjenje troškova na svim razinama ostvareno je provođenjem programa mjera štednje, a kroz reduciranje investicijskih aktivnosti efikasnije upravljanje imovinom postignuto je očuvanje financijske stabilnosti i likvidnosti. Kao najznačajnije aktivnosti na putu FINA-ine konsolidacije su izdvajanje najvećeg dijela poslova s gotovim novcem u zasebnu tvrtku FINA-gotovinski servisi d.o.o. te implementacija novog sustava plaća. Podaci o financijskom poslovanju pokazuju da je Financijska agencija u 2009. godini ostvarila ukupne prihode u iznosu od preko 885 milijuna kuna što je za 3% manje od prihoda ostvarenih u 2008. godini. U strukturi ostvarenih prihoda porast prihoda ostvaren je u sektoru korisničkih servisa 31% i informatičko-komunikacijskim uslugama 17%, dok je smanjenje prihoda ostvareno u sektoru poslova s gotovim novcem 7% odnosno u sektoru servisa za državu 7% i sektoru servisa za bankarstvo 6%. Ukupni rashodi koje je Financijska agencija ostvarila u 2009. godini iznose preko milijardu kuna te su za 10% veći u odnosu na rashode ostvarene u 2008. godini, a u strukturi rashoda najviše su rasli financijski i izvanredni rashodi koji su za 27% manji nego u 2008. godini. Iz navedenog proizlazi da je Financijska agencija u 2009. godini ostvarila negativni financijski rezultat odnosno gubitak razdoblje u iznosu od preko 158 milijuna kuna. Kao rezultat pokrenutih projekata tijekom 2009. godine provođene su konkretne aktivnosti u području efikasnijeg upravljanja troškovima, unutarnjeg ustroja i strateškog upravljanja proizvodima. Također je i izrađen Program zbrinjavanja viška djelatnika FINA-e na koji se Hrvatski zavod za zapošljavanje pozitivno očitovao, a kojim je zbrinuto 1004 djelatnika. Za tu namjenu utrošeno je preko 146 milijuna kuna zbog čega je financijski rezultat u 2009. godini bio negativan i iznosio preko 158 milijuna kuna. Zbrinjavanje viška radnika dio ja aktivnosti uz ostale značajne aktivnosti na putu FINA-ine poslovne konsolidacije, izdvajanje najvećeg dijela poslova s gotovim novcem u zasebnu tvrtku FINA gotovinski servisi d.o.o. te implementacija novog sustava plaća. Osim financijskog poslovanja važno je napomenuti da FINA djeluje kao aktivan sudionik šire društvene zajednice i socijalno osjetljiva tvrtka kontinuirano provodi aktivnosti pomoći odabranih institucijama čiji su projekti i aktivnosti vezani uz humanitarno društveno djelovanje i unapređenje kvalitete života. Isto tako, FINA kontinuirano prati i poboljšava sustav upravljanja te je tako certifikacijska kuća provela nadzornu reviziju u FINA-i i prema izvještajima evidentna su poboljšanja koja se odnose na sustav upravljanja kvalitetom koji je prihvaćen i održavan na svim razinama. Premda je gubitak u 2009. godini od 158 milijuna kuna veći u odnosu na gubitak u razdoblju u 2008. godini od 34 milijuna kuna moramo reći da je gubitak u cijelosti pokrivenih sredstava rezervi zadržane dobiti. Treba primjetiti stabilne trendove poboljšanja poslovanja i konsolidaciji prilagodbe cjelokupne organizacije tržišnim uvjetima o čemu svjedoče i podaci o poslovanju s početka 2010. godine jer FINA ponovno ostvaruje dobit. Financijskim planom za 2010. godinu predviđena je dobit od 40 milijuna kuna što će se, sudeći po ostvarenim rezultatima za prvih 5 mjeseci poslovanja i ostvariti. Iz svega ovog iznijetog klub Hrvatske seljačke stranke podržati će ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. Na redu je klub IDS-a i gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine predsjedniče Uprave FINA-e, gospodo zastupnici. Pa idemo nekako ovako redom. Najprije na strani 3. ovoga Godišnjeg izvješća o poslovanju Financijske agencije za 2009. se kaže da Program zbrinjavanja viška FINA-inih radnika, dalje u tekstu program, je u prosincu 2009. godine dostavljen Hrvatskom zavodu za zapošljavanje koji se o njemu pozitivno očitovao. Time su se u skladu s novim Zakonom o radu stekli uvjeti za provedbu programa početkom 2010. godine nakon proteka razdoblja mirovanja. Istodobno su stečeni i uvjeti predviđeni međunarodnim i hrvatskim standardima. Zatim se dalje govori da troškovi provedbe programa, otpremnine i drugi troškovi vezani za zbrinjavanje terete poslovnu godinu u kojoj je program donesen, bez obzira na to što je glavnina otpremnina prema programu isplaćena početkom 2010. godine. Provedbom programa zbrinuto je 1004 radnika i za tu je namjenu utrošeno 146,5 milijuna kuna. Najvećim dijelom zbog tih troškova financijski rezultat je bio 2009. negativan, jasno 158,6 milijuna kuna. Znači otpremnina po radniku u FINA-i iznosila je cca 146 tisuća ili da budem precizniji 145 tisuća 964 kune i 97 lipa. Jasno neću o tome. Mislim da je to manje više korektno. Nemam ništa protiv niti da su u drugim javnim sustavima od HRT-a na dalje isplaćuju otpremnine od 300, 400000 kuna. Ne daj Bože da se to isplaćuje Saboru ili nekome u Vladi jer bi nas građani rastrgli. Prema tome, o tome niti riječi. Na strani 5. dati su ovi financijski podaci o kojima je ravnatelj dosta govorio gdje se vidi da je plan za 2009. bilo 968,3 milijuna kuna. Međutim, da je ukupni prihod na kraju iznosio 885,8 milijuna kuna. Tu je ostvaren određeni gubitak. Međutim, što je ono bitno isto tako mislim ovdje na što je FINA. Stalno mi bježi na tu Fimu. FINA, nije Fima jasno, iako nisam siguran da i FINA nije sudjelovala u preusmjeravanju određenih sredstava za aktivnosti jedne političke opcije. Ali pustimo sada to. Ono što mene sigurno smeta to su određene fraze ovdje na strani 6. pa se onda kaže da doslovce citiram razgranata mreža poslovnica, informatički sustav provjeren na najzahtjevnijim poslovima od nacionalne važnosti, te profesionalnost i efikasnost zaposlenika pretvorit ću viziju FINA-e kao tvrtke usmjerene na klijenta u stvarnost. Svaka FINA-ina poslovnica nudi idividualizirane financijske administrativne usluge bez obzira na to koliko one bile male pri čemu se svakom klijentu poklanja jednaka pažnja, jer u FINA-i male stvari puno znače. Lijepo pisano, ali mislim da su ove fraze nepotrebne, a sada da se isto tako citiram jedan citat na toj istoj strani šest da Zavod za platni promet naslijedio je '93. Službu društvenog knjigovodstva koja je u bivšoj državi imala isključivo pravo obavljati transakcije platnog prometa u tuzemstvu. Zapise usavršavao i tehnološki i organizacijski, te je do 2002. zadržao monopol na području platnog prometa. Više od 500000 transakcija dnevno obrađenih u realnom vremenu, iznimno visak stupanj zadovoljstva klijenata te izrazito pozitivne ocjene domaćih i inozemnih institucija pridonijeli su stjecanju vrhunske reputacije ZAP-a na financijskom tržištu. Slažem se i mislim da je isto tako dobro da od 1. siječnja ovrhe više neće raditi banke, nego isključivo će ovrhe provoditi FINA kao nazovimo to tako jedna državna institucija. Znači, od 1. siječnja 2011., znači za nekoliko, ne mjeseci nego tako reći i tjedana, znači seli se iz banaka u FINU upravo taj izuzetno zahtjevan i obiman posao. U proteklih osam godina poslije preseljenja platnog prometa a time i svih računa pravni osoba banke su preuzele provođenje ovrhe po računima. Od početka je bilo jasno da to nije posao banaka. Ne znam zašto se toliko vremena trebalo na tome inzistirati. Valjda da bi banke još nešto dodatno zaradile. Ali kad su na kraju shvatili da im to otežava poslovanje evo vraćaju taj izuzetno zahtjevan posao FIN-i što mislim da treba, znači tu zakonsku odredbu ili tu zakonsku mogućnost ili to zakonsko rješenje u svakom slučaju provoditi. Biti će normalnije da taj posao ovrha više banke ne rade, ali isto tako treba spomenuti ogromnu količinu posla koji će se otvoriti FINA-i. Za sad se još uvijek iz FINA-e nisu izjašnjavali kako će organizirati taj posao. No, u situaciji kada se bore za svaki posao jasno nemaju previše niti izbora. Jednostavno to trebaju sprovesti. Rekoh do tog obimnog posla ostaje nekoliko tjedana ili takoreći nekoliko dana. Nov način poslovanja reguliraju dva zakona koji stupaju na snagu 2011. Znači, Zakon o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima i Zakon o platnom prometu koji su također bazirani na europskoj direktivi. Kako će to izgledati, kako će se to obaviti. Dovoljno je samo reći da nakon što provjeri koje sve račune klijent ima FINA izdaje nalog bankama da laički rečeno pročešljaju sve račune u pojedinoj banci bez obzira na to je li riječ o kunskim ili deviznim sredstvima. Poveznica jasno da banke ne smiju izdavati te račune, ali je OIB, za to im ne treba ovršenikova suglasnost čak ni onda kad u osnovi za plaćanje nije određena ovrha po svim računima i oročenim novčanim sredstvima. Ako u osnovi za plaćanje nisu navedeni računi na kojima se ovrha provodi onda se ovrha provodi u svim bankama redom počevši od banke koja vodi najranije otvoreni račun, pa na dalje kako to već zakon jasno propisuje. Na strani 12. ovog financijskog Izvješća govori se o ljudskim resursima, točnije broju zaposlenih. Krajem 2009. FINA je imala 4372 radnika što je 147 radnika manje u odnosu na 2008. Nakon toga je došlo do onog pod navodnicima otpuštanja uz otpremninu i utoliko samo da još spomenem da regionalni centar Zagreb broji negdje 37% od tog broja. Regionalni centar Rijeka 16, regionalni centar Split isto 16%, regionalni centar Osijek 13% od ukupnog broja od 4372 radnika. Tijekom 2009. godine za 245 radnika je prestao radni odnos temeljem osobno uvjetovanog otkaza o radu to je zatražilo 135 radnika. Temeljem sporazumnog prestanka radnog odnosa 49. Temeljem isteka ugovora o radu na određeno vrijeme 47 radnika. I temeljem drugih razloga smrt, izvanredan otkaz itd. 14 radnika. Na strani 14. ovoga Izvješća data su dva interesantna podatka da ... [[Govornik se ne razumije.]] i društveno orijentirana sponzorstva FINA je 2009. utrošila oko 500000 kuna. Čovjek si postavlja čak pitanje zar samo 500000 kuna. Ali ono što je interesantno, a to su ovi podaci za sindikat. Nezavisni sindikat "Solidarnost" važan je dio naše zajednice, kaže predsjednik uprave što FINA dokazuje novčanom podrškom sindikatu dajući na taj račun podršku sindikalnom udruživanju i obrani prava radnika. U 2008. godini sindikatu je donirano 250 tisuća kuna. Eto toliko o neovisnosti sindikalnog pokreta, ali to sam želio eto posebno naglasiti. FINA šport, znači ovdje se kaže doslovce citiram da njeguje timski duh i zajedništvo, što je još jedna FINA-ina snaga, još jedna fraza zapravo, za potrebe FINA športa u 2009. izdvojeno oko 860 tisuća kuna. Jasno da ovakve institucije su u svakom slučaju privilegirane. Neću govoriti o ovim nagradama, ali sigurno da je FINA jedno od najzahvalnijih društava u javnom tom sektoru, tu jednostavno nitko tko vodi to društvo ne može izgubiti, osim ako ne zabrazdi u neke poslove koje se ne uklapaju u kondicije zakona. Pratimo sada da bi ministar Šuker, ako napusti mjesto ministra financija trebao se skrasiti u Privrednoj banci i Croatia osiguranju, bojim se da nakon toga slijedi ova druga faza privatizacije tog paketa Poštanske banke i Croatia osiguranja, i vjerojatno su i za to isto tako zainteresirani naši tajkuni, kao i za neke monopole u vlasništvu države. Sve u svemu želim kazati da ne bi bilo dobro privatizirati niti CRO osiguranje, niti Privrednu banku, a pogotovo ne razmišljati da se FINA prepusti nekome drugome, jer eto za 2010. iz riječi ravnatelja ili predsjednika uprave čuli smo maloprije da će to društvo ostvariti dobit najmanje, ona je planirana u iznosu od 43 milijuna kuna, zasigurno će biti nešto i veća i zato kažem monopolisti i ovakvi nacionalni sustavi su zlatna koka hrvatskog, ovo malo preostalog gospodarstva u nacionalnim ili državnim rukama, i zato ne treba to dirati, ne treba to privatizirati. Sve u svemu mislim da je učinjen značajan pomak u poslovanju FINA-e u 2009., želim vjerovati da je slično u 2010., i utoliko mislim da neće biti nikoga u ovoj sabornici koji će, koji bi glasovao protiv usvajanja ovog izvješća.
Hvala. U ime kluba HNS-a, HSU-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovani gospodine predsjedniče uprave. Pred nama je još jedno od onih izvješća koja ostavljaju dvojbu, jer postoje razlozi zbog kojih bi se moglo izvješće i podržati i zbog kojih bi valjalo ga odbaciti. Naime svakako je činjenica da ovo izvješće prilično objektivno donosi pregled stanja, i ono što je vrlo važno problema s kojima se suočava FINA već godinama, ali jednako tako to što unutra piše nije svakako dobro, ne može se pozdraviti i ne zaslužuje podršku. No dobro, evo tek nekoliko elemenata koji zapravo kazuju o problemima FINA-e. Već treću godinu zaredom FINA iskazuje gubitak u poslovanju, on je ove godine negdje oko 159 milijuna, dakle govorim o 2009. godini, ali u odnosu na 2008. kad je iznosio 34, odnosno 2007. kad je iznosio 23 milijuna kuna u ovom izvješću također vidimo da su pali redoviti prihodi, recimo u 2009. oni su manji za 30-ak milijuna kuna, što iznosi otprilike 3%, a to se negdje uklapa u trend pada prihoda otkad je FINA 2002. godine izišla na tržište i izgubila monopolni, odnosno monopolistički položaj u platnom prometu, i vidimo da otada prosječna stopa pada prihoda na godišnjoj razini iznosi negdje oko 2,7%. Nadalje svi sektori poslovanja FINA-e su uglavnom podbacili u odnosu na plan koji je bio donesen za 2009. godinu, a u odnosu za 2008. pali su oni koji su zapravo bili najvažniji i jesu najvažniji po udjelu u ukupnome prometu, tako da vidimo da recimo ti koji zapravo padaju ispod plana otprilike pokrivaju 80% ukupnih prihoda FINA-e, npr. centar poslova platnog prometa bilježi pad prihoda za daljnjih 15% u odnosu na 2008. godinu. Također postoji loš trend koji je vjerojatno skopčan sa općom recesijom, a to je da naplata potraživanja je još lošija od teške 2008. godine, pa se ona sa 149 dana popela na čak 180 dana, još malo tu će se FINA negdje izjednačiti sa stanjem u farmaceutskim tvrtkama. Nadalje trend enormnog sudjelovanja troškova zaposlenih se nastavlja. Kad bismo usporedili 2002. godinu kad je udio troškova zaposlenih iznosio 42%, sada 2009. godine o kojoj razgovaramo on je nešto viši, on je od 45%. Znademo li, ako usporedimo kako to izgleda u privatnome sektoru gdje je otprilike 13%, odnosno javnim poduzećima gdje je 20%, uz sve specifičnosti FINA-e i njenih djelatnosti definitivno se radi o vrlo visokom postotku udjela u ukupnim troškovima. Međutim valja reći nešto i o tome što se zapravo pozitivno događa, jer ovo izvješće kad se usporedi sa izvješćem za 2008. svakako nije onako pesimistično i tmurno kao što je dakle bilo prethodno, FINA nasljeđuje probleme, ona se i dalje s njima suočava i tu velikih pomaka nema, ali činjenica je također da iskazani gubitak za prošlu godinu najvećim dijelom posljedica zbrinjavanja radnika, i to zbrinjavanje sudjeluje u onih 159 milijuna kuna, čak sa 146 milijuna kuna. Trebalo bi pričekati i vidjeti kako to izgleda u 2010. godini kad se govori o smanjenju troškova za zaposlene, ali i sam izvjestitelj kaže da se to smanjenje neće odraziti više od 20%. Dakle, opet ćemo doći na neku razinu od 36, 37% sudjelovanja troškova za zaposlene u ukupnim troškovima što je bitno iznad onoga što vlada i u javnom i u privatnom sektoru. Nadalje, činjenica je da je ovaj pad od 3% u prihodima poslovanja manji od pada BDP-a, i činjenica je također da je očito FINA izdržala malo bolje udar financijske krize i recesije nego općenito uzevši gospodarstvo, ali također možemo prepoznati da neki segmenti kao npr. Centar poslovanja sa stanovništvom je rastao za 11% što znači da je FINA u tom sektoru, osobito dakle poslovanja sa stanovništvom zadržala onaj svoj poslovni udio od oko 37%. Što će biti u 2010. kad se s njom natječu i mega trgovački centri, dakle gdje sada možete sve račune platiti i na blagajnama trgovačkih centara, vidjet ćemo. Nadalje, u sektoru usluga distribucije gotovog novca i opsluživanja bankomata FINA je zadržala tržišni udio od 55%. To je dakle dobra vijest. Dobra vijest je i to da je FINA prema svojim dobavljačima spustila broj dana čekanja sa prosječnih 72 na 57. Dakle, to su pozitivne stvari. Ono što se naravno iz izvješća ne vidi, a što ne treba prešutjeti to je stanoviti politički pritisak na FINA-u koji je javna stvar. I predsjednik uprave vrlo dobro zna da je njemu upravo instalirana osoba koja je politički komesar, koja uglavnom prati ono što se radi u FINA-i i izvješćuje predsjednika Nadzornog odbora i to mu je sav posao. Jednako tako znademo da je pouzdanik USKOK-a Damir Mihanović otvorio jednu temu o kojoj nema riječi niti u izvješću, a niti u onome što smo verbalno čuli od predsjednika uprave, a to je pokušaj da se preko FINA-e destabilizira tržišna pozicija Croatia osiguranja. Što je krajnje, s jedne strane ako govorimo o tome da je netko pokušao dovesti stranog partnera, uglednu osiguravajuću kuću preko FINA-e u Hrvatsku jer inače osiguravajuće kuće moraju poći ne od nule nego debelog minusa, a netko im je navodno obećao korištenje šaltera na 30 godina, onda mi možemo govoriti o tome da je to iz perspektive FINA-e možda bilo dobro razmišljanje jer se traži strateški partner koji će valjda kontribuirati novčano u njenim troškovima, osobito upravljanjem nekretninama, ali znademo li da su i FINA i Croatia osiguranje državne tvrtke onda se postavlja pitanje kako je bilo moguće tako utvrditi nacionalni interes, odnosno da li je slučajno da su predsjednik Nadzornog odbora i Croatia osiguranja i FINA-e ista osoba, odnosno ministar financija Ivan Šuker. Nadalje, postoje određeni problemi u komunikaciji s nekim državnim tijelima jer i meni osobno su se neki od čelnika tijela Državne uprave tužili da na osnovu zaključka kojim je Vlada praktički obvezala sve da određene servisne analitičko pakete, odnosno programe uzimaju, da se pokazuje da u odnosu na situaciju na tržištu, dakle ponudu drugih ponuditelja tih paketa FINA nije dovoljno brza, efikasna, ekspeditivna i da u tom smislu omjer vrijednosti onoga što ona nudi i onoga što se može dobiti na tržištu je u korist tržišnih takmaca. Ovo ne govorim kao trač nego kao sugestiju FINA-i da nešto bolje poradi na kvaliteti paketa kojima ide prema državi jer ne može i ne smije računati na povlaštenu situaciju jer prije ili poslije će morati doći u utakmicu sa ostalim ponuditeljima gdje je onda neće moći braniti nikakva odredba Vlade nego jednostavno Zakon o javnoj nabavi. Nakon svega valja reći da mi u klubu HNS-HSU-a ćemo se suzdržati oko ovoga izvješća i mislimo da bi ga trebalo i metodološki popraviti u nekoliko segmenata. Prije svega, mislimo da bi bilo dobro jer se radi o jednom od krupnih pitanja u funkcioniranju FINA-e, a to je tabelarno prikazati kretanje broja zaposlenih, naravno i sa prosječnim ostvarenjem redovitih prihoda po svakom zaposlenom. Također, čini nam se da bi bilo dobro prikazati poslovanje sektora te poslovnih centara unutar sektora sa ukupnim prihodima i rashodima po sektorima i centrima, da bi bilo jasno u kojim segmentima FINA zapravo nazaduje, stagnira ili napreduje. Također, svakako bi trebalo razvidno pratiti implementaciju novo uspostavljenog sustava efikasnijeg upravljanja nekretninama kojim se vodstvo FINA-e hvali u ovom izvješću jer iz samog izvješća se ne daju iščitati komparativni podaci o načinu kako se koristi ta više od milijardu kuna vrijedna imovina FINA-e. Obzirom na dvojbu koju sam iskazao dakle na početku ove rasprave najavljujem da će klub HNS-HSU-a biti suzdržan kod glasovanja o ovom izvješću. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, predsjedniče uprave, kolegice i kolege. Na samom početku moram iskazati nezadovoljstvo kluba SDP-a činjenicom kojom je moj prethodnik završio svoje izlaganje da je FINA kao državna agencija zapravo još uvijek u tranziciji i traženju svoje pozicije na tržištu, dakle svoje tržišne niše nakon 8 godina postojanja. Naime, do kraja 2001. Zavod za platni promet, pravni prednik FINA-e imao je monopol u obavljanju platnog prometa naslijeđen 1993. godine od tada transformiranog SDK-a. Za razliku od ZAP-a FINA osnovana početkom 2002. nastavila je obavljati platni promet, ali u jednoj potpuno drugačijoj situaciji. Dakle, u tržišnim uvjetima kao outsorcing partner poslovnim bankama. Kroz nekoliko sljedećih godina platni promet je migrirao iz FINA-e u poslovne banke i to je imalo za posljedicu drastičan pad fizičkog obujma aktivnosti u najznačajnijim segmentima poslovanja FINA-e, u obradi bezgotovinskih i gotovinskih naloga platnog prometa te u obradi gotovog novca. S druge strane, FINA je od ZAP-a naslijedila i veliku i vrijednu materijalnu imovinu i više od 5 tisuća zaposlenih. I ono najvrijednije know how jednom riječju resurse koji su bili na žalost u sve većem nesrazmjeru s naprijed spomenutim drastično smanjenim obujmom posla i koji su postajali sve veći troškovni teret u funkcioniranju FINA-e. Slikovito bismo mogli reći FINA se našla u škarama čiji su jedan krak predstavljali bitno smanjeni prihodi, a drugi krak ogromni fiksni troškovi s naslova plaća i amortizacije. I te škare su jasno iz godine u godinu rezale financijski rezultat da bi upravo u 2009. godini gubitak iz tekućeg poslovanja dosegao čak 18% ostvarenih prihoda. Istina iz izvještaja se vidi da je 2009. godina bila godina definiranja FINA-ine tranzicijske strategije do 2012. godine koja je uz novu organizaciju utvrđivala i potrebni broj radnika, te s tim u vezi i zbrinjavanje viška zaposlenih i to je ono što je za nas neprihvatljivo. Dakle, tek 2009. godine se definira strategija, FINA je imala 7, uključimo li i 2009. 8 godina za ovakvu transformaciju, ovako je ustvari 7 godina izgubljeno vrijeme, a bogatstvo resursa nije se u međuvremenu adekvatno koristilo. Izuzetno vrijedne baze kojima FINA raspolaže činjenica morale su postati javne, ali FINA je doista do sada trebala daleko snažnije definirati svoj status na tržištu financijskih usluga. Programom zbrinjavanja FINA je smanjila broj zaposlenih za preko 1000 radnika, tako da ih je sada oko 3600 iako se na stranici 7. gdje se govori o FINA-inim vrijednostima i dalje operira brojkom od 5000 zaposlenih i to bi svakako trebalo ispraviti. I upravo je to zbrinjavanje viška radnika u najvećoj mjeri determiniralo FINA-in poslovni rezultat u 2009. godini. Naime, ukupni prihodi iznosili su 886 milijuna kuna, a ukupni rashodi milijardu i 44 milijuna kuna dakle 159 milijuna kuna više od prihoda. Drugim riječima, gubitak iz tekućeg poslovanja iznosi 159 milijuna kuna i gotovo je peterostruko veći nego što je bio godinu dana ranije dakle 2008. kada je iznosio 34 milijuna kuna. U 2008. troškovi zbrinjavanja viška radnika iznosili su 11,5 milijuna kuna dakle trećinu tekućeg gubitka dok su u 2009. iznosili 147 milijuna kuna i dosegli su čak 92% tekućeg gubitka. Uprava FINA-e nas uvjerava da je zbrinjavanje viška radnika bio dobar poslovni potez, da već u 2010. pokazuje pozitivne efekte budući je mjesečni trošak za radnike smanjen za 20% i da će se zapravo do kraja 2011. ovim uštedama pokriti cjelokupan trošak programa zbrinjavanja viška radnika. Predsjednik Uprave rekao je u svom izlaganju da je planirana dobit za 2010. godinu u iznosu od 43 milijuna kuna i da će moguće biti premašena i to je dobra vijest. Međutim, kada se govori o zbrinjavanju viška radnika ne mogu prešutjeti i neke popratne pojave koje su se događale, naime, u isto vrijeme dok se rješavalo više od 1000 prekobrojnih, FINA je zapošljavala nove radnike, no naravno ne bilo koje, nego članove obitelji naravno HDZ-ovih visoko pozicioniranih ljudi, i naravno ne na bilo koja radna mjesta. Za njih su kreirana nova voditeljska radna mjesta koja u sustavu FINA-e nisu postojala niti u onim vremenima kada je posla bilo preko glave. Tako je primjerice voditeljicu dobila Poslovnica sa samo jednom zaposlenicom i sa bitno smanjenim obujmom posla. Dakle, u vremenima kada je bilo puno više posla ta Poslovnica nije trebala voditelja. Rješavanjem viška radnika apsolviran je tek jedan od dva velika od ZAP-a naslijeđena problema koji su u nesrazmjeru sa stalnim smanjivanjem obujma poslova a samim time i smanjivanjem prihoda generirali ogromne fiksne troškove i uvjetovali negativan financijski rezultat poslovanja. Drugi problem su nekretnine, FINA-ina brojna i razgranata mreža poslovnica i podružnica, ispostava i izdvojenih šaltera je izuzetno vrijedan resurs ali neracionalno iskorišten i na to smo mi iz Kluba SDP-a upozoravali u raspravama prethodnih godina. Po stanju koncem 2009. vrijednost FINA-inih poslovnih prostora iznosila je više od 740 milijuna kuna, i jasno je da su zbog toga troškovi amortizacije i dalje ogroman teret u FINA-inom poslovanju. Određeni potezi koji su učinjeni u smislu efikasnijeg upravljanja raspoloživim kvadratima a koje iščitavamo iz ovog Izvješća kao što je primjerice davanje poslovnih prostora u zakup ili skupljanje uprave poslovnih i administrativnih sektora FINA-e na jednoj lokaciji dakle pod jednim krovom, nisu dovoljni. Očito je na žalost da država kao vlasnik FINA-e nema pravih rješenja što činiti s tom vrijednom imovinom zapravo mogli bismo reći nema rješenja što uopće učiniti s FINA-om ali ima dakako loših pokušaja. Jedan od takvih loših pokušaja a o čemu je govorio moj prethodnik je onaj ministra Šukera kao predsjednika nadzornog odbora FINA-e, da FINA na 30 godina stavi na raspolaganje svoju poslovnu mrežu Njemačkom osiguravajućem koncernu Talanx ag-u koji bi preko nje plasirao usluge osiguranja na Hrvatskom tržištu. Doista se mora postaviti pitanje zašto je ministar kao predstavnik države u nadzornom odboru FINA-e protežirao privatne interese jedne strane osiguravateljske kuće a istovremeno je bio i predsjednik nadzornog odbora najveće domaće osiguravateljske kuće, Croatia osiguranja, u potpunom državnom vlasništvu. Croatia osiguranje se u distribuciji svojih usluga mogla koristiti šalterima Hrvatske pošte, ali ne i šalterima FINA-e. Dalje iz Izvještaja je vidljivo da FINA pokušava konsolidirati svoje poslovanje i izdvajanje nekih segmenata poslovanja iz postojeće organizacijske strukture pa je tako u rujnu 2009. osnovala svoju prvu tvrtku kćer, FINA GS d.o.o, odnosno FINA-u gotovinski servisi koja je u 100% vlasništvu FINA-e. I u ovom slučaju nameću se neka pitanja poput onog je li ovo izdvajanje relativno profitabilnog posla i prvi korak ka privatizaciji FINA-e. Nadalje, upravo u Izvještaju kaže da se konsolidaciji financija nastojalo doprinijeti i reduciranjem investicijskih aktivnosti. Međutim, doista nije jasno kako se u to nastojanje uklapa činjenica da je FINA upravo u 2009. nabavila čak 89 dostavnih vozila i 3 osobna vozila visoke klase za potrebe uprave. Kakva je to financijska konsolidacija? Pogotovo ako se ova ogromna investicija sagleda u kontekstu istovremenog rješavanja ogromnog viška radnika, i pogotovo ako se zna da jedan broj tih kombi vozila nikada nije stavljen u upotrebu nego se doslovno skriva po garažama FINA-inih podružnica. Koliki je to bio udar na FINA-ine financije i tekuću likvidnost i čiji je to bio interes. I na kraju treba ponoviti da FINA ako čak riješi problem visokih fiksnih troškova kroz smanjenje broja zaposlenih i racionalnije korištenje materijalnih resursa, još uvijek eto ostaje problem osiguranja pravih poslova, problem strateškog pozicioniranja FINA-e na tržištu s novim uslugama koje bi joj osigurale trajnije profitabilno poslovanje. Bez toga nastavit će se nažalost agonija poslovnog svaštarenja, a i smanjeni broj radnika neće biti u punoj mjeri zaposlen. Ovog trenutka FINA odrađuje na desetke različitih servisa, od visoko sofisticiranih financijskih i drugih usluga, preko nadzora potrošnje plavog dizela u poljoprivredi, ribolovu i akvakulturi pa do prodaje bonova za mobitel. FINA je u međuvremenu čak i ugasila neke servise koji su se pokazali neprofitabilnima. Primjerice servis FINA kompenzacija koji je pokrenut u jesen 2007., a ukinut koncem 2009. godine. Ocjena je naime bila da je u trenutnoj gospodarskoj situaciji sveopćoj nelikvidnosti korisnicima bilo prioritetnije doći do stvarnog, opipljivog žirovnog novca radi podmirivanja tekućih obveza i obveza prema radnicima, a te obveze nažalost nisu mogle biti predmet kompenzacija. Drugim riječima, ovaj servis nije bio korisnicima interesantan iako je jedno vrijeme bio čak i besplatan. Možemo reći samo šteta, jer kompenzacija je kao model izmirivanja obveza bez prisustva gotovog novca mogla dati pozitivan doprinos rješavanju ovih silnih problema nelikvidnosti. S druge strane prije kratkog vremena, o tome smo isto danas već slušali FINA je dobila jedan novi servis temeljem Zakona o provedbi ovrhe nad novčanim sredstvima. U borbi protiv sveopće nelikvidnosti FINA će voditi jedinstveni registar računa i preko banaka provoditi ovrhe dugova. 12 milijardi kuna duga nagomilalo se u 19 tisuća fantomskih tvrtki, jer je politika godinama tim vlasnicima dopuštala otvaranje novih tvrtki bez podmirivanja računa u prethodnim tvrtkama. Razmjeri međusobnog neplaćanja danas su takvi da su doslovno blokirali gospodarske tokove. I sada je Vlada predložila brisanje takvih tvrtki kroz institut ubrzanog stečaja. Nažalost, mora se reći, to će biti samo statističko brisanje, jer dugovi će ostati, vjerovnici će ostati nepodmireni, ostati će manjak obrtnog kapitala i to nikako ne može doprinijeti financijskoj konsolidaciji i smanjenju razine ukupne nelikvidnosti. Prema tome, ova mjera čišćenja tržišta od trajno nelikvidnih subjekata iz vladinog programa gospodarskog oporavka ostati će tek još jedno mrtvo slovo na papiru. I da zaključim. Zbog naakumuliranih ogromnih gubitaka u poslovanju s jedne strane i činjenice da FINA i nakon punih 8 godina još uvijek nema jasnu viziju svoje budućnosti i definiran status na tržištu financijskih usluga, unatoč tome što raspolaže doista izvanrednim resursima, prije svega znanjjima, iskazujemo rezervu naspram ovog izvješća. Hvala lijepa.
Hvala. I u ime kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, i gospodin iz FINA-e, Financijske agencije. Evo, evolucija ja bih tako rekao od '90.-ih godina koja u tri riječi se može svesti na SDK, ZAP i FINA je dovela do toga da danas raspravljamo o Izvješću o poslovanju financijske agencije za 2009. godinu kao i svake godine, ali i svake godine razmatrajući zapravo gubitak koji iskazuje FINA. Netko je ovdje rekao da je to agonija FINA-e, možda je preteška riječ, ali kada iz godine u godinu imamo ovakva izvješća kao što je ovo onda bi se mogla primijeniti i ova riječ. U samom izvješću u nekoliko navrata na nekoliko mjesta se spominje da FIMA uvažava ili računa ili kako kaže ovdje, važne su joj male stvari. Nadalje, također se govori i o vrlo često i o timskom radu. Dobro, FINA voli male stvari a FIMA voli velike stvari. U samom početku izvješća govori se o tome da je sam gubitak nastao programom zbrinjavanja tisuću i 4 radnika, djelatnika, a za tu namjenu je utrošeno 146,5 milijuna kuna. I onda je negativno dakle u negativi ukupno 158,6 milijuna kuna. Dakle, kada se odbije ovaj iznos za program zbrinjavanja otpuštenih djelatnika tisuću i 4 djelatnika, onda preostaje nekih 12 milijuna kuna koje ipak realno iskazani gubitak FINA-e. U daljem tekstu ovoga izvješća se spominje i govori o tome da će FINA osnovati novu tvrtku koja se zove "FINA gotovinski servisi" d.o.o. u 100%-nom FINA-om vlasništvu i da će se ta nova tvrtka izdvojiti iz organizacijske strukture, što je više nego jasno sudeći prema primjerima iz prošlosti i primjera drugih tvrtki, miriše na privatizaciju. Živi bili pa vidjeli, ali je više nego jasno i kažem s obzirom na ono što smo proživjeli i proživljavamo ovih 20 godina i kako se to radi na ovaj način, mislim da je to ono što će nas dočekati, a to je upravo privatizacija jedne tvrtke koja relativno može dobro poslovati na ovome tržištu. Od 1. siječnja 2011. godine, dakle i ovršni procesi, provođenje ovrhe prelazi u ovlast FINA-e i vrlo će biti zanimljivo vidjeti kako će se ova institucija nositi sa gotovo, kako je netko rekao ovdje, oko 12 milijardi nastale problematike zbog nelikvidnosti i financijske nediscipline u državi Hrvatskoj. Jasno da je ova evolucija od SDK prema ZAP-u i FINA-i vodila mislim namjernom političkom odlukom i odlučivanjem stalnom smanjivanju opsega poslova. Platni promet fizičkih osoba, dakle privatnih lica su, dana je mogućnost da vrše i poslovne banke. Platni promet pravnih subjekata je prešao dobrim dijelom na poreznu upravu, odnosno kontrola poslovanja. Što je to onda ostalo FINA-i, reklo bi se dobro i posluje FINA kako je zapravo djelatnost koju je nekada imao SDK i koji je nadzirao ili kontrolirao sve ove tokove novca pa i zakonitost tih novčanih transakcija kako privatnih lica, fizičkih lica tako i pravnih subjekata, tvrtki, institucija i ostaloga. Evo u neku ruku bi se reklo da se FINA u takvom okruženju koje je doneseno političkom odlukom, a vjerujem da je u tome dobar udio uzeo i način kako se privatiziralo, kako se vršila pretvorba kako bi zapravo se i putem djelomičnog uništenja ZAP-a odnosno SDK, Službe društvenog knjigovodstva zamaglile neke stvari u ovoj državi kako bi se tijeku novca ne bi ušlo u trag kamo je on sve skupa išao i kamo je prebacio on itd. To je FINA kao institucija u državnom vlasništvu zapravo svedena na evo da kažem minimalne svoje funkcije pa onda ovdje imamo jedan emotivni pristup, jedan subjektivni pristup na mnogim stranicama ovoga izvješća kaže jer u FINA-i male stvari puno znače. Poput one pjesme "Život čine stvari male, tvoje igre, tvoje šale". Dakle, SDK i ZAP kao monopolisti u platnom prometu jasno da ali i kao dobar nadzor financijskih transakcija je to prestao biti stvaranjem FINA-e. Kada gledamo mrežu FINA-inih poslovnica i mrežu centara FINA-inih onda vidimo, moram reći sa svog regionalnog pristupa, i jedan pomalo nesramjer. Naime, FINA-inih poslovnica i centara ima ukupno na 178 lokacija u Republici Hrvatskoj, od toga u Slavoniji 27 i od tih 27 jedan je centar dakle Osijek koji od ukupno 4372 radnika krajem 2009. godine zapošljava 13%. Dakle, to je točno osmina ukupno zaposlenih u FINA-i u Slavoniji i Baranji. Dakle osmina zaposlenih ili 570, brojkom i slovom, jer 13% predstavlja od 4372 570. Kada se pogleda dobna struktura zaposlenih, ja čestitam na obrazovanju kadrova koji se nalaze u FINA-i, ali evo gledajte dobna struktura zaposlenih preko 50 godina ih ima 36% ili najviše od svih ovih kategorija koje su ovdje navedene. A odmah nakon toga preko 40 godina do 49 ima 32%.Dakle, kada se zbroje svi djelatnici preko 40 godina onda je to 68%, 68% djelatnika su stariji od 40 godina ili više od dvije trećine. Visoka stručna sprema 16%, viša 13%, srednja 66% ili 2/3 zaposlenih su srednje stručne spreme, a niža stručna sprema 5%, nekvalificiranih nema u FINA-i. Danas se poslovanje, novčano poslovanje vjerujte mi onaj tko ne zna, a vjerujem da svi znaju, vrši na blagajnama nekih robnih kuća, ne samo banaka poslovnih. Ja neću namjerno navoditi ime tog trgovačkog lanca koji vrši novčano poslovanje koje bi trebalo biti možda obavljeno u FINA-i ili negdje u banci, ali kočeći kupce u robnoj kući, u velikim centrima … [[Govornik se ne razumije.]] neću reći kako se to zove super k, kočeći obične kupce vrše plaćanje struje, vode, telefona i ne znam ni ja čega sve ne, na blagajni robnih kuća. I to se svakodnevno susrećemo, to svakodnevno vidimo. Je li to konkurencija FINA-i ili je opet dano nešto što je otkinuto od aktivnosti koje radi FINA, dano je poslovnih bankama koje su uzele dobar kolač naplaćujući proviziju od građana, od privatnih lica i vršeći novčane transakcije počevši od plaća pa nadalje i plaćanja i time se jasno bogateći. U mnogim poslovnicama FINA-e, evo primjer Slavonski brod iz kojega dolazim, iznajmljen je dio prostora FINA-e jednoj komercijalnoj banci. I ne samo komercijalnoj banci, tamo se radi sada rekonstrukcija zgrade itd., ali moram reći da sam bio iznenađen kada je prije par godina velik dio prostora iznajmljen jednoj poslovnoj, komercijalnoj banci. FINA dakle ima mogućnost biti središnje mjesto i evidencije i nadzora ili kontrole. Govorio je gospodin Marić ovdje o neplaćanju doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Točno je da ima mnogo tvrtki koje isplaćuju plaće ili pak polovicu plaće ili pak kasne u isplati plaće po nekoliko mjeseci, a da doprinose za zdravstveno i mirovinsko osiguranje uopće ne uplaćuju. Jasno danas bez posljedica. I kada, evo svijetli mi žuto, još bi se toga moglo reći. Dakle, davanjem mogućnosti pružanja usluga platnog prometa poslovnim bankama, komercijalnim bankama jasno da je FINA izgubila dio svog poslovanja i dio mogućnosti za povećanje poslovanja. Pa evo primjera zbog čega je to učinjeno, jedna da kažem Bauer banka je dovedena u Republiku Hrvatsku. S koliko i s čim i s kojim referencama i preferencama, provizijama itd. da bi i ona uzela svoj dio kolača, jel' da kažem na hrvatskom tržištu i u poslovanju koje je jasno konkurencija i povezan sa poslovanjem FINA-e. Dakle, uništenjem onom evolucijom o kojoj sam počeo u početku govoriti uništenjem, političkim uništenjem i Službe društvenog knjigovodstva, kasnije i ZAP-a. Evo došli smo do FINA-e koja je rekao bih stalni, pomalo stalno u problemima s obzirom na iskazane gubitke iz godine u godinu. Država nema viziju ni strategiju što s njom učiniti, a kao što je rekao i klub prije mene zaista onda ovakvo Izvješće bismo primili u najmanju ruku s rezervom. Hvala lijepo.
