Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 19. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Branko Simonovič do 16. ure, Samo Bevk, Felice Žiža, Jože Tanko, Brane Golubović, Bojan Podkrajšek, dr. Matej Tašner Vatovec, Violeta Tomić od 12. do 15. ure, Anja Bah Žibert, Franc Breznik in Franci Kepa. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. [[oglašanje iz dvorane]] Kolega Marko Koprivc, proceduralno.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, za besedo. Preden nadaljujemo sejo, bi prosil, da pozovete spoštovanega predsednika Vlade gospoda Janeza Janšo, da se opraviči vsem žrtvam Srebrenice za žaljiv tvit, ki ga je napisal pred dnevi v zvezi z dogajanji v Srebrenici, in potem lahko nadaljujemo sejo. Bi pa prosil, da se res pred tem gospod predsednik Vlade opraviči, ker je namreč tvit zelo žaljiv in odpira številne rane žrtvam oziroma njihovim svojcem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, to, žal, ni postopkovni predlog. Jaz se mogoče lahko vsebinsko celo v določenem delu z vami strinjam, ampak začetka seje Državnega zbora danes ne bomo uporabili za razčiščevanje tistega, kar je zapisano na Twitterju. Tako predlagam, da se držimo dnevnega reda in poslovnika in gremo na poslanska vprašanja. Verjamem pa, da je gospod predsednik Vlade tudi razumel vašo pobudo. Postopkovno, spoštovani kolega Koprivc, ampak če ne bo postopkovno, vam bom izrekel opomin.
Če tega opravičila ne bo, poslanske in poslanci Socialnih demokratov pri tej točki ne bomo sodelovali.
Okej, hvala lepa. Nadaljujemo sejo. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 48 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije ter na vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra; o tem odloči Državni zbor brez razprave in obrazložitve glasu. Ob tem vas še posebej opozarjam, da je treba takšen predlog izrecno podati in se pri tem osredotočiti le na njegovo obrazložitev, ne pa postopkovnega predloga uporabiti za vsebinsko razpravo v zvezi s postavljenim vprašanjem. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili: dr. Anže Logar, minister za zunanje zadeve, mag. Andrej Vizjak, minister za okolje in prostor, od 14.30. ure dalje ter Jernej Vrtovec, minister za infrastrukturo, od 17. ure dalje. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Janez Janša. Poslanska vprašanja bo najprej postavil Luka Mesec, Levica.
Hvala za besedo. Prej sem vam sicer dvigoval roko za postopkovno, pa niste opazili. Tako da bom svoje tri minute uporabil v bistvu kot postopkovno. Mislim, da smo danes še enkrat videli neprimernost te oblasti. Slovenija je v politični in moralni krizi, kakršne že dolgo nismo izkusili, Vlada pa se obnaša popolnoma neprimerno na čelu s predsednikom Vlade samim. V Sloveniji smo na pragu drugega vala epidemije. Nezaposlenost je za četrtino večja, kot je bila lani. Vladni ukrepi ne učinkujejo, samozaposlene ste pustili na cedilu čez poletje. Zdravstvo samo opozarja, da mu v drugi polovici leta zmanjkuje denarja. Domovi za starejše niso nič bolj pripravljeni na drugi val, kot so bili na prvi. Medtem pa predsednik Vlade in Vlada sama, da bi se izognila tem kritikam, dela popolnoma druge stvari. Poskuša spreminjati medijsko zakonodajo, da bi tja v medije namestila svoje ljudi, zamenjala neposlušne novinarje in urednike in speljala denar v svoja zasebna medijska podjetja, na čelu z Novo24. Potem kadruje v državnih podjetjih. Seveda so nastavili v Dars, eno od največjih državnih firm, človeka, podpredsednika stranke NSi, ki se je še do nedavnega zavzemala za izstop države iz gospodarstva, človeka, ki nima niti dneva vodstvenih izkušenj, in človeka, ki ga odlikuje samo strankarska izkaznica. Da bi odvračali pozornost od teh problemov, pa predsednik Vlade sam vsak teden sproducira novo afero. Ta vikend je bila to popolnoma nedostojna, nedržavniška in nemoralna izjava o Srebrenici, ki, kot so povedali kolegi iz Socialnih demokratov, posipa sol na rane 8 tisoč 372 žrtvam genocida. Premier je genocid nenazadnje zanikal, govori o pokolu, in se zdaj za to ni bil pripravljen opravičiti. Ali pa, če spomnim, tri dni prej, ko se je z diktatorjema Vučićem in Orbanom pokazal na skupni spletni okrogli mizi, je govoril o kulturnem marksizmu, to je terminu, ki ga v svojem manifestu 111-krat uporabi norveški množični morilec Anders Breivik, preden se je odpravil na pokol, ali pa terminu, ki je nenazadnje izposojen kar iz nacističnega besednjaka. Oni so namreč govorili o kulturnem boljševizmu, preden so napravili svoje genocide. Skratka, opravka imamo z resno moralno in politično krizo, predsednik Vlade pa vse to podžiga na podoben način, kot to podžiga ameriški predsednik Donald Trump. Kam to pelje, lahko vidimo v Ameriki. Po štirih letih takega vodenja je ta država dobesedno na pragu družbenega razkroja. Glede na to, da se predsednik Vlade danes ni bil pripravljen opravičiti niti za to neokusno izjavo v Srebrenici, tudi v Levici napovedujemo obstrukcijo te seje.
Hvala lepa. Predsednik Vlade, če želite odgovor. Vprašanja jaz nisem zaznal. Ne? Potem gremo naprej. Vprašanje naslednji postavlja kolega Marko Bandelli.
Oprostite, predsednik. Če lahko poslanec vpraša nekaj in govori karkoli, potem je najbrž možno odgovoriti. Drugače [[…]]
Imate možnost za odgovor, ja. Sem vam dal možnost. Če želite besedo, jo imate.
Glede prvega dela moram reči, da mi je zelo žal, da tisti, ki zahtevajo opravičilo zaradi neke izjave, te izjave niso sposobni niti citirati. Jaz sem bil leta 2009 ob 20. obletnici padca berlinskega zidu naprošen od ugledne mednarodne institucije za študijo, ki sem jo tudi napisal, objavljena je bila 1. decembra leta 2009. V njej analiziram dogajanja po padcu berlinskega zidu, tudi na ozemlju bivše Jugoslavije, in tudi vzroke, zaradi katerih je prišlo do balkanske morije, med drugim tudi vzroke, zaradi katerih je prišlo do pokola v Srebrenici ali pa do genocida v Srebrenici. Na podlagi te študije sem bil tudi potem izbran za vodenje mednarodne iniciative za dopolnitev resolucije Združenih narodov o genocidu, za dopolnitev resolucije, ki jo je skozi Generalno skupščino Združenih narodov spravil poljski jud Lemkin. Leta 2012 je to našo iniciativo podprlo preko 100 svetovnih voditeljev, objavljena je bilo v svetovnih medijih, o njej smo govorili na Generalni skupščini Združenih narodov. Od leta 2009 naprej jaz vedno ob obletnici genocida v Srebrenici, to študijo ponovno izpostavim. To sem naredil tudi letos. Nisem je zdaj napisal, ampak pred enajstimi leti. Moram reči, da doslej argumenti iz te študije niso nikogar zmotili, nihče ni nanjo odgovarjal. V Sloveniji se je to ignoriralo, medtem ko je bilo v mednarodni javnosti o tem precej razprave, pa seveda tej ugotovitvi nobenega ugovora, ker je zadeva logična. Genocid v Srebrenici je zasnovalo isto zlo, ki se je kotilo na akademiji jugoslovanske armade v Beogradu. Jaz sem študiral obramboslovje in poznam tisto doktrino in v tisti doktrini piše, da je treba nasprotnika, bodisi agresorja bodisi razrednega sovražnika, fizično uničiti, to se pravi, ubiti, umoriti. To je končni cilj oboroženega boja. To je doktrina, v katero je bil vzgojen Ratko Mladić in ki jo je v Srebrenici izvedel pa še v nekaterih drugih krajih v Bosni. Nekateri, ki so sodelovali pri tem, so v postopkih pred mednarodnim sodiščem svoj zagovor utemeljili na tem, da so verjeli, da zaradi tega, ker za povojne poboje v bivši Jugoslaviji, kjer so pomorili na 10 tisoče vojnih ujetnikov, ni nihče odgovarjal, da tudi oni ne bodo odgovarjali in da čez 50 let, ko se bodo grobovi odkrili, to nikogar več ne bo zanimalo. Na te stvari sem jaz opozoril in to so zgodovinska dejstva. Kar se tiče pa vojne v Bosni in Srebrenice, če Slovenija takrat, ko sem bil jaz minister za obrambo, Bošnjakom ne bi pomagala diplomatsko, z usposabljanjem njihovih enot in z orožjem in z vojaško opremo, bi bilo teh Srebrenic še petkrat več, najmanj. Obstajajo dokazi za to. Se pravi, tisti, ki zaradi tega, ker pač ni sposoben vseh zločinov obsoditi enako in jih meriti z istimi vatli, zdaj kriči zaradi te primerjave, v bistvu kričijo sebi. Ne bi bilo Srebrenice, ne bi bilo Roande, ne bi bilo številnih podobnih genocidnih dejanj v svetu, če bi svet zmogel enako obsoditi vse zločine ne glede na to, katera ideologija jih je spodbudila. In ravno tukaj je tudi pomanjkljivost svetovnega reda, ravno zato si prizadevamo, da se resolucija Združenih narodov o genocidu ustrezno dopolni. In dokler bo možno nekaznovano pobijati v imenu ene ideologije, v imenu druge bo pa to obsojeno, toliko časa se bodo genocidi v svetu dogajali. In o tem obstaja v civiliziranem svetu soglasje. Nihče temu ne nasprotuje, razen v Sloveniji.
Hvala lepa. Naslednji bo vprašanje postavil kolega Marko Bandelli.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Kljub temu da se strinjam s kolegi, mislim, da so današnja vprašanja pomembna za nas in našo državo, tako bom ostal kar tu in bom zahteval, vsaj upal na vaše odgovore. Spoštovani predsednik Vlade, v preteklih letih je Ministrstvo za infrastrukturo dijakom in študentom, ki so junija kupili mesečno vozovnico ali pa so imeli letno oziroma polletno vozovnico, omogočilo brezplačno uporabo javnega prevoza v poletnih mesecih. Letos pa ste to ugodnost sprva ukinili zaradi finančnega izpada na področju javnega potniškega prometa. Takšno odločitev so javno objavili na dan 30. 6. 2020, torej dan pred tem, ko so proti pričakovanjem vozovnice prenehale veljati. Na dan 3. 7. 2020 je Ministrstvo za infrastrukturo sporočilo, da so za poletne mesece 2020 ponovno omogočili brezplačno uporabo javnega prevoza. Zaradi epidemije covida-19 so se mnogi študenti in dijaki znašli v težki finančni situaciji. Ukinitev brezplačne uporabe javnega prevoza v poletnih mesecih pa dijakom in študentom še bolj poslabša že tako težko finančno situacijo, v kateri so se mnogi od njih znašli. V Poslanski skupini SAB smo vložili Predlog zakona o spremembi Zakona o prevozih v cestnem prometu, s čimer želimo, da se omenjena ugodnost tudi zakonsko uredi, da dijaki in študenti ne bodo na milost in nemilost prepuščeni vsakokratnemu ministru. Glede na to, da se očitno začenja sezona varčevanja in varčevalnih ukrepov, me zanima: Ali Vlada načrtuje še kakšne varčevalne ukrepe, ki bodo imeli neposreden negativen učinek na dijake in študente? Zanima me, ali res že pripravljate novi zujf, ki bo spet najbolj udaril po najbolj ranljivih skupinah. Prosim za odgovor.
Predsednik Vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. Kar se tiče ranljivih skupin, te ranljive skupine doslej v Sloveniji niti v časih, ko ni bilo epidemije ali pa ukrepov za zajezitev koronavirusa ali kakšnih podobnih situacij, niso dobile toliko naše skupne pomoči kot ravno v zadnjih mesecih. Kar se tiče brezplačnega prevoza za dijake in študente, mi tega nismo ukinili, niti nismo spremenili ali pa ne spoštovali pravne podlage, ker za subvencioniranje prevoza poleti ta pravna podlaga ne obstaja in tudi doslej ni obstajala. Sredstva za to, da se je te prevoze subvencioniralo tudi poleti, so zagotovili izvajalci, se pravi prevozniki, iz viškov, ki so jih ustvarili v začetku leta oziroma do poletja, doslej. Problem letos, ki je vsem očiten, je pač bil v tem, da teh viškov ni bilo, zaradi epidemije in tako naprej, in tudi sredstev ne. In za to, da se je potem s pomočjo velikih naporov Ministrstva za infrastrukturo vseeno nekaj teh sredstev našlo, da zdaj ta ukrep velja tudi v tem času, se je treba zahvaliti predvsem prevoznikom pa tudi ministrstvu, da jih je angažiralo in motiviralo, da so to naredili tudi v situaciji, ki ni ravno blesteča. Se pravi, tudi letos bo to subvencionirano. Kar se tiče vašega drugega vprašanja glede tega, kakšne ukrepe pripravljamo. Najprej se trudimo za to, da bi bilo nekih ukrepov v smislu intervencije čim manj. In manj okuženih bomo imeli v tem valu, ki smo mu zdaj priča, manj obolelih, manj bo tudi potrebe po restriktivnih ukrepih in na koncu tudi po ukrepih, ki krčijo določene pravice. Je pa najbrž vsem jasno, da v tem trenutku odgovora na to, kakšni ukrepi bodo do konca leta še potrebni, nima nihče, ne pri nas, ne v Evropi, ne po svetu, ker enostavno ne vemo, koliko časa bo ta situacija trajala. In vse, kar lahko naredimo ali pa daleč največ, kar lahko naredimo za to, je to, da se tej situaciji prilagodimo, da delamo vse, da bo čim manj okužb, da delamo vse, da bo čim manj obolelih, da delamo vse, da bo posledično čim manj potrebnih restrikcij. Manj bo restrikcij, manj bo zaustavljanja javnega življenja in gospodarstva, boljše bo stanje javnih financ in manj varčevalnih ukrepov bo potrebnih. Tako da mislim, da v tej dvorani, kolikor nas je še ostalo, sedimo vsi tisti, ki se te odgovornosti zavedamo, in delamo na tem, da bi to situacijo zvozili čim lažje. Zagotovo pa namen te vlade v nobenem primeru ni, da tudi pri teh ukrepih, tudi če bodo potrebni, sprejema restrikcije proti najbolj ranljivim skupinam. Jaz mislim, da smo v zadnjih mesecih že dokazali, da vemo, kje je potrebna solidarnost, in da smo to solidarnost v veliki meri tudi v praksi manifestirali.
Hvala. Kolega Bandelli, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovor. Predsednik, vi veste, da moje vprašanje ni bilo tako nedolžno tako, kot je zvenelo. Kot inteligentna oseba točno veste, kam sem ciljal in zakaj sem tudi to vprašal. Ker se je pisalo leto 2012, spoštovani predsednik, prav študenti so bili prvi deležni teh varčevalnih ukrepov, s prehrano, povišanje koncesijskih dajatev, da ne bo to spet ponovno prava faza tista, ki nas čaka potem. Potem se je zgodil javni sektor, se je zgodilo znižanje plač za 15 %, 26 tisoč upokojencem je bilo znižano za 300 evrov pokojnin, ker Desus se ni zavzel za to, potrdil je takrat to reč. Mi se bomo, upam, če se bo to zgodilo, da se bomo zavzeli za to reč. Otroški dodatki, nadomestila za brezposelnost, vse to se je zgodilo takrat. Povejte mi meni, gospod predsednik, resnično, če ste vi res človek besede in tudi časti kot take, kar mislim, da ste, ali se lahko mi res zanesemo na vas, na vaše besede. Ker tukaj, kot zgleda zdaj v tem trenutku, ni tako, kar je dokazano do danes, žal ni vse tako, kot zgleda navidezno. V luči sprememb v institucijah, če gledamo, v zavodih, ki se dogaja, poglejte, kaj se dogaja z RTV, ta zakon, ki je zdaj na mizi, ki je ena sramota, za katerega ne vem, kako se bo to končalo. Ali ni to že vse ena majhna faza tega novega, kličimo ga [[…]]pa ni treba, da ga kličemo Zujf, ga lahko kličemo drugače. Kaj se tukaj skriva v ozadju in kaj tukaj prihaja na mizo? Ker počasi vi ciljate na to, da bomo spet začeli s temi grobimi varčevalnimi ukrepi. Tu bi želel, da mi odgovorite. Prosim res povejte mi z vašimi besedami, povejte mi resnično, da se lahko zanesemo mi državljani na to, kar boste zdaj povedali. Hvala.
Predsednik Vlade, imate besedo.
Ko ste omenjali tisto leto 2012, ste prvič pozabili omeniti, zakaj so bili tisti ukrepi sploh potrebni. Ne zaradi tega, kar se je dogajalo leta 2012, ampak zaradi tega, kar se je dogajalo nekaj let prej, ko se je višala javna poraba, sredstva v javne blagajne pa zmanjševala in je denarja enostavno zmanjkalo. In tisti ukrepi, ko vaša predsednica zelo veliko govori o tem, kdo je rešil Slovenijo pred trojko, tisti ukrepi so rešili Slovenijo pred trojko. Drugače pa bi prišla mednarodna uprava in bi se nam dogajalo to, kar se je dogajalo Grčiji, pa še kakšni drugi državi. Druga stvar, ki ste jo pozabili omenili, je pa to, da je ravno tista vlada uvedla subvencioniranje brezplačnega prevoza, prevoza za dijake in študente, ko ste stvari naštevali. Kar se tiče pa držanja besede. Če boste kaj hodili po koruzah pa iskali odvržene puške, moje ne boste našli. Jih boste pa našli veliko od tistih, s katerimi ste sedeli skupaj v vladi in zdaj sedite skupaj v opoziciji.
Hvala lepa. Kolega Bandelli, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala, predsednik. Spoštovani predsednik Vlade Janez Janša, kako naj vam v luči zadnjih dogodkov verjamem jaz osebno, kako naj vam verjame naša stranka SAB ali pa kako naj vam verjamejo državljani sploh, povejte vi meni. 130 milijonov investicij ste že na Ministrstvu za infrastrukturo krčili, je jasno to, to, mislim, vedo vsi. Določenih razpisov na kulturi sploh ni, so zamrznjeni, se pravi tu smo v tej fazi. Na študentih in na upokojencih, spoštovani predsednik Vlade, tukaj se varčuje, se ne varčuje na njih. Kakšno vest ima lahko človek, kakšno veste lahko ima, da varčuje na teh osebah? Povejte vi meni. To je prvo in osnovno, kar je. Mi vam ne verjamemo iz enostavnega razloga, ker če vi sami ne verjamete v institucije, kako bomo mi potem verjeli, če vi sami v institucije ne verjamete? Vaš sistem, način dela, ki ga imate zdaj, je v bistvu čista demontaža države, diskvalifikacija teh institucij, resnično povedano. Kako naj mi zdaj verjamemo? Ob nepreklicnem odstopu vašega ministra se izgovarjate, da niste odpirali kuverte, ko vemo vsi, da imate precedense z neodpiranjem kuvert, oprostite, če vam tako povem. Zdaj ni odprl kuverte in minister je še vedno minister. Kje smo? Kaj se vam zdi to prav, da imate za norca tu nas, državni zbor? To se ne dela, nikoli se ni zgodilo to v 30 letih. Ker je argument pomemben predvsem za bodočnost naše še vedno demokratične države, upam, da bo ostala tudi demokratična, predlagam, da se na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora opravi splošna razprava. Hvala, predsednik.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 14. julija 2020, v okviru glasovanj. Naslednji ima besedo za vprašanje kolega Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Moje današnje vprašanje se nanaša na Nacionalni preiskovalni urad, ki je bil leta 2010 ustanovljen in ga je naredila gospa Katarina Kresal in ga prikazovala kot slovenski FBI. Takrat je Kresalova s svojim prijateljem Jurijem Pogačarjem naredila stavbo, za katero je Pogačar odplačeval 225 tisoč evrov na mesec dolga, dobival je pa od države 136 tisoč evrov. To se pravi vsak mesec je dobil dodatnih 10 tisoč evrov v žep, obenem pa bi bila ta stavba čez 20 let njegova. K sreči je minister Gorenak to prekinil leta 2012. S tem v zvezi jaz sprašujem, gospod predsednik Vlade: Ali vam je znano, kakšna je bila oziroma je usoda kriminalističnega in tožilskega preiskovanja najema stavbe NPU? Ali veste, v kakšnem smislu je Katarina Kresal takrat namesto slovenskega FBI pravzaprav naredila NPU kot sebi podrejeno politično policijo? Zakaj ste leta 2013 z novim zakonom o organizaciji in delu policije organizacijsko posegli v delovanje NPU in ga podredili kriminalistični policiji? Ali menite, da ste z omenjenimi zakonskimi spremembami preprečili politično delovanje NPU? Jaz mislim, da ne, zaradi tega, ker je pred časom na televiziji Pop TV gospa nevladnica iz sindikata Mladi Plus Tea Jarc na rekla: »Saj vas bodo obiskali kriminalisti«. Namreč tudi na Pop TV so vedeli, da proti meni vodi NPU preiskavo, jaz pa ne vem, za kaj sploh gre. In zato sem tudi na generalno policijsko upravo poslal dopis, na NPU, da zahtevam, da mi v skladu s četrtim odstavkom 22. člena ZPNOVS povejo, katero kaznivo dejanje zoper mene je bilo evidentirano, kdaj je bilo to dejanje evidentirano in pa da zahtevam, da mi NPU dostavi tudi navodilo o evidentiranju kaznivega dejanja. Tam se dela vse skupaj zelo po svoje, zelo po političnih preferencah. Jaz se zavzemam, tako kot Slovenska nacionalna stranka, da se NPU ukine. Takšnega organa mi ne potrebujemo, imamo specializirano tožilstvo, imamo kriminalistično službo, imamo policijo, ki deluje. In je skrajni čas, da se take organizacije, ki se lahko primerjajo z Geheime Staatspolizei ali Gestapom v nacistični Nemčiji, ukine. Prosil bi pa za odgovor na vprašanja.
Predsednik vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. Prvo, kar je treba povedati, ko se govori o teh stvareh, je to, da ni vse, o čemer govorimo, policija na splošno. Policija ima uniformirano policijo, ima kriminalistično policijo, velikokrat, ko se zgodi kakšna nezakonitost ali karkoli narobe, se govori o policiji na splošno. Kar se tiče uniformirane policije, lahko rečem, da je v zadnjih mesecih dokazala, da je kos svoji nalogi tudi v najtežji situaciji, da ima težave zaradi določenih preobremenitev, ko gre za ilegalne migracije, in da tu potrebuje pomoč slovenske vojske in mogoče še kakšne druge institucije in da je treba pač to ločiti. Ko pa govorimo kriminalistični policiji, pa mogoče nekaj podatkov najprej. Mislim, da je v Sloveniji okoli 900 kriminalistov, od tega jih je kakšnih 70, 80 znotraj NPU. Na glavo kriminalista na leto pade preiskav ali pa ukvarjanje s približno 60 kaznivimi dejanji, če štejemo vsa kazniva dejanja, ki se obravnavajo, in jih razdelimo na 900 kriminalistov. Ko pogledamo NPU, pa vidimo, da na enega kriminalista, zaposlenega na NPU, pride eno kaznivo dejanje, zaradi tega, ker je to institucija, ki so ji po tisti prvi epizodi, ki ste jo opisali in čemur ni česa dodati, enostavno dali v zadnjih letih pristojnost, da sama izbira, s čim se bo ukvarjala. Tako se, recimo, zdaj ukvarja s hišno preiskavo pri podpredsedniku Vlade, ni se pa ukvarjala s sumom milijonske, desetmilijonske ali pa stomilijonske korupcije pri investiciji v TEŠ, to so pa prepustili lokalni policiji. Že to pomeni, da gre za nek unikum, ki ni namenjen temu, da bi se kazniva dejanja prioritetno obravnavala po teži in po nevarnosti za družbo ali pa po gospodarski škodi. S tem, da je plača kriminalista na NPU primerljiva s plačo direktorja policijske uprave, se pravi, je to nek organ, ki je izven sistema. Leta 2013, kot ste prej omenili, smo to skušali dati nazaj znotraj kriminalistične policije, ampak se je po tistem letu ponovno vse razrahljalo. Če govorimo o upravičenih očitkih politizacije znotraj tega sistema, potem je jedro tega zagotovo, ne v celoti, ampak jedro pa je zagotovo na tej instituciji. In glede na to, da je bila postavljena kot politični projekt z velikim bremenom korupcije že na samem začetku, je najmanj, kar je treba storiti, da je to institucijo treba depolitizirati. Da se bodo stvari odvijale tako, da se bo zakon upošteval pri vseh enako, da ne bo prvo- in drugorazrednih in da ne bodo sami sebi določali nalog. Kar se tiče vprašanja, ali je bila tista korupcija, ki je bila vsem očitna, na samem začetku sankcionirana, pa sami veste, da ni bila. Sam sebe je preiskoval gospod Jevšek, ki je bil takrat generalni direktor policije, zdaj je župan, SD-jev, mislim, da v Murski Soboti. In potem je najbrž to nadaljeval direktor Goršek, ki je bil tudi nepolitičen, njegov sin vodi Mladi forum SD ali pa ga je. Se pravi, ve se, kje so te politične korenine ključnih funkcionarjev, ki so to postavljali. Stvar se je zaključila tako, da na koncu tisti najbolj odgovorni sploh niso bili procesirani; v nek postopek je šel državni sekretar, ki pa tudi ni bil obsojen. Se pravi, če institucija, ki je namenjena temu, da preganja najhujše oblike kriminala, ne nastane na podlagi kriminala, potem kakega velikega upanja v to, da bo to delovalo, ni. Razen, če se depolitizira. Vendar zdaj, ko to skušamo narediti, se pa depolitizaciji skuša očitati politizacijo, čeprav je politizacija te institucije prisotna od samega začetka.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič, želite besedo, zahteva za dopolnitev.
Hvala lepa. Največji problem pri NPU je, da bi moral delovati učinkovito pa uspešno, ampak tega ni. Sami ste povedali, da 70 kriminalistov na NPU obdela približno 70 zadev na leto, kar pomeni, ena sama zadeva na enega kriminalista. Zato niti ni čudno, da gre tu za politične zadeve, ki jih delajo oziroma pripravljajo v širšem okviru, tudi po navodilih nekaterih političnih strank, in gredo potem naprej. Zato vas še naprej sprašujem: Kako ocenjujete učinkovitost dela NPU z vidika števila obravnavanih kaznivih dejanj? Kako ocenjujete dejstvo, da si sami izbirajo kazniva dejanja, ki jih bodo reševali, se pravi, spet smo pri političnih odločitvah? Kako ocenjujete višino plač zaposlenih na NPU v primerjavi s plačami večine kriminalistov, kar je tudi povezano z nadaljnjim vprašanjem o vprašljivi strokovnosti teh kadrov? Kaj menite o tem, da informacije z NPU odtekajo v določene medije, ki so pogodu določenim političnim opcijam? In še, politizacija NPU. Recimo, zdaj v zadnjem času je začel NPU na dolgo in široko zasliševati mojo ženo Moniko. Le zakaj? Le zakaj? Evidentno je tukaj, da gre samo za poskus politične zrušitve Slovenske nacionalne stranke in mene osebno zato, ker smo sedanji vladi dali podporo. Skratka, kot sem že povedal, nemška medvojna policija Gestapo ali pa vzhodnonemški Stasi sta se lahko primerjata s tem NPU, zato še enkrat pravim, skrajni čas je, da ga ukinemo.
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev odgovora.
No, s temi zadnjimi primerjavami se sicer jaz ne strinjam, kar pa ne zmanjšuje kritičnosti ali pa utemeljenosti nekaterih stvari, ki ste jih prej povedali in sem jih delno že prej komentiral. Tako naprej s to institucijo pač ne more iti dalje. Kot tudi tukaj vsi, ki smo v prejšnjem mandatu obravnavali poročilo dveh preiskovalnih komisij, vemo, da se je dogajal v tej državi v zadnjem desetletju ali pa v zadnjem desetletju in pol kriminal velikega obsega, kjer je šlo za, ne vem, milijardno pranje denarja za teroristični režim in so provizije poniknile neznano kam, kjer je šlo za, bi rekel milijardne ali pa večstomilijonske kraje pri nabavah medicinske opreme, pa niti enega samega pičlega rezultata preiskave Nacionalnega preiskovalnega urada v zvezi s tem nimamo na mizi, niti ene resne ovadbe, niti ene obtožnice. Ničesar. Hkrati pa polno raznoraznih aktivnosti, ki so vzplamtele na ta način, da je bila kamera te ali pa one televizije na licu mesta hišnih preiskav pred preiskovalci. Se je stvar rolala na veliko, potem pa se ni ali nič zgodilo ali pa je vse skupaj padlo, ker je bilo pač politično motivirano. V teh vprašanjih ne gre za štiri vprašanja, tisto zadnje je ključno, se pravi, gre za problem politizacije. Gre za problem politizacije dela slovenske kriminalistične policije, ki se uporablja za obračun s političnimi nasprotniki. Natančno po odstavku, ki ga je še vedno zaslužni prof. Ljubo Bavcon napisal, uvod Zakona o kazenskem postopku, tam nekje sredi 80. let, da sta kriminalistična policija in sodstvo sredstvi za zatiranje razrednega sovražnika, se pravi političnega nasprotnika. Zdaj tega duha v celoti iz teh struktur v Sloveniji še nismo izgnali, zato se nam dogaja selektivna pravica in zloraba državnih institucij v politične namene.
Hvala. Kolega Jelinčič, postopkovni predlog.
Predsednik, v skladu z 246. členom predlagam, da Državni zbor glasuje o razpravi v tem gremiju.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Naslednji bo vprašanje predsedniku Vlade postavil kolega Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovani ministrski zbor, dragi prisotni kolegice in kolegi! Nova Slovenija je v to koalicijo in vlado stopila zato, ker želimo skupaj s koalicijskimi partnerji spreminjati stvari na bolje. Želimo omogočiti blaginjo za vse. Pri tem seveda želimo zasledovati naš temeljni politični program, ki stoji na štirih stebrih – človekovo dostojanstvo, svoboda, pravičnost in varnost. Hočemo narediti tisto, kar se ni dalo narediti, ker nihče ni imel poguma, znanja in politične volje, da v to zagrize. Nova Slovenija ostaja na strani podjetne, delavne in ustvarjalne Slovenije. Naš prvi cilj je zato vzpostavitev spodbudnega poslovnega okolja. Prenormiranost in birokracija dušita in omejujeta nas vse, ki Slovenijo želimo postaviti na zemljevid najbolj razvitih držav sveta. Nas ne zanima druga Švica, nas zanima prva Slovenija. Z interventnimi ukrepi smo uspeli, smo že uspeli iz predalov in omar ponovno oživiti več kot 400 ready-to-go projektov. Hvala bogu smo s PKP projekti uspeli ohraniti približno 300 tisoč delovnih mest. Pozdravljamo, gospod predsednik, da je Vlada Republike Slovenije upoštevala tudi predlog Nove Slovenije in da smo končno dobili strateški svet za debirokratizacijo na davčnem, gospodarskem in na področju okolja ter prostor. Če želimo v Sloveniji vzpostaviti spodbudno okolje, da se bo splačalo delati in investirati, so tovrstne spremembe nujne in potrebni pogoj. Spoštovani gospod predsednik Vlade, sprašujem vas: Kako bo deloval Strateški svet za debirokratizacijo, ki ga vodi mag. Ivan Simič? Kakšni so njegovi konkretni cilji? Gospod predsednik, kdaj lahko pričakujemo prve rezultate? Hvala lepa za vaše odgovore.
Predsednik Vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. Svet že deluje. Prvo vmesno poročilo smo pred nekaj dnevi že dobili. Iz tega poročila izhaja, da je po oceni tega strateškega sveta možno določen del birokratskih ovir začeti zmanjševati že letos, se pravi tako, da bomo začeli novo okolje z manj birokracije predvsem na davčnem, gospodarskem in okoljskem področju ustvarjati že s 1. januarjem naslednjega leta. Je pa seveda to kompleksno delo, ni ga možno opraviti v enem koraku in seveda bo svet delal tudi naprej. Če nam bo situacija s korono dovoljevala ali pa pustila dovolj manevrskega prostora, bomo prve smernice za debirokratizacijo na Vladi obravnavali še pred parlamentarnimi počitnicami, tako da se bo priprava konkretnih aktov oziroma zakonskih rešitev lahko začela že čez poletje. V tej prvi fazi je največ predlogov za debirokratizacijo narejenih na davčnem področju, kjer je precej tega, kar se da poenostaviti, izboljšati. S tem, ko je gospodarski sektor ali pa podjetniški sektor manj obremenjen z birokracijo, je mogoče pričakovati tudi boljše rezultate. Se pravi, tudi za javne finance je to situacija, ki je boljša, se pravi, gre za win-win položaj. V Strateškem svetu so pač ljudje iz prakse, ki zadevo poznajo. Predstavniki državnih institucij, ki so v drugi fazi dolžni te rešitve pripraviti, sodelujejo že v prvi fazi, zato lahko tudi govorimo o teh rokih. Kot vemo, iz nekaterih prejšnjih mandatov, so bile tudi ambicije zelo velike, ampak v štirih letih se ni prišlo niti do predlogov. Mi smo to maksimalno skrajšali. Jaz osebno ocenjujem, da je z odpravo večine ali pa večjega dela te birokratske navlake možno bruto domači proizvod Slovenije povečati vsaj za 1 %. Toliko tega se izgubi in toliko teh ovir je, ki so popolnoma nepotrebne. Vsak teden z vsako sejo Vlade odkrivamo nove in seznam tega, kaj je treba spremeniti, se samo daljša.
Hvala. Kolega Horvat.
Spoštovani predsednik, hvala za vsa ta pojasnila. Sliši se spodbudno. Upam, da bomo dejansko vse te cilje strateškega sveta vlade, koalicije tudi resnično v nekem doglednem času rešili. Oba se gotovo strinjava s tem, da je dobro delujoče gospodarstvo, zato mi toliko o tem govorimo, predpogoj tudi za financiranje socialne države in seveda tudi družinske politike. In za Novo Slovenijo je zelo pomembno vprašanje družinske politike ter v povezavi s tem oblikovanje demografskega sklada. Demografski sklad razumemo kot institucijo, kot sklad, ki ne bo skrbel samo za starejše, seveda tudi za starejše, ampak ne samo za starejše, ampak predvsem za izboljšanje demografske slike Slovenije. Vsi vemo, da je slovenska družba, žal, znotraj Evropske unije družba, ki se v Evropi najhitreje stara, in te trende moramo zaustaviti. V zvezi s tem me, gospod predsednik, zanima: Kdaj lahko pričakujemo realizacijo zaveze iz koalicijske pogodbe o uvedbi brezplačnega vrtca za drugega in naslednje otroke, kar je za Novo Slovenijo zelo pomembna vsebina, zapisana v koalicijski pogodbi? Hvala lepa tudi za ta vaša pojasnila in odgovore.
Predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev.
Hvala lepa. Imate prav, demografski sklad je v bistvu skrb za to, da nas ni vedno manj, ampak vedno več, to je osnovni namen ustanavljanja. Znotraj tega gre za zagotavljanje stabilnega vira za pokojnine, se pravi za plačilo minulega dela, gre pa tudi za aktivnosti, ki so potrebne za to, da davkoplačevalcev ne bo vedno manj, ampak da jih bo vedno več, če se zelo tehnično izrazim. Tako da gre za kompleksno vprašanje, ki zadeva upokojensko populacijo, zadeva družinsko politiko, mladi rod, da ostane doma, da ne gre ven v tujino s trebuhom za kruhom oziroma da mu to ni treba, in seveda zahteva aktivno populacijo, ki zaradi solidarnostnega sistema polni zdravstveno in pokojninsko blagajno in tudi proračun. Demografska politika je dejansko kompleksna politika, ki praktično zadeva vse. Zato imamo v koalicijski pogodbi tudi to obvezo, da ustanovimo vladni urad za demografijo, ki bo horizontalno usklajeval vse te potrebne ukrepe. Strateško je demografija prepoznana tudi znotraj Evropske unije kot najpomembnejša tema, zato je v tem programu aktualnega petletnega mandata Evropske komisije to izpostavljeno na samem vrhu. In to, kar Slovenija dela, v bistvu ni nekaj osamljenega, ampak se s tem ukvarja velika večina držav članic Evropske unije. V zvezi s konkretnim vprašanjem subvencioniranja vrtca tudi za vse tiste otroke, ki zdaj tega nimajo, je koalicijska pogodba tukaj jasna. Jaz mislim, da je prvi delovni osnutek predpisa pripravljen za usklajevanje. Če bo šlo vse po programih, bo ta zaveza realizirana v naslednjem letu.
Hvala lepa. Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 18. seji Državnega zbora. Minister za zunanje zadeve dr. Anže Logar bi moral odgovoriti na vprašanji Vojka Starovića v zvezi s slovensko narodno manjšino v Trstu in Jožeta Lenarta v zvezi z vlogo in aktivnostmi Republike Slovenije ob 100. obletnici koroškega plebiscita. Ker je minister dr. Anže Logar danes odsoten, poslanca sprašujem, če vztrajata pri ustnem odgovoru ali morda želita pisni odgovor ministra? Kolega Jože Lenart? Kolega Straovića ne vidim.
Ja, žal koroški Slovenci nimajo sreče, da bi dobili odgovor od zunanjega ministra glede na aktualnost tega vprašanja, kajti 100 let plebiscita bo 10. oktobra 2020. Želim, da je ta odgovor še vedno ustni, verjetno potem na septembrski seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister bo na vprašanje ustno odgovoril na naslednji seji zbora. Minister za zdravje Tomaž Gantar bo odgovoril na vprašanje mag. Andreja Rajha v zvezi z operacijo sive mrene. Gospod minister, imate besedo.
Lep pozdrav vsem, spoštovane poslanke, poslanci, kolegice ministrice, ministri! Vprašanje se je nanašalo na možnost ustavitve dioptrijske leče v sklopu operacije sive mrene. Zdaj moram reči, da je vprašanje v bistvu zelo strokovno, bolj primerno verjetno za kakšnega specialista oftalmologa, ampak kljub vsemu bom poskušal odgovoriti. Najprej moramo vedeti, da se ob vsaki operacij sive mrene dioptrijska leča menja rutinsko, s tem, da je ustavljena monofokalna leča, ki je prilagojena za vid na blizu ali na daljavo. Če je mišljena s tem vprašanjem možnost vgrajevanja multifokalnih intraokularnih leč, potem seveda moram povedati najprej, da v tem primeru ne gre za rutinski postopek, kot gre običajno pri operaciji sive mrene. Kot prvo je tak poseg bistveno dražji, tri- do petkrat višji so stroški, ne samo na račun leče, ampak tudi vse priprave, ki je potrebna za takšno operacijo. Namreč gre za bistveno bolj kompleksen pristop, potrebnih je več natančnih meritev, prilagajanje individualno posameznemu bolniku, potrebno je izključiti tudi morebitno ostalo očesno patologijo in seveda tudi postoperativno je postopek zahtevnejši in je potrebno dolgotrajnejše spremljanje. Če vsega tega ni, potem je lahko seveda tu tudi komplikacij bistveno več. To je razlog, da to ni standardna oskrba v Sloveniji, večinoma tudi v drugih državah ne. Običajno gre običajno za nadstandardno storitev tistih, ki se za to odločijo in ki so pripravljeni na ta daljši postopek. Jaz pravim še enkrat, ne vem, če je bilo točno to mišljeno pri tem vprašanju, ki pa bi v resnici bolj terjal odgovor izkušenega oftalmologa kot mene kot ministra za zdravje.
Hvala lepa. Kolega Rajh, želite zahtevati dopolnitev odgovora?
Spoštovani minister, hvala lepa za odgovor. Dejstvo je, da gre za en nestandardni postopek, ki trenutno ni krit z zdravstvenim zavarovanjem. Moje vprašanje je pa bilo tudi zelo jasno. V Sloveniji se na leto opravi okrog 20 tisoč operacij sive mrene. Gre za eno bolj pogostih operacij na očesu. To pomeni, da je približno 10 tisoč naših sodržavljanov, večinoma starejših od 55 let, na leto podvrženo temu posegu. In moje vprašanje je zelo jasno in gre v bistvu v smer racionalizacije postopkov. Državljanu, ki ima sivo mreno in ima tudi dioptrijo, bi se moralo, vsaj po mojem videnju, omogočiti, da če je potrebno, razliko v ceni operacije doplača, če se že izvaja poseg. Tudi sam sem se podvrgel takšnemu posegu. Preiskave, ki se delajo, niso nič kaj posebej komplicirane. Pooperativne nega, ker gre za operacijo, ki ima visoko stopnjo uspešnosti, praktično ne obstaja, razen okulističnega pregleda. Mislim, da gre v tem primeru, ko potem operirancu ni treba nositi očal ali pa kontaktnih leč, za večkratni prihranek. Zavedati se moramo, da za določene stopnje dioptrij, kratkovidnosti, daljnovidnosti, astigmatizma, torej cilindrov, presbiopije dobijo zavarovanci optične pripomočke, ki lahko stanejo tudi več sto evrov in jih deloma krije zavarovalnica. Torej v tem primeru, ko bi bilo zavarovancu omogočeno doplačilo razlike v ceni, bi se država, državni proračun in zavarovalnica rešila dolgoročnih stroškov. Zato je v bistvu to zadeva, na katero bi morala odgovoriti zdravstvena zavarovalnica, ne toliko operaterji in izvajalci [[izklop mikrofona]].
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Ja, poglejte, če zdaj razpravljamo o tem, ali bi moral ali ne strošek priznati Zavod za zdravstveno zavarovanje, so tu pač seveda mnenja deljena. Ampak kot rečeno, v večini držav, tako kot so me obvestili, je to nadstandardna storitev. Kar se strokovnega dela tiče, odgovoril sem v kontekstu, kot so mi predlagali oftalmologi, ki te posege izvajajo. Jaz seveda tu težko karkoli v tem smislu tudi dodajam. Verjamem seveda strokovnim kriterijem in če trdijo, da je postopek bistveno bolj zahteven do pacienta, potem verjamem temu delu. Kot rečeno, pa še enkrat, ali bi to lahko bila storitev, ki bi bila v celoti stoprocentno krita iz naslova obveznega zdravstvenega zavarovanja, je verjetno predmet diskusije, predvsem pa tudi razpoložljivih sredstev za to. O tem se je možno pogovarjati verjetno drugje, predvsem v okviru ZZZS.
Hvala lepa. Kolega Rajh, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala lepa. V skladu s poslovnikom, ker nisem dobil odgovora na vprašanje in ker menim, da je tema zelo pomembna, prosim za razpravo na to temo. Rad bi ob tem povedal, da so se na mene obrnili upokojenci, ki so bili kratkovidni in so bili podvrženi tej operaciji in jim je hkrati bila ponujena operacija odprave dioptrije, ampak brez možnosti doplačila. Imeli so možnost brezplačne operacije sive mrene, niso pa imeli možnosti, da bi razliko v tej operaciji do cene za dioptrijsko lečo doplačali, torej jin okulisti operaterji ponujajo hkrati odpravo dioptrije. Tako gre po moje za temo, ki je zelo pomembna, ki tangira letno več kot 10 tisoč naših sodržavljanov, v štirih letih 40 tisoč, v desetih letih okrog 100 tisoč, torej gre za eno mesto velikostnega reda Maribora. In gre za temo, ki bi pri tej razpravi omogočila velike prihranke za javno blagajno. Zato prosim, da se o tem pogovorimo v Državnem zboru.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Prehajamo na Vprašanja poslank in poslancev. Prvi ima besedo kolegica Tina Heferle, ki bo postavila vprašanje ministru za zdravje Tomažu Gantarju.
Hvala, predsednik, za besedo. Lep pozdrav, gospod minister in vsi ostali! Moje vprašanje se navezuje na aktualne razmere, torej na novi koronavirus. Sicer smo Slovenci po naravi priden in poslušen narod – to se je pokazalo v času prvega vala koronavirusa in v času, ko smo imeli v državi razglašeno epidemijo –, pa vendar, če je človek pozorno spremljal predvsem vladno komunikacijo tako politikov kot strokovnih sodelavcev, recimo, epidemiologov in predvsem nastope uradnega vladnega govorca, je lahko nemalokrat postal, milo rečeno, zmeden. Preden postavim svoje vprašanje, naj kratko orišem, zakaj ta zmeda med ljudmi in kako navzven deluje to vladno komuniciranje. Najprej lahko slišimo, recimo, da je Balkan nova Italija, torej tista zlovešča država, iz katere smo prejeli virus. Hkrati ob vsem tem v medijih lahko zasledimo glas, ki svetuje tej vladi, da bi morali mejo s Hrvaško že zdavnaj zapreti, da danes, ko imamo še odprto, že zelo močno zamujamo oziroma smo že prepozni. Potem na drugi strani drug glas, ki govori v imenu Vlade in pojasnjuje, da sosednja Hrvaška, torej država Balkana, še ni zrela za uvrstitev najprej takrat na rumeni seznam, danes na rdeči seznam. Potem lahko zasledimo izračune in številke, ki naj bi uvrščale države na tako imenovane rdeče, rumene ali zelene sezname, in tistih deset obolelih na sto tisoč prebivalcev. No, ko pa Hrvaška prestopi to magično mejo, se interpretacija te številke spremeni in pogoji za uvrstitev na rumeni seznam za Hrvaško postanejo kar naenkrat manj strogi, kljub opozorilom glavne epidemiologinje gospe Beović. Danes je sicer država, kot vemo, na rumenem seznamu, pa vseeno se vsi verjetno upravičeno sprašujemo, ali ni zrela že za rdeči seznam. In nenazadnje nekateri vladni svetovalci ob morebitnem vstopu na Hrvaško svetujejo zgolj ohranjanje neke socialne distance, umivanje rok in razkuževanje in tako naprej, drugi svarijo pred odhodom oziroma ga celo odsvetujejo, spet tretji pa ne vidijo razloga za neodhod na Jadran in trdijo, da je karantena po vrnitvi zadosten ukrep. Skratka, za nekoga, ki redno spremlja in zvesto spremlja vladna stališča, ki spremlja medije, je takšno komuniciranje lahko zavajajoče oziroma še več, človeka, ki bi rad sprejemal odgovorne odločitve glede svojega ravnanja, lahko s takšnim komuniciranjem zmedete. Zato, spoštovani gospod minister gospod Gantar, vas sprašujem: Koga naj naši ljudje poslušajo, komu naj verjamejo ob vsej te poplavi informacij? Gospodu premierju, gospe Beović, morda gospodu Kacinu ali vam kot pristojnemu ministru za zdravje? Kdo od naštetih je najbolj verodostojen?
Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. Poglejte, namen vseh, ki skušamo prepričati vse, da spoštujemo ukrepe, je, da omejimo širjenje te okužbe. Še vedno je treba vedeti, da je to okužba, ki je relativno nova. Pridobili smo nekaj izkušenj v zadnjih mesecih in z ukrepi tudi seveda uspeli to okužbo obvladati, seveda z ukrepi, ki smo jih v največji možni meri vsi spoštovali. In jaz bi v prvi vrsti rekel, da se nasveti kaj prav zelo pomembno kljub vsemu ne razlikujejo. Jaz seveda verjamem vedno stroki in spoštujem v prvi vrsti stroko in jo skušam tudi zagovarjati že glede na moje mesto in glede na to, da sem zdravnik. Kateri ukrepi so najbolj učinkoviti, je pač jasno, o njih smo govorili veliko, tudi sami ste jih omenili. In mislim, da v tem primeru seveda tu ni nobenih posebnih razhajanj. Treba pa je vedeti, da po tej izkušnji, ki smo jo imeli in ki je bila, ki je imela nenazadnje tudi velike posledice na vseh področjih, lahko razmišljamo vnaprej, kot prvo, da bomo morali verjetno začeti s tem virusom živeti in da si verjetno tudi na enak način ukrepov ne bomo mogli več privoščiti, če naj bi bila situacija bistveno hujša, bistveno težja. Dodatna izkušnja za ukrepe je seveda tudi sedanja, namreč način širjenja v tem, ali je drugi val ali ni, kakorkoli ga že imenujemo, so nekoliko drugačni, kot so bili v prvem valu, zato so lahko včasih tudi navodila malček usmerjena v eno ali v drugo smer. Ampak generalno, kot rečeno: izogibanje množicam, distanciranje socialno, uporaba mask, razkuževanje rok, to ponavljamo ves čas kot rdečo nit in v resnici je to ključen ukrep za omejevanje okužbe. Glede poti v tujino, glede Hrvaške. Seveda svarimo glede potovanj v države, kjer je okužb bistveno več, ob tem, da se zavedamo, da so tudi znotraj teh držav razlike lahko precej velik. Da so kriteriji za varnost ali nevarnost glede na možnost okužbe različni, je pač dejstvo. Upoštevamo tiste standardne podatke, ki ste jih tudi sami omenili: do 10, 10–40, nad 40 za rumeno, zeleno in rdečo državo. Glede na to tudi dajemo navodila. Dejstvo je seveda, če se nevarno obnašamo v Sloveniji in varno tudi v Republiki Hrvaški, se bomo pač okužili doma. V tem delu smo skušali biti bolj odprti ali pa bolj strpni tudi do tistih, ki pač potujejo v tujino. Namreč zdi se mi, da je takšna omejitev gibanja dejansko mednarodno pomembna in tudi za naše državljane izredno važna. Zato smo seveda tudi s strani stroke prej poskušali omejiti prehode meje. Jaz osebno bi bil najbolj vesel, da ta meja zdaj ne bi bila na ta način prehodna, kot je danes, glede na to, da še vedno vemo, da največje število okužb seveda prihaja iz držav Zahodnega Balkana, vključno s Hrvaško. Na drugi strani pa bomo verjetno morali v mednarodni skupnosti le doseči en dogovor, kako bomo v bodoče ravnali tudi pri tem delu, glede na to, da bomo slej ko prej ali pa smo udeleženi v določenem številu okuženih. In dokler je to obvladljivo, ni razlog, da bi dejansko sprejemali ponovno težke ukrepe. Jaz bi apeliral še enkrat na to, da spoštujemo te osnovne postulate, o katerih govorimo, in tudi glede na sedanje rezultate mislim, da določeno varnost za vse nas predstavljajo.
Heferle, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala, gospod minister, za vaš odgovor. Me predvsem veseli to vaše stališče, ki ste ga omenili glede prehajanja meje s Hrvaško. Pa vendar se ne morem ogniti nekim številkam, ki jih lahko vsakodnevno spremljamo tako v medijih kot na spletni strani NIJZ. Recimo, v soboto smo imeli največ okužb po 16. aprilu, in sicer kar 34 na novo potrjenih primerov in kar 256 aktivno okuženih primerov. Zdaj, če me spomin ne vara, so bile številke na začetku marca nekoliko manjše, in sicer je bilo takrat 33 okužb in aktivno okuženih samo 82. Pa naj vas spomnim, da je zdajšnja vlada takrat odločno komunicirala, da z razglasitvijo epidemije Šarčeva vlada hudo zamuja, da hudo zamuja s sprejetjem nekaterih ukrepov, recimo zaprtje meje in prepoved obiskov v domovih za ostarele itn. Številke danes so, kot rečeno, večje kot takrat, to je dejstvo. Če pogledamo, recimo, število okužb na Hrvaškem in jih proporcionalno primerjamo s številom okužb v Italiji takrat v času prvega vala, pa moramo vedeti, da v Italiji je 60 milijonov prebivalcev, na Hrvaškem 4 milijone, se človek vpraša, ali ta vlada sprejema zadostne odgovorne ukrepe ali ne. Po mojem mnenju je celo na mestu vprašanje, kaj je v ozadju odločitve, da se meja s Hrvaško ne zapre. Tako da vse to vas sprašujem, gospod minister, v luči vašega stališča, ki ste ga imeli takrat v času prvega vala in stališča Vlade, kot je danes, ko vemo, da so recimo številke bistveno bistveno drugačne kot takrat oziroma celo večje. Zanima me: Kdaj ste torej po vašem mnenju narobe komunicirali z javnostjo, danes ali takrat, marca?
Gospod minister, imate besedo za dopolnitev.
Hvala lepa. Zdaj, mogoče je treba vedeti, da je situacija seveda tudi glede naraščanja števila okuženih pri nas danes bistveno drugačna, kot je bila na začetku epidemije. Takrat se je res število okuženih eksponentno raslo, praktično vsak drugi dan se je podvojilo število. Zdaj je bil ta podvojitveni čas pri nas, pa so se številke še umirile, nekje na 6 in pol do 7 dni, s tem, da smo bogatejši za izkušnjo, da ob striktnem ukrepanju seveda lahko zadeve umirimo. Poleg tega moramo vedeti, da te številke, število okuženih na 100 tisoč prebivalce v 14 dnevih, so bile takrat drastično višje, kot so in v primeru Hrvaške ali pa tudi v primeru seveda Slovenije v tem trenutku. Mi smo zdaj na številki okrog 10, malo čez, se pravi na meji z zelenim področjem. Hrvaška je okrog 25, se pravi 25 okužb na 100 tisoč na 14 dni, kar še ne dosega kriterija rdečega območja in ga še en čas verjetno ne bo. Če smo kolikor toliko dosledni, seveda mi meje tudi po tem kriteriju ne bi smeli zapirati. Smo pa uvedli določene ukrepe, ki so. Zelo težko bi ob teh številkah, ki jih imamo, tudi našim državljanom prepovedali odhajanje v tujino, tudi na Hrvaško. Poleg tega tudi številka, ki je danes pri nas prisotna, ki tudi je bila merilo za sproščanje ukrepov, to je, koliko oseb ena oseba okuži, se pri nas v tem trenutku že spet giblje okrog ena, malenkost čez, kar je dober podatek. Smo pa imeli še pred štirinajstimi dnevi blizu dva. Tako da razmere pri nas enostavno ne dopuščajo, da bi imeli argumente, ki jih moramo imeti, če želimo sprejemati takšne ukrepe in jih zagovarjati tudi iz strokovnega vidika za to. Na drugi strani pa so številke Hrvaške tudi še vedno v območju, ki ne opravičuje zelo rigoroznih ukrepov, čeprav moram reči, da nas s strokovnega vidika seveda to skrbi, zato ker trend rasti je tam še vedno prisoten in zato ob tem pač tudi naša opozorila glede obnašanja in izogibanja in ravnanja v primeru prehoda na Hrvaško. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica, okej? Gremo naprej. Naslednja ima besedo kolegica Mojca Škrinjar, ki bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec Lipicer.
Hvala lepa. Najprej čestitke maturantkam in maturantom za dosežke, učiteljstvu in njihovemu vodstvu ter ministrstvu za odlično izpeljano maturo! Ministrico za izobraževanje, znanost in šport sprašujem: Kako bo ministrstvo ukrepalo, da zaščiti dobro ime in ugled učiteljstva po tem, ko je to onečastil učitelj Gregor Markič s svojim skrajno nedostojnim vedenjem pred Prešernovim spomenikom na predpraznični dan ob robu državne proslave? Učitelj je javni uslužbenec, ki ga veže kodeks javnih uslužbencev, in je hkrati vzgojitelj. S svojim zgledom vzgaja, pa naj bo to v službenem ali prostem času, saj je dejansko javna osebnost. Učiteljica oziroma učitelj je vzornik svojim učencem in učenkam, dijakom in dijakinjam, študentom in študentkam. Poklic učitelja prinaša poleg zahtev strokovnosti in etičnosti tudi odgovornost. Ali, ministrica, razmišljate o sistemskih ukrepih zoper podobne opisane pojave? Ali boste pozvali reprezentativne sindikate k pripravi specialnega etičnega kodeksa za vzgojitelje in učitelje? Sprašujem tudi: Ali je ministrici znano, ali je šolska inšpekcija že kaj ukrepala glede nedostojnega ravnanja omenjenega učitelja? Prosim, če je to mogoče, nam po opravljenem inšpekcijskem pregledu posredujete poročilo o tem in tudi o tem, ali obstajajo drugi primeri žalitve učiteljskega poklica, ki jih je inšpekcija obravnavala. Hvala lepa.
Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Najlepša hvala, predsednik, najlepša hvala poslanka Škrinjar za postavljeno vprašanje. Glede na to, da smo časovno kar omejeni, mi dovolite, da grem pri kar neposredno odgovoru na ta konkretni primer, za katerega sprašujete. Razdelila ga bom pa v svojem odgovoru na dva dela, na enega, recimo temu, normativno-operativnega in pa na drugega, ki ste ga zelo dobro poimenovali kot primer zgleda neke etike in pa tovrstnega tipa odgovornosti in pa poklica, ki ga opravljajo učitelji in učiteljice. Kar se tiče tega konkretnega primera, smo v zvezi z omenjenim dogodkom na Inšpektorat Republike Slovenije za šolstvo in šport preko spletnega portala za podajo anonimnih prijav inšpekcijskim službam 27. 6. 2020 prejeli anonimno pobudo, v kateri je bilo navedeno, kaj se je s strani omenjenega učitelja dogajalo 24. 6. 2020 na Prešernovem trgu. Po preučitvi samega primera je v skladu z 2. členom Zakona o šolski inšpekciji inšpektorat to pobudo tudi obravnaval in v skladu s pristojnostmi inšpektorata je seznanil s samim dogodkom obe ravnateljici, ker vemo, da gre za zaposlenega, ki je polovično zaposlen v osnovni šoli in polovično v srednji šoli, skratka seznanil je obe ravnateljici o dogodku. Onidve sta se tudi zelo odgovorno in pa promptno odzvali. Posredovali sta nazaj tudi zagotovilo, da se izvajajo vsi potrebni ukrepi za zaščito, v tem primeru tudi otrok, mladostnikov v odnosu do omenjenega posameznika. Sklicali sta pedagoške konference, svet staršev, tudi dijaške skupnosti. Skratka spet v mejah svojih pristojnosti se je tudi tule odzivalo. Prav tako pa smo na strani Inšpektorata za šolstvo in šport samo zadevo odstopili tudi v pristojno reševanje na policijo oziroma na Policijsko postajo Ljubljana Center, to se je zgodilo 30. 6. 2020. Zdaj pa, če prehajam na drugi sklop, da tako, kot ste sami že izpostavili, obstaja kar nekaj različnih etik in kodeksov etičnega delovanja na področju šolstva, tudi sami smo jih kot država podpisali. Eden izmed pomembnejših etičnih kodeksov pa je Kodeks izobraževalne internacionale o poklicni etiki, ki je sprejet tudi s strani matičnega Sindikata za vzgojo in izobraževanje. Naj samo navedem, kateri so ti etični kodeksi, da boste videli, koliko jih imamo, pa se kljub temu dogajajo zadeve, o katerih se moramo zdaj pogovarjati: Kodeks ravnanja javnih uslužbencev, Etika javnih uslužbencev v državnih organih in upravnih organih lokalnih skupnosti, to so ti temeljni in potem še določeni, ki jih imajo kot dogovore sklenjene tudi znotraj samih šol. Zakaj se to dogaja? Zaradi tega pravzaprav, ker moramo ločiti, da v vsakem od nas posameznikov očitno obstaja več vrst odgovornosti, ki jih nosimo sami. Ena je odgovornost in zavezanost profesionalnemu delu in pravilom, ki so v tej povezavi, druga pa je odgovornost tega, kaj se spodobi, kaj je prav in kaj je narobe. In v tej luči, predvsem tega konkretnega primera, mislim, da je bil že sam odziv ostalih učiteljev in učiteljic na ta konkreten dogodek dovoljšen za to, da bo omenjeni posameznik ponovno samega sebe vprašal, kaj želi v svojem življenju početi. Veste, da so bili odzivi zelo zelo obtožujoči. Ne razumejo učitelji in učiteljice tega delovanja, ocenjujejo ga kot zelo, zelo napačnega in neprimernega za poklic in za poslanstvo, ki ga učitelji imajo. Učitelji so in ste po poslanstvu ljudje, ki 24 ur opravljate svoje delo.
Hvala lepa. Naslednji bo vprašanje postavil kolega Franc Kramar, in sicer ministru brez resorja, pristojnemu za razvoj in EU kohezijsko politiko Zvonku Černaču.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Pri obravnavi poročila o izvajanju evropske kohezijske politike za obdobje od januarja 2014 do konca marca 2020 je navedeno, da je Slovenija v četrti fazi črpanja evropskih sredstev zabeležila certificirane izdatke v skupni vrednosti milijarde in slabih 133 milijonov evrov za evropski del, kar je 37 % razpoložljivih sredstev. Naj spomnim, da je v obstoječem finančnem okviru 2014–2020 za kohezijsko politiko namenjenih dobrih 351 milijard evrov, kar je približno tretjina proračuna Evropske unije. Slovenska ovojnica je bila za to finančno perspektivo težka okrog 3,3 milijarde evrov. Zanima me: Koliko sredstev smo počrpali na dan 31. junija 2020? Kako potekajo pogajanja za prihodnjo finančno perspektivo? Katere projekte kot minister ocenjujete za prednostne? Kohezijska politika je ena temeljnih politik Evropske unije, usmerjena v zmanjševanje razlik med regijami. Gre za politiko podpore več kot 100 tisoč projektom po vsej Evropi, evropska sredstva pa za Slovenijo predstavljajo dodatno priložnost za hitrejšo rast, dosego razvojnih ciljev in krepitev ekonomskega potenciala. Resda nas je nesluteno zadela epidemija bolezni covid-19, toda ta ne sme biti izgovor za nezadostno črpanje evropskih sredstev. Projektni razpisi se namreč niso ustavili, tudi gradbena dela ne. Kako uspešni ste bili v tem vašem ministrstvu v času uradne epidemije bolezni? Kaj ste od nastopa nove vlade dosegli kot minister? Dodajam, da je velika ovira pri črpanju evropskih sredstev še vedno neusklajenost med ministrstvi, ki lahko vodi v propad razvojnih projektov. Kaj ste oziroma boste kot minister storili, da bodo ministrstva med seboj bolj sodelovala? V času, ko je SVRK vodila naša, torej SAB ekipa ministrov, smo uspeli rešiti ogroženih 183 milijonov evrov, prav tako pa so zaposleni v tej službi opravili znatne izboljšave na informacijskem sistemu EMA. Ta zdaj omogoča zanesljivo, beleženje in hrambo podatkov. Januarja letos je napredek na informacijskem sistemu potrdila tudi Evropska komisija in umaknila napoved morebitne začasne zaustavitve plačil. Prav tako je vaša predhodnica dr. Angelika Mlinar na prvem uradnem obisku v Bruslju konec januarja povedala, da je Slovenija nadpovprečna, ko gre za črpanje vseh evropskih sredstev. Spoštovani gospod minister, zavedamo se, da številni izzivi ostajajo, toda zanima nas: Kako boste vi pospešili dinamiko črpanja evropskih sredstev? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa tudi za to vprašanje in priložnost, da še enkrat povem nekaj stvari, povezanih s tako sedanjo finančno perspektivo kot tudi s prihodnjo finančno perspektivo. Večino ugotovitev lahko delim z vami. Glede te slednje, da smo zelo uspešni pri črpanju, ki ste jo omenili, da je bila izrečena s strani moje predhodnice dr. Angelike Mlinar, pa ne bi ravno delil tega mnenja. Veste tudi sami, da smo v Državnem zboru tudi v času, ko sem bil sam vaš kolega, v zadnjem letu in pol večkrat govorili o tem in da smo se vsi dokaj enotno strinjali, da je črpanje v tej perspektivi slabše, kot bi lahko bilo, in da je slabše, kot je bilo črpanje v perspektivi 2007–2013. Jaz sem povedal, da se zdaj ne velja več ukvarjati s preteklostjo, ampak moramo gledati v prihodnost predvsem zaradi tega, ker smo bili v letošnjem letu soočeni še z drugačnimi, specifičnimi razmerami pandemije oziroma epidemije covid-19, kar nas postavlja v en nov izziv, eno novo situacijo, še posebej glede na napoved, ki je bila dana s strani predsednice Evropske komisije 27. maja letos, glede dodatnih sredstev za okrevanje. V tem programskem obdobju ima Slovenija, kot ste sami omenili, na voljo nekaj manj kot 3 milijarde 100 milijonov evrov sredstev. Odločitev o podpori je do konca junija podpisanih približno 2,8 milijardi evrov, kar pomeni 91 % razpoložljivih sredstev. V izvedbi je približno 2,3 milijarde evrov oziroma 73 % in izplačanih upravičencem 1,21 milijarde evrov oziroma 39 % razpoložljivi sredstev. Pogajanja za naslednjo finančno perspektivo vodi Ministrstvo za zunanje zadeve. Seveda SVRK v tem okviru intenzivno sodeluje. Dodeljena je medresorska delovna skupina na nivoju državnih sekretarjev, strokovne službe na SVRK pa koordinirajo medresorsko pripravo dokumentov. Moram reči, da ob prihodu nismo dobili nekih realnih podlag, ki bile uporabne za naprej. Zaradi tega smo vse osnutke dokumentov za naslednjo finančno perspektivo 2021–2027 morali pripravljati na novo. Tako da so prvi osnutki partnerskega sporazuma programov in glede sistemov upravljanja že posredovani na Evropsko komisijo in usklajevanja s komisijo se tekoče odvijajo. V postopek so seveda vključeni tudi vsi ostali deležniki. V juliju in v avgustu bomo te aktivnosti pospešili in ambicija je, da programsko obdobje začnemo pripravljeni. Časovnica za operativni program za naslednje je december letošnjega leta. To je še posebej pomembno zaradi tega, ker smo v tem programskem obdobju zelo neenakomerno črpali ta sredstva. Recimo, prvo črpanje je bilo šele v letu 2016, kljub temu da se je perspektiva začela 2014, v višini 116,7 milijona, potem v letu 2017 213,5, 2018 300,7 in v lanskem letu 344 milijonov evrov. V proračunu za letošnje leto je predvideno črpanje v višini 671 milijonov evrov, vendar je po naši oceni ta ocena preoptimistična, realna ocena je, da bo črpanje nekje na nivoju 500 milijonov evrov, torej približno 160 milijonov evrov več, kot je znašalo v lanskem letu. Ko nas je zadela pač pandemija covid-19 in ta lockdown, ki ni bil samo v Sloveniji, ampak širom po Evropi in svetu, veste, da je Evropska komisija predlagala in je Evropski parlament sprejel spremembe uredb v marcu in aprili. Namen je šel predvsem v smer prerazporeditve obstoječih sredstev za potrebe covid. To smo tudi naredili in omogočili prerazporeditve v višini približno 270 milijonov evrov za programe na področju ohranitve zaposlenosti, podpore gospodarstvu, podpore zdravstvu in nekaterih ostalim področjem, pri čemer seveda vsa ministrstva po teh prerazporeditvah doslej še niso posegala. Ob tem smo ohranili izvajanje vseh ostalih projektov. Nobeden od ostalih projektov ni bil ogrožen in tudi v prihodnje ne bo. Aktivnosti potekajo. Bo pa potrebno v naslednjih treh mesecih bistveno poseči v veljavno zakonodajo in v podzakonske akte, če želimo uspešno pripeljati do zaključka ne samo to finančno perspektivo, ampak predvsem vse tisto, kar naj bi Slovenija dobila v okviru sredstev za sanacijo posledic pandemije.
Hvala lepa. Naslednja bo poslansko vprašanje postavila kolegica Mateja Udovč, in sicer ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku.
Spoštovani! Moje poslansko vprašanje se nanaša na problem urejanja starega odlagališča industrijskih in mešanih komunalnih odpadkov v bližini območja obrtne cone Laze v Stražišču pri Kranju. Mestna občina Kranj me je podrobno seznanila, na tem območju se nahaja staro odlagališče industrijskih in mešanih komunalnih odpadkov, ki so jih v preteklosti več let odlagali vsi večji gospodarski subjekti s kranjskega industrijskega bazena. Odpadki so zakopani že vrsto let v tleh in celotno območje je poraslo z gozdom. Odlagališče predstavlja veliko ekološko tempirano bombo za okolje in okoliške prebivalce. Zavedati se moramo, da bo s časom zaščitna embalaža začela razpadati in prepuščati nevarne snovi v bližnje vodotoke, potok Žabnico in ribnik Stražišče oziroma v okolje vse do podtalnice na Sorškem polju. Omenjeno staro odlagališče se nahaja tudi na območju Nature 2000, evropskem omrežju posebnih varstvenih območij, ki so namenjena ohranjevanju redkih in ogroženih živalskih in rastlinskih habitatov na Evropski ravni, zato je ta problematika še posebej skrb vzbujajoča tako za okolje kot tudi za občane okoljskih naselij. Na pobudo zaskrbljenih občanov se je Mestna občina Kranj v letu 2014 odločila, da bo opravila vse potrebne aktivnosti za ugotovitev dejanskega stanja ogroženosti narave in okoliških prebivalcev ter splošne obremenjenosti okolja. Pri podjetju Geomet Izola je naročila popis stanja vodotokov in odvzem vzorcev za kemijske analize. Meritve kemijskih parametrov parametrov v vodi in mulju so pokazale prekoračitev mejnih vrednosti kemijskih in biokemijskih potreb po kisiku. Le-te so bile kar 15-krat večje od dovoljenih vrednosti. Podobna opažanja imajo tudi okoliški prebivalci, ki spremljajo bližnje vodotoke. V enem od pritokov Žabnice v vodi praktično ni zaznati življenja. Vsekakor je nujno potrebno vzpostaviti vzorčenje vodotokov na tem območju, analizo zemljin in samih odpadkov. Sprašujem vas: Ali ste seznanjeni s problematiko starega odlagališča Laze v Stražišču pri Kranju? Ali se zavedate možnih posledic za okolje in okoliško prebivalstvo v primeru večjega podtalnega iztekanja nevarnih snovi iz odlagališča? Kako se boste lotili reševanja tega problema v prihodnje? Ali boste v proračunu zagotavljali sredstva za sanacijo? Ali razmišljate o posebnih NRP, ki bodo namenjeni izključno sanacijam degradiranih območij? Ali lahko pričakujemo, da bo država zagotovila vsaj sredstva za redni monitoring vodotokov, analizo zemljin in samih odpadkov na tem območju glede na to, da večji del odlagališča leži na zemljiščih v lasti Republike Slovenije? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Spoštovana poslanka, hvala lepa za vprašanje. Res je, v tej Republiki Sloveniji je ogromno starih bremen, ogromno degradiranih območij, ki so posledice onesnaževanja iz ne preteklih let in desetletij, ampak iz preteklega stoletja. Tudi ta primer je iz 70. let prejšnjega stoletja, ko je odlagališče prenehalo obratovati in ni bilo nikoli do zdaj urejeno skladno z zahtevami okoljskih in sanitarnih predpisov. Za območje mora Mestna občina Kranj izvesti vse ustrezne postopke prostorskih aktov, ureditve kanalizacije in podobno. Trenutno imamo tudi v javni obravnavi uredbo o vodovarstvenem območju, režimu za zajetje pitne vode Sorško polje, kjer je predvideno, da je, dokler na območju industrijske cone Laze ni zgrajene kanalizacije, na tem območju prepovedana novogradnja in rekonstrukcija nestanovanjskih stavb. MOP bo v prihodnjih proračunih namenil tudi finančna sredstva za izvedbo tako imenovanih preiskav terena za območji, kjer obstaja možnost potencialne nevarnosti za okolje. Sestanek med državno sekretarko Ministrstva za okolje in županom Mestne občine Kranj je bil 28. maja letos. Na tem sestanku je župan izpostavil problem financiranja monitoringa in vplivov odlagališča, iz katerega bi bil razviden tudi vpliv odlagališča na potok Žabnica. Mi smo se dogovorili takrat, do bo Arso preveril možnost izvedbe raziskovalnega monitoringa, da se dejansko ugotovi vpliv na okolje. Dogovorili smo se, da se ponovno skliče sestanek konec avgusta. Tako da ta konkreten problem je v teku, reševanje bomo poskušali na nek način tudi sofinancirati in usmerjati, ampak brez zelo aktivne vloge mestne občine ne bo šlo. Dobili smo občutek, da tudi temu je tako, to se pravi, da želi Mestna občina Kranj aktivno pri tem sodelovati. Bi vas pa, spoštovani poslanci, rad opozoril na sistemski problem, to izbruhne tu in tam, na vsakem koncu Slovenije se srečujemo s temi starimi bremeni, pa najsibo to od vaše poslanske kolegice Celje najsibo posledica rudarjenja recimo Žirovski Vrh, Idrija in podobno. Dejansko bo potrebno k tem vprašanjem sanacij te okolijske škode iz preteklih desetletjih pristopiti sistematično. Tudi na to se pripravljamo oziroma bomo v sodelovanju z drugimi resorji predstavili še v tem mandatu tudi sistemske rešitve.
Hvala lepa. Želite besedo, kolegica Udovč?
Spoštovani minister, najlepša hvala vam za odgovor. Vsekakor, tako kot sem že v svojem vprašanju zastavila eno izmed vprašanj, za potrebe sanacije degradiranih območji, kjer sem mislila, kot ste že sami povedali v svojem odgovoru, za celotno Slovenijo, ker teh območij je kar veliko. Zato je vsekakor pravo vaše razmišljanje, ko govorite, da bo potreben sistemski pristop reševanja tovrstnih težav. Najlepša hvala vam za odgovore. Jaz verjamem, da vi razumete, da na območju Obrtne cono Laze sta dva problema, eden problem je, ki ste omenili, sama obrtna cona Laze, kjer imamo težave z dovozno potjo in kanalizacijo, drugi problem pa je ta, ki sem ga jaz izpostavila, to pa je ob obrtni coni Laze, to pa je to staro odlagališče, ampak vseeno hvala lepa za odgovore in verjamem, da bomo skupaj našli najboljše rešitve za sanacijo. Hvala.
Hvala lepa. Še kakšna dopolnitev? Ne. Naslednji je na vrsti kolega Dušan Šiško, ki bo postavil vprašanje ministrici za pravosodje mag. Lilijani Kozlovič.
Spoštovani! Predlog sprememb Zakona o sodiščih, ki ga pripravljata vaše ministrstvo in Vrhovno sodišče, naj bi med drugim predvideval tudi ukinitev okrajnih sodišč. Ker prihajam z obrobja države, konkretno iz Posavja, me taki predlogi in informacije še posebno prizadenejo. Po mojih podatkih in tudi na podlagi tega, kar lahko spremljamo v medijih, okrajna sodišča niso problem našega sodnega sistema, ta sodišča so z delom bolj obremenjena, kot so okrožna in višja, in že daljše obdobje nimajo posebnih zaostankov. S skoraj 80 % potrjenostjo obravnavanih zadev se izkazuje tudi njihova kvaliteta dela. Spoštovana ministrica: Ali navedeni predlog reorganizacije sodstva in še posebej ukinitev mreže okrajnih sodišč podpirate? S čim to utemeljujete? Na podlagi kakšnih analiz naj bi bil novi sistem sodstva bolj kvaliteten in bolj učinkovit?
Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo in hvala za vprašanje, spoštovani poslanec. Naj vam takoj v uvodu povem, tudi če bo prišlo do predloga na Vlado ali pa v Državni zbor, ni predvideno nikakršno ukinjanje okrajnih in tudi ne okrožnih sodišč pa tudi nobena lokacija se ne bo spremenila. Če se malo dotaknem zgodovine, kako je sploh prišlo do te ideje reorganizacije. Leta 1994, ko je bila takrat narejena in so bila v bistvu širjena okrožja, je rezultat pokazal, da je prišlo do še več zaostankov, zato je leta 2009 bila narejena nova reorganizacija, ki pa je pomenila predvsem upravljavsko orodje in pa koncentracijo upravljanja administrativnih nalog na Okrožnem sodišči, se pravi kadrovsko in finančno področje, tako da se je v tem delu razbremenilo okrajna sedišča. In pa seveda tudi vsakoletno poročilo glede izvajanja sodne oblasti kaže, da so bile to odločitve v pravo smer in tudi dajejo rezultate. Pravzaprav je bil to nastavek za morebitne nadaljnje spremembe, niti ne bom govorila o reorganizaciji, ker ne gre za reorganizacijo. Vprašali ste, na kateri podlagi. Tu so smernice Sveta Evrope, ki so bile sprejete že leta 2016 in tudi Vilenska deklaracija, ki v desetih segmentih navaja, kaj je potrebno upoštevati za morebitne spremembe na sodiščih zato, da so ta sodišča še bolj učinkovita, predvsem pa tudi bolj dostopna ljudem. Ne bi pa navajala vseh teh. Ko sem prišla na Ministrstvo za pravosodje, sem se seznanila z gradivom, kaj je predvideno, in ugotavljam torej naslednje. Kot sem že rekla, ne spreminja se in lokacijsko ne ukinja nobenega okrajnega sodišča. Vsi bi sodili pod okrožje, ostali bi na svojih mestih, prav tako se ne spreminja pri višjih sodiščih, edino pri Krškem bi iz Krškega, kar se tiče zadev pristojnosti višjega sodišča, ki je sedaj za njega pristojna Ljubljana, bi šlo v Celje zaradi tega, ker je zelo zelo velik pripad na Ljubljani in vsega ne obvladujejo, je pa to vse usklajeno s sodišči. Kaj so razlogi, ki vodijo k temu, da bi tudi Slovenija pristopila k spremembi? Tako kot ste rekli, okrajna sodišča niso problematična, saj v končni fazi tudi okrožna niso problematična. Razlog je pa v tem, da je pripad števila zadev na okrajnih sodiščih vedno manjši in na okrožnih je vedno višji. Seveda je posledica, da imamo na nekaterih okrajnih sodiščih sodnikov preveč in premalo na okrožnih. Tako mi je bilo na primer ob zadnjem obisku v Celju zelo lepo povedano, da imajo na okrajnih sodiščih deset sodnikov preveč in deset premalo na okrožnih. Kako so to zadevo reševali v preteklosti? Tako da so dodelili sodnike na okrožno sodišče, ampak to je dopustno še samo določeno dobo. Posledica tega, da so dlje časa razporejali sodnike, kot je bilo dopustno, so pa lahko tudi razveljavitve sodb, kajti gre za sojenje sodnika, ki ni zakoniti sodnik, ker so prekoračili te roke. Prednost bi bila torej v tem, da bi vsi sodniki, ki bi bili zajeti v okrožje, lahko opravljali vse naloge. Bistveno lažje bi se razporejalo tako sodnike kot tudi zadeve, predvsem pa bi se tudi dosegla večja specializacija posameznega sodnika. Danes se namreč dogaja, da zjutraj sodijo na enem pravnem področju, popoldne na drugem pravnem področju in niso taki specialisti. Večja specializacija pa lahko pomeni večjo kakovost odločanja in pa tudi manjše zaostanke in večjo hitrost. Kar nekaj držav je že šlo v to reformo, vendar so šli na način, da so ukinjali, to so Nizozemska, Danska, Francija, Finska, Hrvaška, Portugalska. Pri nas pa za to ne bi šlo, ampak samo za morebitno drugačno delovanje zadev. Naj pa samo še to povem, to ni koalicijsko usklajeno, je potrebno še koaliciji preveriti, ali se bo s tem strinjala. Seveda ste vi tudi del usklajevanja, ker ste podpisali sporazum. Mi lahko strokovno predlagamo, na koncu pa bo politična odločitev, ali bo do tega prišlo.
Hvala lepa. Kolega Šiško, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala, ministrica, za vaše odgovore, res so bili konkretni. Poglejte, bom začel kar tako: Ali se avtorji predlagane reorganizacije zavedajo, da bi v tem primeru prišlo do velikih težav tako za stranke kot za zaposlene, zlasti na podeželju? Vi ste omenjali Krško, da ga boste priključili v Celje. Poglejte, Krško je od Celja oddaljeno 54 kilometrov. Ja, pa za božjo voljo, ali ni katero sodišče bliže Celja, da bi tam tiste grehe iz prejšnjih vlad pokrivali, da morate ravno iz Krškega, od tam, od koder jaz prihajam. Dobro, da se niste spomnili, da bi vzeli Igorja iz Brežic in ga prestavili v Celje. Glejte, ne morem mimo tega. Še posebej pa za ljudi, ki živijo v manjših krajih in imajo razmeroma slabe prometne povezave, tudi v tem primeru ne vem, ali so ti predlagatelji sploh kaj gledali v tej smeri. Nadalje, starejši ljudje so namreč navajeni hkrati urediti več poslov skupaj, zapuščinsko obravnavo, gredo v zemljiško knjigo, da je vse na enem mestu. Zdaj jih bomo spet selili, nekaj tu, nekaj tam; ne vem, kam bo to pripeljalo. Ob ukinitvi okrajnih sodišč bi prišlo tudi do gospodarske škode zaradi izpraznitve objektov, v katerih se nahajajo okrajna sodišča, ti so pa v največji meri v lasti države in se v njih veliko vlaga. Čez čas bodo te stavbe stale zapuščene in bomo imeli lahko, da ne rečem kot kje. Nenazadnje, ukinitev bi pomenila dodatno selitev visoko izobraženega kadra iz manjših krajev v večje in s tem tudi njihovo osiromašenje. Pa bi prosil še za te odgovore. Hvala.
Ministrica, imate besedo.
Hvala. Še enkrat naj povem, mislim, da se nismo pravilno razumeli. Okrajna sodišča, se pravi, stavbe in ljudje, ostanejo, kjer so, se ne premikajo, ljudje ne gredo nikamor. Za ljudi je še vedno enako dostopno, le s tem, da bodo sodniki dobili tam, kjer imajo morda manj dela, kakšno zadevo več v reševanje. Samo za to gre. Ne gre za to, da bi ukinili katerega od sodišč. Kar se tiče Krškega, naj še enkrat povem, gre samo za višje sodišče, kamor stranke običajno ne gredo, to se sodi v senatih. Tudi sedaj, ko sodi pod Ljubljano, se stranke ne udeležujejo razprav na sodišču, zelo zelo redko, ampak to so res izjeme. Tako da v tem primeru ne bi bile stranke oškodovane. Sodniki ostanejo na lokacijah, prostori so še vedno zapolnjeni. Gre samo za to, da bi sodniki dobili nekoliko več nalog, ker jih imajo manj, kot jih imajo sodniki na okrožnih sodiščih. Samo za to gre, da lažje razporedijo naloge. In seveda, kot sem že rekla, to bo še predmet koalicijskega usklajevanja in na koncu bo odločitev seveda politična.
Hvala lepa. Kolega Šiško, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala. Res je, vse je tako, kot ste vi lepo rekli. Mi v Posavju smo izgubili zaradi teh kreganj tako levih tako desnih in zdaj mešanih vlad veliko institucij regionalnega pomena. So šle iz Posavja. In zdaj nam še eno stvar želite malce zamegliti. Verjemite, če bomo tudi mi podpisniki, nam Krškega ne boste vzeli, to vam zdaj garantiram. Kajti ne moremo v Posavju pozabiti, da je – ne ta vlada – država vzela policijsko upravo. Mi imamo nešteto težav. Zdaj so migranti, tam imamo Rome, tam imamo Albance, tam imamo vse sorte, ampak ni to današnja tema. In resnično ne vem, zakaj vedno pikirate ravno na Posavje. Ukrenite nekaj v drugi smeri, kajti pred volitvami se vseskozi govori, bomo, ne bomo centralizirali države, ne bomo, s tem boste centralizirali. Ko so pa volitve, pa vse stranke, od leve do desne, do ta zadnje govorijo, ne bo centralizacije, decentralizacija bo. Na tak način sigurno ne. In res težko verjamem, da se boste lahko v koaliciji uskladili za take zadeve. Kajti če oni 80 % naredijo na prvi stopnji, potem vemo, kje šteka naprej. Ampak zakaj se morajo potem oni matrati? Zato ker drugostopenjsko vrže spet nazaj na prvostopenjsko. In to je ta pat pozicija, ki jo želite, kar jaz predvidevam, ukiniti in da bo samo ena stopnja in potem šlo gor naprej. Ker je reforma sodstva zelo pomemben proces, ki ima daljnosežne posledice za slovensko državo in družbo nasploh, predlagam, da opravimo o tem široko razpravo v Državnem zboru po 246. členu, čeprav imam občutek, da si poslanci tega ne želijo, ker na koncu nič ne pripelje, samo razpravljali bomo, mogoče bom jaz tukaj notri sedel, še nekaj drugih poslancev bo, zaključka pa iz tega ne bomo nikdar nikoli imeli. Ampak ker zakon to omogoča in poslovnik, sem izkoristil še te zadnje tri minute, da sem predlagal ta člen, čeprav vem, da od nobenih poslancev v tem mandatu, mogoče štirih, da smo imeli kakšno razpravo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Naslednji bo vprašanje ministru za finance dr. Andreju Širclju postavil kolega Jože Lenart.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani minister, že kar dva tedna sta minila po koncu junija, glede urada za demografijo pa še vedno ni slišati bistveno kaj o tem, da je že v življenju. Zavedam se, da ste se v tem času ukvarjali z reševanjem življenj, z nabavo opreme, mask, respiratorjev, zato bom to vzel v zakup. Pa pustiva zdaj te roke. Kar se mi zdi dosti bolj problematično, je to, da koncept načrtovanega demografskega sklada po doslej znanih informacija predvideva združitev vseh državnih naložb. Kar nekaj vprašanj me muči glede tega. Težava bi lahko nastopila, če bi moral demografski sklad dokapitalizirati družbe ali kupovati deleže. Kako bo pod to predpostavko demografski sklad plemenitil svoje premoženje v naslednjih 20 letih? Koliko naj bi približno trajala njegova hibernacija? Kako bo ustvaril donos, če bodo nekatera podjetja ustvarjala negativni donos? Med podjetji v neposredni državni lasti so tudi takšna, ki so bila ustanovljena s posebnim zakonom, saj opravljajo posebne naloge, med drugim imajo tudi koncesijo. Po evropski direktivi imajo namreč podjetja v neposredni državni lasti status notranjih izvajalcev, kar med drugim pomeni, da jim pri dodeljevanju koncesij ni treba iti skozi postopek javnih razpisov. Med takšne družbe se uvrščajo 2TDK, Slovenski državni gozdovi, DRI, ki jih že zdaj upravlja Vlada. Poleg tega pa bi to lahko bile še Dars in Slovenske železnic, ker denimo zakon izrecno določa, da je država ustanovitelj. Prenos na sklad bi lahko bil zaradi evropskih pravil težaven tudi pri Elesu, Sodu in Borzenu. Evropska direktiva namreč narekuje ločitev dobave oziroma proizvodnje od infrastrukture. Te družbe zato že zdaj ne upravlja SDH. Poleg tega imamo v strategiji upravljanja s kapitalskimi naložbami države nekatera podjetja klasificirana kot strateška zato, ker zasledujejo druge družbeno pomembne cilje in ne zgolj ustvarjanje dobička. Ali nameravate taka podjetja prisiliti, da bodo ustvarjala dobiček? Zakaj bi sicer bila v demografskem skladu, razen če je ustanovitev demografskega sklada na tak način odraz želje, da se izvede popolna zamenjava ljudi, ki bodo potem odločali, kdo bo kje sedel v nadzornih svetih družb, ki so v naši skupni lasti? V skrbi za prihodnje generacije pa naj dodam še to, da močno upam, da ne boste enako kot na vašem lanskoletnem predlogu predlagali, da bi v nadzorni svet predlagale kar Poslanske skupine. Nenazadnje pa me zanima [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Hvala lepa za vprašanje o demografskem skladu. Tukaj je seveda bolj vprašanje, kot razumem, zakaj ne ustanoviti demografskega sklada, kot zakaj ustanoviti ta demografski sklad, vsaj tako je izhajalo iz tega vprašanja, ko so bila našteta številna podjetja, kako ne spadajo ali pa naj ne bi spadala ali pa bi se nekaj zaradi tega dejansko zgodilo, da bi šla v demografski sklad. Skratka, tukaj razumem, da namera koalicije in tudi zapis koalicije, da ustanovi demografski sklad, vzbuja številne pomisleke na eni strani. Ne glede na to, da je seveda ta demografski sklad že določen s predpisom iz leta 2019, in sicer Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je bil sprejet konec leta 2012 določa, da se obvezno zavarovanje za pokojnine financira tudi iz demografskega sklada. In to bi se moralo urediti po tem zakonu že leta 2014. In potem bi se po Zakonu o slovenskem državnem holdingu moral Kad preoblikovati v neodvisni avtonomni demografski rezervni sklad, in sicer najkasneje do 31. decembra 2015. In potem lahko seveda tukaj zaključimo, da so vse vlade do zdaj, ta ZPIZ-2, o katerem govorimo, kjer je pravna zaveza za vzpostavitev demografskega sklada, in sicer je bil ta ZPIZ-2 sprejet leta 2013, v času druge vlade Janeza Janše. In vse nadaljnje vlade, to so vlada Alenke Bratušek, vlada Mira Cerarja in vlada Marjana Šarca in do danes tudi vlada Janeza Janše, tretja vlada, dejansko ni uspela predlagati niti sprejeti slovenskega demografskega sklada. Tukaj so bili poskusi tudi v Državnem zboru, in sicer Desusa leta 2018, ko je bil vložen zakonodajni postopek njihov predlog, in v letu 2019 Poslanska skupina SDS. In to se dejansko ni zgodilo. Zaradi tega bi jaz tako rekel, vi ste začeli s tem, spoštovani poslanec, da sta zdaj že dva tedna minila od tega, ko je bil nek govor o demografskem skladu. Tukaj vam navajam, da je že osem let od tega, ko je bilo sprejeto, da se ustanovi slovenski demografski sklad ali pa slovenska pokojninska družba, kakor želite. Številni predpisi so to določali, in to se dejansko do sedaj ni zgodilo zaradi takšnih ali drugačnih razlogov, tudi verjetno zaradi takšnih, ker se dejansko ne iščejo rešitve, ampak se iščejo težave že na začetku. Ne išče se rešitev za to, da bi zagotovili dodatno financiranje za pokojnine in s tem za upokojence, in ne samo to, da bi dejansko rešili tudi težave v zvezi s prihodnjimi generacijami in zagotovili stabilen vir in večjo stabilnost pokojninske blagajne. In ne samo to, tudi zato, da bi s tem skladom dejansko zagotovili varno starost, v smislu tega, da bi ljudi iz tega sklada se financirala tudi tako imenovana dolgotrajna oskrba, domovi za starejše ljudi in zaradi tega, da bi ti ljudje dejansko našli vse te zadeve. Še najmanj želi Vlada kogarkoli kaj prisiliti. Vi ste omenili, ali želi Vlada prisiliti podjetja, da bodo ustvarjala dobiček. Vlada tega ne more narediti, ne more tega narediti. In še najmanj to, da bi tukaj šlo za kakršnokoli odstavljanje ljudi, da bi se to tako naredilo. Glejte, take insinuacije, jaz mislim, da niso konstruktivne. Mislim, da so popolnoma neosnovane, da so brez temeljev. Ta demografski sklad želimo ustanoviti izključno zato, da bomo rešili, če lahko rečem pri koncu odgovora na prvi del vprašanja, da bom rešili demografske težave oziroma težave, ki izhajajo iz demografije.
Hvala. Kolega Lenart, zahtevate dopolnitev odgovora?
Hvala lepa. Vsekakor se strinjam z vašim zadnjim stavkom pri odgovoru, to je naš skupni cilj. Ampak kljub temu bi še dodatno prosil za pojasnitev: Ali se vam zdi smiselno, da se v demografski sklad uvrstijo tudi naložbe v turizmu, ki so v državni lasti? Ali bo SDH odkupil 43 % delnic Save, ki je lastnica turistične družbe Sava Turizem? Kaj o taki obliki demografskega sklada meni finančno ministrstvo, ki je do sedaj vedno zagovarjalo mnenje, da naj sklad upravlja s portfeljskimi naložbami? Ali je ta vaš načrt v skladu s smernicami OECD? Prosim.
Gospod minister.
Hvala lepa za vprašanja za dopolnitev odgovora. Jaz vidim, da tukaj iz tega vprašanja izhajajo že določeni interesi. Mi imamo zakon, tisti zadnji zakon, ki je bil obravnavan v Državnem zboru, ste ga tudi vi obravnavali, takšen kakršen je dejansko bil in je vključeval veliko število državnih podjetjih, ki so danes razdeljena v štiri oziroma pet različnih pravnih entitet, pravnih oseb. Tako da s tega zornega kota mi vidimo v skupnem demografskem skladu sinergijske učinke. Ta skupni demografski sklad bo moral ločeno imeti upravljanje tako imenovanih strateških naložb, portfeljskih naložb na drugi strani, verjetno še kakšen sektor, s katerim se bo ločeno upravljalo, na primer nepremičnine in tako naprej. Glejte, jaz tukaj ne govorim zdaj o organizacijski zasnovi, jaz govorim samo o neki idejni zasnovi, kako bi lahko upravljal in vodil državno premoženje tak sklad zato, da bi bil čim bolj učinkovit, in zato, da bi dejansko reševal težave, ki jih imajo danes upokojenci oziroma ki jih imajo upokojenci s tem, ko so dejansko te pokojnine prenizke za tisto, kar so dejansko ustvarili. In da bi dolgoročno zagotovil ta demografski sklad vir, s katerim bi se poleg tega, da se plačujejo prispevki za pokojninsko zavarovanje, iz tega vira plačevale tudi pokojnine, vsaj en del, en del pa računam, da bi uporabil tudi za naložbe, in en del bi lahko uporabili tudi za to, da bi izboljšali sedanji položaj upokojencev z graditvijo domov in tako naprej. Posameznih transakcij, spoštovani poslanec, pa v tem trenutku ne komentiram. Vsekakor pa razumem, da so številni, ki jih zanimajo posamezne transakcije, ki pa v tem primeru nimajo popolnoma nobene zveze ali pa zelo malo povezav s tem, čemur je dejansko demografsko pokojninski sklad namenjen, še najmanj pa, da bi se zdaj govorilo o katerihkoli transakcijah. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Lenart, imate besedo za postopkovni predlog.
