Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 25. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: mag. Barbara Žgajner, gospa Irena Tavčar, gospa Kristina Valenčič, gospa Janja Napast, gospa Alenka Pavlič, gospa Jasmina Opec do 14. ure, gospod Zvonko Lah, gospod Branko Ficko, gospod Jakob Presečnik in gospod Alojzij Potočnik. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2014 IN 2015 PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Dr. Čufer bo podal dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik, gospodje in gospe poslanci! Zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije vključuje vrsto določb, ki so nujne za normalno izvrševanje sprejetega proračuna, posega na različna področja in se povezuje z različno materialno zakonodajo. Tekom izvrševanja zakona so se pokazale določene pomanjkljivosti, sprejeti so bili tudi drugi materialni predpisi, za uresničevanje katerih je potrebno spremeniti tudi ZIPRS. Hkrati pa je potrebno v zakon vključiti tudi posamezne določbe, ki bodo omogočile, da se proračun kljub umanjkanju prihodkov iz naslova davka na nepremičnine lahko izvrši v predvidenem obsegu. Predlog novele zakona tako posega na različna področja, mogoče če navedem najpomembnejše. Določa nov namenski prihodek proračunskega sklada za štipendije, in sicer dajatve od prejemkov, izplačanih zaradi opravljenega začasnega in občasnega dela upokojencev na podlagi 27.f člena Zakona o urejanju trga dela. Omejuje pravilo za oddajo javnega naročila na način, da bodo neposredni uporabniki lahko izvedli javno naročilo že na podlagi utemeljeno pričakovanih pravic porabe. V teh primerih gre le za izjeme, z izjemo pri izvedbi tistih projektov, za katere se bodo sredstva zagotavljala iz naslova presežnih pravic porabe po 7. členu ZIPRS za leto 2014 in 2015. Zaostruje pogoje za izdajo soglasja ministra za finance k predplačilom iz proračuna – iz naslova črpanja EU sredstev, in sicer v smeri, da bo moral neposredni proračunski uporabnik proračuna vložiti več napora v pravočasno pripravo zahtevkov za povračilo EU sredstev v državni proračun. Zvišuje obseg možnega zadolževanja nefinančnih družb v pretežni lasti države; spreminja člen, ki določa način priprave kadrovskih načrtov posrednih uporabnikov proračuna, in sicer v tistem delu, ki določa obveznost zmanjšanja števila zaposlenih za 1 % oziroma ki prepoveduje novo zaposlovanje. Določa možnost prerazporeditev pravic porabe iz računa finančnih terjatev in naložb na račun financiranja. In določa, da lahko vlada ali občina kot ustanovitelj posrednega proračunskega uporabnika določi, da se presežki prihodka nad odhodki pri posrednih proračunskih uporabnikih usmerjajo v proračun države oziroma občino, ali da se zmanjšajo transferji posrednemu proračunskemu uporabniku, pri katerem so izkazani presežki. Ker je sprejem sprememb in dopolnitev Zakona o izvrševanju proračuna za leto 2014 in 2015 nujno potreben za nemoteno izvrševanje sprejetega proračuna država, predlagam, da se predloženi zakon tako v drugi kot v tretji obravnavi sprejme. Hvala.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval tudi Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Bojanu Starmanu.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 92. nujni seji, dne 15. maja 2014, kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015; po predlogu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Odboru je prisostvovala Zakonodajno-pravna služba in dala pripombe k 1., 2., 3., 5., 6., 7. in 9. členu. Kvalificirani predlagatelji so vložili naslednje amandmaje: dne 14. maja 2014, Poslanska skupina SDS k 3., 4. in 7. členu; dne 15. maja 2014, Poslanska skupina nepovezanih poslancev – na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe – amandmaje k 1., 3., 5., 6., 7., 8. in 9. členu zakona. Dobili smo tudi mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance. Na seji je sodeloval predstavnik Ministrstva za finance. V razpravi je bilo največ govora o tem, ker spremembe zakona o izvrševanju proračuna naj bi povečale okvire prožnega zadolževanja v letu 2014 iz 1 milijarde 200 na 2 milijardi evrov in za leto 2015 iz 700 na 1 milijardo evrov. To je odprlo zelo široko razpravo in negodovanje glede tega, ker je večina poslancev smatrala, da je obseg zadolževanja, trenutno zadolževanje in da se prehitro zadolžujemo ter obseg se prehitro povečuje. Naknadno je bil potem vložen amandma, ki je ta predviden predlog zmanjšal za 400 milijonov evrov, se pravi zadolževanje se lahko poveča v letu 2014 za 400 milijonov, se pravi iz 1 milijarde 200 na 1 milijardo 800. Tudi vprašanje je bilo postavljeno in tudi prekinjena seja zaradi tega, zakaj se bo ta denar, ta povečan obseg zadolževanja potreboval. In odgovor je bil, da je predvideno, da se prevzamejo še slabe terjatve iz Banke Celje, da pa v Gorenjski banki v letošnjem letu verjetno do tega še ne bo prišlo, temveč v letu 2015. Ta amandma, ki je bil vsebinski, je bil potem tudi sprejet, tako da je vnesen tudi v predlog, ki je pred vami. Odbor je sprejel tudi amandmaje k 1., 3., 5., 6., 7., 8. in 9. členu; ni pa sprejel amandmajev Poslanske skupine SDS za črtanje 3., 4. in 7. člena zakonskega predloga. Naknadno je glede na sprejete amandmaje na podlagi 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno dopolnjeno besedilo predloga zakona, za katerega predlagamo, da ga sprejme tudi Državni zbor. Hvala lepa.
Hvala tudi predsedniku za predstavitev poročila. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Mirko Brulc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani vsi prisotni! Socialni demokrati razumemo, da je potrebno v času povečanja politične nestabilnosti in prihajajočih volitev ravnati odgovorno in poskrbeti za normalno delovanje države. Kot dejavnik stabilnosti bomo tudi pri Zakonu o izvrševanju proračuna za leti 2014 in 2015 ravnali odgovorno, a tudi s potrebno previdnostjo. Povod za spremembe Zakona o izvrševanju proračuna je najprej dejstvo, da je treba ustvariti pravno podlago za to, da bo vladi omogočeno, da nadomesti del sredstev, ki jih je povzročila ustavna razveljavitev Zakona o davku na nepremičnine, potem ko je večina političnih sil zavrnila povišanje davka na dodano vrednost kot možen alternativni ukrep. Zakon sicer prinaša vrsto pomembnih, a le tehničnih rešitev. Tako se s predlogom zakona določajo dajatve iz opravljenega začasnega dela upokojencev kot namenski prihodek proračunskega sklada za štipendije. To je potrebno zaradi dejstva, da v področnem zakonu opredelitev namenskosti ne zadostuje in je bodisi Zakon o javnih financah ali ZIPRS mesto za določanje namenskosti prihodkov. Z zakonom se zaostrujejo tudi pogoji za izplačila proračuna, ko gre za črpanje evropskih sredstev, tako da bo moral neposredni uporabnik proračuna vložiti več napora v pravočasno pripravo zahtevkov za povračilo evropskih sredstev v državni proračun. Na ta način se želi povečati učinkovitost vračanja evropskih sredstev v državni proračun. Nekoliko se spreminja tudi člen, ki določa način priprave kadrovskih načrtov posrednih uporabnikov proračuna, in sicer v tistem delu, ki določa obveznosti zmanjšanja števila zaposlenih za 1 %. V skladu s predlagano določbo ni treba zmanjševati števila tistih zaposlenih pri posrednih uporabnikih proračuna, katerih vir za zagotavljanje plač so evropska sredstva in druga mednarodna sredstva, vključno s sredstvi slovenske udeležbe, ali sredstva od prodaje blaga in storitev na trgu, ali nejavna sredstva za opravljanje javne službe, ali sredstva prejetih donacij. Smo pa v Poslanski skupini SD vložili amandma k 5. členu, ki dela izjeme glede zmanjševanja zaposlenih, ki so zaposleni na podlagi Zakona o odpravljanju naravnih nesreč. Dodatno k temu predlagamo, da se izvzamejo iz zahtevanega 1 % znižanja zaposlenih tudi mladi raziskovalci, zdravniki pripravniki in specializanti, zdravstveni delavci pripravniki in zdravstveni sodelavci pripravniki, zaposleni na raziskovalnih projektih ter zaposleni preko javnih del. S posebno pozornostjo smo spremljali razpravo o novem 73.a členu, ki predvideva, da lahko Vlada Republike Slovenije ali občina kot ustanoviteljica posrednega proračunskega uporabnika ne glede na določbe drugih zakonov in predpisov določi, da se presežki prihodkov nad odhodki iz preteklih let pri posrednih proračunskih uporabnikih vplačajo v proračun ustanovitelja oziroma da se za ta znesek v tekočem letu zniža transfer neposrednemu proračunskemu uporabniku, ki je presežek izkazal. Na to vprašanje nas je opozorila vrsta javnih zavodov, katerih ustanoviteljica je bodisi država bodisi občina, in postavilo se je vrsto vprašanj o ustreznosti take rešitve. Ne strinjamo se, da bi dobrim upravljavcem javnih zavodov – ki so dobro gospodarili in ustvarili presežke, ali namensko varčevali za določen namen, da povečajo kakovost javnih storitev – denar preprosto odvzeli. Od vlade smo tudi na Odboru za finance in monetarno politiko terjali določnejšo opredelitev, v katerih primerih je mogoče po teh sredstvih poseči. Ker do boljšega besedila tega člena nismo prišli in ker menimo, da predlagano besedilo omogoča preveliko arbitrarnost in diskrecijo Vlade, v katerih primerih lahko poseže po ustvarjenih presežkih, menimo, da je bolje, da se člen črta, kar tudi predlagamo v vloženem amandmaju k temu členu. Ne nazadnje smo pri tem vprašanju tudi na spolzkem terenu ustavnopravne skladnosti, zato menimo, da je varneje zaustaviti slabo zapisano določbo, kot pa tvegati neuspeh na Ustavnem sodišču, pa tudi povrnitev sredstev z zamudnimi obrestmi. V Socialni demokraciji bomo predlog zakona podprli, poslanke in poslance pa pozivamo k podpori predlaganega amandmaja. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Aljoša Jerič bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Lep pozdrav, spoštovani! Zakon o izvrševanju proračunov Republike Slovenije je v bistvu tehnični zakon in omogoča nemoteno izvrševanje sprejetih proračunov. Tako je tudi v tem primeru. Najpomembnejši elementi predloga zakona so tako, prvič, zaostrovanje pogojev za izplačila iz proračuna iz naslova črpanja EU sredstev. Tako bo neposredni uporabnik moral vložiti več napora v pravočasno pripravo zahtevkov za povračilo EU sredstev v državni proračun, kar je pomembno za izboljšanje učinkovitosti vračanja EU sredstev v državni proračun. Drugič, povečanje obsega možnega zadolževanja nefinančnih družb. Za letošnje leto je dodatno predvideno izvajanje nalog po Zakonu o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, tu mislimo predvsem na predvideno državno pomoč za Abanko in Banko Celje. Tretjič, določa se namenski prihodek proračunskega sklada za štipendije iz dajatev od prejemkov, izplačanih zaradi opravljanja začasnega in občasnega dela upokojencev. Namenskost je sicer že opredeljena v področnem zakonu, a izkazalo se je, da to ne zadostuje, saj mora biti namenski prihodek urejen ali znotraj zakona, ki ureja javne finance, ali pa znotraj letnega zakona, ki ureja izvrševanje proračuna za posamezno leto. Četrtič, manj strogo je določeno pravilo za oddajo javnega naročila za izvedbo projektov iz zagotovljenih presežkov pravic porabe. Petič, spreminja se člen, ki določa obvezo manjšanja kadrovskega načrta zaposlenih za 1 %. V skladu s predlagano določbo in vloženim amandmajem, ki ga bomo tudi podprli, pa ni potrebno zmanjševati števila zaposlenih, ki sredstva za financiranje plač pridobijo iz naslova prodaje blaga in storitev na trgu, iz nejavnih sredstev za opravljanje javne službe, iz sredstev prejetih donacij, iz sredstev EU ali drugih mednarodnih virov, vključno s sredstvi sofinanciranja iz državnega proračuna; iz sredstev Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije za zdravnike pripravnike in specializante, zdravstvene delavce pripravnike ter zdravstvene sodelavce pripravnike, iz sredstev iz sistema javnih del, sredstev raziskovalnih projektov, sredstev za zaposlene na podlagi Zakona o ukrepih za odpravo posledic žleda med 30. januarjem in 10. februarjem 2014 ne glede na vir, iz katerega bi se financirale njihove plače. Šestič, omogoča se prerazporejanje pravic porabe iz računa finančnih terjatev in naložb – to je B bilanca – v račun financiranja, v C bilanco. Sedmič, predvideno je bilo določilo, da se ustanovitev proračunskega uporabnika omogoči, da lahko presežke nad odhodki pri posrednih proračunskih uporabnikih usmerijo v proračun države oziroma občin, ali pa za enak znesek posrednemu proračunskemu uporabniku zmanjša transferje. Zadnje določilo je dvignilo kar nekaj prahu. Mnogi so začeli razpravljati v smeri, da se bodo tistim, ki so varčevali, namensko zbirali denar, ta denar sedaj odvzelo, češ nekdo, država oziroma minister bo prišel in pobral prihranke; posredni proračunski uporabniki pa bodo za svoje racionalno ravnanje kaznovani, privarčevanega denarja pa ne bodo mogli uporabiti za namen, kot so načrtovali. Odveč je govoriti, da temu ni tako. Sama določba ni imela takega kaznovalnega namena. V želji, da bi se zapisala dodatna varovala v iskanju primernega zapisa in potrebnega soglasja, smo se v Poslanski skupini nepovezanih poslancev odločili, da podpremo amandma, ki črta omenjeno določbo. Poslanska skupina nepovezanih poslancev bo Predlog zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 podprla. Menimo, da je za nemoteno izvrševanje proračuna z vsemi naštetimi rešitvami, ki jih predlaga, nujno potreben. Podprla bo tudi dopolnitev 5. člena in črtanje 7. člena predloga zakona. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Marko Pavlišič bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavkama. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Predlagani zakon prinaša dve ključni spremembi. Prva je povezana z novim zadolževanjem, druga pa z iskanjem skritih rezerv, ki jih posamezni proračunski porabniki hranijo za le njim znan namen. Za Državljansko listo je najzanimivejši del, v katerem se povečuje možni obseg zadolževanja DUTB oziroma tako imenovane in danes že skoraj zloglasne slabe banke. Lahkotnost, s katero vlada predlaga, da zadolžimo državljane za dodatnih 800 milijonov evrov brez kakršnekoli resne obrazložitve, je neverjetna. V Državljanski listi ne bomo bianko potrjevali dodatnih zadolžitev. Če želi vlada izvesti dodatno zadolževanje, v Državljanski listi pričakujemo resno analizo, verodostojne razloge in podatke o tem, zakaj je bilo potrebno; ne pa da se dogaja, kot se je v tem primeru, da na pristojnih odborih licitiramo, koliko stotin milijonov bomo potrdili. Z milijoni in milijardami v tej hiši zadnje čase več ne upravljamo, temveč dobesedno barantamo. Ko vlada vidi, da ni podpore za dve milijardi, je pripravljena vzeti tudi eno in pol, čeprav se dejstva v tem času niso spremenila niti za odtenek. Takšno delovanje je neresno in nespoštljivo do državljanov. Nekateri izgubljajo moralni kompas in Državljanska lista pri tem ne bo sodelovala. Ne bomo potrjevali zadolževanje na slepo. Spoštovana vlada, pridite s podatki, z dejstvi in zelo dobro obrazložite, zakaj bom svoja dva otroka dodatno zadolžil za reševanje bank; in morda boste takrat lahko računali na naš glas. Poleg tega bi želel spomniti, da smo državljanom obljubili javno preiskavo v zvezi z reševanjem bank na način, kot je bilo to izvedeno na Islandiji; pa tudi od tega ni bilo nič. Državljanska lista je pripravila nov zakon – Zakon o dostopu do informacij javnega značaja, ki bo omogočil vsaj delno razjasnitev tega, kar se je dogajalo v naših bankah, in pokazal, kaj je še skritega po predalih; a je na žalost zastal v kolesih birokratskih postopkovnih ovir. Že več kot mesec dni se namreč čaka na mnenje Evropske centralne banke, zato se danes s tega mesta obračam na vas, spoštovani predsednik Državnega zbora, da pri tej instituciji urgirate in omogočite čim prejšnjo odločanje o tem zakonu, da bodo maske končno padle. V Državljanski listi ne želimo špekulirati, pa vseeno se nam poraja sum, da marsikomu na visokih položajih v politiki naš zakon hudo smrdi in da bodo naredili marsikaj, da do njegovega sprejetja ne bi prišlo. Sprašujem vse nas, ali imamo kaj za skrivati; in če nimamo, mi prosim povejte, zakaj državljani ne zaslužijo pravice vedeti, komu so rešili kožo. Druga točka pa je povezana z nesprejetjem zadnjega dviga DDV, kar smo dosegli v Državljanski listi. Kot vir za nadomestilo izpada tega prihodka je vlada predlagala tudi selektiven pregled odvečnih sredstev posameznih proračunskih porabnikov. Poudarjam – odvečnih; tu nikakor ne gre za pobiranje denarja iz šolskih skladov, namenskih sredstev, zbranih v domovih za upokojence, in podobno. Določba se seveda lahko razume tudi kot kaznovanje tistih, ki poslujejo dobro in racionalno, ter stimuliranje zapravljivcev. Vendar so take pavšalne ocene predvsem odsev politikantov, ki jih resno delo ne zanima. V Sloveniji smo linearne varčevalne ukrepe že izčrpali. Za naslednji korak konsolidiranja javnih financ je potreben selektiven pristop, kjer se gre od postavke do postavke, od uporabnika do uporabnika in se pogleda, kaj je potrebno in kaj ni. Potrebno je resno delo in resen pristop. Pristop, ki pa nekaterim ministrom ne diši, zato ni nobeno presenečenje, da temu ukrepu nasprotujejo ne le organizacije, ki se bojijo, da bodo lahko privarčevala namenska sredstva, ampak tudi posamezna ministrstva, ki jih vodijo socialni demokrati oziroma socialisti, kot se jim reče v okviru evropskih volitev. Njihov koncept je jasen. Bolje pobrati državljanom skozi višje davke, kot pa selektivno pristopiti k uporabi odvečnih nenamenskih sredstev za nujne potrebe proračuna. Obramba lastnih bogatih vrtičkov torej. Nasprotovanje kar treh vladnih resorjev v predlogu zakona že jasno kaže, da so mostovi zaupanja znotraj vlade porušeni, da smo se po odmrznitvi s korupcijo obremenjenega posameznika v Državnem zboru soočili z novim razmerjem sil, ki se mu mora prilagoditi tudi Vlada ter za svoje ukrepe, sploh če so nujni, poiskati širše soglasje. Verjamem, da bomo v Državnem zboru vsi skupaj potrdili nujno potrebne ukrepe. Žal pa pri tem zakonu vlada tega soglasja ni dobila, zato nam v Državljanski listi ne preostane drugega, kot da zapakiramo ta zakon, ga vložimo v kuverto in vrnemo na vlado.
Hvala, gospod Pavlišič. Preden dam besedo naslednjim, ki bodo predstavljali stališča poslanskih skupin, sem dolžan dati pojasnilo, čeprav v stališču poslanske skupine ni najbolj primerno, da se širi razprava. Glede postopka pri zakonu, ki ste ga omenjali in ga obravnava Evropska centralna banka, Državni zbor je nemudoma poslal ta zakon v preučitev Evropski centralni banki in takoj, ko to mnenje pridobimo, se bo postopek v Državnem zboru nadaljeval. Toliko samo v pojasnilo. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Gospod Franc Bogovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Lep dober dan, spoštovani predsednik, kolegice, kolegi, spoštovana državna sekretarka! Naj vam takoj povem, da jaz nimam paketa za vas, kot ga je imel kolega iz Državljanske liste. Bom pa predstavil stališče, ki ga imamo v Slovenski ljudski stranki glede Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračuna za leti 2014 in 2015. Govorimo o zelo resnem zakonu v zelo kočljivem času. To je vidno tudi iz stališč poslanskih skupin in kljub temu, da se približuje volilni čas, bi pričakoval od vlade, pa tudi od tistih, ki še sestavljate koalicijo, čeprav ni čisto več jasno kdo, da se resno in odgovorno lotimo priprave tega zakona, pa tudi obravnave ter sprejema. Iz tega zakona, ki smo ga dobili poslanke in poslanci na mizo, veje enostavno duh vlade, ki je pač to dobro leto svojega kratkega mandata oddelala. Gre za zakon, ki v mnogih elementih zopet meji na ustavno spornost na eni strani, in da gre na drugi strani za več kot očitno neusklajen zakon, ki ni usklajen v koaliciji, kaj šele, da bi kdo iz opozicije pri pripravi tega zakona lahko dal tudi kakšno pripombo; zato so tudi stališča takšna, kakršna so. Prvo, povsem nesprejemljivo je to, da se s takšno lahkoto zopet za 1,1 milijardo, za tisoč 100 milijonov daje dodatnih pravic, možnosti zadolževanja Družbi za upravljanje s slabimi terjatvami. Mi, Slovenke in Slovenci bi morali danes več vedeti, kaj se v tej družbi dogaja. Sam sem trdno prepričan, da je tudi ta cel politični cirkus, ki eskalira na koncu v razpadu koalicije, povzročen ravno zato, ker imajo mnogi velik interes, da ne ve niti politika niti državljani, kaj se pravzaprav dogaja s silnimi stotinami milijonov, za katere so posamezniki odgovorni in so danes nosilci pomembnih, tudi političnih funkcij ali pa sicer pomembni gospodarstveniki, ki delujejo v spregi s politiko. Prvič, za nas kot poslance je povsem nesprejemljivo, da dajemo takšne bianko menice tej družbi, ki nam niti kvalitetno ne poroča o tem, kaj počne; in po mojem globokem prepričanju povsem napačno vodi to politiko. Drugo, kar je povsem nesprejemljivo in je zopet v maniri te vlade, namesto da bi se iskale rešitve, kako pospešiti črpanje evropskih sredstev, kako biti vlada kot partner s tistimi, ki se trudijo na projektih, postavljate vedno znova in znova neke palice v kolesje tega zahtevnega sistema. Sam vem, kako je bilo, ko sem bil na ministrstvu, ko je bilo potrebno z Ministrstva za finance poenostaviti postopke za to, da smo lahko prišli do tistih tako imenovanih overcommitment, to se pravi do dodatnih pravic porabe, da se dejansko danes govori o projektih, ki se lahko črpajo. Projektov je dovolj, danes pa niti ne zagotavljate v strateških dokumentih za naslednjo perspektivo dovolj sredstev, da bi se ti projekti izvedli, v teh postopkih pa sami sebi kompliciramo črpanje evropskih sredstev. Povsem nesprejemljivo. Tretja zadeva, ki je v tem zakonu prav tako nesprejemljiva in je pravzaprav odraz politike, ki veje iz te vlade, je to, kar je zamišljeno v tem zakonu o izvrševanju proračuna, da bi župani ali ministri z levo roko lahko jemali prihranke tistim, ki delajo. Tistim, ki ustvarjajo; tistim, ki varčujejo; tistim, ki zbirajo donatorska sredstva in na takšen način tudi blažijo težko situacijo v javnem sektorju. Sam imam kar precej izkušenj iz trinajstletnega obdobja županovanja iz ene večjih občin, kjer smo imeli osem osnovnih šol, celo vrsto kulturnih zavodov. Med zavodi, med direktorji je ogromna razlika v tem, kako gospodarijo z istimi sredstvi. In tako se s takšnim principom, kot je sedaj uveljavljen, enostavno kaznuje tiste, ki so gospodarji; tiste, ki delajo. Zelo dobra je obrazložitev, da je to zaradi padca nepremičninskega davka, ki ga je zaustavilo Ustavno sodišče. Se pravi, ker pač tistim gospodarjem, tistim, ki so delali v preteklosti, nismo mogli pobrati davkov preko nepremičninskega zakona oziroma smo ga želeli na nezakonit način, bomo pa tukaj s tako rokohitrsko potezo pa tistim, ki v javnem sektorju delajo, pobrali sredstva, ki so prihranjena. To naj omenim samo dva primera dveh direktorjev, ki sta me osebno klicala in dovolila, da jih izpostavim. Galerija Božidar Jakac v Kostanjevici in Zdravstveni dom Ljutomer. Dva tipična gospodarja v javnih zavodih [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]enostavno izigrana. Njuno stališče je, da tistega, ki je pripravil takšen zakon, bi bilo treba enostavno kaznovati, kajti do, da ukinjamo gospodarjenje v javnem sektorju na takšen način, je enostavno nesprejemljivo. Več pa kasneje.
Hvala. Gospa Marija Plevčak bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Vsi vemo, da je situacija v državi takšna, da je potrebno razporediti proračunska sredstva tudi zaradi odločitve Ustavnega sodišča. Tukaj mislim predvsem na izpad nepremičninskega davka. Tako je vlada prišla s predlogom novele Zakona o izvrševanju proračuna, ki vključuje kar nekaj ukrepov glede spremenjene razporeditve javnih financ. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev smo se osredotočili predvsem na višino sredstev za državna poroštva, kar se je na seji delovnega telesa saniralo z nižjim zneskom. Naslednje, kar nam je padlo v oči, je zniževanje kadra v javnem sektorju. V Poslanski skupini DeSUS tako soglašamo, da se v kadrovskem načrtu dodatno izvzame tisti del sredstev, s katerimi se preko zdravstvene blagajne krijejo dohodki zdravnikov pripravnikov, specializantov, zdravstvenega osebja kot pripravnikov in tako dalje; ter zaposleni zaradi naravnih nesreč oziroma tako imenovanih interventnih zadev. Gre za javna dela, ki so namenjena odpravljanju posledic žledoloma. Tako bomo podprli predlagani amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov. Naslednje, na kar smo bili zelo pozorni, je določba 7. člena, ki ureja razdelitev presežka pri posrednih proračunskih uporabnikih, med katere se uvrščajo tudi domovi za starejše občane. Za slednje in na sploh za vse proračunske uporabnike v Poslanski skupni Demokratične stranke menimo, da je ta določba neprimerna, nestimulativna in skrajno grozilna vsem tistim institucijam, ki so naravnani k varčnosti, ekonomičnosti in ustvarjanju pozitivnih rezultatov. V Poslanski skupini DeSUS z gotovostjo trdimo, da so reakcije nekaterih pristojnih utemeljene in upravičene. Zato tudi razumemo bojazen, ki so jo izrazili Skupnost socialnih zavodov Slovenije, Zveza društev upokojencev Slovenije, Univerzitetni rehabilitacijski inštitut Soča in še bi lahko naštevali, da ta člen pomembno vpliva na poslovanje omenjenih uporabnikov. Iz tega pozitivnega dela finančnih sredstev namreč institucije vlagajo v razvoj, infrastrukturo, znanje, kvaliteto storitev in podobno, vse z namenom ohranjanja in izboljšanja svojih storitev. Smo predstavniki Demokratične stranke upokojencev in namen tega člena, kot ga razumemo v naši poslanski skupini, je zapolnjevanje proračuna na račun izpada davka na nepremičnine v višini ca 200 milijonov evrov. V poslanski skupini se zavedamo in opozarjamo, da je treba to luknjo nekako zakriti. In ta vladni predlog pač to ponuja. Seveda pa v Poslanski skupini DeSUS nasprotujemo, da je ta predlog posegel v tisti del institucij, ki skrbijo za starejšo populacijo, katerih večina ne razpolaga niti s povprečnimi, še toliko manj pa z nadpovprečnimi pokojninami. Lahko se sliši, da je tako pripravljeno vladno določilo neprimerno naravnano in skrajno oderuško, vendar se moramo zamisliti, da je treba pogledati obe strani, tako prihodkovno kot tudi odhodkovno stran proračuna. In dejstvo je, da znaša celota vseh presežkov posrednih proračunskih uporabnikov več kot 200 milijonov evrov. Zato se tudi sprašujemo, od kje ti presežki glede na družbeno in gospodarsko krizo. Tudi na področju zdravstva, torej na primer pri lekarnah in zdravstvenih domovih naj bi ta presežek finančnih sredstev prešel v proračun občin oziroma lokalnih skupnosti; za kar pa v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev odločno zavračamo, ker smo zagovorniki, da se namenskih sredstev ne more kar tako prenašati za druge namene. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev bomo prisluhnili odvijajoči se razpravi, glasovali pa bomo vsak po svoji vesti.
Hvala. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Vsem skupaj želim dober dan! Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov v zvezi z obravnavano novelo Zakona o izvrševanju proračuna najbrž že poznate. To pa zato, ker naših stališč, naših načel ne spreminjamo v odvisnosti od časovne razdalje do volitev. Načelnost je gotovo ena izmed pomembnih vrednot v politiki, prav tako kakor tudi podjetnost in varčnost, ko gre za blaginjo državljank in državljanov. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije danes obravnavanih sprememb in dopolnitev Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leto 2014 in 2015 ne bomo podprli. Novela Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 spet omogoča dodatno zadolževanje po prvotnem predlogu zakona za kar dodatnih 1,1 milijardo evrov, se pravi milijarda in 100 milijonov evrov. Po amandmiranem predlogu zakona na Odboru za finance pa za 700 milijonov evrov. Po sklepnem računu lahko ugotovimo, če bi bila seja Odbora za finance daljša in s strani opozicije in dela koalicije ostrejša razprava, bi morda ta limit dodatne zadolžitve spravili še nižje, morda samo na 500 milijonov. Krščanski demokrati tem rešitvam ostro nasprotujemo. Zadolževanje je osrednja značilnost sedanje vlade v odstopu, ki se mora z njenim padcem tudi nepreklicno končati. Hitrost zadolževanja v času te vlade je bila 1 milijon evrov na uro. Samo letos smo se zadolžili že za 4,7 milijarde evrov. Ob koncu leta bo javni dolg dosegel, kar pravi Ministrstvo za finance, skoraj 29 milijard evrov ali kar 80,9 % BDP. Še več, podatki Ministrstva za finance o stanju potencialnih obveznosti iz naslova poroštev kažejo, da ima država za skoraj 8,3 milijarde evrov izdanih poroštev. Če bi jih morala nenadno odplačati, bi javni dolg narastel že krepko čez 100 % BDP. V Novi Sloveniji nasprotujemo kakršnemu koli dodatnemu zadolževanju za kakršnekoli namene, tudi ne za dodatna sredstva za sanacijo slovenskih bank. Za te namene smo že namenili skoraj 11 % BDP. Krščanski demokrati ob tem opozarjamo, da na področju iskanja krivcev za nastanek bančne luknje in iskanju odgovornosti, kazenske in materialne, do sedaj nismo naredili pravzaprav še ničesar. In s tega mesta torej poziv vsem nadzornim organom Družbe za upravljanje terjatev bank, organom odkrivanja in pregona ter sodiščem – na potezi ste vi. Pričakujemo, da boste opravili svoje poslanstvo, našli odgovorne za nastalo stanje v slovenskih bankah ter v državni proračun pripeljali premoženja, ki so ga odgovorni nezakonito pridobili. Pod zadolževanje s sanacijo slovenskih bank pa je skrajni čas, da potegnemo črto in tako ohranimo suverenost države. V Novi Sloveniji smo kritični tudi do rešitve, po kateri lahko ustanovitelj zahteva od posrednega proračunskega uporabnika vplačilo v njegov proračun presežka prihodkov nad odhodki iz preteklih let. Ne gre namreč prezreti dejstva, da nekateri posredni proračunski uporabniki prihodke ustvarjajo tudi na trgu s prodajo blaga in storitev; ter da v nekaterih primerih ta prihodek predstavlja celo večji delež v primerjavi s sredstvi, ki jih prejema s strani ustanovitelja. Po sedaj veljavni zakonodaji imajo posredni proračunski uporabniki pravico in dolžnost, da presežke iz preteklih let porabljajo za financiranje svoje dejavnosti. Najpogosteje se ta sredstva namenjajo za financiranje novih načrtovanih projektov, ki pomenijo širjenje poslovanja posrednega proračunskega uporabnika, še pogosteje pa so sredstva namenjena za nujna vzdrževalna ali investicijska dela. Ta sredstva bi bil sicer dolžan zagotavljati ustanovitelj, vendar vemo, da zaradi znanih javnofinančnih razlogov država oziroma občine kot ustanovitelji iz proračunov niso sposobne zagotavljati niti sredstev za redno vzdrževanje premoženja [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]vrtcev, šol, zdravstvenih domov, domov za ostarele, zavodov in ostalih institucij; niti investicijskih sredstev, razen če so sofinancirane s sredstvi Evropske unije. Kot že uvodoma rečeno, poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leto 2014 in 2015 ne bomo podprli.
Hvala. Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane predstavnice Vlade, spoštovani kolegi in kolegice! Kdo daje tej vladi, ki opravlja tekoče posle, še pravico, da zadolžuje nas in da zadolžuje prihodnje rodove; in kdo daje nam kakršnokoli moralno pravico, da potrdimo sklepe, s katerimi bo vlada dala možnost, da zadolži prihodnje rodove po osnovnem predlogu za več kot milijardo evrov. Ali ni zadosti, ali ni zadosti, kot je povedala predsednica Vlade, ki opravlja tekoče posle, v ponedeljek, da se je že ta vlada zadolžila za skoraj 12 milijard evrov, od kar deluje, kar pomeni, da je vsak državljan in državljanka danes zadolžen za 15 tisoč evrov. 15 tisoč evrov krat 2 milijona. 15 tisoč evrov pomeni nek avtomobil srednjega razreda. Štiričlanska družina je zadolžena za eno hišo, pa tega sploh ne ve. Sploh ne ve, da je zadolžena za eno hišo in da jo je ta vlada zadolžila za več kot 12 milijonov. In od leta 2008, da se je država zadolžila za 20 milijard evrov. Gospe in gospodje! In nam vlada Alenke Bratušek, ki opravlja tekoče posle, predlaga zakon, da ga opravimo po nujnem postopku, kot da je ogrožena država, da gre za težke posledice, popravljive posledice, nepopravljive posledice, kot da gre za odpravo naravnih nesreč. Ali imamo res naravno nesrečo s to vlado?! Gospe in gospodje, v Slovenski demokratski stranki smo odločno proti, da se sprejme ta zakon. To ni tehnični zakon, kot nekateri pravite, to je vsebinski zakon, s katerim se daje možnost dodatnega zadolževanja. To je vsebinski zakon, s katerim se zaostruje pridobivanje e-sredstev, in to je vsebinski zakon, s katerim se zmanjšuje denar javnim zavodom ter s tem zmanjšuje kvaliteto storitev javnih zavodov. Ta denar naj bi bil namenjen za Družbo za upravljanje terjatev bank in ta družba naj bi s tem denarjem dokapitalizirala dve banki – Abanko in Celjsko banko. Gospe in gospodje, zakaj Vlada Alenke Bratušek ne dokapitalizira Družbe za upravljanje terjatev bank že z denarjem, ki ga ima na računu? Baje ga ima več kot 4 milijarde in pol. In zakaj potem Družba za upravljanje terjatev bank s tem denarjem ne odkupi slabe terjatve teh dveh bank. To bi bila tudi možnost, ampak ne. Še zadolžitev, še dejansko povečevanje obresti, katere bo treba odplačevati – in odplačevati bo treba obresti čez Atlantik. Večino obresti – in danes plačuje Slovenija že več kot milijardo obresti iz naslova zadolžitve – plačuje čez Atlantik. Takšna politika je dejansko nesprejemljiva; nesprejemljiva je tudi zato, ker se na drugi strani v teh bankah, ki so dokapitalizirane s strani davkoplačevalskega denarja, nič ne zgodi. Nič vsebinskega se ne zgodi. Upravljanje in vodenje teh bank je dejansko takšno, kot je bilo pred tem. Na drugi strani pa je vlada Alenke Bratušek naredila to, da je povečala davke, s temi davki dokapitalizirala banke in vse skupaj pustila, da teče svojo pot. Skrajni čas je, da takšni politiki rečemo ne in da rečemo stop zadolževanju, stop novim davkom in stop dodatni birokraciji. V Slovenski demokratski stranki tega predloga zakona o izvrševanju proračunov ne bomo podprli. Še več, ostro mu nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Renata Brunskole bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavci, spoštovani kolegice in kolegi! Predlog zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leto 2014 in 2015, ki ga danes v skladu s poslovniškimi določili obravnavamo po nujnem postopku, je tehnični zakon, katerega osnovni cilj je zagotoviti nemoteno izvrševanje sprejetega proračuna. Spremembe so potrebne iz preprostega razloga, ker pri sprejemanju proračuna ni bilo mogoče predvideti vseh finančnih okvirjev za stabilno financiranje države, posebej v luči izpada nekaterih planiranih virov financiranja. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija pa bomo podprli tudi nekatere amandmaje oziroma črtanje 3. člena, ki je naveden v vloženem amandmaju, saj nasprotujemo predlagani določbi, s katero se zaostrujejo pogoji za izplačila iz proračuna iz naslova črpanja evropskih sredstev – predplačila, saj s to predlagano določbo se bo že tako slabo črpanje evropskih sredstev še poslabšalo. Na Odboru za finance in monetarno politiko, kjer smo imeli priložnost podrobneje razpravljati o določilih predloga zakona, so se tudi v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija pojavili še nekateri pomisleki. Problematična se nam je zdela določba 4. člena predloga zakona, katera povečuje možnost dodatnega zadolževanja za nefinančne družbe v pretežni lasti države. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija smo v preteklosti vedno zagovarjali stališče, da mora biti dodatno zadolževanje države zelo restriktivno. Tudi danes smo na tem stališču. Zaradi tega smo tudi na odboru podprli amandma odbora, s katerim se je obseg možnega zadolževanja znižal. Ob enem smo zahtevali ter sprejeli sklep odbora, da se opravi poglobljena razprava o izvajanju ukrepov za krepitev stabilnosti bank in se ob enem tudi pridobijo informacije o dosedanjem delovanju in načrtih Družbe za upravljanje terjatev bank – DUTB, s posebnim poudarkom na predvidenem zadolževanju. Druga problematična določba je po našem mnenju tudi določba 7. člena predloga zakona, ki predvideva, da lahko Vlada ali občina kot soustanovitelj posrednega proračunskega uporabnika odloči, da se presežki prihodkov nad odhodki pri posrednih proračunskih uporabnikih usmerijo v proračun države oziroma v občine, ali da se zmanjšajo transferi posrednemu proračunskemu uporabniku, pri katerih so izkazani presežki. O škodljivosti sprejetja omenjene določbe nas je tekom zakonodajnega postopka opozorilo tudi več organizacij. Tudi naše mnenje je, da omenjena določba pomeni nepotrebno centralizacijo odločanja in daje Ministrstvu za finance oziroma Vladi preveč manevrskega prostora. Menimo, da bomo na ta način kaznovali tiste javne zavode, ki so do sedaj skrbno poslovali in privarčevali določena finančna sredstva za razvoj svojih dejavnosti ali investicij. Zaradi tega napovedujemo podporo amandmaju, da se 7. člen predloga zakona črta. Ob zavedanju, da lahko nastopijo težave pri stabilnem financiranju države in vseh njenih podsistemov, pa Poslanska skupina Pozitivna Slovenija predlogu zakona kot takšnemu napoveduje podporo, saj želimo vseeno delovati v dobrobit državljank in državljanov Republike Slovenije, zatorej bomo ZIPRS za leti 2014 in 2015 podprli.
Hvala. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 3. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu. Želi kdo razpravljati? Mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovane predstavnice Ministrstva za finance oziroma Vlade! Mi nasprotujemo, da se zaostrujejo pogoji za pridobivanje EU sredstev. Mi vemo, kakšna problematika dejansko obstaja s tem, kako Slovenija pridobiva EU sredstva, in pri tem je prihajalo in še prihaja do številnih težav. Namreč, Evropska komisija je Sloveniji zaprla pridobivanje že potrjenih EU sredstev, predvsem zaradi tega, ker so postopki v Sloveniji netransparentni. Gre za 180 milijonov evrov in številni projekti, ki jih danes opravljajo in so opravljeni s strani lokalnih skupnosti, stojijo. Enostavno se teh sredstev ne more pridobiti in zaradi tega prihaja do tega, da je investicijska dejavnost v Sloveniji manjša. Tudi glede na to, koliko sredstev Slovenija ima zagotovljenih v Evropski uniji, je to črpanje izredno slabo, ne glede na to, ali je bilo črpano s strani ministrstva, ali je zdaj črpano s strani Kabineta predsednika Vlade. Službe so v Kabinetu predsednice Vlade. Zaradi tega predlagamo, da črpanje sredstev ostane takšno, kakršno je.
Hvala. Besedo dajem predstavnici Vlade, in sicer mag. Mateji Vraničar, državni sekretarki.
Hvala lepa za besedo. Rada bi pojasnila, da 3. člen ne omejuje črpanja evropskih sredstev. 3. člen spreminja 28. člen veljavnega Zakona o izvrševanju proračuna, ki govori o pravici do izplačila predplačil iz državnega proračuna. V načelu za plačila javnih sredstev velja, da je mogoče storitve in blago plačati šele potem, ko so storitve opravljene oziroma blago dobavljeno. Le v izjemnih primerih se dopušča, da se javna sredstva porabijo za predplačilo. In če gre za evropske projekte, 28. člen dopušča tudi predplačila. Vendar pa ugotavljamo, da posamezna posredniška telesa, posamezni upravičenci do evropskih sredstev, potem ko dobijo predplačila in ko so storitve opravljene in ko je blago dobavljeno, ne pripravijo zahtevkov za povračilo v državni proračun. In ta določba, ta sprememba 28. člena ne vpliva na nič drugega kot zgolj na to, da so upravičenci do evropskih sredstev pripravljeni oziroma da vedo, da morajo – ali pa da so še bolj striktno kot doslej, ko so k temu zavezani samo skozi uredbo, da so zavezani, da dejansko vložijo zahtevke za povračilo takoj oziroma v tridesetih dneh po dobavi blaga oziroma po izvršitvi storitve. Ni točna trditev, da bo zaradi te določbe črpanje še slabše oziroma da bo slabše. Ta določba nima nobene zveze z zadržanimi sredstvi v Evropski uniji in zadržana sredstva v Evropski uniji nimajo nobene zveze s trenutnim izvajanjem projektov na ravni lokalnih skupnosti. V okviru kohezijskih projektov je Vlada dodelila sredstva za izvajanje različnih projektov na lokalni ravni – predvsem projektov z vidika okoljske politike – v skupnem znesku, ki je skoraj dvakrat tolikšen, kot imamo odobrenih sredstev iz pretekle finančne perspektive. Zakaj smo odobrili v tako velikem znesku sredstva – zaradi tega, da se lahko morebitni nezaključeni projekti ali morebitne nepravilnosti kompenzirajo z drugimi oziroma dodatnimi projekti. V tem smislu je treba razumeti tudi določbo 2. člena, ki ji sicer nihče ne nasprotuje, vendar ta določba 2. člena pomeni in omogoča olajšanje, dodatno olajšanje, črpanje evropskih sredstev, ker omogoča, da se javna naročila izvedejo vnaprej in šele naknadno zagotovijo sredstva. Upoštevaje vse povedano ugotavljam, da namen, ki ga želi predlagatelj amandmaja doseči s črtanjem 3. člena, ni skladen z vsebino in namenom samega predloga 3. člena oziroma predloga spremembe 28. člena; zato tega črtanja ne podpiramo. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Zvonko Černač. Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je treba ta amandma podpreti. Dodatna birokracija se nikoli ni izkazala za dobro. Tako se ne bo izkazala tudi v tem primeru. Stvari, o katerih je govorila državna sekretarka, na tak način ni mogoče reševati. Doslej je bila vedno praksa, da se je spreminjalo pravila igre na ta način, da se je postopke dodatno zbirokratiziralo. V praksi se je to vedno izkazalo kot neučinkovito in kontraproduktivno. Ta zakon pa bi moral odpraviti neko težavo, ki smo ji priča danes, in ta težava govori o tem, da ne drži to, kar razlaga tukaj državna sekretarka, da je zavezanih dvakrat toliko sredstev, kot jih je na voljo. Drži en drugi podatek – do danes je Slovenija počrpala 44 % sredstev iz sedanje finančne perspektive. 44 % v šestih, dobrih šestih letih. In potem, kar računa vlada in kar planira, naj bi 56 % počrpali v dobrem letu dni. V dobrem letu dni! Tudi če bi teh 11 projektov, o katerih je govoril Državni zbor, oziroma 18, na izredni seji 29. aprila bilo odobrenih pred devetimi meseci, ko so bili pripravljeni – ready to go –, govorim o projektih s področja vodooskrbe na različnih delih države, bi bilo to težko izvedljivo. Bi bilo to težko izvedljivo, pa vendar bi bilo mogoče bolj realno, da bi bilo izvedljivo. Devet mesecev se ni zgodilo nič, devet mesecev so se ti papirji prelagali po različnih predalih. Ko sem na ministra Židana konec marca naslovil ustno poslansko vprašanje, pa je v 15 dneh prišla rdeča luč za te projekte. Se pravi, enostavno so se vrgli z mize, ob tem da so izbrani izvajalci, pridobljene vse gradbene pogodbe in pridobljene vse služnostne pravice ter upravičenja. In že več kot pol leta ti izbrani izvajalci podaljšujejo garancije; kar v teh primerih pomeni samo iz tega naslova škodo nekaj 100 tisoč, če ne milijonov evrov. In namesto da bi v tem zakonu imeli ukrepe zato, da se bo zagotovilo izvajanje projektov, ki so ready to go, imamo dodatno birokracijo, ki bo še otežila tisto, kar že teče. To je napačna pot in skrajni čas je, da se nekaj stori, ker ne vem, kdo bo konec leta 2015 odgovoren po naši grobi oceni za približno 100 do 200 milijonov evrov denarja, ki bo ostal v Evropi, ker ne bo počrpan zaradi tega, ker ni storjeno, kar bi moralo biti storjeno. Poleg tega smo na presečišču dveh finančnih perspektiv in če bi se teoretično res zgodilo to, da bi zmanjkalo sredstev – kar se ne more, ker je nemogoče počrpati tako veliko vsoto denarja, ker so zahtevni projekti, ki trajajo več let –, bi se lahko koristila sredstva za dokončanje iz nove finančne perspektive 2014 do 2020. Ta amandma je potrebno podpreti tudi zaradi tega, da se vzpodbudi Vlado, da nekaj stori tam, kjer bi lahko odobrili projekte, da bi se izvajali, zagotovili vodooskrbo ljudem; ne pa da se minister Židan ukvarja s tem, da bo pisal pravico do čiste pitne vode v Ustavo. To nam ne bo nič pomagalo! To nam ne bo nič pomagalo, če bodo na drugi strani porozne cevi pa azbestne, ki so že zdaj zdravstveno oporečne, ker država, ker taisti minister ne sprosti že pripravljenih projektov, ki jih je prejšnja vlada v okviru overcommitmenta odobrila.