Hvala. U 10,55 prošlo je vrijeme za prijavu od 10 minuta. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Gordan Maras. Nema ga. Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovani predsjedniče uprave. Evo odmah na početku želim reći da ću podržati Izvješće FINA-e za 2009. godinu. Naime, mislim da poslovanje FINA-e kao državne agencije mora se promatrati u okviru specifičnosti njenog nastanka, preoblikovanja, restrukturiranja zadaća i ciljeva koji se pred nju postavljaju. Iz tog polazišta mislim da ne smijemo ocjenu uspješnosti njezinog poslovanja analizirati samo sa stajališta ekonomskih pokazatelja uspješnosti poslovanja jer smo svjesni da FINA nije klasična financijska institucija tipa poslovnih banaka kojima je osnovni motiv samo profit, odnosno ostvarenje što većeg dobita za vlasnika. Ona putem svoje razgranate mreže poslovnica i ispostava zadovoljava svakodnevne potrebe svojih klijenata u 180, dakle mjesta, lokacija i u najudaljenijim mjestima Hrvatske koja dakle nisu profitabilna, nisu zanimljiva drugih financijskim institucijama. Činjenica je da cjelokupnost stanovništva nije opremljeno za suvremene oblike plaćanja, misli na internet bankarstvo, pitanje potrebne edukacije, pa im FINA zaista ostaje mogućnost za obavljanje financijskih transakcija mirovinskih, braniteljskih, mjenjačkih i drugih financijskih informacija i usluga. Mislim također da je potrebno reći da država kao vlasnik mora voditi računa i o potrebama dakle svih ljudi, pa bez obzira nekad i na ostvarenje dobiti. S druge strane u smislu poboljšanja uspješnosti poslovanja FINA je u 2009. godini nastavila sa prilagodbama vrlo zahtjevnom financijskom tržištu. Provođene su konkretne aktivnosti u području efikasnijeg upravljanja troškovima, unutarnjeg ustroja i strateškog upravljanja proizvodima, a u cilju konsolidacije FINA-inog dijela poslovanja koji se odnosi na poslove s gotovim novcem. Sredinom rujna 2009. godine FINA je osnovala kćer FINA gotovinski servisi koja je u sto postotnom FINA-inom vlasništvu. U pravcu osvajanja novog tržišta napravljeno je nekoliko novih projekata i informatičkih rješenja i povećanosti vrsta informatičkih usluga. Nastavljen je rad na projektima suradnje s lokalnim zajednicama. Posebno bih istaknula projekt i grad koji omogućava efikasniju i dostupniju gradsku upravu. Sa Raiffaisen bankom potpisan je ugovor o suradnji na području internet bankarstva u svim FINA-inim poslovnicama, isplaćuju se dividende iz Fonda hrvatskih branitelja. Sklopljen je ugovor o distribuciji osiguravateljnih proizvoda i usluga Croatia osiguranja u FINA-inih 17 poslovnica. Posredstvom HITRO.HR-a osnovano je 2009. godine 2834 društva i 548 obrta. Završen je u 2009. godini pilot projekt E-tvrtka započet koncem 2007. godine. U 2009. godini nastavljena je strateška suradnja sa Vladom Republike Hrvatske na provođenju nacionalnih projekata. Također je potrebno reći i navesti da je HITRO.HR servis Vlade proglašen najboljim konceptom usluge u područje registracije tvrtke, te uporabe i primjene elektronskih rješenja. Europska komisija dala priznanje za najbolje europsko rješenje iz područja elektroničke uprave. U 2009. godini su provođene prilagodbe u cilju implementacije OIB-a, odnosno provođene su prilagodbe sustava REGOS promjenama zakonske regulative. Također treba reći da je zaista u prosincu 2009. godine FINA donijela program zbrinjavanja tehnološkog viška radnika koji predstavlja najopsežniji program te vrste u javnom sektoru i to u suradnji sa sindikatima i uz odobrenje Zavoda za zapošljavanje. Dakle, svi radnici su zbrinuti na odgovarajući način. Dakle, vodilo se računa i o socijalnom položaju. Ono što bih sada htjela reći na osnovu izlaganja SDP-a kolegice Nadice Jelaš koja krivi FINA-u za sve posljedice, odnosno krivi Vladu za zakon koji je donesen 2002. godine – Zakon o platnom prometu kada je ZAP i ostvarivao prihode preko 80%, dakle iz platnog prometa. Kada je ZAP vršio blokade i ovrhe i to je prebačeno na banke. Bankama se omogućilo više računa, pa su one mogle odlučiti s kojeg će to računa, odnosno odblokirati sredstva, odnosno uzeti sredstva i tako izvršiti ovrhu itd. ZAP je također vodio računa da kada se, kada poduzetnik dostavlja plaće, da su plaćeni i doprinosi. Vi ste to sve zakonom iz 2002. godine prebacili na banke, ukinuli i sada su posljedice s godinama dolaze. I zaista nije fer da prebacujete krivnju na FINA-u, odnosno Vladu, jer činjenica je zaista da je Zakon o platnom prometu iz 2002. godine koji je donio SDP primjena zakona sa katastrofalnim, odnosno štetnim posljedicama i za Financijsku agenciju, a i za gospodarstvo. Prema tome kada predlažete zakone onda morate voditi računa što predlažete, posljedice su sada i nije fer s vaše strane da vi nama nešto govorite da mi u FINA-i i Vlada se zaista trudi da ova FINA posluje, da se prilagođava, donesena je netranzicijska strategija 2009.-2012. To je zadnjih, ona se prilagođava konstantno, ali morate priznati da svake godine otkad je HDZ na vlasti da se FINA zaista prilagođava, traži nove proizvode, da bi sve ono što ste vi svojim zakonom donijeli da bi na neki način uspjela evo riješiti sve te negativnosti. Prema tome smatram da ovo izvješće FINA-e za 2009. godinu da je realno, objektivno i da FINA zaista traži rješenja, ponovo kažem za sve ono što ste donijeli svojim zakonom iz 2002. godine.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Govorite kolegice koliko je tvrtki i obrta osnovano po modelu Hitro.hr, međutim stavljali smo ozbiljnu primjedbu zbog čega ste ukinuli onaj zaštitni mehanizam da nitko ne može osnovati novu tvrtku, ni novi obrt prije nego što je platio dobavljače, vjerovnike, bili oni radnici ili država. Tome ste se žestoko protivili govoreći da je to moguće izigrati, i da eto idete u takav jedan projekt. Tek nedavno prije nekoliko mjeseci priznao je ministar Šuker i čitava Vlada da je to bila pogreška. I sada vi recite koliko, kad već navodite te tvrtke koje su po tom modelu i na takav način, koje su ostale dužne njihovi vlasnici, a formirali nove tvrtke, koliko je vjerovnika ostalo izigrano i nenaplaćeno, koji nisu mogli niti u ovrsi naplatiti svoja potraživanja.
Odgovor na repliku.
Ovako, kolegice Antičević vi zaista obmanjujete javnost. A što se dogodilo, ja ću vam reći zašto i što vi radite konstantno. Vi ste donijeli recimo, vi znate da su tvrtke vezane uz jedinstveni matični broj građana, vi ste donijeli zakon, odluku da se to ukine, jednostavno nema, vlasnik se ne zna. Vi znači, svaki vlasnik je mogao otvoriti novu tvrtku. Prema tome teško je bilo izvršiti neke blokade. To je još jedan zakon, još jedna vaša odluka koju ste pogrešno donijeli. Da bi se nešto moglo dobro raditi mora biti transparentno. Ja vam samo mogu reći da su posljedice tog vašeg, te vaše odluke i mislim stvarno su velike, isto kao i ovaj zakon, a jedinstveni matični broj, kad ste ga ukinuli omogućio je sve ovo dalje. Hitro.hr je dobio zaista priznanje i nagradu. … [[Upadica se ne razumije.]] Ja vam pričam o tome da sve, ova Vlada je sve učinila da bi se vodilo računa i da bi tvrtke normalno poslovale.
Završni osvrt, predsjednik uprave FINA-e Mato Regvar. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Ja bih prije rečenice dvije završne riječi odgovorio na neka pitanja koja su bila tu postavljena. Prvo donacija sindikata od 250 tisuća kuna, to nije kupnja sindikat i taj iznos od 250 tisuća kuna nije za redovnu djelatnost sindikata. Sindikat ima zakladu iz koje pruža pomoć socijalno ugroženim obiteljima, djelatnicima i slično, dakle to je doprinos FINA-e da na taj način ispomogne sindikatu u tim njihovim aktivnostima dodatno dakle socijalno ugroženim djelatnicima Financijske agencije. Inače niti mi možemo davati donacije, odnosno sredstva za redovnu djelatnost sindikata. 800 tisuća kuna za FINA sport. To je tradicija već FINA otkad postoji, jest da je … [[Ne razumije se.]] , ona je dio financijske industrije, bankari nas prihvaćaju … [[Ne razumije se.]] instituciju financijsku kao svoje i tradicionalno svake godine sudjelujemo na sportskim igrama, bez obzira na poteškoće koje su bile u poslovanju, to nismo ukinuli, ali smo dosta reducirali iznos tih sredstava. Spomenuto je da je bivša uprava sa, na čelu sa nadzornim odborom imala namjeru u osiguravajućoj stranoj kući dati na 30 godina, da se dobro razumio prostor i sve ostale beneficije. Ova uprava jedino pismeno što je zatekla u veljači 2008. godine to je bilo samo dva zaključka nadzornoga odbora, da se prima na znanje informacije uprave o poduzimanju koraka u smislu angažiranja jedne globalne osiguravajuće kuće. Nije tajna, radi se o Talaksu. Kad smo mi došli nadzorni odbor nam je dao u zadatak da izvršimo analizu od toga, i izvršili smo, ja mislim da na 1. ili 2. sjednici nadzornoga odbora u 2008. godini prijedlog ove uprave je bio da se bilo kakvi daljnji kontakti sa Talaksom prekinu i da nema smisla, nego da se okrenemo, znači domaćem tržištu, a to je Croatia i domaće osiguravajuće kuće, što je i rezultiralo prošlogodišnjim ugovorom o poslovnoj tehničkoj suradnji sa Croatia osiguranjem. Dakle to je, tome je priči kraj što se toga tiče. Nekretnine. Istina, 820 i koliko milijuna kuna je knjigovodstvena vrijednost nekretnine koje FINA ima, tržišno teško je procijeniti, jer FINA ima … [[Ne razumije se.]] lokacije, monumentalna zdanja i FINA, ova uprava jako dobro zna kako gospodariti sa tim nekretninama, dio sam spomenuo u svom izvješću, a ovaj drugi dio 60% je trenutno komercijalizirano, odnosno iznajmljeno ostalim pravnim i inim osobama, dakle oprihodovano. Dalje slijedi daljnja komercijalizacija preostalih slobodnih prostora, ali to će više biti obuhvaćeno i financijski efekt i svega toga sigurno u izvješću za tekuću 2010. godinu. Nadalje, bilo je pitanje teritorijalne raspodijeljenosti naših poslovnih jedinica da nije, ako sam dobro razumio, u dovoljnoj mjeri zastupljenost svake regije jer mislim da nema ni institucije, ni tijela državne uprave, a kamoli komercijalnih banaka ili ostalih trgovačkih društava koja imaju interes regionalno biti disperzirani, nema sa boljom pokrivenošću nego što to ima FINA. Mi imamo 183 točno slovom i brojkom lokacije, ali gradacija naših ustrojbenih jedinica u mreži je sljedeća: regionalni centri, podružnice, poslovnice, ispostave i izdvojeni šalteri. Ono gdje je bilo rečeno da ima poslovnica sa šefom i jednim zaposlenim, to definitivno se ne može dogoditi u FINA-i, to su vjerojatno ispostava sa 2 zaposlenih, ali neformalno netko je taj koji vodi brigu o više nego drugi. Ali, ne radi se o šefovskom mjestu jer poslovnica ispod 5 djelatnika ne može funkcionirati nego je onda ispostava. I slogan, mi smo naslijedili slogan "Male stvari puno znače.", meni je osobno jako simpatičan. A u naravi FINA i to primjenjuje. Kad to kažemo, male stvari puno znače, bitan nam je svaki klijent, a to govori i činjenica da smo u ovoj tekućoj godini povratili 8% i povećali gotovinskih platnih naloga stanovništva. Dakle, svaki pojedinac nam je bitan. Zbog toga i širimo mrežu i za vrijeme uprave ne samo da je došlo do smanjenja nego i do proširenja. 21 nova lokacija je otvorena, dakle približavamo se krajnjem kupcu, bio on građanin kao pojedinac, bio on obrtnik, bio on pravna osoba. Idemo, i efekti se vide. Evo, u tom smislu samo kao jedan primjer obrazloženja slogana "Male stvari puno znače" i dalje ćemo ga rabiti, i dalje ćemo ga imati u svojim izvješćima ako treba. I vjerojatno sam bio preoprezan, nisam htio prejudicirati jer ipak još je do kraja poslovne godine 2010. mjesec dana da se ne bi zarekao i prerekao u procjeni konačnog rezultata poslovanja za ovu godinu, a naglasio sam gdje nije samo rezultat, neće biti samo rezultat programa zbrinjavanja nego i ovih svih ostalih aktivnosti koje sam spomenuo da se ne vraćam. Ali, za 10 mjeseci da vam slovom i brojkom kažem, za 10 mjeseci ove godine, sa 31.12. jučer smo imali Nadzorni odbor gdje je Nadzorni odbor i formiran 84,5 milijuna kuna je FINA ostvarila dobiti. Procjena naša je da bi se trebalo to zaustaviti na 90. Ako ću pogriješiti milijun, dva, tri sam sam si kriv, ali isprovociran, teška riječ je isprovociran, ponukan bolje rečeno nekim opaskama evo sad otvoreno kažem koji je rezultat za 10 mjeseci ove godine. Pa slušajući me vjerojatno ste zamijetili da i mi smo toga svjesni, svjestan je toga Nadzorni odbor, odnosno vlasnik, da su programom zbrinjavanja, svim onim projektima stvorene pretpostavke za dugoročnije pozicioniranje FINA-e kao stabilne outsorcing, odnosno tvrtke podrške financijskoj industriji. Da bez one druge grupe strateških aktivnosti nema dugoročnoga ovakvoga poslovanja. Ne može se očekivati to, dakle borba za prihode kroz one 3 točke, a već su se neke i ostvarile kroz ona 4 projekta koja sam rekao. 2 odrađena, 1 će biti isporučen 01.01. sljedeće godine, a četvrti će biti isporučen 1. ožujka sljedeće godine. Evo, a na ostala pitanja mislim da ne treba se odgovoriti. Pitanje jednoga voznoga parka, mislim da je gospođa i članica Nadzornog odbora gospođa Majdenić rekla mi ne kupujemo vozila, i praksa je bila i prije. Jer računice pokazuju da se ide na leasing, a svako ovo vozilo ima svoje opravdanje. I ova kombi vozila sva su u funkciji, ne samo u Zagrebu nego i šire i u garažama se ne skriva. Skrivaju se u garažama ako ima kiše, snijega i prevelikog sunca. Apsolutno su u funkciji. Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na glasovanje o raspravljenim i zaključenim točkama dnevnog reda. Prvo je Godišnji izvještaj o poslovanju Financijske agencije za 2009. godinu. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Godišnji izvještaj o poslovanju Financijske agencije za 2009. godinu". Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvještaj je prihvaćen većinom glasova, 77 glasova za, 1 suzdržan i 30 protiv.
Prelazimo na sljedeću točku - Prijedlog odluke o imenovanju člana Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije za preostali dio mandata Predlagatelj: Odbor za informiranje, informatizaciju i medije je predložio ovu odluku na temelju članka 18. Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji i članka 118. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedloge akta primili ste u pretince. Predstavnik predlagatelja predsjednik Odbora za informiranje, informatizaciju i medije gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dakle, dana 24. kolovoza 2010. godine gospodin Siniša Grgić podnio je ostavku na dužnost člana Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije je sukladno zakonu pokrenuo postupak za izbor jednog člana Programskog vijeća HRT-a za preostali dio mandata. Nakon pristiglih ponuda odbor ih je razmotrio, razlučio one koje su pravovaljane, koje imaju svu dokumentaciju od onih u kojima je nešto od te dokumentacije nedostajalo i to uputio klubovima zastupnika na usuglašavanje. Usuglašavanje nije uspjelo, nije došlo do usuglašavanja, ali kako je gospodin Siniša Grgić u Programsko vijeće HRT-a bio izabran na prijedlog parlamentarne većine to po odredbama Zakona o HRT-u se i njegova zamjena bira na prijedlog parlamentarne većine. Klubovi zastupnika parlamentarne većine podnijeli su odboru prijedlog o imenovanju člana Programskog vijeća HRT-a za preostali dio mandata, s prijedlogom da to bude gospodin Petar Lovrić. Odbor je taj prijedlog razmotrio, sjednica je održana u punom sastavu, svi saborski zastupnici članovi odbora bili su na toj sjednici i donesena je jednoglasna odluka. S obzirom da parlamentarna većina ima pravo predlagati ovog člana Programskoga vijeća svi su zastupnici uvažili to pravo parlamentarne većine i ovom Saboru predlažu da se gospodin Petar Lovrić izabere za člana Programskog vijeća HRT-a.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-HSU-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ovo je jedan slučaju kojem se pokazuje sva korektnost parlamentarne manjine odnosno oporbe. Naime, za razliku od situacije u kojoj je parlamentarna manjina imala autonomno pravo predlagati članicu Programskog vijeća koju parlamentarna većina nije prihvatila već ju je čak javno objedila da je u potencijalnom sukobu interesa, što su svi oni koji se bave ovim poslom, odnosno poslom koji se bavi televizija odbacili kao potpuno neosnovano, sada imamo situaciju gdje parlamentarna većina predlaže čovjeka od svoga povjerenja za člana Programskoga vijeća gdje se opozicija ponaša potpuno drugačije. Zrelo, konstruktivno i dostojanstveno. NO, ne gajimo nikakve iluzije da će to vas u bilo kojem času potresti, da ćete se osjetiti neugodno, da će vam biti neugodno što niste se tako ponašali kada je posrijedi bila potreba izbora članova Programskog vijeća koje ima pravo predlagati oporba, jer praksa pokazuje da vama ta vrsta skrupula nije važna. Da smo se drugačije ponašali i da ste se vi drugačije iz parlamentarne većine ponijeli, danas bi imali situaciju u kojoj je moguće kompletirati Programsko vijeće čak i u ovom zadnjem dijelu njihova mandata obzirom na očekivani novi Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji, čije će donošenje ujedno prouzročiti i prekid mandata postojećih članova Programskog vijeća, odnosno potrebu izbora novih članova Programskog vijeća odnosno potpuno novog sastava. Ali, obzirom na stanje na Hrvatskoj radioteleviziji koje nije samo i isključivo posljedica tzv. restrukturiranja odnosno otpuštanja gotovo 400 suradnika, nego se tu radi i o nečemu što je mnogo ozbiljnije a izravno je u ingerenciji programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije a radi se o cenzuri, nadamo se da će kompletiranje Programskog vijeća pomaknuti cijelu stvar s mrtve točke i da će članovi Programskog vijeća koji su samo i isključivo ljudi sada od povjerenja vladajuće većine u Hrvatskom saboru, jer svi drugi su podnijeli ostavku i povukli se iz Programskog vijeća, nadam se da će to društvo shvatiti i prihvatiti potrebu brzog reagiranja kako se ne bi uništila supstanca Hrvatske televizije a to je proizvodnja kvalitetnog i neovisnog programa. Zadaća programskog vijeća sada je više nego kristalno jasna i ultimativna, da se zaustavi proces sprečavanja kreativnosti, autorske neovisnost i političke neovisnosti na Hrvatskoj radioteleviziji. Tu više nema niti će biti bilo kakve riječi o sukobu političkih koncepcija u Programskom vijeću jer imenovanjem gospodina Lovrića Programsko vijeće potpuno se kompletira samo i isključivo ljudima od povjerenja vladajuće većine. Dakle sada ste potpuno preuzeli odgovornost za svaku sekundu situacija na Hrvatskoj radioteleviziji i apsolutno morate ponijeti javni teret odgovornosti u profilaciji i funkcioniranju javnog medija jer ste tako htjeli. Pa kada ste tako htjeli sada čitava nacija ima priliku vidjeti kako će to funkcionirati, kada su svi ljudi, doslovno svi od v.d. ravnatelja, ostalih vršitelja dužnosti, pa do svih članova programskog vijeća ljudi od vašega povjerenja. Više tu nema nikakve priče o općem monitoringu stanja na Hrvatskoj televiziji, sada je potpuno jasno da HDZ 1/1 odgovara ne samo za stanje organizacije i kadrovsku situaciju na Hrvatskoj televiziji nego i za program, a to znači i za recentne slučajeve cenzure koji se događaju i koji su na sramotu svima nama. U tome smislu Klub zastupnika HNS-a i HSU-a držat će se gentlemanskog dogovora biti će u ovom poslu pošten do kraja i podržat će imenovanje gospodina Lovrića na mjesto u Programskom vijeću i neće zaboraviti i svaki dan će podsjećati da je sada to isključivo vaša obveza, javna odgovornost gospodo i kolege iz vladajuće stranke i stranaka koje podupiru Hrvatsku demokratsku zajednicu. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospođa zastupnica Ljubica LUkačić.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega je rekao u nizu netočnih navoda jedan navod "Jer ste tako vi htjeli". Pretpostavljam kolega da ste mislili na parlamentarnu većinu u ovom Visokom domu, ali moram vam reći da to nije točno. Nismo mi nešto htjeli li ne htjeli samo ću vas upozoriti da je oporba imala mogućnost izabrati svoja tri člana u Programsko vijeće HRT-a zašto to nije učinila to ja ne znam. Prema tome, ništa se ne događa niti u Programskom vijeću HRT-a niti na Hrvatskoj televiziji zato što smo to tako mi htjeli. Hvala vam lijepa.
Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Do ovog izbora dolazi nekako preko reda, biramo zamjenu za onoga tko je iz Vijeća otišao posljednji, a nismo izabrali zamjenu za onoga tko je iz Vijeća otišao prvi. Ovaj izbor gospodina Petra Lovrića za člana Programskog vijeća HRT-a biti će jedna potvrda parlamentarizma u Republici Hrvatskoj ali istovremeno on će biti jedna lekcija iz demokracije. Nisam siguran da će oni koji tu lekciju trebaju iz nje nešto naučiti, ali će bar javnost moći shvatiti kakav je odnos i ponašanje parlamentarne većine prema parlamentarnoj manjini u ovom Visokom domu. Naime ovaj izvor svjedoči kako se konzumira uređen odnos između parlamentarne većine i parlamentarne manjine. A taj odnos većine prema manjini, svjedoči o stupnju o razvijenosti demokracije u nekom društvu. Mi smo ovdje prije nekoliko dana raspravili izvješće Pučkog pravobranitelja o diskriminaciji. Imali smo prilike pročitati u njegovom izvješću, njegov stav kako diskriminacija postoji i kako je ona usmjerena prema nadnacionalnim manjinama. To je zabrinjavajući podatak koji društvu ne služi na čast. A kakav je odnos parlamentarne većine prema parlamentarnoj manjini u ovom Saboru? koliki je stupanj demokracije svjedoči upravo izbor člana Programskog vijeća HRT-a za preostali dio mandata, ogledni primjer. Taj odnos je inače uređen postojećim Zakonom o HRT-u koji kaže: "Članovi Programskog vijeća nakon provedenog pozivnog natječaja izabrat će po mogućnosti konsenzusom nakon usuglašavanja, a ne bude li tako ne dođe li do usuglašavanja izabrat će se jednak broj članova vijeća na prijedlog parlamentarne manjine i na prijedlog parlamentarne većine". Da li se taj zakon u ovom Saboru poštuje? Ne. priznaje li većina pravo manjine u ovom Saboru ili ne? ne priznaje. Pogotovo me zabrinjava što to čine skupa sa HDZ-om i njihovi koalicijski partneri koji ovdje u ovom Saboru predstavljaju neke manjine. Oni koji predstavljaju manjine pristaju na to da se ukida pravo političke manjine, parlamentarne manjine u ovom Viskom domu. To je ono što posebno žalosti i što posebno zabrinjava. Manjina naime ne može glasanjem izboriti neko svoje pravo baš zato što je manjina. Za ostvarenje njezinog prava uvijek je odgovorna većina. E upravo izboru člana Programskog vijeća HRT-a za preostali dio mandata, većina je pokazala svoju neodgovornost, svoju ravnodušnost prema demokratskim standardima, svoju bahatu nadmenost u kojoj kaže imamo više ruku, nadglasat ćemo vas, bit će onako kako mi hoćemo i baš nas briga za vaša manjinska prava, pa makar ona bila zakonom utvrđena. To se dogodilo u pokušaju izbora jednog člana Programskog vijeća HRT-a za preostali dio mandata u pokušaju izbora gospođe Vere Robić Škarica. Kao razlog za njezin neizbor za nepoštivanje volje manjine istaknula se sumnja da bi ona eventualno, možda, ako bi se dogodilo to i to, kada bi se dogodilo ovo ili ono, mogla možda eventualno doći u sukob interesa. Da je ta briga za sprečavanje sukoba interesa izlika, da je to zapravo lažna briga i licemjerje pokazuje izbor ovog člana Programskog vijeća HRT-a gospodina Petra Lovrića. Usuglašavanje u njegovom slučaju nije uspjelo. Bilo je tu još kandidata. Jedan od kandidata je bio i gospodin Zorislav Antun Petrović. Istaknuti društveni borac protiv sukoba interesa. A parlamentarnoj većini kojoj je toliko stalo da nema sukoba interesa na HTR-u zamislite ne predlaže Zorislava Antuna Petrovića. Nego predlaže Petra Lovrića. Tko je Petar Lovrić? Imamo životopis. To je osoba sa SSS, elektrotehničar visoko naponskih postrojenja. Radio je u INA OKI-u kao uklopničar. Ja ne znam točno što uklopničar radi i zbog čega bi uklopničar bio više ili bolje kvalificiran za mjesto u Programskom vijeću HRT-a, nego jedan istaknuti društveni borac protiv sukoba interesa, korupcije i inih zala. Ali tu piše da je on radio nadzor napajanja visokonaponskih izvora električne energije. To ga svakako čini kvalificiranijim od Zorislava Antuna Petrovića. On je nakon toga direktor i vlasnik poduzeća "Servisne usluge u zapošljavanju". I kaže da na tom poslu ostvaruje suradnju sa ključnim klijentima i financijskim institucijama. Znate kada netko ostvaruje ključnu suradnju sa financijskim institucijama, pa onda bi baš i mogao doći u sukob interesa. Te se financijske insittucije, to su banke npr. koliko vidim reklamiraju na HRT-u, zakupljuju znatan markentinški prostor. A Petar Lovrić koji s njima ostvaruje kako sam kaže bitnu ključnu suradnju predlaže se za člana programskog vijeća. Tu mogući potencijalni sukob interesa parlamentarnoj većini ne smeta. Ne smeta im ni to što je to SSS, ne smeta im ni to što je čovjek uklopničar, ali im smeta Vera Robić Škarica, koja se bavila pitanjima produkcije, a produkcija je svakako područje koje je daleko manje bitno za HRT-a od visokonaponskih postrojenja i nekakvog uklopčarenja tih visokonaponskih postrojenja. To je svakako područje koje je manje važno po mišljenju parlamentarne većine. Kako ćemo se ponijeti u takvom slučaju? Ponijet ćemo se principijelno. Jel pravo parlamentarne većine da predlaže uklopničara? Jest. Glasat ćemo za uklopničara, glasat ćemo za njega, jer je taj prijedlog odraz onoga što HDZ i koalicijski partneri koji su svoju brigu za prva manjina pokazali kod izbora VEre Robić Škarica, misle da je to dobro. Pa ako je HDZ-u dobar i koalicijskim partnerima bit će dobar i nama. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Kolega Stazić uporno tvrdi da parlamentarna većina diskriminira parlamentarnu manjinu što nije točno. Gospođa Vera Robić Škarica je po našem mišljenju, a vjerujem da ćemo to i dokazat, bila u potencijalnom sukobu interesa. Potencijalnom. Pa prema tom, ako govorimo o diskriminaciji diskriminirano je 6 kandidata od kojih oporba ne može izabrati 3 jer im nisu podobni valjda, koji čekaju također na potvrdu u ovom Saboru. Dakle, kandidate koji bi zastupali vas ste diskriminirali. Diskriminirano je i oko 4,5 milijuna Hrvata koji ne mogu ljetovat za 7 kuna dnevno na Brijunima kao dvoje ili troje SDP-ovaca i još se vozit u vojnim brodovima. Vjerojatno 4,5 milijuna se nikad neće vozit u vojnim čamcima na kupanje. Hvala.
Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Da, gospodin Petar Lovrić predložen je da se imenuje za člana Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije za preostali dio mandata. Da, gospodin Petar Lovrić ima srednju stručnu spremu. Međutim, kako možete čovjeka osuđivati samo zato jer ima srednju stručnu spremu. Kako s ove govornice si možemo dozvoliti da nekog podcjenjujemo zato jer ima srednju stručnu spremu. Dakle mi u HDZ-u a i to čini razliku među nama očito, ne smatramo da je čovjek manje vrijedan ili manje sposoban jer ima srednju stručnu spremu. Ono što niste rekli, a reći ću ja, gospodin Petar Lovrić predložen je na prijedlog Hrvatske u druge poslodavaca. Predsjednik je Udruge malih i srednjih poduzetnika, aktivno je sudjelovao u Domovinskom ratu, promotor je aktivne politike zapošljavanja hrvatskih branitelja, predsjednik gradske organizacije Zagreb, Udruge hrvatskih dragovoljaca, sudionik svih aktivnosti u radu s braniteljskim udrugama. Prema tome, on ima svoje kvalifikacije i da, parlamentarna većina složila se da on upravo bude imenovan za člana Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije za preostali dio mandata. Kolega Markovinović ispravio je netočan navod. Znate mi na odboru stalno govorimo da smo u onom filmu Beskonačan dan jer stalno se ponavlja jedno te isto. Mi smo upozoravali na mogući sukob interesa. Naravno, pravo je parlamentarne manjine da stalno govorim da parlamentarna većina nešto opstruira. Ne, upravo suprotno. Podsjetit ću ono što je rekao i na sjednici odbora kolega Stazić, dakle parlamentarna manjina je to izgovorila, ne želimo od tih ljudi praviti budale. Govorimo o preostala tri člana Programskog vijeća HRT-a čija imena nikako da dođu iz redova parlamentarne manjine. Dakle, toliko o tome. Parlamentarna većina, čulo se ovdje, nešto opstruira. Upravo suprotno, mi provodimo zakon koji je još uvijek na snazi i tako dugo dok ne donesemo novi Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji da, zalagat ćemo se za to da se zakon provodi. Jer kako bismo odaslali poruku iz ovog visokog doma našim građanima kada bismo jednostavno rekli ne, ne želimo poštivati zakon koji je na snazi. Pa je moje pitanje sada tko zapravo treba podnijeti teret. Mi smo svoj dio posla odgovorno obavili. Cenzura, odgovornost, to je ono što se čulo, žao mi je što je kolega Beus otišao, međutim kada izgovaramo to za tako nešto moramo imati i argumente, a koliko ja znam nitko od nas ne radi na Hrvatskoj radioteleviziji da bi mogao to nešto reći iz vlastitog primjera. Reći ću da samo dvije ključne zadaće javne televizije u liberalnoj demokraciji, a to su podupirati demokratski sustav i vladavinu zakona, dakle zakona na koji se i mi pozivamo i što je istodobno jamstvo i njezine neovisnosti i slobode, no što god vi željeli ovdje imputirati ili govoriti da tome nije tako. Što se tiče članova Programskog vijeća i njihovom zadatku, oni moraju zastupati i štititi interes javnosti pa makar imali srednju stručnu spremu. Oni štite interes javnosti pa tako i gospodin Lovrić kojeg je predložila, odnosno kojeg će podržati parlamentarna većina. Provoditi nadzor, unapređivati program tako dugo dok je Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji onaj iz 2003. godine još uvijek na snazi. Dakle, klub Hrvatske demokratske zajednice poduprijet će odluku o imenovanju člana Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije za preostali dio mandata, gospodina Petra Lovrića, a nadam se da nećemo imati više ovakvih razlika među nama, da će se sve svesti na to ima li netko srednju, visoku ili višu stručnu spremu. Što mi ovdje radimo, diskriminiramo nekog samo na osnovu toga što nema višu ili visoku stručnu spremu. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Ispravljam taj navod o diskriminaciji jer tu se o diskriminaciji ne radi. Ako hoćete ići u operacijsku salu izvesti neku operaciju morate završit medicinu, morate specijalizirati kirurgiju, morate imati neko zvanje da biste mogli pristupiti pacijentu. I za ovaj posao se traži neka znanja i ta znanja nisu nevažna. I ako se netko bavi nezavisnom produkcijom kao temom onda je svakako kvalificiraniji da bude u Programskom vijeću HRT-a. Ako se netko bavi pitanjima ljudskih prava, borbe protiv korupcije, borbe protiv sukoba interesa, protiv svih oblika primitivizma i gluposti koje su u našem društvu prisutne onda je svakako kvalificiraniji da bude u tome vijeću. Uvjet visoke stručne spreme za članstvo u ovom vijeću ne postoji, ali postoji zdrav razum.
Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Pa s obzirom da je ovo jedna uobičajena procedura koja je utemeljena na Zakonu o Hrvatskoj radioteleviziji koji je proveo ovaj Odbor na čelu sa predsjednikom gospodinom Stazićem. Mislim da o njoj puno ne treba govoriti jer je zakon sve rekao. Ali što se tiče ovoga što je rekao predsjednik Odbora za medije je za zabrinut se. On je rekao da priča o nekoj lekciji o demokraciji. Ja bih nazvao tu lekciju o kojoj je on pričao o žabokraciji, a nikakvoj demokraciji jer to nema veze o čem on ovdje govori tim više što pokušava nametnut neku krivnju ovdje parlamentarnoj većini što poštuje Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji jer imenuje osobu u Programsko vijeće što je po zakonu dužan ovaj Sabor učiniti. A s druge strane on kao predsjednik odbora krši Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji i tjerao je i Hrvatski sabor da krši taj zakon, jer zakon ne predviđa mogućnost hoće se ili neće imenovati zamjenski član, nego kaže mora se imenovati. I onda on raspisuje natječaj za članove Programskog vijeća za onu kvotu o kojoj priča da bi imala parlamentarna manjina pravo i onda ismijava te ljude. Ljudi se jave, a on nikako da izabere te ljude koji su se javili i da poštuje zakon da ti ljudi budu stvarno imenovani u to Programsko vijeće. I onda se postavlja pitanje o kakvoj mi to demokraciji pričamo. To je žabokracija kolega Stazić, čista žabokracija koju vi provodite. Onda on sam kaže kad ga pitate na Odboru pa dobro zašto ne izaberete ljude u Programsko vijeće koji nedostaju, zašto to ne stavite na sjednicu Odbora. Pa veli neću ja raditi po željama parlamentarne većine. Čujte, po željama vi možete raditi ili naručiti nedjeljom imate na radio Krapini mogućnost onda se tam može naručiti po željama neka pjesma itd. Ovdje morate raditi po zakonu, a tim više bi to trebali znati kao predsjednik jednog odbora. I normalno onda na kraju više ne znate čemu bi, na koji način bi diskvalificirali ovog našeg čovjeka kojeg danas ovdje bi trebali predložiti u Programsko vijeće, pa onda kažete, da ali on nema zanimanje kakvo bi vi željeli da on ima zanimanje. Znači, podcjenjujete zanimanje za predloženog člana Programskog vijeća, pa opet kršite zakon i pozivate na kršenje zakona. Jer zakon kaže točno tko članovi Vijeća mogu biti, pa kaže mogu biti državljani Republike Hrvatske koji predstavljaju razne skupine hrvatskog društva, pa mladi, umirovljenici, poslodavci, sindikati i sad da vam sve ne čitam jer to možete i sami pročitati. Znači, zakon određuje tko može biti, a ne vi koga bi vi htjeli i koje bi vi zanimanje htjeli da bude vama u Programskom vijeću. Onda ste trebali kad ste ovaj zakon pisali i donosili to je iz vašeg vremena o tome drukčije mislit pa ste onda to trebali drukčije i ovdje oblikovati ako ste to tako mislili kao što vi danas pričate i podcjenjujete tog čovjeka kojeg danas mi trebamo birati da bude član Programskog vijeća. Ali ne po željama, nego po zakonu. Tako da kolega Stazić ovo vaše kvalifikacije kao jednog eto ovako uglednog člana i predsjednika Odbora za medije to se u stvari nije trebalo očekivati i vi ste to mogli izbjeći. No, što kad govorimo o gospodinu Lovriću. Sigurno je važno naglasiti da ta osoba neće biti u sukobu interesa kao član Programskog vijeća s obzirom na poslove koje obavlja, a što je potvrdio i svojom izjavom o nepostojanju sukoba interesa kod javnog bilježnika, pa čak nije rekao kao što je gospođa koju spominjete toliko često, nije rekao da ima i mogućnosti neke da bude u sukobu interesa. I kada već toliko vam je srcu prirasao gospodin Zorislav Antun Petrović, pa ja ne vidim razloga zašto vi tog čovjeka ignorirate toliko. Pa zašto ga ne predložite u svoje kvote? Upravo imate tu mogućnost da ga predložite u ovoj kvoti, gdje ste ove ljude ismijali, izigrali koji su vam se javili po raspisanom natječaju. Predložite i onda ne morate vi nama nametat sad pričate o demokraciji, onda namećete koga bi vi htjeli da parlamentarna većina izabere u to Programsko vijeće. Tako da ova cijela priča vam je bez pokrića i nije to zato jer smo mi to tako htjeli, nego zato jer ste vi to tako htjeli. Da ste vi tako htjeli danas je moglo biti Programsko vijeće popunjeno. Znači, ne bi se čulo ono što je rekao kolega Beus da faktički parlamentarna većina je ta koja u principu sad snosi najveću odgovornost jer su predstavnici samo iz te parlamentarne većina. A parlamentarna većina se samo drži zakona. Poštuje Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji. Znači, parlamentarna većina ne želi izigravati zakon kao što ga vi izigravate. U tom je cijela poanta. Zato jer zakon nije rekao može, nego mora. Znači, mora se birati novi član na mjesto onoga kojeg više nema po bilo kojoj osnovi koje su isto tako definirane u tom zakonu. Zato nemojte vi obmanjivati javnost, nemojte nametati nikome krivnju ovdje, nego primite se posla kao predsjednik odbora. Izaberite one ljude koje raspisali ste natječaj, ti ljudi su se javili. Sad ih imenujte na sljedećoj sjednici. Evo ja očekujem da ćete vi izaći sa tim imenima i da ćemo već na sljedećoj sjednici Sabora i ta imena i popunit kompletno Programsko vijeće. Ne vidim razloga zašto. Možda vi vidite. Ja vjerujem da vidite, ali o tom, po tom. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Tri ispravka. Prvo, Zorislava Antuna Petrovića ne možemo predlagati zbog toga što se on javio na raspisani natječaj za Sinišu Grgića. Prema tome, nemamo nikakvu mogućnost poslovničku da ga predložimo. To ste mogli učiniti vi. Drugo, na idućoj sjednici Odbora za medije nećemo moći nastaviti ovaj postupak izbora tri člana Vijeća jer ćemo morati donijeti odluku, s obzirom da će zakon novi već biti izglasan, da svi postojeći članovi Vijeća, pa i Petar Lovrić prestaju sa svojim dužnostima kad se izaberu novi članovi Vijeća. I treći ispravak. Sve što sam govorio kao predsjednik Odbora govorio sam prije ovog svog nastupa, a sada za govornicom nisam nastupio kao predsjednik Odbora, nego kao član kluba SDP-a. Hvala.
Gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo ja ću vrlo kratko nešto reći o prijedlogu ove odluke, i na početku želim izraziti svoje zadovoljstvo da evo danas konačno raspravljamo o imenovanju člana Programskog vijeća HRT-a, dakle po zadnjem natječaju koji je raspisao Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, kako je to kolega Stazić u svom uvodnom izlaganju detaljno i opisao. Zašto izražavam svoje zadovoljstvo? Pa evo isključivo iz razloga što već u nekoliko navrata u ovoj sabornici svi zajedno govorimo o tome i pozivamo se na to kako je Programskom vijeću HRT-a rad izuzetno otežan upravo zbog toga što radi u tzv. krnjem sastavu. Zato mi je drago da će evo, da ćemo nadam se izabrati barem ovog jednog člana Programskog vijeća HRT-a, naravno očekujem uskoro i preostale članove kako bi rad Programskog vijeća HRT-a bio bolji i kvalitetniji. U potpunosti podržavam prijedlog Odbora za informiranje, iz razloga što mislim da ne treba o tome pretjerano govoriti, gospodin Petar Lovrić ispunjava sve uvjete koji su bili propisani natječajem, prema tome ne vidim razloga zašto gospodin Petar Lovrić ne bi mogao biti izabran. Kao što je kolega Kunst maloprije rekao Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji nije rekao kakvo zanimanje mora imati član Programskoga vijeća HRT-a, već je točno nabrojao tko to može biti, i gospodin Petar Lovrić jest istaknuti član dakle predložen na prijedlog Hrvatske udruge poslodavaca, dakle istaknuti njihov član, predsjednik Hrvatske udruge malih i srednjih poduzetnika, dragovoljac Domovinskog rata, vrlo povezan i nadalje sa hrvatskim braniteljima i brine o njima i o njihovim obiteljima, dakle mislim da doista nemamo razloga gospodina Petra Lovrića ne izabrati. Na kraju evo ove svoje kratke rasprave još jednom želim istaknuti da u potpunosti podržavam ovaj prijedlog odbora, i vjerujem da ćemo uskoro izabrati i preostale članove Programskog vijeća HRT-a, kako bi Programsko vijeće moglo raditi u punom sastavu. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
O dosadašnjem toku rasprave je javnost … [[Ne razumije se.]] čula, da će se ona o tome vjerojatno izjasniti na izborima, jer sprječavanje oporbi da krši, da ostvari svoje zakonsko pravo koje ima u ovom Saboru će biti kažnjeno od javnosti … [[Ne razumije se.]] na one koji su to učinili. I neću više na to niti riječi trošiti. I ne bi se ni javio za ovu notornu, da kažem potrebu da se izglasa jedan član, da se nije dogodilo nešto čudno šta zapravo na neki način govori o ambijentu u demokratskom i uopće kako tko shvaća medije. Netom što je bio izabran na odboru, odnosno predložen da bude izabran Saboru dotični gospodin Lovrić, inače dakle predstavnik ako sam pravo razumio vrlo sitnog poduzetništva, već je nastupio u emisiji kog gospođe Dijane Čuljak "Otvoreno". Toga istoga dana. U zakonu stoji direktno da se ne može član Programskoga vijeća na neki način u ovako, na ovaj način angažirati u emisijama, ali začudo toliki drugi su članovi vijeća izabrani, nikada zbog toga što su bili izabrani ili predloženi nisu bili prije samoga izbora na televiziji, gospodin Lovrić je već bio. Dajte mi odgovorite tko to zna da mi odgovori, jer ja sebi to ne mogu odgovoriti, kakva je to etika, kakva je to novinarska profesionalnost, kakvo je to pridržavanje ovog istog zakona da dakle između predlaganja gospodina Lovrića od strane odbora, i izbora njegovoga u Saboru, on dobiva tribinu na emisiji javne televizije da dakle nastupa. Ja nisam gledao, niti komentirao njegov nastup, okrenuo sam dalje, jer u tu, kako da kažem tugu nisam htio gledati. To je dakle pomanjkanje bilo kakve etike i tu se već vidi da nisam siguran kako će i ovaj zakon i koga će spasiti. Ovaj zakon bi trebao da spasi javnu televiziju, a ja mislim da možda i može zakonski spasiti od nas, a samo ne znam tko će spasiti od nje same. A za dobro je razmisliti što slijedi iz okolnosti i kakve će sankcije biti poduzete, da li možda ih i ne treba … [[Ne razumije se.]] , ali u svakom slučaju bi barem obrazloženje kako to da dakle netko tko je kandidiran od strane odbora za Sabor, da bude član Programskog vijeća, između te kandidature i samoga izbora na Saboru nastupa u emisiji, gdje inače zakon izričito kaže da se oni koji su izabrani u Programsko vijeće ne smiju miješati u program ovo, ono, što zapravo uključuje i ovakve vrste nastupa. Mislim da sve ovo ide u račun političke zrelosti i ovoga Sabora, i sve to pokazuje da smo morali o više toga razmišljati kada predlažemo naše kandidate. Opozicija nije postupila kao parlamentarna većina, dopustila je izbor, ali sada i nakon što se to učinilo zapravo otvara se nova runda sumnje zašto se ovakve stvari događaju, u sprezi koga i koga, da li su to narudžbe, da li je i to spada mislim u ovu kategoriju da sada dakle Programsko vijeće ostaje samo u posjedu parlamentarne većine ili ne, i na kraju krajeva pitanje novinarske etike i uredničke odgovornosti da se ovakva stvar dogodi koja nije usluga gospodinu Lovriću, nije usluga, jer ja i ne želim govoriti o njemu, ne znam, ali mislim je napad zapravo atak na smisao zakona i na smisao postupanja i na smisao same javne televizije. Hvala.
Ispravak, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Evo moram ispraviti kolegu Vujića koji veli da saborska većina nije dozvolila parlamentarnoj manjini u ostvarivanju svog prava, što nije točno. Parlamentarna manjina mogla je imati 4 člana Programskog vijeća, ali oni to ne žele jer ta 4 člana ne dao Bog da se dogodi da 8 ljudi bude za jednog čovjeka pa da se izabere ravnatelj HRT-a. Dakle, namjerno su opstruirali izbor upravo zato jer nisu imali povjerenja čak ni u kandidati koji su se javili na oglas.
Replika, gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Kolega Vujiću ja uistinu ne znam da li se gospodin Lovrić pojavio kao gost u emisiji "Otvoreno" gospođe Dijane Čuljak jer to "Otvoreno" nisam gledao. Vjerujem vam na riječ. Ali, sad mi je jasno zašto je gospodin Kunst rekao Petar Lovrić je naš kandidat. Petar Lovrić je naš čovjek, upravo tako je glasila ta formulacija. Jer tada se naš čovjek pojavljuje u emisiji "Otvoreno" i to baš kod gospođe Dijane Čuljak i tada se našem čovjeku omogućava jedna promocija na Javnoj televiziji što je uistinu presedan. I gospodine Vujiću u nečem imate pravo, možda nije bitan ovaj izbor, bit ćemo principijelni, ali ovaj izbor i ovo ponašanje govori o političkoj zrelosti. To bi trebala biti glavna tema ove rasprave, politička zrelost.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo, danas smo dosta o tom razgovarali, ali krenimo malo od zakona. Taj zakon je evo na izdisaju već dosta dugo i sad izdiše, i dobro da dolazi novi zakon, dakle novi zakon vjerojatno će riješiti sve probleme koje ovaj zakon više nije mogao, a vidimo zbog čega nije mogao jer nije mogao zato jer jednostavno se ne može ni oformiti kompletno Programsko vijeće koje je bilo dobro kad je SDP imao značajan utjecaj na članove Programskog vijeća i kad su članovi Programskog vijeća upravo radili sve ono što SDP želi. Međutim, u jednom trenutku dogodilo se da neki članovi su otišli, drugi došli i Programsko vijeće je prestalo biti podobno po želji SDP-a. Ovdje malo imam problema kad govorim o kolegi Staziću jer kao predsjednik odbora govori o diskriminaciji, a kao predstavnik kluba govori o diskriminaciji. Pa ne znam jesu to 2 Stazića, 2 diskriminacije ili 1 Stazić i 1 diskriminacija pa neka mi oprosti kolega što evo pokušavam to nekako posložiti ovdje. Kolega je uredno posložio ljude po stručnoj spremi pa je rekao da srednja stručna sprema ne odgovara za ovo, a vjerojatno za ništa iako je on na brzinu, kad pogledamo ima dosta i zastupnika SDP-a sa srednjom stručnom spremom pa bi vjerojatno da je bilo po njegovom i oni zapravo ne bi ovdje mogli sjediti s nama. Iako mislim da svatko nastoji zastupati svoje mišljenje na pravi način. Dakle, ako ćemo o diskriminaciji to je diskriminacija broj 1. Drugo, ismijavanje ljudi koji dolaze iz privrede neka mu služi na čast. Konačno on je toliko daleko od privrede, a toliko blizak nekim krugovima koji mu omogućuju jasno ljetovanje i sve ostalo da vjerujem da, shvaćam ga zapravo u potpunosti. Naime, Programsko vijeće u ovom trenutku ima 6 članova. Da bi izabrali ravnatelja treba imati 8. SDP imao je i oporba mogli su imati 4 člana. Da su umjesto, ako je već tako sporna bila gospođa Vera Škarica Robić, mogli su predložiti nekog drugog i još ova 3, dakle vijeće bi se kompletiralo, imalo bi 10, a evo u ovom trenutku sa ovim izborom gospodina Lovrića i 11. E, ali onda postoji mogućnost da vijeće nekog izabere na mjesto ravnatelja tko nije podoban, vjerojatno, za SDP. I zato je ta opstrukcija. Jer od 6 kandidata ja vjerujem da nisu podobni za gospodina Stazića jer većina su branitelji, većina pišu tekstove koji ne odgovaraju gospodinu Staziću, i zato zapravo ne predlaže nikog. Od 11 eliminirano je 5 kandidata. Od tih 6 preostalih očito ne želi praviti od njih budale, navodno, tako je zapravo, ne navodno nego je to izjavio na odboru, a zapravo ne želi nikog od njih vidjeti jer mu jednostavno ne odgovaraju iako imaju i oporba ima pravo na izbor. Prema tome, moglo je vijeće biti gotovo potpuno kompletirano Programsko vijeće, moglo je izabrati ravnatelja, ali evo neka se krivac zna, a ne da nas sa svih portala i sa svih novina gleda nasmiješeno, namrgođeno, razočarano, veselo lice kolege Stazića koji uporno brani neku demokraciju. Dakle, lažnu demokraciju jer demokracija postoji, ali ne po njegovom mišljenju jer nije demokratski izabrati nekog sa srednjom spremom, nije demokratski izabrati nekog tko je evo bio branitelj, pa onda bolje da ne izaberemo nikog. Što se tiče, moram ovdje ponoviti po ne znam koji puta, gospođe Vere Robić Škarica, tko je kriv? Predlagači. Predlagači su uredno napisali da su nezadovoljni dokumentarnim programom na HRT-u, to ćemo dokumentirati i u Povjerenstvu o odlučivanju o sukobu interesa, a da zapravo gospođa je producent i konačno i čini mi se režiser dokumentarnih filmova. Dakle, ako zbrojite 2 i 2 izbacit ćemo ono što nam nije zgodno tamo na programu, a stavit ćemo svoje. Ali, evo to nije sukob interesa, sukob interesa je ako netko ima srednju stručnu spremu i radi u privredi i zastupa recimo malo i srednje poduzetništvo. Pa dobro, sve po mjeri velim kolege Stazića. Dakle, opstrukcija definitivno nije bila sa strane parlamentarne većine. Parlamentarna većina bi vrlo rado digla ruke i za ova 3 i za eventualno četvrtog kandidata da je bio predložen umjesto gospođe Robić, ali evo oporba nije željela 4 člana Programskog vijeća po svojoj mjeri nego evo želi gospodina Petrovića koji vidi čuda nije se natjecao onda kad se tražilo 3 člana Programskog vijeća na koje ima pravo parlamentarna manjina nego se natjecao sad. I sad ga dižu u nebo, sad je on pravi, to je jedini čovjek koji će braniti interese vjerojatno ne znam čije, a parlamentarna većina htjela je izabrati svog kandidata umjesto gospodina Grgića, ali je na jedan vrlo parlamentaran i demokratski način predsjednik odbora prekinuo odbor. Zato jer je znao da u tom trenutku nema kvorum više Odbor i na taj način opstruirao i raniji izbor, gospodina Lovrića. Dakle, Zakon je na snazi i po tom Zakonu će se raditi dok ne dođe na snagu novi Zakon, odnosno dok ne budu izabrani članovi Vijeća. Programskog vijeća. To može biti mjesec dana, 2 mjeseca, konačno nitko ne garantira da će Zakon biti donešen na vrijeme, da u natječaju neće biti žalbi i slično. Prema tome, Programsko vijeće mora raditi svoj posao a neka svi oni koji su se natjecali, ovih 11 kandidata, odnosno šest koji su propušteni u natječaj zahvale upravo parlamentarnoj manjini što nisu izabrani u programsko vijeće a uredno su se natjecali na jedan legitiman natječaj, pa da vidimo onda tko se tu igra demokracije, tko glumi demokraciju, tko jauče za demokracijom ali demokracija za kojom kolega Stazić, da ne kažem u ime Kluba, ili SDP-a ili u ime Odbora govori, ta demokracija je davno, davno za nama hvala Bogu.
Hvala. Jedan ispravak. Gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Pa kolega Markovinoviću nije točno da sam ja prekinuo sjednicu da bih opstruirao izbor Petra Lovrića nego sam prekinuo zbog toga što je nestalo kvoruma. Ako nema kvoruma onda se ne može donositi odluka. A kvoruma je nestalo zato što je kolega Đakić izašao sa sjednice Odbora pa kvoruma nije bilo. Ja ne mogu staviti na glasanje nekakvu odluku ako nema kvoruma da se ona donese, ali čim se kvorum skupio na sjednici, ja sam tu odluku stavio na glasanje i glasao za izbor Petra Lovrića kao i moji kolege, to ćemo učiniti i na plenarnoj sjednici jer poštujemo pravila demokracije.
Replika gospodin zastupnik Borist KUnst.
Hvala lijepa. Kolega Markovinović vi ste dobro primijetili da tu kod kolege STazića se radi o nekoj podvojenosti ličnosti, jer on je meni ustvari rekao, kao predsjednik Odbora ovdje za govornicom, ja ću ponoviti, on je rekao "kako nije došlo do usuglašavanja klubova zastupnika, pa da predlažu, misli na Lovrića, klubovi parlamentarne većine". A kolega Stazić kako ja pripadam parlamentarnoj većini, onda kažem to je naš kandidat, da vam pojasnim sada, da razumijete bolje, jedino ako ste već zaboravili u roku tih par minuta, što ste govorili kao predsjednik Odbora i u odnosu kao predstavnik Kluba i ne znam zašto se ljutite, zašto se ljudi kolega Stazić ako parlamentarna većina poštuje Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji, a on ga namjerno izigrava, troši državne novce da bi raspisao po novinama po medijima oglase za natječaj a onda izigrava ljude koji se jave na natječaj ne želi staviti na odbor da ih izabere u programsko vijeće. Mislim da je to nedopustivo.
Odgovor na repliku.
/Govornik nije uključen, ne čuje se./
Što bih ja trebao kolega Stazić kada netko replicira a po vašem stajalištu on ne replicira nego pogrešno replicira što bih mu ja trebao zavrnuti vratom, prekinuti ga odmah, trebao bih ga odmah prekinuti i reći dosta. Kao što u svakom slučaju kod vas i kod svih drugih će završiti, vi ste digli pločicu za povredu Poslovnika, ja bih vam jasno to dao, u komunikaciji ste odustali, što bih ga trebao klepnuti kolega. Izvolite.
Pa evo zahvaljujem. Malo mi je čudna ljubomora SDP-a što se tiče replika jer oni su to doveli do savršenstva. Svakom svom članu znali su po 5, 6 replika dati, u stilu da dragi kolega slažem se s vama, kako ste to lijepo rekli, ja sam oduševljen, neću moći spavati zbog toga od sreće, prema tome, to je vaš stil nemojte se iščuđavati. Ako govorimo o gospodinu STaziću on je predsjednik Odbora koji je sada u ovom trenutku rekao neistinu, da je nestalo kvoruma a bilo je 6 članova parlamentarne većine i on 7., kolega Vujić je također bio prisutan i kvorum nije samo, nisu to ličnosti podvojene nego ličnosti koje nestaju u trenutku, ono vidite ih a zapravo ih nema, ne možete ih ubrojiti jer jednostavno tvrde da ih nije bilo, da nema kvorum, dakle moramo sljedeći put kod prebrojavanja kvoruma dobro paziti i pitati čuj jeste to vi, je li vas možemo brojiti u kvorum ili samo je to neka prikazao ovdje. Dakle, neistina za neistinom dovela je upravo do ovog da Programsko vijeće danas vegetira, umjesto da radi punom parom da napravi sve ono što je trebalo napraviti, Hrvatska radiotelevizija. Da se moglo izabrati ravnatelja, mogla je Hrvatska radiotelevizija biti već sređena i bolje sređena, normalno da svaki privremeni ravnatelj televizije nema snagu koju bi imao izabrani ravnatelj, jer mi svi očekujemo od javne televizije da bude sve ono što ona mora biti, a to je u ovoj situaciji nemoguće, jer svaka opstrukcija je jako zgodna pogotovo ako se može optužiti parlamentarna većina, a mi ćemo se slikati na toj televiziji i reći kako nemamo nikakva prava.
I replika gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Markovinović vi ste s pravom doveli u pitanje stav koji je iznio predstavnik Kluba SDP-a a koji se tiče stručne spreme kandidata Lovrića za Programsko vijeće HRT-a. Naime, sasvim sigurno da im to ne smeta, jer da im to smeta vjerojatno onda ni njihov glavni tajnik ne bi imao srednju stručnu spremu, niti bi im bio saborski zastupnik, sasvim sigurno da im to ne smeta jer i to nije bio uvjet za izabir člana Programskog vijeća. A vjerojatno im nešto drugo smeta, možda im smeta to što je gospodin Lovrić predsjednik Udruge branitelja dragovoljaca, možda im smeta to ili možda smeta to što ga je predložila Hrvatska udruga poslodavaca, što su ga upravo oni predložili, što su ga predložili ispred Udruge malih i srednjih poduzetnika. Možda ih to smeta? Dosta se postavlja pitanje što ih smeta? I izgleda da je doista riječ o tome da SDP želi da neistinama opise cjelokupnu proceduru oko izbora članova programskog vijeća, pa tako i u tom kontekstu ova izjava kolege Vujića koji je rekao da se oporbi ne dopušta da oni izaberu svoje članove. To nije istina. Tri člana koja predlažu članovi oporbe su bila predložena odnosno bila su se javila na natječaj u skladu sa procedurama. To zašto oni ne žele predložiti ta tri člana programskog vijeća to je pitanje o kojem treba razgovarati Ali za to ne treba okrivljavati saborsku većinu, jer jednostavno ne stoji da saborska većina ne dopušta oporbi da izaberu svoja tri predstavnika u programskom vijeću. O tome se radi. Dakle, netko ne želi reći istinu.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo ja mislim inače je odbor kompletno pogriješio. Naime, kada se raspisivao natječaj za tri člana programskog vijeća koje izabire oporba trebalo je napisati da ih izabire oporba. I onda gotovo svi kandidati ne bi napisali da su bili branitelji, da su radili ovo ili ono, mogli su znati da nemaju nikakve šanse. Isto kao što po njima nema šanse gospodin Lovrić.
Gospođa zastupnica Ljubica Lukačić.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Markovinoviću kada ste govorili o ova 4 preostala neimenovana člana programskog vijeća HRT-a, mislim da je potrebno reći čisto radi javnosti evo da ljudi znaju. Ja sam u svojoj raspravi istaknula da očekujem kako i ćemo to brzo učiniti. Ali bojim se da se to neće dogoditi, jer kolega Stazić je na prethodnoj sjednici Odbora za informiranje jasno i glasno rekao da parlamentarna manjina neće predložiti svoje kandidate, iz razloga što on od ljudi ne želi praviti budale. Pa nije li ovo pravljenje ljudi budalama, jer očekuju rezultate natječaja i to već dva natječaja koja nisu završena ili možda gospodin predsjednik odbora kolega Stazić uživa u tome da ga se moli, jer je isto tako na prethodnoj sjednici kada smo raspravljali o dopunskom izvješću Programskog vijeća HRT-a predsjednik vijeća najljubaznije zamolio sve nas članove odbora da konačno riješimo te natječaje kako bi programsko vijeće moglo bolje raditi. E sada znate ja se na kraju ne mogu odlučiti što to parlamentarna manjina želi. Ili ljude želi ili ne želi praviti budalama ili uživaju u tome da ih se doista moli. Ja vjerujem da će biti bolje da izaberemo i ova 4 člana Programskog vijeća HRT-a. Hvala.
U 12,24 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave od 10 minuta. Odgovor na repliku gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Mislim da je opstrukcija počela ranije. Naime, kolegice sjetite se da vi kao članica odbora niste nekoliko mjeseci mogli prisustvovati odboru iz jednostavnog razloga jer predsjednik odbora nije sazivao odbor. Di je bija da je bija, znamo gdje je bio jel, instrukcije kod Rade Šerbedžije, a vjerojatno ga je isto išao nagovarati da postane član programskog vijeća, što bi jasno ugledan član programskog vijeća koji bi zapravo svojim ugledom vjerojatno provodio volju kolege Stazića. Za uzvrat mu je na Briunima malo prao, malo kuhao, pekao čevapčiće i ostalo što smo čuli jel. I to je bilo dobro. Čovjek je odradio svoj posao, tako da uz onih 7 kuna koje je platio dnevno na Briunima plus ovaj posao, mislim da je to pošteno odražen posao. Jedini je problem što nije radio kao saborski zastupnik ovdje, što ga nekoliko mjeseci svake godine ovdje ne viđamo, pa Bože plaća ide a takav je sustav protiv kojeg upravo i njegove kolegice i kolege se najviše bune.
Potpredsjednica Doma gospođa zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo. Iako najiskrenije rečeno čini mi se da ova rasprava gubljenje vremena ipak se želim pridružiti u nju i reći nekoliko riječi i ustvari skrenuti pozornost na ono što je bitno. Pitala je malo prije kolegica Lukačić, što to ustvari parlamentarna manjina želi? Pa želimo jednostavno da se u ovoj zemlji provode zakoni. Ti zakoni mogu biti dobri ili loši, bolji i lošiji, ali zakoni se u ovoj zemlji trebaju provoditi. Osim donošenja zakona, osim sile koja se provodi u ovom slučaju nadglasavanje, preglasavanjem, tumačenjem zakona od strane parlamentarne većine postoji nešto što se zove dobra praksa provođenja zakona. To primjenjuju sudovi, pa bi se to moglo primjenjivati i na one elemente u zakonu u kojima sam SAbor sudjeluje u korištenju odnosno primjeni zakona. Ta dobra parlamentarna praksa je čitav niz godina koliko je na snazi ovaj Zakon o HRT-u pokazao je da postoji u normalnim uvjetima mogućnost da parlamentarna većina i parlamentarna manjina zajedno sukladno odredbama zakona određuju članove Vijeća HRT-a. i na taj način bila je uspostavljena nazovimo tako kolokvijalno politička ravnoteža ili ravnoteža u smanjivanju političkog utjecaja prije svega na informativne programe HRT-a. Međutim, jednog trenutka i to u trenutku kada se već krenulo u pripremu i donošenje novog zakona koji se trebao prilagoditi različitim promjenama koje su se dogodile u međuvremenu, dolazi do nekakve nevjerojatnog tumačenja od strane parlamentarne većine, a to je da kandidatkinja koja je trebala biti izabrana u Vijeće HRT-a na prijedlog manjine biva opstruirana od većine zbog toga što se navodno radi o potencijalnom sukobu interesa. Ja ne znam tko više u ovoj zemlji može prihvatiti to tumačenje i zato mislim da je ova rasprava bespredmetna, pa u potencijalnom sukobu interesa apsolutno svaki pojedinac koji se javi na taj natječaj, koji biva ili neće biti izabran. Otkud vama da gospodin Lovrić nije u potencijalnom sukobu interesa? Čovjek se bavi biznisom, sutra može otvoriti producentsku kuću, zar to nije potencijalni sukob interesa? Pa ne može se eliminirati kandidate zbog tog što su u potencijalnom sukobu interesa. Druga stvar koju želim iz ove rasprave izvući i na neki način se ograditi od toga. Čini mi se da se u žaru političkog nadmudrivanja, odnosno političkih rasprava, političkih diskusija ovdje u Saboru dirnulo u integritet ljudi koji su, bez obzira da li su dobili ili nisu dobili podršku na plenarnoj sjednici Sabora ili na raspravi u saborskom odboru, da je dirnuto u njihov integritet. Mislim da nitko nema pravo poigravati se sa osobnostima, integritetima pojedinaca koji su stavili svoje ime i prezime i svoj ugleda na raspolaganje da budu temeljem kriterija birani za članove Vijeća HRT-a. I jedan i drugi ili i jedno i drugo ispunjavaju te kriterije i mislim da je ovdje bilo krajnje neprimjereno neke izjave koje su se čule i o jednom i o drugom, a koje diraju njihov integritet, od čega se ja osobno jer se radi o isto tako osobama s druge strane želimo graditi. Mislim da Sabor ne služi tome i da naša politička prepucavanja ne smiju ići preko leđa ljudi koji su se iz civilnog sektora kandidirali ili su kandidirani za Vijeće HRT-a. I treća, zadnja stvar zbog koje sam se javila za ovu raspravu je to što je više nego očito da većina u Saboru podređuje ključni interes primjene odnosno funkcioniranja Zakona o HRT-u i formiranja Vijeća kao jedinog tijela koje ima veliku ulogu, jedinog biranog tijela sa strane koje ima veliku ulogu u funkcioniranju HRT-a u svim njegovim segmentima, većina je podredila svoje politikantske interese ovom drugom interesu, a to je formiranju Vijeća i onda funkcioniranju Vijeća. Zar se niste zapitali šta se to događa da članovi Vijeća ovako daju ostavke, zar ste niste zapitali što je potrebno napraviti da se to Vijeće formira i počne funkcionirati, kakvo god bilo. Ja osobno ne mislim da je to vijeće u zadnje vrijeme radilo kako treba što svakako na svoju dušu trebaju preuzeti i pojedini članovi tog vijeća ili svi pojedinačno članovi toga vijeća, ali je činjenica da bez Vijeća na televiziji nema nikakvog nadzora, odnosno na Hrvatskoj radioteleviziji nema nikakvog nadzora i da odgovornost za to snosi Sabor ili preciznije rečeno saborska većina koja je eto tako uzela sebi za pravo da tumači tko je, a tko nije i to zamislite u potencijalnom sukobu interesa. U međuvremenu, dragi moji kolege i kolegice, na televiziji vlada ozbiljno loše stanje. Događaju se velike stvari, događaju se velike rošade. Mi iz manjine smo zbog toga zabrinuti, dajemo sve od sebe da se što prije donese novi zakon računajući da će se možda popraviti i ovo stanje koje ste prouzročili blokiranjem izbora članova Vijeća, iako se u novom prijedlogu zakona gotovo na identičan način bira to Vijeća i nema nikakve garancije da se ponovo neće dogoditi blokada. Očito je ili iz tog vašeg stava ili nezabrinutosti zbog toga što vijeće ne funkcionira očito je da ste u v.d. upravu ili v.d. uredništvo uglavili ljude kojima ste dali zadaću da odrade svoj posao. Ja želim tim ljudima da naprave dobar posao, želim da se othrvaju političkom pritisku, želim da odustanu od prakse da gotovo očigledno preferiraju pojedine političare s kojim su prijateljski povezani. Nije uvijek riječ samo o političarima iz vladajuće većine, ponekad je riječ i o potpuno neutjecajnim strankama bez ijednog saborskog zastupnika, ali definitivno riječ o ljudima koji u uredništvu i u upravi sjede i preferiraju svoje prijatelje, daju im televizijske termine i minutažu koja im ni po čemu, ni po relevantnosti ni po utjecaju ni po podršci birača ne pripada. Ako to vama dragi kolege odgovara svaka vam čast. Vjerojatno ste tržili i za svoje utjecaje. A nama u manjini ostaje samo da se što je moguće prije izborimo za donošenje novog zakona, za što kvalitetnije odredbe u tom zakonu, za formiranje novog Vijeća i nadamo se odgovorne ljude od ugleda, ne od povjerenje ove ili one političke opcije koji će staloženo, uvažavajući realne probleme i okolnosti, pomoći da se očuva status javne televizije i javnog radija i da na taj način postavimo branu kiču, komercijalizaciji i onome što razara društvo u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Ispravak, gospođa zastupnica Ljubica Lukačić.
Hvala vam lijepa, gospodine potpredsjedniče. Evo ja ću ispraviti dva netočna navoda kolegice Antunović. Kolegice Antunović po ne znam koji puta već moram reći, nije točno i krivo govorite kad kažete da je parlamentarna većina opstruirala izbor Vere Robić Škarica. To nije bila opstrukcija, to je jednostavno bilo normalno i morali smo primjetiti da je gospođa u potencijalnom sukobu interesa. Druga stvar, nije također točno kada govorite da ste ozbiljno zabrinuti za tako loše stanje na HRT-u. Pa kolegice to je netočno jer da doista jeste ozbiljno zabrinuti onda bismo već imali ova četiri člana Programskog vijeća HRT-a, dakle već bismo ih izabrali odnosno vi kao zabrinuta parlamentarna manjina već biste ih predložili. Hvala vam lijepa.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo, kolegica netočno navodi da zapravo parlamentarna većina iz politikanskih razloga zapravo blokira rad Vijeća što nije točno. Vijeće je imalo bez gospođe Robić 10 članova, bez gospodina Grgića 9 članova. Za izbor ravnatelja dovoljno je bilo 8 članova i onda upravo SDP iz politikanskih razloga povlači troje članova Vijeća onih na koje su, koji su izabrani njihovim prijedlogom upravo zato da ne dođe slučajno do izbora ravnatelja da se ne bi netko od njih predomislio ili ne slušao ne znam vjerojatno sugestije parlamentarne manjine. Dakle, čisti politikanski razlozi. A što se demokracije tiče i to je netočno da zapravo nema demokracije, jer činjenica je da su troje članova Programskog vijeća dali ostavke samo zato jer je onih 6 izabralo nekog drugog a ne po njihovoj volji.
Gospođa zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dakle, ispravit ću netočan navod kolegice koja je rekla želimo da se zakoni provode i dajemo sve od sebe da se zakon donese. Dakle, zabrinutost koja je ovdje izražena još jednom ću ponoviti ako treba i po 150 puta jer stalno se kao što se ono kaže okreće pila naopako. Dakle, ukoliko su toliko bili članovi iz parlamentarne manjine zabrinuti mogli su predložiti četiri člana i tada bi dokazali da žele da se zakoni provode. A drago mi je što se kolegica Antunović ograđuje eto očito od moje desne strane sabornice i što je nekoliko puta ponovila i drago mi je što se ne slaže sa svime što su njezini kolege očito rekli u raspravi, pa evo barem ima neke nade da će zakoni poštovati, da neće biti diskriminacije u ovom Domu i da će ipak razum prevladati. Hvala lijepa.
Replike gospodin zastupnik Boris Kunst.
Pa kolegice Antunović, meni je u svakom slučaju drago bilo čuti od vas kad ste rekli da nitko nema pravo ismijavati građane i da se vi od toga ograđujete. Ali ja ću vas podsjetiti da ste vi član isto tako Odbora za informiranje, informatizaciju i medije i da vi upravo kao član iz tog političkog ešalona bi trebali djelovati na svog predsjednika. Jer ako on ismijava, ako on opstruira i ne želi izabrati ljude, a raspiše natječaj na koji se ljudi jave u Programsko vijeće, pa dobro tko onda ismijava. A ljutite se ovdje ako parlamentarna većina poštuje zakon, pa eto i to gospodina Lovrića na jedan kratko vrijeme bira u Programsko vijeće. Drugo, zabrinuti ste stanjem na Hrvatskoj televiziji, pa jednostavno na taj način opstruirate da vaši članovi u Programskom vijeću dadu svoj doprinos da ta Hrvatska televizija bude eto u onom svjetlu kakvom bi vi to željeli. Na ovaj način što radite? Radite ili prešutno ovdje prešutno svog kolegu ne opominjete, ne kritizirate, ne znam što. Ovdje iskazujete kao da se ograđujete od toga, a u principu koga se ismijava i od koga se radi budale. Pa radi se budale upravo od tih ljudi koji su se javili na natječaj, davali svoje životopise. I što još? Potrošili novac kod javnog bilježnika jer su davali izjave da nisu u sukobu interesa. I s druge strane se potrošio novac iz državnog proračuna kojim su se oglasi objavili u medijima za taj natječaj. Pa tko onda ismijava ove građane? Možete se vi ograđivati koliko hoćete. Ali ja bih vas molio djelujte na svog člana stranke, predsjednika odbora.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Poštovani kolega, vi bi trebali znati da smo mi svi ovdje slobodni govoriti kako hoćemo ali da smo svi obavezni poštivati zakon. I zato kad vi napravite nekakvu verbalnu pogrešku po meni ili ako to napravim ja ili moj kolega ili bilo tko iz moga kluba bit će to manji razlog za zabrinutost ili za opomene ili za bilo šta drugo. Neka o tome prosuđuju građani, pa će i prosuđivati i o vama i o nama. Međutim, i vi i ja i svi mi zajedno činili ili ne činili verbalne pogreške, vrijeđali ili ne vrijeđali one koji to ne zaslužuju dužni smo poštivati zakon. I to je suština toga. A mislim da vam ne trebam više govoriti o tome koliko je smiješna i bespredmetna vaše inzistiranje na potencijalnom sukobu interesa. Pokazala sam vam na ovom zadnjem primjeru da smo svi ili da su svi kandidati, svi izabrani članovi u potencijalnom sukobu interesa i to je naprosto namjerno, svjesno blokiranje primjene zakona, opstruiranje izbora članova Vijeća i ni na koji drugi način to u javnosti niti je shvaćeno niti vi to možete drugačije objasniti.
Želi li predstavnik predlagatelja? Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Prijedlog odluke o imenovanju članova Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije za preostali dio mandata. Predlagatelj Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju članova Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije za preostali dio mandata. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu odluke. Rezultat? Ovaj prijedlog odluke o imenovanju prihvaćen je većinom glasova 105 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv. U tekstu kako ga je predložio Odbor za informiranje, informatizaciju i medije.