Spoštovani minister, iz najine komunikacije je razvidno, da je to področje zelo pomembno za prihodnost. Glejte, sami ste takrat rekli, da se s tem skladom mudi tudi zaradi te situacije covid-19, epidemije, v katero smo zašli. Pokojninska blagajna se zmanjšuje in že prej, brez tega so bili veliki problemi, zdaj so še večji. Vpašanje je, kaj bo v jeseni, ko bo blagajna vedno bolj prazna. Iz tega razloga smatram, da je zelo primerno, da to temo uvrstimo na širšo razpravo v Državnem zboru na jesenski seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Sedaj nadaljujemo. Gospod Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo gospodu Jerneju Vrtovcu. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Gospod minister, pred dobrim mesecem dni ste na neki marginalni televiziji povedali, da boste v Slovenijo pripeljali Uber. To, da boste k nam pripeljali eno najbolj brezsramnih, izkoriščevalskih korporacij, znano po kratenju delavskih pravic, nelojalni konkurenci ostalim prevoznikom in utajevanju davkov, naj bi bil po vašem velik doprinos za državo. Moje prvo vprašanje, gospod minister, je: Ali ste ob pamet? Uber je spletna platforma. Ne zaposluje nobenega od njihovih voznikov. Ti vozniki so ali neki revni zaposleni, ki si z Uberjem še nekaj malega doštukajo, ali pa brezposelne osebe, v najboljšem primeru gre za neke oblike espejev, študentov itn. Skratka prekarni delavci, katerim Uber ne nudi nikakršnih delavskih pravic, ne zagotavlja jim nobenih delovnih pogojev, nobenih delovnih sredstev, vse to ljudje plačajo sami. V vašem nastopu gospod minister ste izjavili, da je, citiram, »digitalizacija cenejša in osrečuje ljudi«, konec citata. Drugo vprašanje je: Kako je lahko srečen nekdo, ki mora delati za mizerno plačilo, brez vsakršnih delavskih pravic, s tem, da si sam nabavi in vzdržuje svoja delovna sredstva, pri tem pa dela od jutra do večera, da komaj preživi svojo družino? Domači prevozniki, tisti, ki so registrirani za opravljanje taksi prevozov, morajo načeloma delovna sredstva zagotoviti sami, morajo zaposlitvi delavce itn. Je tudi sicer tukaj veliko perakarizacije, ampak vendar nacionalni prevozniki za svoje obratovanje prevzemajo vsaj nek minimum odgovornosti. Uber te odgovornosti ne prevzema. Je samo aplikacija, nelojalna konkurenca vsem ostalim domačim prevoznikom, ki bo te iste prevoznike v končni fazi verjetno pokopala, kar je tudi razlog za množičen upor proti Uberju v številnih evropskih državah. Naprej ste v že omenjenem nastopu na televiziji izjavili, da je pri Ubru, citiram, »manj utaje davkov«. Laž. Uber je ena od korporacij, ki je bila vzpostavljena v rajskih dokumentih, kjer je bilo prikazano, kako zelo inovativnih pristopov pri izogibanju plačila davkov se poslužuje v državah, kjer deluje. Moje vprašanje tukaj, gospod minister, je: Kako boste zagotovili, da bo Uber davčno v enakem položaju kot ostali prevozniki? Slednjih imamo dovolj, morda celo preveč in tudi ti so že digitalizirani, imajo aplikacije, prek katerih lahko naročamo prevoze. Zakaj bi sploh hoteli k nam pripeljati eno najbolj parazitskih korporacij na svetu, da bo tukaj še bolj brezsramno izkoriščala delavce, kot jih že domači prevozniki, delala nelojalno konkurenco tem domačim prevoznikom in bila za povrhu deležna še nekih davčnih odpustkov? In navsezadnje, Uber bi že sedaj lahko deloval pri nas, če bi želel uporabljati zakonodajo. Pripeljati Uber pomeni sesuvanje že tako slabih standardov, kot jih imamo.
Hvala lepa, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Najlepša hvala za vprašanje. Sem ga vesel, zaradi tega, ker je prav, da se odpre diskusija o tem, kako pomembna je digitalizacija in kako pomembne so različne platforme, ne samo v tem primeru, o katerem poteka diskusija, ampak lahko govorimo tudi o vseh ostalih platformah, podobnih storitvah, ki v bistvu povečajo učinkovitost, so cenejše in imajo prebivalci od takšnih storitev, ki delajo na podlagi digitalnih platform, zelo veliko koristi. Kar se tiče Uberja, poglejte, cilj ministrstva je izboljšanje mobilnosti prebivalstva. In Uber je samo ena izmed aplikacij, ki deluje v svetu in zasleduje ta cilj. Imamo pa še vrsto drugih podobnih aplikacij, ki delujejo na različnih platformah. Osebni prevoz na klic, kot ga opredeljuje slovenski zakon, to je torej avtotaksi, ne omogoča neprofesionalnim voznikom prevoza potnikov z njihovim osebnimi vozili, torej najema vozila z voznikom. Zaradi tega gremo tukaj v spremembo zakonodaje. Z vpeljavo storitve najema vozila z voznikom bi zagotovo država izboljšala mobilnost oseb, predvsem na območjih, kjer je avtotaksi težko dostopen, ponudba javnega prevoza pa šibka. In če bi imeli, na primer, aplikacije, ki delujejo, kot je na primer Uber, ali pa kakšna druga aplikacija, druga platforma, potem bi lahko nekdo iz kraja na podeželju, kjer nima možnosti, da gre na avtobus niti na vlak, niti nima možnosti osebnega prevoza, lahko koristil tovrstno aplikacijo. Zdaj pa povejte, kdo je tu izkoriščevalec, ali mi, ki predlagamo to rešitev, ali vi, ki nam to očitate. Sam sem, ko ste že omenili Uber, večkrat uporabljal Uber v tujini. Sistem deluje, kot uporabnik sem bil z njim zadovoljen. Verjamem pa, da je ogromno kritikov, ki nasprotujete tovrstnim aplikacijam, ko greste izven meja Slovenije, pa te aplikacije uporabljate in ste z njimi zadovoljni, tu pa se bije samo ideološki boj na tem, ali jih potrebujemo ali ne. Seveda bo rešitev, ki jo bomo predlagali in bo na Vladi septembra, imela vse komponente, da preprečimo nelojalno konkurenco, da ne prihaja do različnih izkoriščanj voznikov, da bodo vozniki in tudi potniki pravilno zavarovani, se pravi, da ne bo dela na črno in neplačevanja davkov oziroma bo vzpostavljen nadzor nad transakcijami. Ravno to je ta digitalizacija. Če imaš aplikacijo na telefonu in si naročnik določene storitve, recimo te aplikacije, se avtomatsko lahko vzpostavi povezava s Finančno upravo Republike Slovenije in ostalimi organi, da do tovrstnih preprek oziroma izkoriščanj, tudi zakonodaje, ne bi prihajalo. Vse to imamo v vidu, spoštovani poslanec, in verjemite, da bo takrat, ko bomo še bolj digitalizirani, kot smo zdaj, naše življenje v resnici cenejše, zlasti pa udobnejše, tudi za tiste, ki nimajo možnosti različnih oblik javnega potniškega prometa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, želite dopolnitev vprašanja, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Zgovorno je, da nam gospod minister Vrtovec, minister za infrastrukturo, Uber prodaja kot digitalizacijo. Ampak prevozi preko aplikacije se danes že dogajajo, ne samo preko Uberja, dogajajo se tudi pri domačih prevoznikih. Specifika Uberja ni digitalizacija, specifika Uberja je, da je še bolj tiranski do svojih šoferjev, še bolj izkoriščevalski do davčnih sistemov držav, v katerih deluje, kot vsi ostali. Uber bi že danes lahko prišel v Slovenijo, če bi bil pripravljen taksi prevoze opravljati pod enakimi pogoji, kot jih opravljajo vsi ostali prevozniki, pika, že danes bi to lahko naredil, ampak tega noče. In zakonodaja, ki jo pripravljate na ministrstvu, ni nič drugega kot popolna deregulacija avtotaksi prevozov. V celoti hočete odpraviti nacionalno licenco za taksi prevoze, odpraviti hočete obvezno uporabo taksimetra za primere, ko se tovrstni prevozi izvajajo preko aplikacije, čeprav so se, recimo, tovrstne aplikacije v tujini kaj klavrno izkazale. Imamo primer Danske, ki je že leta 2017 uvedla obvezen taksimeter tudi za prevoze preko tovrstnih platform. Skratka, gospod minister, vi ne počnete nič za digitalizacijo, vi celotno zakonodajo prilagajate eni sami multinacionalni korporaciji, ne zato, ker ima ta korporacija aplikacijo, ampak zato, ker je ta korporacija znana po svojih predatorskih praksah in vi želite te predatorske prakse v Sloveniji legalizirati. In to hočete prikazovati kot neko sodelovalno gospodarstvo, čeprav tu ni nič sodelovalnega. Gre za parazitizem najhujše vrste, ker Uber uničuje celotne nacionalne panoge taksi prevozov in delavce še ekstra stiska. Ali res hočete v Slovenijo pripeljati še več roparskih praks kapitala?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Saj človek ne ve, kaj naj na to odgovori. Glejte, gre za to, da taksimeter, kot ga poznamo danes, ni edina možnost obračuna določene storitve, pač pa je lahko tudi stvar dogovora, kakšna bo cena, na primer iz Škofje Loke do Ljubljane, če najameš vozilo s šoferjem. Ta stvar danes ni urejena, ne moreš najeti vozila s šoferjem, enostavno. Zakonsko to ni urejeno. Zaradi tega urejamo to področje. Če pridobimo tukaj nove možnosti, da bodo ljudje še boljše mobilni, se opravičujem, to pomaga in starejšim in mlajšim, vsem oblikam prebivalstva. In ne gledam tako črnogledo, kdo koga izkorišča. V tej državi ne sme prihajati do izkoriščanj ne delovnopravne zakonodaje ne davčne zakonodaje. Zato pa imamo različne inšpekcijske službe, ki pač morajo to preprečevati. Zavoljo dobre rešitve ne smemo vreči puško v koruzo in reči, ja, ja, ti prihajajo in bodo izkoristili. Pa ni samo Uber, da ne bo pomote, ampak so tudi druge platforme iz drugih področij, ki bi sedaj imele možnost, da nastopijo na slovenskem trgu po spremembi te zakonodaje. Boljša pretočnost je zapisana tudi v koalicijski pogodbi. Zaradi tega pač je moja dolžnost ta, da zagotavljam boljšo pretočnost na vseh področjih, tudi kar se tiče javnega potniškega prometa.
Hvala lepa. Gospod Kordiš, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Prav tako kot vsa ostala ideološka zgodbica o digitalizaciji je simptomatična tudi zgodbica o tem, češ da pa če Uber zlorablja in izigrava zakonodajo, imamo tu inšpekcijske službe, da stvari preverjajo. Gospod minister Vrtovec prihaja iz stranke, ki konsistentno nasprotuje vsem pobudam Levice v zadnjih šestih letih, da se kakršnekoli inšpekcijske službe in pojačan nadzor nad katerimkoli sektorjem v družbi okrepi. »Uber deluje tudi v državah tretjega sveta, pri nas ga pa še nimamo.« Ponovno citiram, navajam gospoda ministra Vrtovca. Ne vem, kako ste lahko krščanski demokrati v slabih treh desetletjih prišli od tega, da ste iz Slovenije hoteli narediti drugo Švico, do tega, da hočete iz Slovenije narediti tretji svet. Kot rečeno, Uber bi lahko že danes prišel v Slovenijo in tukaj opravljal prevoze kot vsak drug taksi prevoznik, ampak tega noče, ker noče pristati na pogoje, ki jih morajo izpolnjevati vsi ostali avtotaksi prevozniki, na pogoje, ki so vpisani v Zakonu o prevozih v cestnem prometu. Zakon o cestnem prometu mora, tako Vlada in zanjo minister Vrtovec, pristati na pogoje Uberja. To, kar počno, ni nič drugega kot popolna kapitulacija države pred multinacionalno korporacijo. In tej pravni fikciji, ki je v resnici odprava regulative na področju avtotaksi prevozov, minister Vrtovec reče »najem avta s šoferjem«. Čista neumnost. Minister Vrtovec dalje predstavlja Uber in njegov poslovni model kot nekaj novega, ampak v resnici je to samo še ena iteracija preverjenega tristo let starega izkoriščevalskega odnosa kapitalist–delavec, ki se od klasičnega industrijskega kapitalizma razlikuje samo v tem, da tu izkoriščevalec na delavca prenese tudi stroške nakupa in vzdrževanja sredstev za delo, se pravi avtomobila. Pa še to niti ni neka blazna inovativnost, ki je ne bi videli že kdaj kje prej. Edino, v čemer je Uber zares inovativen, je v izogibanju in izigravanju delavske, davčne in druge zakonodaje. Na ta način si znižuje stroške in predstavlja nelojalno konkurenco vsem ostalim prevoznikom, ki tega ne morejo. Tudi šoferji, ki se za Uber odločajo, se za to ne odločajo, ker bi bila to prijetna in dobro plačana služba. Zgovorno je, da več kot polovica Uberjevih voznikov neha delati pri njih po manj kot enem letu. Uber ne ponuja nobenega usposabljanja, nobenega izobraževanja, nobene podpore šoferjem, razen seveda tiste aplikacije, ki si jo naložijo, z dumpinškimi cenami pa nato svoje voznike rine v vse večjo revščino. Predsedujoča, zahtevam splošno razpravo o odgovoru ministra Vrtovca, preden ta minister Vrtovec in njegova vlada popolnoma uničita panogo avtotaksi prevozov v tej državi in delavce šoferje pošlje v še globljo revščino, kot je ta, v kateri so že.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Sedaj pa bo gospod Franc Jurša postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Najprej vse prav lepo pozdravljam! Spoštovani gospod minister! Zaradi zahtev o čedalje večjih, izjemnih dobičkih se zadnja leta pospešeno zapirajo v vseh manjših krajih na podeželju finančni uradi, poštne poslovalnice, krajevni uradi, inšpekcijske službe, šole, policijske postaje, banke, trgovine. Če le-te ne zapirajo svojih vrat popolnoma, se vodilni odločajo za drastično omejen poslovni čas. V Poslanski skupini, ki ji pripadam, tako že kar nekaj let ne glede na to, kdo vodi Vlado oziroma pristojna ministrstva, naslavljamo pobude in poslanska vprašanja, da do takšnih zapiranj ne bi prihajalo. Tendenca vodilnih Pošte Slovenije je preoblikovanje poštnih poslovalnic bodisi v pogodbene pošte, premične pošte, pismonoške pošte bodisi omejujejo dostop do njihovih storitev z določanjem omejenega poslovnega časa. Tokrat na vas naslavljam vprašanje glede nesorazmernega skrajšanja poslovnega časa poslovalnice pošte v Križevcih pri Ljutomeru. S prvim julijem letos se je Pošta Slovenije odločila za skrajšanje poslovnega časa, in to med 9. in 11. uro, ob sredah pa med 16. in 18. uro. Gospod minister, ne potrebujem vaše obrazložitve, da je Pošta Slovenije gospodarska javna služba zasebnega prava, da deluje po pogojih tržne konkurence, da Republika Slovenija oziroma Vlada nima neposrednega vpliva na njene poslovne odločitve. Dejstvo je, da pošta opravlja del nalog gospodarske javne službe, to je univerzalne poštne storitve. Po Zakonu o poštnih storitvah je država dolžna zagotoviti vsem uporabnikom poštnih storitev pod enakimi pogoji trajno, redno in nemoteno izvajanje univerzalne poštne storitve. Zato me zanima konkreten odgovor, gospod minister: Ali mislite, da je prej omenjeno zapiranje in preoblikovanje poslovalnic, še posebej z vidika starejše osebe s podeželja, še vedno zadostno zakonskemu določilu izvajanja teh storitev vsem pod enakimi pogoji, trajno, redno in nemoteno? Kaj nameravate kot pristojni minister storiti, da bodo vsem državljanom te storitve dostopne na predpisan, zakonit način? Ob tem moram pripomniti, da starejši niso vajeni, niti od njih ne moremo pričakovati, še manj terjati, da se priučijo elektronskih komunikacij in sodobne tehnologije. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec Franc Jurša, predsedujoča, spoštovani Državni zbor! Hvala za vprašanje. Pošta Slovenije vse svoje prihodke ustvarja na trgu. V večinskem delu posluje v pogojih tržne konkurence, opravlja pa tudi del nalog gospodarske javne službe, in sicer univerzalno poštno storitev, na podlagi odločbe od leta 2018 do leta 2023. Poudarjam, da Pošta Slovenije kot izvajalec univerzalne poštne storitve ni del javnega sektorja, ampak je gospodarska družba zasebnega prava. Kljub temu da je v državni lasti, je organizirana in deluje kot gospodarska družba v skladu z Zakonom o gospodarskih družbah. Posebej poudarjam, da Republika Slovenija kot tudi Vlada Republike Slovenije nimata neposrednega vpliva na poslovne odločitve Pošte Slovenije, ampak njeno poslovodstvo družbo vodi samostojno. Za Pošto Slovenije torej veljajo tržne zakonitosti, ob tem pa v celoti izpolnjuje in upošteva zakonsko določene zahteve glede zagotavljanja obsega in kakovosti univerzalne poštne storitve, ki so predmet prej omenjene odločbe. In to je temelj, na osnovi katerega pa lahko in moramo mi s strani države imeti nadzor nad Pošto Slovenije. Razmere na trgu poštnih storitev so se v zadnjih letih, to je dejstvo, bistveno spremenile. Raziskave Agencije za komunikacijska omrežja storitve AKOS za leto 2018 kažejo, da 57 % anketirancev obišče poštno poslovalnico manj kot enkrat mesečno ali zgolj enkrat mesečno, nadaljnjih 27 % pa 2- do 3-krat mesečno. Obseg univerzalne poštne storitve se je v zadnjih desetletjih prepolovil. In gre za splošen trend, ki v vseh državah Evropske unije narekuje prilagoditev omrežja spremenjenim potrebam uporabnikov. Treba je kritično presoditi dejanske potrebe prebivalstva po poštnih storitvah. Optimizacija poštnega omrežja vključuje preoblikovanje kontaktnih točk v racionalnejše oblike, pogodbene pošte, premične pošte, kakor tudi zapiranje tistih kontaktnih točk, ki v skladu s splošnim aktom niso obvezne. Prebivalcem na vseh področjih se še vedno zagotavlja univerzalna poštna storitev. Še enkrat, povsod na področju cele Slovenije moramo zagotoviti s pošto univerzalno poštno storitev na način in v obsegu, da je prvič v vsaki občini na ozemlju Republike Slovenije najmanj ena kontaktna točka, ki je organizirana kot pošta ali pogodbena pošta. Drugič, za 95 % prebivalcev Republike Slovenije zračna razdalja do najbližje pošte ali pogodbene pošte ne sme preseči 4,5 kilometre. Nenazadnje je potrebno omeniti tudi modernizacijo in posodabljanje poštnega omrežja z vključevanjem paketomatov, samopostrežnih enot in omogočanje oddajanj prevzema pošiljk na bencinskih servisih. Država pa preko AKOS pozorno spremlja prilagajanje omrežja Pošte Slovenije potrebam uporabnikov. Ocenjuje, da pošta podaja predloge na način, da je zadoščeno veljavnim zakonskim standardov in kakovosti. Pri primeru, ki ste ga navedli vi, spoštovani poslanec, pa naj povem, da je ta pošta organizirana kot kontaktna točka in je njen obratovalni čas urejen s 7. členom splošnega akta, ki določa delovnik. Najmanj pet delovnih dni v tednu, vsaj dve zaporedni uri vsak delovni dan in od tega vsaj enkrat na teden v popoldanskem času po 16. uri. Torej je dejstvo, da je bila sprememba izvedena skladno s predpisi, dodatno pa Pošta Slovenije skupaj s predstavniki občine sedaj skuša najti primernega partnerja za pogodbeno pošto, se pravi, da ne bi bila samo kontaktna točka. Namen takšne optimizacije je združitev dejavnosti pošte z osnovno dejavnostjo pogodbenega partnerja, kar je med drugim tudi prijaznejše do uporabnikov, saj pogodbeni partnerji odvisno od matične dejavnosti zagotavljajo daljše delovne čase. V vsakem primeru se zavedamo tega problema. To se ne dogaja samo pošti, ki ste jo navedli vi, in znotraj tega verjamem, da bo Pošta Slovenije z več občutka delala na tem, da bo prej našla partnerje zato, da se pošta organizira kot pogodbena pošta, da ne deluje samo kot kontaktna točka. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Jurša, želite dopolnitev vprašanja? Izvolite.
Hvala. Ja, pričakoval sem, gospod minister takšen odgovor, kot ste mi ga dali. Kljub temu da sem navedel, da tega ne želim. Pa bom zdaj postavil eno čisto osebno vprašanje: Ali ste vi zagovornik centralizacije Republike Slovenije? To mi boste odgovorili takrat, ko boste dobili besedo. Jaz v tem primeru seveda, pa tudi v marsikaterem drugem primeru, s temi zadevami ne morem strinjati. Omenil sem inšpekcijske službe, šole sem omenil, policijske postaje, banke, trgovine. Vse to mi peljemo iz malih lokalnih sredin v regijske sredine oziroma v državno sredino. Počasi bomo imeli vse službe inštalirane v glavnem mestu naše republike. To je siromašenje lokalnega okolja in tega si dejansko mi ne bi smeli dovoliti. Res je, da ste vi tu eden od tistih, ki imate neko odgovornost, ker ste pač minister za gospodarstvo in v ta resor na nek način spadajo tudi pošte. s to kadrovsko slabitvijo se jaz seveda v nobenem primeru ne strinjam. Prav bi bilo, da o tem bolj temeljito v naši državi razmislimo.
Končali? Ja, hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec, najprej, da odgovorim. Jaz sem zagovornik decentralizirane Slovenije in se zavedam, da ti procesi, če gledamo čisto z ekonomske plati vseh dejavnosti, ki ste jih navedli, vodijo k centralizaciji Slovenije. Na področju pošte moram povedati, da smo, kar ste mi prej pač povedali, da sem odgovoril ravno to, kar niste želeli, imeli na mizi dosti bolj ambiciozen načrt pošte po racionalizaciji, bom temu diplomatsko rekel, njihove poštne mreže. Pa smo dosegli, da so se prekinila oziroma prenehala zapiranja poštnih uradov po Sloveniji, da smo prišli do tega, da morajo striktno iskati rešitve po pogodbenih partnerjih. Tukaj vidim en konec izhoda pri tem. Seveda je treba vzeti na znanje tudi to, da je pošta drugačna, kot je bila nekoč. Več njenih storitev smo uporabljali, zdaj imate pa situacijo tako, da se poštene zadeve odvijajo na bencinskih črpalkah, na poštah pa se prodaja marsikaj drugega. To so stvari, ki jih moramo vzeti v obzir, ampak v vsakem primeru lahko rečem, da bom jaz kot minister, mi kot ministrstvo v odnosu do Pošte Slovenije vztrajali na tem, da se še enkrat striktno zagotavlja univerzalna poštna storitev. Seveda ni vseeno, če je to kontaktna točka in je problem rešen na način, kot ste ga povedali, enkrat na dan po dve uri pa enkrat na teden potem še popoldan. In pričakujem, da bodo na Pošti Slovenije, upravi Pošte Slovenije naredili vse, da se čim več poštam tam kjer ocenjujejo, da imajo težave na področju ekonomike, preoblikuje v pogodbene pošte z nekimi izbranimi partnerji, ki bodo omogočali, da bo odpiralni čas teh pošt takšen, da bodo uporabne. Da vas potolažim, tudi jaz imam strahovite težave, da dvignem kakršnokoli uradno pošto in to uskladim z mojim delovnim časom, še posebej zdaj v teh burnih časih, ko imam te pošte dosti dosti več. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jurša, imate postopkovni predlog, izvolite.
To vprašanje sem, gospod minister, postavil na zahtevo občanov Občine Križevci. Ne bom predlagal splošne razprave zaradi tega, ker ne bo nobene koristi, ker tam ni sklepov, ne zaključkov. Podpredsednica, vem pa, kaj sledi temu, ampak jaz bom to z razumom sprejel.
Hvala lepa, temu sledi opozorilo, da to ni bil postopkovni predlog, ampak se tega zavedate, tako da ne bomo zgubljali tukaj časa. Nadaljujemo. Naslednji je na vrsti gospod Jani Möderndorfer, ki bo postavil vprašanje ministru za zdravje Tomažu Gantarju ter ministru za obrambo mag. Mateju Toninu. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Lep pozdrav! Gospod Gantar in gospod Tonin, dva ministra, oba sem si izbral iz preprostega razloga, čeprav bi vsaj še dvema mogel postaviti enako vprašanje, to je ministru za notranje zadeve in ministru za infrastrukturo. Namreč, kot oba vesta, postavljam vprašanje glede nesrečne helikopterske nujne medicinske pomoči. Vsako ministrstvu je na svoj način udeleženo in pa, kar je še bolj pomembno, nič se ni premaknilo, vse stoji na mestu, veliko je zapisanega, vse vlade do zdaj so poskušale reševati. Najbolj pa mi je ostalo v spominu predvsem zavzetje gospoda ministra Tonina, zato ga danes tudi to sprašujem, ob svojem nastop je rekel, da bo to vprašanje rešil, parfiziram, že zaradi tega, ker ima vsak pravico do enakega reševanja, če sem nekako poskušal zelo na kratko povzeti. Ministra za zdravje pa iz preprostega razloga, ker če komu, potem bi njemu bilo to najbolj in v interesu, in verjamem, da mu je, da helikoptersko nujno medicinsko pomoč spravi pod univerzalno eno kapo in eno komando. Ne more preprosto to biti, tako kot je bilo to že v preteklih letih. Čakal sem na izsledke ali pa ugotovitve skupne komisije, ki bi ugotovila, kako je treba to sistemsko vprašanje rešiti, no, zdaj pa ugotovim, da pravzaprav je ta komisija razpuščena. Če se motim, me boste popravili, predvsem pa je vprašanje za oba. In vas tudi prosim, ne me filati s podatki, koliko helikopterskih prevozov je bilo in tako naprej, ker z vsemi temi podatki razpolagamo, jih imamo, bolj pomembno je to, da se povečuje potreba po tem, to je bistveno. In dejstvo je, da smo v evropskem pravnem redu, da naj bi spoštovali ta evropski pravni red, po drugi strani pa govorimo in smo prepričani, da smo tako majhni, da preprosto ne moremo organizirati samostojne službe, in na nek način flikamo tako policijo kot vojsko, bolj vojsko kot policijo, da pravzaprav opravljamo v vsakem primeru neke polete, ki bi v vsakem primeru morali biti izvršeni, če prav razumem. Glede na to, da so ti procenti vedno večji, me zanima naslednje: Kdaj in na kakšen način bo helikopterska nujna medicinska pomoč v Republiki Sloveniji končno sistemsko rešena? Hvala.
Hvala lepa. Kdo želi prvi besedo? Kar zmenita se. Gospod Tonin, izvolite.
Bom začel jaz, ker me je poslanec Möderndorfer nekoliko bolj izpostavil. Še vedno sem na stališču, da je potrebno javno zdravstvo za vse in da lokacija našega bivališča ali pa kraj nesreče ne smeta vplivati na naše preživetje. Za tem stojim in v tem duhu želim tudi delovati. Helikopter razumem kot rešilec v zraku. Če imamo tiste po cesti, so helikopterji predvsem tisti rešilci po zraku, ki lahko pacienta ali pa poškodovanca veliko hitreje pripeljejo na mesto, kamor mora iti. Je pa dejstvo, kot je dejal poslanec Möderndorfer, da se število teh intervencij in posredovanj drastično povišuje. Samo za primerjavo naj povem, 2014 je vojska opravila 164 posredovanj, 2019 že 733. To število se povečuje. Zdaj pa glede tega, kaj bomo storili in kdaj bo ta stvar urejena. Poslanec je govoril o medresorski delovni skupini, ki je bila ustanovljena že davnega 17. decembra 2017, in je pripravila tole poročilo. Poročilo je pripravljeno, medresorska delovna skupina je bila razrešena. Na 22 straneh poročajo o analizi stanja in pa kaj bi bilo treba postoriti. In pišejo, da bi bilo treba idealno organizirati to helikoptersko nujno medicinsko pomoč na način, da je oddaljenost med bazami 90 kilometrov. Zato bi mi potrebovali vsaj 3, da bi bila zadeva optimalno urejena. Predlagajo Ljubljano, Maribor, Postojno. Predlagajo in govorijo tudi o tem, da potrebujemo namenske helikopterje, da je potrebno ločiti helikoptersko nujno medicinsko pomoč in pa gorsko reševalno službo, kar pomeni tudi uresničevanje uredbe EU 956/212, ker danes vojska približno 75 % intervencij naredi za helikoptersko nujno medicinsko pomoč ali pa sekundarne prevoze, druga četrtina je pa reševanje v gorah, skratka, da bi ti dve dejavnosti bilo potrebno ločiti. Pišejo tudi o tem, da je treba urediti dispečerske službe, kdo bo tisti, ki bo prožil helikoptersko reševanje, in pa sistemsko urediti oblikovanje posadk, govorim o pilotih in zdravnikih. Na koncu medresorska delovna skupina predlaga na nek način tri rešitve. Prva rešitev je, da se to še naprej opravlja z državnimi zrakoplovi. Druga rešitev je, da se to komercializira in da se da izvajanje te službe helikopterskega nujnega medicinskega reševanja neki komercialni službi, kjer se naredi razpis. Imamo posebne helikopterje, ki to delajo. In tretja možnost je kombinacija. To je, kar se tiče te medresorske delovne skupine. Kaj nameravamo storiti mi na Ministrstvu za obrambo. Mi bomo najprej predlagali, da se ločita helikoptersko nujno medicinsko reševanje in pa gorsko reševanje, ker gorsko reševanje je klasičen search and rescue oziroma to bi morala tako ali drugače početi Uprava za zaščit in reševanje, skrbeti za reševanje v gorah. Zato bomo tudi čez poletje in v jeseni pripravili predlog, kako predlagamo rešitev tega gorskega reševanja. Glede helikopterske nujne medicinske pomoči bomo pa podprli Ministrstvo za zdravje. Tukaj imate prav, da oni so nosilci, oni so središče tega, ker nujna medicinska pomoč je stvar sistema v zdravstvu, helikopter je zgolj rešilec v zraku. In če bo Ministrstvo za zdravje reklo, da bodo tri helikopterje, štiri nabavili sami in tudi sami uredili to helikoptersko nujno medicinsko pomoč, okej, ni nobenega problema. Če pa bodo dejali, da za to niso, jim je pa Slovenska vojska tukaj pripravljena pomagati. Mi imamo trenutno v igri zakon o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski, za katerega vas toplo prosim, poslanec Möderndorfer, da ga podprete. S tem bi lahko kupili dva dodatna helikopterja. Prav tako se bomo prijavili na evropski razpis, ki se mu reče RescEU, in sicer za dva dodatna helikopterja. Na takšen način načrtujemo nabavo štirih novih helikopterjev, torej nabavo dveh novih in dva bi dobili preko tega razpisa, kjer se v znatni meri sofinancira nabava teh helikopterjev. Če bomo to dobili, bomo na razpolago dali štiri obnovljene Bell helikopterje izključno za helikoptersko nujno medicinsko reševanje. Seveda pa od Ministrstva za zdravje pričakujemo, da bo uredilo letalske baze in zagotovilo sredstva za namensko opremo v teh helikopterjih. Torej, vojska lahko zagotovi helikopterje in posadke, pilote, seveda ob dejstvu in pod pogojem, da bo ta zakon o investicijah [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Potrošili ste svoj čas. Gospod poslanec, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Se boste morali zmeniti, kdo bo odgovarjal. Tisto, kar sem želel imeti v odgovoru, ni če boste podprli pa tako naprej, jaz sem kar nekaj vlad že slišal, ko so hoteli helikopterje kupiti in so jih imeli celo v proračunu, pa je potem hudič v podrobnostih pri javnih razpisih. Potem se pa še stepejo med sabo, ko se začnejo pogovarjati, katere helikopterje bodo kupili. Sam sem zagovornik naslednjega. Vojska nima kaj iskati v civilnem prometu, še posebej, kadar se pogovarjamo o reševanju. Kadar pomaga ob naravnih nesrečah, je druga zgodba. Vemo pa, da vojska in ji tudi privoščim in podpiram, da kupi helikopterje, ker jih ima premalo, zaradi vojaških misij in tako naprej, ampak tisto je drugače prilagojeno, pod drugimi standardi in tako naprej. In zato jaz teh dveh stvari ne bi mešal. In zato je meni ključno vprašanje: Kdaj bomo v Republiki Sloveniji imeli helikoptersko nujno medicinsko pomoč za reševanje prebivalcev v gorah, v prometnih nesrečah ali kjerkoli drugje, kjer potrebujejo in imajo pravico do te pomoči? Ne da se dogaja, da je nekdo rešen samo takrat, ko je helikopter prost, ker ni na vajah, drugi pa seveda takrat te možnosti in pomoči nimajo. Na razpolago potrebujemo 365 dni, 24 ur na dan, vsak dan nujno helikoptersko medicinsko pomoč. To je za mene vprašanje, kdaj in na kakšen način. Za to moramo imeti denar in pa seveda, kar je najbolj pomembno, da imamo tako kombiniran sistem, da tudi funkcionira. Če za to nimamo denarja, če nimamo moči, energije, potem ne vem, zakaj se sploh še o tem pogovarjamo. Minister za zdravje, za vas je to vprašanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Se strinjam, da je to področje seveda pomanjkljivo urejeno, definitivno. Pri helikopterski nujni medicinski pomoči v bistvu govorimo o idealnem načinu prevoza hudo poškodovanega. Da se potrebe povečujejo, je tudi dejstvo. Mislim, da so se povečale za 38 % v zadnjih nekaj letih, od 2015 do 2019. Na ključna vprašanja, kar bi radi od mene slišali, odgovora ne vem, kdaj to bo. Vem, kaj je potrebno. Jaz mislim, da je nujna rešitev, da je to ločena služba, lahko je javna služba oziroma mislim, da je dobro, da je javna služba. In tako kot se pri vseh vprašanjih, pri zdravstvu in dolgotrajni oskrbi ter teh tematikah vrtimo, je to zagotavljanje sredstev. Mi potrebujemo v Sloveniji za izvajanje učinkovite nujne medicinske pomoči tri baze. Za vsako bazo je ocenjeno, da stane 3,5 do 4 milijone evrov letno. Najprej rabimo seveda to in rabimo potem toliko helikopterjev. Sedanji način ni zadosten, glede na to, da vojska in policija opravljata svoje naloge, zato ni vedno in ne more biti vedno na razpolago na način, kot bi potrebovalo zdravstvo. Na drugi strani pa mislim, da je ta nujna medinska pomoč in za vojsko in za policijo koristna, glede na to da ure letenja tudi dobivajo s tem delom. Smisel vidim znotraj bodisi ministrstva, znotraj zaščite in reševanja, pač ločene službe, ki bo priskrbela kader, enake vrste helikopterjev, kjer bodo lahko piloti sodelovali bodisi iz vojske bodisi iz policije, strokovna ekipa bo zagotavljala zdravstvo, predvsem pa pravim, odločitev, da želimo toliko več denarja v to dati. Jaz upam, da bomo prišli do takšne odločitve, saj to dejansko v naši državi potrebujemo, in bi verjetno na drugih področjih lahko marsikaj prihranili, če bi to imeli na ta način organizirano. Dejstvo je pa, da po dolgoletnem delu nekih medresorskih skupin od takšnega načina reševanja ne moremo več pričakovati odgovora. Mi bomo predlog pripravili in bomo videli, kakšna bo njegova usoda.
Hvala lepa. Še je ostal čas. Gospod minister Tonin, izvolite.
Samo to želim poudariti, da ko dobimo te štiri nove helikopterje, bodo ti namenjeni za vojsko in za gorsko reševanje. Te štiri belle, o katerih sem govoril, bi pa potem priredili izključno za namensko nujno helikoptersko medicinsko pomoč.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate postopkovni predlog? Izvolite.
Tako je. Ker gre za pomembno vprašanje, o katerem teče že veliko besed več vlad, je več kot jasno, da takšno razpravo potrebujemo v parlamentu, tudi zato, da oba ministra s svojimi sodelavci imata možnost podati bistveno širše in bistveno bolj natančne odgovore; predvsem pa da se bodo lahko resno pripravili na takšno razpravo. Kar je pa še bolj pomembno, tisto ključno, ena od oblik pritiskov, da postane to politična prioriteta tudi te vlade, pa je tudi ena resna, poglobljena razprava o tem. Zato v skladu s Poslovnikom predlagam, da se o tem glasuje. Kar je pa še bolj pomembno za mene, obema ministroma in ministru za notranje zadeve ter ministru za infrastrukturo napovedujem, da dokler se to vprašanje ne bo rešilo, bom vsakič znova vprašal vprašanje. In kar je še bolj pomembno, dobili boste kopico pisnih vprašanj, ki jih napovedujem že zdaj, ki bodo bolj natančna, bolj eksaktna; in verjamem, da vam bo šlo toliko na živce, da boste nekaj premaknili. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo. Mag. Bojana Muršič bo postavila vprašanje ministru za javno upravo gospodu Boštjanu Koritniku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister gospod Boštjan Koritnik! V minulih tednih in mesecih se je veliko govorilo o tem, da mora Državni zbor do decembra letošnjega leta uskladiti volilno zakonodajo z odločbo Ustavnega sodišča, ki je ugotovilo, da so razlike v volilnih okrajih v neskladju z Ustavo. Kot rečeno, je bilo o možnih rešitvah tega vprašanja v javnosti precej povedanega, zato se želim osredotočiti pri svojem vprašanju še na druga odprta vprašanja volilne in referendumske zakonodaje. O tej je pa v javnosti zelo malo govora ali pa sploh nič, pa so izjemno izjemno pomembna, zato mi dovolite, da izpostavim, prvič, v novembru 2018 je Ustavno sodišče odločilo, da je 50. člen Zakona o državnem svetu v neskladju z Ustavo. Ugotovilo je, da varstvo volilne pravice članov Državnega sveta ni urejeno ustrezno, zato bo treba natančno opredeliti pravna sredstva, upravičene vlagatelje in roke, še zlasti v volilnem sporu. Vemo, da je Državni svet vložil že drugo novelo zakona, ki skuša reševati ključna odprta vprašanja. Predlaga, da se vsa vprašanja, vključno z vprašanji kandidatur, in potrjevanja seznama elektorjev rešuje s tožbami v naknadnem volilnem sporu na Vrhovnem sodišču, torej že po izvedenih volitvah. Vrhovno sodišče bi v določenem roku moralo sprejeti eno od možnih meritornih odločitev. Novela predvideva še morebitno kasnejšo pritožbo na Ustavno sodišče zoper odločitev Vrhovnega sodišča. Drugič, pretekli mesec je Ustavno sodišče odločilo, da so 100., 101., 102. člen Zakona o lokalnih volitvah v neskladju z Ustavo. Ugotovilo je, da niti Zakon o lokalnih volitvah niti Zakon o lokalni samoupravi ne omogočata upravičencem učinkovitega uresničevanja pravice do pravnega sredstva ter pomanjkljivo urejata volilni spor pri lokalnih volitvah. In tretjič, v začetku leta 2018 je Ustavno sodišče odločilo, da je Zakon o referendumu in o ljudski iniciativi v neskladju z Ustavo. Tudi v tem primeru je sodišče izrazilo izrazito pomanjkljivost urejenih vprašanj, povezanih s pravnim varstvom referenduma. To ne pomeni le učinkovitega sodnega varstva, temveč tudi ureditev jasnega položaja in pristojnosti Državne volilne komisije. Treba bo torej zelo natančno opredeliti, kdo je upravičen sprožiti referendumski spor, v kakšnem roku, pod katerimi pogoji ter kakšno dokazno breme pri tem nosi. Določiti pa bo treba tudi pristojnosti referendumskega sodnika, katere odločitve lahko sprejme v referendumskem sporu, v kakšnem roku mora to storiti ter kako v sporu zagotavlja načelo kontradiktornosti. Zato vas, minister, sprašujem: Kako ste si zastavili načrt oziroma dinamiko priprave in sprejemanja zakonov, ki urejajo posamezne vrste volitev? Ali lahko predstavite okvirno časovnico sprejemanja posameznih zakonov ter njihove osnovne vsebinske rešitve, ki jih pripravljate?
Hvala lepa, gospa poslanka. Gospod minister, izvolite.
Hvala, predsedujoča. Cenjena poslanka mag. Muršič, se zelo strinjam, gre za mnogo vprašanj, ki se tičejo volilne zakonodaje in tudi referendumske zakonodaje. Kot ste sami omenili, zadnje mesece je predvsem govora o uskladitvi volilne zakonodaje z odločbo Ustavnega sodišča glede volilnih okrajev. To zelo intenzivno poteka, tisto, kar je pa tudi treba urediti, je pa referendumski spor. Prva stvar se tiče Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi. En majhen del smo že uveljavili, kar smo potrebovali v tem času epidemije, predlog ZRLI-F je pa tudi že pripravljen, gre za odpravo protiustavnosti, ki jih je Ustavno sodišče ugotovilo leta 2018. Določbe ZRLI za referendumskega sodnika določajo Vrhovno sodišče, tako kot ste omenili, in sicer za vse primere referendumskih sporov, možnost sprožitve referendumskega spora bo imel tudi vsak volivec. Ta predlog ZRLI-F, ki bo to uredil, je že pripravljen, bo šel v kratkem v medresorsko usklajevanje. Druge poglavitne rešitve tega predloga ZRLI-F, ki ga imamo na Ministrstvu za javno upravo že pripravljenega, so, da uvaja aktivnejšo vlogo predsednika Državnega zbora pri dopolnitvi oziroma popravi referendumske zahteve v delu, ki se nanaša na predmet referenduma in na referendumsko vprašanje. Uvaja tudi spremembe, ki praviloma pomenijo odpravo fizičnih obrazcev v postopku zbiranja 40 tisoč podpisov za podporo zahtevi oziroma se ti fizični obrazci hranijo samo v izjemnih primerih; v skladu z odločbo Ustavnega sodišča ta predlog zakona določa na novo tudi postopek, po katerem postopa Državni zbor in njegov predsednik v primeru zlorabe pravice do referenduma, in še nekaj drugih rešitev. Kot ste omenili, bomo potrebovali tudi spremembo Zakona o lokalnih volitvah. Ustavno sodišče je 4. junija, to je pred dobrim mesecem dni, ugotovilo, da so 100., 101. in 102. člen Zakona o lokalnih volitvah v neskladju z Ustavo, ker za čas po dnevu volitev ne urejajo ustrezno varstva volilne pravice. Rok za odpravo teh protiustavnosti je pa eno leto, torej leto dni po objavi te odločbe v Uradnem listu. Vlada Republike Slovenije bo do konca letošnjega leta predlagala Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje novelo Zakona o lokalnih volitvah, ki bo volilni spor uredila, predvidoma naj bi bil pa sprejet v prvi polovici leta 2021. V splošnem glede volilnega spora bi bilo ustrezno in pravilno, da bi ta postopek varstva volilne pravice nekako rešili na sistemski ravni za vse vrste volitev, v prvi vrsti za volitve poslancev v Državni zbor, pa tudi za lokalne volitve in volitve poslancev v Evropski parlament. Vsekakor bodo te rešitve morale biti med seboj usklajene. Recimo v pomoč pri urejanju tega volilnega spora bo pa tudi že predlog ureditve referendumskega spora v ZRLI-F, ki je pripravljen in dejansko zasleduje v temelju enake standarde in načela pravnega oziroma sodnega varstva kot volilni spor. Ministrstvo za javno upravo bo torej pripravilo novelo Zakona o lokalnih volitvah, glede že omenjenega z vaše strani, torej ureditve položaja državnih svetnikov, je pa Državni svet že pripravil in vložil v zakonodajni postopek predlog. Ta predlog po našem mnenju še ni docela ustrezen, je na dobri poti, da to postane, ampak ob predpogoju, da se zasnova ureditve uskladi z glavnimi strokovnimi deležniki. Tudi sicer je ureditev volilnega spora zelo zelo kompleksno področje in pri pripravi teh kompleksnih pravnih rešitev morajo tesno sodelovati vsi strokovni deležniki, predvsem Vrhovno sodišče, Upravno sodišče in Državna volilna komisija. Na Ministrstvu za javno upravo razmišljamo tudi, da bi jeseni organizirali javni posvet na to temo, predvsem glede vprašanja, kdo naj bo volilni sodnik v posameznih vrstah volilnega spora. Na tej podlagi bi se pa nato pristopilo tudi k celoviti ureditvi volilnega spora v ZVDZ. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani minister, za vaš odgovor. Res je, treba bo čimprej pristopiti k temu, kajti te ureditve, ki jih imamo sedaj, so neskladne z Ustavo in nas lahko utemeljeno skrbi. V bistvu se moramo začeti pogovarjati tudi v Državnem zboru, kajti za posamezne predloge zakonov je potrebna drugačna večina kot navadna večina. Zato vas nekako držim za besedo, kar ste pač danes povedali, da se uskladi Zakon o referendumu in o ljudski iniciativi, ki je že bil pripravljen v preteklem mandatu in ste ga s prevzemom mandata dobili tudi kot neko popotnico za naprej, in da se začnemo pogovarjati in da temu čimprej pridemo do dna. Vsekakor moram reči, da je to izjemno pomembno, kajti v letu 2022 nas čakajo volitve in do takrat je dobro, da imamo te zadeve tudi rešene. Socialni demokrati se izjemno izjemno zavedamo te pomembnosti sprejemanja te zakonodaje, zato bomo pri tem tudi tvorno sodelovali, vas pričakujemo v naši poslanski skupini, da nam zadeve predstavite. Vsekakor bi pa vas še enkrat povprašala: Kakšno je vaše mnenje glede predloga, ki ga je podal Državni svet? Sicer ste povedali, ampak zanima me vaše osebno mnenje, ali ga bomo amandmirali; ali bomo čakali na vaš predlog, ki ga boste vi pripravili s strani vaše zakonodajne službe, ki bo celovito urejal; ali boste podprli tega, ki ga je pripravil Državni svet, in z ustreznimi amandmaji uskladili s potrebno zakonodajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Vsekakor se strinjam, v Državnem zboru bo treba nadaljevati to razpravo o vseh teh vidikih volilne in referendumske zakonodaje, tudi glede tega zakona Državnega sveta. Že sedaj sem večkrat javno povedal, da v osnovi zakonske rešitve delujejo ustrezno, da pa je smiselno počakati na odločitev Ustavnega sodišča in to celovito in ustrezno urediti. Kar se pa tiče nujnosti in prioritet urejanja teh vprašanj, to so vprašanja, ki se ne tičejo le te vlade, tičejo se zakonitosti vseh volitev, urejamo jih za vse vlade, zato jim temu ustrezno na Ministrstvu za javno upravo tudi namenjamo prioritetno posebno mesto. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovno, gospa Muršič, izvolite.