Hvala. Besedo ima gospod Franc Bogovič.
Hvala za besedo. Jaz tudi podpiram, da se takšno omejitev, kot je tukaj zapisana, nikakor ne zapiše. Gre za ZIPro, kolegi so že pojasnili, kje so ključni razlogi, in sam nimam težav s tem, da bi bilo v Zakonu o izvrševanju proračuna zapisano to, da je pač potrebno predložiti dokumentacijo. Mislim, da so tudi ti roki nesprejemljivi, da so prekratki. Po drugi strani pa je cel sklop tako širok, kot je kolega Černač že omenil, da bi ga bilo potrebno tudi v Zakonu o izvrševanju proračuna po mojem prepričanju širše obdelati. Gre za ta problem, ki ga imamo na okoljski infrastrukturi, kjer smo v letu 2012, predvsem na kmetijsko- okoljskem ministrstvu, kjer je bilo takrat 12 aktivnih projektov, pripeljali stvar tako daleč, da je bilo v enem letu 24 projektov v izvedbi, da je danes 49 projektov, ki imajo zeleno luč na Vladi oziroma na ministrstvu, in še 11, ki so obtičali v predalu. Sedaj smo zagotovo v tej fazi, ko bomo imeli velike težave, kako v tem letu in pol še izvesti in porabiti toliko denarja, kot ga je še na razpolago. Sam si res ne znam tega predstavljati drugače kot to, da naredimo to, kar smo tudi sprejeli na Odboru za finance in na Odboru za kmetijstvo in okolje, kjer smo to obravnavali – in na Odboru za gospodarstvo –, da bi bilo treba projekte po fazah razdeliti. Po drugi strani pa namesto, da bi dajali te ovire, ki se nanašajo na preplačila, dodati v ZIPro, kako z dodatnimi kreditnimi potenciali omogočiti državi ali občinam, da bi čim lažje zagotovila svoja lastna sredstva za to, da bi bilo čim več teh projektov aktivnih in da bi jih delno v perspektivi 2007–2013, delno v perspektivi 2014–2020 tudi v celoti izvedli. Vi ste se sedaj lotili enega segmenta, ki je lahko problematičen. Lahko vam, spoštovana sekretarka, iz izkušenj povem, česa so bile občine deležne od uradništva, ki sem ga sam vodil, da je mnogokrat zelo kratek rok teh 30 dni od nekega predplačila pa do tega, da se vsa dokumentacija zbere; tudi po mojem globokem prepričanju mora biti ta rok daljši, in da bi uradništvo bilo v funkciji sodelavca, še bolj kot je doslej, nikakor pa ne v funkciji zaviralca, kot je bilo velikokrat v preteklosti pri posameznih projektov. Jaz mislim, da bi ta ZIPro moral vsebovati možnosti. Če govorimo o zadolževanju neslabe banke, ampak da bi dali možnost zadolževanja za projekte, ki so sofinancirani iz evropskih skladov tako za državo kakor tudi za občine, kajti s tem, ko bi dali možnost, da bi se v letih 2014 in 2015 v večjem delu počrpal ta lastni delež in bi se projekti na začetku finančne perspektive gradili z deleži, katere moramo v vsakem primeru plačati s strani občine in s strani države, bi bilo lahko bistveno več projektov aktivnih. To bi bila neka opcija, da bi bilo možno, da bi se potem v tem času teh 550 milijonov, ki so na razpolago, tudi počrpalo. V Zakonu o izvrševanju proračuna bi pričakoval proaktiven odnos Vlade, sodelovanje vseh ministrstev, ki so za to zadolžena, tako kot se je to počelo v tistem letu 2012, ko so bile tedenske koordinacije in ko smo se tudi mnogokrat morali precej kreativno pogovarjati, predvsem z ljudmi iz Ministrstva za finance, ki so žal na tistih koordinacijah največkrat tudi manjkali od vseh ostalih, ostali smo bili bolj redni. Velikokrat pa je bilo tudi zelo težko najti soglasje, na kakšen način narediti. S tem, ker je bilo sedaj tukaj narejeno, ni drugega kot to, da se da neko določilo, ki je verjetno celo v Zakonu o izvrševanju proračuna potrebno, da se omeji nek rok, v katerem je potrebno dati te zahtevke. Mislim pa, da so ti roki prekratki, predvsem pa manjka v Zakonu o izvrševanju proračuna proaktivni del, s katerim bi omogočili to, da bi ta sredstva bila koriščena.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Mag. Andrej Vizjak, izvolite.
Spoštovani! Jaz gledam ta člen zakona o izvrševanju proračuna glede dodatnih omejevanj oziroma birokratizacije pri predplačilih kot poskus za neko kontrolo nad likvidnostjo proračuna. To se pravi, da bi prišla povračila iz evropskega proračuna prej nazaj zaradi predplačil. Jaz sem predvsem od vlade pričakoval, da se pri predplačilih ravna relativno skrbno in da so namenjena za prave projekte in da uradniki, ki izvajajo oziroma ki spremljajo črpanje denarja na teh projektih, delajo v skladu z veljavnimi predpisi. Problemov sploh ne bi bilo. Zdaj pa to zopet želimo nekako preregulirati, vstavljati nekatere dodatne omejitve in močno dvomim, da bomo s tem karkoli prispevali k olajšanju črpanja evropskih sredstev, prej nasprotno. To ni prvi poskus, ko želimo z dodatno regulacijo odpraviti probleme, ki jih sploh ne bi smelo biti, če bi vsak opravljal svoje delo. Zato, spoštovani, nasprotujem tej določbi in podpiram naš amandma, ker so predplačila oziroma ta oblika namenjena predvsem učinkovitejšemu, hitrejšemu in tudi lažjemu črpanju evropskih sredstev. In vsakršno dodatno birokratiziranje in omejevanje tega instrumenta je lahko samo slabo, še posebej zdaj, ko smo se znašli na koncu pretekle finančne perspektive in ko želimo vstopiti v novo finančno perspektivo. Namesto da bi se vlada ukvarjala s tem, kako čim prej startati z aktualno finančno perspektivo 2014–2020, sprejeti ustrezne strateške dokumente, ki so predpogoj za to črpanje, se vrtimo v krogu neke regulacije in birokracije, ki je rak rana te države. Tako vsled tega ne morem akceptirati te logike, ker je pravzaprav zelo birokratska in zgolj na nek način finančne narave, ne zajema in ne ukvarja se z vsebino številnih projektov, ki ta instrument predplačil uporabljajo. Jaz bi Ministrstvu za finance predlagal, da v okviru uradništva dosežete, da se posredniška telesa oziroma tisti, ki so nosilci teh projektov, držijo že sprejetih predpisov, ne pa da z nekim dvigovanjem te regulacije na zakonsko raven sami sebi dopovedujete, da bo poslej kaj bolje. Ne bo! Ne bo, ker ključni kreator tega so ljudje. In če ne boste pri ljudeh s takim ali drugačnim sistemom, tudi ugotavljanja odgovornosti, vzbudili potrebe po skrbnem delu, se to pač ne bo zgodilo. In samo eden, ki ni opravil svojega dela, bi se moral v kakšnem disciplinskem postopku znajti, da ni prišlo povračilo v proračun zaradi preplačil v danih rokih pravočasno oziroma da bi se to dalo prej narediti, pa bi bil problem rešen. Pa še kak drug problem bi bil s tem rešen. Tako se pa zatekamo vedno znova v neko isto logiko dodatne regulacije, ki ne prinese rezultatov. Zato bom ta amandma podprl.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo o 3. členu in amandmaju k 3. členu. Prehajamo na razpravo o 4. členu in amandmaju k temu členu, ki ga je vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati o 4. členu? Mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Slovenska demokratska stranka predlaga, da se državi ne omogoči dodatnih pravic zadolževanja. Zato predlagamo črtanje 4. člena, po katerem naj bi se država v širšem smislu – tu mislim tudi na državna podjetja, na ZPIZ, na Zdravstveni zavod, občinske proračune, skratka vse, kar spada v področje ESA 95. Namreč, vlada Alenke Bratušek predlaga, da se za namene zadolževanja, predvsem Družbe za upravljanje terjatev bank, dajejo dodatne pravice v skupni višini – v začetku je bilo to 1,1 milijarde evrov, kasneje je bilo to znižano na Odboru za finance in monetarno politiko in je bil ta znesek nekoliko nižji. Vendar je naša država zadolžena več kot 80 % bruto družbenega proizvoda. To je veliko. To je veliko predvsem glede na trend, ki smo ga doživeli v zadnjih letih. Če pomislimo, da je bila zadolžitev naše države v letu 2008 manj kot 7 milijard – ali v odstotku od bruto družbenega proizvoda je to 22 % –; potem je današnjih 80 %, več kot 80 %, 81 % bruto družbenega proizvoda enormno veliko. In na podlagi tega država plačuje tudi vedno več obresti. Letos naj bi plačali 1,2 milijarde obresti iz proračuna, kjer so dejansko prihodki proračuna omejeni, so limitirani. Z drugimi besedami – tudi zviševanje davkov ne prinaša več dodatnih prihodkov. In namesto da bi dajali denar za šolstvo, da bi imeli izobražene generacije, izobražene rodove, namesto da bi dajali denar za to, da bi se kvaliteta življenja državljank in državljanov izboljšala, se dodatno zadolžujemo. In plačevali bomo dodatne obresti, tako ali drugače. Tukaj, če govorimo o celotnem državnem sektorju, ni pomembno, ali je to lokalna skupnost, ali je to družba v 100 % lasti države, ali je to država sama oziroma vlada sama. Slovenija se je – po besedah Alenke Bratušek v ponedeljek – zadolžila pod njeno vlado za skoraj 12 milijard evrov ali toliko še namerava ali kakorkoli že. Gospe in gospodje, mislim, glede na število prebivalcev verjetno smo ena izmed držav, ki presega kakršnokoli svetovno povprečje, in smo najbrž v samem vrhu glede na trend zadolževanja in to ne pelje nikamor. Še posebej ne zaradi tega, ker je že Evropska unija opozorila vse države na problematiko zadolževanja, in zaradi tega tudi sprejela določbo, ki bo začela veljati 1. januarja 2015. Po tej določbi bodo morale vse države, ki so zadolžene več kot 60 % bruto družbenega proizvoda, dolg začeti zmanjševati, in sicer vsako leto za 5 %. Za 5 % bo šlo neposredno iz davkov in to pomeni glede na razliko med 80 in 60 %, to je seveda popolnoma jasno, da ne bo kakšnih nesporazumov. To pomeni dodatno obremenitev državljanov in državljank; pomeni, da bo moral proračun vsako leto najbrž plačati med 300 in 400 milijoni samo iz tega naslova, in 1. januarja 2015 se bo ta postopek začel. Danes pa želimo še bolj zadolžiti državo in še bolj zadolžiti prihodnje rodove, kajti ti dolgovi se ne bodo odplačali v naslednjih petih letih, gospe in gospodje; ti dolgovi se bodo odplačali v naslednjih 10, 15, 20 letih. Govorimo o generacijah, če bomo danes sprejeli program, verjetno pa morda celo nikoli. Vendar Evropska unija je tudi sprejela določilo o fiskalni uravnoteženosti prihodkov in odhodkov, tako imenovano zlato fiskalno pravilo; in če povežemo zlato fiskalno pravilo s politiko zadolževanja, potem dejansko pridemo do situacije, ko bo morala Slovenija v naslednjih letih plačevati ogromno denarja, verjetno na ravni ene tretjine proračuna, zato da bo spravila finance v okvir zlatega fiskalnega pravila oziroma izenačenosti prihodkov in odhodkov. In na drugi strani bomo imeli omejevano zadolževanje, še več, morali se bomo razdolžiti in morali bomo iz davkov plačati še toliko več. In danes vlada Alenke Bratušek, ki opravlja tekoče posle, predlaga razširitev teh pravic. Ali so to tekoči posli? Ali bodo na podlagi tekočih poslov v prihodnosti plačevali prihodnji rodovi več obresti? To niso tekoči posli, ne glede na to, kaj formalno lahko opredelimo kot tekoče posle. To so posli, od katerih je odvisna prihodnost naših rodov. In po mojem mnenju, jaz vsekakor nimam pravice za to, da bi sprejel takšno odločitev in da bi na tej podlagi zadolžil družbo, ki je v 100 % lasti, da bi se ta družba lahko posebej zadolžila. Glede te družbe je še poseben problem. Poseben problem zaradi tega, ker mati te družbe, ki je bolj mačeha kot mati, mati te družbe je država. Družba za upravljanje terjatev bank je v 100 % lasti države in Družba za upravljanje terjatev bank ni mogla opraviti revizije, zaradi tega je dala na spletno stran nerevidirano poslovno poročilo. Zakaj ni mogla opraviti revizije – ker od matere, to je Ministrstva za finance oziroma Vlade, ni dobila vseh podatkov. In zato, ker od njenega nadzornika oziroma nadzornika bank, nadzornika terjatev, ki so bile prenesene na to družbo, to je Banka Slovenije, ravno tako ni dobila vseh podatkov. In zaradi tega je šla v javnost in je povedala: "Oprostite, gospe in gospodje, naši rezultati niso revidirani." Hkrati pa je – zato, ker ni bila udeležena pri ocenah, ki so se nanašale na prenos terjatev, ker ni bila pri tem udeležena, in je kasneje opravila oceno nekaterih terjatev, 20 terjatev, to vse piše v nerevidiranem poročilu –, ugotovila, da je bila cena oziroma vrednost teh terjatev, ki so bile prenesene na to družbo, previsoka. Previsoka za 91 milijonov evrov. Ta ocena je bila narejena s strani Evropske komisije, potrjena s strani Banke Slovenije, potrjena s strani Ministrstva za finance, potrjena s strani medministrske ekipe, kjer so vključeni tudi predstavniki Banke Slovenije. Ampak oni so ugotovili, da je tega enostavno preveč in da je cena previsoka, da te terjatve, da vrednost teh terjatev, vrednost teh slabih kreditov oziroma jamstev za te slabe kredite, da so ta jamstva manjša, da je vrednost teh jamstev manjše vrednosti, in zato imajo že prvo leto izgubo – knjigovodsko izgubo, če želite, kakorkoli že, za katero stoji vsebina. Skratka, na eni strani imamo mati, to je Vlada, to je Ministrstvo za finance, nadzornika Banko Slovenije; in na drugi strani imamo to družbo. In zadeve so tukaj, kot kaže, neusklajene. In zaradi tega se zdaj tej družbi daje možnost, da bi najemala ta kredit. Vendar mislim, da je minister za finance na neki finančni konferenci v Portorožu pred tednom ali dvema dejal, da ima Slovenija na računu približno 4,7 milijarde ali 4,5 milijarde evrov in da ni nobenih težav s tekočo likvidnostjo. Na drugi strani je Alenka Bratušek povedala v ponedeljek, da bo ta vlada zapustila na računu naslednji vladi 1,5 milijarde evrov, skratka – tega denarja je kar nekaj na računih. In ne razumem zdaj spremenjene politike vlade oziroma Ministrstva za finance, da bo za Abanko in Celjsko banko – namreč ta denar je namenjen za Abanko oziroma Celjsko banko – pridobila Družba za upravljanje terjatev bank z zadolževanjem; za NKBM in za NLB pa je Vlada neposredno dokapitalizirala ti dve banki iz proračuna. Skratka, tu je neka sprememba, sprememba, ki je – gledano zelo nevtralno in če nima finančnih posledic – dobrodošla. Vendar zajema in vsebuje, vključuje dodatno zadolževanje, kar smo pa odločno proti. Vlada Republike Slovenije bi lahko dokapitalizira Abanko in Celjsko banko tako, da najprej dokapitalizira Družbo za upravljanje terjatev bank. Družba za upravljanje terjatev bank pa bo s tem denarjem dokapitalizirala Abanko in Celjsko banko. Recept je bil narejen za Novo Kreditno banko Maribor in za Novo Ljubljansko banko. Sedaj se pač tu nekaj spreminja. Upravljanje NKBM in NLB bo še vedno neposredno pod ingerenco ministrstva oziroma Vlade. Abanka in Celjska banka pa bosta – po predlogu tega zakona – pod ingerenco DUTB. Navsezadnje bi to lahko naredili za vse. Navsezadnje bi lahko tudi DUTB pridobila kapital na tujem trgu; ni treba, da se zadolži. Skratka, možnosti je veliko. Najlažje se je zadolžiti. In DUTB je državni sektor. DUTB je po vseh metodologijah Evropske unije isto, kot je državni proračun, gre v javni dolg. In v tem predlogu zakona o izvrševanju proračunov ni nikakršne obrazložitve glede tega. Ni nikakršne obrazložitve glede strategije, kako se bo dokapitaliziralo slovenska podjetja in slovenske banke. Mi odločno nasprotujemo dodatnemu zadolževanju države v najširšem smislu. To je dejansko nesprejemljivo. Nesprejemljivo je tudi to, da se zadolžujemo po nujnem postopku. In v okviru nujnega postopka ni treba, ali pa mislimo, da ni treba, ali pa nekdo misli, da ni treba, da kakršnakoli obrazložitev glede vsega tega. Ampak tukaj gre zadaj za celotno strategijo, kaj se bo naredilo s slovenskimi bankami. In kaj bo DUTB naredila s tistimi podjetji, ki so sedaj pri njej, v njenih bilancah, ki jih seveda lahko prodaja, lahko jih upravlja, lahko jih vodi. Skratka, tu dejansko to ima. In tega ni jasno. In če ta koalicija na eni strani ni sprejela zakona oziroma ni sprejela rešitev, da bi zakon o državnem holdingu začel delovati – in pač ne deluje, ker ni klasifikacije ali česarkoli že, ni konsenza o tem, kdo bo sedel v nadzornih svetih, in pač tam se nič ne dogaja. Na drugi strani se pa zelo veliko dogaja tukaj, ampak brez Državnega zbora, z eno besedo, da se DUTB zadolži. Zadaj so pa številni signali, kaj se bo s temi bankami in s temi podjetji dejansko dogajalo. So signali, ampak mi pač tega ne vemo. Verjetno vedo veliko več tisti, ki bodo upravljali s temi družbami, ki so danes v bilancah DUTB in ki jih bodo navsezadnje kupovali. In ali se tukaj ne želi, da se bo na podlagi tega, da je DUTB kupila določena podjetja po nizki ceni, tukaj moramo reči, da je bil diskont 70 %, dve tretjini – v bilancah je bilo neko podjetje vredno 100, DUTB ga je kupila za 33 enot – izvedla ponovna privatizacija s strani istih lastnikov, če želite tudi s strani tistih, ki so zafrčkali te družbe preko DUTB. Ali je tukaj kakšen nadzor? Ali potem mi dokapitaliziramo te banke zato, da bodo dale kredite tistim, ki so enkrat že bili tajkuni in bodo ponovno kupili te družbe po znatno nižji ceni, ker država je že zmanjšala to ceno. Mi tega ne vemo. Mi tukaj samo zadolžujemo DUTB za naslednjo milijardo 100 tisoč evrov, preko česar se izvajajo celotni novi procesi, privatizacija in tako naprej. V tem zakonu je tudi razlog za sprejem tega zakona to, da se uvaja dodatne zadolžitve, uvaja se dodatne dajatve oziroma se jih centralizira zaradi tega, ker je padel Zakon o davku na nepremičnine. Zakon o davku na nepremičnine je padel zato, ker je bil v petih členih v nasprotju z ustavnimi določbami, ne v enem, padel je v celoti. In nadomeščati izpad teh prihodkov z dodatnim zadolževanjem je nesprejemljivo. V tem pogledu mislim, da je treba zakon o izvrševanju proračunov zavrniti, treba ga je poslati nazaj na Vlado. In mislim, da se z državo ne bo nič hudega zgodilo, če ne bo sprejet; državljanke in državljani pa bodo ravno tako živeli, s tem zakonom ali brez njega, dobro. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 4. členu? Več vas je, zato predlagam, da se prijavite k razpravi. Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Lep pozdrav! To pomeni, da besede predsednice Vlade, ki jih je dala že nekajkrat v parlamentu, tudi ob proračunu, pač ne veljajo, ne držijo; državljankam in državljanom ne pove resnice. Kolegice in kolegi, to je nepojmljivo, kar delate. Če se spomnite, včasih sem ob takšnih razpravah celo dvignil glas. Dvignil sem ga zato, ker sem vendarle upal, da bo kaj pomagalo. Si predstavljate, da sem tudi sam obupal – nič ne pomaga, ne z lepim, ne s hudim. Vi ste se odločili to državo uničiti. To, kar so naši predniki 14 stoletij ustvarjali, vi uničite v borih 5 letih. To, kar sedaj delate s spremembo ZIPro in dvigovanjem možnosti, torej vzporednih akterjev DUTB za dodatno zadolževanje, je enostavno nesprejemljivo. To je približno tako, kot da se oče več ne more zadolžiti, bo pa sin, hči ali nekdo od otrok šel k sosedu, k sorodnikom, kaj vem kam, in se bo zadolžil, ampak se bo reklo, saj hiša več ni zadolžena. Ni res. Naloga DUTB je bila, da zbere terjatve, da potem to tudi proda čim bolje in na koncu to vrne nazaj v proračun. Ne more vsega, ker potem ne bi DUTB imeli, morala pa bi vsaj delno to vrniti nazaj v proračun. Komu? Komu pa? Ministru Čuferju? Ne, državljankam in državljanom, vsem tem, ki to plačujejo! Plačujejo z višjimi davki. Minister, v tem letu ste jih dvignili do plafona. Na kakšen način bi državljani dobili nazaj? Ja, na tak način, da bi to prihajalo v proračun in bi določene pravice iz zdravstva, šolstva, sociale, za infrastrukturo in tako dalje ostajale. In istočasno bi se odplačevali krediti. Ali vam ni nerodno, da še do danes nihče iz te vlade, niti minister, niti predsednica Vlade, nihče ni naredil reprograma odplačevanja dolgov. Za 30 milijard smo zadolženi! V stari Jugoslaviji, ko je razpadla, smo bili bistveno manj, pa nas je bilo desetkrat več. 20 milijonov, zdaj pa nas je samo 2 milijona. Pa saj to je nemogoče preživeti. Lepo vas prosim, ustavite se, nimate te pravice, kar delate, res je nimate. Nekaj dni boste še na oblasti, delajte tekoče posle in delajte tako, da bodo tudi ti fantje iz DUTB opravljali svoje delo. Minister, prosim vas lepo, stopite pred govornico pa povejte, kje vidite smisel, da je DUTB kupila nekaj 200 stanovanj, da kupuje neka parkirišča in tako dalje. Povejte državljankam in državljanom! Povejte, ne vemo, jaz sem poslanec, pa tega ne vem. Ali res nimamo pravice vedeti, kaj se dela z davkoplačevalskem denarjem. Ali tudi poslanci, ki smo izvoljeni, nimamo te pravice. Pa kdo ste, kdo ste, da nam to skrivate, kakšni bogovi ste?! Naši otroci vnukov, ki danes še niso stari leto dni, bodo vse to plačevali. Pa nič ne smemo vedeti. Vse te dokapitalizacije, ki jih izvajate, pravzaprav imam občutek, pa ne jaz, tako mi tudi rečejo ljudje, ščitite tajkune. Včeraj je bilo ob sprejemanju zakona z možnostjo nekega kreditiranja vrhunskih športnikov, da si bodo lahko sami na stran dajali, pa ste jim nasprotovali. In je potem bilo rečeno, da nekdo nekoga nabija v rit, ni res. Še slabše delate vi z državljani, pa ne smete tega. Ustavite se, lepo vas prosim. Ta DUTB je postala pravi mešetar. Kaj se tam dogaja – imeli smo odbor, imajo sanjske plače, milijonske plače imajo, dodatke, plus po 10 tisoč evrov plač. Že danes razmišljajo, "kje pa, v petih letih ne moremo nič narediti, kje pa, mi se bomo tu razbohotili v naslednjih 20 letih". Naloga DUTB je, da bi razlastninili tista podjetja, katerih dolgove se je prevzelo, in potem se to proda na trgu, normalno. Ne pa na tak način, da dodatno zadolžujete državljanke in državljane. Ta slovenski pregovor pa še kako velja, da vrana vrani ne izkljuje oči. In to se dogaja. Minister, zakaj se pustite potegniti notri v ta kolaps, če nimate grehov od prej, zakaj si to dovolite. Pa recite enkrat ne, da tega več ne boste delali. Sam in v Slovenski ljudski stranki bomo podprli ta amandma. In DUTB je možno peljati bistveno drugače, korektno, transparentno in tako dalje. Ali ne bi bila minimalna naloga DUTB, da bi vsak mesec enkrat tukaj poslankam in poslancem poročala. Saj ne rabimo vsega; v pisni obliki, tabelarično, kaj smo prevzeli, za kakšen denar, kaj smo prodali, skratka nek finančni načrt. Finančni načrt na banki dobiš za 5 tisoč evrov kredita; ampak seveda ga ne dobiš, to danes več ni možno. Tega, kar vi delate zdaj s to državo, človek enostavno ne more verjeti, ne more verjeti. Na drugi strani pa ni za prevoz otrok, na drugi strani ni za podporo podjetjem, ki izvažajo; pa ne zato, da bi rabili subvencije, samo možnost, da bi nabavili repromaterial. Zadolžena so, zakaj so že zadolžena. Zaradi tajkunskih zgodb v glavnem, v 90 %; minister, to smo ugotavljali tudi na komisiji o bankah, kaj vse se je dogajalo. Seveda parlamentarci, ki smo izvoljeni, ljudem odgovarjamo; vi ne, vi ste prišli na položaje ne zaradi sebe, zaradi tega, ker so volivci pač nas izvolili in del poslancev je bil v koaliciji in vas je postavil na položaj. Jutri boste odleteli – ne mislim osebno na nobenega, da se razumemo –, ampak tako se je zgodilo in tako se bo zgodilo ponovno, odleteli na sanjske službe v Evropo ali drugam, tu pa boste pustili pogorišče. Minister, pričakujem, da mi boste odgovorili na postavljeno vprašanje. Lepo vas prosim, povejte, ne zaradi mene, zaradi ljudi. Jaz vas ne sprašujem kot Franc Pukšič, mi smo izvoljeni od ljudi, jutri gremo ponovno na volitve in bomo morali povedati. Novinarji pa poročajo, danes bo Državni zbor sprejel to in to. Jok, dragi novinarji, jok, ne bo Državni zbor, nekateri iz Državnega zbora. Nekateri pa opozarjamo na nepravilnosti, ampak seveda o tem se ne poroča in v tem je problem, tudi v tem je problem. Da bi kaj naredili skupaj s poslanci. Povejte, kdo si upa biti proti, da se premoženje vsem tistim, tako kot so naredili na Irskem, ki so vpleteni v te zgodbe, zaseže. Jaz nisem rekel, da se jim vzame, naj se dokaže na sodišču, kako so prišli do milijonskega premoženja. Naj Igor Bavčar dokaže, kako je prišel do premoženja, da ne boste rekli, da samo po levici tolčem, kot da pada recimo nekam v desnico [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Pustite, saj veste, da jaz ne vem, kje je, ker je vedno tam, kjer je bil, bil pri koritu. Žal. Takšni so. To niso ne levičarji, to niso ne desničarji, to so paraziti te države.
Kljub vsemu pa, gospod Pukšič, ostanite pri vsebini amandmaja.
Zato bom podprl amandma Slovenske demokratske stranke; niti slučajno možnosti dodatnega zadolževanja, tudi po sprejetem sklepu za 400 tisoč evrov na Odboru za finance. Vi ste celo hoteli 800 tisoč evrov. Minister, prosim vas lepo, državljankam in državljanom odgovorite na ta tri enostavna zastavljena vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo. Ta člen govori nekako o tem, da se lahko posredni uporabniki proračuna države in nefinančne družbe, v katerih ima država prevladujoč delež, zadolžijo za dodatnih 800 milijonov evrov. 800 milijonov se ne sliši nič kaj zelo posebnega in nič kaj zelo velikega, ampak 800 milijonov evrov je 400 vrtcev, ki se je zgradil recimo v Trzinu. 2 milijona je stala ca izgradnja vrtca z desetimi oddelki, 800 milijonov, 400 vrtcev, za vsako slovensko občino dva vrtca, o takšnih zneskih govorimo tukaj danes. Na odboru smo sicer sprejeli – ste sprejeli amandma, ki je to znižal na 400 milijonov, kar pomeni, da govorimo samo še o enem vrtcu na vsako slovensko občino. Tukaj govorimo res o velikih zneskih; pa poglejmo, kako je to utemeljeno v obrazložitvi zakona. Ker se bo morala DUTB, delniška družba zaradi izvajanja svojih nalog v letu 2014 dodatno zadolžiti, je potrebno povišati tudi obseg možnega zadolževanja nefinančnih družb v pretežni lasti države. In to je vsa obrazložitev teh 400 ali 800 milijonov evrov. Moram priznati, da s to razlago nisem zadovoljen, in bi prosil za malenkost širšo, obširnejšo razlago, ker se zavedamo, da je bančni sistem pomemben za državo. Bančni sistem je zelo pomemben in stabilnost bančnega sistema je ravno tako zelo pomembna, zato smo pristopili k sanaciji bančnega sistema, zato so bili sprejeti ustrezni zakoni. Konec lanskega leta smo dobili zunanjo neodvisno oceno stanja v slovenskem bančnem sistemu in neposredno s tem so se že izvedli ustrezni koraki za to sanacijo. Takrat sem na odboru vprašal, ali je to sedaj to, ali imamo vse potrebno za sanacijo bank. In odgovor je bil pozitiven. Danes smo pa priča spet nekemu novemu predlogu in glede na obrazložitev niti ne vemo, ali smo s tem zaključili, ali še nismo zaključili s tem. Tukaj je čas, da si postavimo to resno vprašanje in vidimo, kako in kaj naprej. In pri takšnem predlogu bi pričakoval, da bo svoja pojasnila dala tudi Družba za upravljanje terjatev bank. Zakaj pa rabi to dodatno garancijo, če je pač namenjena njej, kot je omenjeno v predlogu zakona? Pričakoval bi neko poročilo ali nek predlog Banke Slovenija glede tega. Tukaj gre za sanacijo bančnega sistema, vendar nič od tega nimamo. Pričakoval bi neko dodatno pojasnilo Ministrstva za finance glede tega, vendar vse, kar izvemo, je, da se mora DUTB dodatno zadolžiti v tem letu. V redu, gremo s to dodatno zadolžitvijo. Zakon je predlagan, da se obravnava po nujnem postopku, kar po mnenju Vlade pomeni, da so posledice morebitnega nesprejema težko popravljive. Po drugi strani so pa težko popravljive, ali bolje rečeno težko poplačljive, tudi dodatne zadolžitve, tako da tehtamo med težko popravljivimi posledicami ene in druge strani. Tukaj bi res prosil za pojasnilo, ali se te težko popravljive posledice nanašajo tudi na ta konkretni člen, ali bodo zaradi morebitnega padca tega člena res nastale težko popravljive posledice, in kakšne so te posledice; ali pa je to, kar je za povedati o tem členu in o teh 800 milijonih, to, kar smo si lahko prebrali v gradivu. Hvala.
Hvala. Želi mogoče minister odgovoriti na vprašanja? Besedo ima dr. Uroš Čufer.
Najlepša hvala. Jaz mislim, da stvari, ki smo jih zastavili v lanskem letu, je pravilno, da jih zaključimo normalno, tako kot smo jih nameravali. Ta člen ZIPRS nam pravzaprav povečuje manevrski prostor, da približno tako, kot smo tudi lani predlagani en člen v ZIPRS, ki ga nismo nikoli uporabili, ki se je nanašal na repo posle, je tudi v tem primeru, ali se je situacija v Sloveniji že tako spremenila, da se lahko DUTB zadolži tudi brez garancije države. Na začetku leta in po nekaj mesecih, ko so se [[nerazumljivo]] dosti hitro nižali, sem bil mnenja, da bi se to pravzaprav lahko zgodilo. Trenutno s politično nestabilnostjo mislim, da bo garancija države za zamenjavo obveznic, ki so namenjene za zamenjavo za slabo banko, še naprej potrebna, zaradi tega ker situacija mogoče ni taka. Se pa zelo verjetno lahko zgodi, ko bo nova vlada oblikovana, kakršnakoli že bo, da se bodo stvari ponovno umirile. Takrat bo mogoče priložnost, da se lahko naredi, da se lahko DUTB zadolži tudi brez garancije države. In zato je ta člen potreben, smiseln in dobrodošel.
Hvala. Želi še kdo razpravljati k 4. členu? Gospod Zvonko Černač, izvolite.
Hvala lepa. V ponedeljek smo v Državnem zboru poslušali predsednico Vlade, ki je govorila o tem, da se je država v letu dni zadolžila za 11,9 milijard evrov. Za 11,9 milijard evrov, tudi s podporo Državljanske liste, da ne bo nesporazuma. Zato nekateri zelo pozno doživljate to katarzo. Niste je doživeli pri 12 milijardah, sedaj jo pa pri 400 milijonih doživljate, to veliko pove o vaši kredibilnosti. 12 milijard evrov je znesek, ki ne ogroža samo bodočih mladih rodov, zaradi česar očitno bežijo iz te države, dobesedno bežijo, ker spoznavajo, da v njej ni prihodnosti; pač pa ogroža tudi varnost tistih, ki sedaj prejemajo take ali drugačne prejemke iz državnega proračuna. Predvsem ogroža ta podatek najširšo skupino ljudi, glede na specifičnosti našega pokojninskega sistema in pokojninske blagajne, kjer v preteklih letih, v preteklih desetletjih nismo bili sposobni učinkovito upravljati s tem denarjem. Tisti, ki je upravljal pokojninsko blagajno, predvsem Zavod za pokojninsko zavarovanje, ni bil vešč učinkovitega vlaganja, upravljanja in tako naprej. Velik del tega bremena bo v bodoče na državi, na proračunu, takem ali drugačnem. In ta podatek o tem dolgu in o tem, da je v letu dni vlade Alenke Bratušek ta dolg narasel za 12 milijard evrov in v treh letih Pahorjeve vlade za 8 skupaj, za 20 milijard evrov, govori o tem, da bo ta država imela zelo velike probleme z zagotavljanjem izplačevanja pokojnin v prihodnje. In da bodo bodoči upravljavci morali biti zelo dobri gospodarji, če bodo želeli zagotavljati tisto, kar mora biti zagotovljeno. Da ne bo nesporazuma – pokojnine so bile pridobljene, so bile zaslužene, zaradi neučinkovitega gospodarjenja, zaradi tajkunskega lastninjena, predvsem s strani elit leve politične provenience, so bile številnim ljudem ukradene. Vsaj ena pokojnina na mesec vsakemu; kajti nelogično je, da ima v neki državi – ki meji na nam približno enako kulturo, enako marljivimi ljudmi kot v tej državi – upokojenec, delavec, ki je delal isto delovno dobo vsaj še enkrat ali dvakrat višjo pokojnino kot v Sloveniji. Zadnjič, ko smo bili na Koroškem, so ljudje spraševali, kako je mogoče, da moj kolega 50 km stran čez severno mejo dobi trikrat večjo pokojnino, kot jo dobim jaz, pa sva oba enako delovno dobo delala, enako pridno delala, podobno delo delala. To je dejstvo. Ampak ne glede na to, da so te pokojnine relativno nizke, jih bo zelo velik problem glede na te podatke v bodoče zagotavljati. In vsaka dodatna zadolžitev pomeni večji problem. In tudi teh 400 milijonov evrov je številka, ki dodatno otežuje to pot, zaradi tega ni mogoče sprejeti nobenega zadolževanja več. Namesto s tem zakonom in z dodatnim zadolževanjem bi danes vlada morala priti v Državni zbor z izvedbenim zakonom za vpis zlatega fiskalnega pravila, kar smo sprejeli, v Ustavo smo ga umestili, ni pa izvedbenega zakona, kasni že več kot pol leta. In če ne bi predsednica odstopila, bi jo doletela ustavna obtožba, ker krši zakon. In bi morala biti razrešena, če bi seveda Državni zbor ravnal v skladu s tistim, kar piše v zakonu. Če bi bilo to izvedbeno pravilo sprejeto, bi morali že začeti ravnati v skladu s tem in niti pod razno ne bi več bilo mogoče priti s takim zakonom v Državni zbor, ker bi bistveno odstopal od tistega, za kar smo se pred letom dni zavezali, ko smo vpisali zlato fiskalno pravilo v Ustavo. Ta vlada, ki nima več nobene legitimnosti, nobene kredibilnosti, tudi ne več nobene moralne upravičenosti do državljanov, prihaja v zadnjih izdihljajih še z dodatno zadolžitvijo. Da je pa perverznost še toliko večja, govori pa izjava premierke v ponedeljek o tem, kako bo ta vlada bodoči pustila v proračunu milijardo 500 milijonov evrov. In servilnost večine naših medijev to izjavo povzame in večina se ne vpraša o njeni sprevrženosti, ker zavaja slovensko javnost. Zavaja ljudi in jim laže v obraz. Milijardo in pol evrov denarja, ki je pridobljen na mednarodnih trgih, za katerega bo treba plačati visoke obresti in zaradi česar bodo imeli številni mladi ukradeno prihodnost. Zakaj torej prihaja vlada dva dni po tistem, ko je premierka rekla, da imamo milijardo in pol na računu, s predlogom za dodatno zadolžitev za 400 milijonov evrov? Zakaj torej iz tega denarja ni našla tistih niti ne 8 milijonov evrov za subvencioniranje dijaških in študentskih vozovnic do konca meseca junija, pri čemer se postavlja vprašanje legitimnosti tega ukrepa, ker proračun velja za celo leto in sredstva morajo biti zagotovljena za celo leto. Drugače pa je treba ministra nemudoma odstaviti in postaviti nekoga drugega, ki bo znal te stvari združiti skupaj in sešteti 1 plus 1. Se pravi, na eni strani laganje slovenski javnosti o milijardi in pol denarja, ki ga imamo, ki ga bo imela bodoča vlada zato, da bo lahko začela funkcionirati. Na drugi strani pa je bilo treba 8 milijonov evrov prerazporediti iz postavke Investicijsko vzdrževanje železniške infrastrukture, ki je že tako in tako podhranjena in za katero je bilo rečeno, da bo treba nekje drugje zagotoviti sredstva, če ne želimo kraha do konca letošnjega leta. Se pravi, sedaj bomo naprej zagotovili fiktivno iz postavke, kjer itak ni, bomo pa kaj – jemali nazaj iz te postavke na drugo. Ta predlog je popolnoma neodgovorno dejanje vlade v zadnjih izdihljajih. Se je pa pokazalo, da so nekateri vseeno spregledali, čeprav malo prepozno, in je razlog za ta spregled verjetno predvolilni čas in ne skrb za državljane, kot bi verjetno želeli tu prikazati. Še ena stvar je bistvena pri teh zadolžitvah, ker je šla večina tega denarja v banke in v sanacijo teh preteklih obveznosti in dolgov. Kaj je bilo narejeno na drugi strani za ugotavljanje odgovornosti tistih, ki so te dubioze povzročili, kako se je to premoženje zavarovalo do danes, kaj je bilo storjeno na zavarovanju tega premoženja? Tu, ko smo bili soočeni s tem, da je ta luknja več kot 5 milijardna, je bilo rečeno, kaj vse bo narejeno za to, da bo država zavarovala te terjatve. Nič ni bilo storjeno do danes. Videli smo nek piar, nekega tožilca, ki je govoril o tem, kako politika ni nič naredila zadnjih 20 let, da bi preganjala – pazite – politika bančne tajkune. Kdo naj jih preganja, če ne tožilci in sodniki, pa naj jim sodijo. Namesto da se ukvarjajo z neugotovljenimi dnevi, neugotovljenimi časi, bi se lahko ukvarjali s konkretnimi dejanji, ker gre ne za milijone, ampak za milijarde evrov na znanem kraju, ob znanem času, znani zneski. Na seznamu prenosa terjatev na Družbo za upravljanje terjatev bank najdemo številne od teh: DZS, gospod Petan, prenesenih 26,5 milijona evrov. Kaj ste naredili, da ste ta prenos zavarovali? Koliko od tega bo povrnjenega, od teh 26 milijonov in pol evrov? ACH, Herman Rigelnik, skoraj 50 milijonov evrov prenosa. Kaj ste naredili, da ste ta prenos zavarovali? Koliko od tega bo povrnjenega? Kateri od postopkov je bil sprožen proti gospodom, ki so še vedno lastniki številnih podjetij in ki ste jim njihovo neučinkovito gospodarjenje podaljšali na ta način, da ste izvedli te prenose na DUTB, namesto da bi jih razlastninili in poslali v zapor? To ste naredili na plečih ljudi. In to ste naredili tako, da ste ogrozili ne samo bodoče generacije, ampak tudi tiste, ki imajo zagotovljene pravice iz več kot 40-letnega dela – in to skromne pravice, večina njih 500 ali 600 evrov pokojnine ali pa še tega ne. Ne morete ljudi na eni strani zavajati z nekimi ideologizmi in ne vem čim še, na drugi strani pa jim dobesedno jemati iz žepov krvavo zaslužen denar zaradi tega, ker nič ne naredite zato, da bi se te terjatve zavarovale. O Adrii Airways, ki je državno podjetje, verjetno ni vredno izgubljati besed. Ampak ker je na široko delila karte s popustom, brezplačne karte in tako naprej, tudi številnim političnim moralizatorjem – takim, ki se sedaj rojevajo vsak dan neki novi, ki večinoma zelo radi moralizirajo, pri sebi, pred lastnim pragom pa ne znajo pomesti, je treba le povedati, 50 milijonov evrov državnega denarja je Pahorjeva vlada zmetala v to podjetje. In na Družbo za upravljanje terjatev bank prenesenih skoraj 30 milijonov evrov. Verjetno zaradi tega, ker ste sledili maksimi ekonomista, v narekovaju, Tajnikarja, ki je bil vrsto let predsednik nadzornega sveta Adrie Airways, da saj ni naloga Adrie, da dela profit pa da je učinkovito podjetje; ampak da je njena naloga, da vozi potnike. Veste, s tako logiko, gospodje iz socialistične provenience, ki nima nič s socialističnim miljejem v okviru EU, ker kar je tukaj socialistični milje, je popolnoma nekaj drugega od nekih normalnih evropskih socialistov, ne boste prišli daleč. [[oglašanje iz dvorane]] Tiste, v luči katerih največkrat govorite in za katere se največkrat zavzemate, ravno proti tistim delujete. In to delovanje proti tem ljudem je [[…]]– tudi ta zakon, ki ga imamo danes na mizi, zaradi tega je treba ta amandma podpreti in to dodatno zadolžitev črtati. Ni mogoče dodatne zadolžitve sprejeti, posebej še ne v tem času. Namesto tega zakona mora vlada priti, ne nazadnje je tudi Alenka Bratušek, premierka v odhajanju, dejala, da bo ena izmed stvari, ki se bo zgodila do predčasnih volitev, še izvedbeni zakon za vpis zlatega fiskalnega pravila v ustavo. Čakamo. Lahko bi se že zgodil. Namesto tega zakona bi lahko imeli danes na mizi ta zakon. Pri bančnih skrivnostih in pri skrivanju teh podatkov, o čemer smo poslušali v zadnjem letu dni veliko, vidimo, kaj se lahko zgodi tudi v bolj urejenih državah, kot je naša država. Vidimo, kaj se je zgodilo, ko je neka švicarska banka vrsto let skrivala podatke in na koncu seveda plačala večmilijardno kazen. Nečemu podobnemu smo priča tudi v Sloveniji. Na začetku mandata sem jaz na ministra za finance naslovil poslansko vprašanje z eno zadevo, ki niti ni bila tako pomembna, ampak je pokazala ta duh, ki vlada v tej tako imenovani bančni tajnosti, ker gre za skrivalnice zaradi tega, ker se ne želi stvari razčistiti in ker se ne želi pred odgovornost postaviti tistih, ki so odgovorni za to bančno luknjo. Spraševal sem o nekem teambuildingu, ki so ga imeli uslužbenci te banke, v katero je država milijarde evrov davkoplačevalskega denarja pretočila, in o stroških tega teambuildinga teh uslužbencev, ki so se z nekimi jadrnicami vozili po Piranskem zalivu, potem imeli obilno večerjo z morskimi dobrotami in tako naprej. Seveda je banka to plačala. Banka je plačala to tako imenovano izobraževanje, nadgrajevanje. Iz denarja tistih ljudi, ki imajo 500 ali še manj evrov pokojnine, in nisem smel dobiti podatka o tem, koliko je to stalo. Kajti gospod minister mi je odgovoril, da to nima mene kaj zanimati. Jaz sem spraševal v imenu dveh milijonov ljudi, ne v svojem imenu, ne zaradi tega, ker bi bil firbčen zaradi tega; ker imajo ti ljudje pravico vedeti, komu bodo vsak mesec od pokojnine in od plače v obliki povečanih davkov plačevali – njihove kredite, ki jih ti niso odplačali. To pravico imajo vedeti in prej ali slej bodo to tudi izvedeli. Vendar ne na tak način, kot ga imamo danes tukaj v tem zakonu, ko vlada namerava namen še dodatnih 400 milijonov evrov denarja zato, da se bodo te rabote prekrile. Kajti s temi 400 milijoni dodatnega filanja DUTB se bodo vse te stvari enostavno pometle pod preprogo. Zaradi tega je potrebno ne samo ta amandma sprejeti, ampak zakon zavrniti.