Prelazimo na sljedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 639. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, pomorstvo, promet i veze, Odbor za lokalnu i područnu samoupravu, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu unutrašnjih poslova Ivica Buconjić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Štovane i gospodo zastupnici, pred vama je Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Ja ću odmah na početku reći da predlažemo da zakon ide u redovitu proceduru u dva čitanja, budući su se u raspravama na pojedinim odborima pojavile i određene nedoumice, pa da bi te nedoumice riješili na najkvalitetniji način slažemo se da zakon ide u dva čitanja. Pokušat ću samo ukratko obrazložiti glavne razloge i motive za predlaganje izmjena i dopuna Zakona o sigurnosti prometa na cestama i neka rješenja koja se predviđenim, odnosno predloženim promjenama predlažu. Naime, ima nekoliko skupina razloga zašto smo, odnosno Vlada su predložili izmjene i dopune postojećeg Zakona o sigurnosti cestovnog prometa iz 2008. godine. Jedan od razloga je zbog toga što su se pojedine norme i odredbe pokazale nedovoljno jasnim i preciznima u postojećem zakonu koje su izazivale i određene nedoumice u primjeni, pa smo zbog toga određene članke postojećeg zakona predložili i promijeniti na način da budu jasniji i precizniji, kako bi i policijski službenici u postupanju po njima imali manje problema, kako bi građani, odnosno sudionici u prometu isto znali kako će se na njih odredbe zakona primijeniti i kako bi ta materija bila jasnije uređena. Bilo je određenih manjkavosti u pojedinim člancima zakona, pa smo i te koje su se pokazale tijekom primjene, pa smo i te manjkavosti odlučili ukloniti, kako bi zakon bio jednostavan, primjenjiv i bez manjkavosti. Isto tako smo i odlučili uvažiti primjedbe i prijedloge jedinica lokalne samouprave, a to je prije svega u pogledu uređivanja problema parkiranja, u smislu dostave podataka o vlasnicima vozila koja su u prekršaju, i u pogledu kažnjavanja vlasnika vozila koji svoja vozila parkiraju unatoč zabranama na nedopuštenim mjestima, prije svega na mjestima gdje su hidranti, gdje su vatrogasni prolazi i gdje su druga mjesta koja priječe postupanje hitnih službi u slučaju potrebe. Isto tako smo predložili određene promjene i zbog usklađivanja s direktivama i pravnom stečevinom Europske unije, to se prije svega odnosi na kategorije, naime u postojećem zakonu kategorije vozačkih dozvola nisu bile do kraja usklađene sa direktivom i pravnom stečevinom, i zbog trajanja, odnosno važenja međunarodne vozačke dozvole naime bilo je propisano 5, a po međunarodnim direktivama međunarodne vozačke dozvole mogu važiti najviše 3 godine. Zatim isto tako je jedna od velikih promjena rekao bih i odredba članka 199., a koja se odnosi na uvjetno kažnjavanje, odnosno kažnjavanje u stjecaju za vožnju pod, sa koncentracijom alkohola do 0,5 grama po kilogramu. Naime odlukom Ustavnog suda takva odredba zakona je stavljena van snage, i rečeno je da ne može biti kažnjavanja uvjetnoga ili u stjecaju za ponašanja koja inače nisu sama po sebi kažnjiva, i zbog toga smo predložili člankom 21. kojim se mijenja članak 199. da je dozvoljeno bezuvjetno upravljanje vozilom sa koncentracijom alkohola do 0,5 grama po kilogramu i da se neće ta koncentracija kažnjavati u stjecaju sa nekim drugim prekršajima. Isto tako smo nastojali fleksibilnije urediti rad autoškola, i to prije svega na inicijativu i poticaj Hrvatske udruge poslodavaca, koja nam je sugerirala, odnosno predlagala određene izmjene kako bi se u ova recesijska vremena na neki način olakšao rad autoškola, odnosno kako autoškole ne bi dolazile u poslovne probleme zbog možda previsokih kriterija. Dakle to su evo pet glavnih skupina razloga zbog kojih smo odlučili predložiti izmjene i dopune Zakona o sigurnosti cestovnog prometa. Nadam se da ćete iznijeti svoja stajališta o predloženim izmjenama i dopunama zakona. A ja bih samo rekao da je trenutno stanje na hrvatskim prometnicama bolje nego ikada, na što ukazuju statistički podaci. Ja ću reći samo glavne pokazatelje, o broju prometnih nezgoda i o broju smrtno stradalih osoba. Tako smo imali ukupno broj nesreća 2010., odnosno 2009. godinu smanjen za 16%, odnosno imali smo 24 tisuće 213 prometnih nesreća u 2009., u 2010. 20 tisuća 159, na stradalima isto imamo smanjenje od 22%, s poginulima broj nesreća je smanjen za 14,6%, s ozlijeđenima za 22%, s materijalnom štetom za 14%. I ono što smatram da je u svemu tome najvažnije je broj smrtno stradalih u prometu na hrvatskim prometnicama. Naime dugo godina smo bili svjedoci da su hrvatske prometnice bile gotovo bojišnice na kojima je stradavalo u prosjeku od godine do godine od 14,2 do 14,5 stanovnika na 100 tisuća stanovnika, što je daleko iznad europskog prosjeka, i proklamiranog cilja hrvatske Vlade da broj smrtno stradalih treba svesti na 10 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika. Dakle na današnji dan 2008. godine je smrtno stradalih u prometu bilo 614, 2009. je bilo 508, a na današnji dan ove godine je smrtno stradalo 386 osoba, što je ako usporedimo broj smrtno stradalih iz 2010. na 2008. smanjenje za 228 smrtno stradalih, znači 228 ljudskih života je spašeno u odnosu na 2008. godinu, što je smanjenje od 37%. Nadamo se da ćemo i tijekom prosinca zadnjeg preostalog mjeseca uspjeti zadržati ove trendove i vjerujem da će Republika Hrvatska napokon ove godine i postići proklamirani cilj iz nacionalnog programa sigurnost cestovnog prometa, a to je manje od 10 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika, a budući je u izradi novi nacionalni program sigurnost cestovnog prometa za idućih 5 godina, vjerujem da ćemo ove rezultate koji su postignuti temeljem ovog nacionalnog programa, temeljem ovog zakona i temeljem prije svega rada policijskih službenika uspjeti te trendove i dalje zadržati i krenuti i ka ostvarivanju europskih proklamiranih 7 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika. Evo, kažem budući smo uočili u raspravama na pojedinim odborima neke dvojbe oko pojedinih rješenja slažemo se da zakon ide u drugo čitanje, smatram da su to svega dvije odredbe dva ili tri članka koja se mogu relativno brzo i jednostavno promijeniti ili uskladiti sa ostalim člancima i namjenu zakonodavca i da ćemo u drugom čitanju dobiti zaista zakon koji će osigurati da krenemo ka tom cilju a to je što je manje smrtno stradalih na prometnicama, i što manje prometnih nezgoda. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Uvaženi zastupnik Slavko Linić, u ime Odbora za pomorstvo, promet i veze. Izvolite, predsjednik odbora.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, državni tajniče i suradnik, kolegice i kolege. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora na svojoj 55. sjednici raspravio je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je kazao da je tijekom primjene Zakona o sigurnosti prometa na cestama ustanovljena potreba za određenim izmjenama i dopuna ovog zakona kako bi se što preciznije i detaljnije regulirala problematika prometa na cestama. A sve bi to bilo u cilju povećanja sigurnosti prometa na cestama. Isto tako, radi usklađivanja odluke ustavnosti, sa odlukom Ustavnog suda RH od 7. travnja ove godine predlaže se novi način regulacije i upravljanja vozilom pod utjecajem alkohola. A također je neophodno uskladiti zakon sa Direktivom 126/2006 EZ kojim se predlaže uvođenje nove D1 kategorije vozila. U raspravi je ocijenjeno da bi novim konceptom više zakona kojim bi se izdvojila i uredila pojedinačna područja koja su sada definirana Zakonom o sigurnosti prometa na cestama pojedina ministarstva preuzela sve obveze i odgovornosti određene zakonom, odnosno odgovornima osim Ministarstva unutarnjih poslova učinilo i druge subjekte. Također, izražena je sumnja da će samo povećanje iznosa novčanih kazni imati veći efekt u smanjenju broja prekršaja u prometu te da bi se možda kazne mogle definirati po nekakvom drugom kriteriju, imovinski, cenzus, kumulativni način kažnjavanja i slično. Izražena je bojazan da će ovim novim povećanim kaznama nažalost pravosuđe biti dodatno opterećeno u svom radu. U raspravi su pozitivno ocijenjeni rezultati i značajke u dosadašnjoj primjeni Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Ono što je bitno, odbor je konstatirao da bi svako smanjenje utvrđenih standarda u zakonu bilo neprihvatljivo. Posebno je ukazano na predložene nove odredbe članka 202. stavak 1. točka 2. i 4. Isto tako, imajući u vidu i predložene izmjene u smislu većih ovlasti koje imaju jedinice lokalne samouprave istaknut je problem da službene osobe jedinica lokalne samouprave, a to su prometni redari, nemaju ovlast u postupku utvrđivanja identiteta počinitelja prekršaja i kako je to u postupanju kada nastupaju policijski službenici. Članovi odbora su mišljenja da je nužno predložiti izmjene odredbe članka 202. stavak 1. i 2. točka 4. i članak 222. stavak 3. ovog zakona. Pa smo u ime odbora predložili i određene tekstove koje je moguće u daljnjem radu na zakonu od strane predlagatelja uvažiti. U članku 202. stavka 1. točka 2. prijedlog je da u radnom odnosu na određeno ili neodređeno vrijeme najmanje jednog instruktora vozača B kategorije u punom radnom vremenu i potreban broj instruktora vožnje u radnom odnosu za kategorije vozila za koje autoškola ima rješenja u svrhu uspješnog ostvarivanja nastavnog programa i plana osposobljavanja. A u članku 202. stavak 1. točka 4. najmanje po jedno vozilo one kategorije za koju se obavlja osposobljavanje u vlasništvu ili zakupu opremljeno za osposobljavanje kandidata za vozače. Pri tome vozilo B kategorije mora biti osobni automobil s 4 ili 5 vrata s najmanje 2 zračna jastuka, ABS sustavom za kočenje i do 10 godina starosti vozila A1, A2, A i AM kategorija moraju biti do 12 godina starosti, a vozila C1, C, D1 i D kategorije moraju biti sa ABS sustavom za kočenje i do 15 godina starosti. Priključna vozila, osim za B+E kategoriju, moraju biti sa ABS sustavom za kočenje. I isto smo predložili tekst članka 229. stavka 3. da se u članak 229. iza riječi službenika dodaju i riječi ili službena osoba jedinica lokalne samouprave koje poslove obavljaju iz članka 5. stavka 4. ovog zakona. Obzirom na iznesene prijedloge i primjedbe odbor je nakon usuglašavanja sa predlagateljem ocijenio da je navedeni zakon najbolje da ide u redovni postupak. I slijedom toga, predlažemo zaključke: o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti u prometu na cestama s konačnim prijedlogom zakona provest će se rasprava u prvom čitanju, prihvaća se prijedlog Zakona izmjena i dopuna Zakona o sigurnosti prometa na cestama i sve primjedbe i prijedlozi i iz mišljenja iznesena u raspravi predlagatelj će uzeti u obzir kod izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li ostali predstavnici odbora uzeti riječ? koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Pa evo da idem nekako sa ovim uvodom gdje se na strani nije bitno doslovce kaže da iz statističkih podataka u 2009. godini u usporedbi s 2008. vidljivo je smanjenje ukupnog broja prometnih nesreća za 5,8%, smanjenje ukupnog broja ozlijeđenih osoba za 2,6% dok je ukupan broj poginulih osoba manji za čak 17,5% u odnosu, odnosno za 116 osoba. Isto tako, uspoređujući statističke podatke za prvih 6 mjeseci 2010. s istim razdobljem 2009. vidljivo je daljnjim smanjenjem ukupnog broja prometnih nesreća za 16,7%, smanjenje ukupnog broja ozlijeđenih za 23,1% i smanjenje ukupnog broja poginulih osoba za 14,5%, odnosno 34 osobe manje. E sada, postavlja se normalno pitanje što tome pridonosi? Da li tome pridonosi dominantno rad policije? Ja kategorički tvrdim da ne. Daleko manje ili daleko više tome pridonosi recimo pridonose novi km autocesta i nadasve recesija. Mislim ovdje prije svega na cijenu benzina, na standard naših građana kojima je takav da se na žalost sve manje i manje voze, što je najrječitije, o tome je najrječitiji dokaz prihod od trošarina u državnom proračunu. Izgleda možda to na prvi pogled apsurdno, ali doista je tome tako, za koliko je gospodo opala naplata na autocestama 2010. u odnosu na 2009. Sigurno je pala za nekih 15 a možda i 20%. Ako je u sezoni bilo tako onda pomislite kako je danas. Znači ljudi se manje voze, čim se manje voze manje su izloženi riziku. Kada se vi vozite cestom od Rijeke prema Zagrebu, ili od Zagreba prema Splitu, ma ista stvar je po Istarskom ipsilonu, naše ceste su gotovo prazne, ne računajući onih koliko 8 ili 10 vikenda u 6., 7., 8. i 9. mjesecu. Na našim autocestama gotovo da nikoga nema, sami presretači, koliko kamiona u 24 sata na primjer prođe najfrekventnijom cestom od Rijeke do Zagreba, pa prema Mađarskoj granici i obrnuto. Ja tvrdim prođe ih onoliko koliko kroz Veneciju prođe kamiona u 30 minuta, a možda i manje, a to isto jako dobro govori gdje je Hrvatsko gospodarstvo. Oni koji su malo izvan, manje više bilo da je riječ o Istri ili van Istre protiv prometa, trebali bi samo jedan dan otići ne dalje od Palmanove i tamo 30 minuta brojati kamione u jednom pravcu od Udina prema Veneciji i obrnuto i naprosto potvrdit će tu moju tezu. Jednom riječju dok ne shvatimo ono što Njemci, Talijani odavno znaju da se razvoj bazira na brzini okretanja kotača njihovih kamiona ni u Hrvatskoj neće biti bolje. Zato ja mislim da bi ovaj Zakon trebao ići u jednu ozbiljnu reviziju. Zašto? Zato jer ovaj Zakon drastično povećava kazne i ja si stalno postavljam pitanje dokle će u ovoj zemlji biti praksa da svaku intervenciju upotpunjujemo novim sve višim kaznama. Pa ne može se sve u ovoj zemlji samo kaznama rješavati. To je izraz gubitka osjećaja za mjeru i trenutak u kojem u ovom trenutku žive građani i građanke Republike Hrvatske. Kao da jednostavno ne želimo shvatiti prilike u kojima naši građani žive, kao da neki ne znaju okolnosti koje danas naprosto vladaju u ovoj zemlji. I utoliko se zaista zalažem da se te sankcije smanje i jednako tako da se i malo presretači parkiraju u svojim garažama. Za početak neka se policija koncentrira na pokušaje atentata, podmetanja eksploziva a tu se baš bog zna koliko ili Bog zna koliko momenata ne uspijeva. Prije sam citirao prometne nesreće, točno ima manje poginulih i ozlijeđenih, to je svakako za svaku pohvalu, međutim, dozvolite mi da citiram članak 12. ovdje "Vozač motocikla ili mopeda, te vozač lakšeg četverocikla bez zaštitne kabine i četverocikla bez zaštitne kabine, kao i osobe koje se prevoze tim vozilima moraju za vrijeme vožnje na cesti na glavi nositi propisanu homologiranu i uredno pričvršćenu zaštitnu kacigu", u redu, "zaštitna kaciga za vrijeme vožnje na cesti na glavi moraju nositi i vozači bicikla mlađi od 16 godina". Sankcija je 1000 odnosno 300 kuna. Članak 13. stavak 2. "Pješak koji se kreće kolnikom dužan je noću a i danju u slučaju smanjene vidljivosti biti označen nekim izvorom svjetlosti ili reflektirajućim materijalom", to je apsolutno u redu, ali onda opet dolazi novčana kazna gdje će se tog pojedinca kazniti sa 300 kuna ukoliko taj netko na takav način ne postupi. Članak 21. dobro ovdje se govori o alkoholu, apsolutno da, treba pijane osobe kažnjavati, jednako tako nadam se i drogirane, ali ove kazne 1000 do 3000 kuna, pa 3 do 5000 kuna, 5 do 15 000 kuna, tako dalje, mislim kao da pojedinci naprosto nemaju mjeru kada to propisuju. Mislim još jedanput ću kazati da se previše olako povećavaju kazne, kazne treba prilagoditi trendovima Hrvatskog društva, ako idu plaće dole, jasno neće uvijek i kazne ići dole, ali nekakvu takvu logiku bi to trebalo slijediti ako idu penzije dole, možda i kazne bi mogle se korigirati, ako sve poskupljuje možda bi i kazne trebale u tome sudjelovati, ako ljudi ostaju bez posla, onda bi valjda trebalo taj osjećaj do socijalnog na neki način, poput gospodina Bandića ima. Jednom riječju treba u svemu imati mjeru. Bez toga nema ni pravedne nema ni socijalne, nema ni sigurne države i zato se razumljivo zalažem da te kazne budu što je moguće manje, a problem je kod nas što su nam kazne u pravilu veće i od onih u Europskoj uniji. Pa tako dozvolite mi da tu citiram za brzinu preko 20 km u naseljima, u Austriji se to naplaćuje sa 70 eura, preko 50 km izvan naselja 2180 eura, prolazak kroz crveno do 70 eura, parking 21 do 90 eura i po tim cijenama Austrija je najsličnija Hrvatskoj, sve ostale zemlje gospodo u Ministarstvu ili u Saboru svejedno, imaju niže kazne od Republike Hrvatske. Dobro, jedna Belgija za preko 20 km u naselju znači od 150 eura preko 50 znači eura ima tu im počinje od 250, prolazak kroz crveno 150, parking do 50 eura, jedna Francuska evo, preko 20 km u naselju 135 eura, preko 50 1500, prolazak kroz crveno od 90 nadalje itd. Znači jednom riječju kazne u Europi su otprilike u ovim najrazvijenijim državama iste, ako nisu niže u RH. Kako to izgleda u Hrvatskoj članak 53. našega Zakona o sigurnosti prometa na cestama znači "na cesti u naselju vozač se ne smije kretati brzinom većom od 50 km na sat", slažem se apsolutno, ali ako se to desi. E sada pogledajte sankcije, novčanom kaznom u iznosu od 5 do 15 tisuća kuna ili kaznom zatvora u trajanju do 60 dana kaznit će se za taj prekršaj vozač koji se vozilom u naselju kreće brzinom koja je za više od 50 km veća. Novčanom kaznom u iznosu od 2 tisuće kuna ako netko vozi od 30 do 50 km na sat, znači brže, novčanom kaznom u iznosu od tisuću kuna ako vozi od 20 do 30 km na sat itd. "Na cesti izvan naselja vozač se ne smije kretati vozilom većom od brzine dopuštene postavljenim prometnim znakom, a najviše 130 km na autocesti, 110 na cesti namijenjenoj isključivo za promet motornih vozila, 98 km na ostalim cestama." Znači novčanom kaznom od 3 tisuće do 7 tisuća kaznit će se za prekršaj vozač koji na autocesti vozi 50 km brže, novčanom kaznom u iznosu od tisuću kuna ako vozi netko 30 do 50 km, 500 kn ako vozi od 10 do 30 km. I tako bih mogao zapravo citirati sve te odredbe, a mislim da u ovom trenutku na neki način i kada je riječ o našim kaznama ili sankcijama trebalo bi imati mjeru. Prema tome, da mislim da je dobro da zakon ide u drugo čitanje pa da se možda korigiraju i još neke kaznene odredbe od tog famoznog Zakona o sigurnosti prometa na cestama, jer kako vrijeme odmiče mnogima će sve te teže i teže biti plaćati te kazne. Nitko se ne zalaže normalno da netko čini prekršaje u prometu, ali ajde recite mi 10 do 15 ili 20 km ako vozite brže, pa to je gotovo stvar statističke greške na onome presretaču. Dobro, možda to ne odgovara istini šalu na stranu. Ali ipak jednu vrstu tolerancije i mjere u tome treba imati.
Zahvaljujem. Ja bih samo htio reći to moram toliko intervenirati da ovo nije POrezni zakon. Ovo je Zakon koji kada netko počini prekršaj ugrozi i vas ili bilo kojeg sudionika u prometu mora se sankcionirati. Prema tome, to nije socijalna kategorija i da ako idu mirovine dolje trebaju ići sankcije dolje, pa mi onda potičemo da se omogućava da što veći broj ljudi praktički čini prekršaj i ugrožava sebe i druge u prometu. Idemo dalje sa raspravom, pa je u ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Ivan Bogović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče HRvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama s Konačnim prijedlogom zakona. Sigurnost cestovnog prometa je nedvojbeno postala dio globalne politike svih zemalja a posebno zemalja zapadne Europe. RH kao tranzicijska zemlja, ali i zemlja koja po svojoj povijesnoj, političkoj, gospodarskoj i kulturološkoj orijentaciji pripada zapadnoeuropskom geoprometnom prostoru. Već u samom početku svog osamostaljenja i međunarodnog priznanja spoznala je važnost sigurnosti cestovnog prometa i započela s provedbom mjera koje su bile usmjerene na smanjenje broja i posljedica prometnih nesreća. Sigurnost u cestovnom prometu itekako je bitna jer je u njega uključeno gotovo čitavo stanovništvo, a svaka ozlijeđena ili poginula osoba u prometnim nesrećama je veliki gubitak ne samo za njezinu obitelj nego i širu zajednicu. Poznato nam je da su tri osnovna faktora sigurnosti cestovnog prometa, a to su čovjek, vozio i cesta. Svakako najveću ulogu i odgovornost ima čovjek jer u prometu sudjeluje izravno kao sudionik posredno kao projektant i graditelj cesta i onaj koji ih država, kao konstruktor vozila i onaj tko ih popravlja, kao onaj koji donosi Zakone o sigurnosti prometa na cestama i brine se o njihovoj primjeni i provedbi ili onaj koji obavlja liječničke preglede koji odgaja i obrazuje sudionike u prometu itd. Zakon o sigurnosti prometa na cestama stupio je na snagu 17. lipnja 2008. godine, a njegova primjena u pravom smislu riječi može se smatrati tek početkom 2009. godine nakon donošenja gotovo svih provedbenih propisa potrebnih za njegovu primjenu. Osnovni pokazatelji sigurnosti prometa na cestama svakako su ukupan broj prometnih nesreća, broj ozlijeđenih osoba i osobito broj poginulih osoba. Uspoređujući podatke o broju prometnih nesreća, te broju ozlijeđenih i broju poginulih osoba u prometnim nesrećama u 2009. godini sa 2008. godinom vidljiv je značajan pomak u pozitivnom smjeru što se svakako može prepisati i Zakonu o sigurnosti prometa na cestama Narodne novine broj 67/2008. Iz statističkih podataka u 2009. godini u usporedbi sa 2008. godinom vidljivo je smanjenje ukupnog broja prometnih nesreća za 5,8%, smanjenje ukupnog broja ozlijeđenih osoba za 2,6% dok je ukupan broj poginulih osoba manji za 17,5% odnosno 116 osoba. Bitno je napomenuti i broj prometnih nesreća koje su prouzrokovali mladi vozači, osobe od 16 do 24 godine starosti. Osim što je u velikom postotku smanjen apsolutni broj prometnih nesreća i stradavanja u 2009. godini bitno je smanjen i udjel ove dobne skupine u svim prometnim nesrećama i stradavanjima. Nažalost, u 2009. godini povećao se broj teškog stradavanja djece u prometnim nesrećama. Poginulo je 4. djece više odnosno 23,6% a teško ozlijeđene djece je više za 5,5%. Djeca su najčešće stradavala kao putnici u vozilima kojima su upravljali njihovi roditelji i treba naglasiti da su od 14 poginule djece u svojstvu putnika njih 8 bili strani državljani. Svakako treba napomenuti podatak da su strani državljani u 2009. godini sudjelovali u gotovo 16% prometnih nesreća s poginulim osobama. Isti je podatak ako promatramo ukupan broj nesreća, a od ukupnog broja poginulih njih 10,4% čine strani državljani. Zabrinjava podatak da od ukupnog broja smrtno stradalih sudionika u prometnim nesrećama njih 341 ili 62% je preminulo na mjestu nesreće, 58 ili 10,6% pri prijevozu do zdravstvene ustanove, a 149 ili 27,2% u vremenu do 30 dana od prometne nesreće. Ovaj podatak pokazuje da je potrebno kvalitetnije organizirati pružanje potrebne prve pomoći i prijevoz ozlijeđenih osoba do adekvatnih zdravstvenih ustanova. Važećim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama detaljnije su propisani uvjeti za osposobljavanje kandidata za vozače i uvjeti koje moraju ispunjavati osobe koje obavljaju osposobljavanje kandidata za vozače, pri čemu se odredbe o zahtijevanoj stručnoj spremi usklađenoj s odredbama Zakona o akademskim i stručnim nazivima i akademskom stupnju. Također propisane su i obveze stručnog usavršavanja instruktora vožnje, predavača, stručnih voditelja u autoškolama, ovlaštenih nadzornika i ovlaštenih ispitivača. Određivanje najniže cijene sata rada instruktora vožnje te predavača prometnih propisa i pravila zasigurno povećavaju razinu kvalitete obrazovanja kandidata za vozače te dugoročno značajno pridonose sigurnosti prometa na cestama. Uspoređujući statističke podatke za prvih šest mjeseci 2010. godine s istim razdobljem 2009. godine vidljivo je daljnje smanjenje ukupnog broja prometnih nesreća za 16,7%, smanjenje ukupnog broja poginulih osoba za 14,5% odnosno 34 osobe manje. Tijekom primjene Zakona o sigurnosti prometa na cestama ustanovljena je potreba za određenim izmjenama i dopunama zakona kako bi se još preciznije i detaljnije regulirala problematika odvijanja prometa na cestama te kako se pridonijelo dodatnom povećanju sigurnosti prometa na cestama. Tako se izmjenama i dopunama Zakona nastoji propisati način dostave potrebnih podataka o vlasnicima vozila jedinici lokalne samouprave odnosno pravnim osobama koje ona odredi ili prometnim redarima. Radi obavljanja poslova iz područja sigurnosti prometa na cestama koji su im povjereni također Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama nastoji se popuniti pravne praznine koje sada postoje te detaljnije i preciznije regulirati odnose prvenstveno na području registracije i odjave vozila, ali i parkiranja, isključivanje vozača iz prometa te uvjeta kojima moraju udovoljavati osobe koje obavljaju poslove ovlaštenog ispitivača, nastavnog predmeta Prometni propisi i sigurnosna pravila i upravljanje vozilom. Izmjene se predlažu i u odredbama kojima su propisana posebna ograničenja kojima su podvrgnuti mladi vozači kako bi se izbjegle nedoumice vezane uz pitanje istovjetnosti ovih ograničenja s ograničenjima kojima su bili podvrgnuti tzv. vozači početnici. Sukladno odredbama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, "Narodne novine" br. 105/2004., ali i držanja koraka s tehnološkim razvojem i povećanja prosječne snage motora osobnih automobila, izmjene koje zahtijevaju višu razinu odgovornosti predlažu se u dijelu zakonu kojim se regulira kretanje pješaka i biciklista. Korištenje zaštitne kacige i reflektirajućeg prsluka što će znatno doprinijeti povećanju razine sigurnosti ovih sudionika u prometu. Spomenut ću nekoliko predloženih članaka. U članku 49. iza stavaka 4. dodaje se novi stavak 5. koji glasi: Novčanom kaznom u iznosu od 5000 do 15000 kuna ili kaznom zatvora u trajanju do 60 dna kaznit će se za prekršaj vozač koji se na autocesti, brzoj cesti ili cesti namijenjenoj isključivo za promet motornih vozila kreće kolničkom trakom namijenjenom za promet vozila iz suprotnog smjera, odnosno u suprotnom ili zabranjenom smjeru. Članak 114. mijenja se i glasi: Stavak 1. Vozač motocikla ili mopeda te vozač lakog četverocikla bez zaštitne kabine i četverocikla bez zaštitne kabine kao i osobe koje se prevoze na tim vozilima moraju za vrijeme vožnje na cesti na glavi nositi propisanu homologiranu i uredno pričvršćenu zaštitnu kacigu. Zaštitnu kacigu za vrijeme vožnje na cesti na glavi moraju nositi vozači bicikla mlađih od 16 godina. Stavkom 2. istog članka novčanom kaznom u iznosu od 1000 kuna kaznit će se za prekršaj vozač motocikla, mopeda, lakog četverocikla bez zaštitne kabine i četverocikla bez zaštitne kabine, kao i osoba koja se prevozi na tim vozila ako … [[Govornik se ne razumije.]] suprotno odredbi stavka 1. ovog članka. Isto tako, u stavku 3. novčanom kaznom u iznosu od 300 kuna kaznit će se za prekršaj vozač bicikla ako postupi suprotno odredbi stavak 1. ovoga članka. Radi usklađenja s Direktivom Europske zajednice 126/2006 Europskog parlamenta i vijeća predlaže se uvođenje nove kategorije D1 i D1+E kategorije vozila, kao i rekategorizacija četverocikla … [[Govornik se ne razumije.]] izmjena u obvezi obavljanja tehničkih pregleda za određene vrste vozila. Izmjenama članka 221. stavka 3., osoba koja je položila ispit za B kategoriju vozila ne smije upravljati osobnim vozilom čija snaga motora prelazi 75 kilovata zamjenjuje se riječima: osobnim automobilom čija snaga motora prelazi 80 kilovata. U članku 193. stavak 2. iza riječi s priključnim vozilom dodaju se riječi vozač motornog vozila dužan je prije uključivanja u promet očistiti zaleđena vjetrobranska stakla i snijeg na vozilu novčanom kaznom u iznosu od 700 kuna kaznit će se za prekršaj vozač ako upravlja vozilom suprotno odredbama ovog članka. Također mijenja se članak 199. važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama te se sukladno odluci Ustavnog suda Republike Hrvatske od 7. travnja 2010. propisuju koncentracije alkohola koje pojedine kategorije vozača smiju imati. Tako je za vozače profesionalnih kategorija C, 1, C1+E, C+E, D1, D1+E, D+E i H, odnosno mlade vozače i vozače vozila B kategorije kojima je upravljanje vozilom osnovno zanimanje, taksisti, vozači hitne pomoći, vozači u tvrtkama i tijelima državne vlasti itd. u vrijeme kada obavljaju te poslove propisano da uopće u krvi ne smiju imati alkohola niti imati u organizmu droga ili lijekova na kojima je označeno da se ne smiju upotrebljavati za vrijeme vožnje ili određeno vrijeme prije započinjanja vožnje. Za ostale vozače propisano je da ne smiju upravljati vozilom na cesti niti početi upravljati vozilom ako u organizmu imaju droga ili lijekova na kojima je označeno da se ne smiju upotrebljavati za vrijeme vožnje ili određeno vrijeme prije započinjanja vožnje ili ako u krvi imaju alkohola iznad 0,50 g/kg, odnosno odgovarajući iznos miligrama u litri izdahnutog zraka. Uspoređujući statističke podatke za prvih 10 mjeseci ove godine s istim vremenskim razdobljem prošle godine, broj prometnih nezgoda s poginulim osobama koje su prouzročili mladi vozači smanjen je za 48%, a smanjenje broja poginulih osoba je za 43,1% odnosno za 44 osobe. Ovako pozitivni pomaci vjerujemo da su i posljedica postignutog standarda poboljšanja kvalitete osposobljavanja kandidata za vozače u autoškolama i provedbe vozačkih ispita što naglašava i većina autoškola kroz anketne upitnike koji su provedeni na stručnim savjetovanjima s predstavnicima autoškola te delegacija europske komisije u sklopu posjeta Republici Hrvatskoj s ciljem provjere ispunjenosti uvjeta za izdavanje vozačkih dozvola i minimalnim standardima za provedbu vozačkih ispita i osposobljavanja kandidata za vozače kao preduvjet za zatvaranje poglavlja 14.-Prometna politika. Predlažemo da se svakako za drugo čitanje razmotri predloženi članak 202. stavak 1. točke 2. i 4. te da se iznađe kvalitetniji prijedlog koji će olakšati poslovanje autoškola posebno kod zamjena vozila, zadržati postignuti standard uvjeta rada u stručnom, organizacijskom, materijalnom i kadrovskom pogledu, te omogućiti daljnji trend rasta sigurnosti u prometu kao i kvalitetu procesa osposobljavanja kandidata za vozače. U vjeri da će se i u buduće nastaviti rast pozitivnih trendova u sigurnosti prometa na cestama i da će se dostići cilj postavljen u Nacionalnom programu sigurnosti cestovnog prometa Republike Hrvatske 10 poginulih na 100000 zastupnika zastupnice i zastupnici Hrvatske demokratske zajednice podržavaju donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Još ćemo jednu raspravu provesti. To je klub HSS-a uvaženi zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Evo pokušat ću biti što je moguće kraći s obzirom da evo i približava se pauza. Ovim se izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama želi dodatno pridonijeti povećanju sigurnosti prometa na cestama u skladu sa sigurnosnom politikom koja se razvija u okviru Vlade Republike Hrvatske, odnosno Ministarstva unutarnjih poslova i drugih mjerodavnih tijela. Dosadašnja primjena zakona ukazuje da su intervencije u zakonu urodile pozitivnim učincima po pitanju sigurnosti prometa na cestama. U uvodnom obrazloženju predlagatelj je iznio i statističke podatke koji ukazuju na značajan pomak u pozitivnom smjeru. Ja neću čitat sad ove statističke podatke, čuli smo ih već i u uvodnom obrazloženju državnog tajnika, ali isto tako i u ime klubova. Za pohvalit je u svakom slučaju što stradava puno manje osoba nego što ih je stradavalo ranije. Činjenica je da se u uvjetima velike gustoće prometa povećava rizik od nastajanja prometnih nesreća te s tim u vezi i posredni i neposredni gubici ukupnog gospodarskog razvitka. Stradavanja u prometu osim velikih materijalnih šteta nepovratno nanose štetu jer se gube ljudski životi. Stoga se općenito u svijetu sve više poduzimaju mjere koje pridonose smanjenju negativnih trendova stradavanja u prometu. Isto tako i Republika Hrvatska nastoji preventivno djelovati na suzbijanju trenda stradavanja u cestovnom prometu, te unazad nekoliko godina započela s provedbom mjera koje su usmjerene na smanjenje broja i posljedica prometnih nesreća. Normalno je da bez sustavne i kontinuirane provedbe mjera nema postizanja očekivanih rezultata. Isto tako, u provedbi tih mjera prihvaćaju se i direktive i smjernice koje obvezuju zemlje članice Europske unije na povećanje sigurnosti cestovnog prometa. Klub zastupnika HSS-a pozdravlja napore mjerodavnih tijela i institucija koje su u proteklom razdoblju doprinijele smanjenju prometnih nesreća. Smatramo da ove izmjene i dopune zakona sadrže mnoga dobra rješenja. Ja ću navesti samo nekoliko njih. Generalno ja mislim da ćemo se svi složiti zakon je stroži. Čuli smo ovdje i o kaznama, ali mislim da se ni na koji drugačiji način ne može doći i do discipline među vozačima. Regulira se kretanje pješaka i biciklista, korištenje zaštitne kacige, reflektirajućeg prsluka što mislimo da će znatno doprinijeti povećanju razine sigurnosti svih sudionika u prometu. Proširuju se prekršajne odgovornosti na vozača koji zaustavi ili parkira vozilo kojem bi ono ugrožavalo sigurnost drugih sudionika u prometu ili predstavljalo smetnju za normalan tok prometa ili kretanje pješaka. Postrožuju se odredbe o zaustavljanju i parkiranju vozila. Propisuje se novčana kazna za vozače koji pri upućivanju u promet ne očisti zaleđena vjetrobranska stakla i snijeg na vozilu. Toga smo svjedoci evo i ovih dana. Pada snijeg, ali zakon je evo tek u prvom čitanju, a vidimo da se naši sugrađani, vozači itekako pridržavaju toga očito od straha od velikih kazni, te neke druge odredbe. Pored toga što generalno pozdravljamo izmjenu i dopunu postojećeg zakona želimo ukazati i na neka otvorena pitanja koja su se eto ovih dana pojavila u javnosti čim se doznalo da ovaj Zakon ide u proceduru. Eventualno predlaganje kazne za blicanje, odnosno blendanje što volimo reći u vožnji s pravom izazvati i izazvalo je negodovanje javnosti. Prema spoznajama HSS-a nepotrebno davanje svjetlosnih signala kažnjivo je u većini europskih zemalja, ali to se odnosi na nervozno blendanje kada vas netko ostraga koji se vozi iza vas upozorava da ste prespori ili da se maknete. Svjetlosni signali se naravno ne smiju zloupotrebljavati, ali isto tako moramo i reći da je tanka nit između onog dopuštenog ili nedopuštenog te da bi na svakom sudu policija teško dokazala da je vozač u tom slučaju i pogriješio. Bojimo se da bi mnogi svjetlosne signale prestali koristiti i kada mogu eventualno spasiti tuđi život. Kamo sreće najnoviji primjer da je netko u Gradištu pored Županje blicao vozaču prije nego je naletio na pretučenog mladića ostavljenog na cesti. Svi znamo kako je to završilo. Svjetlosni signali iznimno su korisni, a radi toga su i ugrađeni u svaki auto jer se njime vozač može učinkovito upozoriti na opasnost. Na primjer odron, ispali predmet iz vozila, nesreću na putu i tome slično. Isto tako, bojimo se da povećanje ograničenja upravljanja motornim vozilom sa 75 na 80 kilovata ne izlazi se u susret mladim vozačima nego više auto kućama, odnosno auto industriji. Stoga mislimo da bi trebalo zadržati ograničenje samostalnog upravljanja motornim vozilima do 75 kilovata za mlade vozače, ali isto tako da im se da mogućnost upravljanja vozilom do sto, možda i sto dvadeset kilovata uz pratnju iskusnog vozača, na primjer s deset godina vozačkog iskustva ili više. Razlog tome vidimo što ne može svaka obitelj imati po dva ili više automobila. A dio početnika u prometu kad polože vozački ne voze motorno vozilo po nekoliko godina dok se ne zaposle i sami ne kupe automobil, pa ostaju neiskusni vozači nerijetko početnici sa 30 i više godina starosti. Mislimo da treba dati mogućnost da se svi sukladno svojim mogućnostima postupno uključuju u promet. Također smatramo potrebnim posebno istaknuti upozorenje predstavnika jedinica lokalne samouprave o tome smo isto nešto već danas čuli kojima je Zakon o sigurnosti prometa na cestama dopušteno obavljanje poslova nadzora nepropisno zaustavljenih i parkiranih vozila, upravljanja prometom, te premještanja nepropisno zaustavljenih i parkiranih vozila a koji se u praksi susreću s velikim problemom vezanim uz utvrđivanje identiteta počinitelja prekršaja. Naime, u jedinicama lokalne samouprave za obavljanje navedenih poslova nadležni su prometni redari. Kad zateknu vozilo koje je nepropisno zaustavljeno ili parkirano na vjetrobranskom staklu ostavljaju obavijest o počinjenom prekršaju sa uplatnicom. Ukoliko određena novčana kazna nije plaćena u roku zatraži podatak o vlasniku vozila od Ministarstva unutarnjih poslova, te izdaju obvezni prekršajni nalog protiv vlasnika vozila, a ne protiv vozača koji je u vrijeme počinjenja prekršaja upravljao tim istim vozilom. Ukoliko vlasnik vozila uloži pravovremeni prigovor, te tvrdi da on nije upravljao vozilom, tj. da nije počinio prekršaj kompletan spis dostavlja se nadležnom Prekršajnom sudu koji najčešće traži dopunu obveznog prekršajnog naloga kojim traži utvrđivanje identiteta osobe koja je upravljala vozilom te počinila taj prekršaj. Vlasnika ili korisnika vozila pravne osobe, fizičke osobe, obrtnike i osobe koja obavlja drugu samostalnu djelatnost ili fizičke osobe, prometni redari nemaju zakonskih mogućnosti zatražiti podatak o identitetu osobe kojoj je vozio dao na upravljanje, odnosno prometni redari mogu zatražiti taj podatak ali osoba od koje se taj podatak traži nije dužna ga i dostaviti. Stoga bi se ova primjedba trebala uzeti u obzir, te bi se odredba stavka 3. članka 229. trebala dopuniti na način na koji bi se i prometnim redarima omogućilo da zatraže i dobiju vjerodostojan podatak o identitetu osobe koja je vlasnik, odnosno osoba kojoj je vozilo povjereno na upravljanje dao vozilu na upravljanje. I na kraju, s obzirom da je evo već isteklo i vrijeme, Klub zastupnika HSS-a podržava ovo donošenje zakona, i nada se da će se kroz ove primjedbe i ovu raspravu u drugom čitanju neke stvari i nadopuniti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Sada ćemo prekinuti zasjedanje. Nastavljamo u 15 sati sa sjednicom. Prvi je na redu u ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Ivan Hanžek. Hvala lijepa. Nastavljamo sa popodnevnim zasjedanjem. Prema najavi prvi na redu je uvaženi zastupnik u ime kluba SDP-a Ivan Hanžek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, predstavnici ravnateljstva. Evo danas smo čuli odluku da ovaj zakon ide u redovnu proceduru u dva čitanja i mislim da je to izuzetno dobro jer su takve bile i sugestije na sjednicama odbora koje su imale na dnevnom redu predmetni zakon. I to pozdravljam iz više razloga. Naime, činjenica je da prometna problematika zahtjeva da zakoni češće doživljavaju dorade i promjene nego neka druga zakonska regulativa jer jednostavno razvoj prometne infrastrukture, razvoj prometa, pojavni oblici negativne tendencije ili točke u sigurnosti prometa na cestama sigurno da dovode do razmišljanja, razmatranja i sugeriranja prijedloga izmjena zakona koje mogu poboljšati stanje. I ovaj prijedlog zakona, odnosno izmjene i dopune zakona u tom smislu bismo zaista pozdravili i neću ovom prilikom navoditi sugestije i prijedloge koji su dati ili koji su upućivani u okviru prvih rasprava jer vjerujem da će u daljnjem postupku one biti na bilo koji način usvojeni i ugrađeni nego želim se osvrnuti na jednu jedinu sugestiju, a to je mislim da je zakon u visini kaznenih sankcija novčanih posljedica lošeg ponašanja dostigao svoj vrh. I da zapravo daljnje povećanje kazni može dovesti zapravo do svoje suprotnosti ili do još gorih posljedica, a to je da se jedna pojava koja je imanentna situaciji kad su novčane kazne previsoke, a platežna moć sudionika u prometu slaba, da dolazimo u područje mogućih korupcijskih pojava i korupcijskih djela. Ono što mislim da u narednoj fazi može bitno utjecati na povećanje sigurnosti na cestama to je preventiva. Naime, ja volim to često naglasiti i tražiti razumijevanje kolega koji putuju svijetom. Nažalost, na našim prometnicama je premalo prometnih policajaca ili policajaca. Druga stvar, da ja imam osobno dojam, a i neki građani koji upućuju kritike i primjedbe, da je nastupila određena, ja ću upotrijebiti izraz ono iz prije '90-ih ourizacija, pa je onda pojava da policajcu kojem se obratiš da djeluje ne kazneno nego preventivno ili sugestijom prema određenoj pojavi u prometu, da dobiješ odgovor da to nije njegova djelatnost, da on ne spada u tu službu bez obzira što nosi uniformu i da na taj način zapravo izbjegava poduzimanje mjera. Drugo, dosta česta je pojava, da li je to zbog administriranja koje je uvedeno i koje je dobrodošlo u evidentiranju određenih pojava, da policajci okreću glavu od određenih nepravilnih, agresivnih ponašanja u prometu kao što je recimo slalom vožnja u gradovima, kao što je to vožnja po lijevoj-preticajnoj traci, a desna je slobodna, jer se ne žele izlagati da li određenim neugodnostima u kontaktu s građanima ili ne žele administrativno rješavati pitanje koje im može zakomplicirati život. Tu ja iskazujem puno razumijevanje za to, da puno puta je teško napisati, kod nas Hrvata posebno, na papir staviti, lakše je reći, na papir staviti stvari. Međutim, to je služba koja bi morala promptno reagirati kao što to imamo priliku vidjeti na prometnicama bilo gradskim bilo van gradskim u zemljama zapadne Europe. Posebno Savezna Republika Njemačka gdje policija neovisno o svojem zaduženju, nadležnosti, da li je kriminalistička ili bilo koja, reagira na pojave nepropisnog ponašanja kršenja zakona, zadržava počinitelja do dolaska nadležnog policijskog službenika koji pokriva područje, ajde konkretno prometa. Posebno bih želio, evo tu završavam i neću širiti s obzirom da je evo i prvo čitanje, a dogovorili smo se da budemo razmijenili i više tih informacija i sugestija, posebno želim ukazati sad na jednu stvar koja je definitivno aktualna. S jedne strane potreba da se smanjuje broj državnih službenika, zaposlenika. Ali ne na način da reduciramo policiju i smanjujemo općenito broj policajaca nego da se duboko razmisli o formiranju ne prometnog redarstva nego, ajde pod navodnicima ovo nemojte uzeti do kraja doslovce, "komunalne policije". Naime, u zemljama zapadne Europe je uobičajeno da policija reagira i na kršenje Zakona o komunalnom redu. U našoj zajednici nažalost to se izgubilo. Policajci u zajednici naši, mi ih zovemo bobbyi, nažalost dosta često su katice za sve jer umjesto da rade samo na području koje im je u nadležnosti, dosta često su za vrijeme godišnjih odmora zamjena, rade zamjene, zatim kad su neki sportski događaji idu na pojačano osiguranje, kada su neki državnički posjeti idu na ponovno osiguranje pa onda imaju pravo na slobodne dane i onda dođete u situaciju da zapravo vrhunski policijski službenici s kojima su i građani, a i mi kao lokalna vlast zadovoljni, da zapravo ni oni nisu zadovoljni sa vremenom koje mogu posvetiti problemima svog područja, a da niti mi do kraja ne možemo onda biti zadovoljni s time. Stoga, mislim da se i u smislu smanjenja broja, pod navodnicima "smanjenja", ovdje se radi zapravo o povećanju broja policijskih službenika, ali ne na teret Ministarstva unutarnjih poslova nego na teret lokalne samouprave. Pri tome ne popet generalni pristup svi imaju pravo i da se svi upuste u to, nego po određenim kriterijima i pravilima za pojedina područja za više jedinica lokalne samouprave kao što je to Zakonom o lokalnoj samoupravi predviđeno da zajednički se mogu obavljati poslovi za više jedinica lokalne samouprave sporazumom ili dogovorom tih istih. Na taj način bi se skupo školovali policijski službenici danas. Znamo da 4 godine traje njihovo školovanje i zaista preskupo je i predugo je to školovanje da bi samo regulirali i radili jednostavne poslove, krivog parkiranja, pješačkih prekršaja, biciklističkih, mjerenje kontrole brzine, a da bi istovremeno mogli zadovoljnije fleksibilnije potrebe u jedinicama lokalne samouprave. Pri tome mislim određene špice u prometnoj problematici kada ima potrebe za regulacijom od strane ovlaštene osobe sada ne govorim čija osoba, prometne signalizacije regulacije prometa odnosno pojačane prisutnosti koju sada isto tako čine policijski službenici kod osnovnih i srednjih škola kada počinje redovna školska godina. Međutim to je najčešće izuzetno veliki napor policijskih službenika i uprava koje u tom trenutku moraju iz drugih poslova izdvojiti policijske djelatnike na zapravo preventivu. Preventiva u smislu i ovog zakona daleko više treba i kroz druga pravila i propise u dogovoru sa ministarstvom ići na jačanje preventive, jer ponavljam, došli smo do plafona visine novčanih kazni. Neke podržavam iz ovog prijedloga, s nekima se baš ne slažem. Ali dobro stvar je u tome koliko će razuma biti od strane učesnika u prometu ali i od strane policijskih službenika koji trebaju sankcionirati određena ponašanja, da ne ispadne da je sve podložno samo sankcijama novčane kazne nego da ima tu i upozorenja i drugih načina da se tu preventivno djeluje. Isto tako ponavljam, podržavam u ovoj varijanti do daljnjeg tog koraka o komunalnoj policiji. Sugestije i prijedloga u ime kluba SDP-a koje je dala u ime udruga gradova i preporučamo se za suradnju u pripremi do drugog čitanja i kao klub i kao predstavnici Udruge gradova do konačnog teksta izmjene i dopune zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I u ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Goran Beus Richemebergh. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo predstavnici predlagatelja. Čusmo a i pročitali smo da je promjena ovog zakona zapravo da dolazi na dnevni red tek dvije godine nakon što smo osnovni tekst usvojili i da je nekoliko razloga zbog toga, između ostaloga da je jedan donošenje direktive europskog parlamenta, a drugi da se radi o posljedicama odlukama Ustavnog suda iz travnja ove godine, a treći da su zapravo konkretna iskustva proistekla iz prošlogodišnjega perioda primjene samog osnovnog zakona. Na stranu da je direktiva parlamenta usvojena još 2006. godine, prema tome mogli smo je i 2008. aplicirati da smo htjeli. Također na stranu i činjenica da smo upozoravali da materija koju je Ustavni sud ukinuo bila sporna od prvog časa. Ali evo ajde ostanimo na ključnim stvarima koja imamo iz provedbe osnovnoga zakona koji se sada mijenja. Naime, valja još reći jednu stvar, čini nam se da nismo dosljedni u nekim elementima koje nam sugerira direktiva, iako ove promjene koje se sada predlažu zapravo su bile i prije poznate nego što smo krenuli u donošenje osnovnoga zakona. Također na ono što želimo ukazati je da ćemo teško podržati promjene koje se predlažu člankom 5. kojim se osim novčanom kaznom od 5 do 15 tisuća kuna predviđa i kazna zatvora do 60 dana za vožnju u suprotnom smjeru na autocesti. Naime, ako se izuzmu samoubojice i ubojice, nitko drugi ne ide u suprotnom smjeru na autocesti namjerno. Dakle, suludo je prijetiti im zatvorom i na taj način ih odvraćati jer se očito radi da bi puno pametnije bilo dobro razmisliti o dodatnoj regulaciji odnosno signalizaciji koja na nekim mjestima jest vidljiva i agresivna a na nekima nije. Nadalje, nama se čini dobro da treba kazniti koji s pola metra snijega izlaze na cestu, jer smo bili puno puta u situaciji ne samo sa osobnih automobila, nego i kamiona dakle većih vozila velike količine snježnih nanosa pri padu u velikoj brzini mogu bitno ugroziti promet. Međutim, dozvolite mi jednu malu šalu, mi ćemo svakako poduprijeti i promjenu članka 51. ovoga prijedloga zakona, ali treba se tu sjetiti o čemu se tu radi. Dakle, uređaj kojim se daju prometni znakovi trobojnim prometnim svjetlima, crvene, žute i zelene boje konačno ćemo nazvati semaforom. To je isto kao da smo do sada oluk zvali okolokućno skupljalo pa kapalo. Međutim, ono što je nama doista sporno u ovome cijelom setu novih rješenja jest intencija da se bitno povise novčane kazne za prekršaje koje su opisane u člancima 57., 67., 70., 72. i 74. osnovnoga zakona, a oni se doista tiču tek oduzimanja prednosti nedozvoljenoga preticanja. Naime, Vlada predlaže da se kazna povisi na razinu 60% prosječne plaće u RH. Mi znademo da se ovaj zakon primjenjuje od lani i činjenica jest da je on bitno pooštrio financijske uvjete kažnjavanja ali sada na tome oštriti dalje mislimo da je krajnje kontraproduktivno, ne samo iz činjenice da ljudi stvarno imaju sve manje novca zbog recesije i ekonomske situacije, nego i zbog toga što nikakva kazna neće spriječiti parajlije i objesne ljude na cesti. Dakle, njima je sasvim svejedno je li kazna 2, 3, 5 ili 8 tisuća kuna oni će je platiti ali će zapravo se malog čovjeka ili čovjeka s prosječnom plaćom ili manjom od nje dovesti u situaciju da razmišlja o korupciji. To nije dobro. E sada, koji je razlog naveo predlagatelja da krene u ovakvo pooštravanje. Kaže predlagatelj da su iskustva primjene ovog Zakona bitno poboljšane prilike što se tiče sigurnosti prometa na cestama u smislu onih brojčanih pokazatelja o smanjenju broja prometnih nesreća, broja ozlijeđenih, broja poginulih u 2009. godini i prvoj polovici 2010. godine. I kada vidimo zapravo koje su to točno brojke, već su ih neke kolege spominjale, kaže se da u 2009. godini usporedno s 2008. smanjenje ukupnog broja prometnih nesreća bilo 5,8%. Da je broj ukupnog broja ozlijeđenih osoba smanjen za 2,6%, a da je ukupan broj poginulih osoba manji za čak 17,5% odnosno za 116 osoba godišnje. Odlično. Naravno da se svi veselimo tim pokazateljima međutim, davati efektima ovog Zakona tako svemoćne zapravo svemoćnu relevantnost u ovom slučaju malo je svejedno preuzetno. Naime, realnost govori nešto drugačije, ja ću sada upozoriti da Hrvatska prema podacima s konca 2009. godine ima pad dakle broja poginulih na cestama od 2000. do 2009. za oko 15%, a da recimo Portugal ima pad za 55%, Španjolska za 53%, Francuska za 48, Slovenija za 46 i tako redom nabrajam sve, Njemačka, Italija, Litva, Nizozemska, Irska, Češka, Švedska, Danska, Norveška, Luksemburg, Austrija, Engleska, Belgija, Mađarska, Finska, Grčka, Poljska i tek onda dođemo mi, s tim da je onaj koji je iznad nas, a to je Poljska ima smanjenje za 27%. Dakle, gotovo duplo više nego mi. A uzmimo kao realitet da smo od 2000. do 2009. godine radikalno promijenili kvalitetu cesta izgradnjom vrlo visoke kilometraže odnosno mreže autocesta to je jedna stvar. Druga stvar je da predlagatelj očito zaboravlja da postoje i posljedice gospodarske, socijalne krize recesije koje također utječu na ove numeričke pokazatelje kojima se hvalite. Mi ćemo sada ovdje u ime HNS HSU-a navesti samo dva. Broj putničkih kilometara u 2009. u odnosu na 2008. pao je za 15%, nadalje, prijevoz robe u cestovnom prijevozu je pao za 15% i nešto više. Dakle, dok nam promet pada za 15% ukupno, nama broj prometnih nezgoda se smanjuje za 5,8%. Dovoditi to u korelaciju sa oštrim mjerama ovoga Zakona dakle, krajnje je preuzeto. U tome smislu nismo suglasni sa ovako žestokim pooštravanjem financijskih kazni sa 2 na 3 tisuće jer mislimo da je to preoštro i drugo smatramo da veće kazne ne bi uvjetovale bitno poboljšanje stanja na cestama jer su i postojeće već dovoljno visoke da ljude koji nemaju novca destimuliraju a kolike god one bile za ljude koji divljaju skupim, brzim automobilima koji svakako, koji se ne mogu razviti u punoj razini na našim običnim prometnicama pa dolazi do ludosti njima ni jedna kazna nije dovoljna. Držeći da je ovo hitni postupak, mi smo bili podnijeli amandman, obzirom da ide u drugo čitanje nadamo se da ćete onda prihvatiti ove sugestije. U svakome slučaju pozdravljamo spremnost predlagatelja da relativno brzo reagira na iskustva iz primjene Zakona i da neke stvari koje su primijećene kao teško provedive ili drugačije zamišljanje sada ponovno aplicira u novom obliku ovaj Zakon kako bi Zakon izgledao što bolje i kako bi ga u konačnici oni na koje se to odnosi a to su građani, vozači i pješaci mogli razumjeti bolje, a s druge strane oni koji ga neposredno provode, odnosno nadziru njegovo provođenje, a to je prometna policija mogli lakše provoditi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvaženi Ivica Buconjić, državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Evo ja bih samo htio reagirati, pokušati dati objašnjenje odnosno dati odgovor na pojedine tvrdnje pojedinih zastupnika, a počet ću od posljednjeg zastupnika Beusa, pa ja vas molim da mi poslije ove rasprave kaže izvor tih podataka o broju prijeđenih kilometara, odnosno o padu od 15% u putničkom prometu. Ja ovdje imam, ja sam isto te podatke tražio ovdje imam podatke od Centra za vozila koji putem službeno prikupljenih podataka na tehničkim pregledima na svim vozilima kaže da dolazi do pada broja prijeđenih kilometara prosječno po automobilu međutim, ukupna masa prijeđenih kilometara u Republici Hrvatskoj je svake godine veća. Govorim o ukupnoj masi prijeđenih kilometara u cestovnom prometu. Pa ću vam tako reći da je ukupna masa naime u prometu imamo, frekvencija prometa je veća, imamo više sudionika zbog toga što imamo svake godine veći broj registriranih automobila. Evo samo da budem kratak i jasan, znači 2007. godine po podacima Centra za vozila, a to su podaci do kojih su oni došli na tehničkim pregledima gdje skinu praktično na svakom tehničkom pregledu kilometražu sa svakoga vozila, 2007. godine je ukupno u Hrvatskoj prijeđeno motornim vozilima u cestovnom prometu 21 milijarda 229 milijuna i nekoliko tisuća kilometara. 2008. godine 21 milijarda 458 milijuna, znači 300 milijuna kilometara više, 2009. 22 milijarde 238 milijuna kilometara što znači da recimo u odnosu 2009. na 2007. više za nekih 800 milijuna prijeđenih kilometara. Možda vas je zbunio taj podatak da prosječna kilometraža po jednom vozilu je manja, to je činjenica, međutim budući da imamo svake godine sve više vozila ukupno prijeđeni broj kilometara na svim prometnicama u Republici Hrvatskoj, od svih sudionika u cestovnom prometu je veći. Tako da recesija na taj način nije nama olakšala posao u smislu na način da imamo manje sudionika, manje prijeđenih kilometara i manje rizičnih situacija. Što se tiče ovih previsokih kazni, ja samo molim da se skrene pozornost da nismo uvodili puno novih novčanih kazni. Imamo novu kaznu iz članka 5., to je ova vožnja u zabranjenom smjeru na autocestama. To nam se pokazalo kao veliki problem gdje javnost izuzetno burno reagira zbog toga što je bilo do sada nekoliko ekstremnih slučajeva gdje je bilo puno žrtava i to su pojave koje javnost uznemiravaju. Imamo u članku 13. isto novu kaznu za pješake koji se ne obilježe reflektirajućim prslukom, ali ne u gradu, ne na nogostupima nego na javnim prometnicama izvan gradova. To je kazna 300 kuna. I imamo novu kaznu u članku 20. za ovaj snijeg što ste vi pohvalili da treba zaista vozače upozoriti odnosno i sankcionirati da ne izlaze na prometnice sa neočišćenim automobilima. Znači imamo praktično samo te tri novčane kazne. Ove druge novčane kazne koje ste vi rekli već postoje, međutim povećane su sa 2000 kuna na 3000 kuna za šest prometnih prekršaja, one članke koje ste nabrojali, isključivo iz razloga što je po Prekršajnom zakonu 3000 kuna uvjet da policija može izaći iz zaštitne mjere u smislu bodova i drugih zaštitnih mjera. Po ovim novčanim kaznama kakve su sada policija počiniteljima tih prometnih prekršaja ne može izricati zaštitne mjere u smislu kaznenih bodova i druge zaštitne mjere. To je bio jedan od glavnih razloga zašto smo za ovih šest prekršaja za koje smo ustanovili da najčešće sudjeluju u ukupnom broju prometnih prekršaja koje izazivaju prometne posljedice, da su oni najčešći i zbog toga smo išli na povećanje da bi bile usklađene sa Zakonom o prekršajima. Dakle nismo išli u neselektivno, socijalno neosjetljivo povećanje novčanih kazni nego smo upravo pratili one prometne prekršaje i ona prometna ponašanja koja izazivaju najviše problema u prometu i upravo smo nastojali pažnju, a u tom smislu i sankcije, usmjeriti na te prometne prekršaje koji najviše ugrožavaju sigurnost svih sudionika u prometu. Evo to su bili neki navodi za koje sam osjetio potrebu reagirati zbog toga što mislim da zastupnici možda nisu imali dobre podatke pa evo pozivam gospodina Beusa da mi pokaže te podatke, odnosno dozvoljavam da možda i moji podaci nisu najprecizniji, ali upravo ta priča o tome da je recesija glavni uzrok za dobre rezultate odnosno glavni povod me potaklo na to da ja tražim službene podatke, da probam provjeriti koliko zaista ta recesija utječe na efikasnost policije. Prema ovim podacima do kojih sam došao od Centra za vozila proizlazi da ipak nije to u takvoj korelaciji u kakvu se pokušava postaviti recesija. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. I prvi je na redu uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Kada je ovaj prijedlog najavljen u medijima u jednom trenutku sam pomislio da će oni koji voze motore morat imat naočale, brisače na naočalama, a da ćemo na aute ugrađivat rotirajuće brisače. I dobro je da ovaj zakon ide u drugo čitanje, ali prije sadržaja samo tri pitanja. Dobro je da ste dali prikaz o padu broja prometnih nesreća, povrijeđenih, poginulih i kako god on bio mali, veseli. Da li je to samo posljedica strožih zakonskih propisa i povećanih kazni, ne bih se do kraj složio jer mislim da i, a morat ćete se sad složit i vi sa mnom, da je uklanjanje crnih točaka na kriznim točkama također utječe na pad broja nesreća, a Prometna policija itekako dobro zna 12-tak najkritičnijih, najcrnjih točaka na našim prometnicama. Da izgradnja krušnih tokova u gradovima također utječe na smanjenje broja prometnih nesreća i povećanje broj kilometara autocesta pa i zanavljanje voznog parka, nova vozila zamijenjena starim također utječu na sigurnost prometa. Dakle, ima više elemenata. Ali kada je već visina kazne bila predmet očitovanja gospodine državni tajniče, imamo li mogućnost usporediti efekte kažnjavanja prometnih prekršaja s državama koje te kazne imaju izražene u dnevnim dohocima. Da li je veća prometna disciplina u Švicarskoj ili u Hrvatskoj? Vi znate, ja znam da vi znate da se u Švicarskoj prometni prekršaji sankcioniraju kaznama izražene u dnevnim dohocima. I vi ste vjerojatno čitali kao i ja o kaznama od milijuna i milijuna desetaka pa i stotina milijuna eura za one koji žele divljati ili koji su mislili da su negdje u neređenoj državi. I doista se pitam zašto takva iskustva ne koristimo, naročito u području kao što je sigurnost u prometu. Ako već spominjemo socijalnu osjetljivost ili vođenje računa o socijali, onda mislim da bi prelazak na sankcije po visini dnevnog dohotka imao daleko veći efekt. Onda nam se ne bi dešavalo da neki gradonačelnici kroz prozor bacaju 2000 kune kazne i nastavljaju juriti po cestama jer za njega je to ništa. Ali kada bi ga revnuli sa 100 njegovih dohodaka dnevnih, bar se ne bi ismijavao ni policajca koji ga je zaustavio ni kaznio, ni cijeli sustav. Ostat ću zagovarati taj pristup dok god on ozbiljno ne bude razmotren jer do sada nitko nije dao niti jedan argumenat zašto to u Hrvatskoj ne bi funkcioniralo, drugo ovaj put nisam davao amandmane jer ste ih uvijek odbijali, zašto ne povećavate kazne za odgovorne za stanje na cestama. Ja naime, ne prihvaćam tezu da za sve što se u prometu događa su krivi vozači, i da neočišćena cesta može biti krivac za prometnu nesreću, lokva ili jezero vode na cesti, krivo izvedeno raskršće, kriva signalizacija na samom kolniku ili prateća. TA neodgovornost onih koji su zaduženi za održavanje cesta, autocesta, državnih i županijskih cesta, rijetko sankcioniranje je jedan od razloga što brojka smanjenja prometnih nesreća nije veća. Čini mi se da je jedan jedini slučaj kada je podignuta kaznena prijava za stanje na prometnici, to je bilo negdje u Istarskoj županiji, i prije i poslije toga za takav slučaj ne znam. Usmjerili smo se na sankcioniranje vozača, što je dobro ali ako izostane jače sankcioniranje onih koji su po zakonu odgovorni da stanje u prometu bude u skladu sa propisima nećemo dobiti puno efekta. Nećemo. Nadalje, nudio sam vam prošli puta amandman pravo policije da zatvori za promet prometnicu ako ocijeni da stanje na toj prometnici nije u skladu sa propisima, ni tu ovlast niste željeli jače izraženu jer bi na taj način prisilili vlasnika ceste da čim prije otkloni razloge zatvaranja. A imali smo dosta veliki broj prometnih nesreća i to javnost uznemirava kada je stanje na prometnicama bilo takvo da je došlo do prometnog udesa. Uostalom nedavno imamo svjedočili smo svi u Hrvatskoj da su ljudi vozeći se po cesti završili u jezeru jer nije bilo prometnog znaka, a kamoli neke zapreke da ih asfaltirana cesta ne odvede u smrt. I dan danas se ne zna tko je krivac za to i onda se institucije lokalne, državne vlasti, javnih poduzeća preko medija svađaju tko je ubio te ljude. I bojim se da nitko nikada neće za to odgovarati. Vidite o takvim primjerima govorim. O takvim primjerima je prometna policija morala vidjeti da cesta vodi u jezero i zatvoriti promet i narediti odgovornima da izvole stvar sanirati ma tko god on bio. Meni je jasno da ta stroža sankcija prema time ne odgovara mnogima u Hrvatskoj, jer su oni dio vlasti, lokalne ili nacionalne da iz tih krugova uvijek dolaze otpori. Vozači nisu toliko jaki opasni, organizirani pa onda uvijek u sankcijama idemo samo prema njima. Da li je dobra preventiva to kada policija sudjeluje i daje suglasnosti na izvedbu rekonstrukcije, obnovu naročito raskršća, da se ide što više prema kružnim tokovima kao sredstvu usporavanja, smirivanja prometa i gdje doista za razliku od prije kada nije bilo ničeg ili gdje su bili semafori do manjeg broja nesreća. I mislim da svaka kuna uložena u to se daleko više isplati nego ova stroža sankcioniranja. I samo sa dvije molbe oko sadržaja. Snijeg na krovu, pa čak i voda na šleperu može biti smrtonosno opasna ali odredbe ili jasnije preciziranje da se sada ne shvati da ako pada snijeg vani a mi se cestom vozimo, da svakih 500 metara moramo stati i čistiti snijeg sa krova auta. Da ne banaliziramo stvari, da građanima bude jasno, vidite kakva je fama stvorena. Pokraj ceste ugibališta i čistimo snijeg sa krova auta. Možda i medijska prezentacija ubuduće pažljivija pa onda ne bi mediji bili ti koji na takav način prikazuju takve prijedloge. I ono blendanje kao požurivanje u prometu. Što ako vozač blenda da upozori ovoga naprijed na neku opasnost, visi mu auspuh, vuče auspuh po cesti, guma mu prazna, nešto se događa, mislim da taj članak trpi malo promjenu u izričaju da bude jasan, nearbitriran zavisno o tome da li je policajac ustao na lijevu ili na desnu nogu tog dana kada vas je zaustavio.
Zahvaljujem. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme u 15 i 35 za prijavu rasprave u trajanju 10 minuta. Imamo jednu repliku to je uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Kolega Lesar nemojte mi zamjeriti što ću vam replicirati, dati ću vam priliku da i vi nešto komentirate, ali siguran sam da će državni tajnik Buconjić dobro slušati. Dakle, prema podacima Državnog zavoda za statistiku, dakle državne ustanove koja jedino vodi službenu statistiku Republici Hrvatskoj, 2009. godine u odnosu na 2008. bilo je 2741 vozilo manje registrirano nego 2008. pad je i kod autobusa i kod teretnih i radnih vozila i kod osobnih vozila. Dalje, promet robom je pao za 15%, prevezeni broj putnika u javnome prijevozu pao je za 7%, putnički kilometri su pali za 15%, to su vam službeni podaci koji stoje zajedno sa svim podacima o smrtno stradalima, prometnim nesrećama i svim drugim oblicima koje vi koristite u ovom Prijedlogu zakona, u istoj tablici na istoj stranici Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Kolega Gorane da je bilo i manje kilometara, milijardi kilometara i manje automobila na cestama, s time će se vjerojatno i državni tajnik složiti, smanjenje broja nesreća, broja poginulih i povrijeđenih uspoređujući sa drugim zemljama ne zadovoljava, oni imaju veća smanjenja. To bi nam trebao biti predmet. Dakle, možemo li proniknut u tajnu zašto su tamo uspjeli napravit veću prometnu kulturu nego mi u Hrvatskoj. Kad uđemo u to onda ćete vidjeti, usporedite kazne za one u tim državama za one koji su odgovorni za stanje u prometu i vidjet ćete da jače sankcioniranje njihove neodgovornosti u velikoj mjeri utječe i na to. I naravno, lociranje crnih točaka i njihovo otklanjanje također. A ja želim vjerovati da bi svi bili sretni da iduće godine u ovo doba državni tajnik dođe s izvješćem da je broj prometnih nesreća u Hrvatskoj smanjen za recimo 25%.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Ozbiljnost situacije, dakle kad se govori o sigurnosti prometa, pogotovo kada se donosi zakon odnosno izmjene i dopune Zakona o sigurnosti prometa ne dozvoljavaju nam da budemo ni cinični ni raspoloženi u tom smislu da se raspravlja na neki način koji nije dostojan ove teme, a zbog čega? Zato što su hrvatske ceste, hrvatske autoceste još uvijek stratišta na kojima ginu na žalost ljudi, na kojima na najveću žalost ginu nevini ljudi. Ginu zbog toga što su drugi toliko nemarni, toliko malo vode računa o drugim ljudima koji su ubijeni nebrigom i nemarom takvih ljudi kojima u biti treba stati na kraj. Međutim, koliko god je ovdje bilo kritike na pooštravanje novčanih kazni za određene prekršaje čemu se jednim dijelom i mogu složiti. Ali najveći naš problem je taj što još uvijek nema društvene svijesti, nema društvene osude da su ponašanja zabranjena i pogibeljna ponašanja u prometu. Takve društvene opasnosti da moraju izazvati prezir i osudu i države i čitavog društva. Ako malo vidimo kojim osobama se zabranjuje ulazak u javne službe svih razina ili vlasti, pa i lokalnih vlasti, da ne govorimo državne razine onda su tamo pobrojana po pojedinim glavama iz Kaznenog zakona pojedina kaznena djela. Ali nikad se ne nabraja kazneno djelo ugrožavanja sigurnosti pa makar ono bilo sa najpogibeljnijim posljedicama, pa makar ono bilo učinjeno umišljajem, pa makar ono bilo učinjeno na najgori mogući način da se vozi pijan kršeći sve moguće propise. Znači i dalje vlada društvena kod nas svijest kao što je vladala donedavno da se može raditi u obitelji što god hoćeš i da je to privatna stvar, dakle i nasilje. Danas smo hvala Bogu iza toga. Porasla je društvena svijest da su to apsolutno neprihvatljiva ponašanja koja eliminiraju takve osobe. Prema tome, postoje naravno postoje blagi prekršaji, postoje prekršaji koji nisu pogibeljne naravi. Međutim, postoje oni koji su takve naravi da čine i predstavljaju kaznena djela. Međutim, koliko god se mijenjao Kazneni zakon mi nismo pooštravali sankcije koje su zapriječene za prometna kaznena djela. Prema tome, ovu jednu problematiku nužno je sagledati i sa tog aspekta. Ukoliko želimo doprinijeti sigurnosti prometa na cestama, ukoliko želimo eliminirati materijalnu štetu ranjavanje i prije svega smrtnost na našim autocestama onda sam ja ovdje osobno očekivala da ćemo imati i izmjene te glave sigurnosti prometa, dakle iz Kaznenog zakona. Koliko je bilo inicijativa i o žrtava koje su za cijeli život te obitelji ostale ucviljene zato što je mladi život ugašen iživljavanjem na cestama. I zato u ovom smislu neki prekršaj koji su više administrativne naravi, koji su više na neki način disciplinarne administrativne naravi a ne predstavljaju u tom smislu. Oni, njih ima malo u manjem dijelu. Tu treba biti oprezan i zaista voditi računa. Ima tu prostora da se vodi računa o jednom blažem kažnjavanju, a ne disciplinirati građanine na takav način. Dakle, što je državi, što je vlasti i što svima nama mora biti ovdje zajednički cilj da doprinesemo sigurnosti na cestama. Ali onda molim da se to sagleda i na ovakav način. Mi smo donedavno prije jedno godinu, dvije donijeli Zakon o isplati žrtvama kaznenih djela. Ali su eliminirane ovdje osobe koje su pretrpjele najveći gubitak i to ne ljudi koji su, ničim nisu doprinijeli u prometu. Bili su sudionici u prometu, ponašali su se na propisani način i jednostavno ih više nema. Ti su ljudi počesto ostali obeščašćeni. Nikakva im naknada štete nije data. Dakle, i na takav način onda ljudi shvaćaju da to i nije nešto da država i ne misli tu nešto ozbiljno nego kako namiriti počesto ja vjerujem da tome na kraju krajeva i nije u krajnjoj liniji tako. Ali se stječe često dojam da eto državi nedostaje novaca, pa da onda i drastično povećava kazne za prometne prekršaje. Međutim, ako pogledamo etiologiju i ako vidimo kako su se dogodile najteže prometne nesreće. Samo zbog toga vrlo malo je uzrok nekakva prirodna, neki uzrok koji je van utjecaja čovjeka. Uglavnom to je preko 90% jer ljudi nisu, odnosno vozači nisu poštivali prometne propise. Odmah moram napomenuti kada je klub SDP-a isticao onu jednu nelogičnost da evo čovjek, odnosno vozač konkretno ne smije imati više alkohola uopće u krvi najmanje količine, odnosno do 0,5 a zatim bez ikakve uzročno posljedične veze ukoliko nije vezan sa sigurnosnim pojasom da onda čini oba prekršaja. Mi smo vam na to ukazivali. Evo trebala je intervencija Ustavnog suda da vidite niste bili u pravu i Ustavni sud je u tom dijelu uvažio zahtjev za zaštitu zakonitosti koji je klub SDP-a podnio. Ono što također sada vrlo konkretno s obzirom da se nadam da će zaista biti uvažen prijedlog odbora, da se radi o prvom čitanju i da zaista ima vremena da popravimo zakon u smislu upravo njegovog krajnjeg cilja ne punjenja proračuna, nego da zakon prije svega preventivno djeluje i da budemo svi kao sudionici u prometu što sigurniji. U tom smislu željela bih napomenuti da odredba članka 14. koji su mnogi na ovaj ili na onaj način kritizirali je nešto ja bih rekla najvrjednije u ovom zakonu, ono je bilo podvrgavano različitim kritikama, krivom shvaćanju, možda ima nešto prostora da se u tom smislu i poboljša, ali sudionici koji se zakonito ponašaju u prometu najčešće su izvrgnuti ovim vozačima koji, koje nabraja upravo članak 14., a to su da oni koji prekoračuju brzinu, koji ne poštuju ograničenje brzine, koji ne poštuju onaj osnovni propis da prilagode svoju vožnju određenim uvjetima na cestama konkretnim vremenskim prilikama, ne drže potreban razmak, i na taj način ugrožavaju sudionike koji se drže propisa i ograničenja na propis. Da su se mnoga kaznena djela, odnosno najteže prometne nesreće, sa najtežim ishodom dogodile upravo zato što ljudi nisu poštivali ovakva ponašanja. Isto tako ovdje netko se ruga ovoj odredbi, davanje svjetlosnih ili zvučnih znakova. Naravno da se to ne odnosi i da to bi svaki policajac trebao znati na upozorenje drugom sudioniku u prometu, da nešto nije u redu s njegovim vozilom, ali u svakom slučaju davanje svjetlosnih signala, kad vas na autocesti netko želi sa 200 i više kilometara jednostavno pomesti s ceste, zvučne signale daje, blenda, dakle daje ove svjetlosne signale, ponaša se nezakonito i jednostavno stjera s ceste, s autoceste. Na žalost takvi uvijek prođu bez ikakve sankcije, a na žalost ima situacija da se tako i naša službena vozila, ne kažem Ministarstva unutarnjih poslova, nego neka druga koja osiguravaju određene štićene osobe tako ponašaju, a to je nedopustivo, i to kod građana izaziva veliki zazor. Nadalje, također se ljudi ovdje, odnosno neki zastupnici su se izrugivali eto morat će biti ovdje nekakvi vjetrobrani i za naočale. Pa logično je dakle da vjetrobransko staklo radi preglednosti, to je osnovni uvjet sigurne vožnje bude očišćeno. Međutim što se događa? Nitko ne kažnjava, pogotovo vozače kamiona koji nemaju niti imaju, a trebaju imati po postojećim propisima određene one zaštitne gume, odnosno vjetrobrane za zadnje točkove, jer možete vi koliko toliko propisno se ponašati, očistiti svoja vjetrobranska stakla, ali jednostavno zbog takvog ponašanja vozača kamiona to nije moguće. Isto tako u članku 21. nemoguće je i nije dobro, to je po prvi put da u naš zakonski sustav uvodite zakonski dokaz. Dakle pijanstvo neće, nije moguće, odnosno nije potrebno utvrđivati samo pregledom i analizom krvi i urina, naša sudska praksa i to je dobro poznato iz iskaza svjedoka, iz okolnosti slučaja osoba koja jednostavno ne može stajati na nogama, zar je potrebno da njoj još posebno vadite krv? Možete joj vaditi ako ćete utvrditi količinu alkohola u krvi, ali to se može dokazati, dakle prisutnost alkohola i na drugi način. To je do sada bilo i nije dobro da izuzimate, odnosno ustanovljavate zakonsku ocjenu dokaza.
Hvala lijepa. Isteklo vam je vrijeme.
Hvala.
Hvala lijepa. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj Zakon o sigurnosti prometa na cestama na snazi je od sredine 2008. godine, i može se reći da jest pridonio podizanju ukupne razine sigurnosti prometa na hrvatskim cestama. Vidi se to po smanjenju ukupnog broja prometnih nesreća, i ukupnog broja ozlijeđenih osoba, a posebno je vrijedan pokazatelj smanjenja broja poginulih osoba. Međutim kroz dvoipolgodišnju primjenu zakona uočeni su i određeni nedostaci koje je potrebno otkloniti s ciljem daljnjeg povećanja sigurnosti prometa na cestama, i to jest onaj prvi razlog ovim izmjenama i dopunama zakona. Drugi razlog predlaganja izmjena i dopuna je njegovo usklađivanje s europskom direktivom, temeljem koje se predlaže nove DI kategorije vozila, rekategorizacija četverocikla, kao i određene izmjene u obaveznom obavljanju tehničkih pregleda za određene vrste vozila. S tim u vezi doista nije jasno zašto ta direktiva nije odmah ugrađena u zakon, u trenutku njegovog donošenja 2008. godine, obzirom da ta direktiva datira iz 2006. godine. I treći razlog ovih izmjena i dopuna je usklađivanje s odlukom Ustavnog suda Republike Hrvatske koja je donesena u travnju ove godine upravo po tužbi kluba SDP-a, a vezano za kažnjavanje vozača u uvjetima upravljanja vozilom pod utjecajem alkohola. Prema toj odluci do 0,5 promila alkohola u krvi više se neće tolerirati samo vozačima profesionalnih kategorija, mladim vozačima i vozačima vozila B kategorije, kojima je upravljanje vozilom osnovno zanimanje, dakle riječ je o taksistima, vozačima hitne pomoći, vozačima hitne pomoći, vozačima u tvrtkama i državnim institucijama itd. Za sve druge vozače, odnosno za najveći broj vozača u Hrvatskoj 0,5 promila alkohola u krvi više neće biti razlog za kažnjavanje, bez obzira na to počini li se tijekom vožnje i neki prekršaj. Dakle neće više biti dvostruko kažnjavanje vozača za razinu do 0,5 promila alkohola u organizmu, i vozači će smjeti konzumirati da li čašu vina ili piva, i to će zasigurno pozdraviti naši ugostitelji i to će biti jedna od boljih antirecesijskih mjera zahvaljujući eto SDP-u. Sve dosad rečeno su razlozi izmjena i dopuna koje predlagač jasno navodi. Međutim ima još jedan razlog koji se iščitava između redaka, ali zato nije i manje važan. Dapače riječ je o fiskalnoj ulozi ovih izmjena i dopuna, tj. o namjeri ubiranja dodatnih financijskih sredstava u državni proračun. Naime kad se 2008. donosio Zakon o sigurnosti prometa na cestama, bilo je dosta kritika na njegovu represivnost, odnosno na visoke kazne. Izmjene i dopune u ovom prijedlogu definitivno su stepenica više u toj represivnosti. Jednom riječju uvjerena da je represivnost dosadašnjeg zakona rezultirala bitnim poboljšanjem stupnja sigurnosti prometa na cestama, Vlada ide u još veću represivnost, naravno računajući pritom i na financijsku korist za državnu kasu, ili pojednostavljeno rečeno eto jednim udarcem će se riješiti dvije muhe. Međutim represivnost nije uvijek dobro rješenje, jer iz iskustva znamo da se građani koji učestalo krše zakon pokušavaju izvući od plaćanja visokih kazni. Osim toga bilo bi dobro da se pri definiranju kazni uvažava imovinski cenzus, ili nekako drugačije prilagodi kažnjavanje uvažavajući upravo aktuelnu gospodarsku situaciju. I zato je dobro da prijedlog ide u još jedno dodatno dakle čitanje, kako bi se razmotrili svi pojedinačni slučajevi i predložila najbolja rješenja. Najzorniji primjer gdje se samo visokom kaznom, ali na žalost ne i nekim drugim preventivnim mjerama namjerava sankcionirati neke prometne situacije je svakako novčana kazna u iznosu od 5 do 15 tisuća kuna, a koja se može zamijeniti kaznom zatvora u trajanju do 60 dana za vožnju u suprotnom, odnosno zabranjenom smjeru, a takvih smo primjera ove godine imali nekoliko, ne bi li se i nekim tehničkim zahvatima, odnosno agresivnijim upozorenjima moglo prevenirati ovakve situacije, a ne da se ide samo na eto golo kažnjavanje. Dalje, podiže se iznos novčanih kazni sa 2 na 3 tisuće kuna, dakle za 50% za 6 prekršaja uglavnom vezanih za pretjecanja. Dakle, propuštanje vozila i prednost prolaska, preticanje s desne strane, otpočinjanje ili obavljanje preticanja ili obilaženja, pretjecanje drugog vozila u tunelu, na mostu itd. Isto tako, mislim da je previsoka kazna od 700 kuna za vozača koji prije uključivanja u promet ne očisti zaleđena vjetrobranska stakla i snijeg na vozilu. Eto, ja sam jutros doista temeljito očistila svoje vjetrobransko staklo da se na vrijeme priviknem. Za neke prekršaje predviđene ovim zakonskim prijedlogom jednostavno mi nije jasno kako će se realizirati. Primjerice, kako će se utvrđivati je li vozač žmignuo dugim svjetlima što najčešće činimo kad pozdravljamo znance koji nam dolaze ususret ili pak upozoravamo zaboravljive kolege da nisu upalili svjetla. S tim da eto ovdje treba reći da zaboravljivosti u mnogome pridonosi upravo i sam zakon budući da određuje da malo treba paliti svjetla, pa ih onda malo ne treba paliti i tako redom. Uglavnom eto manifestiranje vozačke solidarnosti blendanjem radi ukazivanja na neposrednu opasnost od policije ubuduće će se vrlo strogo kažnjavati. I na kraju moram reći da mi je uz neka druga poboljšanja osobno vrlo simpatičan članak 51. prijedloga zakona. Naime, taj članak kaže da će se uređaj koji se dosada u zakonu opisivao kao uređaj kojim se daju prometni znakovi trobojnim prometnim svjetlima crvene, žute i zelene boje ubuduće jednostavno zvati semafor. Ovo je mali korak za sigurnost prometa na cestama, ali velik korak ka pojednostavljivanju hrvatskog jezika u pisanju zakona. I ako se nastavi u ovom pozitivnom trendu da se pojmovi definiraju sa što manje riječi, najbolje sa samo jednom, imat ćemo puno kraće i puno jasnije propise. U svakom slučaju zakoni će biti jasniji i dostupniji i razumljiviji građanima, a to jest svakako ono najvažnije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Tanja Vrbat. Nema je, gubi. … [[Upadica se ne razumije.]] Ispričavam se, točno imamo jedan ispravak. Uvaženi zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa ispravak navoda uvažene zastupnice, dalo se iščitati u njezinom govoru da je jedan od bitnih segmenata izmjena ovog zakona i punjenje državne kase kroz pristojbe, kazne i sve ono što slijedi kao financijski rezultat. Ja ovdje zaista mogu konstatirati da ne postoji cijena niti za jedan život i da je apsolutno temeljni segment u ovoj izmjeni zakona nije punjenje državnog proračuna nego je kroz udaranje po džepu svih onih prekršitelja želja da se naši vozači voze po zakonu i temeljem tome sačuvamo kako živote samih vozača, a onda i svih onih koji su sugovornici ili suvozači ili u istom ili u drugom vozilu. Pa zato dajem naglasak da je intencija zakona upravo prije svega prevencija i uvažavanje zakona. Jasno je da ne možemo pobjeći od toga da Bogu hvala dođe i koja kuna u državnu kasu, ali to nije temeljni princip i pristup u promjeni ovoga zakona.