Hvala lepa. Minister, lepo ste vse povedali, ampak kljub temu, kot sem povedala, da je potreben za sprejetje te zakonodaje širši konsenz nas poslancev, se mi zdi izjemno pomembno, da bi se začeli o tem predlogu oziroma o teh osnutkih predlogov pogovarjati, da vemo, kje smo, kam bomo pluli v prihodnjih mesecih. Zato na podlagi 246. člena Poslovnika predlagam javno razpravo o tej izjemno pomembni tematiki, da zaokrožimo in postavimo temeljne cilje, da bo zakonodaja ustrezno urejena in da sledimo tem ustavnim odločbam. Sicer ustavne odločbe so pripravljene tako, da so podane rešitve, in verjamem, da jih je tudi ministrstvo vzelo na znanje, katerim bo tudi sledilo. In pripravimo zakonodajo, ki bo to neustrezno zakonodajo tudi uredila. Še enkrat, zahtevam javno razpravo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo. Gospod Primož Siter bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku, ki je že odsoten, zato prosim poslanca, da še pove, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Hvala lepa, spoštovana predsednica, za besedo. V dolini Soče, v Anhovem v podjetju Salonit se izvaja sosežig odpadkov, kar je nevarna praksa, kar je okoljski in – na kar opozarja tudi široka skupina zdravnikov – predvsem zdravstveni problem. Širše območje Anhovega v občini Kanal ob Soči je izpostavljeno velikim količinam emisij, ki nastajajo kot posledica sežiga odpadkov. Gre za zdravstveno najbolj prizadeto območje v Sloveniji, saj je uporaba azbesta povzročila števila obolenja. Da gre pri sežiganju tolikšnih količin odpadkov v cementarni za zelo jasno in pretirano zdravstveno tveganje za okoliške prebivalce, so med drugim opozorili na sami Zdravniški zbornici oziroma s 600 podpisi zdravnikov pod peticijo proti sežiganju odpadkov v Anhovem. Navkljub temu s sežiganjem odpadkov v Anhovem nadaljujejo z nezmanjšano močjo. Še več, s Salonitom Anhovo se sklepajo nove večletne pogodbe za sosežig odpadkov, na primer z ljubljansko Voko Snago in tako naprej, kar generalno kaže na to, da niti cementarna niti naročniki tega dejansko nočejo ustaviti. Direktor, mimogrede, še napoveduje, da si želijo podvojiti dovoljeno količino sežiga odpadkov tako, da bodo izkoristili cementarniško peč do 100 %. To pomeni torej več skupne količine emisij, več obolenj, več okoljskega tveganja, kar je popolnoma v nasprotju s cilji sklepov, ki smo jih pripravili na nujni seji odborov za infrastrukturo in za zdravstvo, ki smo ju sklicali v Poslanski skupini Levica 20. februarja. Na seji smo sprejeli neke določene sklepe, ki zavezujejo Vlado Republike Slovenije in pristojna ministrstva k ukrepanju. V začetku maja smo predlagatelji prejeli dopis ministra za okolje in prostor, v katerem nas je obveščal, da so neke aktivnosti v popravo tega stanja že izvedene v skladu s sprejetimi sklepi. Zato na ministra za okolje in prostor gospoda mag. Vizjaka naslavljam naslednja dodatna vprašanja in računam, da mi bo na njih odgovoril ustno na naslednji seji: Katere aktivnosti so bile do danes izvedene v zvezi z izvajanjem navedenih sklepov odborov? Na osnovi katerih kriterijev je Vlada Republike Slovenije imenovala člane medresorske delovne skupine? In kakšna je, nadvse pomembno, časovnica izvedbe vseh sklepov odborov? Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z vprašanji. Gospa Jerca Korče bo postavila vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospodu Janezu Ciglerju Kralju. Izvolite.
Lep pozdrav. Hvala, podpredsednica, za besedo. Lep pozdrav, spoštovani minister! Najbrž se bova strinjala glede prioritet, ki jih vlada postavi v proračunu ali v rebalansu; nekako tam notri zacementira, kakšne so prioritete razvoja oziroma politik posamezne vlade. In danes Državni zbor na žalost ne more vedeti, kakšno je realno stanje v našem proračunu, čakamo rebalans. Hkrati pa sem osebno izjemno zaskrbljena nad tem, da je čez vlado že šel zakon o investicijah na obrambnem področju, in sicer v višini 780 milijonov. Res je, da govorimo o nekem daljšem časovnem obdobju, pa vendar je ta znesek izjemno visok, sploh v luči tega, da ne vemo oziroma težko predvidimo, kakšne bodo dejanske posledice, tudi kar se tiče socialnega področja, ki jih bo pustila koronakriza. Mogoče smo trenutno v nekem zamrznjenem stanju tudi na področju brezposelnosti in še kje, tako da čakamo, kako nas bo ta val udaril tudi na področju sociale. In me zanima glede na resor, ki ga pokrivate in ima pod sabo res izjemno paleto različnih področij, od pokojnin, socialnih transferjev, otrok s posebnimi potrebami, domov za ostarele in tako naprej: Ali ste opravili nek pogovor znotraj vlade, kakšne so prioritete, sploh v luči tudi tega sprejetega zakona o 780 milijonih? Ali kot minister podpirate, da se je tak zakon sprejel v tem času, ko smo res priča nekemu nestabilnemu stanju, težko predvidljivim posledicam, ki se bodo pokazale čez leto ali dve? Ali sam kot minister za delo znotraj vlade tak zakon v tem trenutku dejansko podpirate, ali ste morda povzdignili glas, ko se je ta zakon pripravljal in sprejemal ter tudi na vladi povedali, da morda čas in prostor za tako megalomanski zakon s tako močnim zneskom 780 milijonov evrov v tem trenutku vendarle ni potreben? Nikakor ne trdim, da mora Vlada kot kolektivni organ seveda poskrbeti za vsak resor, tudi za opremljenost Slovenske vojske, pa vendar bi se ta znesek lahko v nekih realnih okvirjih postavil na precej nižjo raven – tako, kot jo trenutno Slovenija lahko prenese. Moje vprašanje je: Ali se strinjate z zastavljeno prioriteto tako megalomanskih vlaganj? Kako boste vi kot minister za delo poskrbeli, da resor za delo ohranja primerno stopnjo financiranja v luči teh nepredvidljivih stvari, ki nas čakajo v prihodnje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Hvala, gospa poslanka Korče, za vaše vprašanje. Kot veste in kot ste sami navedli, vodim resor, pod pristojnostjo katerega so različna področja, zelo različna, od zaposlovanja do družine, sociale in enakih možnosti. Tako na splošno kot v času epidemije smo z zakonskimi obvezami ter tudi preko vsebinskih poudarkov zavezani financiranju zadevnih politik na teh področjih. Morda ni odveč omeniti, preden vam konkretno začnem odgovarjati, da sem se že ob prevzemu soočil s precejšnjo finančno luknjo na mojem ministrstvu, in sicer okoli 260 milijonov evrov, kar je dodatno otežilo vsa izhodišča pri prevzemu ministrstva in vodenju politik na teh področjih, ki sem jih prej omenil. Pa kljub temu vam bom poskušal odgovoriti, kaj vse smo že in kaj vse načrtujemo sedaj po prvi krizi, prvemu valu epidemije. Odgovor bom razdelil na dva sklopa – v času epidemije in po času epidemije. V času epidemije korona smo v okviru treh protikorona paketov, zdaj že štirih, ker je tudi četrti bil v četrtek sprejet, z namenom izboljšanja socialne varnosti ranljivih skupin oseb na ministrstvu pripravili predlog številnih ukrepov. Na primer v ukrepu zadnjega protikorona paketa smo za izvajalce institucionalnega varstva na področju socialnega varstva za naslednje dvoletno obdobje zagotovili 31 milijonov evrov za dodatni kader. V vseh štirih paketih smo poskušali zajeti različne skupine prebivalstva, med drugim smo na področju socialne politike izplačali različne solidarnostne dodatke, omogočili sprejetje ključnih ukrepov za ohranjanje delovnih mest ter pomagali tudi upokojencem, študentom in drugim ranljivim skupinam, pri čemer nismo pozabili niti na družine. Skupno vrednost izplačil z vsemi dosedanjimi paketi ocenjujemo na milijardo 250 milijonov evrov, ampak to je šele vmesni podatek, saj ukrepi še vedno tečejo in se izvajajo. Sedaj pa k drugemu delu odgovora, in sicer kako financiramo različne politike na področju naših pristojnosti po koncu prvega vala epidemije covid. Kot rečeno, veliko naših obveznosti je določenih že z zakonom in te vestno ter sprotno izpolnjujemo, zato vsi transferji, izplačila in pogodbe tečejo nemoteno. Poleg tega smo okrepili nekatere vidike financiranja, tudi v luči priprav na drugi val epidemije in kot blaženje posledic prvega vala. Naj izpostavim zlasti naslednje. Na področju socialne politike smo za najbolj ranljive skupine ljudi pripravili javni razpis v višini slabih dveh milijonov evrov iz evropskih sredstev. Namenjen je žrtvam nasilja, starejšim invalidnim in invalidom, osebam, ki se srečujejo s težavami v duševnem zdravju, in drugim socialno izključenim ljudem, ki so se zaradi epidemije znašli v dodatnih stiskah. Ta razpis že teče in bo gotovo pomagal blažiti te stiske najbolj ranljivih skupin. Za posameznike oziroma družine, ki se znajdejo v materialni ogroženosti, začasno ali trajno, na primer v primeru večje stopnje brezposelnosti, poleg ukrepov s področja trga dela zagotavljamo še denarno socialno pomoč, izredno denarno socialno pomoč in varstveni dodatek. Ob koncu svojega prvega dela odgovora spomnim še, da je bil v mesecu juniju upokojencem z izplačilom pokojnine izplačan tudi letošnji letni dodatek, kar je nedvomno pomagalo pri blaženju morebitnih stisk. Še naprej spodbujamo zaposlovanje in ohranjanje delovnih mest, saj podaljšujemo tudi ukrep subvencioniranja skrajšanega delovnega časa, ki je v veljavi do konca tega leta.
Hvala lepa, gospod minister. Gospa Korče, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Sicer mi minister ni odgovoril na konkretno vprašanje. Res je tako, kot ste verjetno sami ugotovili, da je bila 260-milijonska luknja na ministrstvu, pa verjetno tudi sami veste, da del tega odpade predvsem na to, da so bile neke zakonske podlage v tem državnem zboru sprejete na povsem nerealni osnovi oziroma na podlagi nerealnih ocen finančnih učinkov; eden od teh verjetno vam dobro poznan, je tudi osebna asistenca. In tukaj se navezujem na svoje vprašanje o 780 milijonih, kajti tudi ta zakon je v tem trenutku po mojem osebnem mnenju neko nerealno načrtovanje izdatkov, ki bodo obremenili vse ostale proračune. Tukaj se sprašujem in vam postavljam vprašanje: Ali vi kot minister za delo kot branik tega, da bodo izdatki tudi na vašem ministrstvu po mojem naraščali, ocenjujete, da je sprejetje tovrstnega zakona, govorim v tem danem trenutku, odgovorno ravnanje znotraj prioritet vlade in celotne naše družbe? Govorimo o 780 milijonih, ki bodo obremenili tudi prihodnjo vlado in bodo lahko ostali mrtva črka na papirju, zato mislim, da je to neko nerealno načrtovanje. Zato vas kot ministra za delo sprašujem: Ali ocenjujete, da je to dejansko prioriteta; ali se vam zdi bolj pomembno, da bi ta denar usmerili mogoče v vaš resor, v krepitev teh programov, ki bodo še kako potrebni, ko bo ta val brezposelnosti in drugih socialnih stisk pljusknil, ko bodo ti ukrepi, ki ste jih našteli, ki so absolutno dobri za zamrznitev stanja, dejansko odmrznjeni in bomo soočeni s tem, kar bo realno stanje?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Najlepša hvala tudi za dopolnilno vprašanje. Naj povem, da je usmeritev te vlade in mojega ministrstva iskanje ravnotežja tako v naših resorjih, med našimi resorji kot v družbi. To se kaže v vseh omenjenih štirih protikorona paketih, kjer smo na eni strani pomagali gospodarstvu, pomagali trgu dela, zaščitili številne zaposlitve in na drugi strani pomagali številnim ranljivim skupinam prebivalstva. Morda se v tem delu odgovora osredotočim na to, kaj poleg tega, da smo v prvem, tretjem in četrtem protikorona paketu do sedaj z ukrepi za trg dela pomagali ohraniti približno 280 tisoč delovnih mest, pomagali marsikomu, ki je ostal na delu, z dodatkom za aktivnost; kaj smo poleg teh ukrepov delali že v času prvega vala in kaj delamo zdaj. Za oživitev gospodarstva po epidemiji in za čimprejšnjo vrnitev brezposelnih na trg dela okrepljeno izvajamo programe aktivne politike zaposlovanja, ki so v pomoč posameznikom, da ohranijo zaposlitev, ali pa tudi delodajalcem pri ponovnem zagonu njihove dejavnosti in ohranitvi delovnih mest. Dajemo finančne spodbude za zaposlovanje brezposelnih oseb v okviru programov aktivne politike zaposlovanja, ki jih izvaja Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje. Trenutnim razmeram smo zelo hitro prilagodili subvencijski program Zaposli.me. V subvencionirane zaposlitve se lahko po novem vključijo tudi tisti brezposelni, ki so delo izgubili zaradi posledic epidemije ter so se v evidenco brezposelnih prijavili v obdobju od 13. marca do 30. septembra 2020. Do danes se je s pomočjo te subvencije zaposlilo že nekaj brezposelnih, ki so izgubili zaposlitev zaradi epidemije. Ob tem naj omenim, da tudi s programom SPIN pomagamo tistim, ki jim grozi izguba zaposlitve, in jih lahko že v postopku morebitne odpovedi podpremo in jim ponudimo prekvalifikacijo, izobraževanje za čim hitrejšo ponovno zaposlitev pri morebitnem drugem delodajalcu. Vsi ti podatki kažejo na to, da je socialna politika, politika trga dela, družinska in enakih možnosti res ena od močnih prioritet te vlade in da na ministrstvu za delo dobro odgovarjamo na potrebe [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Nadaljujemo z vprašanji. Gospod Jožef Lenart bo postavil vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav prisotnim gostom, spoštovani zbor! Spoštovana ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandra Pivec! V Podravju, od koder oba prihajava, imamo velike težave s poplavljanjem reke Drave. Če se osredotočimo na zadnja leta, je le-ta prestopila bregove skorajda vsako leto. Ne gre več za običajne poplave. Drava po mnenju kmetijskih združenj in civilne iniciative poplavlja med Duplekom pa tja do Zavrča v primeru obilnejših padavin že ob nizkih pretokih. Torej vodostaj narašča hitreje kot v preteklosti. Pri tem na kmetijskih zemljiščih vsako leto nastaja izjemna škoda, voda odnaša kvalitetno zemljo in posevke, prinaša naplavine, nekvalitetno zemljino in gramoz. Mnenje Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije – KGZ Ptuj je, da gre za posledico slabe pretočnosti zaradi neočiščene struge Drave, ki je pri nas dejansko ne čistimo, med drugim tudi zaradi okoljevarstva. Novembra 2019 se je pod vodo zaradi razlitja reke Drave znašlo 6 tisoč hektarjev zemljišč. Nastala je večmilijonska škoda. Kmetje so ogorčeni, saj jim škode ni nihče povrnil. Podobno je bilo tudi prejšnja leta, če posevki niso zavarovani, se škoda ne krije. V zadnjih letih so se kmetje in lastniki obrečnih zemljišč v Podravju tudi organizirali v civilno iniciativo, nazadnje so marca 2019 svoje težave predstavili na posvetu v Skorbi. Posvet oziroma problemska konferenca v organizaciji območnih enot Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije, enote Maribor in Ptuj, je obravnavala težave in škodo, ki nastaja zaradi poplavljanja reke Drave. Spoštovana ministrica, mediji so takrat poročali, da prizadevanja neformalnega združenja kmetovalcev podpira tudi kmetijska ministrica. Prizadeti kmetje že nekaj let od države terjajo, da brezpogojno zaščiti kmetijska zemljišča in ovrednoti škode po vsakih poplavah ter na ta način določi normative za oceno škode v prihodnje. Prav tako od pristojnih zahtevajo natančno določitev institucije, ki bo odgovorna za sanacijo in povračilo škod ter takojšnjo sanacijo škode, nastale po poplavah med leti 2012 in 2020. Zanima me: Kako je poskrbljeno za povračilo škode, ki kmetovalcem nastane zaradi poplav? Kaj je možno storiti za nadomestitev rodovitne kmetijske zemlje, ki jo je poplava odnesla s seboj? Kaj se je od marca 2019, tudi z vašo strokovno pomočjo, naredilo v smeri, da bi omilili škodo? Oziroma ali smo dovolj naredili, da zaščitimo naše slovenske pridelovalce hrane, ki kmetujejo ob reki Dravi?
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani gospod poslanec, spoštovani vsi ostali prisotni! Res je, tudi sama se zelo dobro zavedam problema poplavljanja reke Drave, saj – kot ste omenili – tudi sama prihajam s tega območja. Moram pa povedati, da niso nobene aktivnosti povezane s preprečevanjem poplavnosti tega območja, niti aktivnosti, ki so povezane z ocenjevanjem ali izplačilom škode v pristojnosti Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ampak v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor in Direkcije za vode. Kar se tiče našega ministrstva, je v naši pristojnosti zgolj problematika mokrih in suhih zadrževalnikov, s katerimi delno lahko to vodo zajemamo in jo potem uporabljamo za namakanje teh kmetijskih površin. Kar se tiče škode in ocene škod po poplavah, je le-ta v pristojnosti Uprave za zaščito in reševanje, ki je pod okriljem Ministrstva za obrambo; program izplačil in tudi potem vseh aktivnosti, ki so povezane z izplačilom škode, kot že rečeno, pa v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor. Kar se tiče samih zadrževalnikov, mi seveda skrbimo za njih in tudi podpiramo z različnimi investicijskimi sredstvi. Prav tako v primeru suhih zadrževalnikov z monitoringi stanja tal, primerne odškodnine in tudi odkup teh zemljišč, če pride do trajnih sprememb. Ključni sogovornik pri tej problematiki je torej Ministrstvo za okolje in prostor ali natančneje Direkcija za vode, ki pa bi lahko dali informacije, kakšni so njihovi načrti. In tukaj je tudi glavna srž problema, povezana s sanacijo struge reke Drave in bi potem ta sanacija preprečevala nadaljnje poplavljanje. Če gre za star vodotok, tukaj govorimo predvsem o problemu, ki je nastal v trenutku, ko je prišlo do prepovedi izkopa proda in mulja. To pomeni, če se ta prod in mulj sproti ne čisti, je to eden od razlogov, zakaj se le-ta nalaga v segmente in seveda potem reka Drava lažje poplavlja. Kar je v naši moči in to tudi pripravljamo, kot ste pravilno navedli, leta 2019 je bila ustanovljena neka delovna skupina med Ministrstvom za okolje in prostor ter Ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Mi smo se takrat zavezali, da bomo pripravili predlog umestitve teh poplavnih območij ob reki Dravi, poskus umestitve v območja z omejenimi dejavniki. Torej podobno kot umeščamo neke površine, ki so v hribovskih, gorskih območjih, ki imajo drugačne dejavnike ali pa drugačne okoliščine za delo na teh zemljiščih, da bomo poskušali tudi ta poplavna zemljišča, ki bodo najbrž to ostala tudi v prihodnje, saj tam Drava poplavlja že daleč iz preteklosti, z nekimi posebnimi okoliščinami in s tem tudi priznanimi posebnimi ukrepi umeščati med OMD, to so območja z omejenimi dejavniki. Kot že rečeno, vse ostale aktivnosti čiščenja struge, izplačila odškodnin in škode pa žal niso v naši pristojnosti, čeprav si v kontaktu z ostalimi ministrstvi prizadevamo, da seveda čim prej pride do čiščenja struge reke Drave, kar bo ključno vplivalo na to, da bo tudi poplavna ogroženost teh območij manjša.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za te odgovore, ministrica. Bom rekel, da smo nekako na istem bregu. Mi se popolnoma zavedamo, da problem ni enoznačen, pa tudi tako, kot ste povedali, gre tudi za problem, ki se dotika Ministrstva za okolje in prostor ter Direkcijo za vode. Ampak mi smo na enem sestanku pred nekaj dnevi v Ormožu dejansko tudi govorili s to civilno iniciativo. Nekako so ti gospodje rekli, da pač ne vejo, ali naj zdaj stopnjujejo te njihove aktivnosti ali kako, da pač zadeve, ravno tako kot ste povedali, na določeni točki obstojijo. Mi je všeč, da se zavedate problema pa da poskušate pomagati. Morda bi bilo danes vprašanje boljše postaviti kar obema ministroma. V spodnjem Podravju v zadnjih osmih letih zaradi poplavljanja Drave nastane za 45 milijonov evrov škode, mi pa imamo cilj, da smo dejansko prehransko samooskrbni, zemljišča nam pa gredo stran. Zdaj je treba kmetom nekako zagotoviti, da bodo njihova zemljišča funkcionalna in rodovitna, zato tudi pričakujejo vašo in mojo pomoč. Verjamem, da bomo nekako šli naprej. Izrazili so tudi željo, da bi morda na to temo kakšen odbor sklicali, in to skupni.
Hvala lepa. Gospa ministrica, želite še kaj dodati?
Ja, jaz bi mogoče dodala, da bi bilo v tem smislu mogoče smotrno predlagati podobno, kot je bilo to leta 2019, še v času dela prejšnje vlade, medresorsko delovno skupino med Ministrstvom za okolje in prostor ter Ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter mogoče poskušati v sodelovanju med obema resorjema. Naš interes seveda je, da ni poplavljenosti, pri njih so pa te aktivnosti v pristojnosti, najti nek skupen načrt, na kakšen način se te problematike lotiti. Jaz se strinjam mogoče tudi s kakšno skupno sejo odbora, na kateri bi to zelo aktualno in predvsem perečo problematiko znova odprli.
Hvala lepa. Nadaljujemo z vprašanji. Gospa Maša Kociper bo postavila vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospodu Janezu Ciglerju Kralju ter ministru za finance dr. Andreju Širclju. Izvolite.
Spoštovana ministra, lep pozdrav! Tole vprašanje je naslovljeno na oba skupaj, ker bosta pri tem gotovo soodločala in prispevala vsak svoje mnenje k temu, ali bo zakon, ki smo ga v SAB v proceduro vložili 27. 6. 2020, gre za novelo Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, imel kakšno možnost za sprejetje ali pa ne. Ampak preden pridem na konkretno vprašanje, nekoliko konteksta. V naši stranki in poslanski skupini se že vrsto let odločno zavzemamo za ureditev statusa sedanjih in prihodnjih upokojencev v smeri, da se spremeni in izboljša položaj tistih, ki so se že upokojili, ter tudi v smeri, da se pri teh ljudeh, ki se bodo upokojili po novi zakonodaji, ne bi ponavljale situacije, kot jih poznamo v praksi. Situacije, kjer ljudje, ki so celo življenje delali, dopolnili potrebno delovno dobo, dopolnili neko starost, pri kateri se upokojujemo po naših zakonih, da takšni ljudje živijo na robu revščine ali pa zelo težko živijo. To je gotovo neka naloga, ki jo imamo vsi skupaj kot družba; in kot rečeno, si za to že dolgo prizadevamo tudi v naši stranki. Že v prejšnjem mandatu, v času vlade gospoda Mira Cerarja smo v naši stranki zbirali podpise, kjer je zelo veliko število državljanov predlagalo, da se odmerni odstotek za to, da gredo upokojenci v pokoj, zviša, in sicer na 63,5 %. To je bila potem zaveza tudi v vladi, ki jo je vodil gospod Marjan Šarec in v kateri je naša stranka sodelovala. Čeprav smo takrat vsi skupaj v koalicijsko pogodbo zapisali, da bo s 1. 1. 2019 zakon spremenjen tako, da bodo vsi tisti, ki se bodo upokojevali, že imeli ta novi, višji odmerni odstotek, kar bo pomenilo tudi višjo pokojnino zanje; žal takrat to ni bilo sprejeto. Je bila pa konec leta 2019 verjetno na skupno zadovoljstvo vseh nas, koalicijskih in opozicijskih strank, sprejeta novela Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ta dvig predvideva za oba spola. Mi smo vložili zakon, ki predvideva skrajšanje tega prehodnega obdobja, da bi tudi moški prišli prej do te pravice. Ta zakon je enostaven, ima pa nekaj finančnih posledic. Zanima me: Kakšne so možnosti, da bi bil ta zakon sprejet? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, kdo želi najprej besedo? Gospod Šircelj? Ne. Gospod Kralj, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Hvala lepa, spoštovana poslanka Maša Kociper, za to vprašanje. Dvig odmernega odstotka na 63,5 % v štirih letih je eden od ciljev te vlade, zapisan v koalicijsko pogodbo, in sicer je to zapisano v koalicijski pogodbi pod točko 7 drugega poglavja koalicijske pogodbe, ki ima naslov Mladi, družina, pokojnine in socialne zadeve. Tu zelo jasno piše – dvig odmernega odstotka na 63,5 % v štirih letih. Kot veste, so starejši tudi med prioritetami mojega mandata. V zvezi s postavljenim vprašanjem pojasnjujem, da smo Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju sicer prejeli, vendar zaenkrat še nimamo opredelitve vlade do konkretnega zakona. Kljub temu bi izpostavil, da se glede na zapisano v koalicijski pogodbi zdi njegova vsebina smiselna ter smo skrajševanju prehodnega obdobja za uveljavitev ureditve zvišanja odmernih odstotkov za odmero pokojnine naklonjeni. Vendar pa hkrati menimo, da bi v zvezi s tem ostali pri zavezi, ki je v koalicijski pogodbi. Kolikor smo pregledali vaš zakon, predvideva triletno prehodno obdobje, zaradi tega menimo, da je potreben temeljit premislek glede na trenutne gospodarske in javnofinančne razmere, na kakšen način bi uveljavili te predlagane spremembe. Vlada, kot sem rekel, zagovarja dvig odmernega odstotka na 63,5 % v štirih letih, kot je zapisano v koalicijski pogodbi. Skrajšanje prehodnega obdobja s šestih na tri leta bi namreč po izračunih v teh treh letih pomenilo dodatni primanjkljaj v pokojninski blagajni v višini okoli 107 milijonov evrov, kar bi bilo težko zagotoviti iz proračuna ob že tako predvidoma povišanem primanjkljaju, ki bo posledica epidemije. Morda bo kaj več o javnofinančnih vidikih povedal še kolega finančni minister.
Hvala lepa. Gospod Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Tukaj jaz neposredno na sam odgovor nimam kaj dodati. Dejansko se je tudi ta koalicija odločila, da se to obdobje skrajša iz šestih na štiri leta. To imamo seveda pred seboj, pri tem je treba dejansko pogledati tudi omejitve, ki jih javnofinančno stanje zahteva. Pa ne le tiste omejitve, ki jih zahteva javnofinančno stanje, ampak tudi tiste omejitve, ki jih zahteva Državni zbor, ker Državni zbor je dejansko določil, na predlog Vlade seveda, tudi maksimalni obseg odhodkov. Če se spomnite, pred nekaj tedni je povečal te odhodke za približno 2 milijardi in v okviru tega se mora dejansko gibati tudi javnofinančna situacija, drugače presežemo tisto, kar je določil tudi Državni zbor, poslanke in poslanci. S tega zornega kota je treba gledati vse dodatne odhodke, ki prihajajo z Državnega zbora na Vlado, pri tem pa zagotavljati stabilnost javnih financ na kratki rok, srednji rok in seveda tudi na dolgi rok.
Hvala lepa. Gospa poslanka, želite dopolnitev vašega vprašanja? Izvolite.
Hvala lepa. Hvala obema ministroma. Najprej mogoče gospodu Ciglerju Kralju, mi smo imeli tudi v naši koalicijski pogodbi zapisano, to smo vse štiri partnerice takrat podpisale, da bomo popolno izenačenje odmernega odstotka za oba spola uvedli s 1. 1. 2019, pa tudi mi nismo, čeprav je bilo to zapisano. Kot prvo me je zanimalo: Ali se boste svoje zaveze držali, se pravi skrajšanje za vse na 4 leta? Ali je kaj možnosti, da bi upoštevali naš predlog, ki je pa še malo krajši, se pravi skrajšanje tega obdobja še za eno leto, to je na tri leta? V času sprejemanja prej omenjenega Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju smo v stranki SAB in tudi v stranki Desus – tako da sem zelo vesela, ker sedaj je tudi predsednica Desusa tukaj – vložili en amandma za skrajšanje na tri leta. In mislim, da je takrat NSi imel isti amandma. Minister za delo, predsednica koalicijske stranke Desus, ki je zdaj v koaliciji, in naša stranka je takrat vložila isti amandma za skrajšanje na tri leta. Eno leto se morda zdi komu nepomembno, morda tistim, ki se s financami ukvarjajo in morajo paziti na vsak evro, še najbolj; mi pa vemo, da to lahko v življenju pomeni, da bodo ljudje, ki bi že lahko dosegli pogoje za upokojitev, zato da bi dosegli večji odmerni odstotek, čakali na upokojitev, kar je tudi smisel tega zakona. Jaz samo sprašujem, ali lahko kaj več poveste o tem: Ali je kakšna možnost tudi glede na finančno situacijo, da bo to na tri leta skrajšano, ker je bila, kot rečeno, taka zaveza treh strank; in da bi ljudje vsaj potem tri leta čakali, ne šest ali štiri? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Hvala lepa, spoštovana poslanka, za dopolnitev vprašanja. Naj ponovim, da sem osebno naklonjen vsebini zakona, saj sledi ciljem te vlade iz koalicijske pogodbe. Seveda je prehodno obdobje tri leta glede na to, kar smo slišali od kolega finančnega ministra Širclja, verjetno kar javnofinančno večje breme, kot smo ga sistemsko predvideli v koalicijski pogodbi in načrtovanju našega mandata; zato se ne bi upal izpostaviti, da bi vam obljubil, da je triletno obdobje mogoče. Spomnim se razmer, ki ste jih navedli ob takratnem amandmiranju zakona, tudi sam sem bil takrat vključen v ta proces, so bile pa javnofinančne razmere takrat bistveno drugačne, kot so trenutno. Jaz bi nekako rezimiral, da ne nasprotujem temu predlogu, vsebinsko smo naklonjeni, kot ste slišali od naju obeh s kolegom; vendar pa bi zaenkrat ostal pri zavezi, ki je zapisana v koalicijski pogodbi, to pomeni štiri leta. Mislim, da bomo že tu morali vložiti velike javnofinančne napore, da bomo lahko to zavezo izpolnili. Kolega Šircelj, če boste še vi.
Hvala lepa. Ja, izvolite, gospod Šircelj.
Morda še besedo ali dve o tem in o obljubah, ki jih tukaj kot minister za finance ne morem dati, ker finance temeljijo na številkah in na denarju ter stabilnost javnofinančnega sistema ravno tako. Bi pa rekel nekaj, da v tem obdobju, ko ste vi vložili ta zakon, do danes sta najmanj dve novi okoliščini. Prvo je epidemija in drugo je, da smo v okviru zakonodaje, ki smo jo sprejeli v povezavi z epidemijo, poskrbeli za tiste najranljivejše ljudi, med drugim tudi za tiste, ki imajo najnižje pokojnine. S tega zornega kota ta vlada dela, vse ostalo in skrajšanje rokov in tako naprej pa je dejansko stvar številk, stabilnosti finančnega sistema. Verjamem, da smo vsi za to, da bo ta finančni sistem ostal čim bolj stabilen.
Hvala lepa. Gospa Kociper, imate postopkovni predlog, izvolite.
Jaz se obema zahvaljujem za ta odgovor. Sem upala, da bo še kaj bolj konkretnega, da bi vas potem lahko držali za jezik. Ampak jaz bi vseeno izkoristila to poslovniško možnost, da predlagam razpravo. Razprava se bo seveda zgodila samo v primeru, če bo koalicija mislila, da je to dovolj pomembna stvar za razpravo. Lahko bi pa ta razprava vodila točno v to smer, da se vsi skupaj vprašamo, kaj ena taka epidemija, en tak nov virus prinaša vsaki družbi in kako znotraj novih okoliščin določati prioritete. Jaz se bojim, da je korona neka naša srednjeročna prihodnost, s katero bomo morali živeti, jo obvladovati, pomagati ljudem na socialnem področju; ampak po drugi strani pa se moramo kot družba tudi vprašati, na katere prioritete pa ne smemo pozabiti. Pri teh odmernih odstotkih gre za to, da rešujemo položaj nekih novih generacij, zato da se ne bi znašle v situaciji, kot so se znašle prej omenjene generacije, ki so celo življenje delale, dopolnile vse pogoje in težko živijo; potem pa jih rešujemo s socialnimi transferji in tako naprej. Mi moramo ljudem, ki so oddelali tako, kot je treba, zagotoviti neko normalno življenje, to bi morala biti prioriteta družbe. Iskanje nekega ravnovesja med novimi okoliščinami v epidemiji in temi prioritetami je morda nekaj, o čemer bi se lahko v tej razpravi pogovorili. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Sedaj pa bo gospod Jani Ivanuša postavil vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvolite.
Lep dober dan vsem prisotnim, še posebej ministrom in seveda ministrici! Bom kar začel z vprašanjem. Vinski sektor je eden tistih, ki so zaradi epidemije koronavirusa močno prizadeti. Do velikih težav s prodajo in do velike gospodarske škode je prišlo zaradi upada prodaje, namenjene gostinstvu in turizmu, saj so bili zaprti bari, restavracije, hoteli, in to vse zaradi koronavirusa. Otežene so bile tudi transportne poti in tudi pretok blaga. Ustavil se je turizem. S tem so izgubili dohodek od prodaje vin v segmentu, ki predstavlja 50 % prodaje. Vinarji se zaradi tega spopadajo z velikimi zalogami vina, kar posledično vodi do spuščanja cen. Ministrstvo vinogradnikom in vinarjem po evropskem zgledu ponuja tri krizne ukrepe, katerih cilj je zmanjšati zaloge vina, in sicer zeleno trgatev, krizno destilacijo in krizno skladiščenje vin. Medtem ko je predlog uredbe, ki se nanaša na krizno destilacijo in krizno skladiščenje, še v medresorskem usklajevanju, pa je bila 24. 6. 2020 v Uradnem listu objavljena sprememba Uredbe o izvajanju podpornega programa v vinskem sektorju, ki za leto 2020 uvaja dodaten ukrep zelene trgatve. Tak ukrep je navadno v igri, ko je vinogradništvo pred zlomom. Podpora krije 50 % nadomestila za stroške izvedbe zelene trgatve in izgube dohodka. Do konca junija je vlogo oddalo 296 vinarjev, pa še ti so bili bolj ali manj iz vzhoda države, Primorci so pa bili kar proti. V igri je 328 hektarjev, zeleno trgatev pa je treba opraviti do 10. avgusta. Zanima me: Kako daleč so usklajevanja in kdaj lahko pričakujemo začetek izvajanja ukrepov v zvezi s krizno destilacijo in kriznim skladiščenjem? Kdo bo odkupoval zaloge vina za namene destilacije? Kakšna je predvidena končna cena odkupa vina? Imate podatke o količinah? Kdo bo kril stroške kriznega skladiščenja in kdo bo zagotovil prostore? Kdo bo zagotovil transporte? Kdo bo kril stroške transportov? Koliko je sredstev, skupaj namenjenih za reševanje krize vinskega sektorja, po vsakem ukrepu posebej? Ali ima ministrstvo pripravljen načrt oziroma strategijo, kako omejiti ceneni uvoz vina? Hvala.
Hvala lepa, gospod poslanec. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovana predsedujoča. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Res je, da se je med krizo, povezano z epidemijo, kar nekaj sektorjev na področju kmetijstva znašlo v velikih težavah. Prav gotovo sta sektor vinogradništva in vinarstva eden najbolj prizadetih, saj sta izjemno vezana na gostinstvo oziroma celotno HoReCa področje. Mi smo takoj na začetku te krize že začeli načrtovati ukrepe, s katerimi bi čim bolj ublažili posledice, ki bodo na ta način v vinogradništvu in vinarstvu nastale, zato je bilo omogočeno v prvi fazi vinogradnikom in vinarjem koriščenje vseh tistih ukrepov, ki so bili na voljo tudi ostalemu segmentu podjetništva. Torej gre za odlok oprostitve plačila prispevkov za kmete, odlok oziroma oprostitev plačila akontacije dohodnine, izredna pomoč v obliki temeljnega dohodka, enkratni solidarnostni dodatek, tudi temeljni dohodek in skratka vsi tisti ukrepi, ki so ga lahko koristila druga področja znotraj podjetniškega sektorja. Prav poseben ukrep, s katerim pa smo naslavljali tiste sektorje, pri katerih je bil izpad prihodka več kot 20-odstoten glede na povprečje preteklega leta, pa smo namenili ukrep – nadomestilo izpada prihodka, ki je potem dokazan izpad – mora biti večji od 20 % – tudi nadomestili. Zato se je veliko vinarjev poslužilo v začetni fazi najprej tega ukrepa. Z Odlokom o finančnem nadomestilu zaradi izpada dohodka v proizvodnji vina zaradi epidemije COVID-19 smo finančno pomoč namenili tisoč 922 vinarjem, in sicer v višini 2,9 milijona evrov. To je bil ukrep, ki je bil znotraj zakona PKP1 namenjen tistim sektorjem v največjih težavah, govorim znotraj kmetijstva. Konec junija je Vlada Republike Slovenije sprejela tudi izredni ukrep zelene trgatve, ki ste ga tudi sami omenili, poleg še dveh drugih ukrepov, ki so bili priznani tudi kot evropski ukrepi; in to sta ukrepa krizne destilacije in kriznega skladiščenja vina. Na voljo je bilo iz evropskega svežnja za obstoječo finančno perspektivo še približno 5 milijonov evrov, na kar smo s tretjim protikorona paketom v sveženj teh treh možnih ukrepov dodali še dodatnih 6 milijonov. Torej v seštevku potem 11 milijonov evrov, namenjenih za tri omenjene ukrepe. Ker smo želeli, da se sektor vinogradništva in vinarstva sam odloči, koliko sredstev želijo za kakšnega od teh treh ukrepov, smo to diskusijo prepustili samemu sektorju. Ta odločitev, koliko vinogradnikov bo koristilo ukrep zelene trgatve in koliko se bo posluževalo ukrepa krizne destilacije in kriznega skladiščenja vin, izhaja iz strokovne odločitve oziroma odločitve samih uporabnikov teh paketov. Kot že rečeno, je zadnja uredba v usklajevanju. Jaz sem prepričana, da bi moral biti ukrep pripravljen za koriščenje do konca meseca julija, in bi potem omogočili še koriščenje tega zadnjega ukrepa. Kot že rečeno, zelena trgatev je zaključena s prijavami, ker jo je treba časovno pravilno izvesti in umestiti. Ta ukrep je tisti, ki si ga stroka tudi najmanj želi, torej se ga poslužujejo resnično v izjemno krizni situaciji, ko drugih ukrepov ni na voljo, kajti sam ukrep pušča posledice v vinogradu za prihodnja leta.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod poslanec, želite besedo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, saj to vse lepo in prav, saj ti protikrizni zakoni so na nek način ublažili, niso pa do konca uredili stanja, ki pač je na vinogradniškem področju. O količinah niste mogli reči oziroma glede krizne destilacije pa kriznega skladiščenja, ne vem, ali imate kakšen podatek. Rekli ste, da še do konca julija bo to; ali imate že kaj, ne vem točno. Sem pa vas tudi vprašal: Kako omejiti ceneni uvoz vina? Saj vem, kaj mi boste dali v odgovor. Mi smo pač zdaj člani Evropske unije, tukaj je prost pretok blaga in storitev in tukaj ne moremo nič. Vedno se porajajo neka vprašanja po nečem, da bi se to omejilo, kajti z vstopom v Evropsko unijo so začeli ti problemi nastajati. Uvoz prihaja, žal pa ni enostavno, porabimo pa toliko, kolikor se pridela pri nas in kolikor se uvozi. Bi pa vas še dodatno vprašal glede izvoza. Slovenci izvažamo srednje- in visokocenovna vina, medtem ko uvažamo poceni vina, ki so seveda tudi slabše kakovosti. Imam sicer te podatke, nekaj sem si sam potegnil iz Sursa, ampak za 2019 pa ni ravno podatkov. Me zanima: Kakšno je razmerje uvoz in izvoz v letu 2019, če imate podatke? Ali ministrstvo načrtuje pospeševanje izvoza in kako? Pred leti je bilo to celo stimulirano s strani države, danes temu ni tako. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala še za možnost dopolnitve. Torej dopolnjujem še številke iz prvega odgovora. Količine, ki so trenutno na trgu in bi jih bilo treba umakniti, so vsaj po prvih zbranih podatkih 8 milijonov litrov vina za krizno destilacijo in še dodatnih 8 milijonov litrov vina za začasen umik s pomočjo kriznega skladiščenja. To je seveda evidentirano po zbranih podatkih od sektorja. Za ta dva ukrepa je predvidenih 7 milijonov evrov sredstev. Kar se tiče odkupa, odkup je zaenkrat dogovorjen v vrednosti 0,8 evra, torej 80 centov na liter. Kar se tiče omejitve glede uvoza, bom resnično odgovorila na takšen način. Ministrstvo nima nobene pristojnosti, da direktno omeji kakršenkoli pretok blaga. Je pa res, da se je treba osredotočati na to, da se na trgu spodbuja povpraševanje po domačem vinu. Slovenija je izjemna pridelovalka vin, tudi visoko kakovostnih vin, in predvsem gre za to, da je treba z dovoljšno promocijo, seveda v mejah, kot je dovoljena, to domače vino in njegovo potrošnjo čim bolj spodbujati. Zato smo mi v lanskem letu tudi v okviru ministrstva ustanovili Svet za vinogradništvo in vinarstvo, ki je sestavljen iz predstavnikov različnih skupin vinarjev, torej od tistih najmanjših vinogradnikov, vinarjev, njihovih združenj, družinskih vinogradnikov in velikih kleti. Pričakovanja od te delovne skupine so, da bo pripravila strategijo razvoja slovenskega vinogradništva in vinarstva, ki sta že dolga leta brez strategije, torej se orientirata zgolj na nekajletne situacije ali pa na trenutno stanje; potem se tudi ministrstvo odziva v pomoč, kolikor se lahko. In pripravila naj bi tudi načrt promocije slovenskih vin na domačem trgu in tudi na tujih trgih. Na kakšen način pomagamo pri izvozu slovenskih vin? Imamo evropski ukrep na voljo – promocije na tretjih trgih, ki ga vinarji tudi zelo s pridom izkoriščajo, in ministrstvo jim pri tem pomaga s finančnimi sredstvi.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, gospa ministrica, da ste dopolnili, da ste dali odgovore na tisto, kar sem vas spraševal, to je super. Ampak govorimo o tem, da imamo potem 16 milijonov vina na zalogi oziroma za umik, potem še ta zelena trgatev, to me najbolj moti. Saj vem, da mi ne morete več odgovarjati, ker ni več možnosti, ampak vseeno. Na eni strani država subvencionira obnovo vinogradov, na drugi strani pa ni urejen odkup, nekako tako. In tu ni nobene garancije za noben odkup, tu je problem. V našem prleškem delu se pojavlja ponudba po odkupu 5 centov za kilogram grozdja, to je sramotno in poniževalno. Govorim o tistih viških, ki mogoče niso na pogodbah, od teh 5 centih, tu je malo smešno, kaj se tu dogaja s tem sektorjem. Eksistence s temi petimi centi po kilogramu grozdja enostavno ni mogoče ustvariti. Recimo mišljenje, kaj napraviti? Zdaj bomo imeli vse tri ukrepe, se pravi ukrep krizne destilacije, kriznega skladiščenja in potem še zelene trgatve. Ali obstaja potem odgovor oziroma recept, ali so samo začasnega značaja ti trije ukrepi, ali potem nastane zopet ena pozicija, patpozicija ali kako bi rekel, da se stvari ne uredijo dokončno. Nekje sem zasledil izjavo gospoda Štabuca, da z zeleno trgatvijo bo požar samo omejen, ne bo pa pogašen, saj bo žerjavica tlela naprej. Naj zaključim še misel, tudi ena vinogradniška familija iz Zavrča, gospod Janžekovič je povedal – Duša te boli, ko ne čuješ, kar si gor spravil. Problem je, sektor je v krizi in upamo, da bo celo ministrstvo tudi z ostalimi ukrepi kos temu, da se stvari izboljšajo. Pa ne glede na to bi vseeno predlagal, da se opravi razprava po 246. členu, da mogoče pridemo v Državni zbor pa si nalijemo čistega vina malo bolj od blizu in na daleč, postrežemo s kakšnimi novimi informacijami in situacijami. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Tudi o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Gospod Gregor Perič bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku, ki je odsoten, zato prosim gospoda poslanca, da pove, ali želi pisni ali ustni odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Lep pozdrav vsem! Jaz bi prosil ministra za ustni odgovor na eni od sej, ki bodo sledile. Moje vprašanje je predvsem povezano s področjem stanovanjske politike. Danes zjutraj sem zagrabil en časopis in videl na naslovnici, da se cene novogradenj gibajo od 3 pa do 6 tisoč evrov. Vemo, da so to zneski, ki si jih neka povprečna družina, zlasti pa mladi, težko privoščijo. Zato gre moje vprašanje predvsem v smeri tega: Kako minister vidi nadaljnji razvoj stanovanjske politike v Sloveniji? Vemo, da smo Stanovanjski zakon sprejeli leta 2003, sicer ga nekoliko spreminjali oziroma dopolnjevali v vmesnem obdobju, ampak potrebuje neko korenito intervencijo, nek koreniti poseg. Prejšnji minister Simon Zajc je že zelo daleč pripeljal nek dokument, nek predlog zakona. Zato gre moje vprašanje ministru predvsem v tem smislu: Kako tudi sam vidi znotraj nove vlade ta zakon oziroma reševanje te problematike? Mislim, da se bomo vsi strinjali s tem, da je predvsem Stanovanjski zakon tisti ključni dokument, iz katerega potem izhajajo strategije in nadaljnji konkretnejši ukrepi v tej smeri. Kakšna bi bila časovna dinamika sprejetja novega Stanovanjskega zakona? Kako minister s svojo ekipo vidi ta dokument oziroma kaj je treba še morebiti dodati, dopolniti, spremeniti, prilagoditi, tako da bo potem ta dokument lahko prišel k nam v Državni zbor in bodo sledili naslednji koraki? Situacija je akutna, je resna. Za marsikoga, ki se odloča za ne samo reševanje stanovanjskega problema, ampak tudi za oblikovanje družine, je to ena ključnih determinant, eden ključnih pogojev, ki tudi pripomorejo k temu, ali so bolj samozavestni pri teh razmišljanjih ali ne. Mislim, da je to tudi neka tematika, ki jo bo potem tudi demografski urad moral nekako vkomponirati v svoje poslanstvo kot tako. Moje vprašanje gre predvsem v smislu tega, da želim nekoliko širši vpogled v to, kako minister z ekipo vidi reševanje problematike stanovanj v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa za vaše vprašanje. Odgovor, kot rečeno, boste prejeli na naslednji seji. Nadaljujemo, gospod Robert Pavšič bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Najlepša hvala in dober dan vsem skupaj! V parlamentu smo pri vprašanju finančnega obvladovanja koronakrize povsem izgubili večino pristojnosti, ki jo imamo kot nadzorni organ. Vlada ima takšna pooblastila glede prerazporejanja financ, kot jih ni imela še nikoli v slovenski zgodovini. Poleg tega še minimalna poročila o prerazporeditvah, ki jih obravnavamo recimo na Komisiji za nadzor javnih financ, ne kažejo prave slike. Ob vseh vladnih posegih, tudi v Statistični urad, se pravzaprav lahko opremo le na pavšalne navedbe nekaterih vladnih predstavnikov in na deloma zamegljene podatke. Za nekatere vladne poteze je jasno zaradi odziva gospodarstva samega, da nimajo nikakršnega učinka ali pa minimalnega. Pričakovali bi, da bo zdaj jasno, kam in predvsem na kakšen način želite peljati to državo. Pa ne mi, prosim, govoriti o infrastrukturnih projektih, spisku projektov v višini dobrih 7 milijard evrov, za katere ste sami na vladi sprejeli sklep, da se izvajajo v okviru veljavnega ZIPRS-a. Vsi vemo, kakšen je ZIPRS in veljavni proračun; očitno je le, da so takšni spiski ravno to – spiski želja, ki zamegljujejo realnost. Tudi socialni ukrepi niso tisto, kar vas sprašujem. Zanima me, ali mi lahko bolj utemeljeno odgovorite na vprašanje: Kakšno učinkovitost so imeli do zdaj izvedeni ukrepi za gospodarstvo? Prosim za konkretne podatke skozi konkretne ukrepe. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Spoštovani poslanec gospod Robert Pavšič, spoštovani poslanke in poslanci, predsedujoča! Hvala za vprašanje. Čeprav sem dobil eno vprašanje, zdaj ste mi postavili drugega, se bom potrudil, da vam maksimalno odgovorim. Na vprašanje, ki ste mi ga zastavili, bom poskušal odgovoriti celovito, čeprav v tem trenutku lahko rečem, da je prezgodaj ocenjevati vse učinke protikoronskih ukrepov. Vendar pa je v tem trenutku že mogoče trditi, da bi brez teh ukrepov slovensko gospodarstvo že zdrvelo v globoko brezno – tam, kjer je pristalo po finančni krizi leta 2008, ko smo imeli 130 tisoč nezaposlenih in 7,8-procenten padec gospodarske rasti, močno načete vitalne dele slovenskega gospodarstva. Prve ocene gospodarskih posledic pandemije so bile namreč zelo podobne tistim iz leta 2008, zato navajam te številke. Ukrepi, ki smo jih sprejeli v Sloveniji, so prijeli v tistih dveh ciljih, ki sta bila in ostajata primarna – to je ohranitev delovnih mest in likvidnost. Je pa jasno nekaj, vse razsežnosti gospodarske recesije spoznavamo sproti in sproti se moramo nanjo tudi odzivati. Zato dopolnjujemo ukrepe, za katere se pokaže, da ne nagovarjajo problemov dovolj natančno, in zato sprejemamo tudi nove. Osebno sem prepričan, da bomo morali na vse to, kar smo že naredili, dati še nekaj ukrepov, ki bodo podjetjem – s tem mislim na vse, od mikro do največjih – pomagali preživeti jesen in zimo. Takrat naj bi se – in vsi si želimo, da bi bilo tako – začeli gospodarski tokovi obračati navzgor. Skrb vlade torej ostaja, da naša gospodarska tveganja ohranimo v mejah, ki smo jih sposobni obvladovati sami. To nam zaenkrat uspeva. Lahko pa vidite, če malo pogledate primerljive države v Evropi, da smo v tem pogledu prej izjema kot pa pravilo. Nacionalne ekonomije so resno ogrožene in tu moramo izpostaviti tudi to, da bo Evropska unija morala predstaviti resen načrt revitalizacije evropskega gospodarskega okolja, posredno pa tudi socialnega in družbenega. Obeti za gospodarsko rast so se namreč v vseh naših najpomembnejših trgovinskih partnericah močno poslabšali v primerjavi z navedenim z začetka letošnjega leta. Tudi Umar napoveduje za Slovenijo 7,6-procenten upad BDP, ki mu bo leta 2021 sicer sledilo okrevanje, vendar pri večini dejavnosti raven pred izbruhom pandemije ne bo dosežena. Dodana vrednost bo letos predvidoma najbolj upadla v gostinskih, rekreacijskih, športnih, kulturnih in osebnih storitvah, v storitvah hotelskih nastanitev in v prometu. V skladu s priporočili mednarodnih organizacij OECD in IMF se je Fiskalni svet odločil za tekoče spremljanje javnofinančnih učinkov do sedaj sprejetih enkratnih ukrepov in za redno posodabljanje ocene. In tu je nekaj številk, ki vas verjetno najbolj zanimajo; niso pa še merodajne, da bi lahko tukaj ali kjerkoli drugje podali relevantno oceno učinkov sprejetih ukrepov. Vlada je ob sprejetju koronskega paketa 1 in 3 ocenila vrednost nekaterih ukrepov z neposrednimi učinki na javne finance skupaj na okoli 4 milijarde evrov. V Programu stabilnosti 2020 se je ocena vrednosti koronapaketa 1 znižala, tako da uradna ocena obeh paketov skupaj znaša okoli 2,8 milijarde evrov oziroma 6,2 % bruto družbenega produkta. Do tega datuma dejanski neposredni učinek ukrepov znaša 1,1 milijarde evrov. Poleg tega pa je bilo odobrenih še za 259 milijonov evrov odloženih oziroma obročnih plačil davčnih obveznosti. Nadalje je bil sprejet tudi koronski paket 2, ki vključuje poroštva države prek SID banke za bančne kredite podjetjem. Ocena učinka na proračun je 2 milijardi evrov, v drugi polovici julija pa bomo že vedeli, koliko so podjetja in banke dejansko izkoristile ukrep od 13. 3. do 30. 6. 2020. Med ukrepi koronapaketa 3 bo imelo večji javnofinančni učinek delno subvencioniranje skrajšanega delovnega časa, za katerega smo prejeli vloge za 25 tisoč zaposlenih, izplačil pa še ni bilo. Do sedaj je bilo iz tega paketa unovčenih dobrih 13 milijonov evrov turističnih bonov, 13 milijonov na nedeljo, in sicer 7,4 milijona evrov dodatka za pripadnike Civilne zaščite. V prejšnjem tednu pa so sprejeti tudi ukrepi iz koronapaketa 4, s katerim podaljšujemo ukrepe plačila nadomestila zaposlenim na čakanju do konca julija, z možnostjo podaljšanja največ za 2 meseca.