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek. Pripravi se mag. Andrej Vizjak. Repliko pa ima gospod Pavlišič.
Hvala za besedo. Glede zadolževanja, gospod Černač, pravilno ste ugotovili, da je glavnina šla v banke. Na osnovi zakona, sprejetega v prejšnji vladi, v kateri, če se prav spomnim, ste bili minister; in z upravo, Družbo za upravljanje terjatev bank, ki je, vsaj večinsko, bila imenovana tudi v tej isti prejšnji vladi. Pa saj ne očitam vam, da je bilo karkoli narejeno narobe s tem, ker ta problem je bilo potrebno rešiti. Očitam vam pa to, da sedaj zavajate, da je za to kriva sedanja vlada, ki je vse, kar je naredila, je nehala porivati probleme pod preprogo, to vam pa očitam. Ker gre za neko neverjetno sprenevedanje tukaj. Saj to vse skupaj poteka na osnovi zakona, ki smo ga v prejšnji vladi skupaj sprejeli in gre v pravo smer. Drugi del zadolžitve gre pa na račun poplačila prejšnjih dolgov. Pa tudi velik del proračunskega primanjkljaja, ki edini predstavlja novo zadolževanje, izhaja iz tega, da je potrebno plačevati obresti za te minule dolgove. Saj to vam je verjetno jasno, ampak pač morate spinati v tej smeri. Ko so se razkrili podatki o slabih kreditih na Družbi za upravljanje terjatev bank, kar se je zgodilo na predlog naše stranke, žal še ne čisto v popolnosti, ampak tudi na tem še delamo, in naj omenim, da ste vi takrat bili proti temu, da se to razkrije, glasovali ste proti zakonu, ki je to odpiral, se je razmahnila široka debata o tem, ali večjo luknjo povzroča leva ali desna stran. Ali so desno luknjo povzročili tajkuni ali cerkveni Zvonovi. In samo eno je jasno glede tega – v Državljanski listi nimamo ne enih ne drugih.
Hvala. Postopkovno, gospod Zvonko Černač.
Moram reči, da te replike nisem čisto popolnoma razumel. Dobro, bila je izrečena [[…]]
Postopkovno vprašanje imate, gospod Černač, ne odgovor na repliko. Replike na repliko ne morem dovoliti.
V okviru tega postopkovnega vprašanja bi vprašal, kako je to sploh bila replika glede na to, kar je bilo zdaj povedano. Bila je izrečena tudi ena netočnost glede podpore razkrivanju v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke.
Gospod Černač, replike na repliko ni, zato vam moram besedo odvzeti. Lahko pa se pozneje prijavite k besedi in razpravljate ter daste odgovore.
Ja, saj ravno to vas sprašujem. Glede na to, da vodite sejo, zakaj niste poslanca opozorili, da to ni bila replika, ampak da je bila razprava. In moram reči, da v okviru te razprave, kjer je bil Poslovnik nekako zlorabljen [[…]]
Gospod Černač, še enkrat vas opominjam, da zlorabljate inštitut [[…]]
[[…]]nisem čisto razumel, ali si je gospod Pavlišič [[…]]
[[…]]Vam bom odvzel besedo. Naslednji ima besedo gospod Jožef Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Saj človek ne ve, kje bi začel. Moram tudi jaz najprej odgovoriti na to, kar je bilo pravkar rečeno, da smo bili proti razkrivanju dolgov v bankah. To pa jemljem kot tak očitek, vsa leta se borim za to, da naj že enkrat prekinemo to prakso ščitenja teh tajkunov, tej finančnih oligarhij, ki si je razdelila in skrila milijarde slovenskega denarja. In v tisti razpravi, ko je gospod Virant decembra, novembra govoril, da bo januarja vse jasno, vse razkrito, potem pa se je izkazalo, da sta dve tretjini dolgov ostali skriti na državnih bankah, ena tretjina se je prenesla na Družbo za upravljanje terjatev bank. In tam še sedaj nimamo enega podatka o tem, kdo je odobril te kredite. Kdo je odobril, kajti jaz sem prepričan, da tisti, ki so odobravali kredite, so del tega denarja dobili nakazanega nazaj na svoje račune, ker so jih odobrili brez kritja. To je bil zavestni rop, organizirani rop. In gospa predsednica Vlade v odstopu in cela vlada zavestno ščiti tudi s tem zakonom še naprej vse to. Celo povečuje dolg, posredno zadolževanje zopet, bolj prikrito zadolževanje predvideva; ob tem da se je njena vlada zadolžila za 11,9 milijard. Velika farsa je to, kar nam gospa Bratuškova pripoveduje – zdaj bolj poredko prihaja sem – v svojih odgovorih na poslanska vprašanja, ko se predvsem norčuje iz državljanov in gleda kar naprej v preteklost in noče govoriti o tem, kaj so njeni ukrepi in kaj bo naredila, da bi izšli iz te krize. In sedaj se vidi tu, da je v prvotnem predlogu tega zakona bilo milijarda 100 dodatnega zadolževanja, bolj prekritega. Hkrati pa ne naredi ta oblast ničesar, da bi sedaj spremenjen zakon o zaplembi premoženja nezakonitega izvora začeli v sodstvu obravnavati, izvajati. Nobene zaplembe premoženja, zadržanja premoženja, pa veste, da ob tolikih milijardah denarja, da je to vse nezakonito pridobljeno. Slišim včeraj od nekoga, da si je ožji sorodnik pomembneža v Banki Slovenije kupil za 1 milijon delnic Telekoma, ker se tam zdaj dela na tem, da bi bili še ekstra zaslužki. Ne, saj ne pravim, da mora minister vedeti, verjetno pa ve, bi bilo pametno, da reagira, da organe pregona usmerijo tudi v to smer, od kod denar takšnim ljudem, od kod. Gospod minister in vaša vlada, vlada gospe Bratušek, ki se tukaj proglaša za Ivano Orleansko te države, rešiteljico, jo potaplja z vsemi možnimi sredstvi, na perfiden način potapljate državo in jemljem bodočnost mladim ljudem te države. Temu je treba enkrat narediti konec! In upam, da bomo s pomočjo javnosti dosegli to v tej državi, na predstoječih volitvah, da česa takšnega, te perfidne igre ne bodo več podprli. Zdaj delajo dva nova predsednika strank. Eden je imel štiri službe, gospod Cerar, jih je vedno vlekel; še zdaj ima pisarno v tej hiši, pa ga zelo redko vidimo, pa pri predsedniku republike, pa ne vem kje ima štiri službe, pa na univerzi, zdaj bo pa on rešitelj. Pa gospod Šoltes [[…]]
Gospod Jerovšek, predlagam, da se osredotočite na amandma k 4. členu. Pa ne bi poimensko.
Ja, to je osredotočenje, da tega ljudstvo več ne bo dovolilo, da teh prevar, ki so jih izvedli s Pozitivno Slovenijo in z Državljansko listo na prejšnjih volitvah, ne bomo ponovili pri novih volitvah. To je bistvo! To morajo ljudje vedeti, da bomo gledali, kar se je zdaj tu dogajalo, ko se vsak dan presedajo poslanci! Vsak dan je drugačen sedežni red! En dan je eden pri eni stranki, drug dan je pri drugi stranki. In to nam ti novi "odrešeniki", gospod Cerar in gospod Šoltes – enako se bo dogajalo. To morajo ljudje vedeti! Zaradi tega je to predvsem poziv ljudem, naj spregledajo, naj zavrnejo to, kar jih s pomočjo državnih medijev in dominantnih medijev skušajo prepričati, da zdaj so pa novi odrešeniki na sceni. Ni novih odrešenikov! Ti, ki so bili sedaj odrešeniki, so zadolžili državo; če to prištejemo, kar ste hoteli zdaj, zaokrožiti na 13 milijard. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Vizjak, za njim gospod Jožef Horvat in potem mag. Matej Tonin.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Ta povečana kvota zadolžitve posrednih proračunskih uporabnikov oziroma firm, nefinančnih družb, je namenjena dokapitalizaciji dveh bank in še nekaj na zalogo. Se pravi, ta kvota, ki ste jo prvotno želeli dvigniti z milijarde 200 na 2 milijardi, je bila namenjena predvsem dvema bankama, in sicer 500 milijonov evrov za Abanko in 150 milijonov za Banko Celje. Ta dokapitalizacija naj bi bila izvedena s strani DUTB – Družbe za upravljanje terjatev bank, tako imenovane slabe banke. DUTB bi se zadolžila in bi ta denar vložila v te banke. Skratka, neposredna povezava med tem amandmajem je seveda s funkcioniranjem in tudi z razmerami v DUTB. Spoštovani poslanke in poslanci, ne samo slovenska javnost, tudi mi nimamo pojma, kaj se v DUTB operativno dogaja, zakaj so določene odločitve in zakaj te odločitve niso drugačne. Odgovorni bomo pa pred ljudmi mi, nas bodo vprašali. Pravzaprav bodo vprašali vas, obstoječo koalicijo, zakaj operativno te stvari tako potekajo. Jaz enostavno ne morem razumeti, da imamo izredno toleranco do teh bank, tudi Abanke, ki jo, mimogrede, vodi gospod Jože Lenič, bivši politik, poslanec Državnega zbora, gospod Jože Lenič je bil poslanec, zdaj bankir. Razlastninil je številne imetnike podrejenih vrednostnih papirjev, ki jim je obljubljal pred tem, da je naložba v podrejene obveznice Abanke super naložba, da se ne more nič zgoditi, finančne družbe in ljudje so to kupovali, rezultat je, da so izgubili čez noč vse. Še huje, rezultat je ta, da bomo morali zdaj dajati denar s poroštvom države za dokapitalizacijo te banke. In kje je ta gospod? Namesto da bi bil v zaporu, še vedno sedi na Abanki! In jaz imam, spoštovani, tu temeljni problem – mi rešujemo banke, rešujemo podjetja, ljudje pa sedijo na istih stolčkih, tisti, ki so zavozili, se pravi tisti, ki so del problema, bodo zdaj kar naenkrat del rešitve. In tu sprašujem ministra, kako to, da se pri ukrepih zoper te bolnike, ki jih rešujemo z javnim denarjem, ne izvedejo in ne sprejmejo tudi ukrepi zamenjav uprav, novih uprav, prisilnih uprav, kriznih uprav. Zakaj se ne uvedejo odgovornosti zoper te, ki so stvar pognali tako daleč, da jo moramo zdaj z javnimi sredstvi sanirati; pa ne samo z javnimi sredstvi, tudi z zasebnimi sredstvi, kajti ti, ki so vlagali denar v te banke, misleč, da so te naložbe varne, so zdaj ob denar. S tem ste povzročili številne travme in tako naprej. Tipičen primer je tudi Nova Kreditna banka Maribor, kjer ste razlastninili delničarje, 100 tisoč malih delničarjev, ki so imeli delnice, ki so jih kupili na javni prodaji, je bilo čez noč razlastninjenih, to je poseg v lastnino. Kako ste to speljali, ali ste to ustavno v redu speljali, bo presojalo Ustavno sodišče; ampak jaz mislim, da je bilo to neustavno. Vi lahko razveljavite vrednost delnice s 100 evrov na 1 cent, ne morete pa vzeti te delnice. Razveljavite jo lahko, razvrednotite jo lahko, vzeti pa je ne smete. In to je problem. Mi imamo torej težavo, da nenehno prihajate v parlament s takšnimi ZIPro in ostalimi rešitvami, kjer zadolžujete slovenskega bodočega davkoplačevalca, ne sedanjega. Saj to bodo plačevali, spoštovani, ne tisti, ki smo zdaj sivi, ampak tisti, nekateri še rojeni niso, tisti bodo to plačevali. In vi tako benevolentno in brez nekih resnih vprašanj vsako zadolžitev požegnate, ker se vam zdi utemeljena. Spoštovani minister, naravnost ponižujoče je, kako ste spisali ta ZIPro, in ste napisali noter, da ocenjujete, da bo Družba za upravljanje terjatev bank potrebovala več denarja, zato rabi višjo kvoto zadolžitve, konec, pika. Jaz svojemu sinu ne dam 10 evrov, če mi reče: Ati, jaz potrebujem denar. Ga vprašam, za kaj pa, me vsaj malo zanima, kaj se bo s tem zgodilo. Vi se niste potrudili v zakonu niti malo napisati, za kaj bo kvota 800 milijonov dodatne zadolžitve potrebna in porabljena. Šele od državne sekretarke smo na odboru izvrtali, da gre to za ti dve banki, ki sem ju uvodoma naštel. Ne samo da je bil in je v Abanki ekspolitik šef uprave in to banko zdaj z javnim denarjem rešujemo. Zelo podobno je v Novi Ljubljanski banki. Tam ne samo, da ste imeli gospoda Kramarja, za katerega vsi vemo, da je totalni politični kader pokojnega Janeza Drnovška, potem ste namestili tudi izvoljene poslance na čelo te banke. In potem se sprašujete, zakaj so banke tam, kjer so; in zakaj pravzaprav obremenjujemo te davkoplačevalce. In ni res, tisti, ki govorite, da je to, kar se dogaja zdaj s slabo banko, pravzaprav posledica enega zakona, ki je bil v prejšnji banki. Operativno izvajanje tega projekta je posledica vaših odločitev in vir problema je funkcioniranje te institucije danes. Ko beremo danes v nekem časniku glede najbolj plačanih ljudi, vidimo da so v DUTB najbolj plačani ljudje v tej državi. Približno 20 tisoč evrov dobijo na mesec. Potem so šele direktorji, kjer skoraj noben ne preseže 10 tisoč evrov. Ampak DUTB 20 tisoč evrov, pri čemer pridejo sem gospodje, rabimo seveda prevajalce, čeprav imamo gospoda Mavka, ki je neizvršni direktor slabe banke, bi nam on lahko kaj povedal. Ne, gospodje s prevajalci nam tukaj razlagajo, kje je vir našega problema in vir naše rešitve – in daj, davkoplačevalec, te bomo še malo stisnili, daj še evre, daj še evre, 800 milijonov zdaj. Pravzaprav ste si kar čez noč premislili, da ni potrebno 800 milijonov, da je kar 400 milijonov dovolj. Kdo je predlagal 800 milijonov?! Kar tako, malo na zalogo?! To je res velik problem. In še nekaj mene tu mori. Nikoli, ko govorimo o teh dodatnih kvotah zadolževanja, nikoli nihče ne govori, kdaj se bomo razdolžili in kako konkretno bo to izgledalo. Spoštovani minister, sami veste, evropska regulativa pravi, da bomo morali postopno odpravljati presežni javni dolg. Vse, kar je nad 60 %, bomo morali začeti odpravljati. To se pravi, mi bomo letos že nabili naš javni dolg na dobrih 80 % bruto domačega proizvoda, v prihodnih letih ni teorije, da ga vsaj stabiliziramo na tej številki, ampak ga bomo še povečevali, in samo vprašanje, v katerem letu bomo prišli do 100 % GDP našega javnega dolga. Nič se ne naredi na omejevanju izdatkov, tekočih izdatkov te države, tudi ko gledamo zaključne račune proračunov v preteklosti in ko gledamo sprejete proračune za naprej, so tekoči izdatki stabilizirani na približno isti ravni, to je okrog 8 milijard evrov. Nihče ni naredil enega resnega napora, ker je to pač v neskladju z vašo politiko; to je gospa predsednica Vlade, ki odhaja bog si ga vedi kam, večkrat povedala, da ne bodo dodatno tekoče omejevali izdatkov. Nam obresti zažirajo v tisto malo izpogajanega z ZUJF. Ravno toliko, kolikor nam obresti zrastejo, so finančni učinki ZUJF, tako da se to pravzaprav izniči, ker je zadolževanje večje, bo obresti še več in bojo tekoči izdatki rastli. In povejte mi pri tem gospodarstvu, ki je pod davki, kako bomo mi začeli razdolževati enkrat našo državo. Samo s prodajo tega premoženja, ki je na DUTB ali z odprodajo nekaterih podjetji, pač to ne bo šlo, ker jaz ne vem, kje boste vi z odprodajo deležev v DUTB iz državnih podjetji dobili desetine milijard evrov, da bomo zmanjšali naš dolg. Mi moramo najmanj za približno 10 milijard evrov zmanjšati naš dolg ali pa ga bomo morali, ko bomo v tem mehanizmu odprave presežnega javnega dolga. Še huje je, spoštovani, ne obvladujete tudi tekočega proračuna. To, da se kaj takšnega zgodi, kot si je privoščil gospod Omerzel, minister za infrastrukturo, da nam v maju tekočega leta pove, da nima denarja za izvajanje zakonskih obveznosti. Kako je to sploh možno, pa tak minister sedi v vladi. Njegova odgovornost po Zakonu o javnih financah je, da skrbno načrtuje svoj del proračuna in da predvidi zadostna sredstva za izvajanje zakonskih obveznosti, ki jih ta minister ima. Sicer malomarno opravlja delo ali pa pojma nima, zakaj sploh sedi v teh [[…]], razen če gospod Omerzel ni na specialni misiji gospoda Golobiča v tej vladi – kako scuzati javna sredstva v zasebne žepe, kar je bilo že pogosto videno v preteklih vladah, kjer je gospod Golobič imel kakšno pomembnejšo besedo. In prvo, kar so začeli govoriti, ko je gospod Omerzel nastopil, je rekel, saj ta nima nič z Golobičem, se je že začel braniti na ta način. Zdaj se slika bistri in izostruje, ko to gledamo. Spoštovani, jaz se bojim, da ta zadolžitev in podobni manevri so še zadnji izdihljaji, kako tu in tam špricniti v podsisteme te družbe določena javna sredstva, da se zagotovi kakšna služba in kakšen mir komu, ki je že na dobro plačani službi. Mi v Slovenski demokratski stranki takemu pristopu nasprotujemo, zato ne bomo podprli kakršnihkoli dodatnih kvot zadolževanja. Ne nazadnje, ti gospodje na DUTB lahko tudi začnejo kaj prodajati. Jaz mislim, da bi se določeni slabi krediti, ki so jih z veseljem dali v kakšen moratorij, pa tudi zavarovanja dala prodati. Govorim o stanovanjih, o marsičemu – ljudje so pravzaprav željni tega in bi kupili, tudi če bi bila neka normalna ali krizi primerna cena. In ti gospodje bodo vlekli to zgodbo slabe banke v nedogled. Vprašanje, kdaj bodo začeli kaj prodajati, in vprašanje, kdaj bomo mi te evre, ki jih zdaj z debelimi cisternami črpamo v to firmo, nazaj videli ali dobili. Jaz sem pravzaprav vesel, da so nekateri pri teh zadnjih zadolžitvah, tudi v razpadajoči koaliciji uvideli, da tako več naprej ne gre. Ne bom nič očital, ker boljše, da kdo spregleda pozno, kot nikoli.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat ima besedo.
Hvala, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister s sodelavkama, dragi kolegice in kolegi! Nova Slovenija – krščanski demokrati imamo in apliciramo konservativna stališča, načela, ko gre za finančna oziroma proračunska vprašanja države. Zagovarjamo, da je potrebno trošenje prilagajati ustvarjenemu. In če premalo ustvarjamo, potem moramo trošenje zmanjšati; to pomeni, da moramo varčevati. Večkrat sem gojil upanje, ne nazadnje tudi v ponedeljek, ko sva se preko ustnega vprašanja pogovarjala z gospodom ministrom dr. Urošem Čuferjem, da minister Čufer ima namen varčevati. Na hearingu so ga mnogi analizirali in ocenjevali, da je konservativen financar. Žal pa je že dokazano zdaj, da gotovo v vladi ni imel dovolj močne politične podpore, da bi lahko svoja morebitna konservativna načela tudi apliciral, tudi uveljavil. In iz tega, kar sem povedal glede naših konservativnih načel in stališč, je jasno, da bomo dali podporo amandmaju k 4. členu, noveli zakona ZIPRS za leti 2014 in 2015. Ostro namreč nasprotujemo kakršnemu koli nadaljnjemu zadolževanju – kakršnemu koli, ne glede na to, po kakšni obrestni meri, tudi če bo obrestna mera 0 %. Spomnite se na dogodek, pred kratkim smo ga gledali na parlamentarnem televizijskem kanalu, ko je dr. Boris Pleskovič kot svetovalec Peterletove vlade v svojem kabinetu sprejel gospoda Walterja Wolfa, ki je povedal: Boris, jaz bi rad tej novi državi pomagal in bi rad dal 60 milijonov, mislim da, dolarjev brez obrestnega kredita. Brez obrestnega kredita! Gospod Pleskovič mu je prijazno odprl vrata in se od njega poslovil. Poduk te zgodbe – bojmo se tudi tistih, ki nam želijo denar posoditi brezobrestno, ker prej ali slej nam bodo izstavili račun. In zakaj mene skrbi to dodatno zadolževanje? Ker se nam je začel proračun za letošnje leto sesuvati. Če pogledamo rezultate za prve štiri mesece, za prvo tretjino letošnjega leta, vidimo, da imamo primanjkljaj okoli 722 milijonov evrov oziroma tri četrtine dovoljenega oziroma načrtovanega v proračunskih dokumentih za letošnje leto. V tistih proračunskih dokumentih, ki jih je tudi Evropska komisija ocenila kot dobre. Na to oceno je bila predsednica Vlade, spomnim se, tukaj za govornico zelo ponosna. To so pač bili dokumenti, ki jih je morala Vlada Republike Slovenije poslati Evropski komisiji po novi evropski zakonodaji, tako imenovanem dvojčku oziroma šesterčku. Sicer je pa res, da so vse države članice v tej prvi rundi dobile pozitivno oceno za proračunske dokumente za letošnje leto. Najbrž Evropska komisija ni niti slutila, kako namerava vlada Alenke Bratušek realizirati te proračunske dokumente. Danes vidimo, da smo na eni tretjini leta že na treh četrtinah načrtovanega primanjkljaja. Kaj je pravzaprav največ vplivalo, kateri izdatki so najbolj vplivali k temu enormnemu primanjkljaju? Ja obresti, okoli 600 milijonov, do konca leta jih bo potrebno plačati še nekaj čez 400 milijonov. Se pravi, ena dobra milijarda evrov letos za obresti. Tukaj je problem in od tukaj izvira strah in naša zaskrbljenost, zakaj nadaljnje zadolževanje. In ko govorimo o Družbi za upravljanje terjatev bank, se tukaj strinjam z mag. Andrejem Vizjakom, ki pravi, da mi pojma nimamo, kaj se tam dogaja. Lahko pa rečem, da vemo, kaj se ne dogaja. Namreč, nikjer ne dobivamo poročil, da bi se realiziral 33. člen Zakona ZUKSB – Zakona o ukrepih za krepitev stabilnosti bank. O tem sem implicitno govoril v stališču Poslanske skupine Nove Slovenije. 33. člen govori o odgovornosti članov organov vodenja in nadzora bank ter organov nadziranja bank. Prvi odstavek, če dovolite, pravi: člani upravnega odbora Družbe za upravljanje terjatev bank so dolžni vsak sum kaznivega ravnanja članov organov vodenja in članov organov nadzora bank ter organov nadziranja bank, s katerimi se seznanijo v zvezi z opravljanjem svoje zaposlitve, predvsem ob pregledovanju kreditnih map iz devetega odstavka 11. člena tega zakona, takoj, na ustrezen način naznaniti pristojnim organom. Zaenkrat jaz ne vem za niti en primer, da bi organi, upravni odbor DUTB ta člen realiziral. In tukaj je problem. Zato sem v stališču poslanske skupine pozval nadzorne organe, Družbo za upravljanje terjatev bank, organe odkrivanja in pregona ter sodišča, pozval sem jih in jim povedal, da so na potezi prav oni, da vendarle odgovorijo na vprašanja, ki jih poslanke in poslanci Državnega zbora dobivamo na terenu. To pa so: kdaj boste ulovili in zaprli tiste, ki so nam zvrtali bančno luknjo? Kdaj jim boste odvzeli premoženje in bomo finančno državo rešili. Tudi parlamentarna preiskovalna komisija, ki jo vodi kolega Marko Pogačnik, enostavno ne pride do odgovorov. Nasprotno, tisti, ki pridejo na zaslišanja, in bilo jih je kar nekaj, se iz poslancev, posredno pa iz dveh milijonov državljank in državljanov, delajo norca, jim govorijo, da gre pravzaprav za naravni pojav. Zgodila se je naravna katastrofa, ki je zvrtala bančno luknjo. Potrebna bo še kako temeljita razprava, kako z našimi bankami v 100 % državni lasti naprej. Ali ne bi bilo morda najboljše, da jih prodamo za en evro, tudi sedaj, ko smo jih dokapitalizirali. Jaz ne vem, nisem strokovnjak za to področje, berem pa, to pa znam, da smo v skupini osmih držav na globalni ravni, kjer ima država pretežni del lastništva, pravzaprav stoprocentni sedaj, nad bančnim sistemom. In to je slabo. In to je pogubno tudi za bodoče rodove. Zato bi si želel, da bi v tem mandatu, ki se sedaj na klavrni način izteka – zakaj se izteka, je seveda sedaj drugo vprašanje. Morda ne toliko zaradi tistega kongresnega dogodka in gospoda Jankovića, morda pa se izteka ta mandat zato, ker se nam sesuva proračun, ker je primanjkljaj enormen. Morda zato, ker dejansko vlada eklatantno krši Ustavo Republike Slovenije, ker še ni pripravila fiskalnega zakona, in še morda zaradi kakšnih zadev, za katere mi sploh ne vemo. Ne vemo pa tudi prav nič in dejansko tega tudi ni bilo nič, ni bilo nobenih ukrepov, s katerimi bi ta vlada pospešila gospodarsko aktivnost. In ko se predsednica Vlade hvali ob tem, da smo v zadnjem kvartalu lanskega leta imeli pozitivno gospodarsko rast, jo pred dvema mesecema preko ustnega poslanskega vprašanja sprašujem, gospa predsednica, kateri ukrepi te vlade so tisti, ki so prijeli in dvignili gospodarsko aktivnost. Odgovora ni bilo, torej nobeden. Zaključujem s ponovno izjavo, da bom podprl amandma k 4. členu, in se zahvaljujem za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Matej Tonin.
Spoštovani kolegice in kolegi! Ko razpravljamo tako rekoč o denarju, ki ga bomo dali DUTB za sanacijo slovenskega bančnega sistema, bi morali imeti v mislih predvsem besede znanega irskega finančnika, njegov intervju je bil nedavno objavljen v časniku Finance. Rekel je, da so institucije, ki so skrbele za sanacijo finančnega bančnega sistema na Irskem, imele predvsem v mislih, kako v čim večji meri povrniti davkoplačevalcem denar, ki so ga davkoplačevalci dali za sanacijo bančnega sistema. To je bilo njegovo osnovno sporočilo. Ko poslušamo današnjo razpravo, je iz te razprave možno izluščiti prav to, da imamo v tej dvorani vsi občutek, da institucije – zlasti pa DUTB, ki morajo skrbeti ali ki so za to, da pomagajo sanirati slovenski bančni sistem – premalo skrbijo oziroma imajo premalo v svojih ciljih in zamislih tudi dejstvo, kako in na kakšen način bodo državi, torej davkoplačevalcem, vrnili denar, ki je bil dan za to, da se banke sanirajo. Pri samem zadolževanju so stvari relativno enostavne in preproste. Mi v zadnjem času trošimo preko svojih meja. Jasno je, da to v nedogled ne gre, da je samo vprašanje časa, kdaj se bo ta stvar zaustavila. Prej, ko se bo zaustavila, lažje bo za ljudi. Seveda bo mnogo težje za kakšne politične stranke, ampak še enkrat poudarjam – prej ko bomo te trende prekomernega zadolževanje ustavili, lažje bo to za ljudi. Če se vprašamo, kaj pa se je v tem našem skupnem mandatu, v mandatu tega parlamenta naredilo, da bi te trende ustavili. Morda edini dokument, ki ga lahko potegnemo, slavni ZUJF, proti kateremu je bilo izrečeno toliko besed in prelito toliko črnila. Jaz močno upam, da sedaj, ko vstopamo v neko novo časovno obdobje, ko bodo stranke tako ali drugače tekmovale ponovno za naklonjenost volivcev, da bodo ljudje razumeli, da stranke, ki nasprotujejo vsakršnim reformam, delajo največjo škodo volivcem. In da vsak resen politik, ki se v tem času podaja v volilno kampanjo, praktično ne more obljubiti nič drugega, kar je obljubil slavni Churchill na začetku II. svetovne volje, ko je obljubljal zgolj kri in solze. Kaj bistveno več v sedanji situaciji resen politik, žal, ne more obljubiti. Zavedam pa se, da se bo v sedanjem času obljubljalo vse mogoče stvari, od sajenja rožic do nebes na zemlji in še kaj. Upam pa na trezen premislek tistih, ki bodo odločali, kdo bo v tem parlamentu sedel v naslednjem mandatu.
Hvala lepa. Sedaj smo zaokrožili krog razprav pri vloženem amandmaju k 4. členu. Želi še kdo razpravljati? Vidim interes za razpravo, zato odpiram prijavo na razpravo k vloženem amandmaju k 4. členu. Amandma je vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Prvi ima besedo gospod Samo Bevk.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Težave, ki jih ima naša vlada in naša država, niso od včeraj. Jaz tega amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 4. členu ne bom podprli. Namreč, s tem bi ta člen črtali. Treba se je spomniti, kako je prišlo do velike gospodarske krize leta 2007, ko je prišlo do zloma hipotekarnega trga v Združenih državah Amerike in ko takratna ameriška vlada ni ravnala tako, kot bi lahko, in pustila znamenito banko Lehman Brothers v stečaj. Reakcija borz po svetu je bila tako silovita in takrat si nihče ni predstavljal, da bo proces, ki se je začel pred sedmimi leti, preplavil ves svet. Treba se je spomniti tudi na obdobje 2004–2008, ko je bila na oblasti neka druga koalicija in neka druga vlada. In jaz mislim, da izvirni grehi in problemi, ki se danes vrstijo pred nami in jih skušamo reševati, koreninijo v tisto obdobje in da so bili potem poglobljeni še s to veliko gospodarsko in finančno krizo. Prav je, da pogledamo, kakšna je bila ekonomska bilanca takratne vladne koalicije v obdobju 2004–2008 in kaj je potem nova vlada, ki se je znašla v kriznih razmerah, podedovala. Naša država je bila v obdobju 2004–2008 na medbančnem trgu močno prezadolžena. Tu mislim na večino posojil za sporne menedžerske odkupe, prav v tisto obdobje segajo, in posojila Darsu za gradnjo avtocest. Po volitvah in imenovanju takratne nove Pahorjeve vlade se je izkazalo, da denarja za pomoč ni. Proračun je bil namreč zaradi številnih davčnih ugodnosti – spremenjen Zakon o dohodnini, ugodnejši Zakon o davku od dohodka pravnih oseb, odpravljanje davka na plače – in takrat je na letni ravni proračun izgubil skoraj 500 milijonov evrov. Po izračunih finančnega ministrstva pa so potem ti predvolilni bombončki, ki jih v tem mandatu ne bo, ampak predvolilni bombončki v letu 2004 pa so bili znatni. Brezplačna hrana dijakom, brezplačni vrtec za drugega otroka, plačna reforma javnega sektorja, pokojnine so bili povišane za 8 % – to je še dodatno povzročilo 300 milijonov proračunskih odhodkov. Že pred nastopom Pahorjeve vlade je proračunski primanjkljaj znašal vsaj minus 3 %. Poleg tega pa je sprememba cestninjenja, recimo da še en tak ukrep takratne vlade, prehod na vinjete prihodke iz tega naslova znižal iz 150 milijonov na 80 milijonov evrov. Inflacija bi bila takrat lahko nižja, če bi Janševa vlada takrat poslušala opozicijo ter domače in tuje finančne strokovnjake in institucije. Davčna reforma je poleg tega recimo z ukinitvijo 4 % olajšave za rešitev stanovanjske problematike povzročila, da je skoraj 150 tisoč davčnim zavezancem ukinila stanovanjsko olajšavo, z dohodnino pa je najbolj razbremenila najvišji razred; srednji in nižji razred pa je razbremenila precej manj. Tako opevana gospodarska rast je od začetka leta 2005 temeljila na povečanem zadolževanju. Najbolj izrazito se je bruto zunanji dolg povečal v letu 2007 in to za neverjetnih 10 milijard evrov, kar pomeni, da je 6,8 % rast BDP takrat temeljila na nezdravih osnovah. Celotni zunanji bruto dolg pa se je v mandatu takratne vlade in takratne koalicije v obdobju 2004–2008 povečal iz 15,3 milijarde na 39,8 milijard evrov. Zaradi spremembe financiranja recimo je bila Družba za avtoceste konec septembra 2008 zadolžena že za skoraj 4 milijarde evrov, saj je financiranje izgradnje avtocest takrat temeljilo predvsem na tujem zadolževanju, in je tako ogrozilo finančno vzdržnost te družbe. Že takrat koreninijo problemi Darsa, ki so aktualni še danes. Tudi črpanje evropskih sredstev je bilo od leta 2005 dalje slabo. Da ne bom našteval teh podatkov, bi lahko povedal tudi to, da če slabemu črpanju sredstev, majhnemu deležu neposrednih tujih naložb, ki so bile tudi takrat zelo nizke, dodamo še netransparentno prodajo Mercatorja iz leta 2005, potem lahko ugotovimo, da je vlada in vladna koalicija, ki je vladala Sloveniji 2004–2008, zapustila katastrofalno bilanco na gospodarskem področju, ki pa jo je poglobila še gospodarska in finančna kriza, ki je pa prav tako ni hotela priznati takratna vlada. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Ivan Vogrin. Gospod Grims, imate repliko ali želite razpravljati? Mag. Andrej Šircelj, imate repliko, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Takšnega zavajanja, kot ga je zdaj povedal gospod Bevk, pa še ne. To je pa višek sprenevedanja! Prva zadeva, gospod Bevk, glede davčne reforme v letu 2006, takrat so bili Socialni demokrati v partnerstvu za razvoj. Na začetku septembra leta 2006 je bila gospodu Pahorju predstavljana davčna reforma, 6. septembra, mislim da je to bilo na Gregorčičevi. Lahko si pogledate dokumentacijo in tam se je gospod Pahor z davčno reformo strinjal in jo podprl, z znižanjem dohodnine, znižanjem stopnje davkov od dohodkov pravnih oseb, z ukinitvijo davka na plače. Jaz mislim, da je on takrat pripadal socialnim demokratom, razen če ste se ga zdaj že odpovedali. In s tem ste se hvalili v javnosti, da ste podprli davčno reformo, s tem ste to naredili. Tako glede tega. Tudi glede Križaničevih izračunov, kako bi bilo, če bi bilo in kakšni prihodki bi bili, če bi bili. Oprostite, gospod Bevk, ti niso vredni pol počenega groša, ker so ti izračuni nerealni, nestrokovni in zavajajoči. Naslednja zadeva, kar ste rekli, citiram: "Naša država je bila močno zadolžena na medbančnem trgu." Ali vi ločite zunanji dolg od dolga države? Verjetno ne. Verjetno mislite, da lahko nekdo, ki je danes predsednik Vlade ali je bil takrat predsednik Vlade, odobri nek kredit [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ne more! Gospod Meh, lahko ste to vi delali, ne more pa nihče od politikov danes odobriti nekega kredita. To je čista provokacija, kar zdajle delate. To je čista provokacija, kar zdajle delate, ker ne more, ker govorimo o kreditih, ki so jih dale banke prebivalstvu za otroške vozičke, za avtomobile, za hiše in tako naprej. Na drugi strani pa govorimo o kreditih, ki jih najema država kot država. In če vi pač tega ne veste v vsej parlamentarni zgodovini, kolikor časa ste tukaj, če se niste mogli tega naučiti, potem je to vaša stvar, vendar ne morete zaradi tega zavajati javnosti. Tudi primanjkljaj ni bil 3 % takrat. Ni res, gospod Bevk. Ni res, poglejte si podatke! Izenačen je bil proračun takrat. Poglejte si leto 2007 in 2008! Zavajate! In to je nesprejemljivo. In da je takrat bruto zunanji dolg narasel. Ja, opredelite, kaj je bruto zunanji dolg! Bruto zunanji dolg je celoten dolg prebivalstva, gospodarstva in države. In za državo [[…]]
Mag. Šircelj, tri minute za repliko so minile.
Takoj končam. In za državo je takrat odgovarjal predsednik Vlade, za banke in bankirje pa nadzorniki in nadzornice, kjer je bila tudi gospa Alenka Bratušek v NKBM, in Banka Slovenije. In to je vse, vse ostalo je zavajanje.
Hvala lepa. Postopkovno želite, gospod Samo Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Imam postopkovni predlog, da ne samo v primeru kolega Širclja, ampak tudi v naslednjih primerih striktno upoštevate, da v Poslovniku jasno piše, da je replika dolga samo 3 minute, in da to tudi merite, tako da bodo vsi korektno imeli enako časa na razpolago. Sicer pa, če stopiš mački na rep, zamijavka.
Hvala lepa, gospod Samo Bevk. Seveda se strinjam z vami. In ko so minile 3 minute, sem mag. Širclja tudi opozorila. In kolikor sem opazila, je bilo res še 20 sekund do končanja njegovega stavka. Torej lahko rečem, da je upošteval moje opozorilo. Mag. Ivan Vogrin ima besedo.
Hvala lepa, gospa predsedujoča, za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovane predstavnice Vlade! Proračun je eden najpomembnejših dokumentov države, Vlade in parlamenta. Zato se mi zdi hudo neresno, neodgovorno, da ga sprejemamo po nujnem postopku. Sprejemati bi ga morali po rednem postopku, temeljito premisliti, kaj zapišemo in kako bomo izvajali. Predvsem zaradi tega, ker so nas nujni postopki v 23 letih samostojne Slovenije pripeljali tja, kjer smo. "Nismo prišli daleč, smo na obetavnem začetku," je napisal ekonomist dr. Jože P. Damijan, "ali še malo pred njim." Kaj je značilnost tega proračuna oziroma novele, spremembe: še dodatna regulacija in dodatna birokratizacija. To ni dobro, to niso dobre rešitve. Še dodatno zadolževanje. O tem sem že veliko govoril in veste, zakaj se ljudje tako z lahkoto zadolžujejo za milijone, milijarde? Preprosto zaradi tega, ker nikoli od pripravljavcev proračuna niso bili v položaju, da bi si dva evra morali zaslužiti sami. To je razlog. Potem predlog vsebuje tudi to, da bomo kaznovali tiste, ki dobro gospodarijo. Če imajo proračunski porabniki presežek sredstev, jim bomo kar pobrali nazaj v državni proračun. Čisto nasprotno od tega. To je podobno, kot smo pred leti, ko sem jaz bil župan, imeli določilo, da tisti proračunski uporabniki, ki ne porabijo sredstev, dobijo naslednje leto za toliko manj. Veste, kakšne napačne vrednote, ali bi rekel, navodila, sodila so to. Potem kaznovalna politika, 74. člen zakona govori o kaznovalni politiki. Pomeni, da tisti, ki ne bo pravočasno predložil finančnega načrta ministrstvu, bo odgovorna oseba kaznovana z 2 tisoč 500 evri. Sprašujem, kolegice in kolegi, s koliko tisoč evri bomo kaznovali Vlado, ker ni predlagala zakona o vpisu fiskalnega pravila v Ustavo. Za koliko tisoč ali milijoni – vsakega ministra, predsednico Vlade in tako dalje. Sploh nimamo enakih meril. Kako bomo mi od nekoga zahtevali, kot parlament in kot Vlada, da bo spoštoval zakonodajo, če pa je mi ne spoštujemo. Parlament in Vlada bi morala to vpisati že v Ustavo, zlato fiskalno pravilo. Zakaj ne vpišemo? ker vedno pri vsakem sklepu, pri vsakem zakonu imamo figo v žepu in mislimo, saj bo že, saj jih bomo že nasamarili. Na koncu se vidi, kam smo prišli. Bančne luknje seveda niso povzročili samo bančniki, ampak predvsem politiki. Politiki, dame in gospodje, so povzročili bančno luknjo, predvsem politiki, nekaj pa seveda tudi bančniki. Menim, da bi bilo navedeni amandma in večino amandmajev, ki so predlagani, smiselno sprejeti, da bi ta zakon bil vsaj kolikor toliko takšen, da bi bil za sprejem. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Mag. Branko Grims, imate besedo.