Zahvaljujem. Nastavljamo dalje s pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Mario Habek, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici hrvatske Vlade, kolegice i kolege. Evo novi Zakon o sigurnosti prometa na cestama totalno će udariti po džepu vozača koji pokušavaju na neki način biti i solidarni s ostalim vozačima na cesti. Također, to znači da ćemo isto tako vozači koji će blendati i upozoravati druge vozače na policijsku kontrolu, odnosno koji će upozoravati vozače ispred sebe koji se zadrže primjerice sa brzinom od 80 km na sat u lijevoj traci biti kažnjeni sa čak 2 tisuće kuna. S druge strane, za preticanje poput onog kao što smo imali nedavno kod Bosiljeva nakon kojeg je u nažalost zapaljenom Ferrariju poginula jedna djevojka kazna će biti evo tisuću kuna veća nego za takav jedan strašan događaj. Tako ispada da ćemo evo za blendanje biti nešto manja kazna od divljanja na autocesti, preticanja u tunelu, preticanja na mostu, na pješačkom prijelazu i ostalih ludosti zbog kojih evo nažalost ljudi gube živote na našim cestama. Također, oštro će biti kažnjeni vozači koji ne očiste snijeg koji im je tijekom vožnje zapadao na automobil ili tijekom parkiranog automobila. Za to je predviđena isto kazna od 700 kuna jer jedino osim ako nema ovdje točno da mora biti 10, 20, 50 cm visina snijega koja može biti dozvoljena na automobilu. Prema prijedlogu novog zakona također pješaci će morati noću ili danju u uvjetima smanjenje vidljivosti hodati sa reflektirajućim prslukom ili biti označeni nekim izvorom svjetlosti. One pješake koji to neće imati, odnosno koji neće imati reflektirajući prsluk i neku odjeću nekih ovako življih boja ne budu li nosili svjetiljke kaznit ćemo sa 300 kuna. Zatim, sve češću vožnju u suprotnom smjeru na autocestama policija nastoji suzbiti uvođenjem drakonskih kazni. Za taj prekršaj je globa od 5 tisuća do 15 tisuća kuna ili zatvor do 2 mjeseca. Naravno, to je jedan veliki problem, slažem se da ga treba riješiti no pitanje je koliko će evo sama ta kazna utjecati na rješavanje tog sve češćeg problema na našim autocestama. Ja sam za to da treba pronaći nove načine i dodatne načine da se spriječe takve nesreće. Što u biti znači jedna kazna kada ovaj koji vozi u suprotnom smjeru ubije i sebe i još nekoliko osoba? Znači, trebamo se usredotočiti na to da pojačamo kontrolu na autocestama ili na mjestima gdje se ovakvi biseri mogu uključiti u promet u krivom smjeru, odnosno riješiti to dodatnim znakovima ili svjetlima. Ovaj zakon možemo isto tako usko povezati i sa Zakonom o prijevozu u cestovnom prometu. Naime, radi se o nekim člancima koji se spominju u oba zakona sa skoro istim odredbama. O tome sam već govorio ovdje u Saboru te bi bilo dobro da Ministarstvo preuzme odgovornost i kontrolu ovakvih Zakona, ovako ćemo vidjeti da se pojedine stvari reguliraju u dva različita zakona iako je sasvim jasno da je to područje jednog te istog Zakona. Zatim odlukom Ustavnog suda predlaže da se u Zakon sigurnosti prometa na cestama unese odredba prema kojoj je dopuštena vožnja s alkoholom od 0,5 promila osim za profesionalne i mlade vozače, naime, tu je zapravo riječ o tome da će se opet smjeti popiti pivo i sjesti za upravljač a da alkohol u krvi neće biti prekršaj bez obzira na to dogodi li se tijekom vožnje neki udes ili počini neki drugi prekršaj. Evo možemo reći da je to još jedna pljuska Vladi koja ne sluša oporbu u ovoj Sabornici i ne koristi stručnjake kada se zakoni donose nego gurne se zakon u proceduru pa kud puklo da puklo. Govorili smo u Saboru da ste u krivu kada ste donosili taj zakon, uputili smo primjedbu na ocjenu ustavnosti i sada vidite da smo bili u pravu i da ste pogriješili. Ne bi pogriješili da ste nas slušali tada. Ovo je evo dokaz da bi bilo dobro da stvarno neki puta slušate oporbu a naročito stručnjake. Pitanje da li bi ova Vlada shvatila i sve ostale pogreške i mijenjala ovaj Zakon da ovo nije usklađivanje sa direktivama Europskog parlamenta i Vijeća Europe, moram priznati da je Europa koja nas tjera na izmjene i dopune Zakona da mi sami očito to teško možemo shvatiti odnosno napraviti. Tako je Republika Hrvatska po broju poginulih i dalje pri samom vrhu crne liste, trebalo bi se još više potruditi da smanjimo taj broj, također jedan od uzroka nesreće motocikala koji ću se ovdje dotaknuti na cestama, nalazi se u raznim rupama i nepravilnostima na cesti koje se na vrijeme ne popravljaju i stoje po nekoliko tjedana, čak i mjeseci, trebalo bi uključiti i kaznenu odgovornost za takve nepravilnosti koje se na cestama nalaze odnosno za one koji ih na vrijeme ne poprave. Ne sjećam se da je ikada itko spomenuo u medijima da se prilikom projektiranja izgradnje ili održavanje prometnica vodilo računa o populaciji na dva kotača. Ove izmjene i dopune zakona još jednom su dokaz da Vlada nema sluha za stručnjake, da nema sluha za oporbu u Saboru i da nije spremna prihvatiti dobre prijedloge na vrijeme samo zato jer ne dolaze iz HDZ-a. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku uvažen zastupnica Nada Čavlović Smiljanec.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa eto, ja bih u okviru ove današnje rasprave izmjenama Zakona sigurnosti prometa na cestama rekla nešto drugo a što je također vezano uz ovaj Zakon, naime, poznato je da ministri unutarnjih poslova na temelju Zakona o sigurnosti prometa na cestama donose pravilnike, pa isto tako 2005. godine doneseni su pravilnici koji su vezani uz broj i mjesta gdje mogu se osnivati stanice za tehnički pregled. Naime, 2005. godine ministar Ivica Kirin, tadašnji ministar unutarnjih poslova donio je izmjene tog Pravilnika koje su bile protuustavne, što na kraju tu odredbu Ustavni sud pravilnika ukinio, međutim, to ga nije spriječilo da donese u 12. mjesecu 2005. godine rješenje kojim odobrava 48, odobrava otvaranje 48 stanica za tehnički pregled poduzeću Croatia osiguranje tehnički pregled. Isto tako nakon toga ministar unutarnjih poslova, Tomislav Karamarko tijekom 2009. godine isto tako donosi znači rješenje koje nije na zakonu osnovano a to je da od tih 48 stanica za tehnički pregled daje odobrenje da se može izgraditi 15 stanica za tehnički pregled i to 5 stanica koje su već u tom periodu bile izgrađene i 10 stanica za tehnički pregled koje su navodno započele izgradnju. Ja ovdje moram reći budući da je prisutan državni tajnik, da što se tiče stanica za tehnički pregled koje bi trebala, koja se počela graditi u gradu Virovitici, a ministar svoje rješenja kojim je odobrio tu izgradnju temelji na tome da su već izvršene pripremne aktivnosti, ja ovdje moram javno progovoriti, to uopće nije točno, jer rješenje je doneseno tijekom 2009. godine. Samo sekundu. A grad Virovitica i Croatia osiguranje koji grade stanicu su tek u 6. mjesecu 2009. godine sklopili kupoprodajni ugovor.
Hvala lijepa. Nemojte se ljutiti, danas prije podne smo imali jedan slučaj kada je bilo prigovora da je zastupnik replicirao na nešto što nije bilo u temeljnoj raspravi. Evo sada primjera, vi ste replicirali na nešto što nije bilo ni spomenuto na temeljnoj raspravi, sve u redu, to treba reći, ali se moglo to reći drugačije, nikako ne kroz repliku. Odgovor na repliku. Izvolite.
Pa kolegice, pa evo ništa vas ovdje ne može čuditi s obzirom da ovaj primjer o kojem ste govorili samo jedan u nizu primjera nepoštivanja Zakona. U ovoj državi ne poštuju se zakoni koje Sabor donese, ne poštuju se odluke Ustavnog suda, tako da to sve skupa govori o tome kakvu na žalost vladu imamo.
Hvala lijepa. Idemo dalje s raspravom. Uvažena zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo znamo da su osnovni pokazatelji sigurnosti prometa na cestama ukupan broj prometnih nesreća, ozlijeđenih osoba odnosno poginulih, iz ovih Izvještaja navodite da je vidljivo smanjenje, međutim, isto tako smo čuli od kolega drugačije podatke, odnosno čuli smo na kojem se mjestu na crnoj listi nalazi naša Hrvatska, a isto tako bih spomenula jednu ni malo lijepu referencu sa početka turističke sezone, kada je sa 150 poginulih u prometu na milijun stanovnika Hrvatsku je jedan Austrijski prometni klub proglasio najopasnijom Europskom zemljom kada je riječ o prometnim nesrećama. NO bez obzira koja naša istina bila, naše ceste moramo naravno učiniti što sigurnijima i sigurno da svakim izmjenama i dopunama Zakona to radimo. Dobro voziti ne znači dobro poznavati sva pravila, imati dobru kondiciju, treba zapravo znati se ophoditi u saobraćaju, svi vozači bi se trebali međusobno tolerirati, pokazivati veću solidarnost i zato pozdravljam članak 14. gdje navodite da se ne smije voziti slalom vožnja, da se ne smije pretjecati u traci za zaustavljanje, da treba držati potreban razmak, zatim ne smije se požurivati vozila ispred sebe davanje svjetlosnih ili zvučnih znakova što smo svi osjetili putujući po autocesti ili piše na drugi način izvoditi bilo koju drugu radnju. Međutim, u ovom slučaju možda obzirom da se radio o zakonu o članku koji definira sve to, možda bi trebalo određenije reći koji su to drugi načini. Zatim bih spomenula izmjene koje reguliraju kretanje pješaka i biciklista odnosno korištenje zaštitne kacige i reflektirajućih prsluka i tu isto tako pozdravljam što se sada sve to odnosi na sve vozače koji se kreću noću i danju u slučaju smanjene vidljivosti da budu zapravo označeni reflektirajućim prslukom ili reflektirajućom biciklističkom odjećom ali naravno to se sada ne odnosi samo izvan naselja nego i unutar naselja što držim da će to naravno podići i razinu sigurnosti i tim člankom. Članak 5. govori o ingerenciji lokalne i regionalne samouprave koja se odnosi na sigurnost na cestama, ja bih ovdje napomenula danas je ovdje naš kolega iz SDP-a spomenuo udruga gradova u RH. Naime, udruga gradova se očitovala da bi svrsishovitnost i sveobuhvatnost predloženih i planiranih izmjena bila u većoj mjeri postignuta zapravo kada bi bili dostavljani odnosno kada bi ta nevladina udruga bila uključivana u izradu od početka ovih zakona, a ne kada se dostave skoro gotovi prijedlozi zakona. Nadam se da ovo ne shvaćate krive nego je ovo jedan konstrukitivan način da bi se na taj način ubuduće dovodilo do učinkovitosti u izradi zakona. Pa je Udruga gradova predložila jačanje nadležnosti i ovlasti civilne i prometne policije, pa recimo u smislu da se prošire nadležnosti civilne i prometne policije, tako da se u njemu predvide i dvije dodatne aktivnosti a to su otkrivanje prekršaja pješaka i biciklista kao drugih sudionika u prometu na pješačkim biciklističkim površinama s jedne strane, s druge strane kontrola brzine kretanja vozila u naseljenim mjestima. U pogledu ovlasti civilne prometne policije, uvjereni smo da je potrebno predvidjeti ovlasti, da od vozača zatraže vozačku i prometnu dozvolu na uvid, a od drugih sudionika u prometu valjanu ispravu kojom će se utvrditi identitet. Naime, kao što znamo prekršaje pješaka i biciklista kao drugih sudionika u prometu na biciklističikim površinama predstavljaju velik sigurnosni rizik koji ne prati i ne sankcionira Ministarstvo unutarnjih poslova, možda iz razloga toga što nema dovoljno nedostatak zapravo službenika. Ali o tome sada nije tema. Jednako tako ove prekršaje ne sankcionira niti civilna prometna policija. Upravo zbog toga i kažem jer joj postojeća regulativa zakonska ne daje ovlasti u tome. Danas smo spominjali brzinu i ja bih dala nekoliko podataka. Svaki 9. vodi 200 km na sat, 50,13% vozača vozi brže od 130 km na sat, 125 ispitanika vozi brže od 200 km na sat. Polovica hrvatskih vozača vozi brže nego što ograničenje postoji na hrvatskim autocestama, a njih preko 50% izjavilo je da vozi brže od 130 km na sat. Prema tome, uvijek glasujem za kontrolu i kažnjavanje brzine vožnje, jer znamo koje su posljedice istih. Isto tako još bih spomenula nešto o alkoholu, odnosno sredstvima ovisnosti. Vozači, motociklisti, biciklisti i svi drugi učesnici u saobraćaju moraju znati i mi svi skupa s njima da i najmanja količina alkohola ugrožava sigurnost na cestama, jer naravno alkohol degradira sve sposobnosti vozača bez obzira na iskustvo, naročito mladih ljudi. Evo još podataka da je potrebno 6 do 12 sati a ponekad kod jačeg pijanstva i punih 24 sata da bi alkohol potpuno nestao iz organizma. Jako je opasno obilno pijenje u kasnim satima i to predstavlja veliku opasnost jer poslije višesatnog spavanja u krvi može ostati nedozvoljena koncentracija alkohola. Prema tome, tu jesam za rigorozne mjere i oduzimanje naravno vozačke dozvole. Evo isto tako smo čuli da su i kazne dosegle vrh, da postoje mogućnosti i nekakvih koruptivnih mjera itd. međutim ovdje zagovaram za prevenciju od malih nogu upravo zbog toga što je pijenje počelo zahvaćati sve ranije godine. Ovdje bih se osvrnula na dva članka 17. i 34. koji mi baš nisu jasna pa bih molila da mi se to objasni. Pa npr. u članku 17. kaže "Vozač bicikla, mopeda i motocikla ne smije prevoziti osobu koja u organizmu ima drogu ili lijekove na kojima je označeno da ne smije uzimati za vrijeme vožnje ili određeno vrijeme prije započinjanja vožnje" itd. Međutim, kažnjava se vozač koji vozi drugoga, ali kako će znati, pazite vi znate da vidno alkoholiziran čovjek možemo ga prepoznati, ali mi ne možemo znati da li je on uzeo nekakva lijek koji se ne smije piti za vrijeme vožnje. Mislim da je to dosta nedorečeno. A slično piše i u članku 34. a uzmite bilo što uzmite sedativ pa piše da se ne smije uzimati za vrijeme vožnje, pa čak za vrijeme gripa Coldrex, možda i za njega piše da se ne smije uzimati za vrijeme vožnje. Ta dva članka mi nisu baš jasna što je s tim. Prema tome, mogu zaključno reći da je sigurnost zapravo odgovornost za sigurnost je sigurno disperzirana kroz više ministarstava mada kada govorimo o sigurnosti nekako najviše mislimo na MUP-a ali i to je Ministarstvo javnih radova i transporta, Ministarstvo obrazovanja, zdravstva, financija. Prema tome, sigurnost moramo inkorporirati sve skupa zajednički djelovati a ne prebacivati odgovornost s jednog na drugo ministarstvo što je mislim gospodin Lesar u svojoj diskusiji negdje i govorio. Mišljenja sam da treba raditi sinkronizirano odrediti prioritete područja i naravno uvijek glasujem za preventivu prije svega. I na kraju ne mogu se imam jedan dojam kada se ovih dana spominje ovaj zakon i kada sam pričala bilo s kim, svi su naglašavali, svi su gledali koja je kazna, nekako kao da je u fokusu kazna, a ne sigurnost i odgovornost. I dok god imamo u fokusu kaznu kad govorimo o sigurnosti u prometu na našim cestama, a nemamo upravo ovu sigurnost i odgovornost, dotle sigurno nismo uspjeli. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Ovo kolegice što govorite upravo o jednom kažnjavanju i to drastičnom kažnjavanju vozača koji besramno prekoračuju propisanu brzinu, koji voze pod utjecajem alkohola i droga, mislim da bi to trebao zaista biti sukus kazne i da onda ljudi ne bi ovako percipirali zakon kolika je kazna za nekakav najbezrazložniji i najmanji prekršaj. Dakle, sve one dobre stvari padaju upravo pod ovim nekim manjim stvarima i drastičnim povećanjem kazni za manje prekršaje. Onda ljudi dakle, sve se relativizira i najteži prekršaj. I zato mislim da upravo treba koncentrirati se na ove stvari, a ne recimo ovo što se predlaže u prijedlogu, da recimo međunarodna dozvola sada više ne vrijedi 5 godina nego 3 godine. Dakle, zaista onda ljudi shvaćaju evo želi nam Vlada, želi nam vlast zavući ruku u džep i ponovo dakle samo nekakve takse, nove iskaznice odnosno nove dozvole, nešto što je prije vrijedilo 5 godina sada vrijedi 3 godine. Ili pak uvođenje nekih drugih termina koje ne poznaje pravni sustav. Mi imamo dosta problema i sa prebivalištem i sa boravištem kod nekih drugih zakona i nije potrebno ovdje da vi uvodite neki novi pojam koji ne egzistira u našoj pravnoj terminologiji. Dakle, postoji samo prebivalište i samo boravište. Boravište je uvijek privremeno, nema privremenog i nema trajnog boravišta. To je druga stvar što se ono izigrava. Eto toliko.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Niko Rebić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Donošenjem zakona o sigurnosti prometa na cestama u lipnju 2008. godine vidljivi su brojčani pokazatelji značajnog smanjenja broja nesreća na našim prometnicama. Osnovni pokazatelji sigurnosti prometa na cestama su ukupan broj nesreća, broj ozlijeđenih te broj poginulih osoba. U godini pune primjene zakona možemo smatrati 2009. godinu. Iz podataka je vidljivo da se u toj godini u odnosu na 2008. ukupni broj nesreća smanjuju za 5,8%, smanjenje ukupnog broja ozlijeđenih 2,6% dok je ukupan broj poginulih manji čak za 17,5% ili 116 osoba. Taj trend je nastavljen i u 2010. i tu je broj poginulih u prvih šest mjeseci 14,5% manji nego u 2009. godini. Nacionalnim programom sigurnosti cestovnog prometa za razdoblje 2006.-2010. kojega je Vlada Republike Hrvatske postavila sa glavnim ciljem da se broj poginulih sa tadašnjih 15 osoba na 100 tisuća stanovnika smanji ispod 10% poginulih na 100 tisuća stanovnika. Sada se vidi da je taj cilj dostižan svakako, da je između ostalih i važeći zakon pridonio takvom stanju, tim više ako se ima u vidu stalni porast prometa, porast broja motornih vozila i broja vozača. Npr. samo u 2007. godini povećan je broj motornih vozila za preko 100 tisuća, broj vozača za 45 tisuća, a zabilježen je i porast prometa za 18% kroz cijelu godinu. Dakako da se ne treba s tim zadovoljavati, treba raditi na poboljšanju i uvjeta i zakonodavstva jer smo još daleko od prosjeka skandinavskih zemalja koje su ispod 5 poginulih na 100 tisuća stanovnika. Tako i ove izmjene zakona su na tom tragu jer je uočena potreba da se još preciznije regulira problematika prometa na cestama kako bi se dodatno povećala sigurnost na našim prometnicama. Zakonom se nastoji propisati način dostave podataka o vlasnicima vozila, jedinicama lokalne samouprave odnosno pravnim osobama koje ove odrede radi obavljanja poslova iz područja sigurnosti prometa na cestama koje su im povjerene ovim prijedlogom izmjena i dopuna zakona. Isto tako, odjave vozila regulirat odnose i preciznije to naznačit u ovom zakonu, prometni propisi i sigurnosna pravila i upravljanje vozilom. Predlažu se i posebna ograničenja kojima se podvrgnu mladi vozači kako bi se izbjeglo dvojbe vezano za pitanje istovjetnosti ovih ograničenja sa ograničenjima kojima su bili podvrgnuti vozači početnici sukladno važećem zakonu, ali i radi držanja koraka s tehnoloških razvojem i povećanjem prosječne snage motora osobnih automobila. Ono što držim da nije dobro i što vjerojatno neće utjecati na povećanje sigurnosti u prometu je izmjena članka 202. koji po važećim zakonima daje vlasnik autoškole mora imati najmanje po jedno vozilo one kategorije za koju se obavlja i tu se zapravo događa da idemo ispod one razine koju smo imali do sada, a koja je sigurno utjecaja na bitan porast sigurnosti na našim prometnicama. Naravno, ono što ja mislim da je još trebalo u ovom zakonu predviditi, a što bi sigurno poboljšalo statističke pokazatelje sigurnosti prometa na cestama, a to je da su se trebale propisati strožiji standardi za autobuse za prijevoz đaka s obzirom na ovo što smo kroz sve ove, a posebno ove zadnje dvije godine čitali u medijima, ali i gledali na našim televizorima. Dakle to je jedan problem, bojim se da je došlo do velikog otpuštanja vlasnika koji dobiju, dakle prijevoz đaka i mislim da bi svakako trebalo sve učiniti da standardi za one koji se bave tom djelatnošću se postrože i da to evo u budućnosti sigurno će donijeti bolje. Naravno, dijelim ista razmišljanja svih ovih koji su govorili o prevelikim novčanim kaznama. Mislim da bi neke trebalo stvarno korigirati jer i slažem se da nisu uvjeti i da nije socijalna situacija, standard građana ali sve to skupa mislim da bismo mogli malo popraviti. Inače u cijelosti držim da je prijedlog izmjena i dopuna Zakona o sigurnosti prometa na cestama jedno dodatno poboljšanje, a do drugog čitanja mislim da ćemo i ovo, evo ovih par primjedbi koje sam imao da ćemo popraviti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Svrha svake izmjene Zakona o sigurnosti prometa na cestama je da se ta sigurnost poveća. Predlagatelj očito smatra da ona nije dovoljna i da nešto treba napraviti kako bi ta sigurnost bila veća. Pitanje je da li se to može postići samo povećanjem kazni. Ja vjerujem da može, jednim dijelom može. Kazne ne mogu biti previsoke, jer kazne ne treba nitko plaćati, pa prema tome visoke ne mogu ni biti. Da se ne bi plaćale kazne dovoljno je činit prekršaje i onda nitko ništa ne mora platiti. Da li su kazne previsoke. Pa gledam u novinama kad se dogodi tako nekakav veliki incident vozio 250, a veli da je to napravio u Švicarskoj platio bi 10, 15000 eura. Kod nas plati ne znam 2000 ili 5000 kn. Znači, ipak nisu prevelike. To mu ne bi palo na pamet napraviti u Švicarskoj, ne bi mu palo na pamet to napraviti u Njemačkoj, u Austriji, u Italiji. Ali onda dođe u Hrvatsku pa testira snagu motora svoga vozila jer si to ovdje može priuštiti. Prema tome, u principu nemam ništa protiv povećanja kazni. Ali hajmo napraviti jednu malu analitiku. Što najviše ugrožava sigurnost prometa na cestama? Što to izaziva najteže, najveće i najčešće nesreće? Alkohol, droga, prebrza vožnja poglavito kod mladih vozača. Kad su u pitanju droga i alkohol naravno da tu kazne mogu nešto napraviti, ali kakvu tu pojavu imamo neželjenu koju nikako ne uspijevamo suzbiti. To su recidivisti. 15 prekršajnih prijava, 20 prekršajnih prijava, ubije nekoga na cesti i onda saznamo da je prije toga imao 20 prekršajnih prijava zbog vožnje u pijanom stanju, prebrze vožnje, vožnje bez vozačke dozvole, vožnje s oduzetom vozačkom dozvolom. Kažnjavan je. Kako je kažnjavan? Novčano. To kad su u pitanju mladi vozači njima novčana kazna ne znači apsolutno ništa jer je oni ne plaćaju. To plaća tatica od kojega je i uzeo auto, posudio auto, pa se divlje vozi po cesti, pa ubija ljude potpuno neodgovorno, a novčana kazna i tako ne ide iz njegova džepa. Prema tome, takva novčana kazna je mogli bismo reći ali potpuno besmislena. Kad se zadnji put mijenjao Zakon o sigurnosti cestovnog prometa predlagao sam jedan amandman. Vlada ga je odbila. Ja neću ovaj puta trošiti vrijeme i trud da pišem ponovo amandman, nego će se ta inovacija u zakon uvesti vjerojatno tek nakon promjene vlasti jer ova Vlada očito za to nije dovoljno osjetljiva. Kad su u pitanju recidivisti. Jedina efikasna metoda bi bila oduzimanje sredstva izvršenja kaznenoga djela. Gledajte, kad netko šverca brodom neku robu onda postoji kazna oduzimanja sredstva izvršenja djela jer su mu našli na brodu švercanu robu. A kad netko dvadeset i peti put vozi 250 na sat onda nema te kazne. A kad bismo mu oduzeli taj auto, ne njemu jer auto nije njegov nego je tatičin, onda bi tatica jako dobro razmislio kad kupi drugi auto hoće li mu ga uopće dati da ga vozi. A ovaj ako nema šta vozit onda neće nikog ni ubit jer će se moći voziti jedino na biciklu. Zašto to Vlada neće prihvatiti meni nije jasno. Ima paralelu u Carinskom zakonu. Zašto neće u ovaj to uvrstiti ja stvarno ne razumijem. Nikakvo suvislo obrazloženje ni kod zadnjih promjena zakona oko toga ja nisam čuo. A kad bismo tako nešto uveli ja vas uvjeravam da bismo recidiviste izbacili sa cesta. Druga mjera koju predlažem. Mladi vozači. Ja mislim da je kod njih, nije toliko problem alkohol koliko testosteron. On predstavlja opasnost. Dečki se pokazuju, luduju, prave se važni, nisu svjesni opasnosti koju izazivaju ni za sebe ni za druge. Uzmu djevojku u auto pa se hoće napraviti važni, pa onda naravno kad se nešto dogodi kod tih brzina ubiju i sebe i nju i još možda ponekoga. Kod mladih vozača bi trebalo primijeniti jedno pravilo. Nikakve prestroge kazne. Ali za najmanji prekršaj ponovno polaganje vozačkog ispita. Znači, što bi rekao naš potpredsjednik dečec dragi ti to nisi nafčil. Ako ti to nisi naučio, a ti onda lijepo ponovo u školu pa dok to ne naučiš. Za najmanji prekršaj ponovno polaganje vozačkoga ispita. Za krivo parkiranje. Nisi naučio da se ne smije krivo parkirati. Pa odi ponovo u školu, plaćaj tečaj, idi polaži teoriju, polaži vožnju. Društvo bi profitiralo. I ove škole bi to njima naplaćivale. Njima je to kazna znate kakva, najveća moguća. Jer novčanu i tako neće oni platiti, a ovdje mora ići sam ponovo na vozački, ponovo na teoriju, ponovo na ispit, ponovo na vožnju 30 sati. Pa to mu je maltretiranje znate kakvo. A kad bi takav režim u takvom režimu vozio pet godina stvorio bi takve vozačke navike da nikada više ne bi radio prekršaje. Njemu bi naprosto jedna civilizirana vožnja ušla u krv. On drugačije više ne bi znao voziti nakon pet godina tako disciplinirane vožnje. Zašto se tako nešto ne predloži? Meni isto tako nije jasno. Ako znamo da je to opasnost i iz godine u godinu čitamo u izvješćima da se upravo te grupe izazivaju najviše prometnih nesreća, sa najtežim posljedicama i da jednostavno rješenje nećemo primijeniti. Zašto? Ne znam. Ostavljam to ovaj puta na dušu Vlade, da svojim amandmanom to riješi, ako želi, ako uopće ima interesa da to pitanje riješi, a ako nema ništa, onda će ostati ovako, i dalje ćemo čitati u novinama kako mladi ljudi 20-ti put je napravio prekršaj pa je nekoga ubio, u toj nesreći je i on stradao, znate netko tko nekog ubije na cesti nema taj više miran život do kraja. Ne može, on je isto stradao u toj nesreći, taman da mu se nije koščica polomila, on je isto stradao, jer je još mlad, neodgovoran je, nije svjestan opasnosti. Pa daj mu pomozimo na ovaj način. Pa bolje je to, pa bolje je da 15 puta polaže vozački, nego da 15 godina odsjedi u zatvoru kad se nešto dogodi, a dogodit će se. Za neke je, nije pitanje da li će se dogoditi, za neke je pitanje samo kad će se dogoditi. Samo je to pitanje. I nešto u odnosu na članak 20., a to je ovo obaveza čišćenja snijega, pa ako se ne očisti snijeg s auta onda je kazna 700 kuna, ja samo ne znam kako vi to sad mislite provesti u praksi. Najprije svaki vozač normalno očisti snijeg da vidi voziti, jer inače ne vidi ako je snijeg na vjetrobranskom staklu, a drugo on krene iz Gospića recimo pada gusti snijeg, i on očisti auto, a ide za Zagreb, pada gusti snijeg, on dok dođe do Karlovca njemu je auto opet zatrpan snijegom, osim onog mjesta gdje rade brisači. I šta će ga onda policija zaustaviti i kaznit sa 700 kuna? Ili će on svakih 10 minuta morati stajati i čistiti taj snijeg s auta da ne bi platio 700 kuna? Znači jedna odredba koja je potpuno besmislena, ne zna se čemu služi, kome koristi, kakvog ona smisla ima, kome smeta što na krovu auta ima snijega, nije mi jasno, možda smeta, možda ja ne znam je li smeta, vozač sam dugo, ali još nisam primijetio da to nekome smeta. Smeta ako ne vidiš kroz prozore, ako ne vidiš retrovizor, onda smeta, onda voziš napamet, ali to svaki vozač se pobrine za svoju sigurnost pa to malo očisti, ako te baš jako zatrpa staneš pa očistiš, ali to da će zbog neočišćenog snijega sad da će ga zaustaviti patrola u Karlovcu, a on je krenuo iz Gospića po gustom snijegu i kaznit ga sa 700 kuna je jedna apsolutna besmislica. Evo toliko. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Uvaženi zastupnik Stjepan Milinković je prvi. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Stazić je rekao nekoliko netočnih navoda, ali meni je zapeo jedan posebno kada je rekao da kod mladih vozača nije problem alkohol, nego je problem testosteron. Pa molim vas lijepo, vi se upuštate na ovom mjestu u jedno minsko polje ja bih na neki način rekao, a i na neki način sam, netočno je prije svega, a druga stvar i hvala Bogu eto taj testosteron kao takav on je ima svoje varijacije kroz vrijeme kakvo je i mladi ljudi, ali kolegica je Bonačić vrlo lijepo rekla koliki je problem alkohola, i vi ste sam rekli da je alkohol droga i prebrza vožnja i recedivisti da su to glavni problem, ali vi dolazite isto tako u suprotnost sa vašim klubom koji kaže idemo legalizirati te droge, lake droge, kako ih vi već nazivate, droga je droga, i na neki način sam sebe pobijate. I onda kažete e nećemo tako u Europu. Pa nećemo ni sa takvim načinom razmišljanja. Nitko se ne, ni ne pomisli u Sloveniji da bi kroz naseljeno mjesto vozio više od 50 kilometara na sat itd. Dakle moramo biti principijelni i odgovorni, vrlo jasno alkohol kao takav je veliki problem, naravno kod mladih vozača koji imaju i druge momente. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Ispravljam netočni navod gospodina Stazića koji je, a kad je govorio o kaznama vezani za čišćenje automobila od snijega rekao da je to totalna besmislica. Ili je uvaženi kolega Stazić, ili vozi ili ne vozi auto, ili ga vozi u Sahari gdje uvijek 45 stupnjeva i nikada nema ni kiše ni snijega, intencija ovog dijela zakona je upravo briga o sigurnosti prometa u segmentu kada na … [[Ne razumije se.]] postoji snijeg velik 10 ili 15 ili 5 centimetara od prošloga dana, kreneš s autom i nakon 5, 6 minuta treba stati na kočnicu, i tri kilograma ili četiri snijega ti se sljušti na prednji dio stakla, još ako je šofer malo mlad i neiskusan nema mu šanse da ne skrene lijevo ili desno, brisač to ne može registrirati i evo ti na žalost velike saobraćajne nesreće, to … [[Ne razumije se.]] iz priča za malu djecu nego iz života svih vas ili nas koji smo bili ili jesmo bili šoferi danas u zimskim uvjetima.
Hvala lijepa. I dalje je na redu u pojedinačnoj raspravi uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Na samom početku ja ću postaviti jedno jednostavno pitanje, pa ću pitati što je to zapravo sigurnost na cestama? Odgovor bi trebao biti vrlo jednostavan, i on jeste, sigurnost na cestama jeste situacija gdje nema nesreća, odnosno gdje tih nesreća ima što manje. Nesreće pa tako i nesreće u cestovnom prometu kao uzrok poremećaja zdravlja invaliditeta i smrti, u svojoj su ukupnosti još uvijek na zabrinjavajućem nivou, bez obzira na evo kao što smo čuli pozitivne pomake u našoj zemlji. Nesreće u cestovnom prometu toliko su zastupljene da se u svijetu, pa i kod nas promatraju kao posebnost. Podsjetimo se da danas po procjenama UN-a polovica čovječanstva živi u naseljima, koja se mogu svrstati u gradove, gradovi pogotovo oni u siromašnijim zemljama rastu ekskluzivno i kaotično. Cestovni promet neovisno o siromaštvu raste na žalost puno brže od sigurnosti. Predviđa se da će nesreće u cestovnom prometu do 2020. doći do neslavnog trećeg mjesta na popisu vodećih uzroka poremećaja zdravlja invaliditeta i smrti, a podsjetit ću vas još 90-ih prošlog stoljeća to je bilo 9. mjesto. Što treba učiniti? Urbanističkim rješenjima treba smanjiti izloženost i ovisnost o cestovnom prometu, boljom regulacijom prometa i strožim mjerama protiv neodgovornog ponašanja u prometu treba smanjiti cestovne prometne nesreće u odnosu na količinu prometa, povećanom zaštitom prometnica i samih prometala treba smanjiti posljedice kad do nesreće do dođe, neprekidnim unapređenjem svih elemenata sustava prve pomoći treba smanjiti pogubnost posljedica nastalih nesreća. Po mišljenju mnogih stručnjaka u dosadašnjem vremenu prometnim nesrećama nije posvećena odgovarajuća pozornost i navode se 2 osnovna razloga za to. Ljudi diljem svijeta doživljavaju nesreće fatalistički iako je većina događaja i okolnosti u granicama naše kontrole. Znači, mogu se prevenirati, odnosno i nisu nesreće u doslovnom smislu te riječi. S druge strane, ljudi nisu do kraja svjesni težine i svih posljedica cestovnih prometnih nesreća i budući da se većim dijelom mogu spriječiti i težina posljedica može biti manja. Konačno, trošak ulaganja u povećanu sigurnost uvijek je manji od šteta koje nesreće izazivaju. Suviše često sigurnost u prometu tretira se kao transportni problem, a ne kao i javno-zdravstveni problem, a ozljede u prometu nazivaju se nezgodama iako su to najčešće događaji koji se mogu izbjeći. Činjenica je da mnoge zemlje ulažu puno više novca u razumijevanje i prevenciju bolesti koje nanose manje štete njihovom društvu od prometnih nezgoda. Na tom tragu treba biti djelovanje odgovornih i u našoj zemlji. I jedna mala digresija; 17. kolovoza 1896. godine 44-godišnja majka 2 djece postala je prva osoba ikad ubijena motornim vozilom. Ona i njena malodobna kćer išle su pogledati plesnu izvedbu u kristalnu palaču u Londonu. Dok su prelazile zemljište prema palači udario ju je automobil. Svjedoci su rekli da je automobil išao strahovitom brzinom. Mogao je ići brzinom od 8 milja na sat ili je to 12,8 km iako je trebao ići brzinom ne većom od 4 milje. Vozio je mladić, dajući si oduška da pokaže novi izum i prema nekima pokušavajući impresionirati mladu suputnicu. Na istrazi mrtvozornik je tada rekao: "Ovo se više nikada ne smije dogoditi!" Što se u međuvremenu događalo poznato je. A činjenice primjerice za 1998. godinu kažu: prometne ozljede ubile su oko 1,2 milijuna osoba. Govorimo dakle o gubitku jednog Zagreba i 2 Splita. Preko 70%, gotovo 850 tisuća osoba poginulih od prometnih nezgoda te godine bilo je mlađe od 45 godina. Dakle, cijeli jedan Grad Zagreb i to mladih ljudi. Smrtnost od ozljeda ima tendenciju rasta od 5,1 milijuna u '90-ima, na 8,4 milijuna u 2020-ima. S naglaskom na prometnim ozljedama kao najvećem uzroku tog porasta. Trenutno smrti od prometnih ozljeda imaju 2,2% udjela u globalnoj smrtnosti zahvaćajući sve starosne skupine. Prometne nesreće na 9 su mjestu među vodećim uzrocima bolesti širom svijeta brojeći 2,8% svih smrti i invalidnosti. U oko 50% smrti u prometu širom svijeta uključuje mlade, odrasle osobe od 15 do 44 godine starosti, što odgovara ekonomski najproduktivnijem dijelu stanovništva. Ključni faktori odgovorni za prometne ozljede mogu se i moraju prevenirati jer su u pitanju vožnja pod utjecajem alkohola i ostalih droga, prebrza vožnja, nekorištenje pojaseva i dječjih sjedalica, nedovoljno uređene ceste, neispravna vozila, utjecaj standarda sigurnosti na cestama. Prometne nesreće nisu puka slučajnost, one su bolest. Bolest s uzrokom, a uklanjanje uzroka mora nužno dovesti i do smanjenja posljedica. Uzrok je u oko 95% slučajeva ljudski čimbenik, ostali su tehničke greške vozila i putova. Na negdašnje epidemije zaraznih bolesti čovjek je postepeno prilagođavao stjecanjem higijenskih navika, izgradnjom sanitarnih uređaja, cijepljenjem itd. Na sadašnju epidemiju prometnih nesreća uzročni čimbenik ljudske naravi mijenja se presporo i premalo. Čovjekova osobnost još je nedovoljno prilagođena rastućoj ulozi prometa u suvremenom životu. Zato u prevenciji još prevladavaju etički normativi i zasade moralnih maksima a la muškost. Statistička promatranja i zapažanja kontrolora prometa uočavaju da su žene rjeđe uzročnici prometnih nesreća. Uoči li se zašto je tome tako trebali bi i ostali sudionici prihvatiti navike vozačica. Najčešće prometne nesreće uzrokuju mladi ljudi od oko 25 godina života. Kakva su obilježja tih mladih vozača? To su: mladenački prkos, strastvenost, oduševljenje, oponašanje idola, nedovoljno razvijena socijalna odgovornost, agresivnost, često etička nezrelost, nestabilnost, impulzivna vožnja, nedovoljno vozačko iskustvo, preziranje i podcjenjivanje prometnih propisa, alkohol ili droga za vikend. Suprotna su obilježja u većine žena za upravljačem vozila kao i većine zrelih i etičkih stabilnih vozača srednje životne dobi, životno iskustvo, biološkom ulogom osnažen karakter, sposobnost razmišljanja i rasuđivanja, životni oprez itd. Prevencija u prometu svodi se na to da se odgoji čovjek, da se u njemu stvori i ojača odgovornost spram životnih i materijalnih vrijednosti od malog djeteta preko rizičnog mladog čovjeka pa do na drugi način rizičnih neopreznih ljudi starije dobi.