Hvala lepa. Kolega Pavšič, imate besedo za zahtevo za dopolnitev.
Najlepša hvala, predsednik. No, to zdaj je bilo pa zelo zanimivo. To, kar ste mi prebrali, sem lahko prebral tudi sam. Dobesedno ste prebrali tisto, kar piše na spletni strani Fiskalnega sveta. Fiskalni svet je točno te podatke do evra natančno in do promila natančno navajal, identične. Tudi besedne zveze so identične. Torej je vse tisto, kar pove Fiskalni svet, za vas ponotranjeno in edino resnično. Dva cilja – ohranitev delovnih mest in likvidnost. Ne, vi niste ohranili delovna mesta, vi ste jih samo zamrznili do jeseni. Niti v eni črki niti v enem stavku niste povedali, kaj planirate jeseni, da se ne bo celoten sistem podrl. 7 milijard evrov ima ta država po navedbah Fiskalnega sveta likvidnostnih sredstev. Država sedi na 7 milijardah, gospodarstvo pa umira zaradi tega, ker niste sposobni pripraviti učinkovitih ukrepov. Drugi koronapaket – nič, niti enega jamstva ni bilo izdanega do pred 14 dni, zdaj pa je mogoče eden. Sem imel napovedano dodatno vprašanje povsem v drugi smeri, kot ste mi jih zdaj sami položili na jezik. Brali ste zadnje poročilo Fiskalnega sveta. To znamo tudi sami prebrati. Kako boste spodbudili gospodarstvo? Kako boste zagotovili, da se poveča zaupanje potrošnikov? Od štirih koronapaketov se večina že izvedenih ukrepov nanaša na prvi koronapaket, ki je bil pa socialen, ni bil za gospodarstvo. Vse tisto, kar je bilo planirano za gospodarstvo, je očitno padlo v vodo. Povejte mi: Kaj boste naredili do jeseni? Vsaj kratkoročno strategijo, če že srednjeročne ali pa dolgoročne ne morete prikazati.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec, uspeli ste mi postaviti pisno vprašanje z desetimi besedami. Tukaj zdaj govorite drugo zgodbo. Vse to, kar sem povedal, smo naredili, spoštovani gospod poslanec. Imamo boljše rezultate od ostalih in vemo, kaj je gospodarstvo. Ohranili smo delovna mesta. In v četrtem paketu smo se dobro pripravili na zadeve, ki nas čakajo jeseni, ampak če pač nimate želje poslušati, če mislite, da berem zadeve, vse to, kar smo naredili, smo povedali. Ključni cilj naših ukrepov je bil, je in bo ohraniti delovna mesta in ohraniti podjetja. To smo v največji možni meri tudi naredili. Vemo, kakšne so številke, z ukrepom štirke do jeseni podaljšujemo možnost in instrument čakanja na delo. Verjamem, da gospodarstvo vse to, kar delamo, dobro razume, se dobro odziva; in od rezultata v gospodarstvu bomo vsi mi, tudi vi, lahko živeli še naprej. Hvala.
Hvala lepa. Imate besedo za postopkovno.
Hvala lepa. Saj dejansko po tej intervenciji Fiskalnega sveta in, izgleda, očitni nesposobnosti vaše ekipe, da vam pripravi neke kredibilne odgovore, ampak samo prepiše dobesedno tisto, kar je na spletni strani Fiskalnega sveta, kaj drugega tudi ne moremo pričakovati. Državni proračun se je letos v prvi polovici leta zadolžil v višini 5,3 milijarde evrov, stanje na enotnem zakladniškem računu pa se je od konca lanskega leta do konca junija zvišalo za 3 milijarde evrov na 7,1 milijarde evrov. To smo tudi prebrali na spletni strani Fiskalnega sveta. Torej zadolževanje je izredno visoko, za vas je pa strateški ukrep – ukrep čakanja na delo; ne pa to, kako bomo povečali potrošnjo, kako bomo dejansko stimulirali podjetja, da bodo živela. In na koncu bomo mi poslanci krivi, ker vi niste sposobni sestaviti enega konkretnega ukrepa. Ne, gospodarstvo vas ne hvali v vseh delih. Kar se tiče socialnega aspekta, je bilo poskrbljeno za zamrznitev delovnih mest, ni pa nikakor bilo poskrbljeno za nek strateški pogled razvoja te države vnaprej. In bi to rapidno, ekstremno, državno zadolževanje lahko razumeli, če bi sredstva šla v strateški razvoj te države, ampak je bilo to očitno in zelo jasno narejeno samo z enim namenom, da se popravlja oziroma zelo nežno blaži likvidnostno sliko te države. Jaz predlagam, da Državni zbor na to temo opravi poglobljeno razpravo, ker vidimo, da tukaj so akutne težave; in je očitno, da te situacije pravzaprav ne obvladate. V štirih koronapaketih ni bilo niti ene strateške usmeritve, kam mi sploh želimo priti, kaj želimo od te države jeseni. Ni treba nam ocenjevati, koliko bi to stalo, ker izgleda, da denarja imamo očitno dovolj, idej pa nimamo. To zadolževanje bo imelo posledice, če ne bomo tega denarja pametno porabili za naložbe. Te posledice bodo dejansko lahko katastrofalne. Skladno s Poslovnikom zaprošam, da o tem glasujemo in da Državni zbor opravi poglobljeno in predvsem smiselno razpravo. Hvala.
Hvala lepa, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Naslednji bo vprašanje postavil kolega Matjaž Nemec, in sicer ministru za zdravje Tomažu Gantarju.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister Tomaž Gantar, na vas se obračam s poslanskim vprašanjem, ki se tiče največje severnoprimorske zdravstvene ustanove, govorimo o Splošni bolnišnici dr. Franca Derganca Nova Gorica v Šempetru. Ta se je v zadnjih letih soočila z mnogimi izzivi, kot je zastarela oprema na eni strani, naraščajoči dolg do dobaviteljev ter seveda rdeče številke ter nekatere grožnje, da bo treba zaposlene odsloviti. Spoštovani minister, vi relativno dobro poznate razmere, saj ste minister že v tretje, če se ne motim, in poznate dogajanje v izolski, šempetrski in vseh drugih bolnišnicah, lahko vlečemo tudi določene vzporednice in primerjave le-teh. Predvsem bi vas s konkretnimi vprašanji vprašal: Ali bo mogoče bolnišnica v Šempetru deležna večje finančni podpore, vsaj za en del potrebnih investicij? Ali je mogoče predvideno financiranje iz evropskih sredstev tudi za to bolnišnico, kajti le-ta se v času epidemije pripravlja, da bo v tem času odigrala pomembnejšo vlogo kot nekatere druge bolnišnice po Sloveniji? Kaj bo z zaposlenimi, kajti prejšnji direktor je napovedoval zmanjševanje čez 10 % tistih, ki so zaposleni v bolnišnici? In eno ključnih vprašanj je: Kako se na nek način izenačiti s sorodno bolnišnico, izolsko bolnišnico namreč? Vsem so nam poznane predvsem razlike različnih obravnavanj, ko govorimo o tripartitni pogodbi med Zavodom za zdravstveno zavarovanje Slovenije na eni strani, ministrstvom na drugi in Združenjem zdravstvenih zavodov Slovenije na tretji; kajti v preteklosti so se nekatere bolnice reševale na način, da so se ustvarjale tudi te razlike, torej o načinu financiranja govori. Spoštovani minister, vem, da ste pred kratkim obiskali bolnišnico, in vem, da imate tudi določeno afiniteto do te problematike. Zato me zanima: Kakšen je plan, kakšen je vaš pogled v zvezi z reševanjem bolnišnice v Šempetru? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister.
Hvala za besedo, predsednik. Hvala tudi za vprašanje gospodu Nemcu. Ja, težave se v tej bolnišnici pojavljajo že vrsto let in tudi v lanskem letu, ko je negativno poslovalo samo šest bolnišnic, je bil Šempeter žal med njimi. Ta bolnišnica je dobila v letu 2017 na podlagi Zakona o interventnih ukrepih za zagotovitev finančne stabilnosti nekaj več kot 7 milijonov evrov, šlo je za poravnavo obveznosti do dobaviteljev. Dejstvo je pa, da se stanje bistveno ni izboljšalo. Razlogov je veliko. Na eni strani so seveda znotraj hiše, na drugi strani so razlogi brez dvoma tudi sistemske narave. Znotraj hiše bo morala bolnišnica pokazati veliko volje, da začne delovati podobno kot nekatere bolnišnice, ki so iz negativnega poslovanja prešle v pozitivno poslovanje. Se pa lahko strinjam, da brez pomoči seveda to ne bo možno. Na eni strani imamo veliko nesorazmerje med obsegom, med programom in številom zaposlenim, kar lahko pomeni, kot je bilo rečeno, zmanjševanje števila zaposlenih, kar je malo verjetno; na drugi strani potrebo po – ne maram uporabljati v zdravstvu besede produktivnost na ta način, ampak kljub vsemu – učinkovitejšem delu, ki mora biti tudi po drugi strani plačano s strani Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Pestijo jo podobne težave kot večino bolnišnic, ki pa so mnoge med njimi tudi pozitivne, se pravi prenizke cene zdravstvenih storitev, predvsem na račun stroškov dela, ki so se v zadnjih letih povečevali, ne pa sorazmerno tudi cene zdravstvenih storitev. Ta razhajanja so seveda tam, kjer je sorazmerno več zaposlenih še bolj prisotno, in predstavljajo še večjo grožnjo za poslovanje samega zdravstvenega zavoda. In na drugi strani tudi še vedno veliko neporavnanih zapadlih obveznosti, mislim, da jih je okoli 10 milijonov, kar pomeni 18 % prihodkov bolnišnice; to pa je številka, ki je bolnišnica sama sigurno ne more rešiti. Glede na novo situacijo v letošnjem letu, se pravi velike težave oziroma primanjkljaj na eni strani v Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije, na drugi strani vedno več težav tudi v drugih bolnišnicah v Sloveniji, tudi obveznosti do dobaviteljev so se povečale za več kot 50 milijonov, okrog 55, 56 milijonov evrov, mislim, da generalno brez pomoči zdravstvu ne bo šlo. V letošnjem letu mi pripravljamo predlog za Ministrstvo za finance, ne samo za to bolnišnico, ampak za zdravstveni sistem, ker brez pomoči pomeni, da Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije v zadnjem mesecu letošnjega leta nima več denarja za financiranje zdravstva. V pripravi je predlog, pred pripravo dokumentacije za rebalans proračuna. Upam, da bo to sprejeto. Če bo, bomo skušali tukaj pomagati tudi tej bolnišnici, ker verjamem, da se v tem trenutku sami iz finančnih težav, ki jih imajo, ne morejo rešiti.
Hvala lepa. Naslednji bo vprašanje postavil kolega Željko Cigler, in sicer ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu ter ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, kolegice, kolegi! Sprašujem: Zakaj severni del 3. razvojne osi od Šentruperta do Slovenj Gradca financira Dars, južni del 3 razvojne osi pri Novem mestu pa državni proračun? Kakšen je razlog za to, gospod minister? Na severnem delu je promet zaradi registriranega prometa na uradnih števcih neprimerno manjši kot pa od Celja proti Novemu mestu oziroma še bolj pri Novem mestu. Ampak od Šentruperta do Slovenj Gradca se planira hitra cesta dvakrat po dva pasa, od Celja do Novega mesta pa preprosto dvopasovna hitra cesta. Zato mislim, da je treba celotno traso 3. razvojne osi financirati iz državnega proračuna in graditi potrebam prometa primerno. In za ministra Vizjaka vprašanje, je pa dobro, da ga slišite tudi vi, ker so pomembni poudarki. Premogovnik Velenje deluje z izgubo in nima sredstev za saniranje kritičnih udornin in posedanj, ki grozijo s porušitvami območju obeh jezer, Velenjskega in Šoštanjskega, s katastrofalnimi posledicami za Velenje, Šoštanj, vključno z nevarnostjo potopitve Šoštanja. Kako je možno, da je sprejet državni prostorski načrt med Velenjem in Slovenj Gradcem, ki ne določa nedvoumnega načina odlaganja ogromnih količin viškov materiala, med 3,3 in 4,5 milijona kubičnih metrov, kot posledice gradnje hitre ceste? Sprašujem: Kdaj je za rudarstvo pristojen inšpektor nazadnje izvedel temeljit pregled načrtovane sanacije udornin po Zakonu o rudarstvu in kaj je ugotovil? Kaj je naložil v Premogovniku Velenje in zakaj ni posvaril projektantov, da preko udornin ni mogoče graditi viadukta za hitro cesto 3. razvojne osi s 500-metrskimi stebri? In naprej vprašanje za gospoda Vizjaka: Iz katerih virov namerava Ministrstvo za okolje in prostor zagotoviti saniranje okolja in prebivalcem grozečih udornin ter preprečitev škode, ki bi jih povzročila opustitev nujnih posegov za zavarovanje premoženja in okolja na območju rudarjenja? Kaj poročajo pristojne rudarske inšpekcijske službe? Ali so bili izvedeni po zakonu določeni in tudi sicer potrebni inšpekcijski pregledi situacije? Kaj so ugotovili? Prosim za odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Najlepša hvala za to vprašanje, ker je zelo tehtno, kar se vsaj mojega dela tiče. Tretja razvojna os je eden ključnih elementov tega, da zagotovimo lažjo mobilnost prebivalcev zelo oddaljenih krajev, ker rabijo do Ljubljane več ur. Kar se tiče investicije in vodenja investicije 3. razvojne osi, koncesionarska družba je Dars. Sama likvidnost projekta je na podlagi poroštvenega zakona, ki je bil sprejet – mislim da ste bili vi tudi takrat poslanec – konec lanskega leta, za Velenje–Slovenj Gradec na severnem delu in potem odsek Novo mesto–Osredek na južnem delu osi, zapiranje te finančne konstrukcije za tako ekonomsko zahteven projekt pa je mogoče le z državnim poroštvom. Zaradi tega je bilo sprejeto državno poroštvo. Vi ste vmes omenili še ta srednji del 3. razvojne osi, kjer tudi potrebno, da pride do njega, glede katerega se pa premalo govori zlasti zaradi tega, ker je bil v preteklosti izpostavljen, da je to ekonomično neupravičen projekt, kar pa po mojem mnenju ne drži. Naj se vrnem, takšen način in pristop financiranja, kot sem ga omenil, tudi preko Darsa in preko poroštvenega zakona, je opredeljen tudi v nacionalnem programu razvoja prometa do leta 2030. Da pa ne bo še ene pomote, naj povem to, da to resolucijo dopolnjujemo in bo prišla v Državni zbor, računamo, okrog meseca septembra, dopolnjujemo s tem, da tudi od Gorjancev, se pravi ta južni del 3. razvojne osi, v Beli krajini tudi opredelimo koncesionarja, in to je družba Dars. Glede številk, če vas zanimajo, skupna ocenjena vrednost investicije obeh odsekov, ki sem jih omenil, na katerih se gradnja v bistvu pričenja. Gaberke, gospod Cigler, bomo začeli, upam, septembra meseca, ker, kot kaže, na razpis ni bilo pritožb. In sedaj se pogovarjamo samo še o tem, kakšna bo cena; in izbran bo seveda najugodnejši. Ampak na prvi del razpisa na Gaberkah, ko se je ugotavljala usposobljenost, pritožb ni bilo tudi po osemdnevnem roku tega končanja prve faze. In zdaj je druga faza in če ne bo nekih velikih situacij, potem lahko računamo, da res bi lahko konec septembra imeli prvo lopato na 3. razvojni osi. Cena skupaj na obeh odsekih znaša 720 milijonov evrov, z zagotovljenim poroštvom države pa 360. Od tega je 305 milijonov evrov namenjeno za financiranje Velenje–Slovenj Gradec, se pravi ta del, ki ga imamo zdaj, da ga začnemo delati, prvi del tega odseka Gaberke naprej. In upam, da potem tudi Dars konča s projektiranjem zelo hitro, da lahko tudi ostale odseke končamo proti Slovenj Gradcu in da čimprej pridemo do te povezljivosti, zlasti do Velenja pa potem naprej; in da tudi okoljevarstvena soglasja na južnem delu čimprej pridobimo. Naj povem, da je tudi v teku razpis za ta južni del, se pravi izhod Novo mesto vzhod do Osredka. Ampak imamo problematiko s pridobivanjem okoljevarstvenega dovoljenja. Ponudbe se zdaj zbirajo in razpis bo kmalu zaključen. Jaz upam, da denar dobimo čimprej, naj pa poudarim, da se vedno govori o severnem delu zaradi glasnosti Korošcev, o južnem delu proti Beli krajini pa zelo malo, ampak problematika je enaka. Za južni del je tudi pridobljenih 40 milijonov evrov nepovratnih sredstev, ki jih moramo počrpati do leta 2023; in jih bomo vračali, če tega ne bomo počrpali zaradi čakanja na okoljevarstvena soglasja. To pa je zelo resna stvar in zelo neodgovorno se obnašamo, ker so ti postopki tako dolgotrajni. Zakaj je financirano iz Darsa, zakaj ni direktno iz proračuna? Saj Dars je državna družba. Brez poroštva države tudi tega odseka ne bi bilo. In če je od zadaj poroštvo države, gospod Cigler, brez bojazni, ta projekt bo šel naprej. In ko bomo enkrat zasadili prvo lopato, bo šel še hitreje naprej. Bistvena pa je ena stvar, da si želim, da nova uprava Darsa projekta izgradnje 3. razvojne osi nima kot breme, kot nekaj, kar je ekonomično neupravičeno, ampak kot investicijo v te kraje, za decentralizacijo države. Koroško bomo izpraznili, če je ne bomo povezali z ostalimi deli, in enako velja za Belo krajino. Ekonomsko bomo opustošili, kajti nihče ne bo želel razvijati gospodarstva na Koroškem, če ne bo pravočasno prišel iz točke A v točko B. Ne glede na to, kdo je koncesionar, v tem premeru seveda Dars, ampak mi imamo to družbo v naši lasti, je ta projekt takšen, da teče.
Kolega Cigler, zahtevate dopolnitev odgovora? Imate besedo.
Spoštovani gospod minister, hvala za odgovor. Dejstvo je, da Dars mora funkcionirati skladno z Zakonom o gospodarskih družbah in cesta od Šentruperta do Slovenj Gradca nikoli ne bo rentabilna in bo vseskozi povzročala izgubo. To bo čutil tudi državni proračun. Drugič, 720 milijonov, kot ste vi rekli, da je ta cesta vredna, jaz bi rekel, kar ne bi rekel, iz vaših ust v božja ušesa, vendar ste popolnoma v nasprotnih številkah, kot jih tolmači stroka, ki zadevo ocenjuje na več kot milijardo in pol za ta severni odsek ceste od avtoceste gor. Naprej bi pa opozoril na tole, na Arso je dal velenjski rudnik zahtevo za ugotovitev, ali je za nameravan poseg v okolje treba izdelati presojo vplivov na okolje. In so zapisali: Razpoložljiva količina materialov za sanacijo ugreznin in posledic rudarjenja je tako mala, da ni mogoče preprečiti nastankov novih ugreznin, kakor se tudi ne bo moglo preprečiti njenega širjenja v času aktivnega odkopavanja premoga, to je do leta 2054. Zaradi pomanjkanja materiala zaradi podzemnega izvajanja rudarskih del se področje počasi in kontrolirano pogreza. Zaradi deficita materiala za sanacijo ugreznin obstaja možnost nastanka novih depresij. In zapišejo tukaj notri: Računamo na material od Gaberk. In rad bi vam povedal še tole, spoštovani gospod minister in vsi, ki me poslušate. Gre za zelo pomemben projekt in nevaren, če ga ne bomo pravilno naredili. Z zasipavanjem se dodatno obtežuje zaščitne plasti jalovine nad jamo Pesje, ki lahko nekoč popusti in skozi razpoko udre voda v jamske prostore. Kaj to pomeni za pridobivanje premoga in izmeno rudarjev v rudniku, vsi veste. Premogovnik namreč za ta primer nima v jamskih komunikacijskih rovih vgrajenih zaščitnih vodnih vrat. In kaj se lahko tukaj zgodi, lahko samo ugibamo. Ne želimo si tega. Hkrati vam pa povem, da v Levici in tudi sam osebno podpiramo, da se čim prej zgradi hitra cesta na 3. razvojni osi. Korošci jo rabijo in tudi Bela krajina oziroma povezava Slovenije v tej liniji. Hvala.
Gospod minister, imate besedo.
In jaz delam vse za to, da bi do tega čim prej prišlo. Zaradi tega vse postopke vodimo že skoraj vzporedno, tudi naprej bomo vodili vzporedno, se pravi da še pred gradbenim dovoljenjem začnemo mi s postopki razpisov, da pridobimo na času. Kar se še enkrat tiče vrednosti. Skupna ocenjena vrednost investicije po tekočih cenah brez DDV in stroškov financiranja teh dveh odsekov, na katerih se gradnja pričenja, znaša 720 milijonov evrov, z zagotovljenim poroštvom države v višini 360 milijonov evrov. Od tega je 305 milijonov evrov namenjeno za financiranje odseka Velenje–Slovenj Gradec, katerega investicijska vrednost brez DDV in stroškov financiranja znaša 611 milijonov evrov. 54 milijonov evrov pa za odsek Novo mesto–Osredek, ta razpis je pa zdaj v teku, se pravi ta del, katerega investicijska cena pa znaša 108 milijonov evrov. Torej odsek Novo mesto–Osredek je v finančni perspektivi tudi sofinanciran v višini 40 milijonov evrov oziroma 39,66. Glede zadnjega dela, glede katerega ste mi postavili vprašanje. Usmeritve v zvezi z deponiranjem viškov materiala na odseku ceste Velenje–Slovenj Gradec so podane tudi v sprejetem državnem prostorskem načrtu. Jaz pričakujem, da se bodo v skladu z njim tudi izvajale, kajti drugače ne more biti. Material iz predorov in izkopov se bo porabil tudi za nasipe ter izravnave površin na območju Podgore in priključka Podgora. Ves ostali presežek, katerega ocenjena količina je približno, pozor, 400 tisoč kubičnih metrov, pa se bo uporabil za sanacijo rudniških površin Premogovnika Velenje, kar je zelo pomembno, da se ta del tudi ustrezno sanira. Ta sanacija se pričenja že tudi z gradnjo Gaberk, se pravi tega prvega dela, v tem sklopu se začne že ta sanacija. Ob gradnji Gaberk so z lastniki zemljišč že urejene vse pravice za ureditev dostopne transportne poti do teh premogovniških površin. Vso začasno skladiščenje presežkov materiala med gradnjo pa bo dovoljeno le znotraj območja prostorskega načrta, torej vnaprej arheološko pregledanih območij zunaj pomembnih območij, kar se tiče ohranjanja narave, izven pretočnih profilov vodotokov, poplavnih območij in tako naprej. Po končanih delih se bodo vsa območja, kjer bo to začasno skladiščenje, vzpostavila nazaj v prvotno stanje. Tudi tukaj, kar se tega materiala tiče, kot kaže, rešitve obstajajo. Verjamem pa, da na prvi del vprašanja, ki ste ga postavili v začetku, vam bo gospod Vizjak naslednjič z veseljem odgovoril.
Hvala lepa. Imate besedo za postopkovno.
Hvala lepa. Postopkovno prosim, da Državni zbor skladno s Poslovnikom o tej zadevi opravi razpravo, ki je izredno pomembna, zlasti v odgovornosti do Velenjčanov in do Korošcev. Rad bi namreč tole rekel, spoštovani gospod minister, državni prostorski načrt nima nedvoumno opredeljene deponije za ta višek materiala. To je kvaliteten material. In kako se gradbeno dovoljenje brez tega v Sloveniji dobi, ne vem. Po mojem mnenju protizakonito. Drugič, 720 milijonov evrov, ne vem, kako vi kalkulirate cesto nad jaški Premogovnika Velenje, ki naj bi stala verjetno zdaj na viaduktu, v okviru 720 milijonov evrov. In na osnovi povedanega, spoštovana publika in gospod minister, opozarjam vlado, da se hitre ceste ne gradi nad rudnikom, tega nikjer po svetu tudi ne počnejo, po moje. In projekta sanacije posledic rudarjenja in udornin ter gradnje nujno potrebne hitre ceste do Koroške je nujno treba ločiti, v nasprotnem Korošci ne bodo nikoli prišli do nujno potrebne hitre ceste. Vemo pa, kje je petkrat cenejša varianta, da se cesta uredi v hitro pretočno cesto. To je sanacija oziroma ureditev, modernizacija obstoječe regionalne ceste od Arje vasi do Dravograda, kjer je zemljišče že itak na državnem zemljišču in se ne dajejo koncesije oziroma privilegij, da se bo njihova zemlja odkopala, nekomu drugemu, to še gospodu Rajhu zraven odgovarjam. Delamo v interesu državljank in državljanov in javnega denarja. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Mag. Andrej Rajh bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Moje vprašanje se ravno tako nanaša na 3. razvojno os. Kot vemo, gre za zelo pomemben projekt za Slovenijo, ki utrjuje geostrateško lego Koroške, ki povezuje te prebivalce s Slovenijo, ki jih nekako sidra v Sloveniji, da se ne navezujejo na Avstrijo. In me zanima obljuba ministra Vrtovca ob zaslišanju, da bo preveril možne alternative, torej rezultate teh preverjanj. Kot vemo, je tudi v Državnem zboru potekla burna razprava, tudi moj predhodnik koketira z domnevno cenejšo, prometno učinkovitejšo in okoljsko sprejemljivejšo varianto F6. Ob vašem zaslišanju ste povedali, da boste preverili različne opcije. Zanima me: Kakšne so te ugotovitve, še posebej ob dejstvu, ker so nekateri poslanci razpravljali v luči, da se bo uničilo 120 hektarjev najboljše zemlje, razselilo 150 domačinov, porušilo 43 objektov? Kot vemo, gre za zelo pomemben projekt. Razpravlja se na način, da bo to najdražji povprečni kilometer ceste v Sloveniji. Pa me zanima: Kakšne so vaše ugotovitve glede na to, da ste obljubili ob vašem zaslišanju, da boste preverili različne možnosti umeščanja v prostor? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, imate besedo.
Najlepša hvala. Tretja os, zlasti ta del od Šentruperta ali pa alternativa, ki je bila postavljena v začetku, F6 proti Velenju je v bistvu središče 3. razvojne osi oziroma eden ključnih elementov. V prvih treh mesecih mandata smo se okoli tega zelo veliko ukvarjali, kaj pomeni prestavitev na drugo stran, kolikšni bi bili stroški, kakšne so ocene, za koliko denarja gre in tako naprej. Odločitev za F2 je bila tri mandate nazaj, potem pa je postala to F2-2, ki se zareže gor v goro Oljko, je v bistvu pretehtala za eno točko prednosti pred F6, s tem da mi končnih vrednosti pri F6 nimamo oziroma ne moremo o njih diskutirati in govori se vse skupaj čez palec. In to govorijo pavšalno, koliko je cena tam, koliko je cena tukaj. In ko so sprejeli odločitev za F2-2, naj povem, da sem šel sam pogledat, kje bo ta F2-2 potekala in tudi kje bi šla potem F6, ki jo poznamo. Potem ko je bila odločitev F2-2 sprejeta, se je začelo projektiranje od Gaberk proti Slovenj Gradcu, so bile izbrane Gaberke, se pravi tako imenovana vzhodna stran Velenja z industrijsko boljšo povezanostjo, da bi zraven avtoceste bila hitra cesta, zraven te hitre ceste bi bilo Gorenje, Šoštanj in tako naprej. Se pravi, da bi zahodni del Velenja bil industrijsko močnejši in da bi to pomenilo razbremenitev in tako dalje. In ko je bilo enkrat izhodišče Gaberke proti severu, je sedaj diskusija o tem, kako iz Gaberk, vsi, civilne iniciative, pripeljati na F6, da bi rekli, da je cena tam tam. Tudi pri F6 so določeni problemi, zlasti če bi šli ponovno umeščat; naj povem, da to traja več let. Tisti, ki reče, da bo lahko linijsko stvar umestil v enem letu, potem jutri izračunamo, koliko stane ena ali druga, in se bom jaz hitro odločil. A me razumete? Nisem pa jaz kriv za to, da so tako progo izbrali 7 let ali pa 10 let nazaj, kot so jo zbrali. Ne morem za F2-2 odgovarjati. Ampak sem si šel s civilno iniciativo pogledat, kje gre F2-2, in nekatere okoliščine, gospod Rajh, lahko greva skupaj, mi niso najbolj jasne, moram povedati. Pa nisem gradbenik, ampak poslušam pa gradbeno stroko, kaj meni. Vi ste gradbenik pa bi šel enkrat z veseljem tudi z vami pa s kolegi poslanci vse pogledat. Ampak problem je pa v tem, ker imamo tako časovno dinamiko, da Gaberke začnemo graditi in so popolnoma spremenjene okoliščine, kje bo kaj potekalo. Še vedno se lahko navežemo na Arjo vas, še vedno, ampak ne pa zato, da iz Velenja na avtocesto, to ne bo zgrajeno še naslednjih 15, 20 let. Če pa mi kdo reče, da to umesti takoj, potem začnemo mi z lahkoto variante gor, dol. Kar se tiče cene, ta avtocestni odsek je resnično drag. Je več kot 40 milijonov evrov na kilometer. In to bi bil najdražji avtocestni odsek ali pa odsek hitre ceste od Šentruperta do Velenja. Da ne govorimo, ko greš potem čez tisto ožino od gore Oljke gor naprej, se spustiš proti Velenju, mimo pokopališča v Velenju, zelo drzni projekti, bi bilo veliko napora za izgradnjo; ampak če je stroka nekaj rekla, je tam tam, se jaz kot politik ne morem opredeljevati proti stroki, a me razumete. In verjamem tudi, da bi želel vključiti del stroke v F6 z veseljem, ampak naj pride potem do odločitev. Težko se je pa odločiti na podlagi tega, kar je nekdo rekel – tam je ceneje, tam pa za palec dražje, tam bomo šli na ono stran potoka, tukaj pa povlečemo skozi ta tunel tukaj. Ne gre tako to delati. In veliko sem se tukaj posvetoval. Je pa čas takšen, da je zelo pozen, zdaj ko začnemo Gaberke delati. Če bi zavrtel čas nazaj 15 let, ko se je to umeščalo oziroma so se sprejele odločitve, bi se po moje marsikdo tudi drugače lahko odločil.
Hvala lepa. Kolega Rajh, dopolnitev.
Hvala lepa, spoštovani minister, za odgovor. Res sem vesel, da delate, da se lotevate zadev transparentno, pregledno in da ne sledite gostilniškim debatam. Jaz sem vam postavil vprašanje, kot ga je postavil poslanec Aleksander Reberšek prejšnji ministrici Alenki Bratušek, kjer je zavajal, kjer je lagal, kjer je obrekoval in ji podtikoval na podlagi gostilniških debat kaj jaz vem kakšne vse zahrbtne interese. Treba je jasno poudariti, da je bila trasa umeščena v prostor leta 2007, takrat je bila na vladi ena podobna koalicija, državni prostorski načrt sprejema Vlada. In tudi vesel sem, da ste v takratni vladi, tudi vaši predhodniki oziroma vaša stranka, sledili stroki, ne pa ulici. In tudi prepričan sem, ker je minister Gašperšič takrat izdal gradbeno dovoljenje kot minister za okolje in prostor v prejšnjem mandatu in bo zdaj imenovan v Dars, da bo zadeva zagotovo tekla transparentno. Bi pa vseeno želel dobiti jasno zagotovilo tudi z vaše strani, vaša ugotovitev, da je ta trasa primerna, da je izbrana v skladu s pravili stroke; in da za drugo traso, ki jo nekateri tako favorizirajo, ne vemo, kje sploh bi naj potekala, da ne obstaja seznam zemljišč in da ni narejen noben drug korak, ki bi utemeljeval izbiro kakršnekoli druge trase. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Da ne bo pomote, ta trasa F6 je bila primerjana takrat z F2 in sta bili enakovredni, točka razlike, zelo malo. Recimo morda je bila točka razlike zaradi tega, ker je bilo napisano, da je v Celju recimo samo 12 tisoč delovnih mest, v resnici pa jih je 24 tisoč delovnih mest; in zaradi tega ni te povezanosti zagotovljene med Celjem in Velenjem. Ne vem, ampak primerjano je bilo in točka razlike je, torej trasi sta tako tako, tudi gradbena stroka je tukaj deljena. Ampak da ne bo pomote, še to, jaz pa bom rekel, da poslanca Aleksander Reberšek in Željko Cigler oba iz nasprotnih bregov zagovarjata določeno stvar ne zaradi tega, ker sta tako trmasta in zagotovo ne lažeta, ne zavajata, ampak se srčno borita za določeno stvar, ki jima ne gre v račun, da se je zgodila. In če bi bil jaz tam lokalni prebivalec ali pa lastnik določenih kmetijskih zemljišč, ki ti poruši vso dejavnost, tudi s tem sem se soočil, bi verjetno tudi jaz ali pa vi imeli tukaj drugačna mnenja. To so lokalni ljudje, lokalni prebivalci, ki pač gledajo na stvari, če gre čez njihovo dvorišče nek nov objekt, popolnoma drugače. Kolikor jaz vem, Aleksander Reberšek ne laže, nimam takšnega mnenja, ampak se pač srčno bori za določen projekt, svoje domače okolje in to je to. Če si nekdo pač prizadeva za določeno stvar, in to srdovito, tudi v političnem prostoru, ne pomeni, da laže. Kar se tiče F2-2, drži, tukaj gre skozi kmetijska zemljišča. Jaz sem šel to pogledat, pas gre v celoti skozi kmetijska zemljišča, ampak še enkrat, nisem gradbenik in ne strokovnjak in mislim, da tudi parlament, ta prostor, običajno ne bi smel biti, lahko potegnemo diskusije, ampak običajno to ni ta prostor, ampak sledimo resnično stroki. Kar se tiče spremembe trase, zaenkrat je to tako, kot je; če pa mi nekdo reče, da bo tista trasa – in dobimo mi primerjalne študije – za pol cenejša, umestimo pa jo v dveh letih in začnemo graditi čez 3 leta, podpišem danes to tukaj. Okej? Če bo ta nova trasa F6, tako kot pravi Željko Cigler pa Aleksander Reberšek, toliko cenejša, umestimo jo takoj; mislim, da tudi Korošci ne bodo imeli nič proti temu, da se jo prestavi, in nihče drugi; ampak zaenkrat jaz teh zagotovil nimam, ko pa jih dobim, ni težav. Ampak časa pa veliko ni. Mi Gaberke bomo začeli graditi, ne glede na to, kje bo druga trasa šla, to pa upam, da je meseca septembra.
Hvala lepa. Željko Cigler,postopkovno v zvezi z? Lahko; samo upam, da ni kršitev.
Spoštovani kolega predsednik, želel bi samo opozoriti tole. Označiti razpravo posameznega poslanca, ki ga tukaj ni, da temelji na gostilniških govoricah, zavajanju in laganju, pri tem, da ko je poslanec razpravljal, je vedno navajal dejstva in tako naprej, je najmanj neskladna s poslansko etiko, kot tudi tem [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Prosim, če kolega Rajha opozorite na korektnost pa vljudnost.
Spoštovani kolegi, predlagam, da se vsi skupaj malo umirimo, da previdno izbirate besede; je pa res, da jaz v določeni meri moram spoštovati svobodo govora. Mislim, da danes ni bilo nič takega, kar bi zelo preseglo meje nekih zastavljenih ciljev, ki jih imamo zapisane v našem kodeksu. Kolega mag. Rajh, postopkovno.
Seveda imam predlog, da se o tej temi opravi v skladu s Poslovnikom razprava. Gre za pomembno temo, gre za temo, v kateri so bila odprta številna vprašanja. Naj še enkrat ponovim, da je bil državni prostorski načrt sprejet leta 2007, takrat je bila del vladne koalicije tudi Nova Slovenija, ki je takrat DPN podprla. Gradbeno dovoljenje je izdal takratni minister Gašperšič, ki ga danes tudi imenujejo v Dars. Jaz si želim v tej razpravi debate še posebej zato, ker nekateri kolegi tukaj v te odločitve, ki so bile sprejete, vnašajo dvome. Naj poudarim, da je takratna ministrica Alenka Bratušek zgolj sledila dognanjem in sklepom stroke ter sodišč, ni sprejemala in ni lobirala za nobeno traso. V Državnem zboru smo bili priča lobiranju za novo traso, lobiranju za odkupe novih zemljišč in zavedati se moramo, da prodajalci zemljišč, posredniki pri prodaji zemljišč dobijo procente, dobijo provizijo. In ker sem večkrat tudi v tem državnem zboru zaprosil vse te, ki se zavzemajo za novo traso, da pridejo s seznamom zemljišč in imeni lastnikov, in do zdaj tega niso storili, prosim, da se o tem opravi razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Naslednji bo vprašanje postavil Edvard Paulič, in sicer ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu.
Hvala za besedo. Moje vprašanje se navezuje na obvozno cesto na relaciji Želodnik–Vodice, ki je bila umeščena v prostor z uredbo o državnem lokacijskem načrtu leta 2004, od tega je že 16 let. Gre za cesto, ki bi povezala štajersko in gorenjsko avtocesto, aktivnosti za izgradnjo te ceste so razdeljene tako, da Dars vodi projekt do pridobitve gradbenega dovoljenja, sama gradnja pa je v pristojnosti Direkcije Republike Slovenije za infrastrukturo. Zakaj je ta povezava toliko pomembna? Treba je vedeti, da se precejšen del tovornega prometa, ki gre iz Gorenjske proti Štajerski in obratno, pretaka čez naselja Želodnik, Domžale, Mengeš, Komenda in Vodice, govorimo o lokalnih cestah. Del prometa pa se pretaka tudi preko ljubljanskega obroča in s tem še povečuje gnečo. Treba je tudi vedeti, da je bila na relaciji Komenda–Vodice pred leti zgrajena ena večjih poslovnih con v Sloveniji, kar pomeni veliko tovornega prometa. Lansko leto je bil odprt del obvozne ceste mimo Mengša, to je en del ceste na tej relaciji, o kateri govorim. Opažam, da se je situacija, vsaj kar se Mengša tiče, delno izboljšala, dokler pa ne bo vzpostavljena celotna povezava, pa večjega učinka ne bo. Manjka obvozna cesta mimo naselij Komenda, Vodice in Domžale. Vlada je pred kratkim sprejela seznam pomembnih infrastrukturnih projektov. Jaz sem ta seznam pogledal, pa te obvozne ceste na seznamu ni. Če sem zgrešil, me seveda, prosim, popravite. Je pa bila ta obvozna cesta del načrtov razvojnih programov v preteklih letih in je imela tudi dodeljene vire financiranja. Zato me, gospod minister, zanima predvsem: Kakšno je stanje projektov na teh manjkajočih odsekih? In še bolj kot to, kakšen je terminski plan izvedbe?