Hvala. Stara modrost pravi, da če se iz zgodovine nič ne naučiš, jo ponavljaš. In malo prej je kolega iz vrst SD naredil perfekten prikaz tistega, kar je že nekoč Churchill opredelil, da papir in mikrofon v parlamentu res preneseta vse. Zdaj pa poglejmo nekaj številk, ki so v tem oziru neizprosne in jih je seveda on namerno zamolčal, spregledal ali pa obrnil na glavo. Prvič, edina vlada v zadnjem obdobju, pod katero se je javni dolg zmanjšal, beležila pa je stalno gospodarsko rast, je bila vlada Janeza Janše v obdobju 2004–2008. Javni dolg je tisti, za katerim stojijo davkoplačevalci s svojim denarjem. To še enkrat povem, se je v tem obdobju zmanjšal in je ob koncu mandata znašal nekaj več kot 7 milijard evrov. Takrat so se že kazali obrisi gospodarske krize in pričakovati bi bilo, da bo naslednja vlada, to je bila vlada Boruta Pahorja, znižala stroške. Storila je pa ravno nasprotno. S prvim rebalansom proračuna je predvidela povečanje porabe za skoraj milijardo evrov in zato, gospe in gospodje, je bil to začetek poti v rdeči pekel. Še enkrat povem, ob koncu 2008 je bil celoten slovenski dolg s podedovanim deležem celotnega jugoslovanskega dolga nekaj čez 7 milijard evrov. Potem sta pa dve tranzicijski levici v svojih vladah – Boruta Pahorja in Alenke Bratušek – temu dodali fantastičnih 20 milijard evrov. Veste, koliko je to?! To je bistveno več, kot je bil skupen dolg nekdanje Jugoslavije, ki je razpadla zaradi njega. Samo dve vladi – Boruta Pahorja in Alenke Bratušek, vse ostalo je v primerjavi s tem skoraj zanemarljivo. Danes znaša skupen dolg zaradi teh 20 milijard, ki so jih dodale vlade tranzicijskih levičarjev, celoten javni skupni dolg skoraj že 29 milijard evrov. Skoraj 29 milijard evrov. Veste, kaj to pomeni? Da vsakemu otroku, ko se igra v zibki, vlada tranzicijske levice, v tem primeru zdaj Alenke Bratušek, položi v zibko 14 tisoč evrov dolga. Po domače rečeno, otroku so "zagonili" in zažgali en dober avto srednjega razreda, ki ga bo otrok plačal, pa nikoli v življenju ga ne bo vozil. Vsaki štiričlanski družini ta vlada podtakne 56 tisoč evrov dolga, to je za eno hišo v Beli krajini ali v Prekmurju, ali za eno dobro stanovanje danes, v katerem ta družina nikoli ne bo živela, plačati pa ga bo morala, zaradi tega, ker ne znate drugega, kot zapravljati preko mere. To ste dokazali najboljše točno na tisti točki, o kateri ste prej sami tako neprevidno začeli razpravo. Ko se je začela kazati kriza v celotnem svetu, namesto da bi se temu prilagodili, ste vi z rebalansom povečali, prvim pod Pahorjem, javno porabo za skoraj milijardo evrov, predvideli povečanje prihodkov in še zadolževanje. In od tam naprej je bila to pot v rdeči pekel rdečih številk pod rdečimi vladami; in potem rajate pod rdečimi zastavami, tako da je vse v istem stilu. Ljudje božji, tukaj je treba enkrat narediti konec. Ne vem, kdo je predlagal najprej 800 milijonov evrov, potem pa 400 milijonov evrov zadolževanja, kar pomeni, da je to kar pod palec ali tako malo na zalogo. In to seveda ni način, kako odgovorno voditi eno državo. Zaradi tega je sprejetje tega amandmaja nujno in je v javnem interesu. Ravno tako kot je v javnem interesu tisto, česar sami niste predlagali, pa na to opozarjamo, in zaradi tega zavestno kršite Ustavo, ustavni zakon – to je zlato fiskalno pravilo, ki bi končno te apetite po norem zadolževanju in s tem obremenjevanju naslednjih generacij v škodo skupnega razvoja trajno omejilo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati k 4. členu ter vloženemu amandmaju? Če ne želi, zaključujem razpravo pri vloženem amandmaju k 4. členu. Prehajamo na vložen amandma k 5. členu, katerega je vložila Poslanska skupina Socialnih demokratov. Želi kdo razpravljati? Želi. Dr. Andreja Črnak Meglič ima besedo.
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi, prav lep pozdrav! V 5. členu predlagamo spremembo v drugem odstavku, in sicer tam, kjer se nanaša na določitev tega, za katere skupine velja 1 % omejitev zaposlovanja v javnem sektorju. Predlagali smo, da se v izračun skupnega števila zaposlenih ne štejejo zaposleni, katerih plače se financirajo iz, bom rekla, ne tistih čistih proračunskih sredstev. To se pravi – od prodaje blaga in storitev na trgu, nejavnih sredstev za opravljanje javne službe, sredstev prejetih donacij, sredstev Evropske unije, sredstev Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, sredstev iz sistema javnih del, sredstev raziskovalnih projektov ter sredstev za odpravo posledic žleda. S tem želimo omogočiti, da dejavnosti, zlasti na nekaterih področjih, ki so ključna, recimo področje zdravstva, ki se v celoti financira iz sredstev ZZZS, lahko normalno delujejo. Gre namreč za približno 1 tisoč 160 zaposlenih. Ker to niso neposredno javna sredstva, bi takšna omejitev lahko v veliki meri ogrozila izvajanje njihovega delovanja, zlasti zato, ker za te kadre to pomeni nujni pogoj za to, da lahko nastopijo službo kot ljudje z ustrezno kvalifikacijo. Zato menimo, da na tem področju ta omejitev ni potrebna, in predlagamo, da se izloči. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Želi. Mag. Lejla Hercegovac ima besedo.
Hvala lepa, gospa predsednica. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Jaz bom samo povedala, da bo Pozitivna Slovenija podprla tisti amandma. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Če ne želi, prehajamo k 7. členu, h kateremu so vloženi trije vsebinsko enaki amandmaji, za katere bomo tudi skupaj razpravljali in o njih bomo tudi glasovali skupaj. Gre za vloženi amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, Poslanske skupine Socialnih demokratov in skupni amandma Poslanskih skupin Slovenske ljudske stranke in Poslanske skupine Nove Slovenije. Želi kdo razpravljati? Želi, torej odpiram prijavo na razpravo k vloženim amandmajem k 7. členu. Naj tudi povem, da glede na to, da imamo pri tej točki sprotno glasovanje, bomo potem tudi že takoj za tem členom prešli na glasovanje. Sedaj pa imamo razpravo. Gospod Mirko Brulc ima besedo.
Hvala lepa za besedo. Res se kaže, da smo v predvolilnem obdobju, vendar resnost naših odločitev moramo ohraniti, in zato se oglašam. Socialni demokrati predlagamo črtanje tega člena, se pravi z amandmajem, da se ta člen v tem predlogu zakona črta. Iz domačega okolja bom povedal primer. Še ko sem bil župan Mestne občine Nova Gorica, smo v dogovoru z zdravstvenim domom njihov višek pustili zdravstvenemu domu, da je varčeval, da je ta denar tudi vezal in pri tem prišel v tem obdobju do ca 5 milijonov evrov, ki so namensko določena sredstva za investicijo. Začenja se investicija novega zdravstvenega doma v Goriških Brdih in končno se je uredila zemljiška zadeva, zemljiški problem se je razrešil in bo tudi prizidek zdravstvenega doma v Novi Gorici v izvedbi zelo hitro. Ne morem soglašati s tem, da bi kdorkoli – ali mestna občina, ki tega noče odvzeti, ker je dogovor bil tak, da bo ta denar na zdravstvenem zavodu, da ostane to tako, kot je; ampak da bi pa država sedaj vzela ta sredstva, bi bilo res krivično. Nadalje je enak problem z domom upokojencev, ki iz sredstev, ki so jih privarčevali, to so pa sredstva varovancev, izboljšuje. Objekt je izjemno star, zastarel in podobno. Se pravi, neka investicijska vzdrževanja v korist varovancev tega doma upokojencev in bi sedaj – tu gre sicer bolj za drobiž – bila ta sredstva odvzeta, tudi ne pride v poštev. Zato mislim, da je najbolj pošteno pač to, da tisti, ki varčuje, ki se zna obnašati racionalno – zdravstveni dom recimo tudi s pridobivanjem sredstev italijanskih pacientov ali kakorkoli to imenujem – pa ne nazadnje z zelo racionalnim številom delavcev v upravi so prihranili ta sredstva. Namensko so namenjena izključno za investicijo, nikakor ne za plačo ali za nek drug nadstandard. Zato bom glasoval za ta amandma in prosim tudi za podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Andreja Črnak Meglič.
Hvala lepa. K temu, kar je povedal kolega, bi pridala dva pomisleka. Prvi pomislek v zvezi z originalnim členom, 7. členom, se veže na to, da pravzaprav s tem posegom, ki je predviden, zajedamo tudi v sredstva, ki niso neposredno posledica viška ustvarjenega na podlagi proračunskih sredstev. Mnogi od posrednih proračunskih izvajalcev so te viške ustvarjali na drugačen način. So to ustvarili bodisi na račun dobrega gospodarjenja na trgu, so to ustvarili tudi na račun tega, da pravzaprav njihovo financiranje sploh ni zagotovljeno s proračuna. Če vzamemo domove upokojencev, približno 60 % sredstev priteče neposredno iz žepa uporabnikov oziroma njihovih svojcev. Nadaljnjih 35 % pač iz sredstev ZZZS, samo 5 % je tistih sredstev, ki eventualno bi bila lahko proračunska sredstva. Skratka gre za tiste osebe, ki same oziroma s pomočjo svojcev ne morejo plačevati oskrbnine v domovih upokojencev, za te pač plačuje občina. Na drugi strani imamo javne zdravstvene zavode, ki so v celoti financirani iz sredstev ZZZS, to ni denar države, to je denar, s katerimi upravljajo zavarovanci in uporabniki. In v tem smislu imamo resne pomisleke. Tretja stvar, ki se mi zdi pa še najbolj pomembna, pa to pravzaprav leti na vse – nas, prejšnjo, sedanjo vlado. Od leta 1992 imamo zakon, ki je že zdavnaj preživet. Govori o tem, kako se upravlja v javnih zavodih. Dejstvo je, da bi morali krepiti avtonomijo javnih zavodov, spodbujati njihovo odgovornost in spodbujati tudi to, da se z racionalnim poslovanjem ustvarjajo zadostna sredstva ali celo določeni viški, ki se reinvestirajo v osnovno dejavnost. Sedaj pa delamo kaj? Sedaj pa kaznujemo tiste, ki so dobro gospodarili, in jim sredstva želimo odvzeti. Če bi bila možna neke vrste selekcija, kot pravim, da bi tiste, ki so 100 % samo iz proračuna financirani, pa se ti viški ustvarjajo na čuden način, bi človek še pomislil, da se v zakon zapišejo izjeme. Vendar pa, ker to v tem kratkem času ni mogoče, menimo, da storimo bistveno manjšo krivico s tem, da pravzaprav celotno določilo tega člena črtamo. Morda še nekaj. V času priprave tega zakona seveda nisem razmišljala samo česa ne, ampak kaj bi se dalo storiti. Predlagala sem, da se predvsem na področju zdravstva, kjer se srečujemo s tako velikimi problemi financiranja dejavnosti, razmišlja o rešitvi, ki bi lahko pripeljala denar v zdravstveni sistem oziroma bi lahko reševala problem zdravstvene zavarovalnice oziroma ZZZS. Nisem dobila niti odgovora. Mislim, da je predlog zelo konstruktiven, nisem ga izrekla sama, izrekli so ga mnogi drugi. Gre za idejo o ukinitvi dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, kjer se na eni strani dobesedno valjajo v denarju in viških ter si seveda delijo visoke plače in druge bonitete, pa nikome ništa. Ta država ne poskrbi niti za to, da se spoštuje 18. člen interventnega zakona, ki govori o tem, da se viški, ustvarjeni v preteklih letih – če se spomnimo, na podlagi Bručanovega zakona iz leta 2006 –, porabijo za to, da se vrnejo zavarovancem. Očitno nekje nas ne boli glava, da je preveč denarja in tega ne znamo prerazporejati; na drugi strani bi pa jemali tam, kjer je to neupravičeno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Govorimo o spremembi 7. člena ZIPRS. S to spremembo se posrednim proračunskim uporabnikom vzamejo presežki in se prenesejo v proračun. Gre za, po mojem mnenju, nestrokoven predlog oziroma za krivičen predlog, ki ponovno ne upošteva dejstva, da domovi za starejše in posebni socialni zavodi niso financirani iz proračuna. V domovih za starejše gre za sredstva stanovalcev teh domov. V teh domovih, v katerih mukoma zbirajo sredstva za najnujnejša vzdrževalna dela, za katera ne poskrbi država kot lastnik na primer teh objektov, vlada s tem predlogom jemlje denar najšibkejšim državljanom in predlaga, da se ta denar vrača v proračun. Pri tem pa država na drugi strani pokriva milijardne bančne luknje in ne pomisli, da bi bilo potrebno ta denar vzeti nekje drugje. Moram reči, da me moti to, da še vedno v teh bankah sedijo v upravah ljudje, ki so krivi za te bančne luknje, in da si še vedno izplačujejo bogate nagrade za svoje – recimo pod narekovaji – "uspešno" delo. Zato predlagam, spoštovani kolegice in kolegi, da glasujemo proti temu členu. Predlagam, da se ta člen črta, da se črta ne samo zato, ker je neustaven in nezakonit, ampak predvsem zato, ker je nepravičen in neživljenjski. Gre za zaščito interesov najšibkejših državljanov, za zaščito interesov dejavnosti, ki skrbi za te ljudi v vedno bolj restriktivnih pogojih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Štefan Tisel.
Vsem lep pozdrav! Spoštovana gospa podpredsednica Državnega zbora, spoštovana državna sekretarka s sodelavko, poslanke in poslanci! V Slovenski demokratski stranki smo predlagali, da se 7. člen ZIPRS črta. 7. člen govori o tem, da se uvede nov, 73.a člen, ki govori o presežkih prihodkov nad odhodki iz preteklih let pri posrednih proračunskih uporabnikih, kjer naj bi ustanovitelj imel možnost; sicer piše "lahko določi, da se ta denar pobere v proračun države ali občin, ki so ustanoviteljice teh posrednih proračunskih uporabnikov, ali pa ne." Že s tem, če "lahko", pride do neenakopravnosti, se pravi, da zadeva ni ustavna. Drugo pa je, ker gre v glavnem za javne zavode, zlasti zdravstvene javne zavode, socialne zavode, zdravstvene domove, tudi lekarne, morda celo društva in podobno, ki so posredni uporabniki proračunskega denarja države ali občin, bi prišlo res do velike krivice do tistih, ki so – če rečem po domače – šparovni, znajo gospodariti, delajo dobro in ta denar namensko porabljajo. Žal, večina bolnišnic nima te sreče, da bi imele pozitiven izhod, se pravi, so v rdečih številkah. So pa določene bolnišnice – in predstavniki oziroma vodilni teh zavodov se obračajo tako na nas in vidim, da tudi na druge poslance iz drugih poslanskih skupin, ki ste temu prisluhnili; in vesel sem, da si bomo tu enotni in da bomo ta 7. člen s skupnimi močmi izničili –, ki prosijo, za božjo voljo, pustite nam tisti denar, ki ga iz leta v leto nekako prenašajo, uporabljajo namensko, kajti ta denar ni samo, kot smo že večkrat slišali, proračunski, ampak je od domskih oskrbovancev v domovih, pa od tistih, ki donirajo, na primer, za aparature v zdravstvu, prepotrebne; nekateri zapuščine dajejo v ta namen, veliko zavodi zaslužijo tudi na trgu. To je tisti denar, s katerim potem posamezni zavodi gospodarijo, in v glavnem dobro gospodarijo. S tem bi bili nagrajeni tisti, ki so večni izgubaši, čeprav bi se lahko racionalno obnašali in bi sredstva zbirali namensko. Tako smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke prepričani, da bo, kot sem videl, to podprto tudi iz drugih strank. Nekaj praktičnih primerov smo že slišali, kaj se tu lahko zgodi. Sam delam že več kot 25 let pri Rdečem križu. Tudi Rdeči križ je posredni proračunski porabnik in bi se s tem zmanjšale dotacije občin; Rdeči križ je pa tisti, ki dobro gospodari po območnih združenjih, prenaša sredstva iz leta v leto, kajti mora imeti nekaj na rezervi, da lahko takoj vskoči, kjer je potrebna pomoč. Tudi ljudje zbirajo članarino v krajevnih organizacijah Rdečega križa. Če na svojem primeru povem, imajo zbranega približno 20 tisoč – 13 krajevnih organizacij, in ta denar bi potem šel kar nekam v proračun oziroma bi se dotacija zmanjšala. Ljudje ne bi imeli več volje prostovoljno zbirati denarja za ljudi, ki so ga najbolj potrebni. Tako sem prepričan, da bo ta člen črtan, kajti s tem bi se naredilo veliko gospodarsko in socialno škodo. Ljudje ne bi bili pripravljeni več dobro gospodariti, zlasti vodilni v teh zavodih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj je na vrsti gospod Franc Bogovič, za njim gospod Tomaž Lisec, potem dr. Vinko Gorenak, gospa Marija Plevčak in potem mag. Mateja Vraničar. Izvolite, gospod Franc Bogovič.
Hvala za besedo, podpredsednica. Tudi v Slovenski ljudski stranki smo vložili amandma, s katerim predlagamo črtanje tega člena. Veseli me, da je tako iz stališč poslanskih skupin kakor tudi iz razprave vidno, da pri tem členu ne bo neka večina Državnega zbora vztrajala, tako kot je vztrajala pri nepremičninskem davku, pri podobnem principu, kot ga želimo tukaj vpeljati, kot ga je želela vlada vpeljati pri tem členu, da se jemlje tistim, ki gospodarijo, tistim, ki delajo. Tudi name se je obrnilo kar nekaj direktorjev javnih zavodov, poleg tega, kar je bilo tudi v medijih opisanega. Z njegovim dovoljenjem bom citiral gospoda Tomislava Nemca iz Zdravstvenega doma Ljutomer in tudi njegove sodelavce. Leta 2011 je nastopil v zdravstvenem domu, ki nima nič drugačnih pogojev za gospodarjenje danes, kot jih je imel takrat. Takrat je bil zdravstveni dom v rdečih številkah, minus 90 tisoč evrov. V treh letih so pokrili ta primanjkljaj iz preteklosti in zelo skrbno gospodarili in pripravili 600 tisoč za investicijo, ki jo nameravajo izvesti v tem zdravstvenem domu. Takšen člen, kot je bil pripravljen s strani vlade, bi takšnim – skrbnim, gospodarnim – enostavno ta denar lahko pobral. Gre za pristop, s katerim se je intenzivno naredilo to, da je organizacija zdravstvenega doma bistveno bolj vitka, kot je bila v preteklosti, da so naredili korake v smeri javnih naročil, tekočih stroškov in na način iz tistega minus 3 % poslovanja na leto naredili plus 7 % glede na prihodke in akumulirali teh 600 tisoč evrov. Podobno se mi je oglasil direktor Galerije Božidar Jakec, gospod Bojan Božič. Tudi z njegovim dovoljenjem to ime omenjam – podobno. Poznam, bil sem tudi nekoč župan takrat skupne občine Krškega in Kostanjevice. Znan je po tem, da z dobrim delom, z dobrimi prireditvami vedno zna pridobiti tudi sredstva za to, da so razstave donirane s strani gospodarstva. Prav zgroženo sprašujem, koga se pravzaprav želi s tem spodbuditi. Gospod Tomislav Nemec je šel celo dlje. Pravi, da ima že sam v svojem cehu, se pravi v zdravstvu, težave, ker nekateri enostavno zelo težko poslušajo to, da se je v nekem zdravstvenem domu znalo prigospodariti, v drugih institucijah so pa v minusu. Opozarja na to, da bo dejansko šlo za to, da se bodo zopet pokrivali primanjkljaji v Kliničnem centru in podobno. Povsem nestimulativen pristop. Sam vem, da je zagata, da bomo imeli vsi težave s tem, da bomo te proračune približno uokvirili, vendar zagotovo ne smemo iti po tej poti, da bomo enostavno v javnem sektorju ukinjali še tisti kanček podjetnosti, gospodarnosti, ki ga nekatere institucije danes izvajajo. To, kar je bilo zdaj narejeno, je v bistvu udarec in posmeh vsem tistim, ki znajo gospodariti; in enostavno je sporočilo takšnega člena tega zakona, kolikor imate denarja, čim prej ga zapravite, kajti v nasprotnem primeru vam ga bomo pobrali. Zato me veseli, da je večinska podpora k temu, da se ta člen črta. Res pa je, da je pred nami vsemi zahtevna naloga, da iščemo realne prihranke. Jaz sem trdno prepričan, da je možno poiskati prihranke, in ko sem govoril o zdravstvu, zagotovo jih ne bomo na takšen način, da predsednica Vlade v odhodu opravlja tudi funkcijo ministrice, pristojne za zdravje. Na tem ministrstvu, ki je obglavljeno, tudi ni direktorjev direktoratov za posamezna področja, se resnično postavlja podobno vprašanje, kot se je postavljajo prej pri tem, kako bi brezkompromisno povečevali kvoto za zadolžitev in ta denar prelivali v slabo banko. Komu je v interesu, da je takšen pomemben segment, kot je zdravstvo, dejansko obglavljen, brez vodenja in da povsem stihijsko posluje. Kot krona teh anomalij ali tega nevladja pa potem še slučajno dajmo priložnost ministrom, županom, da enostavno pogledajo, kateri zavodi imajo sredstva na računih in jim jih enostavno nekritično odvzamemo. Jaz mislim, da je to zelo napačen korak, sam sem takoj zaznal, ko je padel neustaven zakon, ta nepremičninski, to govorico – sedaj bomo pač pobrali viške. Ne, ne gre na takšen način. Mi se moramo teh ukrepov lotiti sistematično in iti korak za korakom. Tu pa pridemo potem do tistega resnega, odgovornega dela, da vidimo, ne vem, ali je mogoče kakšne uprave posameznih šol možno združiti. Je možno, ne vem, kakšne normative spremeniti, kjer trčimo v resne in realne probleme. Pred nami je trdo in odgovorno delo, zagotovo pa ne take rokohitrske poteze, ki tudi mejiji na zopet na ustavno spornost. Vesel sem, da je večino v Državnem zboru srečala pamet, da ne bomo zaposlovali javne zavode, tako kot smo lastnike nepremičnin od lanskega poletja pa do zgodnje pomladi, da se je zapravilo nekaj 10 milijonov evrov denarja in da se je cela Slovenija ukvarjala z rešitvami, ki jih je to isto ministrstvo pripravilo, in so bila evidentno in eklatantno kršena vsa ustavnopravna načela, ki so bila možna. Mislim, da je tak izdelek samo še en dokaz več, da v Sloveniji nimamo gospodarja. Gospodar bi morala biti Vlada in ta Vlada očitno nima gospodarja, kajti gospodar misli na kakšen dan več, kot enostavno samo na to, kako bo kdo iz katerega računa pobral denar in kako bo šel v tujino; pa tudi malce za rezervo, za večji manever, kot je bilo rečeno, po dodatne kredite. Teh manevrov je bilo že preveč in potrebno bo resno in gospodarno delo v tej državi, če želimo iziti iz teh težav, v katere smo po neumnosti zašli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani, spoštovane! Najprej bi še enkrat opozoril, da je isti amandma Poslanska skupina SDS vložila že na matičnem delovnem telesu. Ko prebiram magnetogram te seje, so za ta amandma k temu členu glasovali 4 člani iz vrst SDS, proti pa je bilo 11 članov iz vrst opozicije. Zato zelo pozdravljam to modrost, spreobrnjenje ali pa verjetno množico elektronskih sporočil in klicev kolegov, ki ste se oziroma se boste danes odločili, da je pa tak člen, kot ga pripravila Vlada, nesmiseln in za marsikateri zavod – najsibo to za vrtec, šolo, bolnico, zdravstveni dom, ostale zavode, ne glede na to, ali so v lasti lokalnih skupnosti ali države – lahko tudi poguben. Še bolj je poguben v tem smislu, ker verjamem, da si marsikateri vodilni v teh zavodih želijo presežkov. Ali se bolj ukvarjajo s tržno dejavnostjo ali kaj drugega razmislijo in poštudirajo, kako bodo čim bolj učinkoviti; in potem pride ministrstvo oziroma ta vlada s predlogom zakona, ki reče – hvala, ker ste bili pridni, sedaj vam bomo pa vzeli. Vzeli pa vam bomo tako, kakor bomo lahko. Enemu lahko da, drugemu pa lahko ne. Vlada si je s tem členom dala diskrecijsko pravico, da bo lahko jemala. Spoštovani, ker vemo, da je padel nepremičninski davek, sem prepričan, da bodo vsi s pozitivnimi presežki, razen morda kakšnega političnega posvečenega menedžerja, v teh zavodih bili deležni tega ukrepa, če ta amandma danes ne bo sprejet. Skratka, če vemo, da smo recimo v ministrovanju ministra Černača zagotovili evropska sredstva za energetsko sanacijo javnih stavb, torej tudi javnih zavodov, sedaj ta vlada popolnoma spreobrne sliko in reče: "Lepo, morda ste varčevali, investirali ali za energetsko sanacijo stavb, ali za kakšno drugo investicijo, ali se kako drugače ukvarjali s tržno dejavnostjo; mi vam bomo to pobrali. Ne glede na to, kdo je bil tisti, ki je varčeval, ali so bili tudi to sami uporabniki, ali, bom rekel, dobrodelneži, kar je v teh dneh ključna točka vseh Slovencev, ali pa je bila to super menedžerska sposobnost vodilnih v teh zavodih. Vi ste se pač odločili, da pridne tepete; tisti, ki pa slabo delajo, pa že sedaj hodijo samo po plačo. In vi bi vse dali v isti lonec. Skratka, da zaključim. Na srečo je predvolilni čas in tudi koalicija lahko prisluhe opoziciji, predvsem pa verjamem, da tudi terenu; in podpre oziroma tudi sopredlaga tak amandma, ki smo ga v Poslanski skupini SDS predlagali že na odboru. Zato hvala bogu za modrost ali za spreobrnjenje, da lahko enkrat vsi skupaj ponovno rečemo vladi stop in ustavimo neživljenjsko rešitev, ki jo je Vlada prinesla v zadnjem trenutku te vlade v Državni zbor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak. Vidim, da je še želja. Potem gospod Ivan Grill. Izvolite, dr. Gorenak.
No, treba je ljudem povedati tako, da ljudje tudi razumejo. Vlada Republike Slovenije, ki jo podpira koalicija v sestavi strank, ki so znane, je predlagala Državnemu zboru zakon, po katerem bi izvršila zločin – bom jaz rekel. Zakaj? Šlo je preprosto za to, da bi javnim zavodom, šolam, vrtcem, muzejem, domovom ostarelih in tako dalje ukradli – na zakonit način seveda – vse prihranke. Se pravi, tistim ljudem, ki so v velikih socialnih stiskah, za katere ljudje plačujejo oskrbnine, recimo v domovih za ostarele. V kraju, od koder prihajam, Šmarje pri Jelšah, vem, da ima zdravstveni dom nekaj prihrankov, ker je to direktorica ustvarila v zadnjih letih. To bi torej izgubila po vašem predlogu. V tem kraju je tudi dom za ostarele. Ker mnogi ostareli ljudje sami delajo mnoga dela, ki bi jih bilo sicer treba plačati, domnevam, da ima tudi ta ustanova plus. In to bi vlada Alenke Bratušek pobrala. Sedaj pa poglejmo proceduro. V času, ko je bil ta zakon vložen, ste seveda bili na oblasti s polnimi pooblastili. Računali ste, da boste na vladi še leto in pol, zato ste tak zakon predlagali. Ko smo zadevo obravnavali na odboru, je bil en amandma, zanimivo, amandma SDS, ki je rekel: "Ne, to se ne sme zgoditi." Povozili ste ga, glasovali ste proti. Kaj pa se je zgodilo, gospa Meglič in gospa Poropat? Jaz bi se skoraj zjokal, ko sem vaju poslušal, zlasti nad vajino socialno čutečnostjo, ki se je vama zgodila v času od odbora do danes. Namreč, tam ste bili proti črtanju. Vaši ministri, gospa Kopač, Pikalo, Židan – gospa Meglič, to so ministri iz vaše stranke –, gospa Poropat – gospod Erjavec pa gospod, ki ga niti na poznam, za Slovence v zamejstvu in po svetu –, so glasovali za odvzem tega denarja. Vi ste glasovali za odvzem tega denarja. Kaj pa se je sedaj zgodilo? Danes pa tak čustven nastop, da bi se človek zjokal, če vas ne bi poznal. Danes ste pa vsi za to in ste naknadno vložili tudi tak amandma, proti katerem ste prej bili. Vidite, sedaj pa ste vsi za to, da se tega ne vzame. Zakaj ste za to? Zato, ker bodo volitve. Sicer bi vi to podprli, ker so to podprli tudi vaši ministri. Gospe in gospodje, gospa Meglič, gospa Poropat, temu se reče, po domače, hinavščina. Hinavščina prve sorte in sprenevedanje prve sorte. Zato jaz vašega spreobrnjenja ne bom pohvalil, ampak bom rekel, da ste ravnali hinavsko. Za zaključek pa še [[…]]
Dr. Gorenak, na amandma prosim.
Seveda na amandma. Govorim o 7. členu, ki so ga podprli tudi člani vaše stranke, gospa podpredsednica. Domnevam, da boste danes tudi vi spremenili mnenje, in vas prosim, če ga spremenite. Za zaključek pa še – prej se nisem mogel oglasiti, gospa podpredsednica, ko je gospod Bevk govoril, ker nisem imel besede. Je pač po Poslovniku tako in vas nisem hotel niti z dvigom rok prositi za besedo. Pa vendarle se bom z dvema stavkoma odzval na tisto, kar je rekel. Gospod Bevk, ko sem vas poslušal, kako ste razpravljali o tem, da je v času od 4 do 8 bila največja zadolžitev te države, in ste govorili o tem, da je za vaš pralni stroj, moj hladilnik ali televizor, nekoga, ki ga je vzel na kredit, odgovorna vlada Janeza Janše, veste, me je to vaše početje spominjalo na nekatere pretekle čase. Zdelo se mi je, da berem. Ko bom bral magnetogram, bo sigurno tak vtis, da berem poročilo kakšnega, bom rekel, sodelavca Službe državne varnosti, ki malo laže. Jaz domnevam, da ste obdržali manire iz preteklosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko želi dr. Andreja Črnak Meglič in potem tudi gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala lepa. Moram reči, da že težko pričakujem solze gospoda Gorenaka. Na drugi strani pa bi rekla sledeče, da sem v svojem nastopu naslonila stvari na argumente. Uporabila sem argumente, zakaj želimo vložiti ta amandma in kaj s tem počnemo. Že večkrat sem rekla, da je nemogoče odgovarjati na demagogijo z argumenti. Nemogoče, ker nekdo bo gonil svoje, dokler laž ne bo postala resnica. Mimogrede, na tej seji pač ne mene ne gospe Poropat ni bilo in v skladu z 81. členom Ustave imamo poslanci pravico, da glasujemo tako, kot glasujemo. Verjemite mi, da bi glasovala tudi brez vaših pozivov in pripenjanja medalje za amandma k temu členu tako, kot mislim, da je prav. Hvala.
Hvala lepa. Repliko, gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Gospod Gorenak, ni treba hvaliti, ni treba grajati in govoriti v spreobrnjenju. Jaz imam pravico, da se odločim na podlagi argumentov. Povedala sem, kaj mislim, povedala sem, kako bom glasovala. In seveda nisem članica Odbora za finance in nisem tam glasovala. Moja pravica je, da pač ocenim, kaj si mislim, da je pravično, in kaj je treba storiti. Pa ne zaradi volitev. In, gospod Gorenak, zaradi mene se lahko razjočete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marija Plevčak, za njo mag. Mateja Vraničar, potem pa odprem še en krog razprav, ker vidim kar nekaj želja po razpravi. Izvolite, gospa Marija Plevčak.
Hvala za besedo. Očitno smo res v predvolilnem času, da nekateri na tako neprimeren način velikokrat nabirajo svoje točke. Mislim, da nam manjka spodobnosti in primerne kulture v pogovorih in odnosih med poslanci, ne glede na strankarsko pripadnost. V zvezi s 7. členom bi pa dejala naslednje. 19. 7. 2012 je vlada, takratna, sprejela nekaj sklepov v zvezi z zakonom o javni agenciji in Zakonom o zavodih. In med drugim piše: neposredni proračunski uporabniki morajo pri posrednih uporabnikih proračuna države, ki sodijo v njihovo pristojnost, poostreno izvajati nadzor nad smotrno porabo sredstev. To se pravi, če se ugotavlja, da imajo nekateri zavodi neprimerno visoke prihranke, pravim samo neprimerno, potem je potrebno tukaj narediti nadzor. Za to ni treba nobenih aktov spreminjati, ker sklepe v zvezi s tem že imamo. Vsekakor presežki, ki so jih nekateri ustvarili, pa vemo, ker je bilo v tekstu že veliko povedano, tako domovi za ostarele, zdravstveni domovi, nekatere bolnišnice; nekatere pa so mogoče že bile seznanjene z dejstvom, pa so ustvarile negativno stanje. Tukaj pa sem prepričana, da je poteza, ki jo je država oziroma Vlada pripravila, neprimerna za ta čas in neprimerna za nekatere zavode, kajti zakon je pripravljen tako, da destimulira ljudi, ki so pripravljeni delati pošteno, pregledno in ob tem, da nikogar ne oškodujejo, tudi ustvariti primeren prihodek. Vsekakor pa mislim, da vsem naštetim ne moremo reči, da ne bomo pobirali; da pa je treba izkoristiti člene, ki jih že imamo sprejete, in nadzor poostriti. Imamo inšpekcijske službe, imamo kontrolorjev takih in drugačnih. Mislim, da je to tista poteza, s katero pa lahko tam, kjer so podani sumi, ugotavljamo nepravilnosti. In ljudi na terenu moti še marsikaj drugega. To, da v tem času, odkar sem v parlamentu, ni bilo s strani države oziroma Vlade ali pristojnih, bilo katerih, organov v prejšnji in sedanji vladi nič napravljeno, da se tajkunska sredstva, da se razkrijejo krediti, ki so bili odobreni. Tolikokrat je bilo obljubljeno, pa do tega še na žalost ni prišlo, čeprav pravite, smo bili v vladi. Seveda smo bili, ampak lahko na to vplivajo tudi drugi, ne samo jaz kot poslanka. Zato sem že v svojem stališču povedala, da bomo v naši poslanski skupini glasovali po svoji vesti. Vemo pa, da ne moremo oškodovati tistih, ki ne zmorejo plačevati domov za upokojence; tam, kjer so si pač določena sredstva privarčevali za to, da bodo nekaj zmodernizirali, pa mislim, da bi bilo to zelo neprimerno. Sama pa moram reči, da bom ta amandma vsekakor podprla in to z velikim veseljem.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Mateja Vraničar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Hvala lepa za besedo. V tej državi imamo preko tisoč 600 posrednih proračunskih uporabnikov. Javni zavodi so glavnina te številke, drugo so drugi posredni proračunski uporabniki. Za te posredne proračunske uporabnike v državnem proračunu namenjamo milijardo 777 milijonov, od tega milijardo 600 za javne zavode. Zdravstvena blagajna namenja še milijardo 700 za financiranje dejavnosti javnih zdravstvenih zavodov, ker se ti ne financirajo iz državnega proračuna, ampak iz zdravstvene blagajne. Pri pregledu delovanja teh posrednih proračunskih uporabnikov je bilo ugotovljeno, da so si v preteklem poslovanju, brez leta 2013, ustvarili za 270 milijonov prihrankov. Res je, kar ste trdili v razpravah. Iz zelo različnih virov in iz zelo različnih razlogov so nastali ti prihranki. Ti posredni proračunski uporabniki poslujejo po vrsti zakonov, po vrsti ustanovitvenih aktov, kjer vsak ustanovitveni akt, vsak zakon posebej določa, na kakšen način se lahko razpolaga z ustvarjenimi presežki. Ko smo z ministri razpravljali, kakšni so možni prihranki na področju transferov v posredne proračunske uporabnike, smo v bistvu morali upoštevati tudi ta podatek, koliko je akumuliranih presežkov. In določba, ki v ZIPRS dodaja 73.a člen, pomeni samo to, da se daje ustanovitelju oziroma pretežnemu financerju možnost, ne obveznost, ampak možnost, da ko za letošnje leto določa obseg transferov posameznemu posrednemu proračunskemu uporabniku, da pri višini tega transfera upošteva tudi akumulirane presežke. Ali jih bo upošteval, ali jih ne bo, ali bo to upošteval na način, da bo zahteval, da posredni proračunski uporabnik vrne presežke v proračun oziroma v finance tistega, ki je pač pretežni financer takega posrednega proračunskega uporabnika, ali bo znižal transfer zaradi tega, ali bo pustil akumulirane presežke nedotaknjene – je stvar vsakega konkretnega posamičnega primera. Treba je pogledati pač tisoč 600 posrednih proračunskih uporabnikov. Za tako množico subjektov, ki poslujejo na tako različnih področjih, ni mogoče določiti podrobnejšega pravila, kot je ta, kot je zapisan. Obstajajo določeni kriteriji v samem zakonu, predvsem pa je pomembno to, kar je eden od razpravljavcev tudi omenil – gospodariti je treba. In če želimo gospodariti, mora imeti tisti, ki je dolžan gospodariti, tudi določena pooblastila, tudi določene diskrecijske možnosti, seveda v okviru zakonsko določenih pogojev, ti pa so z zakonom tudi določeni. In povsem na kratko, ker so bili domovi za starejše večkrat omenjeni. Naj omenim, da za te proračunske uporabnike ta določba zagotovo ne more priti v poštev, predvsem pa ne v velikem obsegu, posebej zaradi tega, ker niso financirani iz javnih sredstev, ampak iz nejavnih sredstev; in torej tukaj transfera, razen v nekaterih izjemnih primerih, niti ni. In na enak način je treba pogledati vsakega posameznega proračunskega uporabnika in videti, ali obstajajo možnosti, da se ukrepa tudi na ta način. To ni ukrep, ki bi ga lahko izvajalo Ministrstvo za finance kar na počez; to je ukrep, ki daje možnost resorno pristojnemu ministrstvu, če je država ustanovitelj oziroma pretežni financer, da o tem razmisli, ko razmišlja, kako bi bilo mogoče zracionalizirati porabo tudi na tem področju. V celoti je bilo načrtovano, da bi s tem ukrepom lahko prihranili maksimalno 40 milijonov evrov, kar pomeni 2,5 % vseh transferjev, če štejemo samo javne zavode; če pa štejemo transferje v vse posredne proračunske uporabnike iz državnega proračuna, pa še manj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker vidim še željo po razpravi pri vloženem amandmaju k 7. členu, odpiram prijavo na razpravo. Prijavljenih je 7 razpravljavcev. Prvi ima besedo gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo. Ali sem prav razumel gospo državno sekretarko, da govorimo o 240 milijonih presežkov, kar pomeni, da je to višji znesek, kot je znašal nepremičninski davek. In če je toliko res presežka, potem se je jasno za vprašati, kaj lahko s tem naredimo. Očitno za to spremembo v Državnem zboru tukaj ne bo podpore. Bi pa predlagal vladi, da se morda tega loti malenkost bolj transparentno, da se namreč opravi s tem strahom, verjetno neutemeljenim strahom, da se bo pobralo privarčevana sredstva, da se bo pobralo zaslužena sredstva, da se bo pobralo namensko pobrana sredstva s strani razno raznih ljudi, in nam predstavi, od kje konkretno prihajajo te cifre. Morda bo potem v Državnem zboru več volje, da sprejmemo tovrstne ukrepe. Namreč, če govorimo o neki ogromni količini sredstev, ki leži nekje, pa ni namenjena ničemur, potem je vsekakor za pogledati, ali ne bi tega lahko porabili bolje, v kakšen drug namen. Še enkrat poudarjam, pozivam vlado, da deluje tukaj bolj transparentno in nam jasno predstavi, za katera sredstva in kje gredo, potem pa bomo morda našli soglasje tudi za tovrstne spremembe. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Grill.
Najlepša hvala. Vsi ti zavodi, ki so naredili nek prihranek, ki se ga na ta način, kot ga je ta zakon predvidel, želi dejansko ukrasti, je bil verjetno s strani menedžerjev oziroma direktorjev teh zavodov narejen velik napor, da so do teh presežkov tudi prišli. Poznam zavod, ki je deloval vrsto let z izgubo, ki je bil potreben sofinanciranja tudi s strani občine; po zamenjavi vodstva se je pa to stanje začelo izboljševati in danes beleži znatne prihranke. To je denar, ki ga želi v investicijo zopet, da se izboljša stanje in razmere v tem konkretnem javnem zavodu. In sedaj bi s takšnim zakonom želeli ta denar po dolgem in počez pobrati. Strinjam se, da je lahko med vsemi temi tisoč 600 zavodi, kolikor jih je državna sekretarka omenila, tudi nekaj takšnih, ki z denarjem razpolagajo neodgovorno in netransparentno. Vendar že sedaj obstajajo drugi mehanizmi, da se lahko tisti denar, ki je pač neporabljen, ki se ga želi netransparentno porabiti, da se na ustrezen način sankcionira in tudi uredi, da do tega ne pride. Kjerkoli je večinski lastnik ustanovitelj, ali država ali občina, imajo v svetih večino predstavniki države oziroma občine. In vsak zavod mora finančni načrt vsako leto predložiti in tudi finančno poročilo, kjer se vidi, za kakšen namen so bila sredstva porabljena in za kakšen namen se bodo porabila. Zakaj se skozi te mehanizme, ki že sedaj veljajo, ne sankcionira in tudi prepreči kakršnokoli zlonamerno uporabo takšnih sredstev? Ne pa sedaj tistim, ki so pridno varčevali, nekateri imajo že podpisane pogodbe ali izvedene neke projekte za sanacijo svojih zavodov, na ta način tudi pobrati. Tudi tu se kaže ta anomalija tega zakona, ki je bil po nujnem postopku tudi vložen, da se številni zavodi niso uspeli odzvati, ker niso dejansko imeli časa. In hvala bogu in verjetno gre njim zahvala, da so se v teh nekaj dneh vsi tako, verjetno složno, lotili vseh poslanskih skupin, predvsem koalicije, kakršnakoli že je, da so se ali da ste se sedaj tudi nekoliko spametovali, spregledali in da bomo mi ta amandma, ki smo ga tudi mi vložili na odboru, ki je bil zavrnjen, sedaj pa ponovno, ta člen črtali in to neumnost in veliko škodo tudi preprečili. In še nekaj, takšna rešitev bi za naprej zagotovo imela veliko škodo tudi v tem, da bi z raznimi finančno-računovodskimi triki vse tiste presežke, ki jih sedaj imajo, na kakršenkoli način drugače prikazovali, predvsem pa neracionalno denar porabili, tako da bi bil verjetno ob koncu leta vedno rezultat 0 ali izguba. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Lejla Hercegovac ima besedo.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani poslanke in poslanci! Predlog tega amandmaja buri duhove. Gospa Vraničar je poskušala zelo lepo pojasniti, zakaj je tako. Ampak vaša obrazložitev mene pravzaprav ni prepričala. Zakaj? Zato, ker imam občutek, kot da je en zakon v pravu, ki pušča med presledkom veliko različnih stvari, in je stvar posameznika, kako bo to tolmačil, pa tudi naredil v praksi. Zakaj? Ta določba je sporna glede delovanja javnih zavodov in drugih izvajalcev javnih služb s področja socialnega varstva, kot smo slišali, ampak tudi s področja kulture, izobraževanja, športa, pa ostalih javnih agencij, javnih skladov. Zakaj smo sploh prišli do tega? Proračunska sredstva v državi so vse manjša. Država je prisilila ustanove, bodisi tiste, ki so v državni lasti, bodisi v občinski lasti, da poslujejo bolj tržno. In tržno poslovanje je v nekaterih zavodih privedlo do tega, da imamo presežke. Seveda ti presežki niso tako veliki. Jaz ne vem, vi ste našteli na odboru tudi 270 milijonov prihrankov iz različnih virov, ampak glede na to, da govorimo o 1 tisoč 600 proračunskih upnikov, jaz imam veliko pomislekov, kako bomo to naredili in kdo bo to naredil. Ministrstvo? Občine? Ali pa nekdo tretji? Jaz osebno ne vidim nobene transparentnosti v tem. Pozitivna Slovenija bo glasovala za ta amandma.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk ima besedo.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Ne bom se oglasil zaradi tega, da bi repliciral tistim, ki so se obregnili ob mojo prejšnjo razpravo. Jaz sem svoje povedal in od tega ne odstopam. Rad bi povedal samo stališče do tega amandmaja, ki ga je predlagala Poslanska skupina Socialnih demokratov in tudi še nekatere druge poslanske skupine, da ga bom seveda podprl. Ko sem postavil poslansko vprašanje in nisem bil zadovoljen z zelo formalnim ministrovim odgovorom, mi je ugledni strokovnjak dejal: "Ni kriv minister, krivi so tisti, ki že leta hodijo v službo, namesto da bi delali." Podobno je v javnih zavodih. Tam, kjer delajo, so viški; tam pa, kjer zgolj hodijo v službo, so praviloma zgube. Nekorektno je torej pobrati te viške javnim zavodom, ki so tako ali tako namenjeni za projekte, ki bi jih sicer morala financirati država iz državnega proračuna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj.
Hvala lepa. Najprej bi gospe Plevčakovi povedala, da je glasovala, tako kot celotna koalicija, proti vsem predlogom, ki smo jih dali v SDS, da bi preganjali in se razkrili tajkunski krediti in tisti, ki so kredite dajali. Predlagali smo spremembo Zakona o bančništvu, predlagali cel kup drugih sprememb, predlagali sklepe – vse ste zavrnili. Torej ne kazati na nas s prstom, da nismo ničesar naredili. Eno leto ste imeli vlado, pa ni nobenih učinkov, razen negativnih. Od te vlade smo že navajeni, da ne zna drugega, kot jemati, in to tistim, ki imajo najmanj. Tudi starejšim in upokojencem, ki prispevajo s tem, ko plačujejo oskrbnino v domovih starejših občanov. Prispevajo k temu, da so nekateri zavodi uspeli nekaj privarčevati, v glavnem z namenom, da bodo potem to vložili v izboljšanje okolja za njihove oskrbovance, za sanacijo kuhinj, kopalnic in tako naprej. Ta vlada se odloči, da jim bo to vzela in dala verjetno kakšni zasebni banki, ko jo bo ponovno reševala. Mi se s tem ne strinjamo. Gospa Bratušek je pred nekaj dnevi rekla, da imate milijardo in pol, ki jo boste pustili naslednji vladi. Ne vem, zakaj tega ne porabite za primanjkljaj in za izpad raznoraznih prihodkov, na katere smo vas mi vas čas opozarjali, pa tega seveda niste želeli slišati. Zdaj boste jemali zdravstvenim domovom in bolnišnicam, ob tem da govorimo, da v zdravstvu denarja že tako ni. Sestankujemo pri predsedniku republike, sestankujemo tukaj v Državnem zboru, na Odboru za zdravstvo, sestankujejo na zbornici, sestankujejo sindikati in ugotavljajo, da denarja ni. In zdaj tistim, ki so se potrudili nekaj denarja kljub vsemu s pametnim in racionalnim delom privarčevati oziroma prihraniti zato, da bodo investirali ali vložili v izboljšavo pogojev v svojih domovih, želite to vzeti. Ti zavodi se ne kopajo v denarju, nobeden od teh, in nimajo milijonov in teh presežkov zato, da jih trošijo netransparentno, ali pa tako, kot so se trošili ali pa se troši marsikaj iz državnega proračuna. Pač pa namenjajo to – in tudi morajo, ker so zavodi – za izboljšavo dela in postopkov, torej infrastrukture v domovih. Na nas se obračajo danes, pa tudi na vas seveda, zato se je zgodil ta preobrat. Na Odboru za finance smo za tak predlog glasovali samo poslanci SDS. Tistim, ki govorite, da pač glasujete po svoji volji, po svoji pameti, in ocenite, kaj je potrebno, bi vam rada povedala, da je to novost v vašem ravnanju. Doslej ste vedno sledili tistemu, kar so vaši poslanci odločili na odboru. Oprostite, kolegice in kolegi, da te velike spremembe ne moremo videti drugače, ali pa jo lahko povežemo samo s tem, da so pred vrati volitve. In zdaj je treba izpasti prijazen in dober do tistih, ki jih nagovarjate, upokojencev, ves čas se razglašate za velike varuhe. Če gospod Erjavec odide v tujino, misli, da se bo zgodilo, da bo kar konec z upokojenci, če njega ne bo. [[oglašanje iz dvorane]] Glejte, je marsikdo naredil in marsikaj smo naredili tudi zaupokojence. S takimi ravnanji pa vi tega ne delate. Upokojenci prispevajo z oskrbninami za domove starejših občanov in so ustvarili te presežke. Zdaj jim boste pa to vzeli oziroma ste se odločili, da ne, ker veste, da si s tem kopljete jamo. Dejstvo je, da smo za ta amandma, ki črta ta člen, na odboru glasovali samo štirje poslanci SDS. Vsi ostali ste tako rešitev podprli. Zaradi pisem, ki jih dobivate in jih dobivamo vsi, pa se zdaj obrnili ploščo in boste zadevo podprli. To je dvoličnost, in upam, da vas bodo zato volivci "nagradili".
Hvala lepa. Gospod Janez Ribič ima besedo.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, spoštovani vsi prisotni! Amandma k 7. členu, da se ta člen črta, bom podprl. Že v dosedanji zakonodaji je glede nadziranja posrednih proračunskih uporabnikov zelo jasno urejeno, postopki za morebitne spremembe pa jasno določeni, zato je takšna rešitev povsem neprimerna. Me je pa zmotil predlagani ukrep, ki je pravzaprav kazen za tiste, ki dobro poslujejo, in nagrada za tiste, ki poslujejo slabo. Bilo je tudi rečeno, da bi naj s temi sredstvi, ki bi jih pobrali tistim, ki poslujejo dobro, zopet nekako sanirali ali dokapitalizirali Abanko in Banko Celje. Sam menim, da smo v bančni sistem v Sloveniji vložili že veliko, tudi veliko preveč, se zaradi tega tudi na veliko zadolžili, zadolžili vsakega posameznega državljana, kot smo slišali, za 15 tisoč evrov. Mislim, da so takšne poteze daleč neprimerne. Tudi ne delamo nič na tem, da bi te prevarante, ki so naše banke okradli, našli in pobrali premoženje tistim, ki so okradli to državo oziroma te banke. Zato se mi zdi prav, da je danes večinsko mnenje tukaj slišati, da se ta člen pusti in da se naš amandma podpre. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Mateja Pučnik, potem pa vidim še nekaj interesa za razpravo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana podpredsednica, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Vsekakor bom podprla amandma Slovenske demokratske stranke, ki predvideva črtanje tega absurdnega 7. člena. To je samo še eden od nerazumnih predlogov vlade Alenke Bratušek, ki je v odhajanju, s katerim prihaja pred nas v Državni zbor, ker ta člen, preprosto rečeno, omogoča, da se javnim zavodom pobere tisto, kar so v zadnjih letih privarčevali, in potem ne bo denarja, da bi naredili dodatne investicije, marsikaj izboljšali, za kar pa bi dejansko morala skrbeti država. Tu govorimo o vseh posrednih proračunskih uporabnikih, se pravi tudi o šolah, vrtcih, lekarnah, domovih za ostarele. Lahko povem konkreten primer. Ta 7. člen pomeni, da lahko vlada vrtcu v Zrečah, ki je nekaj let varčeval za senčila, s katerimi bi omogočil bolj prijetno bivanje našim malčkom, ta denar preprosto vzame. V tem vrtcu trenutno poteka tudi energetska sanacija in če se sprejme takšen člen, konkretno 7. člen, pomeni, da bo onemogočeno tudi črpanje evropskih sredstev. Nad to potezo in nad tem predlogom se zgražajo vsi javni zavodi, saj nismo samo mi poslanci opozicije tisti, ki smo dobili v Državni zbor mnogo dopisov in predlogov, tudi protestnih pisem, da se naj ta 7. člen enostavno zbriše. Na nas so se obrnili tudi s strani Skupnosti socialnih zavodov Slovenije, ki nas pozivajo, da preprečimo sprejetje tega, in so k temu pridali tudi peticijo, peticijo proti temu 7. členu, proti takšnemu ravnanju vlade, ki jo je v zadnjih dneh podpisalo več kot 200 direktorjev javnih zavodov. In še bolj kritični so bili na Zvezi društev upokojencev Slovenije, ki so kar direktno napisali, da je predlagana rešitev z vidika domov za starejše kraja denarja stanovalcem domov, v katerih mukoma zbirajo sredstva za najnujnejša vzdrževalna dela. In da se v zadnjih letih v domovih za starejše varčuje pri vsaki malenkosti, zmanjšujejo se stroški energentov, do skrajnih meja se reducira tako vodstveni kot strokovni kader. Se pravi, država bo zdaj kaznovala tiste, ki so varčevali, tiste, ki so delovali racionalno. Res je, predvolilni čas, ampak jaz upam, da bo tukaj prevladal razum, da preprečimo takšne nerazumne predloge, ki pa jih vlada v odhajanju prinaša v državni zbor. Hvala lepa.
Hvala lepa. K razpravi sta se prijavila mag. Matej Tonin in gospod Franc Jurša.
Spoštovane kolegice in kolegi! Kot vendarle kaže po vloženih amandmajih, bo ta predlog, ki je šel v smeri, da bodo kaznovani tisti v javnem sektorju, ki so pridni, ki so racionalni, vendarle da bo ta predlog padel. Mislim, da je to neka pozitivna stvar, da smo v parlamentu pokazali neko treznost, neko razumevanje same situacije. Vi veste, da se ves čas ukvarjamo s tem, kako je naš javni sektor birokratski, kako ni dober, kako bi morali več inovativnosti, več samoiniciativnosti uvesti. In potem pride ta predlog, ki dejansko kaznuje tiste, ki gredo v to smer. Kaznuje tiste, ki so samoiniciativni, ki iščejo načine, kako v instituciji, ki jo vodijo, dobiti še kakšen dodaten denar, kako zadeve racionalno upravljati, da ne potrošijo vsega proračunskega denarja, skratka tiste, ki se obnašajo racionalno in delajo najbolj gospodarno, bi kaznovali tako, da bi jim pobrali tisto, kar so s trdim in dobrim delom ustvarili. In, hvala bogu, večina v tem parlamentu bo, kot kaže, odločila, da se to ne bo zgodilo. Vesel sem, da so se poleg opozicije na to stran postavili tudi Socialni demokrati, ki bodo temu predlogu nasprotovali, da bomo vendarle v slovenski javni upravi uvajali principe, ki veljajo za tržni sektor, kar se mi zdi bistveno. In če hočemo nadgraditi in prenoviti naš javni sektor, potem je treba tem ciljem slediti, ne pa naš javni sektor vračati nazaj v neke stare čase, kjer je bilo bistveno to, da si porabil ves proračunski denar, ker če ga nisi, si bil slab in zanič vodja institucije. Eden od načelnikov upravne enote, ki ga poznam, mi je dejal, da ko so imeli srečanje načelnikov upravnih enot in ko so se pogovarjali o poslovanju, so bili tisti, ki jim je na koncu leta ostalo kaj denarja, označeni za čudake, zakaj na takšen način delujejo, zakaj na takšen način poslujejo. Oni so se zgolj obnašali racionalno. Pač to je klima, ki vlada v slovenski javni upravi, zaradi tega bi bilo sprejetje takšne določbe izjemno škodljivo in bi vrglo slab zgled vsem tistim, ki delujejo v javnem sektorju. Zato res močno upam, da ko se bo današnja razprava končala, da bodo podprti amandmaji, ki bodo to norijo ustavili.
Hvala lepa. Gospod Franc Jurša ima besedo in potem za njim gospod Darko Jazbec.
Hvala lepa, podpredsednica za besedo. Tematika je zelo zanimiva, seveda še s poudarkom na to, da nas v bližnji prihodnosti čakajo volitve. Jaz bi svojo razpravo začel tako. Jaz bom podprl predlog, ki je dan, da se ta zadeva črta. Na nek način se zelo močno strinjam s tem, da bi v nasprotnem primeru kaznovali dejansko tiste, ki so sposobni, inovativni, ki znajo gospodariti v javnih zavodih. Seveda pa bom izpostavil še nekaj drugega. To pa je zadeva, ki je vezana na oblikovanje proračuna. Veste, vsi tisti, ki smo v preteklosti sodelovali pri oblikovanju kakšnega proračuna, naj bo to na lokalni ali državni ravni, dobro vemo, in takrat, ko smo v koaliciji in ko so naše stranke v vladi, da je treba konstrukcijo enostavno izraženo zapreti tako s prihodkovne kot tudi z odhodkovne strani. Ta vlada je pripravila takšen predlog, mogoče tudi na nek način smiseln, če lahko rečemo, da je nam izpadlo 200 milijonov evrov z naslova davka o nepremičninah, ki ga v Državnem zboru nismo sprejeli oziroma smo sprejeli, pa je potem Ustavno sodišče drugače menilo. Ja, odhodkovna in prihodkovna stran morata biti uravnoteženi. Če nista uravnoteženi s prihodki z nekega naslova, potem imamo edino in enostavno nalogo, da iščemo denar zunaj, se pravi, da se zadolžujemo. To je pa še slabša varianta od te variante, ki je slaba, ki predlagana, da se sredstva jemljejo javnim zavodom. Veste, kje bo Karl Erjavec sedel in čakal, ali bo, nekateri govorijo, mandatar, drugi govorijo, da bo komisar in tako dalje, s tem se ne obremenjevati. In vam predlagam, vsi imamo zadosti svojih problemov in se probajmo obremenjevati z lastnimi problemi, bo bistveno boljše in bomo homogeni [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Darko Jazbec ima besedo.
Hvala lepa, podpredsednica za besedo in lep pozdrav vsem prisotnim. Mogoče samo toliko, ker je bilo dosti govora o zdravstvu, bi rad razjasnil stvari, da ravno ta del javnega sektorja sploh tematsko ne paše najbolj zraven. Mislim, da gre tu zdaj bolj za predvolilni dialog. Pa bom povedal zakaj. Večina bolnišnic, tri četrt jih je itak v minusu, tako da nekdo, ki nima denarja, mu ga ne moreš vzeti, to ni treba razlagati. Drugo. Nekaj zdravstvenih domov, ki so na robu nule ali mogoče v rahli pozitivi, če imajo ta denar namenjen za investicije in v svojih finančnih planih za naprej to že pojasnjeno, se tudi ne bi nič jemalo. Ampak zanimivo pa je, da ob tem pridemo do razmisleka, ko poslušam tu tri leta večno dilemo, kaj je to sploh javno zdravstvo v primerjavi z zasebniki koncesionarji ali privatniki. In vedno je bil odgovor, da razlika je v tem, da v javnem sistemu se denar vrača nazaj v sistem, ravno to, kar zdaj govorimo. Očitno se ne vrača, torej tudi to razumevanje je napačno. Bi pa omenil, da ne gre za neko spreobrnjenje ali številne klice direktorjev zavodov oziroma volivcev. Podobni klici so bili tudi, ko je prejšnja vlada ZIPRS sprejela, kjer je bilo notri pravilo, da vsak direktor, ki bo posloval negativno, bo lahko kaznovan s toliko in toliko evri in še odstavljen bo. Samo takrat nismo bili v predvolilnem obdobju, pa vas verjetno ti klici niso motili. Bom pa povedal, kje pa je dejansko bil denar na nek način prenesen podobno, kot se zdaj predlaga, pa še istočasno uvedena centralizacija. Ko je prejšnja vlada ukinila samostojne območne zavode za zdravstveno varstvo in jih priključila IVZ-ju v Ljubljano, s tem je nastala sicer centralizacija, ampak ves višek denarja, ki so ga oni skrbno po tej današnji razlagi privarčevali z dobrim poslovanjem, je šel nazaj v sistem, tako da je pokril izgube IVZ-ja. To pa je bilo v prejšnji vladi, ja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Želi. Gospod Branko Smodiš ima besedo in potem gospod Ivan Simčič. Gospod Branko Smodiš, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani vsi prisotni, dober dan! Amandmaje Socialnih demokratov bom podprl, imam pa srečo, pa tudi v veselje mi je, da mene ni bilo treba klicati glede 7. člena. Prej je bil večkrat omenjen iz Ljutomera direktor gospod Tomi Nemec. Kot občinski svetnik sem tega gospoda podprl za direktorja, ker je strokoven in usposobljen za to delo. Veseli me, da je tudi to vpeljal. Kar pa je zanimivo, jaz kot opozicijski ali recimo levi svetnik sem podprl desnega kandidata. Tukaj pogrešam, pa mislim, da bi kar težko bilo, da bi desnica tu podprla levega kandidata. Upam in mislim, da bi kar iz Ljutomera si tudi za zgled vzeli, da za dobre kandidate bi bila potrebna podpora z obeh strani. Zato mislim, tukaj je tudi dokazano, kar ste drugi rekli, ko so vas klicali direktorji, ki dobro delajo, da v Sloveniji imamo sposoben kader, da lahko vodijo naše zavode. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ivan Simčič, izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani navzoči! Kakor je iz dopisa razvidno, Vlada ugotavlja, da nekateri posredni proračunski uporabniki razpolagajo z več denarja, kot ga potrebujejo. In taki se kaznujejo, ker ne delajo prav. Imajo preveč denarja, kot ga potrebujejo. Če govorimo o racionalnem poslovanju, nekoč v mladih letih so rekli Udari po tisti živali, ki dobro pelje. Ker po tisti, ki slabo, nimaš kaj udariti. Danes se to dogaja. Ampak jaz bi uporabil besedo "nezaupanje". Mi ne zaupamo direktorjem, ki uspešno vodijo nek zavod, delajo presežek, dajejo v zakladnico Ministrstva za finance sredstva, da bodo v nekem domu za starejše občane prišli iz štiriposteljne sobe v dvoposteljno, ker je preveč denarja v zadnjih dveh letih. To je skregano z zdravo logiko. Na drugi strani naj omenim spet moj kraj. 150 ljudi je v tem domu zaposlenih, varovancev je nekje 250. To je druga, tretja firma najmočnejša v našem kraju, v naši občini. Da, ker drugega gospodarstva nimamo, ker smo v taki državi zadnjih 23 let. Gospod Stepišnik, z vsem spoštovanjem do vas, edini minister, ki je odgovoril na moje vprašanje. Eden redkih, pardon. Enkrat na uvrščajo v vzhodno kohezijsko regijo. Bodite pridni, v naslednji perspektivi boste dobili denar. Na koncu, zadnji stavek je zanimiv, "pa saj občina ni nič vprašala v zadnjih desetih letih denarja". Ampak še tisti zavodi, ki pozitivno poslujejo, očitno tega ne delajo prav, ker jih je treba zato prikrajšati. Sedaj se pa cela država sprašuje o privatizaciji zadnjih 23 let. Nekdo je privatiziral nek zavod, ker je ustvaril dobiček. Ampak glej ga zlomka, vlada nadzira, da ne sme biti viška. Ker če je višek, očitno ne moreš vlagati v svoj del zavoda, ampak moramo smetano pobrati na državnem nivoju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Jožef Horvat, izvolite, imate besedo.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani! Bom kratek. Nadaljeval bom tam, kjer je pravzaprav idejo razvijal spoštovani kolega Ivan Simčič. Govorimo o zaupanju oziroma če uveljavimo ta novi 73.a člen, potem ne govorimo o zaupanju. Kaj se dogaja? Vlada nima denarja, proračun je sesut. Kar zadeva primanjkljaj državnega proračuna, smo po štirih mesecih, se pravi po eni tretjini leta na treh četrtinah dovoljenega primanjkljaja in vlada je, po domače rečeno, zavohala denar v tistih zavodih, kjer je Republika Slovenija ustanoviteljica. In ko smo, bom sedaj v prvi osebi množine govoril, ko smo imenovali vodstvene organe na te določene institucije, kjer je država ustanovitelj, smo najbrž tem ljudem zaupali. Danes pa jim s tem predlaganim 73.a členom Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 želimo izglasovati in jim dajemo nezaupnico. Na nek način smo jih razrešili. Tisti, ki je bil priden in ki je bil dober menedžer, ki je varčeval, ki je bil podjeten, to dvoje je bistveno, je rekel Benjamin Franklin, podjetnost in varčnost, tega je zdaj treba kaznovati in mu odvzeti denar. Mi vsi smo, spoštovane kolegice in kolegi, dobili poziv tudi z največje slovenske raziskovalne institucije, to je institut Jožef Stefan, kjer nas rotijo poslanke in poslance Državnega zbora, da vendarle naj zavrnemo ZIPRS oziroma še posebej ta 37a. člen. Če bi se ta člen uveljavil, bi dejansko največji raziskovalni znanstveno-raziskovalni instituciji vzeli denar, ki ga dobiva na trgu, in to je ključno. Ti ne čakajo samo proračunskega denarja, ampak ga znajo dobiti na trgu. Tudi kakšna fakulteta ljubljanske in drugih univerz zna dobiti denar na trgu. In ne protestirajo profesorji v imenu študentov pred ministrom za finance ali pa pred kakšno koalicijo, še posebej desno, če ni dovolj denarja iz proračuna za financiranje univerz. Strojna fakulteta, pa zdaj mi lahko očitate, da delam reklamo, Univerze v Ljubljani oziroma Fakulteta za strojništvo Univerze v Ljubljani zna dobiti, mislim, da celo 60 % vsega denarja na trgu. Na trgu. Če ostanem pri Inštitutu Jožef Stefan, potem je dejansko le treba spomniti, da ko bomo glasovali o 37.a členu, da brez podpore znanju in razvoju pa res ni napredka Slovenije. Zagotovo je treba podpreti amandma k 7. členu. Kar štiri poslanske skupine so vložile identičen amandma, člen se črta. Štiri poslanske skupine pa so krepko več kot polovica parlamenta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolikor vidim, ni več želje po razpravi. Menim, da je bila kar izčrpna in obsežna. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 21. maja 2014, ki je objavljen na e-klopi. Imate postopkovni predlog? Izvolite, mag. Lejla Hercegovac.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. V skladu z drugim odstavkom 73. člena Ustave Republike Slovenije prosim v imenu Pozitivne Slovenije za pavzo 30 minut. Hvala.
Hvala lepa.
Se opravičujem, Poslovnika.
Hvala lepa. Bom upoštevala vaš postopkovni predlog, s tem da pred prekinitvijo prehajamo na obrazložitev glasu pri vloženem amandmaju k 3. členu. Amandma je vložila Poslanska skupina SDS. Želi kdo razpravljati, obrazložiti glas? Ne želi. Glede na postopkovni predlog pred glasovanjem prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljujevali ob 13.45.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo z delom. Sprašujem, če želi mogoče gospa Lejla Hercegovac predstaviti stališče poslanske skupine po zahtevani pavzi? Hvala. Ne želi, zato prehajamo na odločanje. Glasujemo o amandmaju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 24. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 4. členu. Lahko odločimo? Glasujemo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 4. členu. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 21. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 5. členu. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 4. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmajih k 7. členu. Glede na to, da so amandmaji pod točkami 1 do 3 vsebinsko enaki, o njih glasujemo skupaj. Lahko odločimo? Glasujemo. Prekinjam glasovanje. Preverite še enkrat delovanje. Deluje. Lahko nadaljujemo? Da. Torej ponovno prehajamo na odločanje o amandmajih k 7. členu. Amandmaje k 7. členu so vložile poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, Socialnih demokratov, Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije. Vsi trije amandmaji so enaki, zato o njih glasujemo hkrati. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti 5. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prosim za pozornost. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 3., 4., 5. In 7. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. Ugotavljam, da ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas tudi, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegi in kolegice! V Slovenski demokratski stranki smo od vsega začetka nasprotovali rešitvam, ki jih je predlagala vlada Alenke Bratušek. Sicer so bili nekateri amandmaji, ki smo jih predlagali, v tem glasovanju sprejeti, vendar v Slovenski demokratski stranki menimo, da sprejetje takega zakona nima nobenega smisla. Porabili smo danes od 9. do 14. ure 5 ur za razpravo, na odboru ravno tako najmanj 3 ure za razpravo, gospe in gospodje, za prazen nič. Navsezadnje nas vlada Alenke Bratušek posiljuje z nekimi rešitvami, ki niso v korist ne državljanov in državljank, ne v korist države kot take, ne v korist niti same vlade, niti državnega zbora. Zaradi tega v Slovenski demokratski stranki nasprotujemo takšnemu načinu delovanja vlade Alenke Bratušek in bomo tudi proti temu zakonu. Hkrati ugotavljamo, da na podlagi glasovanja o amandmajih tudi Slovenske demokratske stranke ni več nikakršne koalicije v tem Državnem zboru, noben zakon dejansko ne more, kot kaže, biti sprejet, koalicija ne deluje. Eden temeljnih zakonov, o katerem govorimo, o izvrševanju proračuna, je doživel popoln fiasko, podobno kot je doživel tudi Zakon o davku na nepremičnine. Vlado Alenke Bratušek pozivamo, da opravlja dejansko tekoče posle, kajti zakonov, ki bodo vplivali na to, da se zmanjšuje pravice državljank in državljanov ali da se povečujejo neposredno ali posredno bremena državljank in državljanov, v Slovenski demokratski stranki vsekakor ne bomo podprli, ker ti zakoni so v nasprotju s koristmi državljank in državljanov Republike Slovenije.
Hvala. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev ima gospod Jani Möderndorfer.
Takšen zakon bomo v naši Poslanski skupini nepovezanih poslancev sprejeli, je pa seveda treba poudariti naslednje. Da je ta zakon prišel v Državni zbor takšen, kakršen je, je prišel predvsem zato, ker so se v bivši koaliciji predsedniki strank tudi strinjali in dali zeleno luč za to, da bodo naredili določene spremembe. Kaj se je zgodilo kasneje in da je marsikomu nerodno in da gleda danes v tla ali pa gor in se spreneveda pri celi zgodbi in hoče biti všečen, ker smo v resnici pred volitvami, je pa seveda druga zgodba in tudi realnost. Ne glede na to, ni res, da je zakon živi fiasko. V tem zakonu so določene stvari, ki ostajajo, in to je tudi bistvo, da je še kako pomembno, da ga podpremo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste ima besedo gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo. S sprejetjem amandmajev k temu zakonu so izginili tudi razlogi, zakaj smo v Državljanski listi nasprotovali temu zakonu, šlo je predvsem za uvajanje dodatnega zadolževanja v višini 400 milijonov evrov. S tem ko se je z amandmajem to izločilo iz zakona, so ti razlogi odpravljeni, tako da lahko zakon sedaj podpremo. Tukaj bi opozoril na to, da ne glede na to, da je SDS predlagala amandmaje in da so bili vsi, poudarjam, vsi njihovi amandmaji sprejeti, so kar nenadoma ugotovili, da jim to sedaj ne ustreza. Če se tukaj vprašamo, kdo se zafrkava iz celega državnega zbora in iz cele države, je tukaj popolnoma jasen odgovor [[…]]
Gospod Pavlišič, polemike v tej fazi niso dovoljene.
Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije ima gospod Jožef Kavtičnik.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Poslanci Pozitivne Slovenije bomo zakon o izvrševanju proračuna podprli. Predvsem zaradi tega, da bomo zagotovili financiranje vseh programov, tako javnih zavodov, šolstva, zdravstva, sociale, da bodo lahko naši državljanke in državljani dobili tisto, kar morajo dobiti. V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije smo opozarjali na preveč zadolževanja in smo veseli, da se to ne bo dogajalo. V poslanski skupini smo bili tudi proti temu, da se poseže v javne zavode in da se jim vzame denar, ki so ga privarčevali ali dodatno zaslužili oziroma namenili za določene projekte. V poslanski skupini bomo zakon o izvrševanju proračuna podprli.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti glas v svojem imenu? Gospa Maša Kociper, izvolite.
Hvala lepa, predsednik. Če sem se česa naučila v teh dveh in pol letih v parlamentu, je to, da je najlažje biti opozicija, to sem izkusila celo na lastni koži – si proti vsemu. Si proti zadolževanju, si proti zmanjševanju socialnih pravic, si proti zmanjševanju plač v javnem sektorju, si proti zmanjševanju štipendij. Skratka, proti vsemu si, si všečen, ljudje te imajo radi, nič pa ti ni treba razmišljati o tem, kako boš zapolnil tisto, kar manjka. Tisti, ki se pa mora truditi, da to naredi, je pa res v težki situaciji. Mene danes boli srce, da moja bivša poslanska skupina podpira amandmaje SDS, NSi in SLS. Zato me boli srce. Ampak do konca bom odgovorna in poskušala, da se bodo sprejemali tisti zakoni in takšni zakoni, ki bodo omogočali tej državi, da dela normalno še naprej. Ta konkreten zakon zagotavlja štipendije, recimo, in če ne bo sprejet, boste spet vsi kričali, kako smo grozni, da nismo zagotovili štipendij in tako naprej [[…]]
Gospa Kociper, ne polemizirati z ostalimi poslanskimi skupinami.
Odgovorna politika bi podprla ta zakon, zato ga bom jaz podprla.
Hvala. Več vas je zainteresiranih, da bi obrazložili glas v svojem imenu, zato predlagam, da izkoristite prijavo za obrazložitev glasu. Hkrati bi vas želel pred tem opozoriti, da povejte, zakaj boste glasovali za in zakaj proti, ne polemizirati v tej fazi. Besedo ima mag. Andrej Vizjak.
Jaz bom glasoval proti temu zakonu, ker je zakon v bistvu prazen. Edino, kar je še v njem ostalo, je to, da se na nivo daje Sklad za štipendiranje. Ampak, spoštovani, štipendiranje teče in ne bo zaradi te določbe v zakonu o izvrševanju proračunov nič manj ali nič bolj teklo kot doslej. In tisti, ki pravijo, da je ta zakon povezan s štipendiranjem in da bi se znalo kaj na tem področju spremeniti, če ne bo sprejet, zavajajo vse. Še najtežje pa razumem te, ki očitajo nam, ki nasprotujemo temu zakonu, da smo proti vsemu. Ja, smo proti zadolževanju, proti omejevanju oziroma dodatnim birokratskim oviram pri črpanju evropskih sredstev. Da, smo proti temu. Smo proti temu, da tistim, ki varčujejo v javnih zavodih za investicije, država pobere denar. Država pobira denar od dividend vsem gospodarskim subjektom. Neselektivno. Samo zato, da polni proračun. In tako bi počela tudi javnim zavodom. In proti temu smo. Najtežje pa poslušam, da je sedanji opoziciji udobno v tej vlogi in da je proti, pri čemer je pred enim letom sprejemala zelo nepopularne ukrepe, kot je Zakon o uravnoteženju javnih financ, ki je posegel v številne pravice samo iz razloga, da uravnotežimo javne finance, da pravzaprav zmanjšamo javno porabo. In zdaj nam ti, ki so bili takrat proti temu in niso na odhodkovni strani ničesar naredili, očitajo neodgovornost in lagodnost glasovanja v opoziciji.
Hvala. Naslednja ima besedo mag. Lejla Hercegovac.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Moj glas za Predlog zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 bo za. To pomeni, da Poslanska skupina Pozitivna Slovenija ni naredila nobene spremembe, bila je za to in je tudi zdaj. Ampak amandmaji obstajajo zato, da popravimo napake, če jih lahko popravimo. Najboljše je, da s čim več konsenza, da bo ta zakon še boljši. Zato kolegici Maši Kociper odgovarjam, da nobena sprememba ni bila v poslanski skupini, ampak da zagovarjamo proračun še naprej in bom glasovala za. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa. Prav lepo pozdravljeni! Jaz sama bom predloga zakona podprla. Tisti, ki smo skozi cel dan bili na seji, poslanci Pozitivne Slovenije smo v glavnem bili kar dosti, pa tudi iz nekaterih drugih strank, enih pa ni bilo na seji. In tisti zdaj razpravljajo drugače, ker ne vedo, kakšne obrazložitve smo podali. In naj povem, Poslanska skupina Pozitivna Slovenija je tista poslanska skupina, ki je ostala v Pozitivni Sloveniji, ki ostaja zvesta programu, pri katerem so nas ljudje podprli in nam zaupajo in predvsem bi poudarila eno zadevo. Podprli smo amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov. Naj pa tudi povem, da sem nekoliko ogorčena, predsednik Pozitivne Slovenije gospod Zoran Janković na zadnjem vrhu koalicije ni bil povabljen. Verjetno so se takrat pogovarjali o tem ZIPRU, zato je danes moja še vedno kolegica Maša Kociper nekoliko užaljena. Vendar čas gre naprej in zadeve se bodo reševale. Podprli smo vse tiste amandmaje, tudi sama, ki gredo po pravi poti. Javno šolstvo, javno zdravstvo, sociala, to so tista področja, ki jih v Pozitivni Sloveniji podpiramo in sama, po duši socialdemokratka, bom to še naprej podpirala.
Hvala. Prosim za mir v dvorani. Prosim za mir v dvorani! Nadaljujemo z obrazložitvami glasu. Besedo ima mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegi in kolegice! Jaz bom proti temu zakonu in nimam nobenih težav, da bi na odboru bil za in potem proti in na odboru proti pa potem za, pa na koalicijskem sestanku enkrat za in enkrat proti. Od vsega začetka je bila Slovenske demokratska stranka in Andrej Šircelj proti temu zakonu in proti dodatnemu zadolževanju in proti dvigovanju davkov in proti neumnim ukrepom, kot so bili na primer davek na nepremičnine, ki ga je moralo potem Ustavno sodišče razveljaviti v celoti, proti neumnim zakonom. Skratka, od vsega začetka Andrej Šircelj in Slovenska demokratska stranka govori in glasuje v isti smeri. Tako da mi nimamo takšnih težav ali pa jaz jih nimam, kot jih imajo tukaj poslanci desno od mene. In ker je ta zakon predvidel dodatno zadolžitev, predvidel dodatne birokratske ovire, predvidel odvzem sredstev javnim zavodom, bom odločno proti temu zakonu. In od tega zakona dejansko nič ni ostalo. Navsezadnje je tudi simbolično treba povedati vladi, da tudi od te vlade ni nič ostalo in ker ni od te vlade nič ostalo, tudi ne morejo dajati nekih vsebinsko zahtevnih, nekih vsebinsko dobrih zakonov za državljane in državljanke in za samo državo in za samo vlado. Še enkrat, odločno proti!
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Kolegice in kolegi! Če sem se kaj naučil v šestih letih in pol poslanskega staža, potem je to to, da je treba vedno biti za ljudi. Tudi če te kdaj to stane toliko, da ostaneš pred vrati Državnega zbora. Ampak ker pravica na dolgi rok zmaga, prideš nazaj v parlament. Biti za ljudi, pa pomeni biti proti konkretno temu zakonu, kar smo seveda uvodoma napovedali brez kalkulacij, kako bo z amandmaji, kjer smo tudi mi sopodpisniki. Tako da najprej, ko gre za podporo zakonu ali čemurkoli drugemu, se vprašaš, ali zaupaš. Na žalost vladi Alenke Bratušek, sploh v tem stanju, ne zaupamo. In tudi zato ne zaupamo, ker sem jo spraševal in rotil, da vendarle naj pove, kateri ukrepi njene vlade so prijeli, da je konec lanskega leta gospodarska aktivnost nekoliko zrasla, da je pozitivna. Ker pa ni bilo odgovora – kako naj potem zaupaš tej vladi, ko prihaja s pomembnim zakonom? Obžalujemo, mi štirje, torej sam, kolegica Ljudmila, kolegica Iva in kolega Matej smo bili tudi edini proti amandmaju v 5. členu kolegov iz Socialnih demokratov, ker v našem političnem programu imamo zapisano hitrejše zmanjševanje zaposlenih v javnem sektorju kot samo en odstotek. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz ne bom glasoval. Zakaj ne? Ker je to napačen način. Proračunske dokumente sprejemati po nujnem postopku je narobe. Proračunski dokument je najpomembnejši dokument ali pa eden od najpomembnejših v državi in se sprejema po rednem postopku, se poskuša doseči čim večji konsenz. Vsem tako ali tako ni mogoče ugoditi. In takšnega je treba sprejeti po rednem postopku. Ta dirka 23 let trajajoča nas je pripeljala – kam? Vsak si naj sam odgovori. Ne daleč na uspešen začetek. Zmeda v tem parlamentu je popolnoma. Opozoriti želim na naslednje. V katerem imenu naj govorim? Kot nepovezani poslanec, če imamo tukaj že nepovezane povezane poslance, nepovezane nepovezane? To pomeni, da je zmeda popolna. Vsaj to stvar bi bilo dobro urediti, zato nas ali pa vsaj mene, ki sem dejansko samostojni poslanec, prosim, da v bodoče imenujete samostojni poslanec, ker jaz nisem nepovezan povezan poslanec. Hvala lepa.
Gospod Vogrin, dovolite mi samo, da vam pojasnim poslovniško določbo. 164. člen jasno določa, da se zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije v Državnem zboru sprejema po nujnem postopku. Še je interes za obrazložitev glasu. Ker vas je več, vas vabim k prijavi za obrazložitev. Besedo ima mag. Stanko Stepišnik. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Spoštovana poslanka in poslanci! Glasoval bom za zakon. Ne samo jaz, tudi vsi v Pozitivni Sloveniji se odločamo po svoji glavi, ne tako kot mislijo levi ali desni, ampak podpiramo ustvarjalnost, inovativnost in dobre ideje, ki so dobre za slovenske državljanke in državljane. Zato smo tudi podprli tako amandma z desne strani kot leve strani, istočasno pa tudi aktivno sodelovali pri vsebini določenih amandmajev oziroma samih členov tega zakona. Glasoval bom za ta zakon.
Hvala. Besedo ima gospa Roman Tomc.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom seveda glasovala proti temu zakonu. Ne glede na to, ali sem o tem razpravljala ali ne, jaz mislim, da vlada, ki opravlja tekoče posle, ne more predlagati tako pomembnih sprememb, ki so ključne za nadaljnji razvoj in dogajanje v Sloveniji. Pred dnevi se je predsednica vlade pohvalila, da ima vlada milijardo in pol na računu. Ampak danes predlaga novo zadolževanje. Ob tem da smo zadolženi 28 milijard evrov, vlada brezsramno predlaga novo zadolževanje. To je nesprejemljivo, spoštovani! Druga stvar. Odvzela naj bi sredstva javnim zavodom [[…]]
Gospa Roman Tomc, telefon imate, se mi zdi, da nekje v bližini.
Se opravičujem. Hvala lepa. Odvzela naj bi sredstva javnim zavodom, kar je nesprejemljivo. Gre se neko vsegliharstvo in neko posploševanje, uravnilovko, ki seveda kaže samo na to, da nekateri ne vedo pravzaprav kaj delajo. Naj vas spomnim na en poseben dogodek v povezavi s tem, ki ga je naredila vlada Alenke Bratušek pred časom, spoštovana tudi gospa Maša Kociper, ki pravite, da štipendij več ne bo. Pred časom je vlada odvzela Skladu za štipendije, samo obrazlagam, ker ste obrazložili narobe in ker ne veste, za kaj gre, govorite o stvareh, ki jih ne poznate. Vlada je odvzela 15 milijonov evrov za štipendije kar takole. In jih je prenesla v državni proračun. Mi nismo proti. Mi smo za odgovorno obnašanje te politike in za ukrepe, ki krepijo gospodarsko rast in spodbujajo nova delovna mesta.
Hvala. Gospod Marijan Pojbič ima besedo.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Absolutno je jasno, da bom proti temu zakonu. Proti zato, ker se nam v zadnjem času dogaja, da se zadolžujemo brezglavo do skrajne meje. Presegli smo vse meje možnega. Prišli smo do številke 28 milijard, do številke 81 % zadolžitve BDP. Prišli smo do neke točke, kjer je temu brezglavemu nesprejemljivemu načina vodenja in obnašanja vladnih struktur do svojega naroda treba narediti konec. Ta zakon omogoča dodatno novo zadolževanje. Temu se moramo upreti z vsemi sredstvi. Slovenski narod, prepričan sem, da ima tega čez glavo dovolj. Čez glavo dovolj takih ljudi, ki iz tega naroda delajo hlapce v lastni državi. In temu je treba narediti konec. Hkrati je treba narediti konec tudi temu, da je vlada Alenke Bratušek naredila zločin nas slovenskim narodom, ker ga je pripeljala na rob preživetja. Pripeljala ga je v situacijo, da večina Slovenk in Slovencev ne more preživeti iz meseca v mesec. Mi se pa tu pogovarjamo o novih zadolžitvah in se tu smejimo. Nekatere koalicijske poslanske skupine govorijo, da delajo v interesu sociale, da rešujejo socialno državo. Ali je to socialna država za vas, koalicijo in vlado, ki je pripeljala večino državljank in državljanov Republike Slovenije na rob preživetja? Ali je to socialna država za vas koalicijo in vlado? Ne ni. Proti temu smo v Slovenski demokratski stranki in jaz sem proti temu, da to počenjamo nad lastnim narodom, zato bom glasoval proti temu zakonu.
Hvala. Prosim, da vseeno poskušamo izbirati besede v svojih obrazložitvah. Gospod Jožef Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Glasoval bom proti temu zakonu, ki je bil, kot smo slišali, na koaliciji usklajen kot plenilski zakon. Danes, kot je bilo tudi rečeno, je nekatere sram in gledajo v tla ali v strop. Gospe in gospodje, ta zakon in rubež javnim zavodom, kot so ga predvideli, je podoben ukrepom vlad v državah, ki izgubljajo vojno in ki so tik pred kapitulacijo. Se spominjate iz pripovedovanja, da so zasedbene oblasti proti koncu rubile cerkvene zvonove in jih pretapljale v topove. Simbolično popolnoma enaki so ukrepi tega zakona. Hoteli ste rubiti srebrnino zaenkrat javnim zavodom, tisto, ker so težko prigarali in prihranili. Ampak če teh neumnosti, tega drvenja v prepad ne preprečimo tukaj, bo naslednji ukrep in naslednji zakon rubež družinskega brona in tistih osnovnih zadev, pokojnin in tako naprej. Ta vlada se ne ustavi pri ničemer, nič ji ni več svetega in takšnega zakona ni možno podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Predlagam, da odločimo. Prosim? Obrazložitev glasu ima dr. Andreja Črnak Meglič.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Sama kot tudi moji kolegi bomo podprli zakon. Dva člena s katerimi se nismo strinjali, smo ustrezno amandmirali. Amandmirali smo jih po lastni vesti, zato smo tudi včeraj zahtevali ponovno koalicijsko usklajevanje, ker smo menili, da rešitev, ki je predvidena v 7. členu, ni najboljša. Sedaj so ti popravki izvršeni. Vsaka odgovorna vlada pa mora stremeti za tem, da predlaga proračun, ki bo nekako zdržal. In to je ta vlada odgovorno počela. Morda rešitve niso bile v tem kratkem času povsem domišljene, vendar sicer njihovim predlogom izražamo podporo. Hvala.
Hvala. Obrazložitev glasu ima še gospa Marija Plevčak.
Hvala za besedo. Glasovala bom za zakon. Moram pa reči, da me zelo čudi, da so glasovali za vse amandmaje, ki so bili tudi z njihove strani. To se pravi, da zakon v osnovi odgovarja, ker so imeli možnosti amandmiranja. In je to zato precejšnje sprenevedanje. Pravite, da je treba reševati socialno državo. Strinjam se. Treba se je odgovorno obnašati. Tudi s tem se strinjam. Zato predlagam – ali smo poslanci pripravljeni prepustiti en mesečni osebni dohodek? Ne. Vsi ste tiho.
Dejansko moram še enkrat opozoriti, da obrazložitev glasu ni namenjena polemiziranju, ampak temu, da poveste, zakaj boste glasovali v tem primeru za ali proti temu zakonu. Gospod Jože Tanko je naslednji, ki bo obrazložil glas.
Hvala lepa. To, kar poslušamo od poslancev koalicije, tako imenovane koalicije, ni ravno spodbudno politično okolje. In glede na to, da ste v koalicijsko pogodbo zapisali tudi en pomemben stavek, ki govori o drugačni politični kulturi in drugačnem pristopu, je pravzaprav to, kar se dogaja, javni demanti tistega, kar piše v koalicijski pogodbi. Sprejemati tako pomemben zakon, kot je zakon o izvrševanju proračuna, v tako polariziranem okolju, tako raztreščenih predlagateljih, mislim, da je zelo neodgovorno. Ne vem sicer, kaj so se predsedniki koalicijskih strank oziroma tisti, ki so še ostali v povezavi z Alenko Bratušek, dogovorili, vendar to, kar je bilo dogovorjeno, je izjemno slabo za vse tiste, ki jih ta zakon zadene. V bistvu je od zakona ostal samo naslov in tistih nekaj členov. Ključni je tisti, ki govori o tem, da se zakon uveljavi naslednji dan po sprejetju v Uradnem listu. In glede na to, kako se je to dogajalo, in glede na to, da v zakonu ni ostalo nič nujnega, takega zakona pravzaprav ni smiselno niti podpreti. Vsebine ni, [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]stvari so šle ven in zato bom glasoval proti temu zakonu.
Hvala. Predlagam, da odločimo o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 26. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina desetih poslank in poslancev, s prvopodpisanim Francem Bogovičem. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina desetih poslank in poslancev, s prvo podpisanim Francem Bogovičem, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagateljev predloga zakona Francu Bogoviču.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes je pred nami še paket dveh zakonov, ki smo jih vložili skupaj poslanci Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije ob podpori in sodelovanju tudi z Obrtno-podjetniško zbornico Slovenije. Osnovni namen teh dveh zakonov je, da bi v Sloveniji razbremenili predvsem mikro in male podjetnike, s tem da bi jim s poenostavitvijo postopkov olajšali njihovo delo. Naj v začetku takoj povem, da ne bo kakšnih nejasnosti v prihodnje. V primeru sprejetja teh dveh zakonov in če želimo, da bosta zaživela z naslednjim letom, bo treba dopolniti tudi Zakon o davku na dodano vrednost, kar pa je zaradi pravil po usklajevanju oziroma potrebi po pridobitvi soglasja Sveta Evropske unije v domeni Vlade Republike Slovenije. Na to smo že tudi z dopisom Vlado opozorili. Gre za manjše spremembe tega zakona in če nam je res želja, da poenostavimo delo za naše gospodarstvenike, je prav, da tudi takšne zakone sprejemamo. Zakonodaja za tako imenovano pavšalno obdavčitev je bila sprejeta v letu 2012. Takrat je Vlada, v kateri sem tudi sam sodeloval, pripravila in v Državnem zboru je bila sprejeta zakonodaja in smo uzakonili, da je prag za tako imenovano pavšalno obdavčitev letni prihodek 50 tisoč evrov in da se normirani odhodki lahko uveljavljajo v višini 70 %. V poslanskih skupinah Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije smo tudi v razgovorih z obrtno zbornico, z obrtniki ugotovili, da je treba storiti to, kar smo takrat v letu 2012 tudi dejali, da se bo po letu delovanja uveljavitve tega zakona, ki se je v letu 2013 tudi že uveljavil, pogledali, kaj se dogaja na terenu in ocenili, ali smo s tema dvema številkama, se pravi 50 tisoč evrov prihodkov in 70 % normiranih odhodkov pravilno zadeli lestvico ali je treba kaj spremeniti. Iz anket, ki jih je tudi opravila obrtna zbornica in tudi, kot sem že dejal, na podlagi izkušenj tistih, ki se na tem področju ukvarjajo, prenašamo pred vas to spremembo, da bi se prag za pavšalno obdavčitev s 50 tisoč evrov dvignil na 100 tisoč evrov ter da se tudi normirani stroški dvignejo na 80 % s sedanjih 70%. S temi rešitvami smo prepričani, da se bo še večje število samostojnih podjetnikov in tudi mikro in malih podjetnikov odločilo za to, da vstopijo v to pavšalno obdavčitev in da se pri svojem vsakdanjem delu lahko osredotočijo predvsem na delo, ne pa na administrativna opravila in bivajo v strahu pred davčnimi inšpektorji. Tretja rešitev iz tega zakona je ta, da bi ta prag, ki ga sedaj uveljavljamo, od 50 tisoč evrov naprej, bil tudi povezan z obvezno zaposlitvijo bodisi tega nosilca dejavnosti, celo samostojnega podjetnika ali pa da je minimalno ena oseba pol leta zaposlena v tem podjetju oziroma pri samostojnem podjetniku. Se pravi, da gre za tri rešitve: dvig s 50 na 100 tisoč evrov, normirane stroške dvignemo s 70 na 80 tisoč evrov in pri tistih podjetnikih, ki bodo imeli prometa več kot 50 tisoč evrov, se pravi v razponu od 50 do 100 tisoč evrov, je potrebno tudi eno delovno mesto. Gre za to, da enostavno ne bo špekulacij na tem področju. Trdno smo prepričani, da bodo s tem tudi zmanjšani stroški za delo javne uprave, kajti inšpektorje, sedaj s carine in od vsepovsod jih selimo, zagotovo bo tako na davčnem področju, kakor tudi na področju inšpekcij razbremenitev, če bodo ljudje imeli poenostavljene postopke in tudi na tak način imamo prihranek v javni upravi. Če bo pa kdo kakšen [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]bo zagotovo na drugi strani veliko več prihranka, pri tem da ne bodo ljudje imeli opravka z različnimi računovodskimi servisi. Predlagam, da v prvem branju opravimo razpravo in na koncu izglasujemo, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa, za uvodno obrazložitev. Besedo dajem predstavnici Vlade mag. Mateji Vraničar, državni sekretarki na Ministrstvu za finance.
Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovane gospe in gospodje poslanci! Možnost ugotavljanja davčne osnove od dohodka iz dejavnosti z upoštevanjem normiranih odhodkov je vzpostavljena z namenom administrativne poenostavitve za male poslovne subjekte pri izpolnjevanju davčnih obveznosti in povečanja pravne varnosti v povezavi z večjo gotovostjo glede davčne osnove, ki pa pomeni odstop od obdavčevanja po ekonomski moči. Sistem poznamo že dalj časa, vendar je bil ta znatno prenovljen v letu 2012 z začetkom uporabe za davčno leto 2013. Predlagatelj ugotavlja, da trenutno veljavna ureditev ne zajema zadostnega števila podjetnikov in zato predlaga povečanje prihodkovnega praga in povečanje višine normiranih odhodkov. Vlada ugotavlja, da predlog zakona ne temelji na ocenah in analizah konkretnih podatkov, saj so bili obračuni predloženi davčnemu organu šele do 21. aprila letošnjega leta in se šele pripravljajo, zato da bi bile lahko konkretne analize pripravljene. Moram pa na tem mestu že tudi poudariti, da se je Vlada zavezala v pogovorih tako z Obrtno-podjetniško zbornico Slovenije kot z drugo zainteresirano javnostjo, da bo takoj, ko bodo podatki pripravljeni za obdelavo oziroma za analizo, pristopila k proučitvi razlogov, zakaj se je sorazmerno majhno število subjektov odločilo za tako imenovano pavšalno obdavčitev. Kljub temu lahko dam že nekaj podatkov. Po podatkih za leto 2012 je od skupaj skoraj 97 tisoč vseh fizičnih oseb, ki opravljajo dejavnost, okrog 77 % oseb izpolnjevalo pogoj za vstop v sistem normiranih odhodkov za leto 2013, torej več kot tri četrtine zavezancev. Za vstop v sistem se je odločilo zgolj 15 % vseh zavezancev, kar je dobrih 15 tisoč. To pomeni 80 % več zavezancev, glede na število vključenih pred navedeno prenovo, pa vendar znatno manj od možnih 77 %. Po oceni, temelječi na finančnem prihranku pri davku in stroških administriranja, bi bil predlog ugodnejši le za dodatnih 6 tisoč 600 zavezancev, kar postavlja pod vprašaj doseganje cilja zakona. Nadalje ima predlog tudi negativne finančne posledice za državni proračun, saj pričakujemo, da se bi za sistem pavšaliranja odločili zavezanci, ki bi si s tem predvsem zmanjšali davčno breme. Ocena je, da bi se prihodki znižali za približno milijon in 100 tisoč evrov. Zavezanci so v zelo različnih položajih in večje, kot so poenostavitve pri določanju davčne osnove, večja je neenakost. Zato je potrebna pri določanju višine normiranih odhodkov in višine prihodkovnega pogoja za vstop v sistem zmernost, da ne bi prišlo pri posameznih skupinah davčnih zavezancev do sorazmerno velike davčne ugodnosti glede na dejansko ekonomsko moč. Zaradi tega je treba tudi analizirati, kateri zavezanci so se v sedanjem sistemu odločali za pavšalni režim obdavčitve in kateri ne ter kateri so pri njih razlogi, da se za to niso odločili, medtem ko konkreten predlog zakona ne daje odgovora na ta vprašanja. Pri oceni predloga je treba upoštevati tudi vpliv na obnašanje zavezancev z vidika kvalifikacije za vstop v sistem, na primer prikrivanje prihodkov, vpliv na prakse na trgu dela, da se dohodek, ugotovljen za davčne namene, upošteva tudi pri določanju osnove za prispevke za socialno varnost in pri določanju pravic iz naslova socialnovarstvenih in družinskih prejemkov ter vpliv na javno objavo letnih poročil. Zavezanci v sistemu normiranih odhodkov namreč te obveznosti nimajo. Upoštevaje vse navedeno, ocenjujemo, da predlaganega zakona ni mogoče podpreti, s čimer pa, še enkrat poudarjam, ne zavračamo razprave o morebitnih drugih oziroma dodatnih spremembah sistema pavšalne obdavčitve na področju dohodnine. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Sedaj prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo gospod Aljoša Jerič v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Lep pozdrav tudi z moje strani! Spoštovani! Konec leta 2012 je bila sprejeta novela Zakona o dohodnini, ki je uvedla možnost plačila dohodnine preko tako imenovanih normiranih odhodkov. Tisti podjetniki, ki so izbrali tak način ugotavljanja dohodka, so prvi davčni obračun z upoštevanjem normiranih odhodkov lahko izdelali za leto 2013. Podjetnikom, ki so zbrali tak sistem obdavčitve, se avtomatično priznajo normirani odhodki v višini 70 % ustvarjenih prihodkov. Pri tem ni pomembno, koliko odhodkov dejansko nastane, niti ni pomembno dokazovati upravičenost odhodkov kot takih. Davčna stopnja je 20 % in je fiksna. Dohodek podjetnika tako ni več del dohodka, obdavčenega po dohodninski lestvici. Tak način obdavčitve pa lahko izbere vsak samostojni podjetnik, katerega letni prihodek ne presega zneska 50 tisoč evrov. Člani Poslanske skupine nepovezanih poslancev smo že ob takratnem sprejemu sprememb in dopolnitev danes veljavnega Zakona o dohodnini razpravljali o sami višini meje, do katere je možno vstopati v sistem normiranih odhodkov. O takrat postavljeni meji 50 tisoč evrov prihodkov smo menili, da je prenizka in da bi morala biti postavljena na 100 tisoč evrov. Tudi danes tako menimo, zato pozdravljamo predlog, ki ponuja tako rešitev, pa četudi ta predlog ni prišel iz naših vrst. Ostale rešitve, ki pa jih predlagatelj prav tako ponuja v današnjem predlogu zakona, pa žal po našem mnenju niso dovolj domišljene in dodelane. Tukaj mislim na dodatno pogojevanje za podjetnike, ki želijo vstopiti v sistem normiranih odhodkov in v preteklem koledarskem letu presegajo prihodkovni prag 50 tisoč evrov, in sicer da so v podjetju samozaposleni za polni delovni čas oziroma imajo zaposleno vsaj eno osebo za polni delovni čas. Nepremišljen se nam zdi tudi dvig višine normiranih odhodkov s sedanjih 70 na 80 % davčno priznanih prihodkov. Tretji očitek noveli, ki ga imamo, je vstopni prag DDV. Ne vem, ali so predlagatelji namerno spregledali dejstvo, da se je ob sprejetju danes veljavnega zakona povišal takrat tudi prag za vstop v sistem DDV, in sicer s takratnih 25 tisoč evrov na današnjih 50 tisoč evrov. Zakaj je to pomemben podatek? Preprosto. Če želimo doseči, da se zmanjšajo administrativne obremenitve in fiksni stroški vodenja poslovnih knjig, je treba misliti tudi na DDV ter vodenje knjig prejetih in izdanih računov. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini v prvi obravnavi podprli. V nadaljevanju pričakujemo strokovno konstruktivno razpravo. Prav tako pričakujemo, da bomo pridobili vse relevantne analize, na podlagi katerih bomo ocenili, kakšni so učinki dviga praga za vstop v sistem DDV s 50 tisoč na 100 evrov. Taka ureditev mora biti opcijska, saj ureditev, ki bi temeljila na obveznem vstopu v sistem normiranih odhodkov in ki ne pomeni obdavčevanja po ekonomski moči, ni skladna z načelom enakosti pred zakonom in zato ni ustavnopravno dopustna. Opcijski sistem predstavlja z vidika davčnega zavezanca prednost in daje možnost davčnega planiranja in optimiziranja davčne obveznosti ter tudi celotnega poslovanja. Seveda obstaja še kak pomislek o nedoslednosti predlaganega zakona. Kot že rečeno, v Poslanski skupini nepovezanih poslancev pričakujemo, da se bo v široki razpravi izoblikovalo besedilo, ki bo za zavezance pomenilo učinkovito znižanje administriranja. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste bo stališče predstavil gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo gospa podpredsednica. Spoštovana predstavnica ministrstva, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi. Dovolite mi, da predstavim stališče o tem in o zakonu, ki prihaja v naslednji točki, v enotnem stališču, kajti gre za zakonski dvojček. Kaj je bistvo teh sprememb? Prejšnja vlada oziroma minister za finance dr. Janez Šušteršič je uvedel novost, ki je osnova za predlagane spremembe. Gre za pavšalno obdavčitev samostojnih podjetnikov in manjših podjetij, ki predvsem zmanjšuje administrativno breme. Nekateri namreč mislijo, da je bistvo v zniževanju obremenitev z davki, a temu še zdaleč ni tako. Res je sicer, da je zniževanje obremenitev možen dobrodošel stranski učinek, a bistvo zakona je v administrativni razbremenitvi, za katero se v Državljanski listi neprestano zavzemamo. Predlog sprememb, ki je pred nami, bo omogočil, da si birokratskih administrativnih ovir reši še več samostojnih podjetnikov ter malih in srednjih podjetij, ki jim bo na ta način ostalo več časa za ukvarjanje z njihovo primarno dejavnostjo. So pa predlagatelji zgrešili v tem, da v okviru predlaganih sprememb uvajajo dodatne kriterije, ki so morda všečni in se zdijo na prvi pogled smiselni, a v svojem bistvu rušijo osnovni namen zakona. Govorim o določbah o številu zaposlenih. Zmanjševanje birokratskih ovir preko uvajanja novih določil o zaposlenih je logičen nesmisel. To so predlagatelji v silni želji po všečnosti spregledali. V Državljanski listi pa vidimo celotno zgodbo in želimo predlagati ne le všečne, temveč dobre zakone. V Državljanski listi bomo v tej fazi predlog zakona podprli in skupaj s predlagatelji zakona nadgradili in poiskali boljše rešitve za zmanjševanje birokratskih ovir in poenostavitev poslovanja za slovensko gospodarstvo. Vsekakor pa pričakujem, da nam bo ministrstvo v nadaljnjem postopku pripravilo vse omenjene podatke, da bomo lahko zakon še ustrezno izboljšali.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke oziroma gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Spoštovane gospe in gospodje! Moj kolega poslanec Franci Bogovič je v vlogi predlagatelja tega zakona že v uvodu povedal tiste ključne stvari. Jaz bom poskušal samo še nekoliko dopolniti. V Slovenski ljudski stranki smo se o potrebnih popravkih na področju pavšalne obdavčitve pogovarjali že več kot eno leto. Za razliko od Vlade, ki v svojem mnenju povsem tehnično operira s številkami, temelječ na preteklosti, smo šli mi med podjetnike, šli smo med obrtnike in jih vprašali, kaj mislijo. Veste, kaj so povedali? Da je ideja o pavšalu dobra. Še več. Da je odlična. A je sedaj, žal, zastavljena tako, da imajo od nje koristi zgolj redke dejavnosti z nizkim odstotkom dejanskih odhodkov. Tudi Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije navaja, da trenutna ureditev zaradi nizkega praga prihodkov in prenizkega odstotka normiranih odhodkov ni ustrezna za redne proizvodnje, servisne in storitvene dejavnosti, kjer so stroški višji. Še zlasti je neprimeren za tiste, ki zaposlujejo. Ste postali morda pozorni? Spoštovane kolegice in kolegi, trenutna ureditev ni primerna za tiste, ki zaposlujejo. Tako pravijo. Kaj pa je osnovni najpomembnejši cilj nas vseh, ki sprejemamo zakonodajo? Nove zaposlitve. Zato s tem paketom zakonov vključimo večji del malega gospodarstva v ta pavšal, da bomo s tem pridobili tudi kakšno zaposlitev na ta račun. Pri nas morajo tudi mali podjetniki in manjše gospodarske družbe uporabljati zapleteno in obširno davčno zakonodajo in upoštevati vsa računovodska pravila, ki sicer veljajo za velike gospodarske družbe. Seveda jih to dela manj konkurenčne v primerjavi s podjetji na Hrvaškem, Avstriji, Češki, Nemčiji, Veliki Britaniji in tako naprej, ki uporabljajo enostavnejše računovodske in davčne predpise. In to bi radi zagotovili tudi za Slovenijo. Naslednja zadeva, o kateri bi lahko spregovorili malo več, je naš predlog, da bi podjetja s prihodki me 50 in 100 tisoč evri za vstop v pavšalno obdavčitev morala imeti vsaj enega redno zaposlenega. Zakaj? Zato, da preprečimo morebitne zlorabe, da bi se ta zakonodaja izkoriščala za pretok denarja preko slamnatih podjetij. Ta možnost vstopa v sistem pavšala naj bo za tiste, ki dajejo delovna mesta, ki imajo potencial, da se razvijajo, prosperirajo, skratka zaposlujejo. Vlada opozarja na nomotehnične pomanjkljivosti tega člena o obvezni zaposlitvi. Toda poglejte! Pred nami je še obravnava na pristojnem odboru, pa druga in tretja obravnava. Zadevo lahko skupaj uredimo v skladu s predpisi, če to seveda želimo. S tem paketom zakonov imamo v Slovenski ljudski stranki, kot tudi sopodpisniki v Novi Sloveniji iskren namen olajšati delo za vsaj nekatere male podjetnike in obrtnike. To idejo gospodarstvo podpira, finančne posledice za proračun pa so tudi v najbolj pesimistični vladni verziji zelo majhne. Tudi če jih bomo razbremenili za milijon evrov, kolikor ocenjujete v vladnem mnenju, ni to nobena katastrofa, saj bo ta denar ostal v gospodarstvu. Toda prepričan sem, da bo ta ureditev v nekajletnem obdobju v sistem pripeljala več podjetnikov in ti bodo v nekaj letih plačali več davkov, kot jih plačujejo zdaj. Z veseljem jih bodo plačevali, saj ne bodo rabili plačevati računovodskih storitev in ne bodo rabili ure in ure časa porabiti za ukvarjanje z bilancami, dokazovanjem stroškov in podobnimi birokratskimi nesmisli, kot se to dogaja danes. Spoštovani, v poslanskih klopeh! Ravno v sedanjih časih, ko delujoče vlade praktično ni več, lahko uporabimo nekaj zdravega razuma in naredimo nekaj dobrega za malo podjetništvo, za podjetnike, obrtnike, za te, ki niso ne levi ne desni, temveč so naši, slovenski. So jedro našega gospodarstva. Podprimo ta paket zakonov, ki smo jih vložili v Slovenski ljudski stranki in Novi Sloveniji in jim vsaj pojdimo naproti. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo stališče predstavila gospa Marija Plevčak.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem prisotnim. Iz navedb predlagatelja gre za takšne vrste dopolnitev in sprememb, ki se po našem vedenju nanašajo na točno določen segment gospodarstva. Iz konteksta predloga zakona lahko ugotovimo, da rešitve ponujajo ugodnosti za najmanjše davčne zavezance, in sicer predlagatelj ponuja, prvič, dvig praga prometa za 100 %, sprememba z dosedanjih 50 tisoč na 100 tisoč evrov. Drugič, dvig višine normiranih odhodkov na 80 % davčno priznanih prihodkov s sedanjih 70. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev ugotavljamo, da osnova za predlagane spremembe izvira iz letošnje januarske ankete, ki jo je opravila Obrtno-podjetniška zbornica. Rezultat ankete je pokazal, da se je 51 anketirancev, v katerih je sodelovalo 223 samostojnih podjetnikov in 40 gospodarskih družb, odločilo za pavšalno obdavčitev na podlagi normiranih odhodkov. V primeru samo, da se zgornja meja prometa dvigne z do sedaj 50 tisoč na 100 tisoč. Tako smo v Poslanski skupini Demokratične stranke preverili in ugotovili, da je bilo po podatkih iz registra davčnih zavezancev konec leta 2013 registriranih 93 tisoč 164 aktivnih davčnih zavezancev, ki opravljajo dejavnost. V preteklem letu je bilo 135 tisoč 790 registriranih aktivnih davčnih zavezancev kot pravne osebe. Skupno torej skoraj 229 tisoč anketirancev. To pomeni, da je statistični vzorec ankete zajel le 0,1 celotnega gospodarskega sektorja. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev zato ocenjujemo, da tako pripravljen predlog, ki ga predlagajo kolegi poslanci, ne zasleduje dovolj upravičenega odstotka za udejanjanje reprezentativnega vzorca, kar naj bi bila podlaga za zakonske spremembe. Menim, da je treba zajeti večje število registriranih aktivnih gospodarskih družb, med katere uvrščamo tudi samostojne podjetnike, ki jih vključujemo med tako imenovano mikropodjetništvo. V Poslanski skupini DeSUS smo prepričani, da je sedanja zakonodaja na tem področju urejena in je ni treba spreminjati, zato bomo Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini nasprotovali. Menimo tudi, da bi bila smiselna analiza prednosti, pomanjkljivosti in slabosti, ki bi, če bi bil ta predlog sprejet, več kot zaželena, da bi lahko ocenjevali učinke na segmentu malega podjetništva in obrtništva, ne pa, da dobimo le ohlapno pojasnilo, da bi bile finančne posledice zaradi poenostavitve davčnega sistema za precej širši krog zavezancev že v srednjeročnem obdobju za proračun pozitivne. Kot sem že dejala, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, ki ga imamo danes pred seboj, naša poslanska skupina ne bo podprla. Želimo pa temeljito finančno analizo, kaj to pomeni, kaj prinese v proračun. Ali so kriteriji pravilni in dobri tako za uporabnike kot za proračun? Točno analizo, komu to koristi, ker očitno pavšal koristi predvsem storitveni in svetovalni dejavnosti. Kdor je kadarkoli upravljal in vodil samostojno podjetništvo ali mikropodjetje, ve, kako se dela s stroški, kako je treba dokumentirati itn. Težko je pokrivati vse stroške, ki nastanejo, verjamem pa, da je ta predlog prioriteta res za tiste, ki obratujejo z minimalnimi stroški in zaradi tega je potrebno, da se ta predlog dobro prouči, premisli in se potem o njem naprej razpravlja.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije bo stališče predstavil gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovana državna sekretarka s sodelavko, drage kolegice in kolegi! Naj na začetku povem, da kljub vsemu čutim neko naklonjenost za nadaljnjo razpravo o tem zakonu in pripravljenost, da besedilo poslanke in poslanci, najprej članice in člani Odbora za finance, optimiramo. Kakšni so bili razlogi, da sta Nova Slovenija in Slovenska ljudska stranka predlagali Državnemu zboru v sprejetje ta zakon? Zavedamo se namreč, da malo gospodarstvo v Sloveniji predstavlja skoraj 99 % vsega gospodarstva. In prav delu tega malega gospodarstva je namenjena ta novela Zakona o dohodnini. Ker hodimo po terenu, obiskali smo praktično celo Slovenije v teh dveh letih in pol in govorimo z malimi podjetniki, ki vsi zagovarjajo takšno rešitev. Če zagovarjajo, to pomeni, da bo to neka stimulacija, neka spodbuda za malo gospodarstvo, to pomeni nov razcvet in to pomeni tudi intenzivnejše polnjenje pokojninske blagajne. Torej se podpisniki pod ta zakon, pod to novelo Zakona o dohodnini še kako brigamo tudi za penzioniste. Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o dohodnini, ki ga obravnavamo danes, sodi v sklop ukrepov za stimulacijo podjetniških pobud. V času gospodarske krize je pomembno, da država poleg splošnih načel, med katerimi so davčna pravičnost, splošnost in nevtralnost, zagotavlja predvsem stimulativni učinek davčnih predpisov. Zavedamo se, da bodo Slovenijo iz gospodarske krize potegnili gospodarstveniki, ne politiki, še manj sindikalisti. Politiki pa pri tem ne smemo ovirati, moramo gospodarstvo spodbujati, ga motivirati. Odstop od splošne oblike obdavčitve predstavlja možnost poenostavljenega postopka pavšalne obdavčitve za fizične osebe, ki opravljajo dejavnost, ter tudi manjših poslovnih subjektov, ki ustvarjajo relativno nizek znesek letnega prometa. Naj ob tem poudarim, da ne gre za davčne olajšave, pač pa le za poenostavitve obdavčitev manjših davčnih zavezancev. Pravzaprav je tak sistem obdavčitve že uveljavljen od davčnega leta 2013 dalje, ki pa zajame premajhen krog davčnih zavezancev. Kot je danes že povedala predstavnica vlade, natančnih analiz, ki ga nekateri terjajo, na žalost še nimamo, ampak prepričan sem, da se bo v tem času tudi vlada v svojem stališču omehčala. Obdelave prvih oddanih davčnih napovedi po novem poenostavljenem sistemu obdavčenja še niso opravljene in zato še ni mogoče govoriti o učinkih veljavnega sistema pavšalne obdavčitve. Vendar pa bomo tudi v Novi Sloveniji prisluhnili iniciativam fizičnih oseb in pravnih subjektov, zlasti pa pobudi Obrtno-podjetniške zbornice o potrebnem zvišanju praga za možnost izbire poenostavljene pavšalne obdavčitve s sedanjih 50 tisoč evrov na 100 tisoč evrov letnega prometa in zvišanju odstotka priznanih pavšalnih stroškov s sedanjih 70 % na 80 %. Naj tukaj omenim, da praktično ni nobenega strokovnega članka, ki smo jih v zadnjih dneh prebrali, ki bi nasprotoval temu predlogu zakona. Naj ob obravnavi tega predloga zakona poudarimo dobre prakse nekaterih evropskih držav na področju spodbujanja gospodarske aktivnosti. Tudi te države so se prav tako kot Slovenija soočale s hudo gospodarsko krizo in visoko stopnjo brezposelnosti. Problema so se lotile s programi za podporo malim podjetjem in s temi programi ustvarile ugodno poslovno okolje za odpiranje in rast malih podjetij. Tudi v Sloveniji smo pred vprašanjem, ali je bolje imeli veliko število brezposelnih, ki se preživljajo s socialnimi transferji in s prihodki iz sive ekonomije, ali pa spodbuditi samozaposlovanje pod ugodnimi pogoji. Mislim, da je odgovor nam vsem jasen. Zapletenost, dolgotrajnost in obširnost upravnih postopkov in tudi področja davčne zakonodaje so pogosto ovira za marsikaterega potencialnega kandidata, ki bi se odločil za samostojno dejavnost, čeprav ima morda idejo in celo potrebna zagonska finančna sredstva. Možnost pavšalne obdavčitve predstavlja bistveno poenostavitev, zlasti pa večjo predvidljivost glede davčne obveznosti manjših davčnih zavezancev. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, ki jo obravnavamo sedaj, bo za dosego cilja večjih gospodarskih spodbud treba nadgraditi še z drugimi ukrepi, zlasti z olajšavami za zaposlovanje brezposelnih oseb, odpravami nepotrebnih administrativnih ovir, skrajševanjem in poenostavitvami postopkov pridobivanja ustreznih soglasij, dovoljenj in tako dalje. Vsekakor pa ga ocenjujemo kot enega izmed dobrih korakov v smeri spodbujanja gospodarske aktivnosti, zato smo sopodpisniki in povsem normalno je, da bomo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini podprli.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima besedo mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani predstavnice Vlade, kolegi in kolegice! Slovenija je v globoki gospodarski krizi že nekaj let in zaradi tega vsak ukrep, ki bi lahko tudi potencialno prispeval k temu, da bi država in gospodarstvo šla iz krize, je dobrodošel. V Slovenski demokratski stranki bomo podprli vsak ukrep, ki bo prispeval k temu. Ta ukrep ocenjujemo za enega izmed takih, ki bo dal spodbudo predvsem mikro, malim in srednjim podjetjem, da bodo lažje poslovali. S tem ko bodo lažje poslovali, bodo konkurenčnejši in se bodo na tej podlagi lahko razvijali. Vsako podjetje je bilo kdaj majhno. Tisti, ki smo se ukvarjali s podjetništvom in smo tako ali drugače sodelovali s podjetji, vemo, da so večja, velika podjetja vedno nastala iz majhnih podjetij, majhna podjetja pa so seveda bolj ranljiva. Zato jim je treba dati določene ugodnosti. Ne nazadnje je tudi v Evropski uniji ocena, da iz krize tudi v drugih državah lahko potegnejo majhna in srednja podjetja. Zato so takšni predlogi dobrodošli. Ob tem se postavljajo številna vprašanja, ob tem se postavljajo številne dileme, ki pa jih v nadaljnji obravnavi lahko razrešimo in najdemo optimalno rešitev za vse. Kaj pravzaprav je predlog? Predlog je, kot je bilo že omenjeno s strani kolegov, da se pavšal dvigne s 50 tisoč na 100 tisoč prometa, govorimo o prometu samostojnega podjetnika. Nadalje, da se priznani stroški brez kakršnihkoli dokazil dvignejo s 70 % na 80 % teh prihodkov in da se v primeru, če ima samostojni podjetnik več kot enega zaposlenega, oziroma v primeru, ko so prihodki več kot 50 tisoč evrov letno, mora imeti ta samostojni podjetnik enega zaposlenega. Pri tem bi omenil dilemo, ki traja že 20 let, ali je samostojni podjetnik, se pravi, ustanovitelj podjetja, že dejansko tudi tisti, ki je zaposlen. In če je tako, potem tu ni nobenih dilem. Vendar bo tu vsekakor nastalo vprašanje, kako je z njegovo plačo, kajti on po drugi strani nima plače. Te rešitve pomenijo naslednje spremembe. Danes vzamemo maksimalne prihodke, na evro zaokrožene, in poglejmo, koliko danes plača tak podjetnik davka. Recimo, da ima 50 tisoč prometa, je pavšalist, ima 70 % priznanih stroškov, pomeni, da je njegova davčna osnova 15 tisoč. 70 % od 50 tisoč je 35 tisoč. Po 20-odstotni stopnji tak podjetnik plača 3 tisoč evrov davka na leto. Po novem, vzemimo spet maksimalni prihodek, zaokrožen na evro, se pravi, 100 tisoč evrov, ima maksimalno 80 tisoč priznanih odhodkov, kar pomeni, da je davčna osnova 20 tisoč, in tak podjetnik bo plačal 20-odstotni davek, to je 4 tisoč evrov. Vsekakor je to dobrodošla sprememba v celoti. Ob tem da je treba upoštevati, ko govorimo o tem davku, da so samostojni podjetniki imeli v letu 2012 začetih stečajev 70 in izbrisov s trga oziroma iz vseh dokumentov je bilo 77, kar z drugimi besedami pomeni, okoli 150 samostojnih podjetnikov je na takšen ali drugačen način propadlo, kar pomeni, da razmerje ni ugodno. V letu 2013 je bilo začetih stečajev pri samostojnih podjetnikih 50, izbrisov pa 52, kar pomeni okoli 100. Z drugimi besedami, tu so se že morda nekoliko pokazale določene rešitve, zakaj je v različnih zakonodajah temu tako. Je pa vsekakor treba upoštevati tudi finančne učinke. Smisel je, da se s takšno rešitvijo zagotovijo boljši pogoji gospodarjenja za samostojne podjetnike, da so bolj konkurenčni, da imajo višje prihodke in da je tudi na podlagi boljšega gospodarjenja njihov poslovni izid vedno boljši in da jih bo čim več postalo srednjih podjetij, velikih podjetij in da bodo imeli čim večje dobičke in da bodo čim več zaposlovali. S tem ko bodo čim več zaposlovali, bo tudi ugodnejši položaj za proračun Republike Slovenije. Če bomo stalno dušili, tako kot dela vlada Alenke Bratušek v zadnjem letu, ko stalno duši z dodatnimi birokratskimi in administrativnimi ovirami in s povečevanjem davkov podjetništvo, delavnost, tudi učinkovitost, tako ne bomo prišli nikamor. Zaradi tega je smiselno podpreti ta zakon, da se v nadaljnji razpravi nekatere dileme in vprašanja razrešijo. Tukaj je bilo vprašanje, ali je treba spremeniti tudi Zakon o davku na dodano vrednost. Zakon o davku na dodano vrednost določa za vstop v sistem davka na dodano vrednost mejo 50 tisoč. Sedaj bo meja za pavšal 100 tisoč. Ocenjujemo, da ni nujno, da se spremeni tudi zakon o davku na dodano vrednost. Lahko je nekdo zavezanec za davek na dodano vrednost in hkrati tudi deluje na podlagi pavšala. Tudi tisti, ki deluje na podlagi pavšala, mora za svoje storitve in za dobave blaga izdajati račune. Seveda bo ob tem administrativno nekoliko bolj obremenjen. Tisti, ki ima več kot 50 tisoč, bo moral voditi evidence in bo plačeval davek na dodano vrednost. Tukaj ne vidimo nobenih težav glede različnih zneskov. Navsezadnje so bili takšni različni zneski tudi že v preteklosti in tudi v drugih državah imajo različne zneske za vstop med pavšal in za vstop v davek na dodano vrednost. V gradivu je primer Avstrije, kjer mislim, da je omenjeno 220 tisoč pavšala. Mislim, da je sigurno znesek za vstop v sistem davka na dodano vrednost drug. Tukaj ne mislimo, da se te rešitve pogojujejo s kakršnimkoli avtomatizmom pri davku na dodano vrednost. Državna sekretarka z Ministrstva za finance je povedala, da manjka milijon, če sem prav razumel. To je verjetno statičen izračun. To je verjetno izračun, da se nič ne bo spremenilo, da bodo podatki takšni, kakršni so. Da bodo samostojni podjetniki poslovali tako, kakor poslujejo, ne pa, da se bodo zaradi tega, ker bodo imeli ugodnejši položaj, povečali na eni strani prihodki, povečal iz tega davek na dodano vrednost, povečal na drugi strani tudi prihodek in prehod iz teh mikropodjetij oziroma podjetij s prometom do 100 tisoč tudi v tista podjetja, ki morajo voditi evidence in ki morajo navsezadnje tudi voditi vse poslovne knjige v skladu z računovodskimi standardi. Z drugimi besedami, ne moremo stalno verjeti statičnim izračunom. Ministrstvo za finance ni pripravilo neke posebna analize, čeprav nekaj podatkov je v tem mnenju. In ni pripravilo dinamične analize za srednja, majhna in mikro podjetja, kaj se bo dejansko zgodilo. Eno od pomembnih vprašanj, ki jih bo treba tudi razrešiti oziroma vsaj o njih spregovoriti, upam tudi razrešiti, so razlike v dodanih vrednostih po posameznih dejavnostih. Tudi če primerjalno pogledamo, in to je tudi navedeno v samem gradivu, imajo določene dejavnosti v tujini, da tako rečem, različne odstotke priznanih odhodkov. Jaz se strinjam, da je vedno izredno težko določati odhodke za posamezne dejavnosti. Vendar podatki o tem obstajajo, podatki so znani. Verjetno samostojni podjetnik, ki se ukvarja, bom zdaj rekel, s kmetijsko dejavnostjo, vem, da je takšnih malo, ali pa z dejavnostjo proizvodnje, ima manjšo dodano vrednost, kot jo ima, če želite, davčni svetovalec ali pa zobozdravnik, samostojni podjetnik ali pa odvetnik, finančni svetovalec in tako naprej. Nimam jaz nič proti tem podjetjem oziroma podjetnikom, ki se ukvarjajo z dejavnostmi z visoko dodano vrednostjo, vendar bi opozoril na razlike v gospodarstvu, kako v nekaterih dejavnostih dosegajo dodane vrednosti, v drugih pa ne. Vendar v vsaki dejavnosti so navsezadnje dobri in slabi in verjetno dobri dosegajo višjo dodano vrednost kot slabi. Kakorkoli že, treba pa je o tem tudi razmisliti. Kaj se bo dogajalo s tem zakonom v nadaljevanju težko povem, glede na različna mnenja nekaterih tudi koalicijskih poslanskih skupin. V Slovenski demokratski stranki bomo zakon podprli, da gre v nadaljnjo obravnavo. V nadaljnji obravnavi pa si želimo, da se določena vprašanja, ki so aktualna, razrešijo, da najdemo odgovore, tako da bomo v najboljši meri dopolnili ta zakon z rešitvami, ki, jaz upam, bodo potem tudi sprejete. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija ima besedo mag. Stanko Stepišnik.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Predstavnica ministrstva, spoštovane poslanke in poslanci! V Pozitivni Sloveniji zagovarjamo stališče, da morajo biti sistemske rešitve na področju davčne zakonodaje v skladu s strategijo za izhod iz gospodarske in finančne krize. Torej takšne, da se z njimi ne povečujejo stroški poslovanja podjetij. V Sloveniji je nujno treba zmanjšati brezposelnost, odpiranje novih delovnih mest pa je treba podpreti s primernimi ukrepi, ki bodo gospodarstvu omogočali nadaljnje zaposlovanje. Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, ki je pred nami, viša prihodkovno stran, prag za vstop v sistem normiranih odhodkov s sedanjih 50 tisoč evrov na 100 tisoč evrov prihodkov. S to spremembo bomo zajeli večje število podjetnikov, katerim je sistem tudi prvenstveno namenjen, in sicer v luči administrativne razbremenitve, njihovega poslovanja in zmanjšanja fiksnih stroškov vodenja poslovnih knjig. Ugotavljamo, da je pavšalna obdavčitev malih samostojnih podjetnikov in malih ter mikrogospodarskih družb, ki je začela veljati za obe vrsti poslovnih objektov s 1. 1. 2013, ustrezna le za dejavnosti z nizkim odstotkom dejanskih odhodkov, torej za intelektualne in dopolnilne dejavnosti, nikakor pa ni ustrezna za redne proizvodne, servisne in storitvene dejavnosti, še zlasti je neprimerna za tiste, ki zaposlujejo. Za obrtnike in podjetnike sedaj veljavni sistem pavšalne obdavčitve ne pomeni poenostavitve ugotavljanja davčne osnove, saj zaradi višjih stroškov, ki jih ustvarijo pri opravljanju gospodarske dejavnosti, hitro presežejo prihodkovni limit v višini 50 tisoč evrov. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija pozdravljamo tudi predlog, da se normirani odhodki s sedanjih 70 % dvignejo na 80 % davčno priznanih prihodkov. Ocenjujemo, da oba sedaj veljavna parametra negativno vplivata na bodočo rast podjetja in na zaposlovanje, saj mora podjetje, ki raste in zaposluje, že takoj po prvem letu poslovanja preiti na zapletenejši način ugotavljanja davčne osnove na podlagi dejanskih odhodkov, poznavanje zapletenih pravil pa gre pogosto na račun kreativnosti, sicer namenjene razvoju dejavnosti in zaposlovanju. V Pozitivni Sloveniji zato menimo, da je zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov bo stališče predstavil gospod Mirko Brulc.
Spoštovani! Predlagatelji s spremembami in dopolnitvijo Zakona o dohodnini predlagajo povišanje prihodkovnega praga za vstop v sistem normiranih odhodkov s sedanjih 50 tisoč evrov na 100 tisoč evrov prihodkov ter na dvig višine normiranih prihodkov s sedanjih 70 % na 80 % davčno priznanih prihodkov. Socialni demokrati poudarjamo, da predlog zakona ne temelji na opravljenih ocenah in na dejanskih podatkih, ki bi upoštevale celoten položaj davčnih zavezancev, tudi nedavčni vidik je tukaj vprašljiv, ter ne upošteva dejstva, da sistem normiranih odhodkov pomeni odstop od obdavčenja po ekonomski moči, preko katerega se pri obdavčevanju dohodkov v splošnem uresničuje ustavno načelo enakosti pred zakonom. Pavšalno obdavčevanje je torej koristno za zavezanca, poenostavlja davčni sistem, na drugi strani pa moramo biti pri določanju meja previdni, če želimo ohraniti tudi pravično naravo obdavčitve, da tisti, ki ustvarjajo več, tudi prispevajo več glede na svojo ekonomsko sposobnost. Prav tako je treba poudariti, da so zavezanci v različnih položajih, in večje kot so poenostavitve pri določanju davčne osnove, večja je neenakost. Zato je potrebna pri določanju višine normiranih odhodkov in višine prihodkovnega pogoja za vstop v sistem zmernost, da ne bo prišlo za posamezne skupine davčnih zavezancev, dejavnosti z manjšim deležem odhodkov v prihodkih, do nesorazmerno velike davčne ugodnosti, glede na dejansko ekonomsko moč, ter da ne bi prišlo do vplivanja na obnašanje zavezancev z namenom kvalifikacije za vstop v sistem normiranih odhodkov. Od skupaj skoraj 27 tisoč analiziranih fizičnih oseb, ki opravljajo dejavnost, bi lahko glede na veljavne pogoje, kjer prihodki ne presegajo 50 tisoč evrov, ne glede na število zaposlenih seveda, davčno osnovo na poenostavljen način ugotavljalo okrog 77 % vseh zavezancev. Dejansko pa je le dobrih 15 tisoč ali 15 % analiziranih zavezancev. Veljavni odhodkovni prag ni prenizko določen, saj zajema praktično večino zavezancev in bi torej samo ob uveljavitvi zvišanja prihodkovnega praga na 100 tisoč evrov zajeli le še manjši delež zavezancev, in sicer okrog 11 %. Predlog zakona pa ne dosega osnovnega cilja zakona, in sicer dostopnost spremenjenega davčnega sistema širšemu krogu zavezancev. Po oceni, temelječi na finančnem prihranku, in sicer davek in stroški administriranja, bi bil ugodnejši za dodatnih 6 tisoč 600 zavezancev. Nadalje pa ima predlog zakona tudi negativne finančne posledice na državni proračun. Po oceni za 1,100 milijonov evrov davčnih prilivov oziroma davčno ugodnost za zavezance, ki so že v sistemu, po oceni v višini 4,4 milijone evrov oziroma okoli 233 evrov na zavezanca. Pri tem pa ne moremo niti oceniti kot tudi ne z zagotovostjo trditi, da bi lahko administrativno ugodnejši način ugotavljanja davčne osnove imel učinke na zmanjšanje sive ekonomije. Zaradi navedenega bo Poslanska skupina Socialnih demokratov glasovala proti predlaganemu zakonu. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Kot prvemu dajem besedo predlagatelju gospodu Francu Bogoviču.
Hvala lepa, spoštovane kolegice in kolegi, za podana stališča poslanskih skupin in za stališče Vlade. Na podlagi vseh teh stališč lahko mirno rečem, da se vsi zavedamo, da je nujno treba izvesti ukrepe tudi v smeri olajšanja delovanja za gospodarstvo. Predstavnik Državljanske liste je pravilno ugotovil splošen namen tega zakona, da tu ni bistvo cele stvari samo finančni učinek, davčni efekt, ampak zagotovo odprava administrativnih ovir oziroma možnost, da se podjetja na začetku svojega delovanja osredotočijo na dejavnost in ne na administriranje. Ko pa podjetje preraste ta okvir, pa tako preide v okolje, kjer je potrebno običajno računovodstvo in plačevanje davkov glede na ostanek prihodka. Kar se tiče pripomb, ki so bile dane, je zagotovo treba narediti to, kar je tudi predstavnica Vlade dejala, da dobimo analize za leto 2013. S poslanskim vprašanjem smo kakšen dober mesec nazaj zaprosili – vem, da smo v času, ko prihajajo te analize, da je treba v nadaljevanju dati glave skupaj in enostavno na osnovi analize za leto 2013 narediti tudi eventualne popravke v tem predlogu, ki smo ga pripravili skupaj s kolegi iz Nove Slovenije in z Obrtno-podjetniško zbornico. Odprti smo za ta pogovor, da ugotovimo, da je tudi teh 80 % normiranih stroškov previsokih kot neka splošna stopnja in da bi bilo mogoče na mestu oceniti za določene dejavnosti tudi nižji procent. Mislim, da za to res rabimo podrobno analizo. Če pa želimo, da bi zakonodaja bila v letošnjem letu sprejeta in bi potem v naslednjem letu to prijaznejše okolje že tudi stopilo v veljavo, je treba to narediti relativno hitro. Ko ugotavljamo, kakšen je finančni učinek, se strinjam s kolegom Šircljem, da je danes možno narediti res zgolj statično oceno, ki ne simulira niti tega, da se mogoče kdo od tistih, ki danes plačujejo davke na osnovi računov, ukvarja s kakšnim kreativnim računovodstvom, z iskanjem kakšnih stroškov, ki so včasih tudi fiktivni, in da bi se marsikdo, ki danes mogoče celo prikaže negativne rezultate ali pa pozitivno nulo, kot radi rečejo v podjetništvu, da bi se nekdo odločil plačati ta pavšal in bi enostavno bil razbremenjen te skrbi glede iskanja stroškov ali na drugi strani tudi strahu pred eventualnimi ugotovitvami kakšnih nepravilnosti. Tako mislim, da je ta izračun že v tej točki, ko govorimo o milijonu davka od dobička, se pravi, od 5 milijonov osnove, je mogoče zelo hitro priti do takšne spremenjene situacije. Drugo, kar je javnofinančno, je bilo že opozorjeno glede sive ekonomije. Če tu polovimo nekaj prihodkov v različne blagajne, je milijon zelo hitro pokrit. Da ne govorimo o tem, če se mogoče kdo tudi lažje odloči in ga iz kakšnih socialnih transferjev usmerimo v delo. Moram reči, da sem zelo hvaležen za ta stališča. Mislim, da se vsi zavedamo odgovornosti, da moramo narediti poenostavitev na tem področju. V imenu predlagateljev, se pravi obeh poslanskih skupin, izražam pripravljenost za to, da se v nadaljevanju postopka usedemo skupaj in na osnovi analiz naredimo eventualne popravke v tem zakonu, kar lahko potem v naslednjem branju tudi z amandmaji uredimo.