Privedite kraju.
Cilj je prevencije u prometu smanjiti broj nesreća i njihove posljedice jer nikad neće biti moguće izbjeći sve nesreće. Najvažnija je primarna prevencija, odgojiti čovjeka za uzorna vozača. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice u većini vašeg izlaganja bih se složio, pogotovo u pitanju prevencije. Dakle, od najranije dječje dobi, dakle dječjih vrtića i učenja o prometnoj kulturi dječjih vrtića. Ali mislim da ste bili u nekoj dvojbi u vašem prvom dijelu izlaganja u svezi naziva prometna nezgoda ili prometna nesreća. Naime, sa sudskog i medicinskog stanovišta i gledišta prometna nezgoda je nezgoda u kojoj nema tjelesno ozlijeđenih ili su te tjelesne ozljede lake tjelesne ozljede. Kada se radi o teškim tjelesnim ozljedama, tjelesnim ozljedama opasnim po život ili sa smrtnim ishodom onda se to smatra prometnom nesrećom, jel evo samo malo sa ovog sudsko-medicinskog stanovništva. Naime, još nešto da pojasnim iz udžbenika ove sudske medicine. Kod brzine od 50 km na sat pucaju i najdeblje kosti, dakle i kontaktu sa ljudskim tijelom već pri brzini od 50 km na sat pucaju i najdeblje kosti, dakle bedrena kost ili potkoljenica kod čovjeka. Ali vjerujte mi svjedoci smo i vi i ja da posljednjih dana imamo ljude koji po autocesti jure sa 250 il i260 km na sat. Gospodine državni tajniče predlažem i vama i Hrvatskom saboru da takve da ne kažem luđake, drastično kaznu. Ako ima automobil koji vozi 250 km na sat to znači da je vrlo, vrlo skupocjeni automobil koji postiže takvu brzinu onda neka i kazna bude drastična u tisućama eura pa mu neće pasti na pamet više. Tu sam da se izvrši značajna represivna kazna novčana ili bilo koje druge vrste. Evo hvala lijepo.
Zahvaljujem. I zadnji u pojedinačnoj raspravi uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama drago mi je da ide u redovnu proceduru i da će se ono zbog čega je on i predložen ovakav kakav je doživjeti i svoje korekcije u boljem objašnjavanju onih stvari koji se tiču prije svega autoškole. Nadam se da ćete dio amandmana koje su udruge poslodavaca u ime autoškola dostavili da ćete ih usvojiti. Također onaj drugi važni dio izmjena i dopuna ovog zakona je taj da se daje i lokalnoj samoupravi jedna dodatna autonomija za koju udruge gradova traže da im se to malo jasnije i detaljnije precizira. Evo ja predlažem da vjerujete u te ljude koji rade u gradovima. Mislim da neće biti veliko zlo ako se dio i njihovih amandmana također uvaži. To su dvije karakteristike ovih izmjena i dopuna. I treća karakteristika je da se on na neki način dotiče nekih sudionika u prometu. Dakle ovdje govorimo prije svega o pješacima, govorimo o vozačima bicikla, motocikla, o vozačima i govorimo o represiji o policiji. To su elementi koji su navedeni u ovom zakonu ako voziš brzo policija će te kazniti, ako voziš lijevom trakom umjesto desnom policija će te kazniti. Znači svodi se na sve sudionike u prometu i na represiju. Slažem se da su pojave kao što su onakva brza vožnja koju ste vi spomenuli zaista ih treba kazniti najtežim kaznama. Ali represija znamo svi ima jednu granicu. Represija je korisna do neke granice, kada pređemo tu granicu ona je bespotrebna naučit ćemo se na to i očito je da velika većina ljudi neće moći plaćati ove kazne. Oni koji učestalo čine one najteže prekršaje imaju novaca i mislim da bi trebalo povesti računa da li bi se to kažnjavanje za iste prekršaje moglo nekako u nekim drugim izmjena učiniti da se to ide prema imovnom ili nekom drugom stanju osobe koja takav prekršaj napravi, pa da ja koji imam malo veća primanja platim onda više od onoga koji ima manje za iste prekršaje, mislim da bi to bilo korisnije. Ja ću sada reći što ovdje fali u ovom zakonu. Zakon koji se zove o sigurnosti prometa na cestama nešto fali. Temeljen je naravno na sigurnosti prometa ali i temelj u Nacionalnoj strategiji sigurnosti prometa na cestama. Ja bih bio jako zadovoljan da smo jednim člankom ili dva, tri članka posvetili i onima koji bi također represijom prisilili da učine sve da sigurnost na cestama bude veća i bolja. A to su prije svega oni koji su navedeni u toj strategiji a nisu do ovog trenutka napravili ama baš ništa. Pa je to prije svega bilo bi dobro da stoji, kaznit će se Ministarstvo zdravstva kaznom od dva milijuna kuna jer nije učinilo ništa iz svoje nadležnosti, a temeljem Strategije sigurnosti prometa na cestama. Kaznit će se također Ministarstvo obrazovanja jer nije sa dva milijuna sa pet milijuna kuna jer nije ništa napravilo što se tiče iz Strategije sigurnosti prometa na cestama iz svojeg djelokruga. Pa tako imamo i Ministarstvo prometa i još nekih ministarstva, jer složili smo se svi u ovom Saboru da sigurnost prometa na cestama ne ovisi samo o vozačima ili sudionicima u prometu, da ne ovisi samo o represiji koje vrši jedno ministarstvo nego da ovisi o puno tih čimbenika koji su u toj strategiji navedeni. Očito je da je onaj dio prevencije o kojoj su govorili kolegice i kolege koji se uče od malih nogu nije dovoljno prihvaćen i nije dovoljno u Ministarstvu obrazovanja i školstva nije dovoljno iz te strategije provediv. Mislim da bi trebalo kazniti i ta ministarstva pa bi ovaj zakon imao svrhu da ih na neki način natjeramo da iz te strategije naprave ono što su bili dužni. U svakom slučaju ako smo na onom malom primjeru koji je ovdje bio rečen isto također kolega iz HNS-a zašto se ne kažnjavaju oni koji upravljaju cestama. Nigdje ne piše da će se kazniti Dioničko društvo autocesta Rijeka-Zagreb ili Hrvatske autoceste zato što je nepažnjom i nesvjesno vozač krenuo u suprotnom smjeru na autocesti. Ne govorim o tome kada krene namjerno, ali slučajno se ne može dogoditi. Za to je ipak koliko je kriv i vozač toliko su krivi i oni koji su napravili takovu mogućnost da slučajno mogu krenuti u krivom smjeru. I njih treba kazniti oštro, 5 milijuna kuna pa će nekako ipak to se sjetiti da se ne može ni slučajno nego samo namjerno krenuti u suprotnom smjeru na autocesti. Mislim da bi i taj segment onih koji upravljaju cestama također trebali naći svoje mjesto u ovim represivnim mjerama ako se misli nešto poduzeti i nešto napraviti. Ili iz izvješća, Nacionalne strategije sigurnosti prometa na cestama, dio tog izvješća ste naveli ovdje i mislim da je to dobar pokazatelj da smo smanjili broj smrtnosti na cestama. Ali dio tog izvješća se odnosi još na nešto drugo, tamo su taksativno nabrojane crne točke, na našim prometnicama koje još uvijek egzistiraju. Pa je li moguće da je na toj jednoj crnoj točki svaki put kada se dogodi nesreća ili nezgoda kriv vozač. Ne, kriv je onaj koji takvu crnu točku nije sanirao i on bi trebao odgovarati ili kazneno ili nekako da se onda ta sigurnost prometa na cestama poveća i da bude svrsishodnija. Dakle, represija ima jednu granicu i ja se slažem da i ove kazne mogu biti ovakve kakve jesu. Volio bih kad bi se one nekako mogle rangirati da oni koji imaju više plaćaju više, ali očito je da to u ovom trenutku neće biti moguće. Još evo sad pojedinačno, samo taksativno i tu je nekih stvari bilo koje nisu dovoljno objašnjene. Rekli ste da ide i ovaj novi prijedlog zakon ide ka tome da se neki pojmovi pojasne. Pa evo pojasnite to da bude jasno vidljivo, danas smo čuli to čišćenje snijega nesretnoga s auta kad se krene u promet. Naravno da ćemo očistiti, ali tu piše treba ga očistiti, do kuda, do kada, ako ima centimetar na krovu jel to kažnjivo, nije kažnjivo. Nekako bi to trebalo na jedan drugačiji način riješiti da ne dolazi do nesporazuma. Ili, naravno da moram voziti desnom trakom kada se vozim autocestom ali onda piše da mogu ići i lijevom trakom da brže krenem. U tom jednom članku moram voziti desnom trakom, mogu voziti lijevom ako je kolona vozila, što god podrazumijevalo to kolona vozila, dva, tri, pet, pri brzini od dozvoljenih 130 kilometara na sat. Kad ja mogu voziti tom lijevom trakom? Nije definirano, znači rekli ste mi kad zaobilazim tu kolonu. Kolika je ta kolona, kad smijem voziti lijevom trakom. Dakle to bi trebalo na neki način precizirati. I slažem se da je i obilježavanje pješaka, ali ovdje ste doveli, ovdje ste sad rekli i izvan i u naselju moramo nositi prsluk ako hodamo koliko, prije je bilo da izvan naselja, sad jedan članak kaže da moramo to i u naselju. To će biti jako teško provedivo i tu bi možda umjesto represije bilo dobro da onda djelujemo preventivno upozoravajući pa ćemo nekako valjda steći naviku da sigurnije hodamo na tim našim cestama. I na kraju, kada ste već počeli mijenjati ovaj zakon evo ja vas molim, ja vas molim, u onom starom zakonu je ostao jedan članak koji govori da kada je zimsko vrijeme onda palimo svjetla na autima, a kada je ljetno vrijeme onda nema potrebe da palimo svjetla na autima. Zakon koji se zove sigurnost prometa na cestama takvom jednom odredbom govori da netko tko piše takav zakon brine o mojoj sigurnosti na cestama pola godine, a drugu polovicu godine ga nije briga. Dajte to ispravite. Ili palimo svjetla cijelu godinu ili nemojmo paliti svjetla jer mislim da to nije primjereno, da se samo pola godine brine o sigurnosti…
Evo vama se upalilo svjetlo, hvala lijepo. I imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Stjepan Milinković, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Denona je izrekao jednu tvrdnju da represija kada pređe određenu granicu da je bespotrebna. Ja držim da je to apsolutno netočno jer kod onih recidivista, kod onih koje svjedočimo u medijima ovih dana 70, 80 puta da recidiviraju, ulaze u prekršaj. Ja ne vjerujem da njima ikakve edukativne mjere osim represivnih mogu pomagati. Mogu, trebaju. Ja sam pobornik svega toga, ja sam pobornik apsolutno da treba sve mjere uzeti u obzir, ali naravno ove represivne uvijek moraju ostati tu kao takve. A vi sami to potvrđujete jer kasnije kažete da treba izvršiti represiju prema Ministarstvu zdravstva ako nije izvršilo, treba prema Ministarstvu prosvjete, treba prema cestama ako su dovele u opasnost sa određenim radnjama. Dakle, nije mi jasno niti sama vaša namjera. Vi s jedne strane kažete bespotrebna, a s druge strane pozivate na represiju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključno u ime predlagatelja uvaženi Ivica Buconjić, državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedavajući. Ja ću evo nastojat samo ukratko možda se osvrnuti na nekoliko rasprava pojedinih zastupnika jer mislim da nisu dobro iščitani prijedlozi iz ovoga zakona ili nisu se dobro razumjeli, a ovdje su se često puta spominjali. Prvo oko ovoga famoznog blicanja. Tu je bilo dosta komentara premda mislim da u članku 14. prijedloga izmjena i dopuna zakona prilično jasno piše u kontekstu cijeloga stavka, dakle to zabrana blicanja se odnosi na vožnju na autocestama i kad se blicanjem požuruje vozilo ispred sebe davanjem svjetlosnih signala, znači ne iz obijesti. I smjeti ćete na običnoj državnoj cesti upozoriti drugog vozača da je iza nas policajac i neće biti kažnjivo, ali je kažnjivo upornim blicanjem na autocesti ometati vozača koji vozi ispred vas dozvoljenom brzinom. To je što se tiče te dileme oko blicanja. Oko snijega, ovo što je rekao gospodin Denona, možda se može to bolje propisati, ali bilo je tu nekih pokušaja obezvrjeđivanja ove norme na način da je ona potpuno besmislena i potpuno bespotrebna premda piše tu jasno u članku 14. znači da je vozač prije uključivanja u promet dužan očistiti vozilo. Može se dogoditi u toku vožnje, prometa, da snijeg ponovno napada pogotovo u Lici, ali to ćemo zaista nastojati onda ili možda boljim pojašnjenjem ovoga članka ili u uputama policajcima prometnima otkloniti tu mogućnost da se ova odredba zloupotrebljava i pogrešno primjenjuje i da jednostavno vozači budu kažnjavani i za ono što nije bila primarna svrha kažnjavanja. Što se tiče pješaka isto tako smo, nije nikakva obijest nego smo rekli da pješak mora biti označen reflektirajućim prslukom, naravno da je to i kažnjivo ukoliko nije označen, samo znači pješak koji se kreće kolnikom na javnoj cesti izvan naselja. Tu ne može doći do pogrešnog tumačenja pa netko kaže da mora imati prsluk i na Trgu bana Jelačića ili negdje drugdje. Jasno je, samo na javnim cestama izvan naselja. Ovo što je vas bunilo gospodine Denona to se odnosi na bicikliste. Znači, sad uvodimo za bicikliste obvezu da moraju u vožnji noću i uvjetima slabe vidljivosti biti označeni reflektirajućim prslukom ne samo izvan naselja nego i u naseljenim mjestima zbog toga što neobilježeni i neoznačeni biciklisti i u sred Zagreba stradavaju ako nisu dovoljno vidljivi na nekim križanjima, na cestama gdje nema dovoljno osvjetljenja. Evo samo sam htio pojasniti ova tri instituta koja su se dosta ovdje komentirala i čini mi se nije se dobro pročitalo. S tim što slažem se da može još oko ovih nekih stvari možemo biti jasniji, precizniji. Pokušat ćemo do drugog čitanja te stvari pojasniti. Generalno ja ovdje u ime predlagača mogu reći da nema razloga za trijumfalizam. Ja ga nisam nastojao ni iskazivati. Ja samo mogu konstatirati da možemo reći da je u protekle dvije godine spašeno 350 života. Ako smo imali 2008. godine 664 smrtno stradala, 2008. 548, znači 116 manje. Ove godine ćemo vjerojatno biti oko 400. Ne daj Bože neke velike nesreće sa autobusom ili s nečim. Znači, dvije godine 2009. i 2008. je spašeno preko 350 života i smatramo da ta sama činjenica evo hvale vrijedna bez obzira tko je za nju zaslužan i zašto je do nje došlo. Ja mogu reći da mi ne tvrdimo da je samo ovaj Zakon samo rad policije doveo do ovoga poboljšanja stanja sigurnosti u cestovnom prometu. Ali je sigurno i ovaj Zakon i rad policije zajedno sa nekim drugim institucijama pridonio da ponašanje u prometu bude odgovornije i da ono što je u konačnici cilj svih nas da broj smrtno stradalih bude manji. I kažem, nadam se da ćemo ove trendove uspjeti i nastaviti. Tu je bilo dosta prijedloga i diskusija oko načina kako osigurati tu veću sigurnost, još bolje rezultate. Ja bih samo rekao da svaka vlast ima na raspolaganju različite modele putem kojih će pokušati ostvariti bolje rezultate. Bilo je tu različitih pokušaja pa je za vrijeme koalicijske vlasti od 2000. do 2003. su autoškole bile u nadležnosti Ministarstva prosvjete. To se rješenje ja smatram pokazalo loše. Nije bilo dobro i od kad smo nadzor nad auto školama premjestili u MUP smatramo da je i to jedna od mjera koja je sigurno doprinijela prije svega poboljšanju kvalitete nastave u auto školama. Time dobijamo osposobljenije vozače, a onda to sve skupa ima i za posljedicu manji broj nesreća. Mi smo potpuno svjesni da je poboljšanje stanja u prometu mukotrpan, zahtjevan posao da treba i zahtijeva uključivanje ne samo MUP-a, ne samo policijskih službenika nego gotovo svih institucija počevši od vrtića, osnovnih škola, srednjih škola, autoklubova, nevladinih udruga i da svi zajedno se moramo angažirati kako bi se približili onoj ciljanoj brojci a to je 7 smrtno stradalih na 100000 stanovnika što je i po dokumentima pravnim stečevini, direktivama Europske unije. Ja mogu samo reći za kraj da se nadam da ćemo ove godine ipak uspjeti postići onaj ciljani broj iz Vladine strategije, a to je 10 smrtno stradalih. Mi smo sad na negdje na 9 i pol smrtno stradalih. Kažem, evo nadam se da ćemo zaista, da se u prosincu neće dogoditi neka katastrofalna prometna nezgoda koja će zaista ove dobre trendove zaustaviti. Pristao sam odmah na drugo čitanje i prije vaše rasprave, zbog toga što sam jednostavno primijetio da se neka rješenja mogu biti bolja. I ono što me možda malo isto poljuljalo je ovo što ste rekli gospodine Denona da ćemo prihvatiti sugestije auto škola. Vidjeli ste da smo u ovom članku 202. upravo i prihvatili jedan dio prijedloga auto škola koje su one izložile preko HUP-a. Međutim, na žalost nakon što smo usvojili te njihove prijedloge oni su ponovo išli sa novim prijedlozima. Oni su isto malo tu napravili problema i sad ćemo sigurno i tome problemu posvetiti malo više pažnje zbog toga što su ove mjere koje smo predložili u prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama zakona išle prije svega za time da im malo olakšaju poslovanje u ovim teškim uvjetima. Dobili smo prigovore s čime se ja slažem da djelatnost auto škola ne može biti profitabilna djelatnost, nego da je to obrazovni proces u kojem leži vrlo velika odgovornost i zbog toga ćemo se sigurno u tom članku 202. posebno posvetiti do drugoga čitanja kako bi našli tu jedno zaista kvalitetno rješenje da se ne opterećuje poslovanje autoškola u ovim teškim vremenima. Ali ni u kom slučaju na uštrb kvalitete osposobljavanja što bi u konačnici urodilo poboljšanjem nesigurnosti u cestovnom prometu. Evo hvala lijepa na svim ovim diskusijama. Kažem vjerujem da ćemo kroz određene promjene ovoga prijedloga napraviti još bolji zakon koji će sigurno biti dobra osnova za te dobre trendove, da stanje u sigurnosti bude još bolje i da mrtvih i stradalih bude u prometu što je manje, jer bez obzira koliko ni jedan život nema cijenu štete od svakoga smrtno stradalog građanina Hrvatske su enormne i mislim da je to glavni cilj ovog Zakona da se spriječe i materijalne štete, ali prije svega i smrtno stradavanje sudionika u prometu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo tri ispravka netočnih navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani državni tajniče cijenim da je vaš završni osvrt vrlo prihvatljiv i tolerantan i mislim da ćemo dobiti još kavalitetniji zakon u drugom čitanju. Ono što, s čime se ne bih mogao složiti držim da je procjena koju ste vi izrekli da je blicanje u koloni na preticajnoj traci veoma rizičan potez. Mislim da to nije, da je jednako rizičan potez vožnja, duga vožnja nekoga u pretjecajnoj traci, jer pretjecajnu traku treba napustiti čim se preticanje izvrši. A druga stvar je, mi nemamo nikoga koji nam dolazi na autocesti u susret i obaveza nam je gledati ispred, sa strane i promatrati i ne zadržavati se na pretjecajnoj traci. Inače bih ja smatrao u suprotnom ako ostanete kod ove tvrdnje, smatrao bih da su Talijani vrlo nekulturni vozači jer stalno blicaju po tim autocestama i traže da im se maknete. A oni voze brzo, ali voze i sigurno. Hvala lijepo.
I vama blica. Hvala lijepa. Na redu je ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Gospodine državni tajniče nemam drugog instrumenta da razmijenimo mišljenje, nego ovaj ispravak netočnog navoda gospodine potpredsjedniče pa mi dozvolite evo i to je možda jedan od razloga zašto idemo u drugo čitanje da se probamo bolje razumjeti. Možda je vaše tumačenje da pješak kada se kreće kolnikom danju ili noću, pa onda još ovdje kaže u slučaju smanjenje vidljivosti mora biti označen itd. itd. O.k. Rekli ste samo izvan naselja. Ali u obrazloženju članka 13. ja ću sad produžit pa to pročitati. Vi imate pravo, ali sja sam isto imao pravo kad sam tako pročitao, tako piše pa to treba promijeniti jer kaže: "Označen nekim izvorom svjetlosti ili reflektirajućom materijom za razliku od ranijeg rješenja koje je zato zahtijevalo samo od pješaka koji se kreću kolnikom na javnoj cesti izvan naselja. Znači ovdje piše da je to i unutar naselja, evo zato je možda potrebno da razmijenimo ta mišljenja da se to nekako … [[Ne razumije se.]]
Zahvaljujem. I na redu je ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, vidim dobru namjeru i dobru vjeru da se ovaj zakon kod vas, dakle u vašem istupu da ovaj zakon bude što precizniji i što bolji, što je za pohvalu, ali evo gotovo, moja primjedba je gotovo ista kao i ona Hrelje. Naime ja ću primjerom ovaj ispravak reći, ako netko vozi lijevim, preticajnim trakom 100 na sat, a dopušteno je 130, kako ga obići? Blicanjem, zvučnim signalom? Kako. A policije nema da ga kazni, on može voziti 100 kilometara tako, a s desne strane ga ne smijete obići je li. Nema drugog načina nego da mu blicate … [[Ne razumije se.]] Evo samo toliko.
Zahvaljujem. Ovo nisu bili ispravci, nego razmjena mišljenja. Ali dobro. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama to je hitni postupak, P.Z.E. broj 639. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je prijedlog Odbora za pomorstvo, promet i veze da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u redovnoj proceduri. Dajem na glasovanje dakle sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama i 2. sve primjedbe i prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključan je prihvaćen jednoglasno sa 106 glasova.
Prelazimo na 4. točku dnevnog reda – - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o općoj sigurnosti proizvoda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 660 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se sukladno članku 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo i Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Krešimir Rožman, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući, uvažene dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Cilj ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o općoj sigurnosti proizvoda, s konačnim prijedlogom zakona, je primjena dvije odluke Europske Komisije. Radi se o sljedećem, dakle proizvodi koji su na tržištu moraju biti sigurni, a katkada se već u toku, kako se proizvodi nalaze u tržištu ustanovi dakle da bi neki proizvodi, da neki proizvodi nisu sigurni i tada bi ih trebalo zabraniti ili ograničiti njihovu upotrebu. Europska Komisija u tom smislu odlučila je te situacije rješavati odlukama, koji su privremeni izvori prava, a donose se zato jer omogućavaju dakle jednu relativno brzo normiranje što takve situacije zahtijevaju, a onda je cilj, a privremene su zato jer se te onda odluke kasnije ili ugrade u određene direktive ili u normative, odnosno standarde. Do sada su donesene četiri takove odluke Europske Komisije, jedna se odnosi na kemijske tvari koje se zovu talati, koji su u igračkama. To je ugrađeno u direktivu pa se to će onda na taj način riješiti. Drugo se odnosi na neke magnete u dječjim igračkama, da sad ne idem u detalje, a gdje je dan rok dvije godine nadležnim tijelima Europske unije, da to riješe normativima, odnosno standardima. I postoje još dvije odluke koje bismo mi sada htjeli primijeniti. Jedna se odnosi na upaljače koji imaju izgled dječjih igračaka, koji su se pokazali opasnim jer se djeca mogu opeći, izazvati požar i slično. I drugo se odnosi na jednu vrstu kemijske tvari koja se zove dimetil fumarat, koji se nalazi u nekim kožnim proizvodima, izaziva alergije. Dakle donošenjem ovog zakona te odluke Europske Komisije primijenile bi se na način da se onda donesu naredbe kojima bi se ti proizvodi povukli sa tržišta, odnosno ograničilo njihovo, dakle da budu na tržištu. Isto tako predlaže se još jedna dopuna zakona, dakle kako naravno ostajanje na tržištu proizvoda koji su, koji bi morali biti zabranjeni ili povučeni, dakle koji nisu sigurni se i kažnjava, a kako je ipak cilj u prvom redu da se ti proizvodi povuku, pogotovo što nekad i dakle oni koji te proizvode distribuiraju, i nisu do trenutka naredbe znali da su ti proizvodi opasni, dakle … [[Ne razumije se.]] da ti trgovci, odnosno distributeri takvih proizvoda neće naravno biti kažnjeni ako dobrovoljno to povuku nakon saznanja, odnosno ako te proizvode povuku u roku 10 dana nakon što je nadležno tijelo, a to je naravno inspektorat ih na to upozori, tada neće biti kažnjeni. I još se uvode kazne za odgovorne osobe u pravnoj osobi koje prije nisu postojale, a također se predlaže i još jedna dodatna zaštitna odredba u smislu da ako ne postoji negdje norma Europske unije, ali se pokaže da je neki proizvod opasan, dakle da se može donijeti odluka u određenoj proceduri, kojom bi se taj proizvod tada ograničio na tržištu, odnosno povukao sa tržišta. I moram reći dakle, Hrvatska ima obveze ove dvije odluke Europske unije, odnosno Europske Komisije ugraditi, dakle i to najkasnije 6 mjeseci prije ulaska u Europsku uniju, dakle mi smo sada naravno u roku, i isto tako moram reći ovaj tekst zakona je dostavljen Europskoj Komisiji koji se s njime složila i pozitivno ga ocijenila, pa ja predlažem da se zakon prihvati. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor? Zakonodavstvo, gospodarstvo, europske integracije? Otvaram raspravu. Klub HDZ-a, gospođa zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o općoj sigurnosti proizvoda postiže se potpuna usklađenost s pravnom stečevinom Europske unije iz ovog područja. Sigurnost proizvoda pitanje je od iznimne važnosti kako u državama članicama Europske unije, tako i u Republici Hrvatskoj. Politika zaštite potrošača kao krajnjih korisnika proizvoda bitna je za uspostavu i funkcioniranje zajedničkog tržišta. Mjere vezane uz sigurnost proizvoda u poglavlju 28. zaštita potrošača i zdravlja, pravne stečevine Europske unije, odnose se na direktivu o općoj sigurnosti proizvoda, na 2 direktive o odgovornosti za neispravan proizvod te na direktivu koja se odnosi na proizvode koji zbog toga što nisu onakvi kakvima se prikazuju, a zapravo radi se o opasnim imitacijama, ugrožavaju zdravlje ili sigurnost potrošača. Međutim, nerijetko se na tržištu EU pojavljuju proizvodi koji zbog određenih sastojaka, odnosno načina proizvodnje nisu sigurni za potrošače, a za koje ne postoji poseban propis kojim je uređena njihova sigurnost kao što su to primjerice različite vrste upaljača koje je i gospodin državni tajnik ranije naveo, a koji asociraju na dječju igračku kada je moguće da dijete posegne za istim te se eventualno ozlijedi. Također, neki proizvodi sadrže u sebi određene kemijske spojeve kao što su dimetil-fumarati koji mogu izazvati ozbiljne zdravstvene poteškoće kao što su teške alergijske reakcije. Da bi se potrošači na unutarnjem tržištu zaštitili od takvih novonastalih situacija, a koje nisu uređene posebnim propisima za koje je potrebno hitno djelovanje, Europska komisija donosi odluke kojima se zabranjuje, odnosno ograničava stavljanje na tržište i izvoz određenog proizvoda ili serije proizvoda koji predstavljaju ozbiljnu opasnost. Kako bi hrvatski potrošači također bili zaštićeni na tržištu od ovakvih ili sličnih pojava predloženim zakonom omogućit će se da se odluke donesene od strane Europske komisije primjenjuju u RH i prije njenog punopravnog članstva u EU. Isto tako na tržištu, odnosno u uporabi pojavljuju se proizvodi, posebice oni koji se koriste u okviru pružanja usluga, a čija sigurnost nije uređena posebnim propisima niti za iste postoje odgovarajuće norme. Zbog zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača u takvim je situacijama potrebno urediti uvjete i postupke za sigurnu uporabu tih proizvoda ili grupe proizvoda kao i za nadzor nad istima koji su već u uporabi. Predloženim će se zakonom postići potpuna usklađenost Zakona o općoj sigurnosti proizvoda sa pravnom stečevinom EU i stvoriti uvjeti za učinkovitijom provedbom u situacijama kada se na tržištu pojave nesigurni proizvodi. Čelnik središnjeg tijela Državne uprave koji je nadležan za poslove opće sigurnosti proizvoda imat će ovlast donositi provedbene propise kojima će se urediti uvjeti, postupci te načini sigurne uporabe, odnosno održavanja proizvoda posebice onih u okviru pružanja usluga, a čija sigurnost nije uređena posebnim propisima niti za takve proizvode postoje odgovarajuće norme. Na taj način osigurat će se njihova sigurna uporaba, a sve u cilju visoke razine zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača poglavito osjetljivih kategorija kao što su to npr. djeca. U cilju poticanja dobrovoljnih mjera nadležni inspektor neće podnositi optužni prijedlog niti donositi prekršajni nalog ukoliko proizvođači ili distributeri dobrovoljno poduzmu mjere kojima se ispunjavaju sigurnosni zahtjevi ili ako kroz poziv na suradnju od strane nadležnog tijela izvrše sve obveze u roku od 10 radnih dana od dana poziva na suradnju. Isto tako ukoliko nakon isteka navedenog roka proizvođači ili distributeri ne izvrše sve obveze koje su im naložene nadležni će inspektor podnijeti optužni prijedlog ili donijeti prekršajni nalog protiv navedene osobe, a prilikom određivanja novčane kazne osim pravne osobe bit će sankcionirana i odgovorna osoba u pravnoj osobi. Na taj način želi se pojačati odgovornost za stavljanje nesigurnih proizvoda na tržište, a to sve u cilju još učinkovitije provedbe politike sigurnosti proizvoda u RH. Na taj način RH moći će pravovremeno djelovati i u potpunosti zaštititi i svoje tržište, ali isto tako i svoje potrošače od nesigurnih i opasnih proizvoda koji se eventualno mogu naći na tržištu. prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o općoj sigurnosti proizvoda predstavlja, kao što sam i ranije navela, dodatno usklađivanje zakonodavstva RH sa zakonodavstvom EU i naravno na kraju želim naglasiti da će Klub zastupnika HDZ-a podržati navedeni zakon. Hvala.
Hvala. Klub HNS-HSU-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Po važećem se Zakonu o općoj sigurnosti proizvoda uređuje sigurnost proizvoda na način da se na tržištu moraju nuditi samo sigurni proizvodi te da potrošači raspolažu svim bitnim informacijama koje se odnose na njihovu sigurnost. Na tržištu se nažalost pojavljuju i proizvodi koji zbog određenih sastojaka, odnosno načina proizvodnje nisu sigurni za potrošače, a za koje ne postoji poseban propis kojim je uređena njihova sigurnost. Neću ponavljati, čuli smo ovdje primjer upaljača, čuli smo ovdje primjer proizvoda koji u sebi sadrže neke određene kemijske spojeve. Tako da evo to su ti primjeri koji predstavljaju opasne ili potencijalno opasne proizvode na tržištu. Isto tako na tržištu, odnosno u uporabi pojavljuju se proizvodi, posebice oni koji se koriste u okviru pružanja usluga, a čija sigurnost nije uređena posebnim propisima niti za iste postoje relevantne norme. Na europskom tržištu takove situacije drži pod kontrolom Europska komisija čijim odlukama se zabranjuje, odnosno ograničava plasman na tržište i izvoz takovih proizvoda jer su klasificirani kao opasni proizvodi. I hrvatski potrošači se moraju štititi od ovakovih pojava. Po prijedlogu ovoga zakona omogućava se primjena svih odluka Europske komisije vezane za spomenutu problematiku u RH i prije punopravnog članstva RH u EU. I to na način da će čelnik središnjeg tijela Državne uprave RH nadležan za poslove opće sigurnosti proizvoda naredbom propisati način postupanja proizvođača, odnosno distributera, a vezano uz opasan proizvod u roku od 20 dana. Ponavljam, 20 dana od dana objave odluke Europske komisije u službenom glasilu Europskih zajednica. Za nas iz kluba HNS-a, HSU-a taj rok se čini neprimjereno dugačkim. Zašto treba gospodine državni tajniče proteći dugih 20 dana kako bi se napisala naredba od strane čelnika naše državne uprave. Po prijedlogu ovoga zakona proizvođač ili distributer ima još i 10 radnih dana za primjenu iste. Dakle zbrojeno, opasan proizvod može biti na našem tržištu preko 30 dana uz potencijalnu opasnost da se ugroze sigurnost i zdravlje korisnika potrošača. Zašto tako dugo? Ovim se zakonom dalje definiraju pojmovi koji se upotrebljavaju u zakonu pa se tako kaže da se sigurnim proizvodom označava bilo koji proizvod koji u normalnim ili razumno predvidljivim uvjetima uporabe ne predstavlja nikakav rizik ili samo najmanji rizik spojiv s uporabom proizvoda, te koji se smatra prihvatljivim i sukladnim s visokom razinom zaštite, sigurnosti i zdravlja ljudi a opasan proizvod je svaki proizvod koji nije sukladan s definicijom sigurnog proizvoda. Želim još spomenuti i podvući definiciju pojma opasne imitacije koja kaže da je to proizvod zavaravajućeg izgleda koji nije hrana, a ima oblik, miris, boju, vanjski izgled, ambalažu, oznake, obujam ili veličinu koji potrošača posebice djecu dovodi u zabunu da ga zamijeni za hranu i na taj način predstavlja opasnost za zdravlje i sigurnost djeteta. U nastavku zakonom se dalje reguliraju opći sigurnosni zahtjevi i kriteriji ocjenjivanja sukladnosti proizvoda, prekršajne odredbe, prijelazne i završne odredbe. Klub HNS-a, HSU-a će svakako podržati ovaj prijedlog zakona, jer smatramo da je to daljnji pozitivan iskorak, ali bismo molili pojašnjenje oko ovih rokova i ako je moguće ja lijepo molim da se ti rokovi skrate. Hvala lijepa.