Gospod minister, imate besedo.
Najlepša hvala. Tale obvoznica, kakršnakoli bi že bila dinamika, je zlasti ključnega pomena zaradi tovornega prometa. Mi razbremenimo vse, kar prihaja proti Mariboru, Celju; ne samo v Slovenijo, ampak tudi na primer proti Avstriji. Ta del Avstrije se na ta način razbremeni, tudi zaradi različnih zapor, ki so na avstrijskem Štajerskem lahko, je ta cesta zelo pomembna; oziroma razbremenimo mi celotni severni ljubljanski obroč. Sam živim tam v neposredni bližini pa vem, da je zelo velika problematika tudi med lokalnimi prebivalci, kajti če sekaš pot, če greš na Krtini ven, potem skozi Želodnik, mimo Domžal in Mengša, kar veliko kilometrov se privarčuje. Glede obvoznice Vodice je bila sprejeta, kot ste omenili, odločitev, da je gradnja v pristojnosti DRSI. Dars je zadolžen za pridobitev vseh potrebnih nepremičnin, izdelavo projektnih dokumentacij, PZI, pridobitev vseh potrebnih soglasij h gradnji ter tudi ostalih dovoljenj. Jaz upam, da bo ta dinamika zdaj potekala še z večjo hitrostjo in učinkovitostjo. Naj povem, da glede na navedeno vodi DRSI v sklopu NRP obvoznice Vodice četrto etapo ceste Želodnik–Mengeš, vse ostalo vodi Dars. Tudi kar se tiče Mengša, veste, da je Dars bil vpleten. Naj pa povem, da smo imeli konec meseca, mislim, da je bilo to 24. 6., en dan pred državnim praznikom, sestanek na to temo. Dars je obvestil DRSI, da so oddali vse vloge za pridobitev gradbenega dovoljenja. Sestanek je bil zelo učinkovit, naj povem, zato je DRSI že pričel s postopkom priprave razpisne dokumentacije, bomo šli v razpis in izbrali najugodnejšega ponudnika. DRSI je pridobil tudi elaborat prometne študije in prometno-ekonomskega vrednotenja ter investicijski program, skupaj s sporazumom o sofinanciranju, ki pa je še v usklajevanju z občino Vodice. Vem, da je recimo za nadzor že izbran inženir in po pridobitvi pravnomočnega gradbenega dovoljenja in če bodo – verjamem, da za to bodo – v proračunu zagotovljena sredstva, bo DRSI lahko pričel z gradnjo. To vidite sami, da obvozne ceste ali pa obvoznice smo večinoma izpustili s tega seznama, ampak če bo denar zagotovljen v proračunu, ne bo težave s tem projektom. Zlasti pa zaradi poslovne cone Komenda, obremenitve skozi Vodice je treba narediti obvoznico čimprej, ki je del te celotne obvoznice do Komende mimo Vodic. Tisto, kar imamo zdaj, težka tovorna vozila skozi vas, skozi mesto Vodice, je res neprimerno in poškodbe na cestišču ter tudi na ostalih objektih, stanovanjskih objektih so izjemne. Ta del je v teku. V nadaljevanju se bo pa treba dogovoriti, recimo Dars, ki bi lažje gradil celotno od Želodnika potem naprej, na kakšen način bi to bila cestninska cesta, ali cestninska cesta samo za tovornjake ali tudi za avtomobile. Na kakšen način to zgodbo v celoti umestiti, saj so finančna sredstva, ki izhajajo iz proračuna in s katerimi razpolaga DRSI, pač omejena. Gre pa tukaj za kar velik in obsežen projekt. Zelo hitro se lahko tukaj začne z gradnjo, saj v bistvu je razpisna dokumentacija v fazi priprave.
Hvala lepa. Želite besedo za dopolnitev?
Hvala lepa. Veseli me, da poznate to problematiko in tudi da ste omenili predvsem problematiko naselja Vodice. Treba je vedeti, da vsak dan čez to naselje pelje 2 tisoč tovornjakov in 10 tisoč avtomobilov in da gre čez naselje Vodice samo ena cesta. Jaz se dnevno tam vozim, tako da jo tudi dobro poznam. Cesta je zelo ozka, ima pa dva še ožja predela, še dva zoženja, kjer se težko srečata že dve osebni vozili. V bližini je tudi osnovna šola, po pločniku ob tej cesti poteka šolska pot. V primeru, da se srečata osebno in tovorno vozilo, enostavno ni druge rešitve kot, da tovorno vozilo zapelje na pločnik. Jaz sem se danes prav namenoma ustavil in poslikal to zoženje ceste. Tu ob cesti so nameščeni kovinski stebrički in ko se sreča tovorno vozilo še z enim osebnim vozilom, enostavno povozi te količke. Treba pa je vedeti, da se po teh pločnikih sprehajajo otroci v šolo. Če gledam celotno traso te obvozne ceste, je najbolj pomembna prav obvoznica Vodice, kot ste rekli. Moj apel gre na vas, da se vsaj ta odsek prične čim prej. Seveda pa je pomemben tudi celoten odsek, kot ste sami omenili.
Hvala lepa. Minister, želite še besedo?
Verjamem, da boste vi kot lokalni poslanec, jaz pa minister junak, da bomo takrat začeli z gradnjo, torej zelo hitro, v roku dveh let, če bo vse po sreči, zlasti obvoznica Vodice, če še enkrat poudarim, in dal tudi poslovni coni Komenda vsa obratovanja, saj je cestna infrastruktura tam resnično problematična ter celotna navezava potem naprej na Kamnik. Najprej rešimo Vodice, potem pa povezanost proti Mengšu. Na ta način se razbremeni tudi ogromen del Mengša oziroma ostalih lokalnih cest tam okrog; in potem naprej Radomlje proti Želodniku, ampak mislim, da bo to za naslednji mandat.
Hvala lepa. Naslednji bo vprašanje postavil kolega Jani Prednik, in sicer ministru za finance dr. Andreju Širclju.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovani vsi ostali prisotni ministri! Pokojninski sistem v Sloveniji temelji na obveznem pokojninskem zavarovanju, sprotnih vplačilih aktivne generacije in seveda na medgeneracijski solidarnosti. Bistven del dolgoročne stabilnosti tega sistema pa temelji na zakonski obvezi državnega proračuna, da pokrije morebitne primanjkljaje pokojninske blagajne, ki bi nastali zaradi izplačila odmerjene višine pokojnin. Prav tako pa isti zakon zagotavlja tudi proračunsko kritje pokojninskih obveznosti ZPIZ, ki niso posledica vplačanih zavarovanj. Govorimo o pokojnini za zasluge, veteranih, žrtvah vojnega nasilja in podobno. Obveznosti, ki po 161. in 162. členu ZPIZ-2 vsako leto bremenijo državni proračun, niso majhne, to vemo vsi. Vse projekcije kažejo, da se bodo v prihodnjih letih tudi bistveno povečevale, ker se bo poslabševalo razmerje med delovno aktivnimi in upokojenci. In ker je pri pokojninskem sistemu pomembna njegova dolgoročna vzdržnost, ki bi zagotovila pokojnine tudi ljudem, ki so danes mojih let ali mlajši, me zanimajo naslednje štiri zadeve: Kolikšne so bile obveznosti Republike Slovenije do ZPIZ po 161. oziroma 162. členu ZPIZ-2 v zadnjih petih letih? Kakšne so projekcije teh proračunskih obveznosti za naslednja desetletja? Koliko dodatnih sredstev bo moral državni proračun v letih od 2020 do 2060 zagotavljati pokojninskemu zavodu, da bo tudi moja generacija lahko računala na pokojnino, ki si jo bo seveda prislužila s svojim delom? Na kakšen način namerava Republika Slovenija zagotoviti svojo sposobnost izplačevanja proračunskih doklad ZPIZ v kritičnih letih, ko bodo za zagotavljanje stabilnosti pokojninske blagajne potrebna bistveno večja vplačila kot danes? Katera javna sredstva in v kakšnem obsegu ste pripravljeni iz proračuna preusmeriti za namen priprave na kritično demografsko obdobje, ki nas čaka čez 15, 20 let? Minister, hvala.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala vam za vprašanje, spoštovani poslanec. Res je, kot ste dejali, obveznost proračuna je, da zagotavlja stabilnost pokojninskega sistema. Z drugimi besedami to pomeni, da ta dva člena, ki ste jih vi že omenili, 161. in 162. člen Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, zagotavljata, da proračun krije tako imenovane tekoče zakonske obveznosti oziroma dodatne obveznosti. In ker me v prvem vprašanju sprašujete za podatke za zadnjih pet let, lahko tukaj povem, da na podlagi teh dveh členov je bila v letu 2015 plačana s strani proračuna v pokojninsko blagajno milijarda 416 milijonov 846 tisoč 799; v letu 2016 milijarda 267 milijonov 480 tisoč 380; v letu 2017 milijarda 119 milijonov 893 tisoč 903; v letu 2018 milijarda 6 milijonov 754 tisoč 774 evrov in v letu 2019 – 918 milijonov 678 tisoč in 88 evrov. Kot vi lahko razberete iz tega, je znižanje tega prispevka iz proračuna očitno od leta 2015 do leta 2019 predvsem zaradi tega, ker so ob gospodarski rasti prispevki za pokojninsko zavarovanje ravno tako rasli. Zaradi tega je bil prispevek iz proračuna toliko manjši. Kako naprej? Mi imamo dolgoročno projekcijo odhodkov zaradi staranja prebivalstva. In tukaj bi rad povedal, da v Evropski komisiji in tudi v Sloveniji analiziramo te odhodke, analiziramo demografska gibanja in analiziramo tudi vse projekcije, predvsem posebej na Ministrstvu za finance z vodenja vidika fiskalne politike. In če gledamo vse stroške, ki so povezani s staranjem prebivalstva, tukaj bi rad opozoril, da so to stroški, ki so povezani s pokojninami, zdravstvenim varstvom, dolgotrajno oskrbo, izobraževanjem in nadomestilom za brezposelnost, potem lahko rečemo, da te projekcije kažejo, da se bodo izdatki za staranje v Sloveniji med letoma 2016 in 2070 povečali z 21,9 % bruto družbenega proizvoda na 28,3 % bruto družbenega proizvoda, kar znese za 6,3 odstotne točke. Tukaj vemo, da je bruto družbeni proizvod okoli 45 milijard danes, kar pomeni vedno večji prispevek oziroma vedno večji odhodki. Samo Malta in Luksemburg sta državi med evropskimi državami, kjer se ti izdatki povečujejo bolj kot v Sloveniji. In če zdaj vzamemo samo tiste odhodke, ki se povečujejo v povezavi s pokojninskim sistemom, potem za to navedeno obdobje 2016–2070 ocenjujemo, da se bodo povečali za 3,9 odstotne točke v tem obdobju. Kako zagotoviti dodatne vire? Eno je vsekakor demografski sklad, o katerem sem že govoril in lahko tudi zdaj govorim. Ta demografski sklad je uzakonjen že od leta 2014 in nobena vlada od leta 2014 ni naredila tega, kar bi dejansko morala že po samem zakonu. V tem času so bile tri vlade in nobena ni tega naredila, nobena se ni tega zavedala. In s tega zornega kota je seveda nujno, da se ustanovi demografski sklad, da se poveča sinergija. Od kod bodo izhajali ti povečani prihodki? Na eni strani imamo prispevke, na drugi strani imamo demografski sklad in seveda imamo tudi proračun. V tem trenutku imamo tukaj tri vire [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Kolega Prednik, želite dopolnitev?
Bom dal dopolnilno vprašanje, da ministru omogočim še nadaljevanje odgovora. Ja, ste že sami omenili ta demografski sklad. To vsi vemo, da se o njem pogovarjamo verjetno že od leta 2004 naprej. Niti prva Janševa vlada, niti Pahorjeva, niti vlada Bratuškove, Cerarjeva vlada, Šarčeva vlada ni uspela z demografskim skladom. Jaz sem vesel, da sem lahko v medijih prebral, da se je vaš vrh koalicije pred časom pogovarjal o demografskem skladu. Me je sicer nekoliko zaskrbelo, ker sem kasneje zaznal, da ste se bolj prerekali o tem, kje bo sedež oziroma kdo bo ta sklad, urad vodil. Upam, da boste dali vsebino kot prvo in šele potem vse ostalo, kajti to je ena od najpomembnejših zadev, ki jih morata ta vlada in parlament sprejeti, če želimo imeti nemoteno izplačilo pokojnin v prihodnosti. Upam, da boste našli dobre rešitve in da bomo potem ta demografski sklad skozi proceduro Državnega zbora tudi karseda hitro spravili. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Tukaj bi rad dopolnil in hvala za dodatno vprašanje spoštovanega poslanca. Verjetno se res v tem parlamentu že dolgo pogovarja o demografskem skladu, vendar od leta 2013 pa zakonodaja določa, da mora biti ta demografski sklad dejansko ustanovljen. S tega zornega kota jaz govorim o zadnjih osmih letih, ko nobena od teh vlad ni tega naredila; ne glede na to, da je bil predlog Desusa in tudi predlog SDS, vendar ta dva predloga nista šla niti v tako imenovano drugo branje, ker je takratna koalicija oziroma vlada ta zakon dejansko zavrnila. Zakaj pri tem gre? Gre za to, da se združi državno premoženje pod eno streho, v okviru tega demografskega sklada bo verjetno treba to upravljati in iskati sinergije; po drugi strani pa bo to upravljanje lahko različno: glede na strateške naložbe, glede na tiste naložbe, ki pomenijo naložbo v nepremičnino, portfeljske naložbe, morda kakšne specifike glede posameznih dejavnosti in panog in tako naprej. Ampak to je stvar za upravo in nadzorni svet. Tukaj se želi predvsem doseči sinergija in združiti državno premoženje pod eno streho, da se ta sinergija tudi dejansko dobi. Slišim pa danes tudi v Državnem zboru različne zorne kote in tudi že neka vprašanja, dileme, kdo pa vseeno ne bi šel v ta državni sklad, kdo pa vseeno ne bi šel v pokojninski sklad, katero podjetje pa ne, katere dejavnosti pa ne. Tukaj je treba poenotiti ta stališča v tej smeri, da se gleda osnovni cilj – to je zagotavljanje stabilnega pokojninskega sistema in sinergijske učinke centralizacije državnega premoženja. Le tako bomo zagotovili tudi stabilno financiranje in tako bomo zagotovili financiranje, ki ga zahteva demografska slika te države.
Hvala lepa. Kolega Prednik, postopkovno.
Glede na napovedi ministra in tudi po tem, kar smo lahko razbrali iz medijev, vlada verjetno pospešeno pripravlja zadeve okoli demografskega sklada. Ker pričakujemo, da boste kar se da hitro speljali proceduro skozi Vlado in potem poslali to v Državni zbor, jaz ne zahtevam splošne razprave, ker bomo verjetno o tem še lahko govorili. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Rudi Medved bo postavil vprašanje ministru za javno upravo Boštjanu Koritniku.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister! Najbrž se bova strinjala, da smo krepko čez pas že v vodi, do jeseni pa nam bo voda segala do grla. Tako malo časa nam je ostalo, da implementiramo odločbo Ustavnega sodišča v zvezi z volitvami v Državni zbor. In čeprav se po tistem, ko je Državni zbor zavrnil spremembe Zakona o volitvah v državni zbor, ta naloga zdaj zdi lažja, namreč za spremembo meja volilnih okrajev je potrebnih 46 glasov in ne 60, kot za spremembo Zakona o volitvah v državni zbor; pa vendarle menim glede na to, kako so tekle stvari doslej, da bo morda ta naloga sprememb meja volilnih okrajev še težja. Upravičeno pri tem seveda pričakujemo aktivno vlogo Ministrstva za javno upravo, kot je bila to praksa vse doslej. In v zvezi s tem vas sprašujem, predvsem vas bom najprej vprašal: Kako si razlagate pojem »približno«? V 20. členu Zakona o volitvah v državni zbor piše, da se vsaka volilna enota razdeli na 11 volilnih okrajev, tako da je v vsakem volilnem okraju približno, ponavljam, približno enako število prebivalcev. Glede pojmovanja tega, kaj v slovenščini pomeni približno, se bodo v nadaljevanju zanesljivo kresala mnenja, tako je bilo tudi že doslej. Zanima me: Kako vi vidite to »približno« oziroma za koliko bi po vašem mnenju lahko odstopalo število volivcev v posameznem volilnem okraju po spremembi meja, glede na to, da je nekako srednja vrednost volilnega okraja okoli 19 tisoč volivcev? Kdaj lahko pričakujemo v Državnem zboru nek kvalificiran predlog zakona, ki bo podlaga za spremembe meja volilnih okrajev?
Hvala. Gospod minister.
Hvala, cenjeni predsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanec gospod Medved, hvala za vaše vprašanje. Vidim, da bova redna sogovornika na poslanskih vprašanjih, kar mi je všeč, ker to pomeni, da ko nekdo natančno spremlja tvoje delo, te to še dodatno motivira, da delaš bolje. Glede volilne zakonodaje sem sam večkrat jasno povedal, da je glavna prioritete uresničitev odločbe Ustavnega sodišča v predpisanem roku. Seveda bi si želel, da bi to uspelo že prejšnji vladi, ker bi potem imel eno skrb manj; se je pa treba sedaj, tako kot ste sami rekli, soočiti z izzivom in ga rešiti. Pri tem se ne bom postavljal na okope, kar je izhodišče za odgovor na vaše vprašanje, kako razumem besedo približno. Lahko imam svoje mnenje; ključno pa je, kaj menijo stroka, poslanci, saj na koncu bo to političen odgovor. Tisto, kar mi je jasno, je, da število ne volivcev, temveč prebivalcev, kot je navedeno v zakonu, ni edino merilo, tudi geografska zaokroženost je. Tudi glede na stališče Beneške komisije je eno osnovno stanje, osnovno odstopanje, drugo pa so tiste izjeme od osnovnega. Odgovor, koliko je lahko maksimalno zaokroženo, ni nujno tisti pretežen glede zaokroženosti, tudi če je maksimalna zaokroženost 30 %, so lahko še vedno izjeme, ki nekako rešujejo tudi geografsko zaokroženost kot eno od zakonskih meril. Kot bi rekel, se sedaj nakazuje, da bomo reševali to vprašanje v smeri prilagajanja meja volilnih okrajev. O tem bo v sredo ta teden tudi posvet z uglednimi ustavnimi pravniki in vodij poslanskih skupin, organiziral ga bo predsednik Državnega zbora gospod Zorčič. Kot sami veste, stranka SMC, iz katere prihajam, je sicer še vedno najbolj naklonjena ukinitvi volilnih okrajev in uvedbi prednostnega glasu, je pa seveda pripravljena podpreti tudi prilagajanje meja volilnih okrajev. Tukaj apeliram na državotvorno držo koalicije in opozicije, da skupaj najdemo ustrezno rešitev; kaže pa to, da ni toliko bistveno, kakšno je moje osebno mnenje, kot je bistveno, da ustrezno uresničimo to ustavno odločbo pred 21. decembrom letos. Mi, kot veste, smo pripravili še pod vašim vodstvom na Ministrstvu za javno upravo orodje, kjer lahko posamezni predstavniki poslanskih skupin, posamezne poslanske skupine in predstavniki stroke pripravijo svoje predloge spremenjenih okrajev. Na podlagi rezultatov bomo dobili podlago, na podlagi katere bomo potem tudi pripravili končno rešitev. To srečanje, ta delavnica je bila 23. junija. Veseli me, da ste se je udeležili tudi vi, kar kaže na tvorno sodelovanje, nismo pa do preteklega tedna prejeli še nobenega predloga. Vsekakor pa to ni tisto, kar bomo čakali; ključno je, da bomo v najkrajšem času pripravili neko strokovno rešitev oziroma predlog. Vsekakor pa je pogovor s stroko ključen in temu bo tudi namenjeno omenjeno sredino srečanje. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Medved, imate besedo.
Hvala. Ja, tudi Lista Marjana Šarca – tako kot omenjate, minister, svojo stranko – seveda še vedno zagovarja ukinitev volilnih okrajev in uvedbo relativnega preferenčnega glasu, vendar je ta vlak žal nekje lansko jesen, ko bi bilo to še uresničljivo, odpeljal. Absolutno je dobro animirati stroko, ko smo razpravljali o ukinitvi volilnih okrajev, je bila stroka zelo glasna. Ko smo začeli razčiščevati dileme, do kod lahko gremo s spremembami volilnih okrajev, pa se seveda stroka ni oglašala, praktično nobenega pravega stališča nismo slišali s strani ustavnih pravnikov, ali lahko pritegnemo razlagi največje parlamentarne stranke, ki pravi, da je situacija takšna, kot je, trenutno je ustavno sporna; če pa malo popravimo volilne okraje, da bodo nekje v razmerju 1 proti 3, bo pa to še kar v redu; kar smo ves čas trdili, da ni res, in sodimo, da bi bila takšna rešitev lahko ustavno sporna. Tudi ta aplikacija je res samo kot nek pripomoček, se ne bi pretirano zanašal. Stranke bodo v končni fazi vendarle pričakovale nek kvalificiran predlog, ki ga bo v Državni zbor poslalo Ministrstvo za javno upravo. Kot rečeno, pa je bil vsaj doslej dogovor, da bodo zakon oziroma novelo zakona v Državni zbor vlagale parlamentarne stranke.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala. Ja, res je, analiza Državne volilne komisije iz leta 2017 je pokazala, da so razlike v velikosti med volilnimi okraji do 1 proti 3,73. Hkrati pa imamo nek sklep Ustavnega sodišča iz leta 1992, ko je Ustavno sodišče ugotovilo, da odstopanja med volilnimi okraji velikosti ranga 1 proti 3 še ni neustavno. Kot ste dejali, veliko stališč ustavnih pravnikov nismo dobili oziroma jih v vsej tej razpravi ni bilo. Tudi temu bo namenjeno to sredino srečanje. Kot rečeno, število prebivalcev torej ni edino merilo, še enkrat poudarjam; aplikacija je bila pripravljena na volivce, zakon govori o prebivalcih, s čimer nekako korigira prihodnje spremembe. Tudi geografska zaokroženost, zgodovinska podlaga – tudi to so ključna merila. Vsekakor nas čaka veliko dela; ključno pa je, da dosežemo nek politični konsenz, da bo imel predlog ustrezno politično podporo.
Hvala lepa. Kolega Medved, postopkovno.
Hvala lepa. Ravno zato, ker je to res prvovrstna politična tema in ker nam vsem skupaj res že zmanjkuje časa in ker od nekaterih strank v Državnem zboru niti še nismo slišali, kakšno stališče imajo do sprememb meja volilnih okrajev, kar je bilo nekako razumljivo, saj večina strank, ne bom rekel po številu poslancev, ampak večina strank je vendarle ves čas zagovarjala ukinitev meja volilnih okrajev in uvedbo relativnega preferenčnega glasu in se s samimi mejami volilnih okrajev niti niso ukvarjale. To se je pokazalo tudi ob vašem povabilu na ministrstvo, mislim, da smo prišli tja trije predstavniki treh strank, pa še potem je predstavnik Slovenske demokratske stranke relativno hitro šel, ker ni bil zadovoljen s tistim, kar je bilo takrat na mizi. V vsakem primeru bo na koncu vendarle največje breme na Ministrstvu za javno upravo, tako je bilo tudi v preteklosti, kar zadeva reševanja tega vprašanja, zato predlagam, da vendarle pred tem velikim finalom Državni zbor opravi razpravo na to temo, da izmenjamo mnenja, podkrepljeni bomo tudi že s strokovnimi mnenji o tem, kako vidimo spremembe meja volilnih okrajev. Ta teza, da bi spreminjali meje volilnih okrajev, ampak bi praktično ostali enaki, tudi ta teza je prisotna, to bo najbrž težko narediti in težko bo vzdržalo ustavno presojo. Spoštovani predsednik, predlagam, da na prihodnji seji Državni zbor opravi razpravo o implementaciji odločbe Ustavnega sodišča glede volitev v Državni zbor.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Naslednja bo vprašanje postavila Andreja Zabret, in sicer ministru za finance dr. Andreju Širclju.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani minister! V vladi ste vrednost učinkov prvega in tretjega protikorona zakona ocenili na skupno 4 milijarde evrov. Kasneje ste v programu Pakta stabilnosti za leto 2020 oceno vrednosti prvega koronazakona znižali, tako da uradna ocena obeh paketov skupaj znaša okoli 2,8 milijarde evrov oziroma 6,2 % BDP. Fiskalni svet je ob sprejemanju oba paketa skupaj ocenil na 2,3 milijarde oziroma 5,1 % BDP. Maja in junija je Fiskalni svet objavil prve ocene dejanskih izdatkov protikriznih ukrepov, pred kratkim, 5. julija, pa so pregled posodobili tudi z novimi podatki. Dejanski in neposredni učinek ukrepov tako znaša nekaj manj kot 1,1 milijarde, poleg tega je bilo odobrenih še 259 milijonov evrov odloženih oziroma obročnih plačil davčnih obveznosti, kar pa ne vpliva na odhodek države, temveč le na likvidnost. Do zdaj je bila pomoč države v višini 1,1 milijarde od predvidenih približnih 4 milijard, kar kaže na neučinkovitost ukrepov. Vlada je pripravila tudi drugi protikoronski zakon, ki uvaja garancijsko shemo za posojila podjetjem oziroma tako imenovani likvidnostni paket; vendar ta shema v praksi še vedno ni zaživela. Pred kratkim smo lahko celo v medijih zasledili, da bo zaživela šele v septembru. To – moram priznati – je katastrofa. In zakaj ni zaživela ta shema? Med drugim tudi zaradi tega, ker niste vgradili mehanizma, po katerem bi banke vedele, koliko poroštva je še na razpolago. Moram povedati, da smo v LMŠ to rešitev predlagali že konec aprila, pa jo je na žalost koalicija na Odboru za finance gladko zavrnila. In to, da bodo podjetja dobila kredite s poroštvom države šele septembra, tudi pomeni, da bo zaradi tako kolosalne zamude manj vplačanih davkov in prispevkov v državno blagajno. Država se je letos skupno zadolžila za vrtoglavih več kot 5 milijard evrov. Po drugi strani dejanski neposredni učinek prvega in tretjega protikoronskega paketa po podatkih Fiskalnega sveta znaša trenutno nekaj manj kot 1,1 milijarde evrov, kot sem že povedala. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Zakaj smo se zadolžili za tako veliko vsoto, če se kaže, da bodo dejanske finančne posledice sprejetih kriznih ukrepov dosti manjše, kot ste jih napovedali sprva? Vemo, da bodo dolg odplačevale zdajšnje in prihodnje generacije, zato bi bilo pomembno, da dobimo te odgovore.
Hvala lepa. Se opravičujem, magister Andrej Šircelj, sem vas prej narobe naslovil z doktorjem. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Hvala lepa tudi za vprašanje. Prvo, kar želim povedati, javne finance in ukrepi niso nobena katastrofa. Tukaj pač povzemam vaše besede, ko govorite o katastrofičnem stanju javnih financ in tako naprej. Drugo, podatki, ki ste jih navajali, se dnevno spreminjajo in ti podatki so seveda odvisni od obdobja, ki ga dejansko spremljamo. Tukaj lahko rečem, da je Fiskalni svet odstopil od fiskalnega pravila, z drugimi besedami, Fiskalni svet ne zahteva več tega, da bi bili odhodki enaki prihodkom. Kot naslednje bi želel opozoriti na to, da je Državni zbor z odlokom omogočil za približno 2 milijardi večje odhodke, kar z drugimi besedami pomeni, da ti odhodki lahko presegajo prihodke oziroma so za toliko večji, in to zaradi krize covid. Te ocene, o katerih ste govorili, so na prvi pogled podcenjene, ker je bila že narejena ocena, da se za leto 2020 ocenjuje primanjkljaj sektorja država po metodologiji ESA v višini 3 milijarde 706 milijonov. Z drugimi besedami, to znaša približno 8,1 % bruto družbenega proizvoda. S tega zornega kota je treba povedati, da tudi v primerljivih državah, ki imajo epidemijo in imajo tudi epidemiološko krizo, ti primanjkljaji celo presegajo ocenjene primanjkljaje v Sloveniji, tako znaša v Italiji ta ocena 10,8 % bruto družbenega proizvoda, v Belgiji 11,5 % bruto družbenega proizvoda. Z drugimi besedami, epidemija je prizadela celotno Evropo in celotna Evropa dejansko deluje v popolnoma drugačnih gospodarskih in finančnih okoliščinah kot pred krizo. Tudi glede ukrepov na bančnem področju, o katerih se je govorilo, lahko povem, da gre za ukrepe, kjer sodelujejo Banka Slovenije, Ministrstvo za finance, SID banka in poslovne banke. Ministrstvo za finance se je uskladilo z Banko Slovenije glede podzakonskega akta, glede uredbe, ki je bila sprejeta in na podlagi katere je Banka Slovenije zagotovila, da je ta uredba dejansko tudi usklajena z vsemi pravili, ki jih postavlja tukaj regulator Evropska centralna banka glede bančništva. Po informacijah, ki so tudi v medijih, so nekatere banke že začele delovati in že dajejo dejansko tudi te kredite. Po informacijah, ki jih imamo, pa so dejansko banke ne glede na to, ali je ta shema živela ali ne, v preteklosti omogočile precejšnjemu številu podjetij, da so dobila takšna ali drugačna posojila oziroma kredite, pač glede na samo poslovanje. S tega zornega kota lahko rečemo, da zaradi koronske krize so zapletene javne finance, nastajajo dodatni odhodki, ki so opredeljeni v vseh koronapaketih, kjer dejansko še to poteka, da vsi, ki bi lahko izkoristili možnosti za različna nadomestila – tukaj lahko govorim od študentov do tistih, ki lahko izkoriščajo ta nadomestila za čakanje na delo –, jih niso izkoristili v celoti. S tega zornega kota so podatki zanimivi, daleč pa od tega, da bi bila kakršnakoli katastrofa ali da bi bilo finančno stanje nestabilno.
Hvala lepa. Kolegica Zabret, zahtevate dopolnitev? Izvolite.
Hvala za pojasnitev, minister. Ampak jaz nisem govorila, da so javne finance katastrofa, ampak da je katastrofa ta garancijska shema, da še ne deluje. O tem sem govorila. V Nemčiji so ta ukrep sprejeli že marca, ker se jim je zdel to eden od najbolj pomembnih ukrepov, da zagotovi likvidnost podjetjem. Upam pa, da ne bo katastrofa konec leta v javnofinančnem rezultatu, ko se napoveduje, da naj bi bil javni dolg za okoli 5 oziroma 6 milijard višji kot lansko leto 2019, ko smo imeli še presežek. Minister, upam, da imate pripravljeno strategijo, kako bomo porabili ves ta denar, ki se bo odražal v javnem dolgu, in da bo šel v prave namene, na primer v gospodarstvo, investicije, razvoj in znanost, ker z vsem tem bomo imeli multiplikativni učinek, v nasprotnem primeru pa bomo imeli le dolg, ki ga bomo odplačevali mi, naši otroci in vse prihodne generacije. In na žalost res ne morem mimo tega, da se vlada ukvarja z zadevami, kot so odstavljanje direktorja Sursa, za katerega je tudi vložena ustavna presoja, ali je bila menjava zakonita; spreminjanje statuta DUTB, vstavljanje represivnih rešitev v protikoronske zakone, kot je mobilna aplikacija, in tako naprej. In tudi vsi vaši pro bono svetovalci vmes dobivajo pomembne položaje pri upravljanju z državnim premoženjem. Minister, še vas enkrat vprašam: Kakšna je vaša izhodna strategija? Nenazadnje boste morali to razložiti tudi Fiskalnemu svetu.
Hvala lepa. Mag. Šircelj, imate besedo.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. V letošnjem letu je zaradi koronavirusa prišlo do dodatne zadolžitve za nekaj več kot 2 milijardi evrov. To je odobril Državni zbor. To ste odobrili vi, spoštovani poslanci in poslanke. In za te namene je dejansko prišlo do večje zadolžitve. Če gledate javni dolg v odstotku od bruto družbenega proizvoda, obe spremenljivki sta šli v nasprotno smer – zadolžitev navzgor, bruto družbeni proizvod navzdol; z drugimi besedami to pomeni tudi večji odstotek. In v okviru tega lahko to računamo. Je pa po drugi strani res, da Evropska komisija napoveduje hitrejšo gospodarsko rast kot v povprečju Evropske unije in tudi manjši padec, kot je v povprečju Evropske unije, kar z drugimi besedami pomeni, da so ti ukrepi, ki so bili sprejeti, bili na nek način učinkoviti. Drugo, kar bi rekel, gospodarstvo deluje. Tukaj se moram omejiti na eno panogo, ki deluje veliko manj, to je turizem, ki je bil najbolj prizadet. In po drugi strani se kažejo nekateri znaki, da gre gospodarstvo tudi navzgor. S tega zornega kota seveda se pričakuje tudi stabilizacija javnih prihodkov, za katero bo potrebno, da se opravi v skladu z Zakonom o fiskalnem pravilu, kar z drugimi besedami pomeni, da bo Vlada predložila Fiskalnemu svetu način, pogoje in tudi natančen načrt, kako se bo to zgodilo. Prvi tukaj, ki po mojem mnenju je upravičen do tega načrta, je Fiskalni svet. Vlada bo Fiskalnemu svetu v skladu z zakonodajo predložila ta načrt. S tega zornega kota ni nobenega dvoma, da se to ne bi zgodilo; in ni nobenega dvoma, da bodo v tem načrtu dejansko predstavljeni tudi ukrepi, kako bo Slovenija ob tem, da seveda ne bo več covid krize, prišla v stanje, ko bodo prihodki in odhodki izenačeni. Seveda pa se bomo o tem pogovarjali tudi s Fiskalnim svetom, v kakšnem obdobju bo ta načrt dejansko izveden.
Hvala lepa. Kolegica Zabret, postopkovno.
Ker so javne finance res pomembne in čeprav pravite, da gospodarstvo deluje; ja, deluje, vendar še vedno vlada pozablja na določene skupine, kot je industrija storitev, tudi poslanci dobivamo mejle od podjetnikov, predvsem manjših podjetnikov, ki prodajajo na stojnicah, ki dejansko ne morejo opravljati svoje storitve, ker so prepovedani vsi sejmi in dogodki. Vse to vpliva posledično tudi na javne finance. Ker nisem dobila konkretnega odgovora, predlagam, da se o tem razpravlja tudi na eni od naslednjih sej Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Naslednja bo vprašanje postavila kolegica Violeta Tomić, in sicer ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica Simona Kustec, najbrž ste seznanjeni z dejstvom, da se že celoten mandat ukvarjamo s perečo problematiko Srednje šole za oblikovanje in fotografijo, ki trenutno še vedno biva v Križankah, kjer domuje še 70 let. Po dogovoru z Mestno občino Ljubljana naj bi se izselili 1. septembra 2022, nimajo pa nobenih zagotovil, kam bi lahko šli. Ta dogovor z Mestno občino Ljubljana je nastal v času vašega predhodnika ministra Pikala in mi smo v tem mandatu sklicali kar dve seji, kjer smo sprejeli dokaj zavezujoče sklepe. Prva seja je bila v mandatu vašega predhodnika, kjer smo izglasovali moratorij 3 mesece, v tem času pa naj bi ministrstvo ponovno preverilo vse možnosti za rešitev prostorske problematike in pripravilo ustrezno časovnico ter o tem poročalo Odboru za kulturo in Odboru za izobraževanje, znanost, šport in mladino. To se žal ni zgodilo in postopki so tekli naprej. Zato smo sklicali novo sejo, kjer smo izglasoval nov sklep, ki pravi, da mora Srednja šola za oblikovanje in fotografijo ostati v objektu Križank in ga ohraniti kot vitalno zgodovinsko jedro šole, hkrati pa prostorsko stisko reševati z izgradnjo novih prostorov v urbanem kulturnem okolju. V medijih smo videli, da župan Zoran Janković postaja nestrpen in da je državi postavil ultimat, naj se končno odloči, ali v zameno za prostore Križank želi občinska zemljišča v Trnovem ali ne. To bi pomenilo izselitev šole iz njenih prostorov do jeseni 2020 brez kakršnegakoli zagotovila o tem, kje naj bi se po tem terminu izvajal pedagoški proces. Zato me v zvezi s tem zanima: Do katere mere ste se s perečim vprašanjem Križank seznanili? Kakšno je vaše stališče do te menjalne pogodbe z Mestno občino Ljubljana? Iz medijev smo tudi videli, da na šolskem ministrstvu še vedno upate na nadaljevanje pogovorov z Mestno občino Ljubljana in si želite rešitve, ki bo, citiram, »v dobro obeh strani«. Zanima me: Kakšna rešitev bi to lahko bila, ki bi bila v dobro obeh strani; in kako daleč ste s temi dogovori? Kako realna, in ali sploh, je menjava nepremičnin, o kateri se je Mestna občina Ljubljana dogovarjala še s prejšnjim ministrom? Župan, kot vemo, je pozval ministrstvo, da se izjasni glede namere. Zdaj ste dobili ultimat. Zanima me: Kako se Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport odziva na ultimat s strani Mestne občina Ljubljana? Ali bo ministrstvo pristalo na takšno izsiljevanje? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa poslanka Tomić! Kot ste pravilno rekli, gre za eno, recimo temu, tematiko, ki ima že kar dolgo brado in je povezana, kot je to običajno, kadar ne pride do takojšnjih rešitev, tudi z različnimi pogledi, različnimi interesi v zvezi s tem, kako naj se reši. Konkretno v tem primeru Križank imamo tri pomembne vsebine, s katerimi se bomo morali na nek način soočiti in jih tudi ustrezno rešiti in postaviti na svoje mesto. Ena je povezana z izvajanjem in zagotavljanjem izvajanja enega modernega programa šole za oblikovanje in fotografijo v prostorih, ki bodo ustrezali današnjim potrebam za izvajanje tega izobraževalnega procesa. In dejstvo je, da kljub tej dolgi tradiciji, ki jo ima ta šola v prostorih Križank, prostori pač ne ustrezajo, ne zadoščajo več, če želimo res eno kvalitetno, moderno izobraževanje na teh vsebinah peljati. To je en del zgodbe. Drugi del zgodbe je povezan z vidikom varovanja kulturne dediščine in tega, da moramo tudi te tako imenovane revitalizacijske pristope k varovanju kulturne dediščine striktno spoštovati ter da ne moremo in ne smemo pretirano posegati v redefinicijo tega kulturnega prostora. Tretja zgodba pa je ta, ki ste se jo tudi kar neposredno dotaknili, nanaša se pa na lastniška razmerja. Na eni strani kulturna dediščina, za katero preko Ministrstva za kulturo skrbi država, na drugi strani prostori šole, ki so spet v lasti države oziroma v pristojnosti ministrstva, pristojnega za izobraževanje, znanost in šport. In tretji del, ki se dotika lastništva Mestne občine Ljubljana. Okrog tega se tukaj na nek način vrtimo. Vrtimo tudi že mi v tem mandatu zelo aktivno, v dialogu smo z vsemi vpletenimi, na eni strani znotraj lastnih vrst, predvsem v odnosu z ministrstvom, pristojnim za kulturo, ter tudi z Mestno občino Ljubljana. Kot rečeno, naš način dela je iskanje rešitev na sodelovalen, dialoški način; absolutno ne preko ultimatov. Če se postavljajo ultimati, potem se moramo malo usesti in ohladiti glave, da lahko nadaljujemo. Jaz srčno upam in tudi vsi obeti kažejo na to, da nam v tej zgodbi tega ne bo treba storiti, ampak da bomo lahko prišli do ene optimalne rešitve, ki bo pa sledila temu delu, na katerega bi se pa želela na koncu še nasloniti, to pa je tudi ta aktivna, intenzivna parlamentarna razprava prav preko vaše poslanske skupine, tudi kolega Zmago Jelinčič Plemeniti je zelo aktiven pri odpiranju te tematike, o kateri se razpravlja tudi tukaj. In mislim, da je prav; tudi sklepi, ki so bili podani 15. 6. na tej zadnji skupni nujni seji odbora za kulturo in za izobraževanje, so dobri in jim v tem, kar počnemo, tudi sledimo. Skratka, iskanje enega prostora za to, da lahko na eni strani zagotovimo moderno in dobro izobraževanje, na drugi strani pa spoštovanje kulturne dediščine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegica Tomić, imate besedo.
Hvala, spoštovana ministrica. Upam, da ste vse nas pomirili s tem, kar ste zdaj povedali, kajti vemo, da je Plečnik namenil te prostore oblikovni šoli. Ti prostori dihajo s kreativnostjo in zadnja stvar, ki bi si jo želeli, je, da postanejo ti Plečnikovi prostori, ki so kulturni spomenik državnega pomena, na koncu koncev nekakšne garderobe ali pa skladišča za nastopajoče znotraj festivala. Upam, da bo vitalni del šole ostal vendarle v Križankah, da se pa prostorska stiska potem dodatno rešuje drugje. To je tudi želja vseh dijakov, ki so zelo vezani na ta prostor, tudi profesorjev, sindikata, staršev, zainteresirane javnosti. Kot veste, je krožila tudi peticija z naslovom Križank ne damo. Dejstvo je, da moramo znotraj mestnega jedra ohranjati takšne vsebine, da bodo imele tudi takšne arhitekturne posebnosti, kot so Križanke, dejansko svoj smisel. In zdaj vemo, da je v lasti države približno 52 % Križank, preostalih 48 % je občinskih, država ima več, tako da mislim, da je pogajalska pozicija dobra. Zanima me: Ali veste, koliko občinskih prostorov šola dejansko uporablja? Kako jih bodo potem nadomestili, če oziroma ko jih bodo morali izprazniti? Kdaj bo objavljen urbanistični natečaj za izbiro strokovno najprimernejše urbanistične rešitve oziroma občinski podrobni prostorski načrt? Kot vemo, je Plečnik predvidel šolo, da se širi kar tam. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Ja, še enkrat mogoče, naša iskrena želja – in absolutno ocenjujem, da je na obeh straneh – je ta, da mi najdemo rešitev, ki bo po eni strani spoštovala bogastvo kulturne dediščine, na drugi strani pa spoštovala tudi aktualne, sodobne, moderne kriterije, načela, tudi standarde izobraževalnega procesa, predvsem na tem področju oblikovanja in fotografije, ki je z vidika umetnosti še prav posebej pomemben, ker mora najti nek kreativen, odprt prostor, da je lahko ustvarjalen. In v tem smislu se zdaj iščejo rešitve, ki grejo predvsem malo fizično ven iz tega prostora, vendar pa še vedno blizu; in še vedno v en tak prostor – tudi že zgodovinsko gledano – kreativen, bogat, z različnimi tipi izkušenj, in sicer na območju tako imenovane Roške. Tam je en del predviden. Kot rečeno, kako se bomo dokončno uspeli dogovoriti z Mestno občino Ljubljana – ker je to tudi na nek način vezano še na druge pomembne, vsaj na polju izobraževanja in znanosti, projekte, kot je predvsem Center znanosti –, to je pa zdaj stvar dialoga, stvar pogovorov, ki ga vršimo v tem aktualnem času skupaj z Mestno občino Ljubljana. In verjamem, da bomo na koncu poiskali tisto rešitev, ki ne bo, recimo temu, trgovska; ampak bo rešitev, ki bo spoštovala predvsem omenjeni dve ključni zadevi, na eni strani kulturno dediščino in ohranjanje, spoštovanje tega dela; na drugi strani zagotavljanje čim boljšega prostora za izobraževalni proces.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo kolega Jurij Lep, ki bo vprašanje zastavil ministru za zdravje Tomažu Gantarju.