Hvala lepa. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev, ki so prijavljeni k besedi. Prva je na vrsti mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo. Lep pozdrav državni sekretarki in vsem prisotnim! Sistem pavšalne obdavčitve je bil pomemben del programa Državljanske liste in v letu 2012 je bil ta sistem s pomembnimi spremembami v slovenski pravni red tudi uveden. Že takrat, ko je bil minister iz vrst Državljanske liste, so bile v pogovorih večkrat izpostavljene ideje, da bi bil prag za limit višji, pa tudi višji priznani normirani stroški. Vendar je bilo tudi takrat v teh pogajanjih določeno, da bomo uvedli sistem, kot smo ga takrat, in da bomo po enemu letu izvajanja tega sistema v praksi videli, kako naprej oziroma če so potrebne kakšne spremembe ali dopolnitve. Danes ministrstvo pravi, da čisto točnih analiz, kako se je to prijelo v praksi, še težko damo, zato ker so v praksi to nekateri začeli izvajati s 1. januarjem 2013. Ampak da jaz dam zeleno luč temu predlogu zakona, je pa že v tem, da je to področje, ta točka ena izmed zahtev slovenske obrti in podjetništva. In to je zame dovolj, da temu zakonu dam svoj glas, da nadaljuje zakonodajni postopek. Seveda je dejstvo, da v praksi niso podjetniki drli v ta sistem, da prav velike revolucije na tem področju ni bilo, kar je seveda normalno, ker je bilo tudi za pričakovati, da se bodo tovrstnega sistema največ posluževali tisti, ki opravljajo storitveno dejavnost. Ne strinjam pa se s predlogom predlagateljev, ki želijo dati v sistem zahtevo po zaposlitvah. Poglejte, če želimo debirokratizirati, če želimo administrative ovire odpraviti, potem ne moremo narediti en korak naprej, pa hkrati en korak nazaj. Novih zaposlitev, novih delovnih mest ne bomo prek takih sistemov oziroma prek takih določil na novo odpirali, ampak moramo tu narediti red na drugem področju. Tu smo imeli priložnost oziroma bo treba več narediti na reformi trga dela. V prejšnji vladi smo se tega zelo gaja lotili, samo Državljanska lista tistega predloga oziroma tako imenovane reforme trga dela ni podprla in gospodarstvo nam danes sporoča oziroma tudi praksa, učinki v našem poslovnem okolju kažejo, da je bila tista reforma premalo korenita in pa premalo odločna. Kolegice in kolegi, samo z dovolj fleksibilno delovnopravno zakonodajo bomo dali možnost, da se bodo odpirala nova delovna mesta in se bojim, da predpisovanje v tovrstni zakonodaji žal ne bo dovolj. Če želimo torej imeti enostaven davčni sistem, in to je bil poglavitni cilj sprememb, ki so bile sprejete pod prejšnjo vlado, potem mora ostati to poglavitni cilj tudi v prihodnje. Ker se Državljanska lista zavzema za poenostavitve in debirokratizacjo, bom ta predlog zakona podprla, ker menim, da prinaša poenostavitve za večji del podjetnikov, za večji del poslovnih subjektov. V nadaljevanju zakonodajnega postopka, če ga bomo še dočakali v tem mandatu in če mi bo ta priložnost dana, se bom zavzemala za to, da bom nasprotovala zaostrovanju oziroma kompliciranju glede zahtev za nove zaposlitve v tem paketu. To je samo delček tega, kar lahko danes naredimo, majhen korak k boljšemu poslovnemu okolju. Čaka nas pa marsikaj drugega. Tiste države, ki so se uspešno izvile iz krize, so recimo uvedle tako imenovani mikropodjetniški davek. To se pravi, lahko bi rekli tudi tako imenovane davčne počitnice, za katere smo se tudi mi v prejšnji koaliciji, če je bila priložnost, zavzemali, ampak vendar to ni nikoli ugledalo luč sveta, da tista podjetja, ki imajo recimo pet, deset zaposlenih, da so tudi manj davčno obremenjena od tistih velikih podjetij. Moramo pa še marsikaj narediti na prenormiranosti. In tudi ko se veliko srečujem in pogovarjam s podjetniki, mi marsikdo reče, pa saj že sami davki niso tak problem, kot je to, da praktično tudi če imaš samo 5, 10 zaposlenih rabiš kadrovskega strokovnjaka, pa davčnega strokovnjaka, pa za povrh še podjetniškega strokovnjaka. Kar pa se tiče te ocene ministrstva, da bo ta predlog, če bo sprejet in v končni fazi tudi v praksi zaživel, da bo to pomenilo milijon 100 izpada za državni proračun, pa bom rekla takole. Z velikim veseljem pritisnem za to, da ta milijon ostane v gospodarstvu, ker bo gospodarstvo tisočkrat bolje vedelo, kako ga porabiti, in ga porabiti za razvoj, za nova delovna mesta, kot pa da recimo zapravljamo milijone za banke ali pa da razpisujemo referendume. Država ne sme biti parazit, za to vedno znova z veseljem dam glas, ampak mora poskrbeti za to, da bo učinkovit in vitek servis za državljane. Kar se tiče sive ekonomije, ki ste jo nekateri v tem kontekstu tudi omenjali. Ja, res je, ko smo v prejšnji vladi ta sistem uvajali, smo dejali, da je to tudi oziroma vsaj sama sem takrat razumela, da je to tudi korak k odpravljanju sive ekonomije. Ker če imamo enostaven sistem, se nekdo, ki dela na črno ali v tem segmentu sive ekonomije, veliko raje odloči, če ima plačevati malo davkov in če je sistem enostaven, da dela pošteno, da državi vse prijavi, kot pa da v bistvu to prikriva. Ja, mogoče ni bilo na tem področju, da to ni bilo dovolj ali da je bilo premalo narejenega. Ampak veste, kar se tiče tega, je pa tako, naši državljani morajo v prvi vrsti imeti občutek, da si država ne odreže prevelikega kosa pogače oziroma da denar, ki ga pobiramo, zapravlja oziroma porabi učinkovito. In takrat bo tudi problem sive ekonomije, sem prepričana, odpadel samo po sebi. Jaz si seveda želim, da bi bil ta predlog, če bo v končni fazi tudi zaživel v praksi, pomenil eno spodbudo za podjetnike. Ob tem pa bi vseeno povedala primer ene naše podjetnice iz Bele krajine. Že kolega Pavlišič ga je včeraj izpostavil. Ko je želela ta podjetnica t. i. team buildinge izvajati oziroma poslovna svetovanja v naravi, je ugotovila, da rabi kolesarskega vodnika, pa športnega vodnika, če se želijo njeni udeleženci teh izobraževanj prepeljati s točke A na točko B. In kaj je naredila? Ni imela volje oziroma niti energije ukvarjati se s slovenskimi birokratskimi nesmisli, ampak je registrirala podjetje v Nemčiji. In proti temu se moramo boriti. Ogromno majhnih korakov pa tudi velikih bomo morali še narediti, da bomo rekli: "Ja, slovensko poslovno okolje pa je spodbudno za naše podjetnike in gospodarstvo." V Državljanski listi nam za takšne predloge ni težko dati glasu za. In tudi danes bo tako. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V nadaljevanju bodo razpravljali: Matej Tonin, Andrej Vizjak, Marija Plevčak, Ivan Vogrin, Romana Tomc in Jožef Horvat. Kot prvemu pa dajem besedo mag. Mateju Toninu.
Spoštovana podpredsednica, hvala lepa. Drage kolegice in kolegi! Kot se zdi in kaže današnja razprava, bo vendarle morda ta zakon šel naprej, kar je dobro predvsem za podjetnike in podjetništvo. Morda vsem tistim, ki imate še kakršnekoli dvome, naj povem to, da gre za prvo obravnavo in da je to najboljša priložnost, da se o teh stvareh dobro pogovorimo in do druge obravnave ta zakon še dodelamo in nadgradimo. Tisti, ki mu pa nikoli ni nič prav, in se z vsako stvarjo ne strinja, se bo pa vedno lahko izgovarjal na številne študije in analize, zakaj ta zakon ni primeren, da bi ugledal luč sveta. Da bom zelo konkreten in zelo natančen, kaj mi predlagamo s tem zakonom, pa da naredim primerjavo, naj najprej povem, kaj sedanja ureditev omogoča podjetnikom. Nekdo, ki ima letnega prometa do 50 tisoč evrov, se lahko vključi v pavšalno obdavčitev. To pomeni, če računamo, da si bomo lažje predstavljali, 50 tisoč evrov letnega prometa ti država prizna za 70 % normiranih stroškov, kar pomeni, da je tvoja davčna osnova 15 tisoč evrov. In od teh 15 tisoč evrov državi plačaš 3 tisoč evrov davka. Torej pri 50 tisoč letnega prometa plačaš 3 tisoč evrov davka. To je sedanja ureditev. Kaj konkretno pa predlagamo mi, predlagatelji? Da bi ta limit za vključitev v pavšalno obdavčitev povečali na 100 tisoč evrov in da bi država podjetnikom priznala 80 % tega zneska kot normirane stroške oziroma če sem še bolj konkreten, če ima podjetnik 100 tisoč evrov letnega prometa, je njegova davčna osnova 20 tisoč evrov, ker 80 tisoč evrov mu država prizna kot strošek. Od teh 20 tisoč evrov potem plača 4 tisoč evrov davka. Razlika med staro ureditvijo je ta, da pri 50 tisoč evrov prometa plačaš 3 tisoč evrov davka, pri naši ureditvi bi pa pri 100 tisoč evrov plačal 4 tisoč evrov davka. Gre na nek način tudi za davčno razbremenitev številnih podjetij. In še eno novost smo predlagali. To pa je, da za vključitev v to pavšalno obdavčitev nad 50 tisoč, med 50 tisoč in 100 tisoč evrov, bi moralo imeti to podjetje nujno enega zaposlenega. Zakaj? Kolegica Hočevarjeva je tej določbi nasprotovala, češ, da gre za dodatno birokracijo. Mi tega tako ne vidimo, ker s tem predvsem preprečujemo, da bi te pavšalne obdavčitve pomenile neko novo vrsto pralnice denarja. Če neko podjetje ustvari 100 tisoč letnega prometa, potem je najverjetneje razumljivo, da ima vsaj enega zaposlenega. Zaradi tega mi ne vidimo nobene dodatne birokracije, predvsem pa poskušamo zakon usmerjati in ga delati takšnega, da bo služil poštenim namenom. Kakšni bodo učinki tega našega predloga? Pred tem je državna sekretarka dejala, da se bo lahko po našem predlogu v pavšalno obdavčitev vključilo dodatnih 6 tisoč novih subjektov, dodatnih 6 tisoč novih podjetnikov. Zdi se mi, da je to lepa številka in da bi vsem tem ljudem marsikaj olajšali. Glede na razlike obdavčitve po starem in novem sistemu je jasno, da bi gospodarstvo razbremenili vsaj za milijon evrov, kar je še ena pozitivna stvar tega našega predloga. Kar se mi zdi pa ključno in bistveno, je pa to, da bomo s tem našim predlogom naredili končno vsem znanemu fiktivnemu zbiranju računov. Najverjetneje vsi poznate podjetnike, ki zbirajo takšne in drugačne račune samo zaradi tega, da si znižajo davčno osnovo, da imajo pozitivno ničlo in da od tega ne plačajo nič davka. Pri našem predlogu, sem prepričan, da gre za pošteno ureditev, da pri 100 tisoč letnega prometa je 4 tisoč evrov dati državi na nek način razumen davek, ne pretiran davek, predvsem pa razbremeni podjetnika tega dejansko nesmiselnega in tudi nezakonitega zbiranja fiktivnih računov. Najverjetneje se bosta predstavljali predvsem dve oviri, ki bosta postavljeni kot ovira, da bi ta naš zakon podprli oziroma sprejeli. Ena je zagotovo ta, kakšni bodo finančni učinki na proračun, o tem nekoliko kasneje, druga stvar pa je ta, da bi morala temu zakonu slediti še ena stvar, in sicer da bi povečali tudi mejo od katere ali pa do katere poslovnim subjektom oziroma podjetnikom ni treba biti zavezanec za DDV. Sedaj je ta meja postavljena na 50 tisoč in pri pavšalni obdavčitvi bi bilo smiselno in logično, da bi to mejo prestavili s 50 tisoč na 100 tisoč evrov. S tem bi dejansko odprli vse poti, da bi bila ta pavšalna obdavčitev resnično učinkovita. Najverjetneje nas bodo na Vladi opozorili, da za ta dvig meje s 50 na 100 tisoč evrov je treba imeti soglasje Sveta EU. Jaz ne vidim v tem nobenega problema. Si bo pač vlada s svojim delom prizadevala, da to soglasje dobi. Če ga je dobila prvič, da se je povišalo s 25 tisoč na 50 tisoč, ga bo pa zdaj še s 50 tisoč na 100 tisoč. Najverjetneje ne bo lahko, zdi se mi pa, da ni nemogoče. Če pogledamo avstrijski primer in avstrijsko pavšalno obdavčitev, potem boste lahko ugotovili, da je to možno. In najverjetneje se upravičeno lahko sprašujemo, če je nekaj možno v Avstriji, zakaj to isto ne bi bilo možno tudi v Sloveniji. To je mislim da argument, ki ga lahko z nekim normalnim delom vlade zelo hitro in relativno enostavno odpravimo. Glede samih učinkov na proračun sem pa prepričan, da bodo dolgoročno pozitivni. Morda so kratkoročni lahko negativni, ampak dolgoročno sem pa prepričan, da bo razbremenitev slovenskega gospodarstva in podjetništva prispevala k temu, da se bo na koncu koncev zbralo več denarja v državnem proračunu. Na kateremkoli forumu, podjetniškem ali drugem, kjer se pogovarjamo o slovenskem gospodarstvu, vam bodo vsi gospodarstveniki in podjetniki znali povedati, da sta problem slovenskega gospodarstva zlasti pa podjetništva predvsem dve stvari. Ena je prevelika obdavčitev dela in druga je prezadolženost slovenskih podjetjih. In ta zakon, ki je danes pred vami, na nek način vsaj v neki meri rešuje ali pa gre v smeri zmanjšanja davčne obremenitve slovenskega podjetništva. Jaz sem prepričan, da večji kot so davki, bolj ljudje bežijo v črno ekonomijo. Če sem zelo konkreten, potem vam lahko povem številne primere, ki jih slišimo na terenu, ko ljudje pravijo. Če želim delavcu dati tisoč evrov plače, moram zanj kot delodajalec plačati 2 tisoč evrov. Marsikdo se potem sprašuje, ali ni bolj enostavno, čeprav je nezakonito, za ta denar dobiti dva delavca na črno za iste stroške in za isti denar. Primerjave med evropskimi državami so zgovorne. V Sloveniji za delavca, ki mu daste tisoč evrov plače, plačate blizu 2 tisoč evrov. Na Slovaškem za delavca za tisoč evrov plače daste tisoč 300 evrov. Tukaj se ustvarjajo ogromne razlike. Za isto plačo slovenski podjetnik plača za 700 evrov več davka. Ko smo imeli v zadnjem času številne razprave, tudi v tem parlamentu ali pa v tej dvorani so pred dnevi sedeli številni mladi in debatirali, se pogovarjali, kako doseči večjo zaposljivost mladih, čarobne paličice ni, je pa samo ena, to je, da bi mladi kar naenkrat postali zelo konkurenčna delovna sila, če bi jim zmanjšali prispevne stopnje oziroma obdavčitev na njihovo delo. Morda za razmislek, če bi mladim v prvih dveh letih zaposlitve za nedoločen čas prispevke znižali za 50 %, bi ti mladi kar naenkrat postali zelo, zelo konkurenčna delovna sila, kjer bi vsakršno delo preko študentskega servisa ostalo daleč za tem. Glede drugega problema, s katerim se srečuje tudi slovensko podjetništvo pa je prezadolženost. Mislim, da o tej stvari ni treba izgubljati veliko besed. Uradne inštitucije znajo zelo lepo in učeno povedati, da za odpravo prezadolženosti je potrebno več lastniškega kapitala. Na papirju se sliši to zelo enostavno. Do več lastniškega kapitala se lahko pride samo na dva načina, in sicer da podjetje odprodate oziroma dobite tujega partnerja oziroma da se vam zniža davčno breme in da vam po obračunu vseh davkov ostane še kaj več za odplačevanje kreditov, ki jih je neko podjetje najelo. In spet smo prišli na začetek, to pa je, da bi ta naš predlog definitivno prispeval k davčni razbremenitvi slovenskega podjetništva. To je bilo konkretno ocenjeno tudi s strani državne sekretarke. Bilo je rečeno, da vsaj za milijon evrov je te davčne razbremenitve. In druga stvar, zagotovo bi ta naš predlog tudi odpravil določene administrativne ovire, ki podjetnikom povzročajo probleme. Zaradi tega jaz upam, da bo po današnji razpravi toliko modrosti, da bo ta zakon v prvi obravnavi šel naprej, da ga ne boste zatrli že v sami prvi obravnavi, da mu boste dovolili nadaljevanje poti. Seveda pa je potem do druge obravnave še veliko prostora in možnosti, da se ta zakon dodela in nadgradi.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki Vlade Republike Slovenije! Zakon, ki je v obravnavi, zasleduje prave cilje. Kaj je značilnost poslovnega okolja v Sloveniji? Davčni pekel. To je prva značilnost. Če ima delavec pri 2 tisoč 500 evrih bruto plače v Avstriji neto prihodek tisoč 700, ima v Sloveniji tisoč 300. Kam gre 400 evrov pri vsaki plači? Gre za preobširno javno upravo, javni sektor. Podatki kažejo naslednje. Primer, Avstrija ali Švica, približno enaka razmerja. Spoštovane predstavnice vlade, kako razlagate, da ima Švica 8 milijonov prebivalcev pa 7 ministrstev, Slovenija pa 2 milijona prebivalcev pa 13 ministrstev? In takšna razmerja v javnem sektorju so na vseh področjih. Druga značilnost poslovnega okolja v Sloveniji je prenormiranost predpisov in bistroumni birokratski nesmisli, ki jih imamo posejanih po dolgem in počez, tako da se ven več ne vidimo. Naslednja značilnost poslovnega okolja je nefleksibilni trg dela. Težko je nekoga zaposliti, ker je potrebna cela kopica birokratskih postopkov, še težje je nekoga odpustiti. Tega ni nikjer v razvitih in naprednih, gospodarsko uspešnih državah. Poglejmo čez mejo. Jaz živim 10 kilometrov od meje, vsak teden sem enkrat v Avstriji. Ljudje povedo, Slovenci, ki imajo tam podjetja, povedo grozljive zgodbe, primerjave med Slovenijo in Avstrijo. In nadalje, v Sloveniji se najbolj izplača ne delati. Mi smo ustvarjali ne samo zadnjih 23 let samostojne Slovenije, tudi 45 let v Jugoslaviji kulturo nedela. Najlepše se je bilo zaposliti v eni od javnih agencij, skladov, sektorjev in bil si na zeleni veji. Posledice takšnega poslovnega okolja je, da se podjetja selijo v tujino. Druga posledica je, da podjetja nočejo več zaposlovati, zato se nezaposlenost bistveno ne zmanjšuje tudi v času visoke sezone ali ko bi vendarle gospodarstvo moralo biti propulzivno. Posledica tega je manj pobranih davkov in več sive ekonomije. Zato je ta zakon, menim, izjema, ena od svetlih točk, ki bi jih kazalo podpreti, da bi Slovenija počasi začela prihajati iz sivine in da bi ljudje, ki bi želeli delati, ki želijo delati, da jim že na začetku ne ubijemo volje do dela. V zadnji reviji Denar, izdaja Inštitut za davčno svetovanje, je bivši direktor Davčne uprave Slovenije, bivši direktor Davčne uprave Srbije gospod Ivan Simič opisal, da je v letu 2012 plačal dohodnine 73 tisoč evrov, v 2013, to je javno objavljeno, zato lahko govorim, v 2013 pa samo še 25, v 2014 bo pa še manj, kajti ima podjetja v tujini, ker v Sloveniji ni smiselno delati, ker te povsod privijajo. Ustvarimo poslovno okolje, kjer se bo splačalo delati, ne birokratizirati, ne prelagati papirjev z leve na desno stran mize, kajti v Slovencih je dovolj ustvarjalnosti, želje po delu, samo poslovno okolje je skrajno neprimerno. Zakon je vredno podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji ima besedo gospod Jožef Horvat. Pripravi naj se Marko Pogačnik, potem Sonja Ramšak.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. V tem kratkem času, ker je vsebina pravzaprav že bila z naše strani, s strani predlagateljev, povedana, bi rad ustvaril ugodno okolje za dobro razpravo, kako ustvariti dobro okolje za gospodarstvo. Spomnim se, da je pred leti gospod Steve Ballmer, iz korporacije Microsoft, sklical mednarodno konferenco razvijalcev. Prišel je na oder in na odru več kot pol ure vpil: "Developers, developers, developers …," kar pomeni, "razvijalci, razvijalci, razvijalci …" Slekel je suknjič, ves preznojen, z močjo glasilk čisto na koncu, pa še vedno: "Razvijalci, razvijalci, razvijalci …" Kaj je hotel s tem povedati? Hotel je povedati, da računalniška korporacija Microsoft ni nič, če nima razvijalcev. Danes gotovo ni junaka, ki bi v tej naši areni poplesaval, vpil in se drl: "Gospodarstvo, gospodarstvo, gospodarstvo …" In mislim, da bi to morali vsi razumeti. Ključno vprašanje je, kako danes v Sloveniji ustvariti dobro poslovno okolje za razcvet gospodarstva. Ko bo gospodarstvo cvetelo, bodo cveteli in dobro funkcionirali vsi ostali družbeni podsistemi: od zdravstva do šolstva, ki je zelo pomembno. Normalno se bo polnila pokojninska blagajna, ne iz proračuna, ampak iz prispevkov zaposlenih. Mi potrebujemo ta trenutek približno – to vsi vemo – okrog 60 tisoč novih delovnih mest, novih zaposlenih. Po možnosti delovnih mest z visoko dodano vrednostjo. Se pravi, z dobro plačanimi delovnimi mesti, kjer so tudi relativno visoki prispevki in davki. Torej razcvet gospodarstva bo polnil proračun in tudi v družbi ustvarjal dobro klimo. Danes imamo veliko depresivnih, predvsem mladih ljudi, ki imajo v žepu diplomo, nimajo pa službe. In to je naš problem. Naredimo ta mikro korak, kot je sprememba te dohodninske zakonodaje, zaupajmo podjetnikom in, verjemite, ne bo nam žal. Naredimo ta korak! Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Mag. Marka Pogačnika ne vidim v dvorani, torej je naslednja Sonja Ramšak, ki pa je prav tako ne vidim v dvorani. Gospod Mihael Prevc, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! Moram reči, da sem zadovoljen z razpravo, ki smo jo slišali do zdaj. Vidim, da poslanke in poslanci zelo odgovorno razmišljamo o tej temi, in prepričan sem, da boste nam, predlagateljem, ki predlagamo ta zakon, jutri dali zeleno luč za to, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, da bomo v nadaljnjih postopkih odpravili pomanjkljivosti in zakon dodatno izboljšali. Dovolite mi, da tudi sam na kratko poudarim, kaj je za mene dejanski namen tega zakona in kako lahko tudi še v tem kratkem času, to se pravi kljub vladi v razsulu, če lahko tako rečem, ta dva zakona skupno pripeljemo do konca in s skupnimi močmi naredimo nekaj dobrega za slovensko malo podjetništvo. Prepričan sem, da smo na dobri poti in da to lahko storimo. Vemo, da je pravzaprav namen tega zakona administrativna razbremenitev. To je bilo seveda danes že praktično od vsakega govornika tudi poudarjeno. Vemo, da danes mali podjetniki porabijo preveč svojega časa samo za administrativne zadeve, namesto da bi se stoprocentno posvetili svoji dejavnosti. Svojo energijo, bi lahko rekli, namenjajo tako administraciji, računovodstvu, uveljavljanju stroškov in, bodimo iskreni, ker nihče ravno z veseljem ne plačuje davke, ogromno energije porabijo tudi za prikazovanje takšnih in drugačnih fiktivnih stroškov, da bi na koncu lahko prikazali tako imenovano pozitivno ničlo. Seveda z davčnega vidika država, kot vemo, od tega nima prav veliko, nad podjetnike pa pošilja inšpektorje in druge organe nadzora. Ta zakonski paket omogoča tudi večjim podjetnikom, da plačajo fiksni davek glede na svoje prihodke, hkrati pa opustijo celotno računovodenje, dokazovanje odhodkov in vso ostalo birokracijo. Prepričan sem, da je v Sloveniji veliko takih, ki so pripravljeni državi plačati nek razumen davek, če jih bo ta le pustila s svojimi davčnimi in drugimi nadzori pri miru, tako da se lahko posvetijo resnično svojemu poslu. Naj omenim, da s tem za podjetnike izgine celoten strošek računovodenja, ki se giblje vsaj med tisoč 200 in tisoč 500 evri letno. Kar nekaj primerov je bilo danes že ponazorjenih. Mogoče zelo enostaven primer. Recimo podjetnik, ki na leto ustvari 90 tisoč evrov prihodkov, bo državi plačal 3 tisoč 600 evrov davka na dobiček, vendar bo v celoti prihranil ves čas in denar, ki ga mora sicer namenjati zbiranju in za vodenje računov in drugih dokazil. Ob tem pa ne bo več nobenega strahu pred raznimi inšpektorji, ki bi iskali dlako v jajcu in pisali kazen zaradi napak pri vodenju poslovnih knjig. In na koncu bo nekaj od tega imela tudi država, ki s tega naslova v tem trenutku iztrži zelo malo. Ne nazadnje, in to se mi zdi zelo pomembno, pa ta naš predlog podpira tudi Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije. To se mi zdi zelo pomembno, ker mislim, da je prav, da je prav obrtna zbornica tista, ki še kako dobro pozna utrip malih obrtnikov in njihove težave, s katerimi se ubadajo. Znano nam je, da je Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije v začetku letošnjega leta med svojimi člani izvedla celo anketo, ki je pokazala, da takšen predlog po višjem limitu prometa v višini vsaj 100 tisoč evrov, to, kar predlaga ta predlog, in višjem odstotku normiranih priznanih odhodkov v 80 % podpirajo tudi obrtniki in mali podjetniki. To se pravi tisti, ki naj bi jim bil ta zakon namenjen, takšen predlog podpirajo. In to se mi zdi seveda zelo zelo pomembno. Vemo, da je Obrtno-podjetniška zbornica Slovenija že v preteklosti zahtevala uvedbo pavšalne obdavčitve pri malih poslovnih subjektih, ki bi temeljila na lažjem spremljanju in obračunavanju njihovih davčnih obveznosti. Vemo, da je v Sloveniji zelo zapleten sistem računovodskega poročanja in davčnega obračunavanja in vemo, da je takšen sistem v tujini običajen samo pri večjih poslovnih subjektih. Enostavnejše računovodske in davčne predpise, prilagojene malim poslovnim subjektom, o katerih govorimo, imajo Hrvaška, Avstrija, Nemčija, Velika Britanija, ZDA. V Sloveniji pa samostojni podjetniki uporabljajo bolj zapleteno in obširno davčno zakonodajo ter računovodska pravila, ki veljajo za velike gospodarske družbe. Pavšalno obdavčitev malih samostojnih podjetnikov in malih ter mikro gospodarskih družb, ki je začelo veljati za obe vrsti poslovnih subjektov s 1. 1. 2013, je ustrezna le za dejavnost z nizkim odstotkom dejanskih odhodkov, recimo intelektualne in dopolnilne dejavnosti. Nikakor pa ni ustrezna za redne proizvodne servisne in storitvene dejavnosti, kjer je delež porabljenega materiala dosti, dosti višji. Še zlasti je neprimeren za tiste, ki zaposlujejo. In mogoče še za konec. Po mojem mnenju tisto, kar smo slišali na začetku, kar je povedala gospa državna sekretarka, se mi zdi, da tisti tehnični izračuni, ki jih je pripravila vlada, dejansko ne morejo in niso pravi pokazatelj, koliko ljudi se bo pravzaprav za to dejansko odločilo. Na te stvari pač ni mogoče gledati samo tehnično, v številkah, ampak življenjsko, torej kje je točka, ko bo podjetnik pripravljen nekaj fiksnega plačati državi, da ga bo le-ta pustila pri miru. V Slovenski ljudski stranki in pri sopredlagateljici Novi Sloveniji smo prepričani, da gre za rešitev, kjer so lahko vsi zmagovalci – razbremenjeni podjetniki, obrtniki in tudi država. Zakon mogoče res ni novotehnično popoln in se ga da še marsikje popraviti, vendar je osnova za to, da ga do pristojnega odbora tudi ustrezno popravimo. Jaz sem prepričan, da kjer je volja, je tudi pot, in dajmo s to voljo pa s tem optimizmom pa s to pripravljenostjo, ki se izkazuje danes v tej razpravi, to razpravo tudi nadaljevati, in res upam, da bo ta zakon vreden nadaljnje obravnave s strani poslank in poslancev. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednja je k besedi prijavljena gospa Alenka Jeraj, ki pa je ne vidim v dvorani. Gospoda Franca Bogoviča prav tako ni v dvorani, gospoda Jožeta Tanka ni v dvorani. Magister Andrej Šircelj, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Kolegi in kolegice! Mislim, da je bilo danes o pavšalni obdavčitvi rečeno že veliko in verjetno je treba dodati samo to, da bomo morali v naši državi Sloveniji na samo podjetništvo začeti gledati nekoliko drugače. Smo namreč v takšni krizi na področju gospodarstva, na področju financ, da bodo podjetniki potrebovali tudi določene stimulacije. Ne le tisti, ki so že podjetniki, ampak tudi tisti, ki dejansko želijo ustvariti, ustanoviti novo podjetje: ali bo to samostojni podjetnik ali bo to družba z omejeno odgovornostjo, neomejeno odgovornostjo. Skratka, teh oblik je veliko. Mislim, da bo glede na stanje duha v državi, glede na finančno stanje, socialno stanje do podjetništva morala imeti drugačen odnos tudi Vlada. In v okviru Vlade tudi Ministrstvo za finance. Morda bi bilo dobro, da bi ob tem, ko danes imamo mnenje Vlade, in to mnenje Vlade je sicer formalno šlo verjetno preko vseh vladnih postopkov, da bi morda pa vseeno zaprosili še ministra za gospodarstvo za kakšno mnenje, ali se on v popolnosti strinja s tem mnenjem, ki je v bistvu negativno, ki je takšno, da ne spodbuja k rešitvam, ki bi prinesle nova delovna mesta, nove zaposlitve in tudi več prihodkov za državni proračun. Gledanje na vsako idejo, na vsak poskus, na vsak predlog z vidika statike, z vidika nobenega razvoja, z zornega kota tega, da je vsaka zadeva, ki ne prinese enormno več prihodkov, že v začetku obsojena na propad, ni pravilna. Navsezadnje Vlada in Ministrstvo za finance v imenu Vlade sprejema rešitve, ki pomenijo tudi padec določenih prihodkov, če pogledamo na področju trošarin. Pač tudi zaradi tega, ker se nekatere trošarine dvigujejo in dvigujejo in potem na drugi strani potrošnja ne pada, potrošnja ostaja stabilna, pada pa prodaja. Če je taka politika pravilna in če se skozi te oči gleda vsak poskus, ki bi pospešil podjetništvo, ki bi pospešil ustvarjalnost, ki bi pospešil inovativnost, potem lahko rečemo bog pomagaj. Glede na to, da smo v takšnem stanju, ne moremo reči samo bog pomagaj, ampak moramo seveda reči tudi tisto, kar bo dejansko prijelo. Nova vlada bo v situaciji, ko bo morala številne ukrepe, tudi nestandardne ukrepe sprejeti, ker bo situacija takšna in zapuščina te vlade takšna, da bo zelo kritična. V tem primeru je tudi takšen ukrep, tudi takšen predlog dobrodošel. Če ne drugega, vsaj zato, da se o njem nekoliko bolj razmisli, vsaj zato, da se o njem razpravlja, vsaj zato, da bomo na koncu morda našli še neke druge rešitve. Vnaprejšen "ne" pa dejansko pomeni, da nekdo želi spraviti to gospodarstvo, te podjetnike še bolj na kolena. Navsezadnje danes še nič ne sprejemamo. Danes v bistvu sprejemamo samo to, ali gre ta zakon v nadaljnjo obravnavo ali ne. In o tem teče danes razprava. Jaz mislim, da se bodo glede na nadaljnjo razpravo našle določene rešitve v zvezi s tem. Upam tudi, da bo ta zakon nekoliko popravljen in da bo imel možnost, da je na koncu sprejet in da da boljše pogoje za podjetnike.
Hvala. Možnost besede ima še predlagatelj Franc Bogovič. Ta hip ga ni v dvorani. Ugotavljam, da ste vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, dobili besedo. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v četrtek, 22. 5. 2014, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU OD DOHODKOV PRAVNIH OSEB. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina desetih poslank in poslancev, s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina desetih poslank in poslancev, s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagateljev predloga zakona gospodu Jožefu Horvatu.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, gospa državna sekretarka! Kakšni so pravzaprav cilji, ki so nas vodili pri noveliranju omenjenega zakona o davku od dohodka pravnih oseb? Predlagani zakon zasleduje cilj uzakoniti višji prag davčno priznanih prihodkov, za možnost vstopa v sistem ugotavljanja davčne osnove za pravne osebe, ki opravljajo dejavnost, z upoštevanjem normiranjem odhodkov in povečati delež normiranih odhodkov na 80 %. S tem se bo še povečala administrativna razbremenitev mikro in malih podjetij pri izpolnjevanju njihovih davčnih obveznosti ter povečanje njihove pravne varnosti v povezavi z večjo gotovostjo ugotavljanja davčne osnove in celovita poenostavitev davčnega poslovanja. Gre pravzaprav za zelo podobno vsebino, kot smo jo obravnavali pri prejšnji točki, pri noveliranju Zakona o dohodnini. Sistem uveljavljanja normiranih odhodkov bo dostopen večjemu krogu mikro in malih podjetij, z dvigom odstotka normiranih odhodkov pa bo sistem tudi iz poslovnega vidika postal bolj sprejemljiv. V časih gospodarske krize je namreč smiselno čim večje število manjših poslovnih subjektov razbremeniti preobsežnega in zamudnega vodenja evidenc in priprav ter zbiranja dokumentacije za računovodski servis. Z odpravo tega se lahko podjetja bolj intenzivno posvečajo svoji osnovni dejavnosti in poslovnim aktivnostim. Prav tako jih ne bodo skrbeli davčni pregledi in morebitne kazni ob zapletenih pravilih, saj gre pri pavšalni obdavčitvi za precej enostavnejši sistem vodenja poslovanja. Več poslovnih subjektov v sistemu normiranih stroškov tudi pomeni razbremenitev davčnih nadzornikov, ki se lahko posvetijo drugim oblikam nadzora. Osnovni cilj je tako spodbujati gospodarsko aktivnost na segmentu malega podjetništva, spodbujati zaposlovanje in pri tem minimalno obremeniti proračun. Cilj predlaganega zakona je še dodatna administrativna razbremenitev mikro in malih podjetij pri izpolnjevanju njihovih davčnih obveznosti ter povečanje njihove pravne varnosti v povezavi z večjo gotovostjo glede ugotavljanja davčne osnove. Kaj pravzaprav in kaj konkretno predlagamo? Želim ilustrirati predloge v številkah in jih primerjati z dosedanjo ureditvijo. Naj spomnim, dosedanja ureditev je naslednja. Pavšalist je lahko gospodarska družba, ki ne presega letnega prometa 50 tisoč evrov. Normirani stroški se priznajo v višini 70 %. Torej je davčna osnova 15 tisoč evrov. Davčna stopnja vemo, da je 20 %. Torej davek 3 tisoč evrov, danes. In naša ureditev, naš predlog, nova ureditev, upam, da bo sprejeta: gospodarska družba, mikropodjetje in tako naprej je lahko pavšalist, če nima večjega prometa na letni ravni kot je 100 tisoč evrov. Se pravi limit 100 tisoč evrov prometa na letni ravni. Normirani stroški se priznajo v višini ne več 70 %, ampak 80 %, davčna osnova je torej 20 tisoč evrov, davčna stopnja je nespremenjena – 20 %, torej davka 4 tisoč evrov. In kaj je še tukaj pomembno? Mi dejansko nekako ta mikro podjetja, malo gospodarstvo, pravne osebe zavezujemo, da lahko vstopijo v ta sistem pavšalne obdavčitve le pod pogojem, da imajo vsaj enega zaposlenega za poln delovni čas. Na nek način se tukaj izognemo oziroma eliminiramo t. i. pralnice denarja. Torej gospodarska družba mora imeti najmanj enega zaposlenega za poln delovni čas. Jaz verjamem, da je toliko volje, da bo predlog, ki smo ga podpisali poslanci Nove Slovenije in Slovenske ljudske stranke doživel eno iskreno razpravo [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]in da bomo resnično naredili nek mikro korak v pravo smer, v dobro smer za slovensko gospodarstvo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Za uvodno obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo mag. Mateji Vraničar, državni sekretarki Ministrstva za finance.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Gospe in gospodje poslanci! Predlog zakona je vsebinsko tesno povezan s predlogom zakona, ki smo ga obravnavali pod prejšnjo točko dnevnega reda in tudi na tem področju je bil sistem pavšalne obdavčitve uveden s 1. januarjem 2013 in velja za eno davčno leto. Davčni obračuni za davek od dohodkov pravnih oseb so bili pri davčnem organu vloženi do konca aprila letošnjega leta in se še pripravljajo za podrobnejše analize. S tega zornega kota je temeljni očitek vlade predlaganemu zakonu tudi v tem primeru, da ni narejena analiza obstoječega sistema pavšalne obremenitve podjetij, in s tega zornega kota ni mogoče trditi, da sistem pavšalnega obdavčevanja pri podjetjih ni zaživel zaradi prenizkega dohodkovnega praga ali zaradi prenizko normiranih odhodkov, kar sta glavni spremembi, ki jih predlog zakona prinaša. Z vsebinskega vidika je pomembno tudi dejstvo, da predlog pomeni dodaten, po našem mnenju nesorazmeren odstop od temeljnega načela obdavčevanja po ekonomski moči. Nekaj podatkov iz obstoječega sistema. V celoti je v Sloveniji v letu 2012 poslovalo – kot rečeno, za leto 2013 niso še znani končni podatki – več kot 24 tisoč podjetij, ki so letno vsak zase ustvarili do 50 tisoč evrov prometa. Po veljavni ureditvi pa bi se za sistem pavšalne obdavčitve lahko odločilo tisoč 165 zavezancev. Samo tisoč 165 zavezancev bi na račun pavšalne obdavčitve v primerjavi z rednim postopkom obdavčevanja imelo nižje davčno breme. Če bi k temu prišteli vse tiste, katerih davčni izplen bi bil nižji, če bi imeli delež normiranih odhodkov 80 % in če bi dvignili prag na 100 tisoč evrov, potem bi bilo vsega skupaj še za približno 700 zavezancev več možnih oziroma več takšnih, za katere bi pričakovali, da se bodo po ekonomski logiki vključili v sistem pavšalne obdavčitve. Vendar se je po podatkih Davčne uprave v letu 2013 za sistem pavšalne obdavčitve odločilo le 255 zavezancev. O razlogih v tem trenutku še ni mogoče govoriti, glede na to, kar sem omenila prej, da so bili obračuni oddani do konca meseca aprila in se analize še pripravljajo. Podobno kot v primeru predloga novele Zakona o dohodnini, ocenjujemo, da je treba proučiti sistem pavšalne obdavčitve podjetij in poiskati vzroke, zakaj sistem, ki je uveljavljen, ne zaživi v širšem obsegu, in šele na tej podlagi je primerno pripraviti ustrezne spremembe zakona. Upoštevaje navedeno, predlagamo, da se sicer zakon ne podpre, podpiramo pa nadaljnjo proučitev oziroma analizo obstoječega stanja in oblikovanje alternativnih predlogov. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi, še enkrat lep pozdrav! Kot rečeno, je to drugi zakon iz paketa, ki predvideva, da dvignemo prag za vstop v sistem pavšalne obdavčitve tudi za manjše gospodarske družbe, in sicer za tiste, ki imajo do 100 tisoč evrov prihodkov. Ker sta samostojno podjetništvo in gospodarske družbe urejena v različnih zakonih, je treba popraviti poleg Zakona o dohodnini tudi Zakon o davku na dohodek pravnih oseb. S tem tudi z davčnega vidika izenačujemo obe kategoriji. Kot je bilo že rečeno, predlagatelji nismo spregledali dejstva, da je treba spremeniti tudi Zakon o davku na dodano vrednost, vendar ker je treba za dvig vstopa v sistem davka na dodano vrednost zaprositi za soglasje Svet Evropske unije, se nam zdi primerno, da to stori Vlada Republike Slovenije potem, ko bomo to zakonodajo tudi sprejeli. Kot vemo, bodo te spremembe stopile v uporabo šele z letom 2015. V Slovenski ljudski stranki smo pripravljeni na nadaljnje pogovore glede dodatnega izboljšanja obeh zakonov, seveda če se bodo v to vključile tudi vlada in vse preostale poslanske skupine, ki boste ta zakon v prvi obravnavi podprle, da imamo tako do matičnega odbora zadevo usklajeno in tudi pripravljeno za nadaljnjo obravnavo. Tudi glede obvezne zaposlitve ali pa glede višine normiranih odhodkov se lahko še pogovorimo. Kot je tudi že bilo povedano, imajo pri nas mala oziroma mikropodjetja povsem enake obveze glede računovodenja in glede davčnih formularjev kot velika podjetja z milijonskimi prihodki. To seveda naša mikro in mala podjetja postavlja v manj konkurenčen položaj, glede na številne druge države, ki imajo za mala podjetja zelo poenostavljeno davčno zakonodajo. Obrtna zbornica omenja Hrvaško, Avstrijo, Nemčijo, Veliko Britanijo, ZDA, tudi Češka in Italija imata posebno ureditev in tako naprej. Torej povsod za manjše obstaja neka možnost poenostavljenega vodenja knjig, kot tudi glede papirologije v zvezi z davčno zakonodajo, in zakaj ne bi nekaj takega poskusili in uredili tudi pri nas. Bistvo je, da bo podjetnik ali mikropodjetje razbremenjeno računovodenja, zbiranja dokazil za stroške in ostalih birokratskih zadev, hkrati pa bo takšen podjetnik državi vseeno plačal nekaj davka. Skratka, tu smo vsi zmagovalci, tako tisti, ki ne rabi več voditi knjig, voditi bilanc, plačevati računovodskih servisov in podobnega ter se bati davčnih inšpektorjev, ki se bodo zapičili v vsako malenkost, na drugi strani pa bo seveda nekaj od tega imela tudi država. Dobila bo nekaj davka ter hkrati lahko svoje davčne nadzornike preusmeri nad velike kršitelje. V Slovenski ljudski stranki in Novi Sloveniji smo to zadevo temeljito preučili, ne toliko iz številk, s katerimi razpolaga Ministrstvo za finance, temveč predvsem iz prakse. Po pogovorih z obrtniki, podjetniki smo dobili signale, da se bodo z veseljem vključili v sistem pavšala in so nekaj za to pripravljeni tudi plačati državi, vendar ta obveznost pa ne sme biti previsoka, sicer se jim bolj splača ostati na dokazovanju dejanskih stroškov. Tako se žal nekateri raje kot plačevanju davka, posvetijo kreativnemu računovodstvu in s tem izogibanju plačila davka, država pa od tega nima praktično nič. Če zaključim. Večino je bilo danes že povedanega in lahko rečem, da smo z redkimi izjemami govorili in ugotavljali pravzaprav podobno. Res je nekaj vprašanj ostalo še odprtih, vendar v tem ne vidim večjih težav, saj so vsa vprašanja rešljiva in glede na vaše razprave ob prejšnjem zakonu je možnost dogovora in uskladitve povsem izvedljiva. Zato naj vas povabim v nadaljevanju, da tako kot ste napovedali, oba zakona v prvi obravnavi tudi podprete, potem pa se v zelo kratkem obdobju sestanemo in skupno uskladimo zakona ter naredimo nekaj dobrega za slovensko malo gospodarstvo in podjetništvo. Danes sem tudi prvič dobil občutek, da poslanska stališča niso bila koalicijsko ali opozicijsko obarvana, ampak da je bil pristop zelo argumentiran, in da če bomo tako nadaljevali, lahko sprejmemo oba zakona, ki na koncu ne bosta zakona Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije, ampak zakona celotnega Državnega zbora. Tako bomo v teh politično napornih dneh le dali signal ljudem, da zmoremo kakšno stvar za dobro ljudi narediti tudi skupaj. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Marija Plevčak bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Še enkrat lep pozdrav vsem! Prejšnja točka, ki smo jo obravnavali, to je novela Zakona o dohodnini, ima v bistvu enako vsebinsko rešitev kot predlog novele Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Stališče poslanske skupine se glede vsebine ni spremenilo. Argumentov ne bi ponavljala, ker sem jih že navedla pri predhodni točki današnje seje. Mogoče bi dodala le še to, da se pri teh spremembah zelo aktivira Obrtno- podjetniška zbornica, še zlasti v tistem delu, bom citirala, "da mora pri nas že najmanjši samostojni podjetnik pri klasični obdavčitvi svojega dobička poznati številna in zapletena računovodsko-davčna pravila in zakonodajo". Zato je po mnenju Obrtno-podjetniške zbornice nujna tako imenovana pavšalna obdavčitev, ki nalaga administrativno razbremenitev na tem administrativno-finančnem področju. Mogoče drži, da bi se s predlaganimi rešitvami širil krog podjetij in espejev, sploh zaradi dejstva, da sedaj veljavna zakonodaja koristi le podjetjem, ki se ukvarjajo s storitveno dejavnostjo, tako imenovanih svetovalcev, ki pa dejansko nimajo davčno priznanih odhodkov. Kot sem seznanjena, na Ministrstvu za finance v okviru tega predloga že proučujejo razmere na trgu in nedvomno tudi posledice za proračun. Kljub vsemu pa bi v naši poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev opozorili, da je ta segment malega gospodarstva precej na udaru, še zlasti zaradi kriznih razmer in konkurence dela na črno, ne glede na to, ali gre za pavšalno ali redno obdavčitev. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev bomo o predlogu glasovali po svoji vesti.
Hvala. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Seveda bo tudi Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati tako kot vedno glasovala po svoji vesti. Zagotavljam pa, da bomo mi ta zakon podprli oziroma najprej sklep, daje predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Verjamem tudi, da se bosta Ministrstvo za finance in Davčna uprava Republike Slovenije potrudila, da bi do druge obravnave na matičnem delovnem telesu že imeli relevantne analize z letnikom 2013. Kaj nas je navedlo, da smo spisali ta predlog zakona, skupaj s kolegi iz Slovenske ljudske stranke? Ponovno zavedanje, da malo gospodarstvo predstavlja ta trenutek skoraj 99 % vsega slovenskega gospodarstva, da to je nek korak, s katerim pravzaprav zakonodajalec izraža zaupanje malemu gospodarstvu. Glejte, v naši družbi moramo gotovo več delati na zaupanju. Naj zdaj nadaljujem s konkretno vsebino. Kolegice in kolegi, pavšalna obdavčitev za obrtnike in male podjetnike je eden izmed pomembnih ukrepov na področju administrativne razbremenitve tako z vidika poslovnih subjektov kot z vidika davčnega organa pri izvajanju davčnega nadzora. Računovodstvo je namreč za obrtnike in male podjetnike zapleteno, saj je treba poznati obsežno davčno zakonodajo in sproti spremljati njene spremembe, ki pa so zelo pogoste. Poznati je treba tudi računovodske predpise in standarde. Iz tega razloga računovodske storitve zanje večinoma opravljajo pooblaščeni računovodski servisi. Seveda so storitve računovodskih servisov tudi razmeroma drage. Ne le finančno breme, tudi breme odgovornosti za pravilnost računovodskih izkazov ostaja na obrtnikih in malih podjetnikih. Zato je pravzaprav nujno, da so tudi najmanjši poslovni subjekti redno in sproti seznanjeni z veljavnimi davčnimi in računovodskimi predpisi v enakem obsegu kot v velikih gospodarskih subjektih, ki pa imajo računovodstvo vodeno preko posebnih lastnih služb oziroma oddelkov in v njih zaposlene strokovnjake, ki imajo ustrezno specialistično znanje s tega področja. Že v letu 2012 je vlada, v kateri smo sodelovali kot koalicijska stranka, v smeri administrativne razbremenitve malega podjetništva storila pomemben korak. Res je, moram priznati, da smo bili zelo previdni, ko smo se pogovarjali o številkah; boste takoj videli, na katere številke mislim. Uvedla je možnost pavšalne obdavčitve za obrtnike in male podjetnike in za to obliko obdavčitve določila prag letnega prometa 50 tisoč evrov ali, bolje, samo 50 tisoč evrov. S tem korakom smo se približali normativni ureditvi pavšalne obdavčitve, kot so jo pred časom uvedle številne evropske države, med katerimi sta tudi Avstrija in Nemčija, ki so manjšim poslovnim subjektom omogočile enostavnejši in lažji način evidentiranja poslovnih dogodkov ali, z drugimi besedami, so jim bolj zaupale. Vendar pa je prag za pavšalno obdavčitev obrtnikov – z njimi se srečujemo, ko jih obiskujemo na terenu po celi Sloveniji – in malih podjetnikov določen prenizko in se posledično v sistem pavšalne obdavčitve vključuje manj podjetnikov, kot je med njimi dejanskega interesa za ta način obdavčitve, in manj, kot smo dejansko leta 2012 pričakovali. Ampak tu je pomembno ne toliko gledati statične analize iz leta 2012, ampak se nam zdi, da je pomembno biti sogovornik z obrtniki in malimi podjetniki. Se pravi, da se je z njimi o njihovih problemih treba pogovarjati in probleme reševati, kot je pač funkcija zakonodajalca. Posebej manjša rastoča podjetja se za tak sistem obdavčitve ne odločajo, ker v tekočem letu presežejo cenzus 50 tisoč evrov letnega prometa in so tako dolžni voditi klasično računovodstvo po dejanskih prihodkih in dejanskih odhodkih. Če resnično želimo, kolegice in kolegi, nekaj storiti za olajšave za obrtnike in male podjetnike, je dvig praga na 100 tisoč evrov potreben. Krščanski demokrati smo se zato odločili za vložitev predloga sprememb Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v tej smeri. Torej ne gre za davčno olajšavo, gre za poenostavitve. Posebej pa poudarjamo, da je treba zvišati tudi višino pavšalnih odhodkov s sedanjih 70 na 80 %, da bo pavšalna obdavčitev primerna in sprejemljiva za večji krog poslovnih subjektov. Morda ob tem ni odveč poudariti, da ima sosednja Avstrija določeno zgornjo mejo za vstop v pavšalno obdavčitev 200 tisoč evrov letnega prometa. Torej je to dvakrat več, kot če bi bil naš zakon, ki ga zdaj obravnavamo, sprejet. Normalno je in logično, da napovedujem s strani Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov podporo Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v prvi obravnavi in vabim vse kolegice in kolege, da konstruktivno sodelujemo pri nadaljnjih razpravah. Mi si ne bomo lastili tega zakona. Gotovo tudi ne Slovenska ljudska stranka. To bo poslanski zakon, torej vseh nas 90, in upam, da bo doživel podporo. Hvala.
Hvala tudi vam. Magister Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsednik za besedo. Predstavnice Vlade, kolegi in kolegice! Slovenska demokratska stranka bo imela do sprememb Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb enako stališče kot do sprememb Zakona o dohodnini. Jaz predlagam, glede na to, da naj bi imeli gospodarski subjekti enake pogoje za poslovanje, da pa so v davčnih zakonih eni gospodarski subjekti, to so samostojni podjetniki, obravnavani v Zakonu o dohodnini, zato sprejemamo Zakon o dohodnini, drugi pa v Zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb, to so pravne osebe, da bi imele vse politične stranke enako stališče do obeh zakonov. Zelo narobe bi bilo, če bi na eni strani omogočili za pravne osebe dodaten cenzus, za pavšalno obdavčitev, za druge pa ne. Potem bi dejansko postavili neenakopravne pogoje gospodarjenja in to bi bila popolna zmeda. Glede na to, da sem slišal tudi neka različna stališča nekaterih političnih strank, ki so za prvi zakon rekli, da so proti, potem po svoji vesti in tako naprej. Tukaj bi bilo to zelo primerno vsaj s strokovnega vidika, da se bi to dejansko zgodilo. Se pravi enako stališče: ali pozitivno do obeh ali negativno do obeh. Kakorkoli že, vsekakor pa obstajajo določene razlike, če govorimo o obdavčevanju pravnih oseb in obdavčevanjih samostojnih podjetnikov. Prva razlika je vsekakor zaposleni. Glede na to, da je v Zakonu o dohodnini predlagano, da se uvede dodatni zaposleni pri 50 tisoč evrih, se pravi, da bo vsaj en zaposleni pri podjetjih, ki bodo imela prometa več kot 50 tisoč evrov, enako velja tudi za pravne osebe. Tukaj naj opozorim, da samostojni podjetnik se šteje že avtomatično za zaposlenega in je tukaj treba potem to urediti na nek drugačen način, pravne osebe pa dejansko lahko poslujejo brez zaposlenih, brez redno zaposlenih in tukaj je ta zadeva, ki jo je treba dejansko urediti. Glede na stanje v podjetništvu in glede na podatke, ki jih je podalo Ministrstvo za finance za pravne osebe, se meni zdi, da je novih 700 zavezancev za pavšalno obdavčitev kar nekaj, da to ni zanemarljivo. To ni zanemarljivo še posebej takrat, ko imamo zavezance, ki dejansko propadajo. Če pogledamo za samostojne podjetnike, koliko je bilo pri pravnih osebah začetih stečajnih postopkov, lahko ugotovimo, da v letu 2012 595, v letu 2013 pa 941 stečajnih postopkov. In koliko je bilo izbrisov iz registra pravnih oseb v letu 2013? 541, v letu 2012 pa 453. To so uradni podatki Ajpesa. Če upoštevamo, da bo 700 novih, to ni tako malo. In če stalno govorimo o tem, koliko stečajev je bilo v letu 2012 in v letu 2013 in koliko je zaradi tega nezaposlenih, je spodbuda za to, da bi še več zavezancev postalo takšnih, da bi lahko bili pavšalno obdavčeni, to ni malo. Jaz mislim, da je danes takšna situacija v državi, da se je treba boriti za vsakega podjetnika, ne glede na to, v kakšni pravni obliki deluje. Tukaj bi apeliral na Ministrstvo za finance, da podpre ta zakon oziroma Vlada Republike Slovenije in da do nadaljnjih obravnav opravi nadaljnje analize. Stališče, da se ta zakon ne podpre, da pa se začnejo opravljati dodatne analize, veste, pomeni predvsem zavlačevanje. Jaz razumem, da sedaj vlada deluje samo na operativnem nivoju, na operativni ravni, vendar mislim, da bi se lahko toliko potrudila, da bi dejansko te analize že naredila. Navsezadnje takšne analize ne trajajo ne vem koliko dolgo. Z drugimi besedami, jaz mislim, da je zakon treba podpreti, da je pa vsa vprašanja, ki so aktualna – tako glede vstopa v sistem davka na dodano vrednost kot tudi glede tega, ali je 100 tisoč evrov primerno ali ne za vse dejavnosti – treba proučiti tudi za pravne osebe. Eden izmed glavnih razlogov, zakaj Vlada Republike Slovenije ne podpre tega zakona, je, da zagovarja temeljno načelo obdavčitve po ekonomski moči. Sedaj smo pri ekonomski moči in pri različnih pravnih in fizičnih osebah. Ekonomska moč se verjetno ali vsaj vlada verjetno ekonomsko moč razlaga na podlagi določenih meril, na podlagi določenih kriterijev. Pri tem stališču bi bilo dobro slišati, katera so ta merila in kako se ugotavlja ekonomska moč. Kako se ugotavlja ekonomska moč multinacionalke in kako se ugotavlja ekonomska moč samostojnega podjetnika s 25 tisoč evri prometa ali samostojnega podjetnika s 30 tisoč evri prometa v enem letu. Pomembna so merila. Razumem, da Ministrstvo za finance verjetno upošteva merilo: prihodek, dobiček, plača in tako naprej. Vendar bi tu rad opozoril, da to niso edina merila. To niso edina merila še posebej ne v času krize. Takšno merilo je lahko tudi napačno oziroma da napačni rezultat, napačno stališče, da se enostavno reče, da zakon ni primeren, bomo analizirali in tako naprej. Navsezadnje bi bilo tudi dobro vedeti, kakšna so bila pričakovanja vlade takrat, ko je bila ta rešitev dejansko prvič vpeljana, in kakšne so nadaljnje možnosti in kakšni so nadaljnji ukrepi za to, da bo morda več zavezancev prišlo v to odločitev. Pa vendar naj vlade to ne moti, saj to je opcijska rešitev. Zavezanci se lahko odločijo tako ali se pa ne odločijo. Dajmo zavezancem možnost, da se odločijo, če menijo, da bodo tako lažje poslovali, če menijo, da bodo zaradi tega imeli manjše stroške poslovanja, če menijo, da bodo zaradi tega imeli boljši položaj na trgu, če menijo, da bodo zaradi tega bolj konkurenčni, da bodo celo lahko izvažali. Naj se birokrati že nehajo ukvarjati s tem kaj je za nekega davčnega zavezanca, za neko podjetje tisto, kar je dobro, in tisto, kar ni dobro. In katera dejavnost je tista, ki jo je treba spodbujati, in katera je tista, ki je ni. Bodite prepričani, da to bolje vedo podjetniki, ne birokrati. Predlog pa je tudi Slovenske demokratske stranke, da prouči predvsem vnaprej priznane odhodke oziroma stroške pri posameznih dejavnostih. Med te dejavnosti pridejo tudi tako imenovane svetovalne dejavnosti, pridejo tudi nekatera pravna svetovanja, finančna svetovanja in tako naprej. Ampak, lepo prosim, da birokrati nehajo ugotavljati, kaj je dobro za podjetja in kaj ni dobro za podjetja, ker s tem ne bomo prišli nikamor. Jaz mislim, da je to idejo treba razvijati in tudi v Slovenski demokratski stranki bomo podprli ta zakon, da bo šel v nadaljnjo obravnavo in da bomo v nadaljnji obravnavi seveda ugotovili vse pasti te zakonodaje. Ugotovili bomo tudi pasti glede tega, ali ima lahko ena fizična oseba več takšnih podjetij ali le eno podjetje, kajti potem se ti prihodki množijo, dali tudi določene rešitve glede tega in mislim, da to ne bo nobena težava, da zakona ne bi na koncu tudi popravljenega sprejeli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Aleksandra Osterman bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani vsi prisotni! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki je pred nami, viša zgornjo mejo oziroma prag prihodkov za vstop v sistem normiranih odhodkov s sedanjih 50 tisoč na 100 tisoč evrov in dvig višine normiranih odhodkov s sedanjih 70 % na 80 % obdavčitve priznanih prihodkov. Ukrep je v prvi vrsti všečen in namenjen administrativni razbremenitvi poslovanja malih, mikropodjetij in zmanjšanju fiksnih stroškov vodenja poslovnih knjig. Predlagatelj meni, da bomo z višanjem praga prihodkov zajeli najbolj perspektiven del slovenskega gospodarstva, torej podjetja, ki so inovativna, dinamična in ustvarjajo nova delovna mesta. Predlog, da se poenostavi sistem vodenja poslovanja podjetij v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija sicer pozdravljamo, vendar pa menimo, da bi več pridobili z dvigom višine normiranih odhodkov s sedanjih 70 % na 90 % davčno priznanih prihodkov. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija podpiramo vse sistemske in strukturne izboljšave, katerih poslanstvo je prijaznejše poslovno okolje. Pozdravljamo osnovni cilj predloga zakona, to je spodbujanje gospodarske aktivnosti na segmentu malega, mikropodjetništva in spodbujanje zaposlovanja. Zavedamo se pomena malega podjetništva ter ustvarjanja novih, prepotrebnih delovnih mest. Vendar pa vsi vemo, da je podjetij, ki ustvarjajo promet v višini 100 tisoč evrov in bi v teh okvirjih dosegla 20 % dobiček, zelo malo. Sicer ima podjetnik res možnost odločitve, ali se želi vključiti v sistem ugotavljanja davčne osnove z upoštevanjem normiranih odhodkov, vendar v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija nismo prepričani, da bi dopolnitev predmetnega zakona na predlagani način dolgoročno prinesla pozitivne učinke. Predlog zakona, tak, kakršen je, v tem trenutku ne upošteva nedavčni vidik. Prav tako se pri predlaganem obdavčenju krši načelo enakosti. Spremembe zakona bodo smiselne šele, ko bo opravljena ustrezna analiza prenovljenega sistema normiranih odhodkov iz leta 2013. Zaradi vsega navedenega v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija ne nasprotujemo predlogu zakona, vendar se bomo dokončno opredelili v nadaljnjih obravnavah, kjer pričakujemo dodatna pojasnila predlagatelja. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Mirko Brulc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani! Tudi ta zakon zasleduje podobne cilje kot predlog sprememb Zakona o dohodnini. S predlogom zakona se tako predlaga povišanje zgornje meje prihodkov, ugotovljenih po pravilih o računovodenju za vstop v sistem normiranih odhodkov, s sedanjih 50 tisoč na 100 tisoč evrov; dodatni pogoj za vstop v sistem normiranih odhodkov za zavezance, katerih prihodki presegajo 50 tisoč evrov, in sicer bi moral zavezanec v tem davčnem obdobju zaposlovati vsaj enega delavca za poln delovni čas, najmanj 6 mesecev neprekinjeno; dvig višine normiranih odhodkov s sedanjih 70 na 80 % davčno priznanih prihodkov. Tudi v tem primeru Socialni demokrati ugotavljamo, da predlog ne vsebuje konkretnih ocen, analiz in finančnih učinkov. Takšen ukrep pomeni nesorazmeren odstop od temeljnega načela obdavčevanja, to je od načela obdavčevanja po ekonomski moči. Pri teh sprememba ne bi pomenila bistvene administrativne poenostavitve, zaradi obveznosti vodenja poslovnih knjig za poslovne namene po ZGD-1 in zaradi neusklajenosti s pragom prihodkov za vstop v sistem DDV ta znaša zdaj 50 tisoč evrov. Poudariti velja, da za vstop v sistem pavšalne obdavčitve odloča minimalno število zavezancev, ki izpolnjujejo pogoje za vstop. V letu 2013 je v sistem vstopilo 255 zavezancev oziroma le 0,9 %. To pomeni, da se zavezanci obnašajo racionalno in pri obdavčitvi upoštevajo spekter vseh dejavnikov, ki vplivajo na njihovo poslovanje in ne zgolj davčni vidik. Simulacija učinka na osnovi podatkov za leto 2012 pokaže, da bi po sedaj veljavni ureditvi k sistemu pristopilo tisoč 165 zavezancev. Zaradi dviga deleža normiranih odhodkov na 80 % bi k sistemu pristopilo še 408 zavezancev, zaradi dviga praga na 100 tisoč evrov ob predlaganem pogoju glede enega zaposlenega pa dodatnih 685 zavezancev. Skupni finančni učinek spremembe zakona na teh tisoč 848 zavezancev bi bil približno 615 tisoč evrov nižji davek od dohodkov pravnih oseb. Od tega 42 tisoč evrov na račun zavezancev, ki bi se jim že po sedanjih pogojih vstop izplačal. Glede navedenega bo poslanska skupina proti predlaganemu zakonu. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Aljoša Jerič bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala. Spoštovani! Danes obravnavamo dvojček: zakon o dohodnini, o katerem smo že govorili, in zakon o davku od dohodkov pravnih oseb, o katerem zdaj govorimo. Zakaj dvojček? Oba zakona govorita enako o istih stvareh, le zavezanci so drugi. Zavezanci po zakonu o dohodkih pravnih oseb, so tako podjetja, deooji, dedeji in deenoji, medtem ko so bili samostojni podjetniki vključeni v predlog zakona, ki smo ga predhodno obravnavali, Zakon o dohodnini. In kaj želi predlagatelj uveljaviti? Predlagatelj tudi v primeru pravnih oseb predlaga povišanje zgornje meje oziroma praga prihodkov za vstop v sistem normiranih odhodkov s sedanjih 50 na 100 tisoč evrov. Nadalje predlaga dvig višine normiranih odhodkov s sedanjih 70 na 80 % davčno priznanih prihodkov, prav tako pa dodatno pogojuje vstop v sistem normiranih odhodkov za zavezance, katerih prihodki v koledarskem letu pred davčnim obdobjem, za katerega se uveljavlja sistem normiranih odhodkov, presegajo 50 tisoč evrov, in sicer mora zavezanec v davčnem obdobju, za katerega se odmerja davek, zaposlovati vsaj enega delavca za poln delovni čas najmanj 6 mesecev neprekinjeno. Če še nekoliko poenostavim, zavezancem, ki ustvarjajo prihodke do 100 tisoč evrov na koledarsko leto, bi se po predlogu priznali odhodki v višini 80 % priznanih prihodkov. Po 17- odstotni stopnji bi se obdavčilo zgolj 20 % priznanih prihodkov, a le, če je tako podjetje zaposlovalo vsaj enega delavca za polni delovni čas, in to pol leta neprekinjeno. Seveda je treba omeniti, da se je tudi ta zakon že spreminjal leta 2012, ko je bila uvedena možnost plačila davkov preko normiranih odhodkov. Prvič se je uporabljal za leto 2013. Že takrat smo nekateri izmed prisotnih razpravljali v smeri, da je mejo treba dvigniti na mejo 100 tisoč evrov prihodkov. Pa je takratna koalicija te razprave preslišala. Zanimivo je, da danes en del tedanje koalicije predlaga prav to, kar v letu 2012 niso želeli slišati in upoštevati. Seveda je današnji predlog nekoliko nedodelan. Tako govorimo o tem, da je sprememba potrebna, ker je izpuščen najbolj perspektiven del slovenskega gospodarstva. Istočasno pa imamo na drugi strani uradni podatek, ki pravi, da se je ob sprejetju danes veljavnega zakona ocenjevalo, da bo v sistem vstopilo nekaj več kot tisoč zavezancev. Po podatkih Dursa je v letu 2013 v sistem vstopilo le 255 zavezancev. To je pomemben podatek, saj predlagatelji v svojem predlogu predvidevajo obvezen vstop v sistem obdavčitve po normiranih odhodih. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev nasprotno menimo, da se morajo zavezanci odločati po lastni presoji, in sicer na osnovi vseh dejavnikov, ki vplivajo na njihovo poslovanje. Drugi očitek noveli gre v smeri višine priznanih odhodkov. Le-ti naj bi bili priznani v višini 80 % priznanih prihodkov. Zakaj prav 80 % ni povsem jasno. Ni jasno, na podlagi katere analize je moč zaključiti, da je prav 80 tista meja, ki jo je treba uzakoniti. Sploh v luči veljavnega zakona, ki je mejo postavil na 70 % davčno priznanih prihodkov. Tretji očitek noveli je vstopni prag DDV. Če želimo doseči, da se zmanjšajo administrativne obremenitve in fiksni stroški vodenja poslovnih knjig, je treba misliti tudi na DDV ter vodenje knjige prejetih in izdanih računov. Torej bi bilo treba dvigniti tudi prag za DDV Pa vemo, kaj to pomeni? Če strnem stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Poslanska skupina nepovezanih poslancev podpira vsako rešitev, ki bi pomenila razbremenitev gospodarstva, še posebej malega in mikro gospodarstva. Razbremenitve so lahko davčne narave, lahko so administrativne, s skupnim ciljem ugodnejših pogojev zaposlovanja podjetij. Seveda ob zagotavljanju pravne varnosti in enake obravnave. Že ob sprejetju veljavnega zakona smo želeli, da se meja za vstop v sistem pavšalne obdavčitve prihodkov dvigne na 100 tisoč evrov. Takrat nismo bili slišani. Danes imamo nekaj podobnega pred seboj. Poslanska skupina nepovezanih poslancev bo predlog zakona v prvi obravnavi podprla. Podprli ga bomo pogojno, z namenom, da se opravi širša razprava in sprejmejo odločitve, ki bodo temeljile na analizah, ter odločitve, ki bodo predhodno naštete očitke najmanj resno obravnavale. Kot rečeno, podprli bomo vse rešitve za razbremenitev gospodarstva, ne glede na to, ali jih predlaga koalicija ali opozicija. Hvala.
Hvala tudi vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Prvi ima besedo gospod Jože Horvat. Pripravi pa se magister Ivan Vogrin. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala, gospod predsednik in hvala vsem predstavnikom poslanskih skupin, ki ste povedali svoja stališča. Zdaj v imenu predlagateljev tega predloga zakona lahko povem, da bom zelo pozorno prisluhnil vsem vašim pripombam, ki bodo v nadaljevanju razprave sledile, in jih bomo seveda potem poskušali z amandmaji v drugi obravnavi tudi upoštevati in izboljšati besedilo predloga zakona. Morda samo še en podatek, ker se radi primerjamo z enotnim evropskim trgom in tudi s pogoji, ki jih imajo druge gospodarske družbe, zdaj govorimo o gospodarskih družbah, torej o pravnih osebah pri tem zakonu, in se seveda primerjamo, kakšno gospodarsko kakšno poslovno okolje imajo podjetja bodisi v sosednjih državah bodisi v drugih članicah Evropske unije. Potem seveda zelo hitro najdemo tudi dogovor na konkretno vprašanje, zakaj se nam relativno veliko število gospodarskih subjektov seli v tujino, konkretno v Avstrijo. Slišali smo večkrat tukaj v tej dvorani o znanem malem pivovarju iz Gornje Radgone, ki se je preselil v Avstrijo. Treba je povedati, da je tam možnost, da podjetnik izbere pavšalni način obdavčitve, če ima letne prihodke ne več kot 200 tisoč evrov. Mi zdaj s tem predlogom predlagamo 100 tisoč evrov. Še enkrat pravim in priznam, da smo v letu 2012, ko je vlada, v kateri smo bili koalicijska partnerica, prav tako tehtala in v koalicijskem usklajevanju smo tehtali, ali je ta prag 50 tisoč pravi, nismo imeli prav nobenih analiz, ker nismo imeli te pavšalne obdavčitve, in ni bilo možno analiz narediti, zato še enkrat apeliram na Ministrstvo za finance in verjamem, da bo toliko dobre volje, da bo do druge obravnave tega predloga zakona ta analiza že na razpolago. Ne nazadnje imamo močan informacijski sistem na Davčni upravi Republike Slovenije, tako da je takšno analizo narediti res mala malica. Takrat se bomo lažje tudi odločali in morda ovrgli tudi tiste dileme, ki so danes bile izpostavljene kot očitek predlagateljem, da nismo predložili analiz. Ni jih. Če jih nima Durs, jih Nova Slovenija in Slovenska ljudska stranka še toliko bolj nimata. Imamo zgolj neke ocene, ampak ko argumentirano razpravljamo, moramo imeti eksaktne podatke. Ko berem analize, ki jih je konkretno naredila ena izmed znanih fakultet ljubljanske univerze, ne bom delal reklame, ki je spraševala potencialne tuje investitorje, vprašala jih je 142, statistični vzorec 142, in so ti potencialni tuji investitorji govorili o 24 ovirah, na katere naletijo v Sloveniji, če želijo tukaj investirati, se pravi, odpreti gospodarsko podjetje, deoo ali kakršnokoli drugo obliko. In katera ovira je na prvem mestu? Na prvem mestu je ovira, ki se ji reče visoki davki in zapleten davčni sistem. Zanimivo je nekaj, kar mora biti nam vsem v poduk. Ocenjevali so ti potencialni tuji investitorji z oceno 3,5 za to oviro, davčno oviro, v letu 2008 – 3,5. Kaj to pomeni, bom opisal. Če bi ocenili z oceno 1, bi to pomenilo, da so za tujega investitorja davki nepomembni. Če bi ocenili s povprečno oceno 5, bi to pomenilo, da je za tujega investitorja davčna ureditev ključnega pomena. Ocene so naslednje: leta 2008 – ocena 3,5, leta 2009 – 3,37, leta 2010 – 3,74, leta 2011 – 3,8, potem leta 2012 nekoliko pade – 3,65 in lansko leto, leta 2013 – 3,94. Torej zelo blizu ocene, da je davčna ureditev ključnega pomena za tujega investitorja. Ta korak, ki ga bomo, jaz sem prepričan, da je toliko volje pri nas vseh, da ga bomo naredili, je en majhen korak, kako vendarle to davčno ureditev iz zapletene oblike nekoliko bolj poenostaviti. Obrtnik, mali in mikro podjetnik, saj veste, da se noče ukvarjati s papirji. On bi rad delal tisti svoj jedrni posel, kot se slovensko reče oziroma angleško core business. Zakaj? Ker je tam doma, ker tam najbolj uživa. To dela z neko strastjo, kar vidimo, ko hodimo po terenu, jih obiskujemo. Tako da dejansko so papirji za vsakega obrtnika tista zadnja briga in se potem dogaja tudi to, da so kakšne napake, kar potem povzroča še toliko večje probleme. Pa ne samo pri obrtnikih, davčnih zavezancih, ampak tudi pri nadzornem organu. Ta novela zakona na nek način predstavlja tudi neko olajšavo za nadzorni organ. Se pravi tudi za Davčno upravo Republike Slovenije, da verjetno ne bo treba vložiti toliko energije v nadzor davčnih zavezancev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti mag. Ivan Vogrin, pripravi naj se gospod Mihael Prevc, za njim gospod Brane Golubović, potem gospod Franc Bogovič in mag. Andrej Šircelj. Mag. Ivan Vogrin, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane dame in gospodje! Zakon seveda je vredno podpreti. Upam, da bo dobil podporo v prvem branju, da bo z morebitnimi dopolnili tudi sprejet v končni verziji. Zakaj? Zakon pravzaprav prekinja dolgoletno prakso povečevanja bremen gospodarstva. In Winston Churchill je bil zagotovo pamet mož. Kaj je izjavil: "Nekateri gledajo na gospodarstvo kot na tigra plenilca, ki ga je treba ustreliti. Drugim se zdi kot krava molznica." No, to je bolj slovenski primer. Državni aparat misli, to je pa krava molznica, samo molsti jo je treba. Ampak jo je treba še hraniti malce. Hraniti. To gospodarstvo je treba pustiti pri življenju. Dobro hraniti, ugodne pogoje ustvariti, potem pa bo to gospodarstvo dajalo obilo mleka. Moj sosed ima 30 krav molznic, pa to zelo dobro ve, čudno pa je, da državni aparat s kopico doktorjev znanosti tega ne ve. Pravi Winston Churchill naslednje: "Le manjšina vidi v njem močnega konja, ki lahko potegne naprej celotno družbo." In to mi potrebujemo. Mi potrebujemo napredek celotne družbe. Zakaj se ta zakon morda bistveno razlikuje od prejšnjih? Zato ker ga ni ustvaril, ker ga ni pripravil birokratski aparat. Birokratski aparat skupaj s političnim aparatom je izgubil stik z realnostjo, je zaprt v svoj mehanizem, v svoj oklep in se na zaveda krute realnosti, da preden lahko podjetje plača davek, mora poravnati vse druge obveznosti. In da je težko en evro zaslužiti. Jaz predlagam tistim, ki niste takšnega mnenja –, probajte to. To je treba izkusiti. Jaz sem to dvajset let delal in veste, ko imaš 80 zaposlenih, to je grozovito breme. Gospod Stepišnik, vidim, da mi tu pritrjuje, da je tako, pa sem prepričan, da se seveda razumemo. Zakaj sem jaz v tem trenutku malce žalosten? Bom povedal zakaj. Dr. Danilo Türk je izjavil, ko je bil še predsednik, da smo se Slovenci odlično sposobni iti političnega driblinga. In to je res. Ko imamo mi tukaj v parlamentu kakšno politično temo, je tukaj parlament poln. Zdaj pa jaz mislim, da vidim v parlamentu 9 poslancev od 90. Torej točno eno desetino. Morda se motim. No, samostojni poslanci smo daleč v največjem procentu glede na procent zasedenosti v Državnem zboru. Tako da jaz pričakujem od kolegov in kolegic, da se bodo zelo aktivno vključevali v dogajanje v sprejetje zakonov, ki bodo to našo kravo molznico, gospodarstvo ohranjali pri življenju, da bo ta krava molznica, po Winstonu Churchillu, dajala veliko mleka, da bo državni aparat ali pa javni sektor, ki je zdaj v obsegu cca 160 tisoč ljudi, mislim, da se bo v nekaj letih zmanjšal na 110 tisoč, kar je normalno, lahko dobro živel in dobro prosperiral. Tudi v državnem aparatu, v javnem sektorju je pravzaprav sramotno, da smo ustvarili takšne pogoje, da imajo ljudje 600 evrov plače. Se pravi, dajmo poskrbeti, da bo gospodarstvo lahko dobro delalo. In ta zakon je eden tistih, ki bodo to omogočali. Javnemu sektorju pa tudi pripravimo dostojne pogoje za plačo. Za 600 evrov je težko prizadevno delati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na seznamu je pred gospodom Mihaelom Prevcem na vrsti gospa Aleksandra Osterman. Se opravičujem, ker prej tega nisem navedla. Izvolite, gospa Osterman.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. V imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije bom na kratko predstavila naša stališča. Ker sem prišla iz podjetništva v politiko, se teh problemov dobro zavedam. Vemo, da je dobiček samostojnega podjetnika tudi njegova plača, pri gospodarskih družbah oziroma pravnih osebah, deoojih pa dobiček predstavlja znesek z že odbito plačo lastnika. Če pogledamo, je dejanskih prihodkov, na primer 70 tisoč realizacije, ki jo ima gospodarska družba, 70 % priznanih stroškov je 49 tisoč evrov, 30-odstotna osnova za davek od dohodka pravnih oseb je 21 tisoč evrov in od tega plača gospodarski subjekt oziroma podjetnik okoli 4 tisoč evrov davka. Moramo pa vedeti, da imajo mikropodjetja oziroma mala podjetja zelo težko dosežene prihodke v znesku 100 tisoč evrov oziroma tudi če te prihodke dosežejo, se zelo redko zgodi, da je dobiček 20 %. Sama sem tem zneskom zadnje dni posvetila kar nekaj časa, pa tudi s svojimi nekdanjimi kolegi kontaktirala, ker tudi sama izhajam s tega področja in imam nekaj prakse. Dobiček pri teh mikro in malih podjetjih, ki se ukvarjajo s proizvodnjo dejavnostjo, je okoli 10 %. Redka so podjetja, ki dosežejo dobiček do tega zneska oziroma realizacije 100 tisoč evrov 20 %. V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije nismo proti temu, to je neka spodbuda, tudi administrativna spodbuda, zagovarjamo, da se podjetniki veliko preveč časa morajo ukvarjati z administracijo, z računovodsko zakonodajo, marsikdo tudi ne pozna tega področja dovolj, namesto da bi čas, ki ga porabijo za preučevanje zakonov in kako biti čim bolj kreativen v prilagoditvi bilanc, namenili raje ustvarjanju v svojem podjetju. Pri deoojih tudi ne bi imeli tudi nič proti, če bi bilo priznano 90 % normiranih stroškov in 10 % potem tistega dobička, vendar mislim, da to ne bo šlo kar tako. Seveda je pa zelo pomembno, da se podjetnik lahko sam odloči, ali gre v ta sistem ali ostane v starem sistemu, kar je tudi spodbudno, s tem ne naredimo nobene škode, da to podpremo. Še to bi rada povedala, da predvsem pride v poštev ta olajšava, z 10 % zvišanim priznanjem normiranih stroškov na 80 in 20 potem dobiček, pri podjetjih, ki se ukvarjajo z intelektualnimi storitvami z neko višjo dodano vrednostjo, pri podjetjih, ki nimajo toliko stroškov, kot proizvodna podjetja in tako naprej. V Pozitivni Sloveniji ne nasprotujemo tej spremembi zakona, pričakujemo pa še dodatna pojasnila predlagatelja v prihodnjih obravnavah in razpravah. Naj pa poudarim, da v Pozitivni Sloveniji absolutno smo na strani spodbujanja gospodarstva, administrativnih razbremenitev, tako da nimamo nič proti tem spremembam. Po nadaljnjih obrazložitvah predlagatelja pa se bomo odločili. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mihael Prevc.
Hvala lepa, še enkrat, za besedo. Je že kolegica pred menoj vzela z jezika tisto, kar sem nekje želel replicirati kolegu Jeriču, predvsem to, da se podjetnik lahko sam odloči, ali gre v sistem pavšalne obdavčitve – torej da to ni obvezno, glede pač na njegove stroške. To se mi zdi zelo pomembno za to današnjo odločitev glede podpore tega zakona. Bi pa mogoče povedal še to, da se je danes kar nekajkrat slišalo tudi to, da predvsem v tem trenutku, ko se že začenja predvolilni čas, da predvsem iz opozicijskih vrst prihajajo takšni in drugačni, mogoče tudi nekoliko populistični in všečni predlogi. Moram vam povedati, da Slovenska ljudska stranka kot predlagatelj je že takrat, ko smo bili v koaliciji in ne v opoziciji, tako kot smo tedaj, smo se že takrat v koaliciji se zavzemali, da se ta prag dvigne na 100 tisoč, vendar smo potem v koalicijskem usklajevanju dosegli le 50 tisoč evrov. Naše stališče je pravzaprav že od vsega začetka povsem jasno, kar se tega tiče. Mogoče samo še nekaj okoli tega zakona, ki je pravzaprav dvojček s prvim. Lahko rečemo, da sta ta dva zakona povsem v paketu, in kot sem že v samem stališču povedal, ker sta samostojno podjetništvo in gospodarske družbe pač urejena v različnih zakonih, je treba popraviti poleg zakona o dohodnini tudi zakon o davku na dohodek pravnih oseb. To je ta zakon. In tudi to sem v samem stališču povedal, ker je pač potrebno za dvig vstopa v sistem DDV zaprositi tudi za soglasje Svet EU, pa se nam zdi še kako primerno, da to stori Vlada Republike Slovenije. In mi smo prepričani, da bo Vlada Republike Slovenije s pravilno obrazložitvijo to soglasje tudi pridobila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brane Golubović. Ga trenutno ni v dvorani. Naslednji je na vrsti gospod Franc Bogovič. Ga tudi ni v dvorani. Na vrsti je mag. Andrej Šircelj, za njim predstavnica Vlade in potem gospod Jožef Horvat kot predlagatelj. Izvolite, mag. Šircelj.
Hvala lepa še enkrat. Jaz mislim, da je ta predlog zakona treba podpreti in navsezadnje je to prva znanilka, ki obeta tudi boljše pogoje poslovanja podjetnikov in podjetnic. Treba ga je podpreti tudi zato, da se začne tudi simbolično z drugačnimi ukrepi. Do danes smo od Alenke Bratušek in njene vlade dobili samo nove davke in vse večje zadolževanje. To bo po eni strani razbremenilo podjetnike in podjetnice pri poslovanju, ko bodo poslovali, povečalo bo konkurenčnost. Takšni ukrepi dejansko vnašajo tudi nek dodaten optimizem predvsem za tiste, ki so danes nezaposleni. Vemo, da je danes nezaposlenih skoraj 130 tisoč ljudi. Marsikateri od njih bi rad želel poslovati. Vem, da lahko začne poslovati tudi že v sedanji ureditvi. Vendar je vsekakor motivacija in stimulans večji, če se ta ureditev razširi če se ta ureditev razširi na večji promet in s tem zagotovi tudi večja stabilnost posameznih podjetnikov. Jaz pričakujem od predlagatelja, da bo upošteval rešitve oziroma pomisleke, ki smo jih dali dobronamerno v tej razpravi, tako glede višine prometa, tako glede odstotka priznanih odhodkov za posamezne dejavnosti, da bo upošteval tudi posebnosti, ki jih imajo samostojni podjetniki glede na pravne osebe, in rešitve vključil v nadaljnji obravnavi v zakon, tako da bo ta zakon dejansko enostaven, da bo tudi enostaven za izvajanje, enostaven za razumeti in da bo spodbudil podjetništvo v Sloveniji. Le podjetništvo v Sloveniji danes lahko Slovenijo popelje iz krize, iz krize, v kateri globoko smo tudi zaradi tega, ker se niso podprli tisti najbolj ustvarjalni, najbolj inovativni ljudje v preteklosti. Niso se podprli z dodatnimi birokratskimi ovirami, z indolenco včasih tudi državnih uradnikov, niso se podprli zaradi tega, ker so pač bili na nekem drugem svetu, kot so javni uslužbenci. Dejstvo pa je, da si podjetnik mora svojo plačo zaslužiti na trgu, da njegova plača ni sigurna vsak mesec, da je odvisna od trga in dejstvo je, da v javni upravi dobimo plačo vsak mesec istega dne. Tudi na račun zadolževanja. Zaradi tega upam, da je to prva znanilka pomladi in da bomo kmalu ta zakon tudi sprejeli.
Hvala lepa. Besedo ima kot predlagatelj gospod Jožef Horvat. S strani Vlade ne bo razprave.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Najprej bi se rad, spoštovane kolegice in kolegi, vsem zahvalil za razpravo. Iskreno povem, želel sem si več razprave. Seveda hvala tudi vladni strani za njeno mnenje. Želim si, da bi Vlada akceptirala našo prošnjo o analizah, ki bodo najbrž možne tekom naslednjih dni oziroma tedna. Bilo je nekaj konkretnih predlogov s strani magistra Andreja Širclja, s strani kolegice Aleksandre Osterman. To nas spodbuja k temu, da bomo naredili do druge obravnave še dodatne simulacije izračunov, in verjamem, da bomo vsi skupaj lahko naredili optimalnejšo besedilo. Vidim, da je neka naklonjenost in, kot rečeno, to bo poslanski zakon. To ne bo zakon Nove Slovenije in Slovenske ljudske stranke, ker bomo potrebovali glasove bistveno večjega števila poslancev. Še enkrat bi rad povedal, da so se tudi strokovna javnost in strokovni mediji, če lahko tako rečem, nisem sicer kompetenten, da bi dajal takšne ocene, pozitivno odzvali na te predloge. Nekateri sicer opozarjajo na to, da je potreben vstop v sistem davka na dodano vrednost pri znesku nad 50 tisoč evrov. Ampak tu smo mi Vlado opozorili z dopisom in naj spomnim, da bosta oba zakona, torej ta dvojček bo začel veljati za davčno leto 2015. Imamo dovolj časa, ko bosta oba zakona sprejeta, da potem tudi primerno adaptiramo zakon o davku na dodano vrednost skupaj seveda z evropskimi inštitucijami. Podatki, ki jih jaz berem v časopisu, so naslednji. 15 tisoč 703 je bilo fizičnih oseb, ki opravljajo dejavnost, in so trenutno normiranci, to je vključeni v pavšalno obdavčitev, to velja za letošnje leto. Konec leta 2013 jih je bilo 13 tisoč 368 in potem je 329 podjetij, ki zapadejo v Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb, 329 je torej podjetij, ki so trenutno normiranci. Lani jih je bilo 251. Kar pomemben skok z lanskega leta na letošnje leto, ko govorimo o pravnih osebah. Ampak kot rečeno, detajlnejše in verificirane analize bomo, upam da, lahko prinesli na drugo obravnavo. Jaz se zahvaljujem za večinsko naklonjenost in podporo temu dvojčku, vsaj tako sem detektiral, in verjamem, da bomo še pravi čas oba zakona spravili pod streho. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Če želita razpravljati predstavnik predlagateljev oziroma Vlade, prosim, da se prijavita. Ne. Ugotavljam, da vsi razpravljavci, ki so želeli, so opravili razpravo, zato zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, v četrtek 22. maja 2014, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 25. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9.uri. Z lepimi pozdravi in srečno pot!