Hvala. HDSSB gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub HDSSB-a će podržati ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o općoj sigurnosti proizvoda s KOnačnim prijedlogom zakona. Evo malo po malo, mic po mic i na kraju smo došli do konačno dakle potpuno usklađenog stava EU i hrvatskog zakonodavstva u svezi kvalitete i sigurnosti proizvoda. Naime, poznato nam je da smo prije nekih godinu ili pola godine, godinu dana raspravljali otprilike negdje o istoj ovoj temi o sigurnosti proizvoda. I ovo je sada nekakva dopuna koja je mogla mislim da je i onda mogla biti učinjena, dakle da smo mogli i onda u toj raspravi kada smo govorili o kvaliteti i sigurnosti proizvoda uvrstiti i ovaj današnji prijedlog zakona. Jasno da je i nama nepojmljivo u HDSSB-u da su ovi rokovi 20 + 10 dana, dakle od odluke Europe da kažem tako skraćeno za zabranu određenih proizvoda zbog opasnosti po sigurnost, da protiče 20 dana, a onda od odluke našeg čelnika središnjih tijela državne uprave još 10 dana. To je mjesec dana. Dakle u tih mjesec dana prodaja i distribucija toga proizvoda može biti tolika da zaista ugrozi sigurnost potrošača. Pa mi nije jasno iako je ovo konačni prijedlog zakona, ne znam može li se što učinit za ubrzanje ovih rokova odnosno za skraćivanje ovih rokova 20 +10 recimo da to bude 7 + 7 bar tako na taj način. Naime, ovaj se zakon odnosi na proizvode za koje ne postoji poseban propis o kvaliteti i sigurnosti o sastavu, o obliku, to je ono što je gospođa Hursa govorila o opasnoj imitaciji ili pak kada govorimo o sastavu i kvaliteti, to su proizvodi koji sadrže kemijske proizvode poput dimetilfumarata ili još nekih drugih benzenskih spojeva itd. Znamo da poglavito u dječjim igračkama i proizvodima za djecu postoje takvi spojevi i znamo da je danas težnja za brzom zaradom dovela do toga da su uvoz i uvoznice vrlo unosni i znamo da se na našem tržištu mogu vrlo lako pojaviti ovakvi proizvodi upravo i zato pozdravljam donošenje ovoga Zakona o općoj sigurnosti proizvoda. I jasno da će ga HDSSB podržati. S tim da definicija da poticanje dragovoljnih mjera koje će vršiti nadležni inspektor će doprinijeti tome da inspektor neće podnositi optužni prijedlog. Na drugom mjestu se to zove zapravo poziv na suradnju što je jedno te isto i ta dragovoljna mjera ili poziv na suradnju traje 10 dana, a mislim da se on može skratiti da je dovoljno i 7 dana za takav poziv na suradnju ili pak dragovoljnu mjeru i stavljanja s tržišta takvih opasnih proizvoda ili proizvoda koji kako ovdje piše predstavljaju opasnost za sigurnost poglavito kod djece ili pak sadrže određene kemijske spojeve koji mogu izazvati ozbiljne zdravstvene reakcije poput alergija, pa ja bih rekao i određenih kancerogenih pojava u smislu pojave malignih bolesti na organima određenim posebice na urinarnim itd. da sada ne ulazimo u medicinu. Ja sam osobno i gospodine državni tajniče zadovoljan da je to zapravo jedna promptna jedna žurna reakcija koja će uslijediti putem objave odluke Europske komisije, a onda putem čelnika središnjeg tijela državne uprave. Ali ako je već promptna reakcija onda neka bude promptna i u smislu vremenskog razdoblja koje protiče od objave Europske komisije i objave našeg čelnika središnjeg tijela državne uprave. Ukoliko to bude onda zaista nema razloga da uopće jednom trunkom sumnjamo u dobronamjernost i jasno da ćemo kao klub HDSSB biti za usvajanje ovoga zakonskog prijedloga. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Željko Turk, izvolite.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Poštovani gospodine državni tajniče. Pred nama je prijedlog jednog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o općoj sigurnosti proizvoda sa konačnim prijedlogom kojim se, kao što su i prethodnici već rekli, usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, a u prilogu tome je izjava o njegovoj usklađenosti sa pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe i u većem dijelu zakona koji se usklađuju sa zakonodavstvom Europske unije. Ovo je jedan zakon odnosno njegova izmjena koja je jednim dijelom i interesantna i za širu javnost, a posebice onda kada imamo prilike ili pročitati u štampi ili vidjeti na javnim medijima određene proizvode, prije svega usuđujem se reći iz uvoza iz možda Dalekoga istoka ili negdje slično, a da ne apostrofiram niti zemlju niti proizvođača koji u današnjoj tržnoj utakmici koja je prisutna u čitavom svijetu su sa određenim manjkavostima i kvalitetama i koja je ajmo reći tako možda postojala neću reći rupa u zakonu, ali određena nemogućnost brzog i kvalitetnog reagiranja na tu temu koja je prije svega to prepoznato apsolutno i u Europskoj uniji, a onda sukladno tome i u našoj zemlji. Prethodnici su već rekli svakako da postoji ustavna osnova za donošenje ovoga zakona i da je sigurnost proizvoda sama po sebi od iznimne i izuzetne važnosti kako u državama članicama Europske unije tako i u Republici Hrvatskoj, prije svega imajući u vidu zaštitu potrošača, a sa druge strane i mogućnost dakle određenih loših posljedica po pitanju neispravnosti uporabe takovih proizvoda. Zakonom o općoj sigurnosti proizvoda iz ožujka 2009. naše nacionalno zakonodavstvo Republike Hrvatske je usklađeno sa pravnom stečevinom Europske unije iz ovoga područja, no svakako da se na našem tržištu kako Hrvatska napose i u Europi, tržište Europske unije, pojavljuju određeni proizvodi koji zbog svojih sastojaka odnosno načina proizvodnje nisu sigurni za potrošače, a za koji ne postoje posebni propisi kojima bi bila uređena njihova sigurnost te ću dakle spomenuti da prije svega riječ mogućnost ozljeđivanja koja je prije svega vezana uz našu mlađu populaciju, prije svega djece te pravni način. Reguliranje te problematike kako bi se ta mogućnost ozljeđivanja svela na najmanju moguću mjeru, a isto tako i na određene kemijske spojeve kao sastojne dijelove određenih proizvoda koji mogu biti opasnost u njihovoj upotrebi opet je prije svega vezana uz upotrebu same djece, a svjesni smo da proizvođači u različitim dijelovima svijeta u toj tržnoj utakmici, u bitci za proizvodnju, bitci za profit često kvalitetu svojih proizvoda smanjuju odnosno stavljaju ih na najmanju moguću mjeru imajući u vidu prije svega zaradu. Da bi se potrošači na našem tom unutrašnjem tržištu zaštitili od takve novonastale situacije, a dakle ponavljam one nisu uređene nekim posebnim propisima, Europska komisija donosi upravo te odluke kojima se zabranjuje odnosno ograničava stavljanje na tržište i kroz izvoz određenog proizvoda ili serije proizvoda koje predstavljaju ozbiljnu opasnost. Kako bi naši hrvatski potrošači bili zaštićeni na tržištu takvih pojava ovim se zakonom omogućuje da će se odluke donese od strane Europske komisije primjenjivati i u Republici Hrvatskoj ne od momenta našeg prijema u punopravno članstvo nego i prije toga roka što nam svakako ide u prilog. Isto tako, Zakon o općoj sigurnosti proizvoda potiče dragovoljno postupanje proizvođača i distributera kada je riječ o ovoj tematici, ali je praksa vrlo često pokazala u nekim slučajevima da zbog pojačanje odgovornosti za stavljanje i dati odluku za stavljanje takvih nesigurnih proizvoda na tržište potrebno je sankcionirati odnosno propisati sankcije ne samo za pravne osobe nego i za odgovornu osobu u pravnoj osobi kako bi tu nesigurnost stavili na što je moguće manju mjeru. Ovim predloženim zakonom će se svakako postići ta potpuna usklađenost Zakona o općoj sigurnosti proizvoda sa pravnom stečevinom Europske unije iz ovog područja i stvoriti se uvjeti za učinkovitiju provedbu, a u situaciji kad se na tržištu takvi nesigurni proizvodi i pojave. Kao što su kolege rekle, zbog visoke razine zaštite omogućit će se da se odluke koje su donesene od strane Europske komisije, a koje se odnose na tematiku opasnog proizvoda, primjenjuju i u Republici Hrvatskoj i to na način da se u roku od 20 dana, a o kojoj je ovog momenta bila i diskusija da li je taj rok možda moguće i smanjiti, objave te odluke Europske komisije gdje u službenom glasilu Europske zajednice čelnik središnjeg tijela državne uprave mora propisati način postupanja proizvođača odnosno distributera, a vezano uz opasan proizvod. Ja ovdje želim reći i pozdravljam ideju one dragovoljnosti, a to znači da se distributer ili proizvođač nakon što bude upozoren na nepoštivanje ovog zakona u primjerenom vremenu nađe rješenje ili takav proizvod povuče iz samog tržišta ili ga na drugi adekvatan način sanira, da se ne propisuju sankcije što pozdravljam. A isto tako jasno je da ne pridržavanje ovakvih zakonskih propisa i u skladu s ovim novim prijedlogom zakona, odnosno izmjene zakona treba sankcionirati i sukladno tome dakle Prijedlog ovog zakona o izmjenama i dopunama zakona o općoj sigurnosti proizvoda, sa konačnim prijedlogom, i podržavam. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo. Potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, zastupnici. Pa ovaj Zakon o općoj sigurnosti proizvoda sigurno jedna je važna stavka i karika u sigurnosti proizvodnje, a posebno zaštite proizvođača kao korisnika tih proizvoda. To funkcioniranje Hrvatske u sklopu ovog zajedničkog europskog tržišta je i naša obveza, ali još više i prevođenje ovih direktiva i zakonskih odredbi Europe još više i važnije je i obveza ne samo da mi kao buduća članica usklađujemo svoje propise nego još više da stvorimo jednu sigurnost naših potrošača koja je sigurno jedna od osnovnih potreba zašto i stalno dopunjavamo ovaj Zakon o sigurnosti i vršimo određene izmjene i dopune ovoga Zakona o sigurnosti proizvoda. Jer štititi sigurnost potrošača normalno da to pokazuju potrebu i određeni primjeri i određeni elementi svakog proizvoda. Ovdje kad spominjemo karakteristike proizvoda osobito njegov sastav, pakiranje, upute za sklapanje, te po potrebi ... [[Govornik se ne razumije.]] održavanje normalno da smo svjesni da često puta upravo ovo što je Boro govorio jedna težnja za brzom zaradom normalno vodi do toga da često puta nemamo sigurne proizvode, da često puta pod imitacijom imamo govorimo o nekom kvalitetnom proizvodu i normalno da u takvoj situaciji takovi proizvodi mogu izazvati o određene probleme kod potrošača posebno ako oni spadaju u grupu proizvoda koji mogu ugroziti i zdravlje, pa čak i život a ovdje je već bilo govora o proizvodima koje koriste ne znam bi mogla djeci naškoditi ili nekome drugome. Druga stvar, pitanje zajedničkog djelovanja utjecaja jednog proizvoda na drugo i normalno predviđanje da jedan sa drugim u sinergiji može stvoriti još veće probleme također je jedan od primjera kada proizvod može biti nesiguran i dovesti do problema. Ono što je često puta karakteristično to je upravo i pitanje predstavljanje i označavanja i određenih uputa kod tih proizvoda kako se koriste. Pa posebno imamo slučajeva onih igračaka ne znam itd. dječjih gdje toliko sitno je napisano da ne može, ja ne znam tko može pročitati često puta uputstvo na određenom proizvodu i normalno da je to jedan od problema koji može izazvati takav način uputstava i označavanja da taj proizvod bude nesiguran, odnosno da izazove probleme kod potrošača. I isto tako ovo što je bilo govora kategorije proizvođača koji taj proizvod upotrebljavaju, a one idu od najmanje populacije djece pa do odraslih i do starijih ljudi. Normalno da isto kao takovi su oni više izloženi rizicima ako imamo proizvode koji nisu sigurni. Normalno da igračke sa određenim bojama ili nekim otrovnim itd. mogu biti opasnost za određene kategorije potrošača. Kako se zaštititi od nesigurnih proizvoda? Mislim da je to jedno od pitanja koje evo i ove izmjene zakona normalno pokušavaju rješavati. Mi međutim imamo pojavu da se pa i u novinama vidimo pojavljuju određeni laboratoriji, ne znam imaju čak i neku podršku čak i ministarstava itd., da se daju određeni certifikati o kvaliteti proizvoda. Mislim da sve to ima svoju cijenu i često puta određeni proizvodi odnosno proizvođači tih proizvoda idu na taj dio da bi dobili jedan certifikat pa misle da su s time riješili ovaj problem sigurnosti proizvoda. To naravno sve i košta i poskupljuje takav proizvod, ali mislim da je ipak provođenje ovog Zakona o kojem govorimo da je to jedna sigurnost koja potiče u prvom redu dragovoljnost. Znači, da se na jedan kvalitetan način i proizvođač i distributer, da ne kažem odobrovolje nego da shvate što znači sigurnost tog proizvoda i zbog čega on treba biti siguran za proizvođača. No, vrlo je ovako jedan primjeren način to je dato ovome. Vjerojatno je to i na neki način prevedeno, odnosno da se takove stvari te dragovoljnosti u razvijenim europskim zemljama da je to prisutno i da normalno ne može netko ni zamisliti si da proizvodi proizvod koji je opasan. Međutim, i ako se i slučajno i pronađe kao takav on vrlo brzo reagira da ga se riješi. Međutim, kod nas mislim da često puta ta svijest proizvođača i distributera baš neće biti usmjerena samo na ovaj dio dragovoljnosti nego će nekada trebati se primijeniti i ovaj drugi dio pitanje sankcija, određenih kazni i to na osnovu prijave nadležnog inspektora. Sve to govori da ovaj Zakon o općoj sigurnosti proizvoda, ove dopune i izmjene koje su sada prisutne da su one neophodne i da naše uključivanje u europske tijekove zajedničkoga tržišta i kroz ovaj način treba da bude razriješeno. Međutim, na kraju smatram da ipak osnovni cilj bit će ispunjen ako navedeni proizvodi na tržištu budu takvi da potrošač ima određenu sigurnost kad ga kupuje i da neće tim proizvodom biti ugroženo njegovo zdravlje ili čak život. Kada taj cilj bude ispunjen tada ćemo sigurno moći reći da je i implementacija ovoga zakona u stvarnosti i zaživjela. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Krešimir Rožman. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, dame i gospodo. Samo kratko reći nešto u vezi rokova o kojima je bilo riječi. Dakle rok od 20 dana, nismo sami mi odredili nego smo ga preuzeli iz direktive opće sigurnosti proizvoda, gdje u članku 13. se kaže države članice poduzimaju sve potrebne mjere za primjenu odluka, to se radi o tim odlukama koje su … [[Ne razumije se.]] zakona, u roku od 20 dana, a kaže onda dalje osim ako se u samim tim odlukama ne odredi drukčije razdoblje. Dakle 20 dana je standardni rok, a onda ako se radi o proizvodima koji bi bili ozbiljnog rizika, onda bi u samoj odluci bio neki kraći rok. I drugo ono pitanje 10 dana nakon upozorenja, jasno ako bi se radilo o jednom proizvodu koji bi imao ozbiljni rizik, to treba gledati u skladu sa definicijom ozbiljnog rizika, koji zahtjeva brzo djelovanje nadležnog tijela, uključujući rizične posljedice nisu trenutačne, u takvom slučaju dakle ni inspekcija ne bi onda cijeneći da se radi o ozbiljnom riziku trebala i smjela ostavljati taj onda rok od 10 dana, ali onda bi sam taj rok kod, za naredbu ne bi bio vjerojatno 20 dana, nego bi bio kraći rok. I samo da još kažem o dvije stvari. Jedno je pitanje veličine slova, to je istina da slova znaju biti tako mala da nisu čitljiva, međutim nema propisa Europske unije koji to regulira, a mi sami ne možemo to onda na žalost učiniti, zbog toga jer bi to bilo narušavanje slobode kretanja roba, dakle mi bismo tada spriječili robe iz Europske unije, mi bi stavili jedan standard koji nije standard Europske unije. I na koncu samo da kažem u vezi igračaka, dakle ona direktiva koja se spominje, koja se odnosi na … [[Ne razumije se.]] , dakle tu je bila odluka koja je pretočena u direktivu i što se tiče igračaka, dakle i ta je onda direktiva implementirana kod nas u pravilnik Ministarstva zdravstva koji regulira pitanje igračaka, to je dakle posebni pravilnik. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o općoj sigurnosti proizvoda. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 660, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o općoj sigurnosti proizvoda. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno, sa 109 glasova.
Prelazimo na sljedeću točku – - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o pučkim otvorenim učilištima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 621 Predlagatelj Vlada. Raspravu proveli odbori za zakonodavstvo, obrazovanje, znanost i kulturu, i lokalnu, područnu samoupravu. Amandmane je podnio Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa, Želimir Janjić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Dopustite da u par rečenica kažem o zakonu i o podnesenim amandmanima. Dakle ovim izmjenama Zakona o pučkim otvorenim učilištima prenosimo osnivačka prava sa Republike Hrvatske na grad Zagreb, radi se zapravo o Pučkom otvorenom učilištu Zagreb koje je, nad kojim su imali osnivačka prava i država i grad u jednakim omjerima. Ja ću kratko samo podsjetiti da '93. godine Zakonom o poduzećima, a kasnije '97. i '98. Zakonom o pučkim otvorenim učilištima Republika Hrvatska je prenijela svoja osnivačka prava na sve, na pučkim otvorenim učilištima na sve gradove koje imaju sjedišta u pojedinim gradovima osim grada Zagreba. Dakle tu su država i grad ostali sa jednakim udjelom u osnivačkim pravima. Naravno da to ne implicira i vlasnička prava, i u dogovorima sa Odborom za obrazovanja, znanost i kulturu mi smo došli do ovih rješenja. Stoga bih ja prije svega htio zahvaliti Odboru za lokalnu, odnosno područnu samoupravu, koji je jednoglasno podupro donošenje ovih izmjena zakona, a jednako tako bih zahvalio predsjedniku Selemu i članovima Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu koji su nam pomogli u konačnomu definiranju ovih izmjena zakona. Stoga dakle u ime predlagatelja, želim na početku reći da ne bih morao uzimati riječ na kraju ove rasprave, da predlagatelj prihvaća oba amandmana Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, a to onda zapravo znači da u konačnici prenosimo osnivačka prava na grad Zagreb, bez ikakvih uvjetovanja. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, predsjednik odbora, gospodin zastupnik Petar Selem. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na 33. sjednici 20. listopada i 34. sjednici 25. studenog 2010. godine Prijedlog Zakona o izmjenama dopunama Zakona o pučkim otvorenim učilištima s konačnim prijedlogom zakona. Već iz ova dva … [[Ne razumije se.]] vidite da je odbor dva puta razmatrao predloženi zakon i da je prošlo stanovitu proceduru upoznavanja sa svim elementima predloženog zakona i da je na kraju rezultat tog rada, i zajedničkog rada sa državnim tajnikom i sa ministarstvom su proizašla ova dva amandmana koja ćemo ovdje sada preložiti i koja je predlagatelj prihvatio. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo, u uvodnom obrazloženju je podnio predstavnik predlagatelja, kako navodi predlagatelj predložena izmjena polazi od okolnosti da su se pokazale velike poteškoće pri upravljanju pučkim otvorenim učilištima u Zagrebu, javnom ustanovom, nad kojom su osnivačka prava podijeljena između Republike Hrvatske i grada Zagreba. Ovim se predlaže da isključivi nositelj osnivačkih prava bude grad Zagreb, kao što je to ste čuli u izlaganju državnog tajnika, u svim drugim gradovima gdje postoje takva otvorena učilišta. U raspravi je prevladavalo stajalište da imovinskopravne odnose ne treba rješavati predloženi zakon, što je došlo do izražaja i u predloženom amandmanu, a s takvim pristupom suglasio se i predstavnik predlagatelja. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama Zakona o pučkim otvorenim učilištima, uz sljedeće amandmane. Amandman jedan u članku 1. iza broj 54/97 briše se slovo i, a dodaje se zarez, a iza 5/98 ISPR dodaje se I 109/99 odluka Upravnog suda Republike Hrvatske. Obrazloženje. Budući odluku Upravnog suda u ovoj materiji predstavlja izvor prava, to također treba navesti. Radi se o odluci od 29. rujna 1999. kojom se ukida odredba članka 4. stavka 3. Zakona o pučkim otvorenim učilištima. Amandman drugi, članak 4. briše se. To je bio amandman koji je upućivao na dogovor između države i grada u pogledu vlasničkih prava. Članak 5. postaje članak 4., a članak 6. postaje članak 5. Obrazloženje. Predloženi članak 4. izaziva prijepore na razini tumačenja, odnosno provedbe pa se predlaže da se briše. Budući je svrha predloženog zakona da se riješe pitanja osnivačkih prava na pučkim otvorenim učilištima u Zagrebu, a ne imovinsko-pravni odnosi. Prijenos osnivačkih prava ustanove Pučkog otvorenog učilišta na Grad Zagreb ni na koji način ne utječe na vlasnička prava. Hvala.
Hvala. Lokalnu i područnu samoupravu, zakonodavstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Ivo Jelušić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Nastojat ću ukratko, ali zaista ukratko s obzirom da je i prijedlog izmjena zakona relativno kratak iznijeti stav SDP-a. Meni je drago da je, evo iako je ovaj zakon išao u hitnu proceduru, da smo u ovoj brzini i u hitnoj proceduri uspjeli doći do boljeg rješenja nego onog koje je prvotno predloženo i zaista nije bilo, ajde da ne ulazim previše u povijest, ni dosada razloga ili prevelikih razloga da se Pučko otvoreno učilište u Gradu Zagrebu tretira drugačije nego ostala pučka otvorena učilišta u Hrvatskoj jer jedino dakle je Pučko otvoreno učilište u Gradu Zagrebu bilo podijeljeno kada je riječ o suvlasničkim, odnosno o upravljačkim pravima, o osnivačkim pravima između države i grada dok su sva ostala pučka otvorena učilišta bila, kada je riječ o osnivačkim pravima, u ingerenciji jedinica lokalne samouprave. Ovim zakonom se to, na neki način ako mogu reći tako, ispravlja, što je u redu, a i iz obrazloženja vidimo i Vlada priznaje da su i zbog toga, ali ne samo zbog toga, ali i zbog toga bilo određenih problema u funkcioniranju i samog Pučkog otvorenog učilišta. Dakle, očito da kad su 2 osnivača da je to upravljanje malo neefikasnije nego što je to, kada je to jedan osnivač. I s obzirom da je svugdje drugdje osnivač jedinica lokalne samouprave nema nikakvog razloga da to ne bude i u Gradu Zagrebu. U tom smislu klub SDP-a će podržati intenciju zakona, pogotovo što smo i sami kroz raspravu u odborima, a i danas smo čuli od predsjednika odbora i od predstavnika predlagatelja da ovaj amandman kad je riječ o odnosima između grada i države da se ne tretira ovim zakonom, što smatramo da je u redu. Dakle, uvažavajući takav stav predlagatelja da uvaža amandman odbora klub SDP-a će podržati ovakav prijedlog sa ovim izmijenjenim, dakle s ovim amandmanom izmijenjenim prijedlogom. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Pa doista je u Pučkom otvorenom učilištu odavno prisutan velik broj problema, ali kolega Jelušiću moram kazati da nije, ti problemi nisu posljedica osnivačkih prava nego posljedica lošeg odabira ljudi koji su radili i upravljali Pučkim otvorenim učilištem. Samo je to bio problem i iz toga su proizlazili sve poteškoće i neučinkovito upravljanje. Pa malo vratimo se u povijest. Grad Zagreb i Vlada Republike Hrvatske imali su po 50% osnivačkih prava u Pučkom otvorenom učilištu koje je pravni sljednik Radničkom sveučilišta Moša Pijade. I kao pravni sljednik koji je bio upisan u zemljišne knjige kao vlasnik i zgrade i zemljišta Pučko otvoreno učilište se upisalo i u zemljišne knjige. Grad Zagreb je osnovao Centar za kulturu koji je zaposlio 9, čini mi se, zaposlenika i Centar za kulturu koji je u 100%-nom vlasništvu Grada Zagreba tužio je Pučko otvoreno učilište radi vlasništva nad zgradom, odnosno cijelom nekretninom. I u prvostupanjskoj presudi je i dobio da je vlasnik 50% Centar za kulturu zgrade, a 50% Pučko otvoreno učilište. Ta tužba je osporena i sad se rješava na drugostupanjskom. Dakle, jedan je kompletan neriješen imovinsko-pravni odnos bio. Nakon toga, pristupilo se, da se riješi taj imovinsko-pravni odnos, pristupilo se pripajanju Centra za kulturu Pučkom otvorenom učilištu što je i učinjeno i time je riješen imovinsko-pravni odnos, dakle više nema Centra za kulturu nego je Pučko otvoreno učilište u suvlasništvu 50-50 Vlade RH i Poglavarstva Grada Zagreba je u 100%-nom vlasništvu i nekretnine. U međuvremenu su se javljali mnogi da imaju pravo na vlasništvo. Pa tu su se temeljem Zakona o pučkim otvorenim učilištima koji je bio i objavljen '97. godine, a glasio je: iznimno od odredbe stavka 1. ovog članka danom stupanja na snagu ovog zakona Pučko otvoreno učilište postaje vlasnikom sredstava prava i nekretnine zgrade u ulici Grada Vukovara, osim dijelova zgrade kojih vlasnici postaju Institut za povijest umjetnosti u Zagrebu, Institut za arheologiju i Sveučilište u Zagrebu i to svako u dijelu koje stvarno posjeduje i koristi. Ustavni sud je ukinuo ovakve odredbe. Dakle, nikakve pravne osnove nemaju za suvlasništva nad nekretninom nijedna druga institucija pa ni Zavod za zavarivanje koji je u procesu preoblikovanja i privatizacije nema u iskazu nekretnina dio nekretnine sa te lokacije. Dakle, nitko osim Pučkog otvorenog učilišta tamo nema vlasnička prava. Nakon spajanja došlo je do jedne nemile scene, ravnatelj je bio smijenjen prisilno, iznenada, nije se dao pa su ga morali iznijeti. Uzeli su ga zaštitari za ruke i noge i uz pratnju policije iznijeli ga sa radnog mjesta.
Nosilo ga?
Nosilo ga. I opirao se čak.
O, kako bolno.
Da. Nakon toga imenovali su drugog ravnatelja, a otkrilo se da ovaj prethodni ima pravo na naknadu nekoliko plaća, tužio je sudu Pučko otvoreno učilište i dobio prvostupanjsku presudu. Ne može se ništa naprečac, ali to je samo zato što su se uvijek ljudi koji nisu kompetentni za taj posao odabirali. Nakon toga se imenovao drugi ravnatelj koji je bio samo privremena ravnateljica pa onda nakon nje drugi ravnatelj koji je bio samo 3 dana pa je i taj smijenjen jer, a u međuvremenu je dobio ugovor na milijun kuna otpremnine ako slučajno ne bude dalje ravnatelj. Ni on više nije ravnatelj. Istodobno je taj prethodni predsjednik Upravnog vijeća htio Visoku poslovnu školu koju je osnovao Pučko otvoreno učilište privatizirati pa prodati nekom privatniku pa ni to nije uspjelo. Očito jedan je bio, prisutna jedna velika količina nereda i neravnoteže tamo. Sada je prilika da se kad se prenose osnivačka prava na Grad Zagreb da konačno i odgovornost bude na jednom subjektu. Da nije više podijeljena odgovornost na ministarstvo i na gradu, da se zna tko i odgovara. Ali, treba brinuti i o tome da Pučko otvoreno učilište je na tržištu, da ne dobiva proračunska sredstva i da ima visoku poslovnu školu koja treba zadržati dignitet koja treba zadržati i tamo je došlo do smjene dekana iznenada isto tako. Mislim da je konačno vrijeme da se poduzmu neki dugoročni potezi koji će zasigurno uroditi da Pučko otvoreno učilište bude odgovaralo vremenu koje se traži u sustavu obrazovanja ali i u sustavu visokog školstva. Podržava klub HDZ-a brisanje amandmana i 1. i 2. odbora matičnog posebice kada je riječ o brisanju članka 4. ali mislim da se zapravo time ništa jer RH i nema onda nikakvih vlasničkih prava daljnjih nakon stupanja ovog zakona na snagu. Vrlo bitno za ovu ustanovu je tko će biti u upravnom vijeću, koji članovi, tko će biti ravnatelj PUčkog otvorenog učilišta, da je to kompetentna osoba, da se ne postavljaju po sustavu po kojem se sada trenutno postavljaju u gradu Zagrebu gdje je nakon završenog fakulteta odmah postaju direktori pojedinih podružnica i poduzeća s faksa ne na posao nego na mjesto direktora. I onda nastanu poteškoće, kočnice u odlukama, nitko nije u stanju ništa kvalitetno učiniti i samo se odgađaju odluke, unose se promjene nagle i misle da svijet počima s time što su oni došli s danom njihovog dolaska na funkciju direktora, misle da i ta institucija počima. I tako se ponašali svaki i u Pučkom otvorenom učilištu. A PUčko otvoreno učilište je institucija koja postoji desetljećima i treba je poštivati. Mnogi misle ako su završili fakultet, obukli odijelo da odmah mogu biti i direktori. Pa nije baš tako ni svatko tko udara čekićem nije kovač, pa tako ne može svatko tko završi fakultet biti direktor. Ali u Pučkom otvorenom učilištu su se nagomilali problemi i te probleme treba rješavati. Godinama, 15 godina je tamo noćni klub, zamislite u Pučkom otvorenom učilištu disco. Na tisuću kvadrata i ne plaća nikome zakupninu niti ima uopće pravne osobe biti tamo. Isto tako Zavod za zavarivanje. Zamislite ulazite u PUčko otvoreno učilište a tamo kao da u brodogradilište ulazite. Nema nikakvog ugovora, nitko ne plaća ništa. Vodili su se potraživanja, spor sa hrvatskim studijama, spor sa sveučilištem sudski spor. Konačno to treba netko početi rješavati, a ne se ponašati ne uradi danas što možeš sutra ostaviti za prekosutra. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSS-a gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Čuli smo puno ne znamo za ove izmjene zakona. Ja ću nekoliko rečenica pokušati iznest stav HSS-a. U ovom uvodnom obrazloženju prijedloga zakona predlagatelj nam objašnjava da sukladno odredbi članka 4. stavka 1. Zakona o Pučkim otvorenim učilištima organizacije za naobrazbu odraslih organizirane su prema odredbama Zakona o poduzećima. Isto tako danom stupanja na snagu Zakona o Pučkim otvorenim učilištima postale su javne ustanove i vlasnici sredstava nad kojima imaju pravo raspolaganja odnosno korištenja, a osnivačka prava nad njima kao javnim ustanovama stekle su jedinice lokalne samouprave na čijem je području njihovo sjedište. U skladu sa stavkom 2. istoga članka zakona osnivačka prava na Otvorenim sveučilištima u Zagrebu koji je danom stupanja na snagu Zakona o PUčkim otvorenim učilištima postalo PUčko otvoreno učilište u Zagrebu stekli su RH i grad Zagreb u jednakim dijelovima. Člankom 2. ugovora sklopljenog 8. lipnja 1998. godine između Vlade RH i grada Zagreba ugovoreno je da osnivano pravu u ime RH nad Pučkim otvorenim učilištem ostvaruju tadašnje ministarstvo prosvjete i športa i Ministarstvo kulture, a u ime grada Zagreba Poglavarstvo grada Zagreba osim ako za neka pitanja ovim ugovorom nije drugačije određeno. Budući da postoje velike poteškoće pri upravljanju PUčkim otvorenim učilištem u Zagrebu koje su nastale uslijed podjele osnivačkih prava između RH i grada Zagreba, ovim se zakonskim prijedlogom predlaže brisanje odredbi članka 4. stavka 2. Zakona o Pučkom otvorenim učilištima i propisivanja prijenosa osnivačkih prava nad Pučkim otvorenim učilištem u Zagrebu sa RH na grad Zagreb, tako da grad Zagreb bude jedini osnivač Pučkog otvorenog učilišta u Zagrebu. Ujedno se i predlaže donošenje odredbe u skladu s kojom će RH i grad Zagreb u roku od 30 dana od stupanja na snagu ovoga zakona, sporazumom riješiti sve imovinsko pravne i druge odnose koji proizlaze iz osnivačkih prava nad Pučkim otvornim učilištem u Zagrebu kao i odredbe u skladu s kojim će Pučko otvoreno učilište u Zagrebu u roku od 30 dana od stupanja ovog zakona, uskladiti svoje opće akte s ovim zakonom. Također s obzirom da je od stupanja na snagu Zakona o Pučkim otvorenim učilištima ministarstvo nadležno za obrazovanje promijenilo naziv, isto tako predlaže se da se u odredbi članka 3. zakona riječi prosvjete i športa zamijene riječima ministar nadležan za obrazovanje. Primjedbe na prijedlog Zakona o Pučkim otvorenim učilištima Klub zastupnika HSS-a dostavio je i rektor Sveučilišta u Zagrebu koji je pozivajući se na odluku Ustavnog suda RH od 20. rujna 1999. godine istaknuo kako bi usvajanjem prijedlog zakona o izmjenama Zakona o PUčkim otvorenim učilištima došlo do povrede vrednota ustavnog poretka, vladavine prava i nepovredivosti vlasništva te predložio izmjenu u prijedlogu zakona kako bi se navedena nepravilnost uklonila. Iz izvješća Odbora za obrazovanje, znanosti i kulturu Hrvatskog sabora vidljivo je da je primjedba Sveučilišta u Zagrebu razmotrena i usvojena te su predloženi i određeni amandmani kojima bi se nepravilnosti uklonile. U tom smislu a sve smo to brusili i na odborima, Klub zastupnika HSS-a podržat će ovaj prijedlog zakona te izražavamo i zadovoljstvo zbog pravovremenom uključivanja akademske zajednice u postupak donošenja zakona i ostvarivanje kvalitetnog dijaloga sa zakonodavnim tijelom te u konačnici pronalaženja i usvajanja ispravnog rješenja za utvrđene nepravilnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a i HSU-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Na oko benigna stvar benigni prijedlog zakona, vrlo kratak, vrlo jednostavan, a iza sebe krije toliko problema, toliko cirkusa i skandala i nevjerojatno je da je predlagatelju trebalo punih 13 godina da uvidi besmislenost jedne odredbe koja je Pučko otvoreno učilište u Zagrebu potpuno diskriminirala u odnosu na sve druge ustanove sličnoga tipa. I to zbog čega? Očito je, jasno je dakle da se sve to dogodilo zbog članka 4. stavka 3. toga zakona kojega je na koncu Ustavni sud obrisao i to ni manje ni više nego prije 11 godina. U međuvremenu to gotovo nemoguće stanje, neodrživo stanje jednog osnivačkog, vlasničkog i upravljačkog dualizma je izrodilo toliko problema da nažalost danas javnost u Hrvatskoj pučka otvorena učilišta uglavnom asocira preko ovog skandala i cirkusa u Zagrebu, a jel nam to trebalo. Uostalom što država uopće radi dugoročno rečeno za opstanak pučkih otvorenih učilišta koja su u teškoj rekao bih identitetskoj krizi. Nakon '70.-tih i '80.-tih godina kada je bilo moguće u okviru pučkih otvorenih učilišta razvijati čitav niz vrlo kvalitetnih, dobrih, vrijednih djelatnosti koje su katkad značile da ta ustanova je ne samo obrazovna nego i kulturna, krovna ustanova u mnogim gradovima u Republici Hrvatskoj. '90.-te godine su donijele čitav niz promjena pa pučka učilišta koja su pod svojim krovom imala autoškole, radiopostaje, knjižnice i mnoge druge sadržaje u međuvremenu su ih izgubili. Ima pučkih otvorenih učilišta koja su rasprodana. Koncept cjeloživotnoga učenja kojemu smo se tako radovali koncem '90.-tih godina kao jednom novom konceptu koji će sigurno pomoći pod jedan da naša obrazovna struktura koja je iznimno loša bude popravljena, s druge strane da se pučka otvorena učilišta stave u funkciju toga programa i s treće strane, da prestanemo doživljavati pučka otvoren učilišta kao mjesta gdje se uče engleski, njemački, talijanski, kukičanje, vezenje i bojanje svile, jer postoji čitav niz drugih važnih programa koji se mogu razvijati ali koji ovoga časa nisu konkurentni na tržištu. '80.-tih godina u Hrvatskoj nisu postojale u ovakvome broju privatne škole jezika, privatni tečajevi i udruge koje se bave različitim obrazovnim programima koji danas direktno konkuriraju pučkim otvorenim učilištima. Jedini segment u kojemu se pučkim otvorenim učilištima uglavnom ne suprotstavlja konkurencija jer se radi o neprofitabilnoj djelatnosti jest kultura. A tamo gdje se uspije ta kultura razviti iz jedne ideje u sjajan program onda politika dođe i to zgazi kao u slučaju Velike Gorice. U Zagrebu su posljedice takvog šlamperaja i cirkusa nevjerojatne. Mi ovog časa imamo tri ravnatelja Pučkog otvorenog učilišta u Zagrebu, jednoga kojega je sud vratio na posao zato jer je nezakonito smijenjen, drugoga koji je izabran kao vršitelj dužnosti i treći koji je izabran na natječaju koji je u međuvremenu poništen. Preko priče o plaći ravnatelja Pučkog otvorenog učilišta u Zagrebu kontaminiran je rad i sjajni napori desetina i desetina ravnatelja pučkih otvorenih učilišta u Republici Hrvatskoj, a sve zbog toga jer netko kao ovnovi na brvnu natezao oko toga kako će se upravljati imovinom Pučkog otvorenog učilišta u Zagrebu. I što reče kolega Marić, kad dođete u tu zgradu na prvi pogled jest čudno tko se sve krije pod tim krovom, ali ono što je još čudnije, da su neplaćena potraživanja pučkog otvorenog učilišta prema onima koji žive pod njegovim krovom narasla na 12 milijuna kuna. E pa to je zločin sam po sebi. Možda imam stari podatak, gospodine Mariću, možda je u međuvremenu i naraslo. Uglavnom, niti se znade tko pije niti tko plaća, a jedna vrlo ugledna i važna ustanova zapravo ne može funkcionirati. I sad nam se nudi nešto što je po hitnom postupku, na brzinu, iza čega zapravo stoji dogovor Ministarstva znanosti s jedne strane i gradonačelnika Bandića s druge strane gdje svi prešućujemo činjenicu da u slučaju Pučkog otvorenog učilišta u Zagrebu je na djelu jedna nevjerojatna uzurpacija ovlasti gdje gradonačelnik Bandić je taj koji postavlja članove Upravnoga vijeća. Niti to ima uporište u Zakonu o lokalnoj, područnoj regionalnoj samoupravi niti ima uporište u Zakonu o pučkim otvorenim učilištima niti ima uporišta u Zakonu o ustanovama. Nijedno jedino pučko otvoreno učilište u Hrvatskoj, osim ovoga u Zagrebu ne vode ljudi koje je imenovao gradonačelnik jer u slučaju svih ustanova osobe koje sjede u upravnim vijećima u ime grada kao osnivača jesu osobe koje je imenovalo gradsko vijeće odnosno gradska skupština. Zašto to prešućujemo? Da li je točno da je ministar Fuchs dogovorio sa gospodinom Bandićem da čim se riješi ova situacija oko upravljačkih prava u roku odmah će se riješiti i pitanje imovine na način da se udio države u pučkom otvorenom učilištu zamijeni za stanove za potrebe znanstvenih novaka. Ako je točno dajte da se to kaže jasno i glasno, da znademo točno što je država prepustila kako bi nešto dobila jer kao što gradu treba atraktivna lokacija na Trnju tako i ministarstvu odnosno sustavu znanosti trebaju stanovi za novake. Ali nemojmo se skrivati, recimo jasno i glasno, što će biti posljedica toga što će zastupnici donijeti ovakvu odluku i to 13 godina nakon što je krivo nasađeno. U zagrebačkoj Gradskoj skupštini što se također prešućuje u tijeku odnosno u postupku je posebna interpelacija podnesena 9. rujna 2010. godine i čeka se rasprava o stanju u Pučkom otvorenom učilištu i razrješenju ovih pitanja. Da li je predlagatelj svjestan da grad Zagreb kao suosnivač Pučkog otvorenog učilišta ima svoju Gradsku skupštinu i da je Gradska skupština i ta koja i po Zakonu o lokalnoj samoupravi i po Zakonu o ustanovama i po Zakonu o pučkim učilištima imenuje ljude koji upravljaju Pučkim učilištem, a oni onda biraju ravnatelja. Ako je to tako ne bi bilo loše da predlagatelj održi također komunikaciju i sa Skupštinom Grada Zagreba, a ne samo sa gradonačelnikom Bandićem. No, bilo kako bilo gradonačelnik Bandić jest po zakonu zakonski zastupnik odnosno službeno predstavnik Grada Zagreba i on ima pravo raspolagati čak i imovinom do iznosa od milijun kuna bez znanja, odnosno odobrenja Gradske skupštine. Ali čini mi se da se ovdje radi o nečemu puno vrednijem. Nadam se da je predlagatelj toga svjestan. U ime kluba HNS-a i HSU-a dakle žalim što je došlo do hitnoga postupka a ne do redovnoga kako bi se u prvome čitanju ove stvari mogle raspraviti kako treba, a onda predlagatelj primijeniti ili promijeniti svoje prijedloge ili dopuniti kako bi rješenje bilo dobro, kvalitetno, nediskriminacijsko, koje ne skriva nikakve namjere niti efekte ovakve odluke. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Beus radije bih vam replicirao ali nemam poslovničke mogućnosti pa moram kazati da u ovome nema trgovine kao što ste kazali, jer Vlada prenosi svoja osnivačka prava na grad i ništa za to ne dobiva. Nema tu trgovine nikakve. Što se tiče dospjelih nenaplaćenih potraživanja koje ste kazali 12 milijuna kuna. U bilanci, a samo je to službeni dokumenat nema evidentiranih toliko potraživanja. Ali, naime barata se ta tim podatkom. Toliko bi naime trebali platiti oni koji nisu plaćali, ali im fakture nisu ispostavljene jer nisu imale temeljem čega, nema ugovora. Zato jedan noćni klub, jedan OTV, svi ti tamo podstanari su već godinama ne plaćaju ništa a ovo je obračun ono što bi vjerojatno platili da im se fakturiralo što bi dugovali ali takvih potraživanja nema kao što i hrvatskim studijima nisu se ispostavile fakture jer nisu imali ugovora za ispostavit mu fakturu koju bi poslao pučko fakturu hrvatski studiji ih vrate. Onda su oni kod sebe evidentirali takvih milijun kuna duga, a zapravo u bilanci nisu prikazivali jer bi morali platiti PDV pa su te fakture završavale u košu. Ali tako se ne radi. Hvala.
Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa raspravom o Izvješću umirovljeničkog fonda za 2009. godinu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o pučkim otvorenim učilištima. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 621, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o pučkim otvorenim učilištima. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 109 glasova, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Dobro jutro gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa radom 20. sjednice, sa točkom dnevnog reda koja je najavljena za jutros, a to je – - Izvješće umirovljeničkog fonda za 2009. godinu Podnositelj Središnji državni ured za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske unije. Središnji državni ured za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske unije podnio je ovo izvješće na temelju članka 35. Zakona o umirovljeničkom fondu. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za rad i socijalno partnerstvo, i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospodin Hrvoje Dolenec, državni tajnik Središnjeg državnog ureda za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske unije. Izvolite.