Najlepša hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, vsi ostali kolegice in kolegi! Kot jasni zagovorniki pravic starejših v Poslanski skupini Desus že vrsto let opozarjamo na prepotrebno ureditev področja dolgotrajne oskrbe. Dejstvo je, da Slovenija postaja starajoča družba in projekcije, ki napovedujejo, da bo delež oseb, starejših od 65 let, leta 2050 30-odstoten, nam zgovorno kažejo, da mora skrb za starejše postati prioriteta naše družbe. V zadnjih letih so bile opravljene številne študije, pilotni projekti in razprave na temo zakona o dolgotrajni oskrbi. Priča smo bili tudi prenosu dela pristojnosti za pripravo omenjenega zakona z Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti na Ministrstvo za zdravje; vse to v želji napredka na tem področju. Zavedamo se, da je k tako pomembni sistemski ureditvi treba pristopiti strokovno, z največjo mero odgovornosti in s sodelovanjem številnih deležnikov. A vendarle lahko na tem mestu rečemo, da lovimo zadnji vagon, da se z ustrezno zakonsko rešitvijo zagotovi dolgoročno vzdržen sistem, ki bo dopolnjeval zdravstveni ter tudi socialni vidik oskrbe in pomoči starejših in ki bo pomagal k dostojnemu staranju vseh nas, tako danes kot čez 50 in več let. Številni, predvsem prostovoljni in humanitarni projekti, kot je tudi program Zveze društev upokojencev Slovenije – Starejši za starejše, so s svojimi prostovoljci v zadnjem obdobju odigrali pomembno vlogo. Veliko je namreč starejših, ki si želijo čim dlje ostati v domačem okolju. A četudi je želja pomagati drugemu še tako močna, se lahko pojavi nevidna sila, ki slednjo omeji. Temu smo bili priča v prvem valu epidemije covida-19, ko so tudi mnogi prostovoljci, med njimi tudi prostovoljci programa Starejši za starejše, morali vsakodnevne obiske omejiti na zgolj najnujnejše. Vemo pa, koliko nam včasih pomeni že samo pogovor, kaj šele pomoč pri vsakodnevni aktivnosti in negi. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Kakšna je predvidena časovnica sprejemanja zakona o dolgotrajni oskrbi, katerega na Ministrstvu za zdravje v zadnjem obdobju z vso resnostjo pripravljate? Ali bo zakon spodbujal ukrepe, da bi starejši lahko čim dlje časa preživeli v domačem okolju; ter katere vi vidite kot najpomembnejše? Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala, predsednik. Hvala tudi gospodu Juriju Lepu za vprašanje. Zakon o dolgotrajni oskrbi je gotovo eden tistih, ki jih že vrsto let najbolj pogrešamo in o njih govorimo tudi že verjetno 15, 20 let, da jih moramo na nek način spraviti v življenje. Od leta 2017 je ta zakon v pristojnosti Ministrstva za zdravje in smo tudi poskušali iskati rešitve za vsebinske rešitve in tudi ostale glede načina financiranja, saj se zavedamo, da si že danes v obstoječem sistemu tudi vedno več ljudi z veliko težavo privošči bivanje v domu glede na nizke pokojnine in visoke stroške v domovih. V ta zakon smo skušali tudi vključiti kar nekaj izkušenj, ki smo jih dobili v času epidemije, saj so okužbe v domovih za starejše problem tudi sicer, ne samo okužbe covida, vsako leto tudi mnogi zbolijo in tudi lahko umrejo zaradi navadne gripe, in tudi druge okužbe so v domovih problem. Zakon seveda je kompleksen, je obsežen in pripravljen v tem trenutku do te mere, da boste verjetno še v tem tednu seznanjeni znotraj koalicije z vsebinskimi rešitvami, potem pa je predvidena tudi dvomesečna javna obravnava. Lotevamo se različnih vprašanj. Eno je, kdo sodi v sistem dolgotrajne oskrbe, se pravi definicija upravičencev. Potem pa je tudi ocena upravičenosti. Razvito je bilo enotno ocenjevalno orodje, ki je bilo tudi že testirano v pilotnih projektih, in potem razdeljeni upravičenci v pet kategorij – od 1, najnižje, do 5, najzahtevnejše; in glede na to tudi to, kaj jim pripada v sklopu zakona o dolgotrajni oskrbi. Dejstvo je, da imamo v Sloveniji relativno veliko število postelj, nad povprečjem Evrope, medtem ko je bila pomanjkljiva predvsem oskrba na domu. In tudi te smo se zato lotili na drugačen način in po novem omogočili v tem zakonu, da bo oseba na domu dostopala lahko tudi do zdravstvene nege, to pomeni priprava zdravil, dajanje, hranjenje po sondi, hranjenje oseb z motnjami požiranja in tako naprej. Se pravi zdravstveni del in storitve za ohranjanje samostojnosti, se pravi vsakodnevna opravila, s pomočjo fizioterapije, delovne terapije, vključeni so tudi že itak socialni delavci. In verjamemo, da bodo na ta način lahko mnogi, ki so zdaj na seznamih in čakajo na institucionalno oskrbo, dlje časa preživeli na svojem domu in bili deležni teh dodatnih storitev, brez katerih pač ne morejo več živeti v okviru svojega bivališča. Določene spremembe so tudi pri formalni oskrbi v institucijah, in sicer v vsakem primeru izboljšano financiranje glede na slabo dostopnost v sedanjem sistemu. Poleg tega pa smo delili in poudarjali tudi del v okviru oskrbe, ki je eden dolgotrajna oskrba sama na sebi, predvsem predvidena za manjše enote; drugo so večji zavodi, ki bodo imeli poleg dolgotrajne oskrbe tudi zdravstveno oskrbo, se pravi neke vrste negovalne bolnišnice, čeprav to ni pravi izraz. Pomeni pa predvsem dejansko več zdravstvenega osebja, več možnosti rehabilitacije, tudi v okviru tega, preden se v svojo osnovno enoto vrne. Smiselno bi bilo, da bi to imelo čim več domov, saj ti domovi dejansko predstavljajo drugi dom za starejše osebe, saj je bistveno večji stres za starejšega človeka, če ga moramo pred tem za mesece nastaniti v kakšnem drugem kraju, v čisto drugačnem objektu. Zato poskušamo na ta način te domove približati potrebam starejših oseb. Financiranje smo razdelili od stoprocentnega financiranja iz javnih sredstev in potem tudi še nekaj drugih izračunov, kjer pa bo potreben dogovor.
Hvala lepa. Kolega Lep, imate besedo.
Hvala. Bom dal dopolnilno vprašanje, da boste lahko končali misel. Kljub temu pa bi jaz kot dopolnilno podvprašanje povedal tole, da glede na moje izkušnje iz lokalnega življenja lahko trdim, da starostniki v veliki večini ne želijo jesen življenja preživeti v domovih za starejše. Druge možnosti so: pomoč na domu, dnevno-varstveni centri, razne aktivnosti za starejše v okviru druženja z mlajšo generacijo in podobno. Želel bi vaše mnenje in vaš pogled na to temo ob predpostavki, da država vsekakor ni v stanju zagotoviti oziroma postaviti dovolj domov za starejše. Čeravno ste rekli, da imamo mi v Evropi nadpovprečno število postelj, ampak kljub temu skozi standarde, ki smo jih mi pred leti uvedli, smo jasno avtomatsko izgubili število možnih nastavitev, ker sedaj so enoposteljne sobe ali dvoposteljne sobe, včasih so bili v sobah tudi po štirje starostniki. S tega stališča me zanima: Kakšen je vaš pogled na dolgoročno reševanje teh problemov, ker vemo, da zmeraj bodo in zmeraj bolj se bomo mogli potruditi, da jih bomo reševali? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Ja, v vsakem primeru seveda dolgoročno in tudi glede na trende, ki so pred nami – se pravi naraščanje števila starejših vsaj do leta 2060, Slovenija je tu bolj izpostavljena –, je smiselno iskati vse rešitve in načine pomoči, da ostane starejša oseba čim dlje na svojem domu. Zato uvajamo na novo, kar do zdaj tega ni bilo, zdravstveno nego, pomoč patronažnih sester in tudi že omenjene storitve za ohranjanje samostojnosti, se pravi vsakodnevnih opravil. Delno so že v obstoječem načinu deležni pomoči s strani socialnih služb. Mislim, da s tem, kar dodajamo, omogočamo dodatne možnosti, tu je predvidena tudi e-oskrba, to je spremljanje predvsem nekaterih bolezenskih stanj oziroma v prvi vrsti poškodb, padcev, ki so pogosti pri starejših osebah, in seveda ustrezno javljanje na te centre; in če bo možno vključiti v financiranje, tudi adaptacijo, kar pomeni adaptacijo stanovanj za tiste, ki bi lahko na domu bili, na primer širša vrata, po potrebi dvigalo, prilagoditve v kopalnici in tako naprej. Bo pa za to treba zagotavljati dodatna sredstva. Razmišljali smo o tem, da bi lahko del teh za obstoječo generacijo namenili tudi, če bo zakon sprejet, iz zakona o demografskem skladu.
Hvala lepa. Kolegica Lidija Divjak Mirnik bo zastavila vprašanje ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik, za besedo. Lep pozdrav, kolegice in kolegi! Pravica do življenja v zdravem in čistem življenjskem okolju ter dolžnost za skrb za ohranjanje le-tega sta načeli, ki sta vpeti v mednarodno pravo in tudi v Ustavo Republike Slovenije, ki v svojem 72. členu določa, da ima vsakdo v skladu z zakonom pravico do zdravega življenjskega okolja. Okoljska politika Evropske unije pa temelji na načelu, da povzročitelj obremenitve plača tudi vsakršno okoljsko škodo, ki jo povzroči. Tipičen primer, kako Slovenija krši osnovno pravico do življenja v zdravem in čistem okolju, na svoji koži čutijo prebivalci Dogoš, v okraju Mestne občine Maribor. Da naštejem dejstva; prvič, leta 2004 je v neposredni bližini številnih stanovanjskih hiš Mestna občina Maribor pod pretvezo začasnega odlaganja tja pričela odlagati 800-tonske bale, v katerih so v plastiko zavili komunalne odpadke, jih zlagali v piramide, pokrili s plahtami in jih celo pršili s tako imenovano kolonjsko vodo, da okoliški prebivalci ne bi preveč trpeli smradu, ki ga je povzročalo gnitje v folijo zavitih smeti. Po treh letih jih seveda niso odpeljali, ampak le zasuli z zemljino in jih tako prebivalcem pustili pred nosom. Kaj to pomeni za podtalnico, mi verjetno ni treba govoriti. Drugič, že leta 2003 je Mestna občina Maribor tam postavila centralno čistilno napravo, ki letno navrže 12 tisoč ton odpadnega blata, katerega problematiko vsi v Sloveniji poznamo. Še danes ni rešena, a to še ni vse. Tretjič, majhen okraj s približno 750 občani ima največji problem z območjem lokacije bivše gramoznice v velikosti 17 hektarjev. Na površini šestih hektarjev se nahaja odprto odlagališče komunalnih odpadkov, ki od leta 2003 v najemu najemodajalcem Gokop, d. o. o., ki je tam do 2013 izkopaval gramoz; vendar mu je 2013 potekla koncesijska pogodba za izkoriščanje gramoza in mu s tem ugasnila tudi rudarska pravica za izkoriščanje. Najemnik bi moral s potekom koncesijske pogodbe to degradirano območje tudi sanirati, česar do danes še ni storil; nasprotno. Četrtič, brez pravne podlage in brez dovoljenj je tam od leta 2013 do danes na zemljišču v lasti Mestne občine Maribor brezplačno odložil in zakopal, reci in piši, več kot milijon kubičnih metrov nepredelanih, pretežno gradbenih in tudi drugih odpadkov. In tukaj se pojavi nov problem za ta kraj. Po poročanju medijev je tam zakopanih tudi 18 tisoč 700 ton močno onesnažene zemlje z območja celjske Cinkarne, za katere odpadke je tudi Evropska komisija ugotovila, da vsebujejo močno presežene mejne in kritične vrednosti številnih težkih kovin, in seveda Republiki Sloveniji naložila, da sanira. Gospod minister, zato vas sprašujem: Kdaj in na kakšen način boste proti odgovornim v inšpektoratu uvedli ustrezne postopke zaradi opustitve uradne dolžnosti? Kdaj in na kakšen način boste na podlagi inšpekcijskih ugotovitev izpeljali postopke za sanacijo Dogoš v Mestni občini Maribor glede zemljin, pripeljanih iz Celja? Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je minister odsoten, sprašujem, ali želite pisni ali ustni odgovor na naslednji seji? Ustni odgovor. Hvala lepa. Naslednji ima besedo Aljaž Kovačič, ki bo postavil vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec Lipicer. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Pred kratkim smo v Državnem zboru izglasovali nov praznik – dan slovenskega športa. Že tedaj sem v svoji razpravi opozoril, da načeloma ta praznik ne bo pomagal, da bi se položaj slovenskega športa izboljšal. V Nacionalnem programu športa v Republiki Slovenije zapisano, da je šport pomembna dejavnost družbe, izraz njene dinamike in del splošne kulture, ki bogati kakovost življenja vsakega posameznika. Država naj bi spodbujala razvoj športa skozi finančno plat in tudi skozi strokovno izobraževanje. Več strokovnjakov že več let opozarja, da je ta finančna pomoč države zelo nizka oziroma zelo primanjkuje sredstev glede povpraševanja, ki bi jih slovenski šport moral dobiti tudi glede uspehov na svetovnem merilu in tudi na amaterski ravni. Predvsem je to pomanjkanje denarja v programih za šport in tudi v infrastrukturi, če govorimo o neki gradnji nove športne infrastrukture ali na drugi strani glede neke obnove športne infrastrukture. Po tej krizi bo položaj slovenskega športa še v veliko težji situaciji. Tudi vemo, da je veliko sponzorjev vlagalo v šport, sedaj bodo podjetja imela manjši dobiček in bodo v prvi fazi rezala tam, kjer je najlažje, in sem spada tudi sponzorska pomoč raznim društvom. Druge države so v tej krizi covida-19 veliko denarja vložile v sam šport. Avstrija je napovedala dodatnih 100 milijonov za šport, prav tako Švica, medtem ko je Hrvaška namenila nekaj več kot 5 milijonov evrov. Na začetku me zanima: Zakaj niste v noben PKP vključili popolnoma nič pomoči glede športa? Če se ne motim, ste v PKP3 pri 65. členu vključili vrednotnice za športne prireditve. Strokovnjaki govorijo, da naj bi znašal primanjkljaj, ki se je že do danes zgodil slovenskemu športu, nekako od 30 do 40 milijonov evrov. Zakaj ste izpustili tako pomembno slovensko disciplino, kot je sam šport? Saj vemo, da šport ni le to, da se športniki z njim ukvarjajo, ampak delajo tudi promocijo državi v svetovnem merilu, prav tako pa je pomemben glede gibanja mladih in dejansko vse populacije. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec Kovačič. Ja, šport je pomembna družbena dejavnost v naši državi, ne samo zaradi tega, ker nas dela kot nacijo bolj ponosne ob dosežkih naših vrhunskih športnikov na svetovnih tekmovanjih, ampak tudi zaradi tega, ker predstavlja zdrav življenjski stil, lep in dober način preživljanja prostega časa, prav tako je tudi neke vrste dober usmerjevalec naših otrok v njihovo življenje, tudi v njihovo disciplino, odnos do drugih. Šport je integracijski element vsake zdrave družbe, kar pomeni, da omogoča na ta način tudi možnost, da se generacije med seboj povezujejo, da se skozi šport tudi novi prišleki in pripadniki ranljivih skupin lažje najdejo in prepoznajo. V tem smislu imate prav, ko pravite, da mora biti tudi država tista, ki mora skrbeti za pomoč športu, za promocijo športa. Vendar je pa to mnogo več od tega, kar običajno spremljamo preko televizijskih zaslonov in preko medijev in kar je osredotočeno na vrhunski šport. Vrhunski šport je pomemben del, ni pa edini del; in je tisti del, ki je žal zaradi, recimo temu, globalnega razvoja stanja razmer postal v prvi vrsti ena velika podjetniška, že skorajda gospodarska dejavnost kot pa karkoli drugega. Če se dotaknemo samih financ, zato da boste videli, kakšno je to razmerje že ves čas na ravni športa, kar se tiče finančnih sredstev. Malo manj kot 20 % vseh finančnih odlivov za polje športa gre iz tako imenovanih javnih financ, od tega grejo okoli 3 % neposredno iz državnega proračuna in 13 % iz proračuna lokalnih skupnosti, potem pa še 1,5 % iz tako imenovanega loterijskega denarja. Vse ostalo, to je okoli 83 % vsega denarja, ki je namenjen športu, pa prihaja iz tako imenovanih zasebnih virov. Od tega recimo 20 % v obliki podpore, ki jo dajejo podjetja, vse ostalo pa neposredno preko izplačil, ki jih mi kot posamezniki namenjamo bodisi za športne storitve bodisi za športno opremo. In kot rečeno, to je stanje razmer in v teh okoliščinah pravzaprav delujemo. Mogoče še informacija, da boste videli, kako je šport velika zgodba. Okoli 200 tisoč članov različnih športnih klubov imamo v naši državi, 10 tisoč 200 različnih športnih klubov in skoraj 100 različnih nacionalnih športnih federacij. In zdaj na covid vprašanje – Kaj smo naredili s tremi protikoronskimi zakoni? Da, šport smo absolutno tudi vključili v njih, ne po imenu neposredno, vendar pa v obliki vseh teh podpor, ki so jih lahko dobili samozaposleni oziroma zaposleni preko ostalih oblik, ki jih je covid nekako zaobjel, kot pomoč v času, ko niso mogli delovati. V tem smislu je bilo tudi na polju športa izplačanega kar nekaj denarja. To je en del. Drugi del je povezan s tako imenovanimi športnimi vrednotnicami. Poplačali smo že obstoječe stroške javnemu zavodu Planica in šport aktivirali kot eno od prvih družbenih dejavnosti, ki se je postopoma spet lahko začela vračati v postkoronsko aktivnost in življenje, pod seveda posebnimi pogoji, ki jih moramo vsi skupaj spoštovati na polju higiene in varnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Strinjam se glede tega, ko ste rekli, da so bili vključeni samozaposleni, ampak dejstvo je, da imamo Sloveniji veliko teh polprofesionalnih klubov, ki delujejo kot društva; in dejansko le-ti niso bili vključeni v te PKP. Ker so športne zveze izrazile neko nezadovoljstvo s tem, da ste si vzeli več časa glede letnega programa športa v letu 2020, obenem pa niste upoštevali nekih novih oblik, ki so prišle s tem covidom, me zanima tudi: Kakšna je vaša ocena realizacije? Kako boste zagotovili to realizacijo, saj te aktivnosti niso bile izvajane? Tu imam v mislih področje nagrad športnikom, obštudijske dejavnosti, potem vrhunski šport, šport invalidov, šport starejših, športne rekreacije in status pravic športnikov. Kako boste naredili te realizacije? Kako boste podprli športne organizacije, ki veliko dejavnosti in projektov ne bodo mogle organizirati in realizirati, ker niso premogle sredstev za kreditiranje dogodkov, predvsem zaradi nesklenjenih pogodb z vašim ministrstvom?
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Javni razpis za letni program športa za leto 2020 je bil uradno objavljen prav na zadnji dan še bivše vlade in je kot tak potem tudi šel v aktivacijo in ga nismo v naši vladi povsem nič spreminjali. Je pa res, da zaradi te tako imenovane koronasituacije pač določeni pogoji niso mogli biti izpolnjeni, ker se določena tekmovanja in aktivnosti niso izvedle. In naj povem, da smo 9. 6. odpirali vse vloge, ki so prišle na javni razpis za letni program športa, da sem ravno v prejšnjem tednu podpisala tudi odločbe. 90 odločb je bilo posredovanih konec tedna do naslovnikov. Tule gre za sofinanciranje oziroma financiranje 306 različnih programov. Vse to je nekako primerljivo tudi z letnimi programi športa preteklih let; je pa res, da je zaradi koronarazmer nekaj prvotno načrtovanega denarja ostalo. Gre za 400–500 tisoč evrov. Na podlagi posebnega pravilnika, ki smo ga ravno zaradi teh razmer tudi sprejeli oziroma sem ga tudi podpisala, bomo dali priložnost vsem tistim, ki bodo izpolnjevali pogoje, da se tudi ponovno prijavijo in da se tudi ta denar potem pošteno razdeli. V tem smislu resnično glede na aktualno stanje razmer poskušamo priti čim bolj nasproti vsem tistim, ki bodo izkazali potrebo, in tudi programe, da bodo deležni tega državnega denarja. Mogoče samo kratek odziv na vaš začetni komentar, vezan na covidsituacijo in na delovanja društev. V času covida nihče ni deloval, tudi običajnih stroškov delovanja ni bilo. Tisto, kar se je pa nanašalo na zaposlene v društvih, pa je bilo potem s pomočjo te PKP zakonodaje tudi pokrito. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo, predsedujoči. V teh društvih so oblike zaposlitve, v narekovajih, če tako lahko rečem, zelo različne – od študentskega dela do nekih podjemnih pogodb oziroma vseh različnih. In prav zaradi tega jih je bila velika večina izpuščenih. Zaradi vseh teh podatkov, ki ste jih navedli, med drugim sem tudi nekje zasledil, da športna industrija v Sloveniji zaposluje okoli 22 tisoč Slovencev in v bruto domači proizvod prispeva dobrih 600 milijonov evrov letno, je moj predlog, da o ministričinem odgovoru opravimo razpravo na eni od naslednjih sej.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 14. julija 2020, v okviru glasovanj. Boštjan Koražija bo postavil vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janezu Ciglerju Kralju. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Študentke in študentje so nas že od začetka krize vseskozi opozarjali na protikoronske pakete, v katerih so bili dostikrat žal nekako odrinjeni na stran oziroma jih je ta paket pomoči naslovil le delno. Želim izpostaviti njihovo socialno stisko, v katero so že ali pa še bodo dodatno potisnjeni študentke, študentje in tudi študentske družine. Ti študenti so zaradi prenizkih štipendij v bistvu odvisni od študentskega dela, da lahko študirajo, da se lahko preživijo, da si lahko najdejo bivališče. Marsikdo od teh študentov tudi s svojim delom podpira svoje starše oziroma celo svojo družino doma. Tudi jaz osebno poznam kar nekaj takšnih študentov; bi pa rad tudi opozoril na eno zelo zanimivo dejstvo, kako zelo pomembno je študentsko delo za vse te študente. Študentsko delo dijakov in študentov zagotavlja skoraj trikratnik sredstev, ki jih država namenja tej populaciji preko štipendij. Zdaj se bom še malo teh podatkov lotil. Država je v letu 2018 razdelila 15 tisoč 429 štipendij, ki so po večini znašale 125 evrov. V istem letu pa je študentsko delo opravljalo okoli 100 tisoč dijakov in študentov, njihov povprečni mesečni neto prihodek pa je znašal 185 evrov. Študentsko delo je v drugi polovici marca – vsi vemo, zakaj – zaradi epidemije koronavirusa oziroma virusa covid-19 upadlo za polovico. Celotni trg študentskega dela sicer zdaj počasi raste, ampak je tudi v maju spet padel za okoli 40 %, v juniju za okoli 30 %, počasi gre nazaj. Zdaj pa me zanima sledeče: S katerimi ukrepi nameravate priskočiti na pomoč socialni stiski študentov, ki se preživljajo s študentskim delom? Ukrepi vladne enkratne pomoči v višini ene povprečne štipendije vsem tem študentom, ki so odvisni od študentskega dela, njihove socialne stiske niso kaj dosti zmanjšali oziroma olajšali; zadevo bo očitno treba nasloviti na daljši rok, saj je veliko študentskih služb ravno v sektorjih, ki so najbolj prizadeti, to je v turizmu in gostinstvu. Ali razmišljate o zniževanju kriterijev za pridobitev štipendije oziroma o dvigu najnižjih štipendij, kar bi vsaj nekoliko omililo stisko? Morda bi bilo malo boljše, če bi ob znižanju kriterijev zvišali še sredstva. Pa tretje vprašanje; ena od možnosti je tudi povečanje sredstev, namenjenih za sofinanciranje študentskega bivanja, zlasti za tiste, ki so prisiljeni nastanitve iskati v ponudbi na trgu, kjer so cene znatno višje in jih subvencije za bivanje pri zasebnikih ne dosežejo. Seveda je pri ukrepu treba paziti, da ne bi prišlo še do dodatnega zvišanja najemnim, kakor smo videli pri prosti gospodarski pobudi pri turističnih bonih. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec Koražija, za to vprašanje, ki zadeva zelo pomembno skupino državljanov. Mladim nasploh, ne samo študentom, ampak mladim nasploh namenjamo na ministrstvu za delo posebno pozornost. Sam zelo dobro razumem to, kar ste izpostavili v vprašanju, saj sem tudi sam skozi svoj čas študija in že prej v srednji šoli izboljševal svoj socialni, finančni položaj s študentskim delom. Lahko verjamete, da sem doživel marsikaj od tega, kar ste tudi sami izpostavili. Razumem pa, da je z epidemijo za marsikaterega študenta prišla še večja negotovost in tudi strah pred prihodnostjo, zato delamo vse, kar je v naši moči, da bi razmere vsaj malo olajšali. Preko sodelavcev ekipe ministrstva za delo smo ves čas v stiku s predstavniki mladih, kar nameravamo nadaljevati tudi v prihodnje. Odgovor na vaše konkretno vprašanje je veliko bolj kompleksen, kot se zdi na prvi pogled. Mladi so ključni za našo družbo. Da bodo lahko čim lažje razprli jadra in zajadrali v uspešno odraslo življenje, jim omogočamo celostno obravnavo, ki je sestavljena iz področij štipendij, ukrepov aktivne politike zaposlovanja in socialne pomoči. Trenutno je nabor ukrepov, ki jih naše ministrstvo nudi študentom, zelo velik. Prvi ukrep oziroma možnost je, da se oseba, ki ima status študenta, lahko vpiše v evidenco iskalcev zaposlitve tudi na Zavod za zaposlovanje in si na ta način pridobi informacije o trgu dela, zaposlovanju in pomoč pri iskanju zaposlitve. S tem dobijo status iskalca zaposlitve in se lahko vključijo tudi v ukrepe vseživljenjske karierne orientacije, predvsem pa tudi v informiranje o trgu dela in samostojno vodenje kariere. Iskalci zaposlitve se lahko tudi v okviru ukrepov aktivne politike zaposlovanja vključijo v različna usposabljanja in izobraževanja, ki so določena v katalogu ukrepov aktivne politike zaposlovanja. Naslednja možnost je, da se otroci nad 18 let s statusom študenta do 26. leta starosti upoštevajo tudi pri dodelitvi dodatka za veliko družino enemu od staršev, kar ima za posledico tudi dodatni družinski prejemek. Prav tako je eden od staršev za otroke nad 18 let s statusom študenta, in sicer do 26. leta, upravičen do dodatka za nego otroka, če otrok potrebuje posebno nego in varstvo. Študent lahko uveljavlja plačilo ali subvencioniranje prehrane, subvencioniran prevoz, subvencionirano bivanje in različne štipendije. Če sam ali v okviru družine nima dovolj sredstev za preživetje, lahko pri centru za socialno delo vloži vlogo tudi za denarno socialno pomoč, tudi izredno denarno socialno pomoč. Če študent živi v najemniškem stanovanju, lahko vloži vlogo za subvencijo najemnine; če ima študent družino, lahko uveljavlja otroški dodatek, študentke in študenti, ki postanejo starši, so upravičeni do 258 evrov mesečno eno leto po rojstvu otroka, ta starševski dodatek se bo s 1. 1. 2021 dvignil na višino osnovnega zneska minimalnega dohodka 402 evra, kar bo nedvomno pripomoglo k boljšemu materialnemu položaju študentskih družin. Študenti, ki imajo status invalidne osebe, se lahko vključijo v program Neodvisno življenje študentov invalidov, bivalno skupnost. Za ta program sofinanciramo zaposlenega strokovnega delavca, program omogoča podporo študentom invalidom pri osamosvajanju in organiziranju neodvisnega in enakopravnega življenja. V ta program so v letošnjem letu vključeni štirje uporabniki. Seveda je tudi ena od možnosti krepitve materialnega stanja položaja študentov tudi študentsko delo, kot ste sami izpostavili. Namenjeno je pridobivanju delovnih izkušenj, dodatnega zaslužka dijakom in študentom ter pokrivanju izrednih potreb po delu s strani delodajalcev; in torej ne zagotavljanju temeljne ekonomske in socialne varnosti študentov, niti nadomeščanju rednih potreb po delu na strani delodajalcev.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani minister. Moram priznati, da ga zelo cenim tudi že od prej kot strokovnega sodelavca, ker vem, da se trudi. Zadeva je taka, kolikor sem jaz dobil informacije, da študenti, ki bivajo pri zasebnikih, niso bili deležni vsi državne pomoči oziroma je sploh niso bili, če sem prav dobil podatke. Tudi pri študentih, ki so bivali v študentskih domovih, glede subvencij so bile neke zgodbe oziroma eni so dobili, eni niso dobili. Boste vi iz prve roke lahko povedali oziroma me popravili, če se motim. Je pa tudi res, da so se tudi določeni študentje obrnili na mene in so tudi predlagali, da bi vsi, ki so v prejšnjem letu z naslova dijaškega in študentskega dela prejemali redne dohodke, bili prav tako upravičeni do nadomestila v višini 80 % povprečnih prejetih prihodkov za obdobje, ko ne morejo dobiti študentskega dela. Tak predlog smo tudi večkrat kot amandma predlagali v naši poslanski skupini, saj bi bila to dejansko pomoč študentskim delavcem. Kaj menite o tem predlogu oziroma teh 80 odstotkih? Ste pa tudi na začetku zelo lepo tudi sami izpostavili problem. Namesto da bi študentje študirali; saj vemo, situacija je res zakomplicirana in kompleksna, ampak tu je treba biti zelo pazljiv, da ne bodo postali strogo iskalci zaposlitve, ampak da bojo lahko naprej študirali to, kar želijo oziroma kar morajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Hvala lepa, spoštovani poslanec Koražija. Glede dveh težav, ki ste jih izpostavili oziroma omenili; če sem prav razumel, ste omenili, da naj ne bi vsi prejeli korona enkratnega solidarnostnega dodatka za študente. To bi sicer lahko preveril, je bil pa prejem tega enkratnega solidarnostnega dodatka vezan na status študenta. Ker so bili ukrepi zastavljeni tako, da čim bolj preprosto in čim hitreje pomagamo, mislim, da bi morali vsi prejeti; niti ni prišla še do nas do sedaj ta informacija, da kdo ne bi prejel. Glede prejema subvencije najemnin predlagam, da se tisti, ki so se morda obrnili na vas, pa res morda tega niso prejeli, da se v skladu s postopkom obrnejo na izplačevalca oziroma odločevalca in sprožijo postopek pritožbe. Menim, da bo to najbolj učinkovito. Glede tega, kar ste izpostavili glede študentskega dela, lahko seveda domnevamo, da bo učinek na opravljanje študentskega dela na letni ravni zaradi epidemije korone sicer manjši kot recimo v času zadnje gospodarske krize, saj s tem, ko je vlada že kar dobro postopno odpravila omejitve v gospodarstvu, lahko pričakujemo večjo in hitrejšo rast študentskega dela, morda celo hitrejšo, kot je rast zaposlenosti. Z vidika učinkov ne smemo zanemariti niti likvidnostih ukrepov, namenjenih gospodarstvu, ki so ključnega pomena, da se dvigne tudi potreba po študentskem delu. Morda omenim še to, kar je tudi v dobro študentov, na področju štipendiranja smo v tretjem protikorona paketu študentom omogočili, da jim štipendijska razmerja mirujejo, če v letošnjem študijskem letu ne bodo napredovali v višji letnik ali zaključili izobraževalnega programa; prav tako smo omogočili tudi prilagoditev obveznosti z naslova kadrovskih štipendij tako v korist štipendistov kot tudi delodajalcev. Omogočili smo tudi podaljšanje že sklenjenih dogovorov o odlogu vračila ali obročnem vračanju štipendije za eno leto, če štipendist zaradi epidemije ne bi zmogel vrniti dogovorjenega zneska. Ocenjujem, da lahko s tem celovitim naborom ukrepov, ob vseh ukrepih, torej tudi enkratni solidarnostni dodatek za ranljive skupine, zaenkrat zagotavljamo osnovno varnost in ponujamo roko študentom ter vsem mladim še naprej.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Spoštovani, hvala za besedo. Da zadevo razčistim še za prej, ker mislim, da je gospod minister narobe razumel, govoril sem za subvencije za tiste študente, ki so bivali pri zasebnikih pa so se potem prijavili za državno pomoč. Gre se za bivanjske zadeve, za stanovanjske stvari, ker so si urejali stanovanjski problem. Bi pa rad rekel na koncu, saj to ste tudi lepo povedali oziroma izpostavili, da ta generacija dijakov in študentov, ki je zdaj žal v tem času epidemije koronavirusa oziroma covida-19, bo tudi po mojem nosila večji del odgovornosti za naprej, za prihodnost. Saj to bo v bistvu generacija, ki bo potem morala tudi za prihodnost konkretno skrbeti in tudi tako in drugače marsikaj spremeniti, na boljše seveda. Osebno sem mnenja, da pri takih stvareh, ko gre za problematiko dijakov in študentov, pridejo v Državni zbor, in to nam tudi povejo. Mislim, da se marsikdo tudi s tem strinja, ker enostavno je čas, da tudi ta državni zbor postane državni zbor državljanov; in ne samo nekih devetdesetih politikov. Mislim, da se bomo morali tega zmerom bolj vsi zavedati. Ko govorimo o mladih, ko govorimo o dijakih in študentih, mislim, da je to nujno, da jih povabimo enkrat na konkretno okroglo mizo ali pa na neko razpravo, da nam zaupajo težave, tegobe, probleme, ki so se pojavili sploh v tem času. Mislim, da je žal ta epidemija odprla še pa še nekih ran oziroma nekih negotovosti, ampak mislim, da smo Slovenci sposobni to konkretno premagati in iti naprej v lepšo prihodnost, ker po mojem mnenju imamo zelo inteligentne ter razgledane dijake in študente. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 14. julija 2020, v okviru glasovanj. Nik Prebil bo postavil vprašanje ministru brez resorja, pristojnemu za razvoj in evropsko kohezijsko politiko, Zvonku Černaču. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovana kolega, spoštovani minister! Moje vprašanje se navezuje na evropsko kohezijsko politiko in njen razvoj po covidu oziroma med covidom; nekako o temi, ki je za nekega državljana, ki zadeve ne spremlja, dokaj težko razumljiva, a upam, da bova te stvari razjasnila. Približno dva meseca nazaj ste na novinarski konferenci pojasnili, da boste zagotovili podlago za prerazporeditev 280 milijonov evropskih sredstev, saj je Evropska komisija dala možnost tako imenovanega prožnejšega črpanja iz strukturnih skladov ravno zaradi krize pandemije covida-19. To možnost pa je Evropska komisija dala do 30. junija 2021 in glede na to predvidevam, da bo Slovenija vseeno morala izpolniti tiste obveznosti iz doseganja skupnih ciljev strategije Evropa 2020 oziroma tistih drugih tematskih ciljev, ki so opredeljeni v operativnem programu Slovenije. Ker je že tako dovolj težav in pomanjkljivosti v procesu črpanja evropskih kohezijskih sredstev, in to ste sedaj videli tudi sami glede na prejšnjo sejo, ki smo jo imeli na Odboru za zadeve Evropske unije, in ker se počasi zaključuje tudi ta finančna perspektiva, vas, spoštovani minister, sprašujem: Ali boste pri pripravi pravnih podlag glede morebitnega prerazporejanja sredstev iz strukturnih skladov in kohezijskega sklada upoštevali prej omenjeno razdelitev na vzhod in zahod, razdelitev po skladih in tako dalje, da bomo uspeli doseči te kazalnike? Ali je zdaj ta prerazporeditev tudi realno sploh v načrtu? Oba veva, da imamo problem premajhnega črpanja sredstev v vzhodni kohezijski regiji, kjer določen delež vedno ostaja nepočrpan in potem hitimo. Glede na ta predlog Evropske komisije je to sedaj mogoče, denar se lahko premika iz sklada v sklad, iz regije v regijo, a zgolj do 30. 6. Še enkrat se bo upoštevalo to v času tega enoletnega črpanja. Zanima me tudi: Kako boste reševali morebitni problem, če bi po koncu tega prožnega črpanja morali zagotoviti te kazalnike, recimo denarja na zahodu pa bi bilo še več, ker bo ta problem nato postal še večji, kot je sedaj? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje. Lep pozdrav kolegom in kolegici ter vsem poslankam in podpredsednici Državnega zbora! Tako kot ste ugotovili, po tistem, ko je bila razglašena pandemija oziroma epidemija, 12. marca, se je na področju evropske kohezijske politike evropska birokracija relativno hitro odzvala. Na nekaterih področji, kot smo videli, žal ne; tukaj pa je bil odziv zelo hiter, omogočena je bila prerazporeditev sredstev na podlagi spremembe uredb marca in aprila, aprila še dodatno možen poseg tudi na sredstva kohezijskega sklada, za kar se Slovenija zaradi pomembnosti teh sredstev na drugih področjih ni odločila. Prerazporedite, ki smo jih v okviru spremembe operativnega programa, ki je bil potrjen 30. aprila letos, predvideli, zajemajo izključno na področju Evropskega socialnega sklada in Evropskega sklada za regionalni razvoj. In druga premisa, ki smo jo pri tem upoštevali, nismo posegali na nobeno od področij, kjer bi bile ogrožene dosedanje operacije oziroma dosedanji projekti. V okviru teh sredstev smo predvideli, tako kot ste omenili, 270, 280 milijonov evrov prerazporeditev, in sicer za 9 prioritetnih ukrepov posameznih ministrstev – 143 milijonov evrov in za 5 ukrepov posameznih ministrstev preostanek, ki ga bo mogoče koristiti tudi v naslednjem letu. Kot veste, s spremembo uredb je bilo tudi omogočeno koriščenje izdatkov za upravičene stroške, povezane z epidemijo, od 1. februarja letos. V enem delu bodo ta sredstva tudi temu namenjena. Slovenija bo dolžna izpolniti vse ostale zaveze in tudi vse ostale tematske cilje, se pa seveda pri izvajanju posameznih operacij pojavljajo problemi. Jaz sem zadnjič na seji Odbora za zadeve Evropske unije, ko je bilo obravnavano poročilo za prvi kvartal letošnjega leta, povedal recimo en primer iz Dogovora za razvoj regij, kjer je 62 projektov, 16 vodovodov in 46 kanalizacij, če poenostavim; do 31. 3. ni bil odobren niti en projekt. Gre pa za projekte v vrednosti več kot 250 milijonov evrov. Zdaj se počasi ta zaostanek odpravlja, ampak ker gre za velikansko število dokaj zahtevnih projektov in ker je bilo na začetku letošnjega leta na področju administriranja nekaj formalnih zapletov pri izvajanju teh aktivnosti, računam, da bo ta zaostanek v večjem delu mogoče nadoknaditi do konec septembra. To je tudi rok, ki smo si ga zastavili za pregled realnosti vsega tistega, kar je na področju posameznih operacij za obdobje 2014–2020, predvsem na področju okolja in prostora in infrastrukture, predvideno. Do takrat, ko naj bi bil ta pregled opravljen, bo tudi narejena evalvacija, katerega od teh projektov v tej perspektivi ne bo mogoče izvajati, in iz ostankov omogočena izvedba vsem tistim, ki so pripravljeni za izvedbo, oziroma dopolnitvam nekaterim projektom, ki že tečejo, pa potrebujejo dodatna sredstva za uspešno dokončanje. Da, zagotovljene so in bodo tudi v prihodnje vse pravne podlage. Za prerazporeditev so že, tudi za koriščenje, in sicer ne samo obstoječih sredstev, ampak tudi predvidenega dodatka v okviru projekta, ki naj bi znašal približno 350 milijonov evrov in bo vezan na izvajanje obstoječe finančne perspektive. Tudi zaradi tega načrtujemo v prihodnjih tednih in mesecih bolj operativen pristop pri samem izvajanju in pri pripravi naborov operacij. Kot vidimo, bo tudi potrebna sprememba regulative, predvsem v tistem delu, ki se nanaša na prostorsko-gradbeno zakonodajo s ciljem, da se ti projekti, glede katerih je treba sredstva porabiti do konca leta 2023 oziroma pri nekaterih tudi do konca 2022, uspešno zaključijo v tem obdobju.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Prebil, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednica. Minister, hvala lepa za te odgovore, a vendar mi niste odgovorili na moje dokaj eksplicitno vprašanje. Povedali ste nekaj podatkov, ki jih oba poznava. Vemo, da je na postavki Vzhodna Slovenija – 1,26 milijarde in na postavki Zahodna Slovenija – 847 milijonov, če tukaj gledava ESRR in ESS; potem pa še 1,055 milijarde v okviru kohezije na celotni Sloveniji. Do sedaj je veljalo tako, in tukaj je bila Evropska komisija zelo striktna, da se denar porablja izključno za to, za kar je predviden v operativnem programu. Jaz sem si pripravil en čisti primer operativnega programa za prednostno os 2.1, ki govori o mednarodni konkurenčnosti raziskav. Slovenija si kot cilj vedno zada neko vrednost, ki jo bo do tega obdobja, se pravi n+3, torej do leta 2023 morala izpolniti. Te številke moramo doseči, če želimo ta denar od Evropske komisije dobiti nazaj. V tem enoletnem obdobju, torej do 30. junija 2021, pa praktično lahko države v okviru tega prožnejšega črpanja počnejo, kar želijo, in denar prekladajo iz enega dela v drugega. Ne glede na vse, kar ste povedali, moje vprašanje je še vedno enako: Ali bo Slovenija po 30. 6. 2021 še vedno morala striktno zagotavljati to, kar je napisano v operativnem programu, in sredstva, ki so bila namenjena točno za določeno regijo? Ali bo glede na razporeditve Evropska komisija na koncu pogledala skozi prste državam članicam? Nenazadnje bi lahko celoten denar iz vzhoda sedaj potegnili na zahod, če bi bilo temu tako. Zato tu prosim za dodatno pojasnilo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Ja, nekaj napak v številkah. Iz Evropskega sklada za regionalni razvoj je predvideno črpanje milijarde 416 milijonov evrov, iz Evropskega socialnega sklada 718 milijonov, iz kohezijskega 914 milijonov evrov. Odstop od izpolnjevanja tematskih ciljev je bil pogojen z ukrepi covida in v tem delu je tudi odstopanje mogoče. Pojavljajo se tudi razmišljanja, da bi za obdobje do konca leta 2023 bil mogoč odstop na posameznih delih. Je pa dejstvo, ki ste ga omenili, da se na posameznih oseh ne glede na situacijo covida pojavljajo problemi, so se pojavljali že do sedaj in se bodo verjetno pojavljali tudi v prihodnje. Na nek način je s temi prerazporeditvami omogočeno lažje doseganje posameznih ciljev na posameznih oseh, kjer so se tudi zaradi zamika začetka izvrševanja te finančne perspektive, ki, kot veste, se je začela izvrševati šele leta 2016, pojavile določene težave, ki še danes niso odpravljene. Da, tako kot sem povedal, zagotovili bomo v formalnem okviru izpolnjevanje vseh ciljev in omogočili odstopanje zaradi prerazporeditev za potrebe covida, tako kot določajo veljavne uredbe iz marca in aprila.
Hvala lepa. Postopkovni predlog imate, gospod poslanec. Izvolite.
Hvala lepa, minister. Tudi hvala za dodatno pojasnilo. V nekem okviru ste mi sicer odgovorili na moje vprašanje, a preden podam postopkovni predlog, mi dovolite en povzetek. Evropska kohezijska politika je po mojem mnenju eden ključnih svežnjev poleg drugih ukrepov, ki jih dela Evropska unija, kjer lahko Slovenija pridobi neka finančna sredstva in se skladno s Strategijo razvoja tudi razvija. Glede na finančno perspektivo, ki prihaja, večletni finančni okvir, bomo v nekem malo manjšem okviru še vedno ostali, najverjetneje v okviru treh milijard. Kaj bo pa po poteku teh sedmih let, torej po letu 2027, pa zaenkrat še ne vemo. Lahko pa se zgodi glede na močen razvoj, ki ga zahodna Slovenija ima, da bomo celo iz tega izpadli. Menim, da je evropska kohezijska politika in tudi to prožnejše črpanje, ki se po eni strani lahko kaže kot dober ukrep za hiter odziv, ki ga vsekakor ob tej epidemiji potrebujemo, ključno, da Državni zbor o takih temah, ki so resnično izrednega pomena, opravi neko poglobljeno razpravo in sooči mnenja tudi s številnimi strokovnjaki na tem področju, tako doma kot tistimi v tujini. Morda pride do nekih dobrih praks in jih v prihodnje uporabi za boljše črpanje iz evropske kohezijske politike. Številna leta smo gledali, da so se določene težave pojavljale, ki jih tudi do sedaj številni ministri niso uspeli razrešiti. Zato v skladu s Poslovnikom, spoštovana podpredsednica, predlagam, da Državni zbor o morebitni širši debati opravi glasovanje.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Sedaj nadaljujemo z vprašanji. Gospod Branko Simonovič bo postavil vprašanje ministru za finance mag. Andreju Širclju. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednica. Lep pozdrav vsem! Spoštovani gospod minister, v skladu z Zakonom o dohodnini so fizične osebe pri oddajanju nepremičnin v najem obdavčene s stopnjo 27,5 % ob upoštevanju, da je davčna osnova na podlagi 77. člena Zakona o dohodnini zmanjšana za normirane stroške v višini 15 % dohodka, doseženega z oddajanjem premoženja v najem. Se pravi, 15 % je normiranih stroškov, na 85 % prihodkov se pa plačuje 27,5-odstotni davek. Po drugi strani ravno tako Zakon o dohodnini omogoča, da se vsem tistim, ki opravljajo dejavnost oddajanja premoženja v najem, torej opravljanje dejavnosti sobodajalstva, priznavajo normirani stroški v višini 80 % prihodkov, to je 59. člen Zakona o dohodnini, razlika 20 % prihodkov pa je obdavčena s 20-odstotno stopnjo, to je 135. člen Zakona o dohodnini. Razumem, da je lahko davčna stopnja za samostojne podjetnike nižja, saj le-ti plačujejo še prispevke za socialno varnost, nerazumljivo velika pa je razlika v priznavanju normiranih stroškov, in sicer od 15 do 80 %. Zaradi navedenega vas, gospod minister, sprašujem: Kako in kdaj boste v večji meri izenačili priznavanje normiranih stroškov in obdavčitev dohodkov iz najema na podlagi Zakona o dohodnini ter omogočili večje spodbujanje dolgoročnega oddajanja nepremičnin v najem? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo in hvala lepa za vprašanje. Res je, spoštovani poslanec, razlike pri obdavčevanju oddajanja nepremičnin so relativno velike, in res je, da lahko, tako kot ste navedli, fizična oseba oddaja nepremičnino na tej podlagi, da upošteva 27,5-odstotno stopnjo. Ta stopnja je začela veljati letos, kar pomeni, da so te spremembe zakona bile narejene v letu 2019. V letu 2019 je prišlo do teh sprememb. Res je, da v 77. členu tega zakona so se takrat povečali normirani stroški iz 10 na 15 %. Res je tudi, da imajo sobodajalci, tisti, ki so dejansko registrirani, možnost, da si priznavajo normirane odhodke v višini 80 % prihodkov in da ob tem vodijo določene enostavne evidence. In res je, da je tudi možno, da nekdo oddaja nepremičnino tudi kot samostojni podjetnik; in če to dela kot samostojni podjetnik, se mu v tem primeru lahko priznajo tudi dejanski stroški. Oziroma ti dejanski odhodki se mu priznajo tudi, če vodi določene evidence kot samostojni podjetnik. Razlika je tudi v tem, da ko si samostojni podjetnik obračunava dohodek, gre ta dohodek potem v letno osnovo, to se pravi gre v progresivno davčno lestvico. Pri samostojnem podjetniku ta lestvica, ta 80-odstotna obdavčitev ni dokončna oziroma teh 80 odstotkov ni dokončnih, ampak potem ta progresivna lestvica verjetno pri nekaterih tudi poveča to obdavčitev. Vsekakor, tako kot ste rekli, so te razlike nesorazmerne, te spremembe so se dogajale od leta 2013, enkrat so bili tovrstni odhodki obdavčeni cedularno, enkrat so bili obdavčeni tako, da se je obračunal samo končni davek, enkrat so bili obdavčeni sintetično, kar pomeni, da se je najprej plačala akontacija dohodnine, potem so se pa ti dohodki vštevali v letno davčno osnovo in bili obdavčeni po progresivni lestvici. V skladu s koalicijsko pogodbo in tudi zaradi velikih razlik na Ministrstvu za finance formiramo delovno skupino, ki bo dejansko analizirala celoten davčni sistem, med drugim tudi dohodke, ki jih fizične osebe dosegajo iz oddajanja v najem. Tukaj bomo naredili tudi analizo v primerjavi s pravnimi osebami, se pravi če nek deoo oddaja nepremičnine v najem. Naredili bomo to analizo in v skladu s koalicijsko pogodbo smo tudi dolžni predložiti rešitve glede celotnega davčnega sistema in seveda tudi za celotno dohodnino in tudi za te vrste dohodkov fizičnih oseb. Kar z drugimi besedami pomeni, ta vlada bo naredila analizo celotnega davčnega sistema in predlagala rešitve, ki naj bi jih potem v obliki zakonskih predlogov predložili v Državni zbor. Ta delovna skupina bo v najkrajšem času začela delovati, sedaj se formira, mislim, da bo pričela z delom in v nekaj mesecih predložila tudi tovrstne analize.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za odgovore, gospod minister. Pričakujem, da se bo to res tudi zgodilo. Zanima me: Kakšno je vaše mnenje, če bi bili pri fizičnih osebah recimo ti normirani stroški izenačeni kot pri samostojnih podjetnikih in drugih, se pravi na 80 %? Kako bi to vplivalo na najemodajalce pri oddajanju nepremičnin v dolgoročni najem, se pravi družinam, študentom, ker je veliko veliko pomanjkanje tega? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, minister.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Kakorkoli že, s povečanjem teh normiranih odhodkov se seveda znižuje sama obdavčitev. Ti dohodki morajo biti v sorazmerju z obdavčitvijo drugih dohodkov, to je prvo pravilo po mojem osebnem mnenju. Drugo, mislim, da bi se v tem primeru povečalo število najemov, vsaj z davčnega zornega kota, to bi se vsekakor lahko zgodilo, če bi se povečali priznani normirani odhodki. Po drugi strani pa je treba gledati tudi, kako so ostali dohodki fizičnih oseb obdavčeni, se pravi morajo biti v nekem sorazmerju. Tukaj je pa moje osebno mnenje, da je veliko bolje stimulirati najeme s tem, da se določenim osebam, na primer študentom, zagotovi denar v obliki štipendij, da si lahko najamejo sobo, da si lahko najamejo manjše stanovanje, ko so na študiju v Ljubljani. S tega zornega kota mislim, da z davčnim sistemom ne moremo narediti vsega ali pa zelo veliko, da se več naredi s subvencijo študentom, zato da se jim zagotovi primerna cena stanovanj oziroma bivalnih prostorov.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Prvi je na vrsti gospod Jože Lenart, ki bo postavil vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvolite.
Hvala lepa, kolegica. Gozd je naravna surovina, ki ga lahko s predelavo dobro oplemenitimo. S tem se verjetno, spoštovana ministrica, oba strinjava. Pa preidimo k vprašanju. Vlada Republike Slovenije je že v letu 2012 sprejela Akcijski načrt za povečanje konkurenčnosti gozdno-lesne verige v Sloveniji do leta 2020; s promocijskim sloganom Les je lep. Akcijski načrt je operativni dokument za povečanje konkurenčnosti celotne gozdno-lesne vrednostne verige in opredeljuje les kot strateško surovino Slovenije. Slovenija je za Finsko in Švedsko tretja najbolj gozdnata država Evropske unije, kjer letno priraste več kot 8 milijonov kubikov lesa – obnovljive surovine. Zaradi nizke konkurenčnosti gozdno-lesnega sektorja ter neurejene in celo prekinjene gozdno-lesne predelovalne verige slovenskega lesa ne izkoriščamo v zadostni meri. Slovenski les izvažamo, hkrati pa domača lesnopredelovalna panoga še vedno ni zaživela, kot bi si želeli. Spoštovana ministrica, letos se izteka obdobje akcijskega načrta in prav je, da na mizo damo rezultate doseženih ključnih ciljev. Zato me zanima: Kako smo uspeli razviti trg za lesne proizvode in storitve? Ali smo povečali sečnjo lesa v tem obdobju in kaj smo naredili na področju nege gozda v skladu z načrti za gospodarjenje z gozdovi? Predvsem me zanima glede povečanja količin predelave lesa na višjih zahtevnostih stopnjah z novimi tehnologijami: Ali smo uspeli ustvariti nova delovna mesta? Kakšna je rast dodane vrednosti na zaposlenega v lesnopredelovalni panogi, seveda ločeno za gozdarstvo in za lesno industrijo? Zanima me tudi sodelovanje vašega Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano z Ministrstvom za gospodarski razvoj in tehnologijo. Predvsem stojijo nadaljnji projekti družbe Slovenski državni gozdovi, ki gospodari z državnimi gozdovi in z izvozom ustvarja kar lepe dobičke. Že leta govorimo o treh oziroma štirih lesnih centrih v Sloveniji, ki bi omogočili predelavo lesa v višjo tehnološko predelavo. Z višjo dodano vrednostjo pa še vedno ni nobenih rezultatov. Kdo to zavira? Prosim za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec, spoštovani ostali prisotni! Gozdno-lesna veriga v Sloveniji resnično povezuje sistem trajnostnega, večnamenskega in sonaravnega upravljanja in gospodarjenja z gozdovi, potem nadalje s predelavo lesa, oblikovanjem, proizvodnjo izdelkov z večjo dodano vrednostjo in tudi prodajo lesnih izdelkov. V pristojnosti Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je v tem segmentu zgolj prvi del te gozdno-lesne verige, kar pomeni, da na naše področje pade predvsem prvi del, torej področje večnamenskega upravljanja z gozdom in do prve stopnje predelave. Nadaljnja lesnopredelovalna veriga sodi v okrilje ministrstva za gospodarstvo. Na področju gozdno-lesne verige smo mi pristojni za področje vodenja gozdne politike, na kar se nanaša tudi del vprašanja, ter predelavo lesa kot obnovljivega vira energije in predindustrijske rabe. Res je, da je bil leta 2012 sprejet Akcijski načrt za povečanje konkurenčnosti gozdno-lesne verige, ki se z letošnjim letom izteka. Seveda je treba pristopiti k pripravi novega, zato se pripravlja tudi analiza stanja, kaj je bilo v tem pogledu narejenega. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ima izjemno dober menedžment upravljanja z gozdovi in smo v tem pogledu tudi v evropskem merilu ena od držav, po katerih tudi številne druge države jemljejo ta vzorec upravljanja z gozdovi, ki je enoten, ki je vključujoč, vključuje vse deležnike; in tudi usmerja to upravljanje v smeri trajnostnega, kar pomeni, da je resnično skrbno načrtovano, ne dopušča nobenih golosekov in posegov, razen strokovno predpisanih. V tem pogledu tudi redno skrbimo za gozdnogojitvena dela in obnovo gozdov po različnih naravnih ujmah in tudi sprotno obnavljanje gozdov. Za ta del namenjamo podporo približno 51 milijonov evrov v obdobju finančne perspektive preko programov razvoja podeželja in dodatno še z razpisi, ki spodbujajo nekmetijsko dejavnost na kmetijah, približno v vrednosti 15 milijonov evrov. Do sedaj je teh 51 milijonov tudi že bilo počrpanih in vloženih v različna gozdnoobnovitvena dela in, kot rečeno, predelavo do prve stopnje, nakup opreme za to predelavo – 31,6 milijona evra. V letošnjem letu bomo objavili še za 19 milijonov evrov različnih razpisov. Kar se tiče vprašanja, ki se nanaša na postavitev lesnopredelovalnih centrov, ki so bili načrtovani v okviru strateškega načrta družbe SiDG. Po pripravi strateškega načrta, ki vključuje te štiri centre na različnih območjih Slovenije – torej Kočevska, Notranjska, Štajerska in Koroška –, je bil v medresorski obravnavi ta načrt ustavljen, kajti Ministrstvo za finance je zahtevalo preverjanje rentabilnosti teh predvidenih centrov. Pokazalo se je, da se lahko neka relativno sprejemljiva donosnost zagotavlja zgolj v enem lesnopredelovalnem centru, torej v centru Snežnik na Kočevskem. Zato je bil ta strateški načrt ustavljen in vrnjen ponovno v pripravo. Sedaj je strateški načrt ponovno pripravljen z nekaterimi popravljenimi podatki za te štiri lesnopredelovalne centre in v ponovni Če bi bil del vprašanja naslovljen tudi na ministra za gospodarstvo, bi seveda slišali, da je bilo tudi na tem delu gospodarstva kar nekaj razpisov, ki so omogočali vlaganja tudi v tisti zaključni del, to je predelavo lesa v visokokakovostne izdelke; pa žal na tisti strani še nimamo vzpostavljenih toliko obratov, da bi lahko večino lesa ali pa vsaj večji delež lesa v tem trenutku porabili oziroma ga usmerjali v domačo industrijo. Zagotovo nas čaka veliko dela predvsem na tem drugem segmentu, torej vlaganjih v predelovalno industrijo, za izdelke z višjo dodano vrednostjo, kar pa ni v naši pristojnosti.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Jaz bi želel drugi del vprašanja nasloviti. Malo iz prakse, spoštovana ministrica, v letu 2019 je Občina Mislinje zgradila novo telovadnico, ki je zgrajena v 70 % iz lesne surovine. Pridobitev je v Sloveniji in tudi v tujini zbudila veliko pozornost, bistveno pri tem pa je, da je bila večina lesnih materialov pri izgradnji – gre za lesno konstrukcijo, za lepljence – uvožena iz Avstrije. Ali ni to žalostno? Smo tretja najbolj gozdnata država v Evropi in še vedno ne znamo izkoristiti te domače strateške surovine. Postajamo dobavitelji komponent za razvite države, ne znamo pa izkoristiti lastnih virov, ki omogočajo končne produkte in s tem dodano vrednost ter bogatenje kapitala, ki bi ostajal doma. V veliko večjem deležu smo znali to surovino izkoristiti v obdobju med 2. svetovno vojno do osamosvojitve, ko je bila slovenska lesna industrija paradna za nekdanji jugoslovanski trg. Moje zadnje vprašanje je bilo, ali razmišljate o novem akcijskem načrtu, na kar ste mi že odgovorili. Jaz vidim to zadevo le skupaj z ministrstvom za gospodarstvo, osem let je minilo in verjemite mi, da spremljam, tudi sam izhajam iz lesne industrije, iz gozdarstva; dalo bi se dosti dosti več narediti. Prosil bi od vas še bolj konkreten odgovor, da bi tudi v praksi, kot sem postavil, več napravili.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Jaz se strinjam z vami, da je v Sloveniji premalo lesa vključenega tudi v različne oblike gradnje glede na dostopnost in surovino, ki jo v Sloveniji imamo. Zato je bil tudi naš predlog, da se tudi v Uredbo o zelenem javnem naročanju vnese večji obvezni delež lesa, ki se uporabi za različne gradbene izvedbe. Jaz sem še vedno prepričana, da je prostor za izboljšanje tudi v tem prvem delu gozdno-lesne verige, kjer je menedžment, gospodarjenje z gozdovi tudi še možno popraviti. V resnici je edina stvar, ki to nekoliko otežuje, izjemno veliko število lastnikov gozdov, v Sloveniji je ta številka približno 400 tisoč. V tem segmentu zagotovo še so tudi možne različne izboljšave v menedžiranju, prav gotovo nas pa večji del čaka v tem zaključnem delu, torej vzpostavitvi predelovalne industrije, kar pa je treba potem v sodelovanju z Ministrstvom za gospodarstvo doreči, spodbuditi tovrstne investicije. Če v Sloveniji nimamo te absorpcijske sposobnosti, da ta les predelamo doma, je potem edina možnost, ki ostane, da se ta les izvaža; in prav gotovo to ni dobra rešitev. Kar se tiče menedžiranja tudi na tem delu; vprašali ste, ali se povečuje posek, ali je tudi ta del verige v nekakšnem izboljševanju. Jaz lahko zagotovim, da tudi družba Slovenski državni gozdovi na tem področju vedno boljše in vedno bolj učinkovito upravlja z gozdovi, tudi sanirajo se gozdovi hitreje. Vendar mi je žal, da moram res večkrat ponoviti, da nam pa zmanjka na tem končnem delu. Mislim, da bomo tudi sedaj, ko bomo naredili analizo akcijskega načrta, ugotovili, da je predvsem področje dodajanja večje dodane vrednosti doma pridelanemu lesu šibko in da je lahko tudi ta raba večja na področju uporabe teh materialov v različnih gradbenih delih. Ko bomo končali s to analizo in pristopili k novemu načrtu, bom pa seveda z vami delila tudi vse te podatke, kaj je analiza pokazala.
Hvala lepa. Želite besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru? Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa, ministrica, za konkretne odgovore, ki pa morajo še doživeti epilog. Prepričan sem, da je v povezavi z gozdno-lesno verigo lahko na tisoče delovnih mest, kot smo jih mi kdaj poznali. Iz tega razloga mislim, da si ta vsebina, ta del zasluži širšo razpravo na eni od sej v Državnem zboru. Če pa na glasovanju to ne bo izglasovano, ste lahko prepričani, da se bom potrudil in v Listi Marjana Šarca bomo postavili zahtevo za sklic seje na to temo. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 14. julija 2020, v okviru glasovanj. Primož Siter bo postavil vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janezu Ciglerju Kralju. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, pozdravljeni; kolegice in kolegi, lep dober večer! Obdobja, ki jih ljudje navadno preživljamo več doma, so praviloma tudi obdobja, ko beležimo več primerov nasilja v družini. To je slaba novica. Ravno nasilje v družini predstavlja tudi vrh policijskih statistik posredovanja že v normalnih okoliščinah; v času epidemije pa policija opaža več primerov posredovanja ob prijavi družinskega nasilja kot sicer. Povečano število primerov nasilja v družini pomeni seveda več psihičnih, fizičnih zlorab šibkejših, s tem raste socialna stiska pri žrtvah nasilja, ki pa so v največ primerih ravno ženske in otroci. Inštitut za kriminologijo v svojem poročilu o kriminaliteti v času epidemije, ki je izšla konec aprila, nasilje v družini v času epidemije postavlja med tista dejanja, katerih številčnost se je povečala. Takole pravijo: »Delno razlog za povečano nasilje leži v samem dejstvu, da so družine prisiljene več časa preživeti skupaj. Vendar obdobje pandemije in ukrepov zoper njo ne pomeni povečanega tveganja le zaradi časovne dimenzije teh stikov, temveč tudi ali predvsem zaradi povečanega stresa ter razdražljivosti na strani storilcev kot tudi povečanega občutka nemoči in nezmožnosti iskanja izhoda na strani žrtev.« Ljudje več doma, v stiski, v negotovih položajih, negotovost nad prihodnostjo, rezultat je več nasilja nad ženskami in otroki. Ključna naloga politike je torej, da odpravi to množično stisko z uporabo nekih splošnih socialnih ukrepov, s krepitvijo mreže storitev, s krepitvijo dela in infrastrukture zmožnosti institucij, ki preprečujejo nasilje v družini, nanj opozarjajo ali pa v končni fazi, če do tega pride, nudijo zaščito za žrtve nasilja v družini. Moja vprašanja so naslednja: Ali na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti razpolagate s točnim podatkom, koliko primerov družinskega nasilja je bilo v času epidemije v primerjavi z enakim obdobjem lani? Na kakšen način sploh pristojne institucije nudijo zaščito žrtvam nasilja v družini? Na kakšen način so se pristojne institucije odzvale na povečano število primerov nasilja v družini v času epidemije, na kar opozarja Inštitut za kriminologijo in policija sama? Ali so bile in v kolikšni meri pristojne institucije, ki obravnavajo nasilje v družini in nudijo zaščito žrtvam, v času epidemije v svojem delu preobremenjene? Če; ali so institucije, ki nudijo zaščito žrtvam nasilja v družini, dovolj kadrovsko, finančno in infrastrukturno opremljene, popolnjene? Ali so njihove kapacitete sorazmerne s potrebami? Hvala.
Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Hvala lepa, gospod poslanec Siter, za to vprašanje. Izpostavili ste zelo pomemben vidik krize koronavirusa oziroma epidemije. Kot veste, sem že takoj na začetku, v marcu v javnih nastopih opozarjal, da je eno zdravstvena epidemija, naslednja stvar pa takoj za njo socialna kriza, ki nedvomno prihaja. Zato sem dejansko že takoj na začetku dal velik poudarek tudi znotraj ekipe ministrstva za delo, da bi se kar najhitreje odzvali na te pereče težave, ki smo jih pričakovali. Prav spomnim se, da sem se že v prvem tednu srečal z nevladniki in Skupnostjo centrov za socialno delo, kjer smo spregovorili o tem, kjer sem jih pozval, da smo posebej pozorni na te pojave nasilja v družini in na ogrožene skupine prebivalcev, ki ste jih tudi vi našteli. Potem smo okrepili komunikacijo s centri za socialno delo in se zahvaljujem Skupnosti centrov za socialno delo za res veliko delo, ki so ga opravili tudi skozi svoje krizne centre in druge institucije, prek katerih so tudi v času epidemije pomagali številnim ranljivim ogroženim skupinam. V času koronaepidemije smo tudi, mislim da, pravočasno zagotovili potrebno zaščitno opremo, da so lahko ti domovi in centri normalno delali ter opravljali svoje poslanstvo. Ko ste vprašali po številki, dejansko nimam tu konkretne številke; so me pa pristojne službe, tudi policija, opozorile, da je bilo prijavljenega nasilja dejansko manj. Zato je bilo toliko bolj potrebno, pomembno, da naši centri za socialno delo in nevladne organizacije, ki se s tem ukvarjajo, še bolj budno spremljajo dogajanje in nudijo podporo ogroženim skupinam. Nasilje v družini smo v navodilih za izvajalce socialnovarstvenih dejavnosti opredelili za nujen primer, zaradi katerega center za socialno delo tudi v času epidemije še vedno, tudi preko osebnih obiskov s strankami, opravlja javna pooblastila in druge naloge, kjer je treba zaščititi posameznika. Veliko večino dejavnosti smo takrat v smislu osebnih obiskov in obravnav ukinili ter prešli na telefonsko oziroma elektronsko obravnavo; pri teh zadevah pa smo res opredelili, da so to nujni primeri, ki se tudi v času epidemije še vedno opravljajo. Socialnovarstveni programi na področju preprečevanja nasilja so sicer v času epidemije omejili osebne stike z uporabniki, vendar so vsi svoje programe v prilagojeni obliki izvajali naprej. K temu smo jih tudi na ministrstvu za delo pozvali. Svetovanje uporabnikom in uporabnicam se je okrepilo, komunikacija z njimi sedaj še v večji meri poteka preko telefona in spleta. Več je ozaveščanja o problematiki nasilja v družini ter posredovanj sporočil, kam se lahko žrtve obrnejo v primeru nasilja v družini. Okrepilo pa se je tudi delo – kar ni zanemarljivo – s povzročitelji nasilja, tudi ta vidik je pomemben. Namestitveni programi – materinski domovi, varne hiše, bivalne skupnosti, stanovanjske skupnosti, zavetišča, krizni centri – so delovali nespremenjeno, vendar ob doslednem upoštevanju zaščitnih navodil. Žrtve nasilja, ki potrebujejo namestitev in so okužene, pozitivne ali imajo znake okužbe s covidom-19, zaradi ogrožanja zdravja ostalih uporabnic žal ne morejo biti nameščene v obstoječe namestitvene socialnovarstvene programe, zato je ministrstvo za delo vzpostavilo dodatno namestitveno enoto, ki ji podporo zagotavlja pristojni center za socialno delo.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Pri žrtvah nasilja v družini gre za zelo specifično skupino v vseh okoliščinah, ne samo v času epidemije, ki potrebujejo takojšnje in zelo učinkovito odzivanje pristojnih organov, tukaj se oba strinjava. V času epidemije je ta situacija torej še hujša. Najbrž pa se tudi strinjava, tukaj dodam k vaši trditvi, v času epidemije ali pa v bistvu v vseh okoliščinah glavnine nasilja v družini niti ne zaznamo niti ne pride do policije oziroma do pristojnih institucij, ki potem lahko žrtve zaščitijo. Problem, ki se pa tukaj pojavlja, pa je ta socialni aspekt, ki se z negotovim socialnim in gospodarskim položajem prevede v družinsko stisko, tudi v stisko, kot ste sami rekli, povzročiteljev, ki so, kot ugotavlja Inštitut za kriminologijo na Pravni fakulteti, tisti, ki nasilje sprožijo oziroma ga sprožijo bržkone v večji meri zaradi socialne stiske. In zdaj je pred nami drugi val, z njim bržkone zopet nek nov val samoizolacije, karantene ali pa ukrepov, ki bi znali zopet poglobiti to stisko tudi na tem naslovu. Moje vprašanje je: Na kakšen način bo pristojno ministrstvo odgovorilo na morebitno povečano potrebo po posredovanjih v primeru nasilja v družini? Na kakšen način bo pristojno ministrstvo okrepilo mehanizme za zaščito žrtev družinskega nasilja ob morebitnem drugem valu?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana kolegica ministrica, poslanci in poslanka! Spoštovani poslanec Siter, hvala tudi za to dopolnilno vprašanje. Naj povem, da smo na ministrstvu za delo res okrepili sodelovanje tudi s policijo, z njimi smo uskladili navodila za preiskave nasilja v družini in postopke ob zaznavi okužbe ali simptomov okužbe pri žrtvi ali povzročitelju nasilja. V sodelovanju z Uradom za komuniciranje smo pripravili informacije o kontaktnih telefonskih številkah za svetovanje žrtvam nasilja in ljudem v duševni stiski, to je eden od hkrati preprostih, na drugi strani pa zelo pomembnih ukrepov, saj je to bil marsikomu edini človeški stik v času izolacije oziroma teritorialne zapore prehajanja. Prav tako je Nacionalni inštitut za javno zdravje na spletni strani v povezavi s covidom-19 objavil kontakte telefonskih svetovalnic izvajalcev programov za preprečevanje nasilja v družini. V pripravi na drugi val koronaepidemije pa smo junija na ministrstvu za delo objavili tudi javni razpis za pomoč najbolj ranljivim skupinam, tudi žrtvam nasilja v času epidemije covida-19 in zmanjševanju njenih posledic, ko smo morebiti na pragu drugega vala. Skupna vrednost tega razpisa je slaba 2 milijona evrov, natančneje milijon 925 tisoč evrov, namen razpisa pa je izvedba projektov psihosocialnega svetovanja, ozaveščanja, informiranja, terenskega dela, zagotavljanja konkretne podpore uporabnicam in uporabnikom, vzpostavitve novih varnih točk, digitalnih rešitev za reševanje stisk ter zagotavljanja namestitev za uporabnice in uporabnike iz ranljivih skupin, ki so se zaradi epidemije znašli v stiski. V okviru tega omenjenega razpisa so tudi zagotovljena finančna sredstva za nadaljevanje financiranja brezplačne štiriindvajseturne telefonske številke za pomoč žrtvam, ki je bila vzpostavljena v času prvega vala epidemije.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala za odgovore, spoštovani minister; hvala za besedo, predsedujoči. Inštitut za kriminologijo pri Pravni fakulteti je konec aprila izdal svoje poročilo o kriminaliteti v času epidemije in pravi takole: »Največji številčni porast kriminalitete v absolutnih številkah tako zaznamo pri kaznivih dejanjih, ki sodijo v poglavje, ki varuje zakonsko zvezo, družino in otroke.« Nasilja v družini v času epidemije, če prevedem v preprost jezik, je več, govorimo večinoma o najšibkejših – ženskah in otrocih. Ta vlada mora začeti konkretno ščititi šibke. Zaenkrat smo v času epidemije videli zaščito bank, videli smo zaščito kapitalskih interesov nad ljudmi, nad okoljem, videli smo zaščito političnega razreda celo z robokopi in ograjami; o zaščiti šibkih bore malo. Še vedno imamo največ brezposelnih, še vedno imamo starostnike, strpane v domove, še vedno imamo samozaposlene, ki ne vejo, kako bodo preživeli mesec ali pa poletje, kaj od služb bodo obdržali, kaj ne, imamo samohranilce, študente, podnajemnike in tako naprej. Povečano število primerov nasilja v družini je posledično tudi rezultat neučinkovitih vladnih socialnih ukrepov v protikoronskih zakonih. Več ljudi doma, več negotove prihodnosti, več stisk, več nasilja. Kot družba, ne glede na to, kako se politično opredeljujemo, kot družba celostno ne smemo dovoliti, da se tisti najšibkejši, ki se v tem času že poleg vseh ostalih stisk, ki so jim prišle nasproti, srečujejo še s fizičnim, še s psihičnim nasiljem; in da vse te ljudi postavljamo na stran. Zato je ključnega pomena, da v času priprave na drugi val vlada poskrbi za te najšibkejše, za njihovo varnost, v glavnem govorimo o otrocih in ženskah. Bolj kot so šibki, več pozornosti, več varnosti, več rešitev, bolj hitro reagiranje pristojnih služb potrebujejo. Vlada mora okrepiti te servise, mora okrepiti te institucije, mora okrepiti te programe, ki se s tem ukvarjajo; še preden nasedemo na nov val epidemije, da ne bo potem ta nov val epidemije tudi nov val nasilja. In če vlada sama nima recimo namena res intenzivno odpreti tega poglavja, ali pa tudi če ima namen, je smiselno, da prisluhni Državnemu zboru na to temo. Predsedujoči, zato predlagam, da na naslednji seji Državnega zbora poslanke in poslanci opravimo širšo razpravo na to temo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 14. julija 2020, v okviru glasovanj. Boštjan Koražija bo postavil vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec ter ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku, ki pa je od 14.30 odsoten. Izvolite.
Ja, zaradi odsotnosti gospoda ministra Vizjaka prosim za njegov ustni odgovor. Bom pa zdaj kar začel z vprašanjem. Z gospo ministrico prihajava iz istega konca Slovenije, v bistvu skoraj iz istega mesta. V času evropske prestolnice kulture v Mariboru leta 2012 je bila zastavljena ideja prvega skupnostnega vrta v Sloveniji. Ta projekt se razvija predvsem s prostovoljnim delom ljudi in predstavlja enega od trajnostnih učinkov evropske prestolnice kulture (EPK), katere del je bil tudi Ptuj, na katero sem tudi jaz zelo ponosen, saj smo bili zelo učinkoviti in zelo produktivni v tistem času. Tudi glede urbanih vrtov oziroma tudi mestnih vrtov je Ptuj spet eno od vodilnih mest, ki dela v smeri tega urbanega vrtičkanja oziroma urbanih vrtov. Potem imamo še Kidričevo in Maribor. Vrtičkarstvo je pač zgolj ena od oblik urbanega kmetijstva, pri čemer pa ne gre za ujetost kmetij v urbanih okoljih kot posledica širjenja le-teh, pač pa za načrtno vključevanje v urbano okolje. Pri tem urbano kmetijstvo izkorišča prednosti mesta, obenem pa omogoča mestnim prebivalcem konkreten stik z zemljo in z zakonitostmi rasti. Strokovna javnost priporoča oblikovanje jasnih pravil in standardov za načrtovanje ter upravljanje z urbanimi vrtovi. Zanima me: Kaj je bilo doslej že opravljenega v tem smislu, saj so v uradnih dokumentih bolj malo omenjeni ti urbani vrtovi? Se kaj snuje oziroma pripravlja za to področje? To je vprašanje za oba, za ministrico in ministra. Zaradi teh prednosti, ki presegajo zgolj prehransko samooskrbo, je pomembno graditi na skupnostnih vrtovih. Seveda zasebni niso izključeni, a imajo povsem druge družbeno-ekonomske vplive. Tako morajo biti ti vrtovi dostopni širšemu krogu uporabnikov, odprti za vključevanje ranljivih skupin, obenem pa bodo blažili in povečevali odpornost mest na podnebne spremembe, sploh za toplotne udare oziroma za toplifikacijo mest, ki se zadnje čase zelo intenzivno dogaja zaradi podnebnih sprememb. To sta dve vprašanji, če mi lahko gospa ministrica zdaj odgovori, glede na to, da ni gospoda Vizjaka. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Urbani vrtovi so v bistvu vrtovi, ki se urejajo znotraj mest, mestnih jeder, na zelenih površinah, ki niso opredeljene kot kmetijske površine, zato je urbano vrtnarjenje kot takšno v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor. Seveda pa pokriva prav gotovo tudi vsebine, ki se osredotočajo na pridelavo hrane, zato je s tem povezana tudi pristojnost ministrstva za kmetijstvo. Mi kot ministrstvo za kmetijstvo prav gotovo težimo oziroma spodbujamo k temu, da se čim večji delež prebivalstva ukvarja ne samo s tisto pridelavo hrane, ki zagotavlja prehransko varnost in večjo samooskrbnost države ter njenih državljanov, ampak tudi samooskrbnost lastnih potreb družine ali posameznikov, ki k temu težijo. Zato prav gotovo podpiramo idejo tudi urbanega vrtnarjenja in takšne, kot ste sami omenili, možnosti stika ljudi, ki živijo v mestu, z pridelavo hrane za lastne potrebe, vrtnarjenjem in s tem tudi promocijo pridelave hrane za lastne potrebe. Ker je tudi nekaj možnosti za to v okviru različnih pobud, ki prihajajo iz same lokalne skupnosti. Vi ste že omenili, da je ena od takšnih bila izvedena v okviru evropske prestolnice kulture. Naj omenim mogoče še pobude Leader, torej te pobude lokalnih akcijskih skupin, vendar po pregledanih pobudah, ki smo jih mi na ministrstvu obdelali, kot rečeno, vedno prihajajo iz lokalnega nivoja, zaenkrat nismo zaznali nobene težnje ali želje, da bi strategije vključevale tudi primere urbanega vrtnarjenja. Je pa res, da se večinoma te pobude lokalnih akcijskih skupin usmerjajo na območja izven mest. Večinoma so te pobude na območju samega podeželja. Kar se tiče upravljanja s prostorom in načrtovanja teh zelenih površin za namensko rabo urbanega vrtnarjenja, bi bil minister za okolje in prostor prav gotovo pravilen naslov; kar se tiče pa spodbud in promocije vrtnarjenja kot načina preživljanja časa, ki skrbi za primarno potrebno zagotavljanja lastnih potreb po hrani, pa je v naši pristojnosti in to tudi ves čas promoviramo. Sploh pa je to prišlo še toliko bolj do izraza v zadnjem obdobju epidemiološke situacije, mogoče nekoliko oteženih dostopov do prehrane, ko smo resnično aktivno spodbudili slovensko prebivalstvo k temu, da v čim večji meri obdeluje svoje lastne površine in s tem poskrbi tudi za to, da so čim manj odvisni od dobave hrane, ki bi lahko v tisti situaciji bila otežena. Zato kolikor je v naši moči in pristojnosti, če bo ministrstvo za okolje to namensko rabo prostora načrtovalo tudi v mestih, bomo mi priskočili v tistem drugem delu. To tudi je predmet tudi vseh naših strateških in razvojnih usmeritev, da v čim večji meri spodbudimo lastno pridelavo hrane v Sloveniji.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Gospa ministrica je zdaj zelo lepo povedala, treba bo poiskati vse možne variante glede povečanja prehranske samooskrbe; in ena od teh bi lahko bili tudi urbani vrtovi. Ne vem, če ste bili seznanjeni s tem, ampak jaz osebno sem na Vlado 23. 6. dal pisno poslansko pobudo v zvezi z ustanovitvijo državnega prehranskega podjetja. Če še niste dobili, si vprašanje poglejte, ker je ravno v tej smeri. Kot človek, ki ga zanimajo trajnostne zadeve, tudi vrtički in urbani vrtovi, bi rad tudi v tej smeri konkretno pomagal oziroma, če lahko, tudi sodeloval v določenih pobudah ali projektih. Mislim, da v tej smeri bo treba konkretno zavihati rokave, kar se tiče prehranske samooskrbe oziroma zadostnosti. Mislim, da ima Slovenija kar velik potencial, je pa res, da bo treba tudi biti pameten, če hočemo ohranjati te zelene površine, ki jih imamo, ker ne moremo imeti vsega za pridelavo hrane. Bom pa do naslednjič počakal še na odgovore gospoda Vizjaka. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora, če želite.
Najlepša hvala. Mogoče zgolj na kratko. O pobudi sem že bila obveščena, nisem je še imela možnosti prebrati, bom seveda z zanimanjem prebrala, kakšna je to pobuda o ustanovitvi državnega podjetja. Moram pa pritrditi temu, da v Sloveniji imamo že dobro vzpostavljene verige preskrbe s hrano, torej vse od primarne pridelave pa tudi do izjemno dobre živilskopredelovalne industrije, kar je problem Slovenije, ki mogoče omejuje želeni odstotek samooskrbnosti. Omejenost je seveda v kmetijskih površinah, ki jih imamo v Sloveniji na voljo, in teh seveda nimamo dovolj, da bi tudi ob zelo učinkovitem načrtovanju, vzpostavitvi in delovanju prehranskih verig lahko pokrili potrebe Slovenije. Zato je treba usmeriti pozornost, da se vsak sleherni košček kmetijskih zemljišč ohranja in izkorišča za namen pridelave hrane; in še ob vseh teh pogojih, kot rečeno, Slovenija izjemno težko doseže popolno samooskrbnost. Zato je pomemben prispevek tudi tovrstne samooskrbe, ko lahko posamezniki ali družine poskrbijo zgolj za lastno preskrbo s hrano, tudi če ne proizvajajo le-te za potrebe trga. Drugače pa zahteva odgovor še dopolnitev s strani Ministrstva za okolje in prostor.
Hvala lepa. Maša Kociper bo postavila vprašanje ministrici za pravosodje mag. Lilijani Kozlovič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica! Vaša stranka SMC in tudi vi osebno ste del te vlade – Vlade Republike Slovenije. Nobenega dvoma ni, da je ta vlada od svojega nastopa in od časa te epidemije, ki smo ji priča, naredila kar nekaj dobrih stvari za ljudi in gospodarstvo v smislu odpravljanja posledic te krize covida-19. Po drugi strani pa se že od začetka pojavljajo nekatere situacije, ki so za nas, ki to spremljamo, težko razumljive in težko sprejemljive situacije, ko gre za vplivanje ali poskuse vplivanja dela politike na delo tožilstva, policije, neke negativne ocene njihovega dela in tako naprej. Morda bi omenila za začetek pismo ministra Logarja k poročilu Republike Slovenije o stanju pravosodja pri nas. Pravzaprav je bilo poročilo o vladavini prava, ki je bilo namenjeno, da bi Evropska komisija naredila svoje poročilo o tej situaciji, h kateremu je dodal neko svoje osebno mnenje, kjer je podal nek svoj osebni pogled na delovanje našega pravosodja. Ta pogled je popolnoma enoten s pogledom Slovenske demokratske stranke, za katero pa vemo, da že dolga leta sistematično, morda celo načrtno ruši ugled našega pravosodja; in v tej zvezi tudi ves čas daje izjave, ki niso primerne. Tudi to pismo gospoda Logarja ni problematično samo zato, ker je z njim želel vplivati na vsebino poročila Evropske komisije, vsaj tako jaz to razumem, ampak tudi zato, ker je z njim ponovno rušil ugled našega pravosodja in poskušal delovanje sodstva prikazati v drugačni, bolj negativni luči; s tem je seveda rušil tudi ugled našega države. Druga zadeva je zadnja oblika pritiska gospoda predsednika Vlade na tožilstvo. Vsi poznamo njegovo sporočilo, ko je zahteval neko osebno odgovornost gospoda Škete, ga klical na odgovornost o konkretni zadevi, pri čemer vsi vemo, da je tožilstvo sicer del izvršilne veje oblasti, vendar zelo zelo neodvisno pri svojem delu. Zanima me prav vaš pogled na te zadeve. Imam vas za zmerno političarko iz zmerne stranke. Kako to prenašate? Kakšne so vaše možnosti, da se takšnemu ravnanju uprete in da pokažete, da to niso stališča in pogledi celotne vlade? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovana poslanka, hvala za vaša vprašanja. Moje stališče pa moj komentar na vse vam bom pravzaprav utemeljila skozi načelo demokratične države in pravne države, kjer je zelo jasno določeno, razdeljeno med samimi vejami oblasti – med zakonodajno, sodno in izvršilno vejo oblasti. Če se dotakneva sodne veje oblasti, je zelo jasno, kakšne mehanizme ima izvršilna veja oblasti, torej preko zakonodaje, ki jo pripravlja Ministrstvo za pravosodje, in v določenem delu lahko zaprosi za podatke; pa tudi v določenem delu lahko opravi nadzor sodne uprave. Ko pa govoriva o izvršilni veji oblasti, kamor sodi tudi državno tožilstvo in policija – mogoče se na policijo toliko ne bom osredotočala, ampak bolj na državno tožilstvo –, vemo, da že Ustava govori o njihovi funkcionalni samostojnosti in neodvisnosti pri njihovem delu, se pravi pri izvajanju njihove funkcije pregona. To pa ne pomeni tudi iz načela delitve oblasti. To je tudi konkretno v Zakonu o državnem tožilstvu zelo jasno zapisano, da je državni tožilec pri izvajanju svoje naloge vezan na zakon, Ustavo in mednarodna splošno sprejeta načela. Ima pa tudi pravico, kadar je kršena njegova samostojnost in neodvisnost, podati predlog na Državnotožilski svet, da se taka kršitev odpravi. Tudi Ustavno sodišče se je do tega opredeljevalo, kam sodi državno tožilstvo, ali k izvršilni veji oblasti, in kakšne so pristojnosti. Čeprav sodi v izvršilno vejo oblasti, so povedali, da se državno tožilstvo kot organ ne more podrediti izvršilni veji oblasti in da se tudi same funkcije izvrševanja državnega tožilstva ne more v konkretnih primerih usmerjati s političnimi in tudi ne s strokovnimi navodili. Te pristojnosti izvršilna veja oblasti nima. Lahko pa, in to zakon tudi določa na podlagi splošnih navodil, okrožni državni tožilec, torej vodja, prevzame zadevo, za katero meni, da je do tega upravičen. Želim povedati, da tudi državni tožilci niso v celoti in absolutno samostojni, ni ta njihova samostojnost absolutna, ampak obstajajo mehanizmi nadzora nad njihovo zakonitostjo, pravilno odločitvijo in tudi nad učinkovitostjo izvrševanja pregona. Poleg samih predsednikov okrožnih sodišč to izvršuje tudi Vrhovno sodišče, ki ima strokovni nadzor in tudi splošni nadzor nad njimi. V določenem obsegu ima tudi Ministrstvo za pravosodje, torej izvršilna veja oblasti, določene mehanizme nadzora. Spomnim se vaše razprave, ko smo obravnavali poročilo državnega tožilstva, ko smo navedli, da je problem lahko zavrženje določenih kazenskih ovadb, pa ste vi enako povedali, da je lahko problem, če se določene kazenske ovadbe predložijo sodišču, pa za to ni utemeljenih razlogov. Temu pravimo enotnost kazenskega pregona, enotna politika pregona, kajti vemo, da državno tožilstvo obravnava za ljudi najbolj občutljive vsebine, pogosto so lahko kršene človekove pravice – lahko na eni strani oškodovanca ali pa javnega dobra, na drugi strani pa lahko tudi obtoženca. In tukaj je tisti vzvod, ki ga ima tako Vrhovno državno tožilstvo in tudi izvršilna veja oblasti, se pravi Ministrstvo za pravosodje, ki lahko na podlagi pravice, ki jo ima, se pravi nadzora in tudi pravosodnega nadzora, lahko zahteva podatke in ugotovi, ali je ta politika pregona res enotna. In tudi Ministrstvo za pravosodje je tudi zaprosilo državno tožilstvo, da nam dajo podatke, kako uresničujejo to politiko pregona, koliko zadev pregledajo in ali je Vrhovno sodišče izvršilo strokovni nadzor. In to so tisti mehanizmi, na podlagi katerih lahko izvršilna veja oblasti posega. Tisto, kar pa sama opažam in si želim, je to, da bi tudi za državno tožilstvo imeli predpisane veliko več transparentnosti na način, kot jo imamo pri sodstvu. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovana ministrica, vaš odgovor je bil seveda korekten, tako kot sem pričakovala. Jaz sem prepričana, da vi to vse veste, kar ste povedali, da ste že vedeli pred tem vprašanjem in da tudi verjamete, da je tako, kot ste povedali, prav. Ampak moje vprašanje se je nanašalo: Kaj lahko vi kot ministrica naredite, da ustavite tiste, ki delajo drugače? Kakšno je vaše konkretno mnenje o delovanju gospoda predsednika Vlade in ministra Logarja? Stranka modernega centra je vendar ključna članica te koalicije, druga največja stranka; in mislim, da morate – in to je bistvo mojega vprašanja – to svojo moč nekako izrabiti in v okviru svojega delovanja ter svoje funkcije pravosodne ministrice odreagirati na take zadeve. Ste pa mi odgovorili že na del drugega vprašanja, to je pa ena situacija, ki me je zelo zelo negativno presenetila. Nisem je napovedala v vprašanju, ampak ste jo vi omenili. Nisem je napovedala, ker takrat to še ni bilo znano, šele na zadnjem Kolegiju predsednika Državnega zbora pa se je ugotovilo, da v Državni zbor prihaja – zame je to veliko presenečenje – po skrajšanem postopku zakon o dopolnitvah Zakona o državnem tožilstvu. Zelo benigni zakon na prvi pogled, uresničitev nekih direktiv, vezanih na državno tožilstvo, zlasti na tega nacionalnega predstavnika pri tožilstvu in tako naprej. Hkrati pa zelo čudno uvaja tudi krepitev odgovornosti vodje državnega tožilstva skozi 169. člen, kjer povsem v neskladju z drugo vsebino tega zakona zelo esdeesovsko prihaja notri to, kar mi poslanci, tudi morda vi v prejšnjem mandatu, že dolga leta slišimo s strani SDS. To je, da se želi konkretno vplivati na odločanje tožilcev pri tem, katere zadeve se preganjajo, katere ovadbe se procesirajo in tako naprej. Prosim za vaše mnenje o tej zadevi.
Hvala za vprašanje. Verjetno ne bom imela dovolj časa, da bi vam na vse odgovorila. Kar se tiče intervencije ministra Logarja, midva sta se o tem pogovorila. Ključno pa je moje sporočilo Evropski komisiji, da pričakujem, da bodo upoštevali kriterije, ki so bili določeni, metodologija za samo vladavino prava. In naj povem, da so bili v petek objavljeni rezultati Justice Scoreboarda, ki ocenjuje delo naših pravosodnih organov, predvsem sodišč. Ti rezultati so ponovno izjemno dobri in mislim, da je to tisto, kar šteje. Kar se pa tiče spremembe 169. člena, naj vam povem, da je državni tožilstvo ugotovilo in dalo predlog za to, da se vzpostavi nek večji nadzor oziroma ugotavlja, da je problem zavrženje kazenskih ovadb. To nekako sovpada s koalicijskim sporazumom in je temu potem tudi sledila ta določba. Argumentov, zakaj je ta določba, je zelo veliko. Verjamem, da danes ne bo časa, da bi vam povedala. Mislim, da bo prav ta analiza, za katero sem vam povedala, lahko pokazala, da v določenih primerih; pa lahko povem samo za en primer – želeli smo ugotoviti, kaj se dogaja na področju kršitev okoljskih predpisov in koliko kazenskih ovadb je s strani kvalificiranih predlagateljev podano na državno tožilstvo. Inšpektorji povedo, da so podali veliko kazenskih ovadb, pa se skoraj nobena ne zaključi na sodišču, kar pomeni, da če neko določeno dejanje ne pride pred proces pred sodišče, se tudi neka pravna praksa na sodišču ne more ustvariti. In to je tisto, kjer mislim, da je neenotnost kazenskega pregona lahko problem; bomo pa to točno ugotovili potem, ko bomo dobili podatke in analizo. Tudi analiza, ki so nam jo že poslali, kaže, da je 10 % zadev zavrženih zaradi tega, ker zastarajo na tožilstvu. A se kdo vpraša, zakaj. In ne glede na to, ali je način pravilen ali ne, mislim, da je predsednik Vlade skušal opozoriti na to problematiko. Mehanizem, kako pa prideš do rezultatov, je pa nedvomno drugačen. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Spoštovana ministrica, vse, kar ste že v prejšnjem odgovoru povedali glede enotnega kazenskega pregona in tako naprej, vse to drži. In tudi jaz vedno znova v svojih razpravah poudarim, da sem prepričana, da v našem tožilskem sistemu ni vse tako, kot bi bilo treba; in da je ravno na tem področju po mojem skromnem prepričanju največ prostora za izboljšave, če se zelo vljudno izrazim. Ampak to ne spremeni dejstva, da prihaja nek povsem benigni zakon, kjer je iz novele jasno razvidno, da želi urejati neke direktive in tako naprej, neka dikcija, nekaj, kar sem jaz kot poslanka večkrat poslušala v Državnem zboru pri razpravah, ki niso bile vezane na primere, kot ste jih vi omenili, varstva okolja, ampak točno na konkreten primer. Primer, ki se je zgodil na banki NLB, primer tega pranja denarja, kot temu pravi SDS, kjer smo imeli zaradi tega izredne seje in kjer se je pri tem konkretnem primeru SDS mešal v odločitev tožilstva, da se ta zadeva ne procesira in da se ovadba ne nadaljuje. Ne gre za nobeno enotno politiko pregona, gre za to, da hoče nekdo v politiki vplivati na najbolj osnovno pravico tožilstva in tudi najbolj pomembno glede njihove neodvisnosti, katere ovadbe, katera kazniva dejanja imajo podano dovolj visoko stopnjo suma, da ne gremo v detajle, da se preganjajo in katera ne. Ker mi imamo tudi primere, tudi primere politikov, za katere menim jaz in tudi mnogi iz stroke, da so se preganjala po nepotrebnem, ko se je že od ovadbe naprej vedelo, da niso podani znaki kaznivega dejanja; pa nihče ni upal sprejeti odločitve, da se to ne preganja, ker bi bilo to politično nevšečno. In mi gremo zdaj točno v to smer. Nekdo bo nekoga nadzoroval in gledal, ali bo on sprejemal strokovno pravilne odločitve, ali bo zavrgel prave ovadbe in nadaljeval s procesiranjem pravih ovadb. In to je nekaj, kar je zame povsem nesprejemljivo. Jaz te zadeve s pranjem denarja NLB ne poznam dovolj natančno, da bi si upala trditi, ali so jo zavrgli pravilno ali nepravilno. Prepričana sem, da jo nihče drug od poslancev ne pozna tako natančno. In to je osnovna strokovna pravica tožilstva, da presoja to stopnjo suma, ali je neko zadevo treba procesirati ali ne. Zato bom predlagala Državnemu zboru, da se o teh vprašanjih, se pravi o vprašanjih neodvisnosti tožilstva in poseganju izvršilne veje oblasti, predsednika Vlade in še koga na to področje, opravi javna razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 14. julija 2020, v okviru glasovanj. Ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 14. julija 2020, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 19. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa.