Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da je sednici prisutno 92 narodna poslanika, a radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Vera Paunović, Slobodan Veličković, Milorad Stošić, Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević, Biljana Pantić, Jelena Mijatović, Zoran Bojanić, Milanka Karić, Irena Aleksić, Dušica Močev i Bojana Božanić. Nastavljamo rad i pretres u pojedinostima 2. tačke dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O DOPUNAMA ZAKONA O ZAŠTITI PODATAKA O LIČNOSTI Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, a s obzirom da su svi amandmani podneti na predlog zakona povučeni (narodna poslanica Olgica Batić, u toku načelnog pretresa, povukla je amandmane na članove 1, 2, 3. i 4, a narodne poslanice Milica Vojić Marković i Donka Banović, pisanim putem, 24. oktobra povukle su amandmane na članove 2. i 3. Predloga zakona), Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, povodom pretresa u pojedinostima 3. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O UPRAVLjANjU MIGRACIJAMA, pored predstavnika predlagača Ivice Dačića, predsednika Vlade i ministra unutrašnjih poslova i prof. dr Slavica Đukić Dejanović, ministarke zdravlja, pozvao da sednici prisustvuju i Vladimir Cucić, komesar za izbeglice i Svetlana Velimirović, zamenik komesara Komesarijata za izbeglice. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O UPRAVLjANjU MIGRACIJAMA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Bojan Đurić, Kenan Hajdarević, Judita Popović, Milica Vojić Marković, Donka Banović, Petar Petković, Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Srđan Šajn. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, kao i mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Bojan Đurić, Kenan Hajdarević i Judita Popović. Vlada i nadležni odbornisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala, gospodine predsedniče. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 2. stav 1, u kome se daju osnovni pojmovi koji se odnose na ovaj zakon, predlagač jeste objasnio pod tačkom 1. šta je migracija, ali mi smo smatrali da je vrlo važno da se doda nova tačka 2. u kojoj bi se objasnilo ko je to migrant. Objasniću zbog čega smo to rekli. Ubacujem ovde pojam migrant i to definišem na način kako je to regulisano nekim drugim zakonima, srodnim ovim zakonom, koji su doneti pre njega. Takođe, smatram da je bilo potrebno da se objasni pojam azilant. To sam u ovom amandmanu podnela. Rekla sam da je azilant lice kojem je u skladu sa Zakonom o azilu priznato pravo na utočište ili dodeljena supsidijarna zaštita. Šta sam želela da postignem? Mi imamo mnogo zakona koji su doneti pre ovog zakona, a koji se odnose i na ovaj zakon. Vrlo često se dešavalo da se u nekom od naših zakona ne razjasni dovoljno pojam ili se pojmovi različito definišu u jednom zakonu, a potpuno različito u drugom zakonu. Recimo, taj čuveni primer koga se gospođa ministar jako dobro seća kada smo raspravljali u prošlom mandatu, pojam "dete". U jednom zakonu je to bila osoba do 18 godina, u zakonu iste države to je bila osoba do 24 godine, a u nekom trećem zakonu to je bila osoba do 16 godina. To izaziva problem kada se zakoni primenjuju. Zbog toga smo smatrali da je mnogo važnije da se ovde razjasni, definiše šta je šta i da to onda bude primenjeno. Naravno, pomenula sam i Zakon o azilu i Zakon o ličnoj karti i slične zakone o ličnoj dokumentaciji. Da ne bi bilo problema kako se različito definišu pojmovi u ovim zakonima, smatrala sam da je mnogo važnije da se to ovde vidi i da ovde znamo na jednom mestu, da svi pojmovi budu potpuno definisani na jednom mestu. Hvala.
Hvala. Reč ima gospođa ministar Slavica Đukić Dejanović.
Vlada je pažljivo razmatrala sve vaše amandmane, tim pre što su zaista vaša razmišljanja na vrlo osetljive teme uvek dobrodošla u raspravi u ovom parlamentu i zaključila da je pojam migracija definisan Zakonom o azilu, a da pojmovi migrant i azilant predstavljaju kolokvijalne termine koje zakon ne poznaje i ne treba ih uvoditi, jer u Zakonu o azilu su definisani pojmovi za lica koja traže i koja su u određenim potrebama. Tako se i oslovljavaju. Ocena je da bi to bila nekakva nova, ali kolokvijalna nomenklatura.
Gospođa Vojić Marković.
Konsultovala sam pravnike pre nego što smo napisali amandmane. Oni ne poznaju pojam kolokvijalni termin, zato što to u pravu nije prepoznato kao nešto što je bitno. Zbog toga smo stavili definiciju, da ne bi neko tumačio šta je kolokvijalno, nekolokvijalno ili slično. Zato smo to hteli da definišemo. To je jedini razlog zbog kojeg smo ovaj amandman podneli.
Kada sam govorila o kolokvijalnom terminu, mislila sam na termin azilant. Lice koje traži zaštitu je termin koji se koristi. Mislimo da bi imalo pežorativni prizvuk ako bi se ovako i zvanično koristio termin.
Gospođo Marković, izvolite.
Razumem osetljivost ove terminologije, ali je ovo termin koji je prepoznat u svim drugim zemljama. Azilant je pojam koji je prepoznat u svim drugim zemljama i možemo mi da ga omekšavamo ili da izgovorimo na drugi način, ali se koristi i u svim drugim zakonima koje sam pogledala, a pogledala sam jedan broj zakona i uvek postoji termin azilant. Taman posla da se "azil" izvodi iz "azilant". Prosto, to jedno sa drugim ne ide. Molim vas da pogledate slične zakone u zemljama koje su oko nas, svugde se koristi azilant i nigde to nije pežorativno.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Donka Banović. Izvolite.
Hvala. Računaćete mi vreme od vremena ovlašćenog predstavnika DSS. Zaista ne razumem zbog čega predlagač zakona nije prihvatio da ova dva termina, kada je već drugi član ovog predloga zakona pojmovnik, ne znam zašto ova dva pojma nisu uvršćena u taj pojmovnik, odnosno u član 2? Azilant nije pežorativan naziv. Koristi se kao reč u svim drugim zakonima koji govore o ovoj materiji. Uostalom, usvojili smo i imamo zakon koji se zove Zakon o azilu, pa niste pribegli nekom drugom tumačenju, rekavši da je reč pežorativna. Ono što jeste ovih dana opterećujuće i, rekla bih, pežorativno za čitavu Srbiju je priča o lažnim azilantima i o tome da je Republika Srbija opet pristala da naši vajni prijatelji iz EU nas okrivljuju za jednu pojavu, da to koriste za pojavu tzv. lažnih azilanata ili najezdu tražilaca azila iz Republike Srbije, i da to koriste, još jednom, kao dodatni pritisak na Republiku Srbiju i na Vladu Srbije da pristaje na kojekakve ustupke i uslove koji dolaze iz EU. Zašto je priča o lažnim azilantima samo još jedna vrsta pritiska? Zbog toga što EU, odnosno zemlje koje spadaju u šengen zonu, mogu taj problem da reše, naravno, uz pomoć Srbije, ali je to problem koji oni mogu da reše. Ono što države koje predvode tu priču iz EU, kako državi Srbiji treba ukinuti položaj na beloj šengenskoj listi, traže od Srbije da kontroliše izdavanje pasoša svojim građanima i da zaustavi tzv. lažne azilante na svojoj granici, a u stvari su svi instrumenti državama EU u rukama. Pre svega, zemlje tzv. šengen zone imaju jako dobre baze podataka, tako da oni proverom u kompjuteru, uglavnom, mogu da identifikuju onoga koga oni nazivaju lažnim azilantom. To je jedna stvar. Druga stvar, Republika Srbija ne može nekome ko donese validna dokumenta da odbije ili da zabrani izdavanje pasoša. To znači kršenje svih ljudskih i ustavnih prava građana ove zemlje. To je jedna stvar. Srbija ne može da odbije nekoga ko ima validna dokumenta i da odbije izdavanje pasoša. Druga stvar je, da Srbija ne može na svojoj granici nekoga da spreči, naravno, ako ima važeći i uredan pasoš, da napusti zemlju, zato što ni traženje azila, čak i ako pretpostavljate da će neko da traži azil, ni traženje azila nije prekršaj i to nije krivično delo. Ono što svaka zemlja koja spada u tu šengen zonu može je da spreči ulazak tih lažnih azilanata na prvoj šengen granici. Dakle, opet smo po ko zna koji put prihvatili krivicu za nešto zašta mi u stvari nismo krivi i sada tu nešto izmišljamo i smišljamo neke radne grupe, čak nudimo zemljama EU da im nadoknadimo finansijske štetu koju one trpe, zbog procedura koje sprovode oko tražilaca azila. Trebalo je da uvrstite termin "azilant" u ovaj pojmovnik, a čak je moglo i u zagradi da se građanima Srbije objasni, šta su to lažni azilanti i kako se to oruđe koristi opet protiv Srbije.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Donka Banović. Vlada i Odbor za unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Donka Banović. Izvolite.
Hvala. Opet je naš predlog da se uvrste dva nova pojma u ovaj drugi član, a to je pojam "utočište" i pojam "supsidijarna pomoć". Utočište je pravo na boravak i zaštitu, koja se daje licu na teritoriji Republike Srbije,za koga nadležni organ utvrdi da je njegovo strahovanje od progona u državi porekla osnovano. To je prvi termin koji predlažemo da se uvrsti u član 2, prvi u ovom amandmanu. Drugi termin je – šta to znači supsidijarna pomoć? Zbog građana ću da pročitam – supsidijarna pomoć je oblik zaštite, koji Republika Srbija odobrava stranom državljaninu, koji bi u slučaju povratka u državu porekla bio izložen mučenju, nečovečnom ili ponižavajućem postupanju, ili bi njegov život, bezbednost i sloboda bili ugroženi nasiljem opštih razmera. Nadam se da su svi poslanici pročitali ovaj predlog zakona, on nije dug, ima nekih 20 članova. Verovatno ste naišli na ovaj naročiti termin "supsidijarna pomoć" i pretpostavljam da 90% od vas nije znalo šta to znači. Dakle, svi građani koji budu ovaj predlog zakona, odnosno zakon čitali, ni njima to neće biti jasno. Zato smo hteli da taj termin uđe u član 2. Odgovor je, opet, kao što je bio i u prethodnom amandmanu, da je taj pojam objašnjen u Zakonu o azilu. Smatramo da to nije dobro. To bi značilo da, em što biste čitali ovaj zakon o upravljanju migracijama, morali da idete dalje pa da tražite prvo da znate u kom bi se zakonu nalazilo tumačenje tog termina, ali onda morate da se pozivate na Zakon o azilu ili da ga tražite i vidite šta to znači. U Predlogu zakona se na mnogo mesta koristi taj termin i zato mislimo da nije trebalo da odbijete amandman. Volim što je gospođa Đukić Dejanović danas ovde sa nama, ipak je ona bila naš predsednik Skupštine četiri godine, a sada, nažalost, više nije. Međutim, bilo bi mnogo bolje da je ovde pravi predlagač ovog zakona, a to je ministar unutrašnjih poslova, zato što je predlagač ovog zakona MUP Srbije. Znamo da je naš ministar unutrašnjih poslova ujedno i predsednik Vlade, tako da on, pretpostavljam, ima mnogo obaveza. Ali, on nije bio prisutan ni kada smo razgovarali u načelu o ovom zakonu, a nema ga ni danas kada obrazlažemo amandmane. Verujem da je on danas ovde, da bi on možda i prihvatio neki amandman. Od naših 17 amandmana je prihvaćen samo jedan. Mislimo da će to nekako, naravno, to nije upućeno gospođi Đukić Dejanović, ali da je MUP odbijalo po automatizmu amandmane koji dolaze od opozicije. Gde nam je predsednik Vlade? Zašto on danas nije u Skupštini na ovoj raspravi? Kolege me podsećaju da je predsednik Vlade Srbije danas u Briselu, zato što ima zakazan razgovor iliti sastanak, a posle toga i radnu večeru sa Hašimom Tačijem. Na radnoj večeri će valjda biti prisutna i domaćica, nadam se ne i kuvarica, gospođa Ketrin Ešton. Naravno, ne govorim o ženama u politici pežorativno ili loše, samo se plašim da gospođa Ešton ne zabiberi čorbu našem predsedniku Vlade, pa će onda, kada se vrati iz Brisela i sa tih razgovora, on zabiberiti čorbu svim građanima Srbije. Mi iz Demokratske stranke Srbije govorimo već mesecima zašto smo protiv toga da jedan državnik, u ovom slučaju predsednik Vlade, razgovara sa osobom iz Prištine koja se zove Hašim Tači. Hašim Tači se sumnjiči da je učestvovao u trgovini…
Gospođo Banović, razumem političku potrebu, ali ovo nikakve veze nema sa ovim amandmanom, niti sa tačkom dnevnog reda. Istakli ste poentu da biste želeli da gospodin Dačić bude danas prisutan, ali mislim da postoji mesto i način da se obratite javnosti po ovoj temi. Ovo je rasprava o amandmanu na član 2. koji ste vi podneli. Molim vas da se držite teme.
Mislim da se držim teme. Negodovala sam, jer je 17 naših amandmana odbijeno. Predlagač ovog zakona je Ministarstvo unutrašnjih poslova na čijem čelu se nalazi ministar, odnosno predsednik Vlade gospodin Ivica Dačić. Ministar unutrašnjih poslova nije bio prisutan kada je bila rasprava u načelu. Imao je drugih poslovnih obaveza. Danas kada je rasprava u pojedinostima i gde bismo mi, pretpostavljam, ubedili ministra unutrašnjih poslova da prihvati neki amandman, on je odsutan. Sada ja objašnjavam šta on smatra da je važnije od toga da bude u Narodnoj skupštini. Mislim da sam ja apsolutno u temi. Kasnije će moj kolega govoriti o načelu upravljanja granicama i bezbednosti građana. Ministar opet neće biti prisutan, a mi od medija saznajemo da predsednik Vlade razgovara sa osobom koja je osumnjičena za trgovinu organa na Kosovu i Metohiji, da će on sa njim danas da razgovara o upravljanju granicama i o sporazumima koje je potpisala prethodna vlast. Mislim da sam apsolutno u temi.
Reč ima ministarka Slavica Đukić Dejanović. Izvolite.
Gospođo Banović, da su prethodni premijeri imali bar deo ili stepen odgovornosti koji ima aktuelni premijer Ivica Dačić, on bi danas sedeo ovde. Oko termina o kojima ste govorili, supsidijarna zaštita. Termin je apsolutno definisan u Zakonu o azilu, objavljenom u "Službenom glasniku", broj 109/07. Dakle, da li ćemo ga sada ponovo objaviti i ponovo definisati, mislim da nije neophodno da dva puta u zakonodavnoj materiji definišemo iste termine. Uverena sam da bi vam to isto rekao i premijer Dačić.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedniče, uvažena gospođo Dejanović, uvažena gospodo iz Komesarijata za izbeglice Republike Srbije, govoriću kao ovlašćeni predstavnik, a osvrnuću se i na ovaj amandman pošto je on tema dnevnog reda. Kao što sam rekao u raspravi u načelu, ovo jeste zakon koji će Demokratska stranka podržati iz razloga što je on na neki način deo evropske agende, što je on deo potreba za rešavanje pitanja azilanata, što je on deo mogućnosti da upravljamo migracijama i deo mogućnosti da zadržimo belu šengen, odnosno da naši građani i dalje mogu slobodno da putuju u zemlje Evropske unije, koji je u dobroj meri ugrožen. Međutim, moram se osvrnuti na neka pitanja koje je gospođa Banović pomenula. Prvo, zaista jesam razočaran činjenicom da resorni ministar, odnosno predsednik Vlade nije u ovoj skupštini kada se raspravlja o pitanjima koja se tiču njegovog Ministarstva. Ne poričem njegove obaveze koje ima kao predsednik Vlade. Međutim, to je problem koordinacije između predsednika Skupštine i predsednika Vlade da se usklade te obaveze. Vi ste znali da će gospodin Dačić danas razgovarati sa gospodinom Tačijem. Da li je tako? Isto tako ste znali da će biti rasprava o ovom zakonu i to ste trebali da uskladite. Gospođo ministarko, ne prihvatam, na neki način, amneziju na neki prethodni period koji ste vi uneli u raspravu. Ne sećam se da ste vi, niti pripadnici vaše političke partije, niti koalicije, bili nezadovoljni načinom na koji je funkcionisala prethodna Vlada. To za četiri godine niste iskazali, odnosno govorili ste o dobroj saradnji sa Demokratskom strankom koja je bila stub te koalicije. Danas kažete da su prethodni premijeri radili svoj posao kao što su trebali, da gospodin Dačić danas ne bi bio tamo gde se nalazi. To ne mogu da prihvatim. Mislim da je to politika koja govori da danas možemo govoriti jedno, a sutra drugo. Sa druge strane, nije dobrošto oko ovog zakona nema jedinstva u vladajućoj koaliciji. Žao mi je što su poslanici SNS, kada je otvorena ova sednica, organizovano napustili ovu salu. Ne znam o čemu se radi. Ostalo je nekoliko poslanika. Da li je to nastavak priče… (Predsednik: Izvinite, moram da vas prekinem. U ovom trenutku poslanici SNS su prisutni u sali. Ima ih više nego poslanika Demokratske stranke kojih i nema u sali.) Gospodine predsedavajući, svi oni koji su sedeli u ovoj sali su mogli da primete da su poslanici SNS po otvaranju sednice organizovano napustili salu i da je u redu u kome oni sede, dakle u klupama, ostalo petoro poslanika, a ovamo su poslanici Nove Srbije i deo koalicije. To da li će poslanici Demokratske stranke sedeti, a pogledajte koliko je poslanika SPS i URS. Dakle, prisustvo je adekvatno prisustvu ministra koji tu sedi. Juče smo imali, nažalost, jednu ružnu scenu da je ministru iz SPS dat jedan vruć krompir da brani neodbranjivi Zakon o amnestiji, ali se neću vraćati na jučerašnju temu, nego ću govoriti o današnjem zakonu o migracijama koji podržavam, kao i ovaj amandman gospođe Banović. Smatram da ga je možda trebalo razmotriti, možda bi on uneo pojašnjenje u sam zakon. U tom smislu, zakon jeste dobar, zakon jeste u smeru koji rešava jedno otvoreno pitanje. U svakom slučaju se može popraviti. Ne vidim razlog da Vlada ne prihvati ovaj amandman. Mislim da je on napravljen sa ciljem da se razjasne neka pitanja, ali ljudi koji su pisali ovaj zakon sigurno znaju zbog čega su odbili ovaj amandman. Mislim da bi trebalo još jednom razmotriti to pitanje, pa makar posle večere razgovarali sa gospodinom Dačićem. Do momenta glasanja imate mogućnost da prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Reč ima gospođa Slavica Đukić Dejanović. Izvolite.
Gospodine Veselinoviću, kao vrlo kompetentan pravnik znate da jedno definisano ne treba ponovo definisati u drugom zakonu. To znate bolje od mene. Ja sam to od vas pravnika u Skupštini i naučila. Drugo, sigurno razlikujete jedninu i množinu. Nisam htela da personalizujem, da ne bih izlazila iz dnevnog reda, ali govorila sam o prethodnim vladama sa tendencijom da ne pomenem i da ne individualizujem pitanje koje je bilo pokrenuto.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Povreda Poslovnika.
Hteo bih da govorim o članu 107. Poslovnika. Predsedniče, nije zaista u redu da se dozvoljava članovima drugih poslaničkih grupa da govore o poslaničkoj grupi SNS gde sam i ja član kao predstavnik romske partije. Jednostavno, jednu stvar morate da shvatite. Za razliku od onih poslaničkih grupa koji su u bivšem režimu podržavali Vladu, nisu bili organizovani, koji su govorili o svemu i svačemu, a nisu imali nikakvog uticaja na ono što se dešava u državi, mi smo se u tom smislu organizovali. Ovde imate tridesetak poslanika i zaista nije u redu da neodgovornost koju ste ranije imali, mislite da svi imaju istu tu neodgovornost danas. Srbija je vidno drugačija, a upravo iz svog amandmana govoriću i o tome da i te kako poslanička grupa SNS vodi računa o tome kako se ponaša izvršna vlast i da ćemo na vrlo jasan način danas da kritikujemo i ono što radi današnja vlast, pojedince koji dobro ne rade, ali da se u suštini borimo da država bude drugačija. Mislim da trebate predsedniče, da takve stvari, ne samo da opomenete, nego da nedozvoljavate, kao što je svojevremeno poštovana gospođa Čomić isključivala mikrofone, jer nema potrebe to da slušamo. Hvala.
Narodni poslanik Janko Veselinović. Po kom osnovu se javljate? Replika na čije izlaganje?
Replika na prethodnog govornika.
Ne možete u ime poslaničke grupe da se javite?
Javljam se kao ovlašćeni predstavnik i reagujem na prethodno izlaganje. Samo da se razjasnimo. Posle ulaska samo nekoliko poslanika sada u poslaničkim klupama SNS ima 15 poslanika, a od toga su pripadnici Romske partije, Nove Srbije itd. Pripadnika SNS, hajde da kažem ima 10 čisto radi istine od broja ukupnih poslanika. Hvala.
Gospodine Veselinoviću, u ovom trenutku, ako ćemo zarad istine, sedi 18 poslanika SNS u ovim klupama. Ali, SNS ima pravo naravno da o tome razgovara, a želim samo ovo da vam kažem. Mislim da ovu raspravu treba da vratimo na temu, da ovde treba da govorimo o zakonu koji je na dnevnom redu, jer ako budemo prebrojavali koliko čijih poslanika u kom trenutku sedi i ako budemo vadili listinge prisustva po broju sati, siguran sam da mnogi neće biti zadovoljni time. Mislim da to treba da bude upozorenje za sve nas, nas narodne poslanike da treba da čuvamo dostojanstvo Narodne skupštine i svojim prisustvom i aktivnostima tokom sednice. Narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković zajedno su podnele amandman kojim predlažu da se iznad člana 3. dodaje naslov i novi član 3. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Mi smatramo da je nedopustivo da ovakav jedan zakon u poglavlju gde su nabrojana neka načela ne sadrži načelo poštovanja ljudskih prava i nediskriminacije. Pročitaću kako glasi ovo načelo koje mi predlažemo da bude sastavni deo zakona – upravljanje migracijama sprovodi se uz poštovanje ljudskih prava koja su garantovana Ustavom Republike Srbije i potvrđenim međunarodnim ugovorima. Prilikom primene zakona zabranjena je diskriminacija po osnovu rase, porekla, državljanstva, nacionalne pripadnosti, imovnog stanja, pola, starosti i invaliditeta. Zaista nam nije jasno zbog čega ste odbili da uvrstite i ovo načelo u ovaj predlog zakona. Tim pre što se ovaj predlog zakona odnosi i bavi se nekim veoma osetljivim i ranjivim društvenim grupama, a to su izbeglice, raseljena lica, povratnici po sporazumu o readmisiji i tražioci utočišta, odnosno azilanti. Vi opet odgovarate da niste uvrstili ovo načelo zbog toga što je u Ustavu navedeno da su građanima Srbije i svima koji borave u Srbiji zaštićena osnovna ljudska prava. Tačno je, u Ustavu ima preko 30 članova koji se bave ovom problematikom međutim, smatramo da to nije dovoljno. Ako bismo se rukovodili šta sve u našem Ustavu piše, to je jedan od najboljih i najmodernijih Ustava danas u Evropi, onda ne bismo ni druge zakone usvajali. Dakle, uvek bi smo mogli da kažemo da u tom i tom članu se obrađuje ta i ta materija. Tako da vam ovaj odgovor, pretpostavljam da je ovo odgovor iz MUP-a, tako da ovaj odgovor i odbijanjem ovog amandmana nije dobro.
Reč ima gospođa Slavica Đukić Dejanović. Izvolite.
Načela koja su utvrđena Ustavom, načela poštovanja ljudskih prava i zabrane diskriminacije su kao što ste rekli detaljno urađeni i nije MUP analiziralo ovaj amandman već pravnici, dakle zakonodavstvo. Tako da je stav da nešto što je definisano i detaljno uređeno u tom osnovnom pravnom aktu ne treba ponavljati. Oko vas su takođe vrlo kompetentni pravnici, tako da je ovo zapravo sugestija struke.
Reč ima gospođa Banović.
Ne bih sada da širim diskusiju, ali Ustav govori i o zabrani diskriminacije. Rekla sam da čak u trideset i nešto članova se govori o zabrani diskriminacije, pa to nije bio razlog da mi u prošlom mandatu ne usvojimo Zakon o zabrani diskriminacija. Dakle, moglo se isto tako reći, ne treba nama set antidiskrimitarnih zakona, ne moramo da ih donosimo, ne moramo da imamo poverenika za zabranu diskriminacije i čitavu kancelariju zašto što to Ustav uređuje.
Reč ima gospođa Slavica Đukić Dejanović. Izvolite.
Zakon o zabrani diskriminacije jedan je od zakona na koji se svi sigurno ponosimo. Ustav je dao načelne okvire za donošenje ovog zakona, a kompletna konkretizacija je i po imenu zakona već našla svoje mesto u ovom zakonu. Tim pre, sadržaj i zabrane tog zakona iz Ustava ne treba ponovo elabolirati, kažu pravnici.
Narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedniče. Gospođo ministarka, pravnici se neverovatno različito odnose prema istoj materiji u različito vreme. Recimo kada pogledamo ceo prošli mandat, mi smo donosili zakone o kojima su se jasno izvodila načela koja su naravno vrlo načelno data u Ustavu, a odnosi se na dalje na zakon. Sada pravnici drugačije razmišljaju i verovatno je takva klima i ne želim da ulazim u to. Ali, hoću da shvatimo jednu stvar. Prvi srpski Ustav kaže u jednom članu – svaki rob koji se dokopa granica Srbije postaje slobodan čovek. To je nekada davno bilo ono što je Srbiju krasilo. Nadam se da bi trebalo da je danas u 21 veku tako krasi, a zašto smo mi ovaj amandman upravo ovako napisali. Upravo zbog ovoga što sam vam malopre rekla. Dolazim iz Valjeva, a jako blizu Valjeva je Bogovođa. To je čuveni prostor u kome se dešavalo sve ono što ne bi smelo da se dešava pod Komesarijatom za izbeglice. Dešavalo se to da ljudi nisu imali pravo na zdravstvenu zaštitu, da nisu lečeni. Dešavalo se to da su terani da rade. Dešavalo se to da žive na livadi i da spavaju na livadi. Hajde da vas podsetim šta se dešavalo u Vrnjačkoj Banji. Dakle, iz tih razloga smo mi doneli ovo načelo. Ljudi moraju da poštuju ljudska prava i to se ne odnosi na svakog pojedinačno, nego na državu i na njene institucije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Ljiljana Lučić.
Hvala gospodine predsedniče. Podržavam amandman koleginice i ne mislim da se ovde radi o nerazumevanju ili razlikama između pravnika koji tumače da li nešto treba posebno razrađivati u ovakvom tipu zakona, a što se odnosi na ljudska prava. Mislim da je nesporazum mnogo dublji. Dakle, mi imamo u ovom predlogu zakona jedno razumevanje čitave tematike, potpuno udaljeno od kompleksa ljudskih prava. To je glavni nedostatak ovog zakona. To se vidi u ideji gde je ministar policije ili… Nije ovo policijski zakon, ovo je zakon koji ima jako inter-resorni i multi-sektorski značaj. Dakle, ne može ministar policije biti odgovoran za temu migracija. Zato je jako bilo važno da imamo i ovo načelo ono bi onda govorilo o tome da ovom pitanju, posebno migranata ne pristupamo na jedan konzervativan način što se vidi kroz neka rešenja u ovom zakonu gde je najvažnije nekakv kolektivan smeštaj im obezbediti. To je potpuno jedno retrogradno pristupanje ovoj temi, nastavak politike koju smo mi imali prema izbeglim i raseljenim licima i zbog koje je ta izbeglička kriza u Srbiji ovako dugo i trajala, zato što se tom problemu nije pristupalo sa stanovišta ljudskih prava. Ti ljudi imaju prava da pristupe uslugama obrazovanja, zdravstva, zapošljavanja, stanovanja. U tome je suština insistiranja na ovom amandmanu koje su koleginice podnele i koje ja podržavam. Hvala.
Reč ima ministar Slavica Đukić Dejanović.
Drago mi je da Skupština može imati i treba da ima završnu reč, posebno kada je u pitanju jaka argumentacija suštine. Ja sam ovde u obavezi da vam prenesem stav pravnih stručnjaka, odnosno zakonodavstva, ali poslanici uvek mogu izglasati i prosto pozivam ne moć parlamenta u suštinskim odlukama koje možda nekada treba još jednom analizirati.
Narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor i Elvira Kovač zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 3. dodaju naslov i novi član 3a. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Laslo Varga.
Gospodine predsedniče, migracioni tokovi po logici stvari dovode do menjanja sastava stanovništva na području sa kojih emigranti odlaze, odnosno na koja emigranti dolaze i to je jednostavno tako. Ustav Republike Srbije sadrži jednu jasnu zabranu, odnosno jednu jasnu garanciju u odnosu na pripadnike manjinskih zajednica i to u članu 78. koji govori o zabrani nasilne diskriminacije i posebno o zabrani preduzimanja mera koje bi dovele do promene, odnosno koje bi prouzrokovale veštačko menjanje nacionalnog sastava stanovništva. To je jedna opšta zabrana koja se odnosi na sve oblasti u kojima Vlada, drugi državni organi mogu da preduzmu bilo kakve mere. Mi smo u našem amandmanu predložili da se to ustavno načelo razradi, ugradi u Zakon o upravljanju migracijama i to sa ciljem da se stvori nedvosmislena pravna situacija, da se ovo ustavno načelo i u ovoj oblasti primenjuje. Zaista smo zahvalni predlagaču što je prihvatio ovaj naš amandman i mislim da je to dobar korak. Sa druge strane, imajući u vidu sve ono što se dešavalo tokom 90-tih godina i na to poljuljano poverenje između državnih organa i manjinskih zajednica, mislim da sa tog aspekta, dobro je što je ovaj amandman prihvaćen, sigurno da ovo može doprineti ponovnoj izgradnji ili jačanju tog poverenja. Mi ćemo sa naše strane, a kao poslanici SVM u tome učestvovati i pomagati. Na kraju želim da kažem da bi bilo zaista dobro još jednom razmotriti mogućnost prihvatanja prethodnog amandmana kolege iz DSS, jer je obrazloženje kojim je taj amandman odbijen u jednoj značajnoj meri u suprotnosti sa obrazloženjem kojim je ovaj amandman prihvaćen, tako da bih se pridružio apelima onih poslanika koji podržavaju i onaj prethodni amandman. Hvala.
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Hvala gospođo predsedavajuća, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, gledajući ovo prebrojavanje koje u sali traje jedan kratki period, moram da kažem da sam ja uložila prilično vremena da prebrojim sve strategije koje je država donela i moram da vam kažem da je taj broj 139 i uopšte nisam sigurna da sam stigla da prebrojim i da pronađem sve ono što sam želela da prebrojim. Dakle, našla sam 139 različitih strategija iz potpuno različitih oblasti. Samo u ovoj oblasti na koju se odnosi zakon, a koji se kao normativni okvir prvi put donosi kao takav i pronašla sam šest različitih strategija. Možda ni tu nisam sasvim sigurna, ali šest različitih strategija i moram da kažem da je problem koordinacije između tih silnih strategija jako veliki. Kada imate toliko različitih strategija, naravno je da se dešava da potpuno previdite suštinu, jer pokušavate da uradite ono što je nemoguće, da uvedete red između šest različitih materija. Kako onda sve to izgleda u realnom životu, možete da zamislite i kako izgleda u primeni zakona, to takođe svi mi znamo, jer onu kontrolnu funkciju Skupštine ne vršimo toliko često, koliko bi trebali, a kada bismo to radili, mogli bi da vidimo sve i svašta kako se zakoni tumače dalje. Kada su u pitanju, mi smo zbog toga ovde smatrali da uvažavajući strategije treba uvesti jednu reč, uvažavajući strategiju. Valjda smo se dogovorili da tih šest strategija pokrivaju ovu oblast i da to posmatramo na taj način. Sada vi kažete i politike ekonomskih razvoja. Znate šta, kada se tako postavi zakon i kada se tako definiše zakon, kada odete toliko široko i potpuno neprecizno i potpuno nejasno, onda ste vi izgubili suštinu zakona, jer nećete moći da ga primenjujete. Kakve su to politike ekonomskog razvoja. Država valjda ima jednu politiku ekonomskog razvoja koja je okvir za sve one politike koje se nalaze u okviru toga. Imate politiku energetike, politiku privrede, politiku poljoprivrede, ali to je sve jedan okvir, jedna politika ekonomskog razvoja. Znači, molim vas, svedite stvari na vrlo upotrebljive mere, zato što ja imam utisak da predlagač zakona namerno širi ovu temu na takav način kako bi i dalje mogao da radi ono što je do sada radio, jer praktično ovaj komesarijat na koga je bilo puno pritužbi jeste zapravo, i predlagač ovog zakona, i to kako je on radio i kako je on tumačio zakon, najbolje se vidi u predlogu ovog zakona. Tako široko postavljeno ne može da se primenjuje. Mi smo želeli, pošto je ovaj zakon po prvi put donet u ovoj oblasti, stvari postavimo na zdrave osnove, na noge, da onaj ko čita ovaj zakon razume šta treba da se radi. Kada vi imate silne strategije na koje se pozivat, silne ekonomske politike na koje se pozivate, šta to znači? Na šta mi možemo da se oslonimo kao obični čitači zakona i oni koji treba da ga primene ili oni koji treba da zaštite svoja prava uz pomoć ovog zakona. To je vrlo neprecizno, vrlo fluidno, vrlo nejasno i ja vas molim da shvatite da mi ne možemo na ovakav način da donosimo zakone. Jasno je, meni je potpuno jasno kada neko od ministarstva predloži zakon, oni su ljudi koji tu materiju rade, a ovo je prvi put da se dešava da imamo jedan deskriptivni zakon u kome mi treba da pokušamo da pronađemo ono što je suština, a suština je zaštita ljudskih prava. Mi to sve negde pronalazimo u nekim drugim zakonima, kao piše u Ustavu, piše u Zakonu o azilu, piše u ličnoj karti, ali izvinite, šta će nam onda zakon ako ćemo da se pozivamo na sve te zakone. Valjda mi to treba da vidimo u ovom zakonu, gospodo. Zbog toga je naš amandman išao u pravcu, dajte molim vas, stavite sve na zdrave osnove, pojednostavite stvari da možemo da pratimo gde se šta traži i gde šta možemo da primenimo. Hvala.
Narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković zajedno su podnele amandman na naslov iznad člana 5. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Petar Petković.
Ja sam potpisnik ovog amandmana i to stoji u mišljenju Vlade, pa vas molim da to ispravite. Naime, podneo sam amandman na član 5. gde tražim da dođe do promene naslova iznad člana 5. koji bi glasio – načelo zaštite i saradnja sa dijasporom i Srbima u regionu. Smatramo da je mnogo primerenije da bude ovakav naslov, upravo zbog toga što će on na pravi način definisati i objasniti kakav treba da bude odnos između države Srbije i dijaspore. Ako je dijaspora najbrojniji deo migracija, odnosno spoljna migracija ili emigracija, kako stoji u Predlogu zakona, onda je vrlo bitno da na pravi način pokažemo i u ovom članu koji se tiče dijaspore kakav treba da bude odnos države Srbije prema dijaspori. U prethodnom naslovu koji između ostalog govori o jačanju veza, moram da kažem da stvari ne stoje tako i da pitanje jačanja veza ne odgovara istim, jer ne mogu veze da jačaju tamo gde i ne postoje. Rekao bih da gotovo ne postoji veza između države Srbije i dijaspore na pravi način. Prošlo je 100 dana Vlade, mi smo tek sada, odnosno, Vlada formirala Kancelariju za dijasporu. Još nije izvršen popis, ne zna se koliko Srba živi van Srbije. Svi dobro znamo kakva je loša situacija, posebno kada je u pitanju srpski narod u regionu. Primer Hrvatske najbolje pokazuje potpunu diskriminaciju države Hrvatske prema Srbima koji tamo žive. Slično je i u Mađarskoj. Prošli put u raspravi u načelu sam pomenuo da je 2012. godine Mađarska donela ustav u kome su u osnovnom zakonu izbačene nacionalne manjine, pa Srbi koji vekovima žive u Mađarskoj sada nemaju pravo da se politički organizuju, imaju svoga predstavnika u parlamentu Mađarske, već to mora da bude Mađar. To su vrlo ozbiljna i značajna pitanja. Država Srbija mora da se na pravi način posveti rešavanju tih pitanja i zato u naslovu pitanje, zaštita i saradnja je nešto što je jako bitno. Na prvi pogled, delovalo bi kao da je u pitanju neka kozmetička izmena, a ona je suštinska zbog toga što mi veze prvo, gotovo da nemamo kada je u pitanju dijaspora, a drugo, ono što je potrebno Srbima jeste da iza njih stane država, da ih podrži, da u bilateralnim razgovorima ministara na agendi budu postavljena pitanja, naročito kada se sreću sa ministrima i zvaničnicima onih država gde Srbi imaju problem da ta pitanja dođu na dnevni red, a ne tek nakon svih tih sastanaka da eventualno se ministri sreću i sa srpskom dijasporom u toj državi koju posećuju. Zato smatramo da je bilo bitno da u ovom članu, odnosno naslovu, dođe do ove izmene. Nažalost, Vlada nije prihvatila ovaj amandman i zbog toga nam je zaista žao.
Hvala. Reč ima ministarka Đukić-Dejanović. Izvolite.
Ideja o tome da se predvidi zaštita prava i saradnje sa dijasporom i Srbima u regionu je po oceni Vlade sadržana u članu 5, koji kaže da upravljanje migracijama ostvaruje se poboljšanjem položaja i zaštitom prava, interesa pripadnika dijaspore i Srba u regionu, očuvanjem, jačanjem i ostvarivanjem veza pripadnika dijaspore i Srba u regionu sa Republikom Srbijom, posebno nakon dodatog člana 5a, koji kaže da upravljanje migracijama se zasniva na zaštiti prava lica u procesu migracija, uz uvažavanje u najvećoj mogućoj meri specifičnosti njihovih potreba i interesa u skladu sa mogućnostima Republike Srbije. Ocenjuje se da je načelo zaštite prava zapravo ugrađeno u ove sadržaje i da je tendencija o kojoj ste razmišljali zadovoljena kroz ova dva člana na Vladi.
Hvala. Reč ima Petar Petković, replika. Izvolite.
Gospođo ministarka, mislim da me niste razumeli. Ne radi se o rečima u ovom članu, već se radi o tome da između ostalog i rečima poboljšamo odnos države Srbije prema dijaspori. Znate da već postoji Zakon o dijaspori, znate da postoji strategija Vlade kada je u pitanju dijaspora i Srbija u regionu. Znate da je Vlada usvojila neku deklaraciju sa nekim zvučnim imenom o proglašavanju specijalnih odnosa od najvažnijeg državnog značaja između Srbije i dijaspore i Srba u regionu. Sve to postoji, a situacija je jako loša. Mislite da će ovim članom što ste pročitali, stvari da budu promenjene? Ne. Ovde je ideja upravo bila ta da probamo da za početak terminologijom pokažemo da postoji i spremnost Vlade da na ozbiljniji način uđe u suštinu problema, jer prethodne četiri godine niko se time nije bavio. Znamo da je formirana skupština dijaspore. Prošli put sam opet rekao, usvojen je samo plan rada, dakle, pravilnik o radu i ništa više. Čemu služi onda ta dijaspora, ta skupština, taj zakon? Organizovani deo dijaspore gotovo da se uopšte ne informiše, ili opet, s druge strane, ne poziva da da svoje mišljenje i stav o ključnim pitanjima, između ostalog, i o ovom zakonu. O tome se radi.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Vezano za ovaj amandman, ja mogu da ponovim ono što sam rekao u raspravi u načelu, da je jako dobro što je Vlada u Predlogu zakona unela u odredbe ovako kako je ministarka Slavica Đukić-Dejanović citirala odredbu kojom se ovo načelo definiše kao bitno načelo za postupanje i u ovoj oblasti migracija, kako unutrašnjih, tako i spoljnih, tako da sam naslov ne smatram da je od presudne važnosti. Smatram da će biti važnije koliko će ova vlada činiti na realizaciji ovog načela. Dosadašnji rad Vlade, dosadašnjih 100 ili nešto više dana, je pokazao da se to načelo apsolutno ne poštuje i da je položaj dijaspore i Srba u regionu na marginama, da doneti zakoni iz ove oblasti se ne primenjuju, da se čak ne zna za njihovo postojanje. Raduje me jedino činjenica, i to moram da pohvalim, ja sam prošli put, ako se sećate, u diskusiji postavio pitanje imenovanja direktora Kancelarije, prošli četvrtak sam kao poslaničko pitanje postavio to pitanje i u četvrtak ili petak je Vlada imenovala direktora Kancelarije. Međutim, pred njim je, odnosno pred njom, pošto se radi o osobi ženskog pola, ozbiljan zadatak da nadoknadi i propušteno u ovom periodu. Ostala su neiskorišćena budžetska sredstva u tom periodu, ostalo je ovo što je kolega pomenuo, potreba da se ove godine sazove treća skupština dijaspore i Srba u regionu, ostalo je da se sprovede deo rezolucije, deklaracija iz ove oblasti koje su usvajale, koje je usvojila prethodna Vlada. Brojna otvorena pitanja, gotovo dnevna iz ove oblasti su otvorena i zahtevaju reakciju Vlade, odnosno Kancelarije. Dakle, ne može se desiti da prava Srba u regionu pojedinim aktima Vlade, ili pojedinim postupanjima državnih organa, a da Vlada Republike Srbije, odnosno Kancelarija kao zadužena za to, a ponekad i predsednik Vlade i predsednik Republike, ne reaguju. Tih slučajeva kršenja osnovnih ljudskih prava Srba u regionu je puno i na pretek. Na kraju se zahvaljujem gospođi Dejanović na razjašnjenju pitanja odnosa prema prethodnoj vladi, da se njena jednina nije odnosila na prethodnu vladu gospodina Cvetkovića. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Srđan Šajn podneo je amandman sa ispravkom, kojim predlaže da se posle člana 5. dodaju naslov i novi član 5a. Vlada je prihvatila amandman sa ispravkom. Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nije prihvatio amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nije izjasnio. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u osnovnom tekstu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, a o ispravci se nije izjasnio. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Osnovna ideja ovog amandmana jeste upravo da se dovede u balans dve stvari. Jedna stvar jeste da mi imamo, sa jedne strane, interes države koja zbog opšteg interesa vodi određenu politiku migracija. Međutim, s druge strane imamo interes tih konkretnih ljudi koji su deo tih migracija i ukoliko ne budemo ostvarili balans između te dve stvari, onda mogu da nam se dese jako loša iskustva, i to su upravo iskustva o kojima su i govorile kolege pre mene. S druge strane, jedna nova dimenzija ovde se otvara, jer mi ne govorimo samo o Srbima u regionu kroz ovaj amandman. Tu jasno Srbija govori o dve različite politike. Sigurno da nam je jedan interes kada govorimo o Srbima u Republici Srpskoj ili o Srbima na nekim drugim delovima teritorija koje su u okruženju, a da jedan kvalitativno drugačiji način moramo da govorimo o Srbima u dijaspori, koji se nalaze, na primer, u Austriji, koji se nalaze u Nemačkoj ili u nekim drugim zemljama, a ima ih podosta. Po mojim informacijama, samo u Austriji živi preko 200 hiljada građana Srbije, da li su oni pripadnici srpske nacionalne zajednice ili pripadnici drugih nacionalnih zajednica. U tom pravcu moramo da vodimo jednu aktivnu politiku. Ovim amandmanom i neke druge stvari rešavamo. Rešavamo situaciju, o tome najbolje znaju ljudi iz Komesarijata, da smo pre nekoliko godina 12 miliona dinara uputili jednoj ustanovi koja se zove Romski nacionalni savet, a da zbog marifetluka u toj organizaciji, potrošeno je 2 miliona i onih 10 miliona su povučeni nazad, jer jednostavno je donatoru bilo vrlo jasno gde je zloupotreba tih sredstava. Danas imamo situaciju da kompletna država ima ozbiljnih problema zašto se pojedinci neodgovorno ponašaju u tome i zbog tog neodgovornog ponašanja preti nam da se ukine beli šengen. Sada ću da se složim sa kolegama iz DS, naročito sa onim što je Borko Stefanović juče govorio, da mi moramo drugačije da se ponašamo. Moramo da kritikujemo aktere današnje vlasti koji ne rade kako treba. Ja ću danas da iznesem jedan loš primer i zamolio bih ministarku da to prenese Vladi. Uputio sam 12. oktobra i poslaničko pitanje u tom smislu Vladi i do danas nisam dobio odgovor. Iako je dobronamernost ministra finansija i dobronamernost parlamentarne većine odvojila 22.500.000 dinara za izradu baze podataka za proces integracija Roma, što je jedna od suštinskih stvari za upravljanje migracijama, jer svi danas slušamo da jedan od ključnih problema i jedna od ključnih stvari sa kojim Srbija mora da se suoči u procesu migracija pitanje romske nacionalne zajednice, međutim, gle čuda, gospodin direktor Kancelarije za ljudska i manjinska prava kaže da to njega neinteresuje i da on to neće da s provede i on će 22,5 miliona da vrati ponovo u budžet Republike Srbije. Ne želim da ovde niti ja kao poslanik Romske partije, niti bilo ko iz većine, snosi odgovornost za aktivnosti pojedinca. O tome moramo otvoreno da govorimo u parlamentu. Kolega sada telefonira, a nama govori da nismo tu. Voleo bih da čuje, pa da onda prokomentariše zajedno samnom ovu stvar. Dakle, moramo najozbiljnije da postavimo odgovornost direktora službe za ljudska i manjinska prava. Ne smemo da dozvolimo ovom mandatu, kao što su ljudi dozvoljavali četiri godine u prošlom mandatu, da neko ima ekskluzivitet na rešavanju pitanja najugroženije grupe u Srbiji i na taj način posle četiri godine ponovo delimo patike. Gledajte veće zlo, čovek koji je bio direktor Kancelarije za saradnju sa Hagom verovatno misli da sada treba tu zajednicu da pošaljemo u azil, pa će verovatno da nastavi svoj proces slanja građana Srbije na neka određena mesta. Mislim da je ovo mnogo ozbiljno pitanje. Predlažem ministarki da o tome obavesti Vladu. Ujedno obaveštavam predsedavajuću Skupštine i predsednika Skupštine da smo sa gospođom Olenom Papugom postigli dogovor kao nekoga ko predsedava delom Odbora za međunacionalna pitanja i o pitanjima nacionalinih zajednica. Zabrinutost smo pokazali i predstavnici OEBS, Saveta Evrope, koji su zainteresovani da prisustvuju na tom sastanku, da je ovo najgori primer neodgovornog ponašanja. Ovaj amandman upravo tera na odgovorno ponašanje predstavnike organa vlasti. Ovo samo pokazuje da moramo da zavedemo red u Srbiji, da je ova parlamentarna većina odgovorna, da nas ne interesuje ko je pripadnik koje političke stranke, da moramo i u svojim redovima da kažemo ko su neodgovorni ljudi i da je to kvalitet Srbije danas u odnosu za neka prošla vremena. U tom smislu očekujem da, bez obzira na osiono ponašanje gospodina Dušana Ignjatovića, koji će morati da poštuje ovaj član o kome govorimo, kada ovaj član postane sastavni deo zakona, da takvo osiono ponašanje mora najoštrije Vlada da sankcioniše i da Vlada upravo na posmatranju aktivnosti pojedinaca, koji su u državnoj administraciji, mora da pokaže jasno opredeljenje da hoće na dobar način da upravlja migracijama, da hoće na dobar način da upravlja najranjivijim grupama, koji su obično predmet tih migracija o kojima govorimo. Još jednom govorim da je ovaj amandman na tragu svih onih diskusija o kojima ste ranije govorili, da zaista moramo da govorimo i o pravima pogođenih ljudi migracijama. U tom smislu iznosim zadovoljstvo i Romske partije i građana sa kojima sam govorio što je Vlada prihvatila ovaj amandman. Kako Odbor nije prihvatio, nadam se da će Odbor da održi sednicu i da prihvati i eventualno da to bude sastavni deo zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, replika. Izvolite.
Slažem se sa gospodinom Šajnom, da je ova vlada neodgovorna u pojedinim elementima. Verovatno se njegovo govor nije odnosio na celu Vladu. Rekao bih da je cela Vlada konfuznošću unela nemogućnost praćenja neke doslednosti. U tom smislu mislim da je cela Vlada neodgovorna. Moguće je da je i u ovom pitanju, o kome je govorio gospodin Šajn. Ne bih želeo da branim Kancelariju za manjine, koja je počela da radi, ali mislim da je gospodin Šajn uputio dosta teške reči na račun ove kancelarije koju je formirala Vlada, odnosno na račun najodgovornijih ljudi. Moguće je da ona ništa nije uradila. Moguće je da ona na neki način deli sudbinu rada ove vlade, ali smatram da kvalifikacije mogućim aktivnostima direktora nisu sigurno opravdane. U svakom slučaju,smatram da je prethodna vlada, pošto je u tom smislu bilo intencija gospodina Šajna, kada su u pitanju ljudska i manjinska prava učinila gotovo sve. Čak je i mimo evropskih standarda u pozitivnom smislu rešila normativno pojedina pitanja, utvrdila standarde, nacionalnim većima nacionalnih manjina dala manjinska prava koja im garantuje manjinsku autonomiju i da u tom smislu nema mogućnosti niko ozbiljno da stavi prigovor, sem međunarodne organizacije, koja je dalanajviše ocene po tom pitanju. Smatram da ova vlada, pa se sada pridružujem tome, da trebamo biti konstruktivni u svojim kritikama. Treba da eventualno vidi da li je nešto prethodna Vlada propustila i dasprovede zakone. Mislim da će manjine ona moći da budu zadovoljne i radom prethodne vlade, ali i ove vlade. Hvala.
Hvala. Gospodin Šajn, replika. Izvolite
Moram da vam iznesem nekoliko podataka i da neke stvari o kojima ste govorili demantujem. Nisu to uopšte teške kvalifikacije. To su samo kvalifikacije u skladu sa aktuelnim trenutkom. To što je gospodin u vreme vaše vlade bio šef Kancelarije za saradnju sa Hagom i možda stekao simpatije zbog nekih stvari i zbog toga ga možda branite, zaista nemam nikoga da branim, pa makar da je deo današnje administracije u današnje vreme. Nisam govorio o Vladi. Govorio sam o segmentima Vlade po dubini i ovo se odnosi na Kancelariju, ne na Vladu i na članove Vlade. Sa druge strane, ne znam kako vi nazivate da u Bujanovcu predstavnici međunarodne zajednice na izborima za nacionalne savete, gde izlaze predstavnici albanske nacionalne i romske nacionalne zajednice, na jednom izbornom mestu izbroje sto ljudi da je izašlo, a u kutijama se nalazi 500 glasova pripadnika one liste koju ste vi podržali i koja se formirala u kancelarijama vaše DS koju su podržavale institucije vaše partije u Novom Sadu, za koju sam podneo krivičnu prijavu sudu, za koju još uvek danas nemamo… Da li se to zove tutorstvo? Da li se to zove uplitanje u Nacionalni savet i kako zovete činjenicu do koje danas Srbija nije mogla da čuje zbog blokade medija, da je vaš visoki predstavnik na prvoj sednici Romskog nacionalnog saveta sedeo zajedno sa nezavisnim telom, da je kidnapovan čovek iz Požarevca na putu dolaska da promeni predsednika Nacionalnog saveta i da je samo u jednom ministarstvu potrošeno devet miliona evra za proces integracije Roma, a da niko to nije video? Poštovani kolega, ova većina i mi kao deo ove većine zaista ne želimo to više da dozvolimo. (Predsedavajuća: Vreme.) Koristim vreme poslaničke grupe. (Predsedavajuća: Nemate pravo, kada ste dobili reč za repliku.) Završavam onda sa ovom rečenicom. Ne može se više tako. Možete vi da imate simpatije prema gospodinu Ignjatoviću koliko god hoćete. Ako on krši prava 500.000 ljudi pripadnika građana ove države, izvinite, niko nije iznad prava tih građana i dok se to ne bude izmenilo, zaista nećemo ni mi da se menjamo. Hvala.
Hvala. Gospodin Veselinović, replika.
Samo razjašnjenje. Prvi put sam danas čuo za ime i prezime direktora Kancelarije koja se bavi manjinama. Zaista nisam imao nameru da branim njegov rad, nego samo kvalifikacije koje su bile teške i koje ne bih želeo da ponavljam. O njegovom radu ne želim da sudim i pretpostavljam da je ono što je gospodin Šajn rekao tačno, ali neću da ulazim u to pitanje. Samo da odgovorim, kada je u pitanju glasanje u Novom Sadu i posledice tog glasanja. Ta stranka, ta grupa građana koja je na taj način osvojila pet mandata i protiv koje ste vi podneli krivičnu prijavu, adekvatno je to izborima u Novom Sadu, i sada je u koaliciji sa, pogodite kim, SNS. Hvala.
Hvala. Gospodin Šajn, replika.
Izvinjavam se, pogrešno ste me razumeli. Govorio sam za izbore za Nacionalni savet. Razumem vas, da ste vi ljude iz Nacionalnog saveta doveli u parlament da im to date kao nagradu što su vam u Nacionalnom savetu radili neke stvari. To je vaša navika. Razumem vašu naviku da poistovećujete izbore sa Nacionalnim savetom sa izborima za opštine, gradove i republički parlament. Međutim, ovo nisu bili izbori za gradske odbornike. Ovo su bili izbori za Romski nacionalni savet. Razumem da vi to ne razlikujete. Razumem da je za vas to isto. Međutim, u ovoj državi postoje zakoni za izbor poslanika, zakoni za izbor predstavnika u lokalnim samoupravama i izbori za članove nacionalnih saveta, u kojima mogu da učestvuju isključivo predstavnici pripadnici nacionalnih zajednica, a imam vrlo pouzdane podatke da kada se govori o Romskom nacionalnom savetu, da to nije bilo tako. Nemojte da postavljamo ta pitanja. Nemojte da postavljamo druge teze. Zaista je ovako kao što vam govorimo.
Hvala. Završili smo krug replika. Već sam rekla i moram da budem dosledna. Već osam minuta raspravljate. (Janko Veselinović, s mesta: Samo da odgovorim, neću se više javljati.) Izvolite.
Hvala vam predsedavajuća na razumevanju. Ne mogu a da ne odgovorim na neke kvalifikacije. Dakle, postoje zakoni koji se tiču izbora na republičkom nivou, na pokrajinskom i opštinskom i svakako da su to različite stvari, različiti nivoi vlasti i različiti problemi. Upravo ova vladajuća koalicija ne želi to da razume i ne želi to da vidi. Mogli ste da slušate sinoć predstavnika SPS iz Leskovca koji u strahu govori da mu je prećeno, da je uplašen i da je morao da podlegne pritiscima da bi napravio koaliciju sa SNS. O tome vam govorim. Dakle, gospodin Šajn ne razume praksu od normative. Praksa ove vladajuće koalicije jeste sasvim nešto drugo u odnosu na ono za šta su se oni možda zalagali pred izbore. Sada su oni tu praksu pogazili. Više se neću javljati po ovom pitanju.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani predstavnici Vlade Republike Srbije, ovaj amandman gospodina Šajna je jako interesantan. Možda bi trebalo razmisliti o njemu, iako se u Predlogu zakona u pojedinim članovima govori o pravu migranata, a ako hoćemo, pa čak i izbeglih i raseljenih lica. Dozvolite radi istine i radi pravde da kažem dve rečenice vezano za prethodne diskusije gospodina Veselinovića, u kojima je izneo neistine, a to je sledeće. On je rekao da je prethodna Vlada dobro učinila vezano za migrante i za izbegla lica, a da ova nije. Samo napominjem činjenično stanje. Ova vlada, na čelu sa gospodinom Dačićem, imenovala je direktora Kancelarije, kako ste čuli, za dijasporu. Dakle, u ova tri meseca, možda se njemu čini kasno, ali zbog važnosti dijaspore izbeglih i raseljenih se pazilo ko će da bude na čelu te vlade. Zatim je i ovaj zakon o migracijama dokaz da će ova vlada zaista pružiti određenu pažnju itd. Moram radi istine i pravde, prethodna vlada gospodina Veselinovića, čija je stranka činila u najvećem delu prethodnu vladu je učinila najveće zlo koje postoji u istoriji migranata, kada su u pitanju izbegla i raseljena lica. Njegovi predstavnici su potpisali sa Republikom Hrvatskom takav dogovor i sporazum da su se odrekli 42.000 stambenih jedinica raseljenih lica. Čini mi se, ako se ne varam, da je gospodin Veselinović bio zadužen za Republiku Hrvatsku, a nisam ga čuo nijednu reč za protekle četiri godine u prošlom sazivu da je rekao i jednu rečenicu. Ovo radi istine i pravde. Neću govoriti, govorio sam u načelu koja su prava migranata kršena, kada su izbegla i raseljena lica i šta prethodna vlada nije nikada činila. Apelujem, gospođo Đukić Dejanović, na vas, a verujem da će gospodin Dačić to i učiniti, poznavajući njega, da prilikom posete zemljama iz kojih su migracije učinjene, da se da u zadatak svakom ministru svoja delatnost i da prva tačka dnevnog reda u pregovorima bude upravo o pravima migranata. Ovo je bilo radi istine i pravde. Hvala.
Hvala. Gospodin Veselinović, replika.
Iz aviona je vidljivo da se radi o insinuacijama i neistinama. Na kraju krajeva, u prvom redu, odnosno u drugom redu sede predstavnici Komesarijata za izbeglice, koji su se bavili ovom problematikom i u prethodnom periodu. I ministar Dačić je bio u toj vladi. Nikakav sporazum sa Hrvatskom nije potpisan o bilo kakvim pravima Srba da im se umanjuju. Nasuprot tome, i Komesarijat za izbeglice i Vlada su bili posvećeni tom pitanju. Uz njihovu pomoć i angažovanje bivšeg ministra spoljnih poslova, predsednika države, predsednika Vlade, organizovana je donatorska konferencija kojom će se omogućiti zbrinjavanje najugroženijih porodica, 70.000 porodica u Srbiji, određeni broj izbeglica koje se vraćaju u Hrvatsku, Bosnu i Crnu Goru. Tako da, ovo apsolutno nije tačno. Sa druge strane, Vlada je, ne zbog razmišljanja o rešenjima, odugovlačila oko imena direktora Kancelarije, već zbog toga što nisu mogli da se dogovore. Tek kada je opozicija ukazala na taj problem, oni su brže-bolje prihvatili rešenje koje je već bilo dva, tri meseca u opticaju. Pošto nisu imali bolje ili gore rešenje, dali su to rešenje. Nadam se da je to trajno i nadam se da je dobro rešenje. U tom smislu, ne radi se o nikakvim dubinskim analizama po ovom pitanju. Svi ostali direktori kancelarija su bili imenovani posle desetak dana ili meseca dana posle formiranja Vlade. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Atlagić, pravo na repliku. Izvolite.
Radi istine i pravde, nije tačno što je prethodni poslanik izneo kada su u pitanju stanarska prava. Tačno je da je Sarajevskim sporazumom bilo dogovoreno između četiri države da će se ona vratiti u prijašnje stanje. Isto tako je tačno da su predstavnici bivše vlade, odnosno njihovi organi potpisali i dogovorili sa Republikom Hrvatskom tzv. socijalno zbrinjavanje, gde se ne vraćaju stanarska prava, koja su bila u društvenom vlasništvu. To gospodin Veselinović vrlo dobro zna. Možda bi, gospodine Veselinoviću, bilo dobro ispitati vašu ulogu u tome koliko ste kao predstavnik ranije pridoneli tom problemu. Hvala.
Nemojte se direktno obraćati poslaniku, molim vas. Gospodine Veselinoviću, izvolite. Zatvaramo krug replika posle vas.
Hvala. Ove termine koje koristi Atlagić, koristi Hrvatska Vlada i to su njihovi termini – stambeno zbrinjavanje itd. Ne znam odakle mu to da imputira srpskoj Vladi, pošto je srpska Vlada bila protiv toga. Vidim da ste dosta dobro upoznati sa hrvatskim zakonodavstvom, koje jeste neravnopravno prema srpskim povratnicima i sa time se slažem. Međutim, odakle vam ta ideja da je to deo bilo kakvog potpisa sporazuma itd. Nisam se bavio pitanjem stambenog zbrinjavanja, bavio sam se manjinskim pitanjima, pitanjima zaštite jezika, pisma, učenja srpskog jezika, ćiriličnog pisma itd. Pomešali ste lončiće gospodine Atlagiću, kao i obično [[Marko Atlagić, sa mesta: Molim vas, replika. To što je navedeno, nije tačno.]]
Dobro, daću vam sada reč, ali molim vas, stvarno zatvaramo krug replika. Izvolite, gospodine Atlagiću.
Hvala vam, predsedavajuća. Samo radi istine, tačno je da je ovo hrvatska terminologija i da izučavam i hrvatsko zakonodavstvo kada su u pitanju naša izbegla i raseljena lica. Mislim da mi to nije minus, nego plus. Vama je minus, koji ste bili zaduženi, što ne poznajete te zakone koji se kod naših migranata krše, pa kada su u pitanju prava Srba iz Hrvatske, veće je kršenje nego igde, ne samo u Evropi nego i u svetu. Ako ste pratili i druga prava, i u zakonu o načelu sam izneo da kada je u pitanju jezik i pismo, gospodine Veselinoviću, vidimo kako ste to pratili, jer Srbi danas to ne smeju upotrebljavati, u skladu sa hrvatskim zakonima i Ustavom, a ovde ste ćutali četiri godine, što je zaista žalosno. Hvala.
Hvala. (Janko Veselinović, sa mesta: Replika.) Zatvorila sam krug replika. (Janko Veselinović, sa mesta: Povreda Poslovnika.) Izvolite, povreda Poslovnika.
Povređen je Poslovnik četiri puta. Gospodin Atlagić mi se lično obratio četiri puta i niste ga upozorili. Ako on nije pročitao Poslovnik, vi ste ga pročitali i čini mi se da ga dobro znate. Molim vas, da ne bi ulazili u takav način, rekao bih, koji narušava ugled Skupštine, da gospodina Atlagića, ili bilo kog drugog poslanika, upozorite na vreme. Dakle, ne može se obraćati direktno meni, niti bilo kom drugom poslaniku, i uz to iznositi neistine, ne poznavanje činjenica o kojima govorim. Hvala.
Ne slažem se sa vama da sam prekršila poslovnik, pošto sam gospodina Atlagića, dok je izlagao, opomenula da se ne obraća direktno vama. Narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Petar Petković zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 5. doda naslov i novi član 6. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Petković. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministar, evo još jednog jako dobrog amandmana poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica, gde predlažemo da nakon člana 5. dođe član 6. sa naslovom: "načelo sigurnosti državne granice i bezbednosti građana". Član 6: "upravljanje migracijama sprovodi se tako da se obezbeđuje sigurnost i nepovredivost državne granice Republike Srbije kao i sigurnost i bezbednost građana, u skladu sa Ustavom Republike Srbije i potvrđenim međunarodnim ugovorima". Možda baš na današnji dan je značaj ovog našeg amandmana i od posebne važnosti, s obzirom da govori o očuvanju i zaštiti državne granice Republike Srbije, pogotovo, jer, predsednik Vlade danas u Briselu razgovara sa Hašimom Tačijem o, između ostalog, integrisanom upravljanju granicom. Da podsetim, prethodna vlada je u Briselu prihvatila, dogovorila se o integrisanom upravljanjem granicom, odnosno stvaranju državne granice između Srbije i Srbije, odnosno Kosova i ostatka Srbije, jer to upravo znači integrisano upravljanjem granicom. Da podsetim još i na to, da pitanje migracione politike je povezano sa "IMB", zato što je jedan od osnovnih elemenata migracione politike, kako to stoji i u Strategiji o upravljanju migracijama Vlade Republike Srbije, jeste i režim integrisanog upravljanja granicom. Vrlo je bitno da u ovom predlogu zakona takođe bude i ovaj član, jer je to mehanizam zaštite naše granice, pogotovo kada govorimo i o migracionim tokovima, populacionoj politici, kada govorimo o slobodi kretanja itd. Ministar unutrašnjih poslova je 2009. godine potpisao sa evropskom Agencijom za upravljanje operativne saradnje na spoljnim granicama, to je jedna agencija koja se zove "Fronteks", koja se posebno bavi pitanjima integrisanog upravljanja granicom kao državnim granicama na kojima se nalaze granični policajci. U Sporazumu, odnosno Strategiji o upravljanju migracijom iz 2009. godine se pominje upravo i taj potpisani Sporazum između ministra unutrašnjih poslova i direktora te agencije, gde jasno stoji da je reč o spoljnoj granici, odnosno državnoj granici. U Lisabonskom ugovoru se pominje integrisano upravljanjem granicom kao najviši oblik međususedskih, odnosno dobrosusedske saradnje između dve države. To upravo znači "IMB" i ono što je upregovorima danas u Briselu, ali i onim što je premijer najavio, da će sve ono što je dogovoreno u Briselu i sprovoditi. To znači uspostavljanje granice između Kosova i Srbije. U obrazloženju zbog čega se odbija ovaj amandman stoji da se podrazumeva Ustavom zaštita državne granice. Gospođo ministarka da se Ustav podrazumeva, mnoge stvari ne bi bile rađene a rađene su. Prvo, Ustav se krši na sve strane u prethodne četiri godine. kada je u pitanju bivši predsednik Republike, kada je u pitanju činjenica da je donet antiustavni Statut Vojvodine, takođe, Zakon o informisanju itd. Na kraju krajeva, sve ove uredbe koje je Vlada donela, a na predlog DSS, pokrenuli smo postupak ocene ustavnosti pred Ustavnim sudom. Da li uopšte ima smisla da predsednik Vlade danas u Briselu pregovara sa Hašimom Tačijem, a da se pri tom Ustavni sud nije izjasnio o predlogu DSS, koji se tiče ustavnosti i donetih uredbi, između ostalog i o kontroli prelaska granice, a da prethodno zahtevamo da Ustavni sud do donošenja konačne odluke, uvede privremene mere. Ustavni sud Srbije je prava adresa za rešavanje pitanja integrisanog upravljanja granicom. Skupština Srbije nije ovlastila predsednika Vlade da ide i pregovara sa Hašimom Tačijem o tom pitanju, kao i o drugim pitanjima. Platforma o KiM nije doneta, a treba da bude doneta u ovom parlamentu, pa da tako sa jasnom platformom, sa jasnim stavovima, poštujući Ustav Republike Srbije nastupimo u pregovorima, ali pod okriljem Saveta bezbednosti, UN, a ne EU, koja traži od Srbije da prizna teritorijalni integritet Kosova i da sve prethodne četiri godine čini sve na stvaranje nezavisnog Kosova, tražeći od Srbije da učestvuje u onome što je krajnji cilj EU. Zato je jako bitno, ponavljam, da se u ovom zakonu još jednom uspostavi mehanizam zaštite očuvanja državne granice, onako kako je predvideo Ustav Srbije, jer postoji opasnost, kao što je ranije postojala opasnost zbog toga, iako se podrazumeva u Ustavu Srbije je stavljena preambula da se naglasi ono što je opasnost. Bitno je i ovim zakonom da se naglasi ono što je opasnost, a opasnost je jer je Vlada jasno rekla da će sprovoditi integrisano upravljanje granicom, jer se time na najozbiljniji način krše i urušavaju državni i nacionalni interesi Srbije i urušava se naš ustavni poredak.
Hvala. Reč ima ministarka Đukić Dejanović. Izvolite.
Upravo je, uvaženi gospodine poslaniče, ustavno načelo razrađeno u Zakonu o nadzoru državne granice i kompletan sadržaj o kojem ste govorili je predviđen ovim zakonom.
Hvala. Rečima narodni poslanik Petar Petković. Izvolite.
Ako je predviđeno, sa druge strane sam pominjao šta znači režim integrisanog upravljanja granicom, da to više nije administrativna linija, nego prava granica između Kosova i ostatka Srbije. Zbog toga je jako bitno, poštujući Ustav, da se ovaj član nađe u ovom predlogu zakona. Verujte, ako smatrate da je višak, neka je, od viška glava ne boli. Neko bi rekao da je preambula Ustava višak, ali se ispostavilo da se upravo taj Ustav, sa takvom preambulom, pokazao kao brana dezintegracije države Srbije. Da nije bilo te preambule Vojislava Koštunice i DSS, čijim zalaganjem je jednoglasno usvojen Ustav Srbije 2006. godine, mnogima bi bile odvezane ruke da uspostave dobrosusedske odnose sa Kosovom. Zbog toga je vrlo bitno da se u ovom predlogu zakona nađe ovaj član, jer verujte vredi, pogotovo danas.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Smatram da amandman ne treba prihvatiti u ovom obliku. U svakom slučaju, neophodno je neke stvari pojasniti u cilju odbrane duha ovog predloga, koji je vrlo pozitivno motivisan, kao što smo ranije rekli. Dakle, ovde se vrlo tendenciozno smišljeno iznose viđenja koja su u suprotnosti i sa materijalnim pravom, ako hoćete, i sa logikom i zdravim razumom. Ako se neki propis odnosi na integrisano upravljanje granicama, on se odnosi na integrisano upravljanje granicama. Mi prema KiM nemamo granicu, niti ćemo je imati. Razumem da pojedini poslanici i partije imaju takvo viđenje, ali to je vaše viđenje i ne možete ovde stavljati stvari kao da su gotove i da se podrazumevaju u nekom smislu. Ne podrazumevaju se. Na šta konkretno mislim? Državna granica je jasno definisana međunarodnim propisima i našim propisima. Ona ima vrlo jasne odlike državne granice. Integrisano upravljanje granicama postoji. Integrisano upravljanje granicama će imati Republika Srbija, u budućnosti, prema našim susedima. Kosovo nije naš sused. Granica znači da imate državnu zastavu, državni grb i državni granični kamen. Ni jedan od ova tri elementa neće postojati u sistemu integrisanog, zajedničkog upravljanja administrativnim prelazom. Džaba pričati, džaba ponavljati. Jednostavno neki ljudi ne žele da to čuju. Zašto? Zato što grade svoju političku platformu na neistini. Razumem i neka se nadležni organi, pre svega Ustavni sud, bave time. Nemamo ništa protiv toga. Slažem se da je neophodno voditi pregovore sa jasnom platformom koja je došla u parlament ili, ako ništa drugo, došla na Vladu Srbije. Ni jedan od tih uslova, nažalost, nije ispunjen. U tom smislu se slažem. Međutim, mislim da je jako pogrešno ovakve stvari stavljati u istu ravan, zamenom teza, iznošenjem netačnih podataka kao datih, vaših ličnih viđenja koja su, nažalost, vrlo uska. Nemojte se predstavljati kao ustavobranitelji. Ustav je zajednički donet. To dobro znate. Govorite ljudima i partijama koje su glasale za taj Ustav i zajednički ga pravili, kao što ne treba da govorite o mnogim drugim stvarima iz prošlosti kao vašim zaslugama. Jednostavno, Ustav je zajednički. Najviši pravni akt jedne zemlje koji je zajednički donet. Mislim da je samo jedna stranka bila protiv toga Ustava u ovom parlamentu. Prema tome, nemojte sada, mi smo uneli preambulu, a vi ste uneli član 4. Kako ćemo to izmeriti? Mislim da je nekorektno zloupotrebljavati ovo zasedanje sa jednom potpuno desetom temom. Da ne govorim da se narušava Poslovnik, ali nisam hteo po tom osnovu da se javljam. Istine radi, nemojte da otvaramo raspravu oko takvih stvari. Uostalom, vi ste poznati legalisti, sačekajmo da nadležni organi daju svoj sud o tome. Zna se ko je nadležan organ u ovoj situaciji. Apsolutno je neprimereno razgovarati o migracijama i pričati o integrisanom upravljanju granicom prema KiM. Koliko je to granica, toliko ste vi gospodo evropejci. Hvala.
Hvala. Gospodine Palaliću, da li se javljate po amandmanu ili po replici? Izvolite.
Replika. Znate, kada se jasno ispolje razlike povodom ovako krupnog pitanja kao što je odnos prema nezavisnosti KiM, onda ne čudi činjenica da kolega Borko Stefanović definiše stanovište i protivljenje DSS kao usko stanovište. Znate, ako je naše usko stanovište što nismo hteli da prihvatimo Euleks, koji je po Ahtisarijevom planu došao na Kosovo da pravi nezavisnu državu, onda je to naše usko stanovište. Ako nismo hteli da prihvatimo vaše predloge da onako široko postavimo pitanje Međunarodnom sudu pravde, pa da dobijemo odgovor gde je vaš predsednik stranke rekao da je to udarac u leđa, umesto da smo tužili neku državu zbog priznavanja nezavisnosti Kosova, prihvatamo da je to usko stanovište. Ako smo smatrali da UN treba da reše pitanje na Skupštini koja je bila zakazana u septembru 2010. godine o nezavisnosti Kosova, umesto toga vi, pod pritiskom EU, povlačite predlog, pa dajete EU da vodi pregovore koja je bila ključni inspirator nezavisnosti Kosova, prihvatamo da je naše stanovište usko. To vaše široko stanovište, gospodo, dovelo nas je dotle da danas sve u Srbiji boli glava od vaših dogovora, pregovora i načina viđenja kako treba voditi pregovore o KiM. Tako danas ova Vlada Srbije, a mi smo ukazivali na to, je došla pred svršen čin da ste uradili ceo posao oko nezavisnosti Kosova. To je vaše široko stanovište, a što mi prihvatamo sve ono što se smatra da je usko, a u stvari je borba protiv nezavisnosti Kosova. Hvala.
Hvala. Gospodine Petkoviću, da li koristite vreme poslaničke grupe? Izvolite.
Dakle, ovde bi mnogi želeli da se ne otvara pitanje KiM, kao što i nije činjeno u prethodne četiri godine u ovom parlamentu. Svuda se o tome razgovaralo, samo ne u ovom parlamentu. Bogami, DSS će otvarati to pitanje, pogotovo kada se govori o integrisanom upravljanju granicom. Zbog toga mnogi ne vole DSS, ali smo zato državotvorna stranka koja će uvek biti na strani istine i očuvanja državnih i nacionalnih interesa. Gospodo, Hašim Tači je taj koji se zalaže za integrisano upravljanje granicom. To je najbolji pokazatelj da je to spoljna granica, odnosno državna granica. Drugo, navešću samo jedan mali primer o tome kako su neki branili državne ili nacionalne interese, a zapravo iza toga je bila skrivena namera za uspostavljanje dobrosusedskih odnosa sa Kosovom. Evo primera. Dogovoreno je u Briselu da postoje vozačke tablice, tako što su one KS ili RKS, da Srbi uzmu tablice koje su KS i da na taj način pokažu da ne priznaju nezavisno Kosovo. Šta je bila skrivena namera? Skrivena namera je bila ta da prihvatanjem jedne ili druge registarske tablice, vi morate da imate jedino vozačku dozvolu iz Prištine. To je vozačka dozvola nezavisne države Kosovo. Samim tim, sve ono što je pregovarano nema nikakvog smisla, jer je krajnji ishod da vi imate vozačku dozvolu nezavisne republike Kosovo, lažne države. Za to vam je potrebno da izvadite ličnu kartu lažne države Kosovo. Za to vam je potrebno da izvadite izvod iz državljanstva lažne države Kosovo. Tako da je krajnja instanca uspostavljanje dobrosusedskih odnosa sa Kosovom. Upravo o tome se radi. Režim integrisanog upravljanja granicom postoji na primer između Crne Gore i Albanije, ili Crne Gore i Hrvatske, pa nije u pitanju administrativna linija, nego pravi granični prelaz. A ako se u sve to i doda da EU koja i traži uspostavljanje integrisanog upravljanja granicom, da Srbija prihvati teritorijalni integritet Kosova, jasno je o čemu se radi. Zbog toga ćemo otvoreno i sada govoriti i uvek govoriti, a uz to čekamo odluku Ustavnog suda gde će se jasno videti da zapravo uredbe koje su donete na osnovu dijaloga Beograda i Prištine su protivustavne. Do donošenja te odluke bilo bi dobro da se sačeka, da se ne srlja u Briselu sa razgovorima. Da jednostavno država Srbija prvo ovde uspostavi svoju platformu i odredi ciljeve kada je u pitanju razgovor sa predstavnicima Prištine.
Gospodine Stefanoviću po kom osnovu se javljate?
Po osnovu replike.
Nemate pravo na repliku, niste pomenuti. Možete da koristite vreme poslaničke grupe. Izvolite.
Dakle, istine radi, a ne radi političkog prepucavanja ovde u Skupštini, potpuno mi je razumljivo i ne želim da ulazim u političke stavove DSS. Vaši stavovi su poznati javnosti, oni su više puta izneti na raznim mestima, potpuno su legitimni i ne vidim zašto se na ovoj sednici mora o tome razgovarati na ovaj način bez argumenata. Šta je prava namera i šta se krije iza nečega? Taj čvorovićevski argument ovu zemlju vuče u ponor. Znači, moram da kažem ako je tema integrisano upravljanje granicama, a nije, slažem se da taj sistem, kao što sam rekao, a dobro ste me slušali, postoji i između Crne Gore i Albanije, a postojaće i između Srbije i Hrvatske, postojaće između Srbije i Rumunije, postojaće između Srbije i Bugarske. To je najnormalnija stvar kojom se štedi vreme, sredstva i sve ostalo. Ali, nađite vi meni jedan integrisani granični prelaz koji nema tri elementa koja sam vam nabrojao. Zašto to uvek izbegavate da kažete? Nađite mi jedan od tih integrisanih da nema zastavu, grb i granični kamen. Nađite mi jedan od njih koji nema onu tzv. ničiju zemlju između. Da li postoje elementi na osnovu kojih nešto možete nazvati granica ili ne? Naravno da postoje. Šta se krije iza toga, šta su namere? To je nažalost taj vokabular koji je vrlo prepoznatljiv i nikome ništa dobro neće doneti. Postoje jasno napisane stvari i one se tumače, činjenice su jasne. Uredbe i zaključci Vlade su jasni. Ova vlada je otišla korak dalje od nas zato što smo mi ne priznajući nezavisnost Kosova veliku stvar. Sedam sporazuma smo napravili. Ova vlada ide dalje zato što ova vlada zna da je to jedini put kojim se može ići da bi se problemi rešili, a da se Kosovo ne prizna kao nezavisna država. Možete da se ne slažete sa tim, ali to je činjenica. Pokažite nam rezultate vaše vladavine. Pokažite nam rezultate vaše odbrane Kosova i Metohije. Pokažite nam zbog čega mora Ivica Dačić da pregovara o telekomu i energetici sada zato što niste dali da se te firme registruju kod UNMIK-a, koji toliko volite. To je rezultat vaše politike.
Gospodine Stefanoviću molim vas da se vratite na temu. Hvala vam.
Dakle, mislim da pitanje migranata, pitanje kretanja stanovništva mogu da se efikasno sprovode kroz jasnu strategiju, kroz stvari koje su predstavljene donekle u ovom predlogu zakona i one ni na koji način ne zavise od toga da li će državna politika i državne odluke vezane za Kosovo i Metohiju imati uticaja na ovu problematiku. Samim tim što je i državna politika zasnovana i ono što radi sadašnja Vlada i što je radila prethodna, na jasnoj kontroli ljudi koji prolaze, roba koje prolaze, dakle uvodi se kontrola bez prejudiciranja statusnih pitanja. Ako neko ne želi kontrolu i po pitanju migranata i po pitanju ekonomske razmene, ako hoćete i nelegalne trgovine, to već govori o onima koji su protiv toga, ali onda to tako treba reći. Migracija može da se kontroliše samo tako što postoji punkt na kojem vi možete utvrditi nečiji identitet. Neka mi neko kaže kako to može drugačije da se uradi. U svakom slučaju, mislim da je ovo iskorak i mislim da treba stvari popraviti, ali u svakom slučaju ova zemlja ne može biti inkonpaktibilna sa evropskim kontinentom ako se i sama ne izbori sa problemima koje nešto što je savremeni trend, a to je vrlo dinamično kretanje stanovništva. Mislim da ovo ministarstvo ipak čini značajne napore u tom pravcu. Zahvaljujem se.
Hvala vam. Gospodin Palalić, replika.
Gospodin Stefanović je govorio o pitanjima koja nisu rešena navodno za vreme dok je DSS vodila Vladu i o rezultatima. O svim pitanjima koje ste pomenuli mi smo, mi smo ih pokrenuli i razgovarali u toku procesa pregovora od 2005. godine do 2007. godine kada je odlukom zapadnih zemalja ti pregovori prekinuti. Sva pitanja smo hteli da stavimo na dnevni red, ali u okviru osnovnog zahteva tadašnje Vlade Republike Srbije da se pitanje Kosova i Metohije rešava na taj način da su Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije. Kada su Kosovo i Metohija nezakonito i protivustavno proglasili nezavisnost, od tada ne možemo na isti način pričati kao što ste vi krenuli da pričate, da su to statusno neutralna pitanja, da nas ne zanimaju pitanja statusa. I te kako nas zanimaju, to je prvo pitanje. Prvo pitanje koje smo mi hteli i koje smo otvorili. Kosovo i Metohija, a sami dobro znate šta su bila osnovna polazišta tih pregovora 2005. godine i 2007. godine između ostalog i pitanje "Telekoma", sve se to pokretalo, ali samo u okviru Republike Srbije. Vi ste izbegli posle 2008. godine pitanje statusa jer vam je tako nametnula EU. O svemu možemo da pričamo. Sva pitanja dotičemo, životna pitanja, ali pitanje statusa niste smeli da pokrenete jer ste stavili kao osnovnu maksimu, vaše političko ubeđenje da EU nema alternativu jer ste se plašili pritiska EU da zato što pokrećete pitanje statusa i zato što u okviru rasprave o statusu otvarate i druga pitanja, životna pitanja koja su takođe važna, njih ste izbegli. Tu politiku mi nismo želeli da prihvatimo, niti želimo da je ikad prihvatimo. Prvo pitanje statusa a naravno i sva druga životna pitanja koja su u okviru toga.
Hvala. Gospodine Petkoviću vi ste se ponovo javili, opet trošite vreme poslaničke grupe, samo da vam kažem da vam je malo ostalo, a ostalo je tri i po minuta.
Bilo bi dobro da poslanici koji razgovaraju o ovoj temi se i upoznaju sa tematikom, problematikom migracija, a ne da prave greške kao što su ranije pravili greške. Suština je u sledećem, da u samoj strategiji o upravljanju migracijom, uopšte u definiciji migracione politike stoji da jedan od osnovnih elemenata migracione politike jeste režim integrisanog upravljanja granicom. Zbog opasnosti da na administrativnim linijama bude granični prelaz ja sam otvorio ovo pitanje, mi smo napisali amandman i predložili Vladi. To su dakle činjenice. To je ono što mora da se kao takvo uvaži. Drugo, predsednik Evropskog parlamenta je otvoreno rekao da Srbija mora da prizna Kosovo ukoliko hoće da nastavi put ka EU, odnosno za dobijanje tog uslovnog datuma ili već tog patrljka od evropskih integracija. Dakle, o tome se radi. Mi i te kako jesmo u temi, a oni koji ne razumeju temu bilo bi dobro da prvo iščitaju dokumenta i vide o čemu se radi, pogotovo kada je u pitanju dnevni red Skupštine Srbije, jer treba da čuvamo i branimo i dostojanstvo ovog parlamenta.
Gospodine Stefanoviću, replika, izvolite.
Pokušaću vrlo kratko, vrlo dobro smo se mi razumeli, slažem se i ponavljam treći put, integrisano upravljanje granicama postoji kao koncept, on je dobro došao, on je opšte prihvaćen na evropskom kontinentu, to je budućnost koja olakšava život, olakšava funkcionisanje, smanjuje značaj državnih granica i državnog prelaza. Ponavljam, to se ne odnosi na administrativne prelaze. Ne odnosi se na KiM, pažljivo smo čitali, vrlo dobro znamo o čemu pričamo, ali vi menjate tezu, vi namećete temu koja apsolutno nema veze sa ovim predlogom. Ponavljam vam, imate moju reč protiv vaše reči, ali je suština šta piše tamo u tekstu. Tamo piše u tekstu da se odnosi na granične prelaze. Niste valjda vi jedini, uz možda Hašima Tačija koji priznaju da je to državna granica. Ne bih želeo u to da verujem, zaista. Samo na kraju da kažem kratko, statusni pregovori su vođeni dugo, vođeni su neuspešno, više puta je i naša Vlada pokretala, neuspešno pitanje statusa, a ova vlada se igrala sa tom magičnom rečju, obmanjivala građane Srbije da će pregovarati o statusu. Demokratska stranka otpočetka govori da o statusu neće biti razgovora, ne zato što to nameće EU, već zbog toga što o statusu se pokazalo na modelu koji ste vi vodili da je nemoguće razgovarati, zato što suprotna strana kaže, status je rešen, mi smo nezavisna država, a srpska strana kaže, status je rešen vi ste deo Republike Srbije, kao što i kažemo i onda vi meni recite, šta ćemo posle tih minut i po razgovora, hoćete li opet da pišete saopštenja? Prema tome, budite realni i recite građanima istinu. Hvala.
Gospodine Palaliću, izvolite i ovim zatvaramo krug replika.
Vi ste uradili vrlo konkretnu stvar. Odgovor na to pitanje, vi ste dali dobro, vi ste nezavisna država i mi sa vama razgovaramo o životnim problemima. To je bio vaš odgovor. Gde smo stigli? Gospodine, izjave koje su bile nakon sporazuma koje ste vi vodili sa Editom Tahiri i vaše izjave, mediji su tako ovde preneli, jesu – postignut je sporazum o integrisanom upravljanju granicom. Gospodin ministar odbrane i potpredsednik Vlade je ovde rekao da imamo veliki problem i da ne može da spava, jer je nasledio problem kako da se implementira integrisano upravljanje granicom. A vi ste to parafirali u Briselu. To su izjave koje su u medijima date. U tom smislu je amandman DSS podnet, da se sva ta pitanja rasprave. To je stanje u koje ste nas vi doveli. Vaš odgovor na izjavu predstavnika separatista sa Kosova da smo mi nezavisna država je bio – mi ćemo to da prećutimo, hajde da pričamo o životu na Kosovu, pa ćemo praviti duple aršine u odnosu na Srbe na Kosovu, kada su u pitanju pasoši i registarske tablice. Uterivaćemo ih u nezavisno kosovo, samo zato da bi dobili kandidaturu za evropske integracije, datum početka pregovora, da svetli evropski put koji ste vi zacrtali kao interes Srbije da ne bi bio ugrožen. To je rezultat vaše politike. Sada sve u Srbiji zaista boli glava, kada se sagleda kakav je vaš odgovor bio posle 2008. godine, kada smo mi rekli, nikada nećemo prihvatiti da Kosovo bude nezavisno, a način na koji ćemo da rešavamo te probleme, rešićemo ih u okviru Međunarodne zajednice, u okviru međunarodnog prava, a to što su oni koji su sutra posle toga podržali da nastavite pregovore na osnovu navodno rešenog statusnog pitanja, ti isti su 2007. godine prekinuli pregovore i podstakli separatiste da proglase nezavisnost 2008. godine.
Reč ima narodni poslanik Predrag Marković.
Pretpostavljam da veliki broj poslanika ne zna da je u pitanju dodavanje naslova člana 6, jer to je tema o kojoj govorimo. Naprosto, evo sada u ovoj lepoj diskusiji smo čuli mnogo toga što govori o tome da je 12,00 časova, da je gledanost velika, da je ovo dobra prilika, da na različite načine novi poslanici mogu da nauče kako je moguće povodom jednog amandmana da pokrenete velike opšte političke teme, za koje smo svi zainteresovani, a da pri tome na kraju polemike saznamo da svi koristimo činjenicu da je sa nama ministarka Đukić Dejanović, koja zna da ne mora amandmanima, jer ako hoćete da nekome omogućite da lakše zaspi, tu pomažu pilule, različite terapije, ne mora amandman. Amandman glasi i ja potpuno razumem i motive i sadržaj i sasvim je normalno da su ga predložile tako iskusne poslanice i kvalitetne kao što su gospođa Donka Banović i Milica Vojić Marković, ali molim vas, u pitanju je amandman koji visoka opšta načela, sadržana u našem Ustavu, u međunarodnim opšte prihvaćenim pravilima i međunarodnim ugovorima, amandmanom dovodi u jedan tehnički zakon i to ih dovodi posle član 5. Dakle, naprosto sa stanovišta pisanja zakona, ovde nije mesto ponavljanja jednog takvog opšteg načela koje je već utvrđeno višim zakonskim aktima. Zbog čega ovo govorim? Zbog toga što pretpostavljam da je svim ozbiljnim poslanicima izuzetno važno da se jedan ovakav, ne sa ovim definicijama, pa tome služe amandmani da probamo da drugačije definišemo i neke termine koji se ovde pogrešno zovu pojmovima, ali da jedan problem koji naše društvo ima, a tiče se mogućnosti nekontrolisanja migracija, to nije moguće, već potencijalnog upravljanja migracijama, sada definišemo sa stanovišta nosioca, jer to nismo imali do sada definisano adekvatno i sa stanovišta efikasnosti, jer Srbija ima veliki problem sa lažnim azilantima koji stižu iz Srbije, ali još više kao što znate, zbog toga što su naše granice na različitim nivoima propusne, jer su propusne i granice drugih zemalja i mi imamo veliki problem, naši građani, videli ste u Loznici prošle godine kakav problem imaju, u čitavim delovima, da sa jedne strane štitimo osnovna ljudska prava, a sa druge strane nalazimo način da obezbedimo i sigurnost i humanost i za naše građane, ali naravno da izbegnemo i čitav niz problema koji ugrožavaju neka načela koja se tiču svih građana, kao što je vizni režim. Mi pokušavamo samo kroz ovaj zakon i ja se zahvaljujem svima koji pokušavaju da ga poprave, da nađemo tehnički način, da lociramo ovu materiju i da sa stanovišta zakona odredimo barem onoga ko će za to biti odgovoran i osnovna načela koja možemo da učinimo. Inače, ovo nije nikakav sistemski zakon i u tom smislu ne možemo očekivati ni ovakav amandman. Hvala na razumevanju.
Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je prilično veliki član, mislim na član 8. On ima pet stavova u prvom stavu mi smo pokušali samo da ponovo uvedemo onaj red jednine i množine, što vi koristite i da svedemo na ono što je razumljivo, ali ono što je nama bilo jako interesantno u ovom članu i na šta smo mi stavili akcenat jeste da se on bavi podnošenjem godišnjeg izveštaja Komesarijata i vi predlažete da se taj godišnji izveštaj podnosi samo Vladi. Ono što smo mi smatrali da je nadležni odbor parlamenta, pravo mesto za podnošenje izveštaja, upravo zato što je vrlo važna kontrolna funkcija parlamenta, što je vrlo osetljiv teren koji se tiče ozbiljnog shvatanja ljudskih prava i zaštite ljudskih prava od strane države. Zbog toga je naša intencija bila da mi taj izveštaj imamo kao narodni poslanici, pravo da vidimo. Mi smo više puta doživljavali kao narodni poslanici da se na našim odborima razmatraju izveštaji radnih tela, grupa, institucija, ustanova i to je vrlo važno za narodne poslanike, koji dolaze iz određenih lokalnih sredina. Malopre sam napravila grešku, pa sam rekla da Vrnjačka Banja, pošto se bavim niklom, naravno da se radi o Koviljači, a ja sam permutovala, tamo smo imali prošle godine jako mnogo problema. Da li narodni poslanici treba da se o tome upoznaju iz novina ili tako što ćemo imati izveštaj ispred sebe? Mi smatramo da vi treba da podnosite izveštaj i Vladi i Narodnoj skupštini i zbog toga je naš amandman napisan na ovakav način.
Hvala. Reč ima ministarka Slavica Đukić Dejanović.
Nadzorna funkcija je svakako jedna od najbitnijih funkcija Narodne skupštine i vaša ideja da na ovom pitanju ona bude realizovana je više nego umesna i potrebna. Međutim, Zakon o državnoj upravi u članu 3. predviđa da Narodna skupština nadzire rad organa državne uprave preko nadzora nad radom Vlade i članova Vlade, a odredba 78. stav 1. Poslovnika Vlade predviđa da Vlada usvaja godišnji izveštaj o svom radu koji podnosi Narodnoj skupštini. Kao što znate, kada smo razgovarali u načelu o ovom zakonu, regulisano je već da je Komesarijat dužan da najmanje jednom godišnje i kad god Vlada zatraži dobije izveštaj iz svih ovih tema o kojima govorima, a član 78. ovog istog zakona kaže da Narodna skupština kad god to zatraži od Vlade dobija svaki izveštaj koji njoj pristiže. Prema tome, mislim da je ova materija potpuno regulisana već, doduše, na način da Komesarijat podnosi jednom godišnje a može i češće Vladi izveštaj, a Narodna skupština zatraži taj izveštaj kad god ocenjuje da je potrebno da ga analizira.
Hvala. Gospođa Vojić Marković, replika. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Hoćete li da mi kažete gospođo ministar da ja ne mogu kao narodni poslanik da dobijem na uvid svaki izveštaj koji je prirodno da dobijem, jer se bavim ovom materijom i vrlo mi je važno da ga imam. Ovo je velika oblast, važna za državu, važna za Narodnu skupštinu i narodne poslanike, i da ako ja ima interesovanje tražim od nekog da mi on taj izveštaj dostavi na uvid, ili eventualno da se obratim Rodoljubu Šabiću. Da li smatrate da je to prirodan put za nešto što se zove izveštaj o radu Komesarijata za izbeglice i upravljanja migracijama? Najprirodniji je put da to stiže ovde, u resorni Odbor za ljudska i manjinska prava i da se taj odbor tom temom ozbiljno bavi. Nema potrebe da traži od bilo koga, bilo kakav drugi izveštaj. Smatram da je to prirodni put i smatram da nema prirodnijeg puta od ovog.
Hvala. Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Hoćete li mi reći koliko ja kao ovlašćeni predstavnik imam vremena?
Petnaest minuta kao ovlašćeni predstavnik i plus ova dva kao predlagač.
Onda ste to uzimali od grupe kada sam govorila, jer sam govorila duže, ali nije važno. Iskreno sam se nadala da ja neću morati da obrazlažem ovaj amandman i da će Komesarijat i Ministarstvo unutrašnjih poslova ili ti pravnici koji su nam odgovarali na amandmane, prosto,videti zbog čega sam ja ovaj amandman i podnela. To je stav 4. čini mi se, jeste stav 4. Inače ovde u ovom članu 8. su nabrojane sve nadležnosti i mnogo novih nadležnosti, a i stare koje je imao Komesarijat za izbeglice, pa stav 4. govori o tome da Komesarijat obavlja stručne i administrativno-tehničke poslove za potrebe Komisije za nestala lica, da vodi jedinstvenu evidenciju nestalih lica u oružanim sukobima i u vezi sa oružanim sukobima na prostoru bivše SFRJ, dakle sukobi od 1991. godine pa do 1995. godine i sukobi na teritoriji AP KiM od 1998. godine i 2000. godine. Prema poslednjim podacima Komisije za nestala lica, još se, na žalost, oko 13.300 lica vode kao nestali, odnosno njihove porodice pokušavaju da saznaju šta se desilo sa njihovim članovima porodica. Dakle, taj broj je još uvek veliki. Gde sam ja intervenisala amandmanom? Dakle, ovde se govori o tome da Komesarijat je dužan da pruža sve usluge Komisiji za nestala lica, ali u ovom delu stava kasnije se govori i ko snosi troškove nekih radnji, a vezane za pronalaženje nestalih lica. Dakle, vrši isplatu troškova, Komesarijat, odnosno Vlada, vrši isplatu troškova eshumacije, identifikacije, pogrebne opreme i prevoza posmrtnih ostataka identifikovanih lica do mesta sahrane u Republici Srbiji, odnosno do granice. Ono što mi predlažemo amandmanom da se ovaj deo posle do mesta sahrane, pa u Republici Srbiji, pa do granice briše, odnosno da Komesarijat snosi troškove opreme i prevoza posmrtnih ostataka identifikovanih lica do mesta sahrane, tačka. Na žalost, znam dosta ljudi koji su okupljeni u koaliciji za nestala lica, ljudi koji traže svoje najmilije, a ta nestala lica su rođena, npr. u raznim mestima u Crnoj Gori. Ako vi usvojite ovaj amandman, dakle kada porodica pronađe nestalo lice, odnosno ostatke i hoće da sahrani svog plana porodice, npr, u Bijelom Polju, a vi kažete da će ovaj Komesarijat, odnosno da će Srbija snositi troškove prevoza do granice sa Crnom Gorom. Tako da vi na taj način tu porodicu i te porodice dovodite u jedan veoma neprijatan položaj, da će morati da snosi Srbija do granice, a onda će oni morati da obavljaju i te administrativne poslove i da traže, npr. od organa države Crne Gore da ona plaća troškove od granice sa Crnom Gorom do mesta sahrane. Zato sam ja mislila da ja neću morati ovo da objašnjavam, da će oni koji su nam odgovarali na ove amandmane, da neće odgovoriti na taj način, što kažu – znate, to je uobičajena međunarodna praksa, zato što to piše u svim, u nekakvim međunarodnim dokumentima. Mislila sam da ćete imati razumevanja i da je ovo neću morati da obrazlažem. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Đukić Dejanović. Izvolite.
Ono što jeste bitno, to je da porodica zapravo nikada nije te troškove platila, a mi smo kompletan stav međunarodnog sporazuma ugradili u ovaj zakon, zbog toga Vlada ne prihvata vaš amandman. Naime, međunarodni sporazum je predvideo da kada su u pitanju nestala lica predviđa se da svaka država snosi troškove eshumacije, identifikacije, pogrebne opreme i prevoza posmrtnih ostataka na svojoj teritoriji. To već tako funkcioniše, zaista bez ikakvih problema, i ono što jeste suština, to je da porodica koja je zaista unesrećena samim činom i događajem koji stoji kao osnova ove regulative, koju pokušavamo da uredimo, nikada nije u prilici da sama se stara u bilo kom segmentu koji se pominje. Tako da je vaša tendencija potpuno na mestu, ali mislim da je međunarodni sporazum to rešio i život nije demantovao.
Hvala. Na član 9. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Član 9. u tom stavu 1. je nabrojano da za potrebe, dakle, obavljanja poslova iz svog delokruga, Komesarijat sarađuje sa organima državne uprave, organizacijama koje obavljaju delatnost socijalne zaštite, zdravstva, obrazovanja i nauke i sa udruženjima. Šta je suština ovog amandmana? To je da smo mi kad ste vi već u ovom stavu nabrojali koje su to organizacije i ustanove i kojim se delatnostima bave, mi smo to proširili zato što smatramo da treba da sarađuje i sa državnim organima koji su nadležni i za unutrašnje poslove i za dijasporu i Srbe u regionu. Dakle, zato što je to prosto u skladu sa Predlogom zakona. Dakle, ne može biti da ne smatrate da zaista treba saradnja svih ovih elemenata i da to nije dovoljno da to bude samo socijalna zaštita i zdravstvo, dakle proširivanje ovog spiska. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarko zdravlja i draga bivša predsednice Skupštine Srbije, koleginice i kolege narodni poslanici, podržavam amandman koleginica iz DSS zato što smatram da i Komesarijat, a i komesar Cucić treba da ima veće ovlašćenje i veće nadležnosti, jer se ovim amandmanom preciznije uređuje uloga Komesarijata za izbeglice u ovom zakonu. Mislim da ne postoji nijedan valjani razlog da se ne prihvati ovaj amandman. Podsećam da Komesarijat za izbeglice obavlja poslove utvrđivanja statusa izbeglica, zbrinjavanje izbeglica, pružanje pomoći izbeglicama, obezbeđivanje uslova za njihov povratak itd. Ovim amandmanom praktično bi se proširila ovlašćenja i tačnije bi se precizirala uloga Komesarijata za izbeglice. Hvala.
Hvala. Na član 10. amandman je podnela narodna poslanica Milica Vojić-Marković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministar, nije lako braniti amandmane posle kojih svaki put vam kažu – nije prihvaćen, nije prihvaćen. Mi smatramo da smo ih dobro uradili, da oni zaista imaju smisao, pa ih zato ovoliko branimo i trudimo se da pokušamo da vas ubedimo da ih prihvatite. Član 10. odnosi se na Savet za migracije i odnosi se na članove tog saveta. Ovde pominjete da imate Savet za migracije koji se tiče Pokrajine, pokrajinski savet i saveti za migracije lokalnih samouprava. Da odmah razjasnimo, mi smatramo da pokrajinskom zaista nema mesta ovde. Pre svega, ima mnogo administracije. Umnožavamo je ovim. Ako već svaka lokalna samouprava u Srbiji, s tim i u Vojvodini, ima svoj savet, onda zaista nema mesta umnožavanju nove administracije. Što se tiče lokalnih saveta, kažete da sastav tog saveta treba da bude uređen aktom o njegovom obrazovanju i da ga čine predstavnici izvršnih organa, pa kažete – predsednik opštine, odnosno gradonačelnik, centar za socijalni rad, policijska uprava, služba za zapošljavanje, poverenik. Prvi put sada vidim da pominjete poverenika, ali o tome ću malo kasnije. Smatramo da u Savet treba da uđu i predstavnici obrazovnih i zdravstvenih ustanova sa tog lokala. Prosto, smatramo da je to onda pokrivena tema. Imate stručnjake iz svih oblasti, imate jednu potpunu, što se članova i njihovog profesionalnog rada tiče, pokrivenu temu. Kod ovog poverenika koga pominjete, ja bar ne vidim njegov status sada u ovom zakonu, naročito ne vidim njegov status u odnosu na ovaj savet koji ste naveli. On je član Saveta. Da li on ostaje u lokalnoj samoupravi kao potpuno nezavisno telo? Koje su njegove ingerencije? Ko njega plaća? To su otvorena pitanja, ali to ostavljam za neku drugu priču. Volela bih da prihvatite ovaj naš amandman koji se tiče članova Saveta.
Hvala. Na član 10. amandman je podnela narodna poslanica Donka Banović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Ova dva amandmana, pošto se radi o istom članu i o st. 3. i 4. su povezana i čine celinu. Međutim, predlagač zakona u obrazloženju koje je dato za odbijanje konkretno ovog amandmana na stav 4. se vidi da nije posmatrao celinu zato što oni odgovaraju predlagaču amandmana, da je neophodno da u tom savetu za migracije i budu članovi obrazovnih institucija, zdravstvenih institucija, bilo sa teritorije AP ili lokalne samouprave. Ne, ovo je bilo samo usklađivanje. Sa ova dva vezana amandmana smo ostavili mogućnost da to baš bude tako. Dakle, zahvaljujući ova dva amandmana mi smatramo da članovi Saveta moraju da budu i predstavnici obrazovnih i zdravstvenih ustanova sa teritorija te lokalne samouprave, a ne da ostane ovakva mogućnost, kako vi kažete, pa kažete – mogu odlučivati u radu Saveta. Dakle, ne, mi ne ostavljamo mogućnost da to može, nego smatramo da ako ste već tu uvrstili i centar za socijalni rad, odnosno predstavnike i predstavnike službe za zapošljavanje, pa, zaista je trebalo da budu tu i predstavnici obrazovnih ustanova i zdravstvenih ustanova.
Hvala. Reč ima ministarka Đukić-Dejanović. Izvolite.
Minimalna struktura Saveta je data predlogom ovog člana. Vaš amandman bi to proširio, ali se ne isključuje takva mogućnost gde se ukazuje potreba da upravo i obrazovanje i zdravstvo i sport i ostali segmenti života budu uključeni. Prosto, data je mogućnost da se dopuni u zavisnosti od sredine i potrebe svake sredine, ali je određena minimalna struktura Saveta.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković. Izvolite.
Moram da kažem da li vi kao ministar zdravlja smatrate da zdravstvo ne treba da učestvuje u ovom savetu? U to ne mogu da verujem, to je obaveza. To je jedno od osnovnih ljudskih prava.
Reč ima ministarka Đukić-Dejanović. Izvolite.
Ima opština gde nema nijednog jedinog migranta, ali će neko proći kroz tu opštinu, pa i ona treba da ima savet neke minimalne strukture. Tamo gde postoji problem, zdravstveni problem ili ima više migranata, uverena sam da će član Saveta biti i predstavnik zdravstva. Dakle, prosto je malo različita situacija i zbog toga je samo predlogom određen minimum. Kao ministar zdravlja, mislim da, gde god ima potrebe, naravno da zdravstvo treba da bude uključeno.
Hvala. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić, Kenan Hajdarević i Judita Popović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, Srbija zaista ima ogromno iskustvo sa emigracijom, sa izbeglicama, sa privremeno raseljenim licima, sa azilantima, lažnim ili ekonomskim, svejedno, a ima iskustvo sa funkcionisanjem Komesarijata, odnosno kolektivnog smeštaja za prihvat izbeglica. Međutim, uprkos tom velikom iskustvu, očigledno da se nije nešto naučilo. Nisu se neke pouke shvatile i nije se shvatilo u kojoj meri migracija utiče na ekonomski razvoj i koliko je migracija od značaja za preporod, odnosno za dalje urnisanje ekonomije Srbije. Pre svega, nije se vodilo računa o tome da se do kraja shvati i da se raspravlja o politici koja je uzrokovala tu silnu migraciju. S druge strane, kada se već desio onaj veliki broj odlaska mladih, obrazovanih ljudi iz zemlje i dolaska tako velikog broja ratom unesrećenih građana iz bivših republika SFRJ, jednostavno se nije preduzelo sve ono što je potrebno da bi se rešilo pitanje tih ljudi koji su dolazili u Srbiju i nije se rešilo pitanje njihovog smeštaja po kolektivnim centrima i nije se rešilo pitanje funkcionisanja Komesarijata. Nažalost, kolektivni centri postoje i dalje i posle 10 godina. Nažalost, puno građana ove države i dalje žive po tim kolektivnim centrima zato što nemaju mogućnosti da iste napuste i da sebi obezbede neku egzistenciju, bar minimalnog kvaliteta, kako bi preživeli sve one strahote kroz koje su prolazili. Eto i ovo rešenje u predloženom zakonu ne daje neku nadu da bi se do kraja shvatilo koliko je potrebno da se u ovom novom problemu ekonomskih azilanata postupi ispravno. Ako ništa drugo, ukoliko se već ne stvara neka klima ekonomskog razvoja i privrednog rasta, da se ljudima omogući da i u Srbiji pronađu svoju egzistenciju, bar da im se pomogne kada se prinudno vraćaju po nekom sporazumu o readmisiji iz država EU i to da im se pomogne u smislu toga da im se obezbedi neka odeća, obuća ili slično od strane Komesarijata ili da im se omogući da neko razumno vreme provedu u kolektivnom centru. Dozvolićete, to je zaista ono najmanje što ova država može da učini i u sopstvenom interesu i u interesu tih ljudi koji se vraćaju iz EU. Svi smo toga svesni koliko je beli šengen u opasnosti, upravo iz tog razloga što nemamo adekvatan odgovor na to šta učiniti da se smanji taj broj ekonomskih azilanata koji odlaze iz Srbije, a nemamo čak ni odgovor na to šta učiniti kada se ti ljudi vrate u Srbiju i kada napuste te kolektivne centre, gde 15 dana kada borave, zaista u tom vremenskom periodu ni na koji način da se snađu ili da sebe obezbede. Onda ćemo imati priliku da ponovo pokušaju da pronađu neku svoju egzistenciju u državama EU, pa ćemo da pokrenemo novi talas ekonomskih azilanata i tako u krug. Ovaj zakon je bio potreban. Međutim, očigledno je da ne daje prave odgovore, ne daje prava rešenja, pa ćemo onda imati prilike, najverovatnije u skorom vremenskom periodu, da ponovo ovaj zakon imamo na dnevnom redu i da raspravljamo o nekim izmenama i dopunama. Ovaj zakon je stigao na dnevni red Skupštine posle 20 godina, kada su sve te migracije započele u ovakvom obimu u kom su prouzrokovale i ove današnje posledice koje ne umemo da rešimo. Ako se toliko puno čekalo na zakon, moglo se još malo čekati, pa da se pristupilo nekom razumnijem načinu kreiranja jednog zakona za tako ozbiljnu materiju kao što su migracije. Migracije na neki način dotiču i pitanje ljudskih prava, a u velikoj meri dotiču i neka ekonomska prava koja bi trebalo da imaju svi građani Srbije. Nažalost, ukoliko ne budemo na pravi način pristupili rešavanju pitanja ovih ekonomskih, odnosno lažnih azilanata, kako se to u javnosti predstavlja, bićemo u prilici da kršimo ljudska prava, zato što ljudska prava predviđaju, između ostalog, i slobodno kretanje i u okviru države čiji su državljani, a i slobodan prelazak granice. Dakle, bilo koji način na koji mi budemo izabrali da rešimo to veliko pitanje odlaska ljudi iz ove države da bi se pronašla neka ekonomska budućnost, moramo da vodimo računa da se harmonizuju i potrebe za građana koji žive u Srbiji, da pronađu ovde svoju egzistenciju, a pritom da nijedna od tih potreba bude okidač za kršenje osnovnih ljudskih prava. Sve ovo zahteva daleko ozbiljniji pristup od onog koji je prezentovan ovim zakonskim predlogom. Prema tome, i naš amandman se odnosi samo na jedan segment tog pristupa prema našim građanima koji su prinuđeni da se vrate u Srbiju nakon što im je zahtev za azilom odbijen u jednoj od tih evropskih zemalja. Iz tog razloga ne vidim zašto se odbio amandman, jer se zaista odnosi samo na jedan mali i sitan vid pokazivanja saosećanja sa svim tim građanima Srbije. Dakle, odnosi se samo na odeću i obuću, koja je itekako potrebna kada neko ne zna na koji način će preživeti dan u kojem se nalazi. Mislim da Srbija napokon mora da reši dve stvari. Jedno je to da svoju prošlost prostudira i da je do kraja razume i da pronađe način kako dalje. Koji god mi ovde zakon da donosimo u ovom parlamentu, stalno se vrtimo oko toga da li znamo gde smo bili, šta smo radili, kuda idemo i šta hoćemo. Prema tome, ma koliko mali ovaj amandman bio, ipak se kroz njega prelama celokupna politika ove vlasti u pogledu vođenja države.
Hvala. Reč ima ministarka Slavica Đukić Dejanović.
Tendencija zakonodavca je zapravo nešto što je i svakoga od nas, da u kolektivnom centru onaj ko se nađe provede što manje, što kraće i da mu se učini maksimum u pogledu dokumenata, zdravstvene, socijalne, bilo koje potrebe. Imamo jednu od statistika koja je još uvek tužna za ljude koji žive u 20 postojećih kolektivnih centara, ali koja zaslužuje da posebno zahvalimo entuzijazmu ljudi koji rade već dugo godina u Komesarijatu, jer smo imali nekada 700 kolektivnih centara. Zbog toga je važno da Komesarijat bude i dalje odgovoran i sa istom tendencijom da rešava probleme tranzitnih članova kolektivnog centra na što efikasniji i što bolji način, ali će mu nekada za to rešenje biti potreban "Crveni krst", nekada Centar za socijalni rad, nekada neka zdravstvena usluga. Zbog toga je zakonodavac na ovaj način formulisao ovaj stav. To je ujedno i razlog zbog čega Vlada nije prihvatila vaš amandman.
Hvala. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jedan od odbijenih amandmana, kao i prethodni. Ne znam koliko smo podnele. Nema veze. Meni sada postaje potpuno jasno iz načina na koji branite ove amandmane da zapravo predlagač zakona jeste Komesarijat za izbeglice. On je pregledao naše amandmane. On je sam sebi dao prevelike nadležnosti i nema potrebe da ga Skupština kontroliše. Meni je sada sve kristalno jasno. Onu nadležnost koju je dao komesar sam sebi ne bih mogla da prihvatim da on sam donosi odluke o tome da li će da zatvara i otvara kolektivne centre. Smatram da to zaista nije u redu. To su prevelika ovlašćenja za bilo kog čoveka u ovoj vladi, za mnogo višeg funkcionera nego što je komesar. Smatram, to smo napisali u amandmanu, da komesar može samo da predloži Vladi šta treba da se uradi po ovom pitanju, da se otvore ili zatvore kolektivni centri, a da Vlada donosi odluku o svemu tome. Naravno, ni ovde komesar ne podnosi takav predlog, nego Komesarijat podnosi. Ovde govorimo valjda o nekim institucijama, ne govorimo o ljudima koji imaju takva i takva prava da urade takvu i takvu stvar. Imamo instituciju. Ovde Komesarijat predlaže Vladi, Vlada donosi odluku. To je ono što mi smatramo da je normalan put. Inače, mislimo da ovo što ste maločas rekli, Srbija jeste opterećeno područje sa većim brojem tražilaca azila, jer se nalazimo na tom putu između afričkih zemalja, bliskoistočnih zemalja koje prelaze ovo područje preko Bugarske, Rumunije, Grčke i dalje prema EU, Mađarskoj i zemljama EU. Zbog toga smatramo da tek u takvim okolnostima nećemo ništa uraditi u ovoj državi ako jedan čovek donosi sve odluke, a nikog ništa ne pita i niko ga ne kontroliše. Hvala.
Hvala. Izvolite, gospođo Đukić Dejanović.
Samo radi informacije, centre za azil otvara Vlada i to je potpuno druga materija i drugi sadržaj, a ovu problematiku reguliše i drugi zakon. Gospođa Sanda Rašković, koja se bavila ovim pitanjem, verovatno pravi distinkciju, razliku između jednog i drugog i može biti da bi ona i u vreme kada je bila najodgovornija, slala i odgovarajuća rešenja, davala odgovarajuća rešenja i slala odgovarajuće poruke, tako da se može napraviti jedna komparacija. Mislim da je ovaj zakon zaista jedan korak napred.
Gospođa Vojić Marković, replika.
Hvala. Ako me upućujete da sa gospođom Sandom Rašković Ivić popričam o tome, to sam već uradila. Ona takođe smatra da ovo što vi sebi dajete preterana ovlašćenja, nije nešto što se radi u demokratskim zemljama. Naravno, pomenula sam azilante, a naravno da se odnosi na kolektivni centar. Zašto bi me začudilo ako komesar sutra bude tražio da i takve centra otvara i zatvara? Ako mu dajete sva prava, mislim da to nije u radu. Vaš odgovor apsolutno ne držim da je u korist onoga što piše ovde, nego u korist onoga što sam rekla.
Hvala. Na član 14. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Član 14. govori o integraciji lica kojima je priznato pravo na utočište. Ovde u tom članu 14. imamo dva stava, međutim, u tom članu se ne spominju i ne govori se o već usvojenim strategijama, strategijama koje je ova država usvojila, gde je dosta tih stvari regulisano, a kasnije razrađeno kroz akcione planove. Smatram da i u nekom zakonu koji je ovako uopšten, ne treba da stoji rečenica – licu kojem je priznato pravo na utočište, obezbeđuje se uključivanje u društveni, kulturni, privredni život, u skladu sa mogućnostima Republike Srbije. I za ovakav uopšten zakon je malo previše. Šta smo ovim amandmanom hteli? Hteli smo da podsetimo predlagača, a to stoji i u Zakonu, da će se u okviru svojih mogućnosti, a u skladu sa Strategijom za upravljanje migracijama i drugim strategijama, obezbediti uslovi za uključivanje. Hoćemo da vam ukažemo da postoje vrlo važna dokumenta koja regulišu ovu oblast.
Hvala. Na član 15. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Sada smo prešli na glavu zakona gde se govori o tome da će Komesarijat, kako sam shvatila iz rasprave u načelu, voditi jedinstven sistem prikupljanja, organizovanja i razmene podataka. Ili, rečeno jednostavnije, da će Komesarijat voditi jedinstvenu bazu podataka kada je u pitanju upravljanje migracijama. I u raspravi u načelu sam rekla da u ovom zakonu nije jasno ko će voditi tu bazu podataka. Otprilike je jasno kako će se prikupljati. Tu se govori o umrežavanju svih državnih organa, institucija, itd, kako će one biti u obavezi da dostavljaju podatke Komesarijatu, i redovno i vanredno, kada se to zatraži. Svi znamo kako se skupljaju, prikupljaju podaci. Međutim, isto sam to i u načelu rekla, mislim da Komesarijat, ovakav kakav jeste danas, nema kapacitete da napravi i uredno vodi ovakvu ozbiljnu bazu podataka. Pretpostavljam da gospodin sadašnji komesar govori vama o tome kako će to Komesarijat da radi ili kako će se Komesarijat reorganizovati, da će imati drugačiju sistematizaciju itd. To je nešto što takođe ne vidimo iz ovog zakona. Nemate nigde reči o tome da će se napraviti nova organizacija posla, koliko će se tu novih ljudi zaposliti. Ako ovako imate ambiciozan plan, onda ćete morati da povećavate i broj zaposlenih. Da ne govorim o tome da na kraju, kao što bude i u većini predloga zakona se govori o finansijskim potrebama da se ovaj zakon sprovede u delo. Nema ni reči niti o tome da ćete povećati broj zaposlenih, niti o tome kolika su vam finansijska sredstva za to potrebna. Konkretno, da se vratim na ovaj amandman, hteli smo da u poslednjem stavu stoji da zaštita podataka obuhvaćenih jedinstvenim sistemom se ostvaruju u skladu sa Zakonom o zaštiti podataka, i ovim zakonom i drugim zakonima koji regulišu tu oblast. Hteli smo da zaista bude naglašeno u ovom zakonu, Zakonu o zaštiti podataka, jer je reč o veoma osetljivoj populaciji i, nažalost, vrlo su često ljudi iz ovih populacija i žrtve trgovine ljudima, tako da tu treba posebno voditi računa. Dodaću još samo jednu rečenicu. Zašto sam skeptična da će Komesarijat moći da napravi valjanu bazu podataka koju će da ažurira, koja će da bude umrežena i koja će da služi kao izvor pravovremenih i tačnih podataka? Zato što znam da se sigurno u poslednjih deset godina pokušava da se napravi dobra informatička, odnosno dobra mreža podataka kada su u pitanju obrazovne ustanove u Srbiji. To u Srbiji još uvek danas nismo postigli, a to je umrežavanje svih škola, da ne govorim o tome koliko je tu novca uloženo i još uvek nemamo napravljenu tu mrežu. Zato smatram da je ovo nešto što neće biti moguće.
Hvala. Reč ima ministarka Đukić Dejanović.
Član 16. se zapravo ne odnosi na lične podatke. Podaci iz člana 16. ovog zakona predstavljaju zbir numeričkih podataka o migracijama koje su relevantne za upravljanje migracijama. Apsolutno se odnosi na statističke podatke i zbog toga je rečeno, a u skladu sa zakonom, uzimajući u obzir upravo sve ovo o čemu vi govorite. Apsolutno se na odnosi ni na jednu jedinu personalnu karakteristiku, odnosno obeležje bilo kog lica.
Reč ima Donka Banović. Izvolite.
Hvala na tumačenju, ali tim pre da bi se došlo do tih opštih numeričkih i statističkih podataka, proći će i mnogo ličnih podataka. O tim podacima nema uopšte reči i zato smo mislili da se treba pozvati na Zakon o zaštiti podataka. Kako ćemo prikupiti sve to, ako ne budemo znali one pojedinačne podatke?
Hvala. Izvolite, gospođo ministar.
Svako ko prikuplja podatke je u obavezi da poštuje sva zakonska akta. Prosto, treba da budu usmerena sugestija na edukaciju onih koji rade na tim poslovima prikupljanju podataka, ali kažem, odnosi se na statističke podatke, a ne lične. Zna se kako se prikupljaju statistički podaci i na koji način, onaj ko to radi, mora da poštuje sve zakone, uključujući i Zakon o zaštiti ličnih podataka.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Važna je tema, s obzirom da se radi o rukovanju ličnim podacima i mogućoj upotrebi i zloupotrebi, što je i za populaciju koja nije migrantska ili azilantska ili izbeglička, vrlo važna tema. Zbog toga, molim i predlagača i sve nas da obratimo pažnju na ovaj član 16. i da javnosti Srbije damo jasan odgovor, da ne bude nikakve sumnje i dilema. Zato molim gospođu Đukić Dejanović, da sasvim jasno odgovori na pitanje – da li član koji je bez amandmana, ovakav kakav je predložen u tekstu, ostavlja bilo kakav prostor za neovlašćenu upotrebu, zloupotrebu ili rukovanje ličnim podacima pripadnika migrantske, azilantske ili bilo koje druge populacije, na čija se prava inače zakon odnosi? Odgovor je važan i zbog važenja Zakona o zaštiti ličnih podataka za koje je nadležan poverenik Rodoljub Šabić, ali je još važnije da otklonimo svaku sumnju da bilo koja reč, deo člana o kojem trenutno raspravljamo ostavlja bilo kome zakonsku mogućnost da lične podatke upotrebljava ili zloupotrebljava, odnosno da se podrazumeva statistička obrada, pravljenje profila emigranata i azilanata i ono što inače podrazumeva statistička obrada. Ako bi mogli da to malo šire objasnite za ljude koji prate debatu o ovom zakonu, a nisu im sasvim bliski termini – statistički podatak, lični podatak, ko je vlastan da uzima podatke i šta se dešava sa tim podacima kada jednom budu, ako smeju da budu, traženi od pripadnika migracione populacije. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Đukić Dejanović. Izvolite.
Najdecidniji odgovor i pojašnjenje člana 16. je zapravo sadržano u članu 17. koji kaže: "Podaci iz člana 16. ovog zakona predstavljaju zbir numeričkih podataka o migracijama, koji su relevantni za upravljanje migracijama." Dakle, ministarstva, poštujući zakon, dostavljaju isključivo statističke podatke i to je jedini način objašnjenja i odgovora. Mislim da je dobro što smo imali ovo razjašnjenje.
Hvala. Narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković zajedno su podnele amandman na naslov iznad člana 18. i član 18. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković zajedno su podnele amandman na naslov iznad člana 19. i član 19. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč imanarodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Gospođo ministar, ne znam da li treba da me bude sramota što sam ovoliko loših amandmana napisala i nedobronamernih, ali eto desilo se da su jedan i prihvatili. Ovaj poslednji amandman na članu 19. se odnosi na rokove za donošenje propisa, odnosno podzakonskih akata. Smatrali smo da je potrebno promeniti to propise u podzakonske akte. Ono na šta smo naročito reagovali jesu rokovi. Ono što je rak rana naših zakona jeste to da se rokovi za donošenje podzakonskih akata produžavaju, da neki podzakonski akti izađu za 36 meseci, neki za 48 meseci, a neki se ni dan danas ne pojave. Najnoviji su ovi problemi sa obukom budućih vozača koji nikako da se regulišu, a pri tom smo imali zakon koji je donet pre dve godine, pokazuje da smo mi u pravu kada kažemo da taj rok od 12 meseci smanjite na šest meseci. Smatramo da to jeste neki optimalan rok, jer ako sve ovo što ste napisali u zakonu da možete, sve nadležnosti koje ste preuzeli, da ostvarite, onda je prirodno da možete da napišete podzakonske akte za šest meseci. Inače, bez tih podzakonskih akata zakoni su neprimenjivi. Molimo vas, da bismo mogli da primenjujemo zakon kao država, jer ovaj zakon jeste po hitnom postupku dat u Skupštinu, da onda i vi po hitnom postupku uradite ono što je do vas. Inače, ne rešismo ono pitanje iz prethodnog amandmana – koji podaci? Da biste ih zbirno obrađivali, moramo da znamo koje podatke imamo. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanikRadoslav Milovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, kolege i koleginice narodni poslanici, podržavam ovaj amandman da se ovaj rok od 12 meseci skrati na šest meseci. Možda bi to trebalo da bude još kraće. Podsetiću na održavanje četvrtog Evropskog pravnog foruma 25. septembra ove godine i na izlaganje Ksenije Globokar koja je pominjala javnu raspravu, nacrte zakona, uredbe, podzakonske akte i način kako se to rešava u Republici Sloveniji. Mislim da je rok od šest meseci sasvim primeren da se ovako važan zakon detaljnije precizira i da se donesu podzakonska akta. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI I DOPUNI ZAKONA O LEKOVIMA I MEDICINSKIM SREDSTVIMA Narodni poslanik Milica Vojić Marković, 23. oktobra 2012. godine, pisanim putem, povukla je amandman na član 1. S obzirom da je ovaj amandman bio jedini amandman podnet na Predlog zakona, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O DAVANjU GARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE U KORIST OTP BANKA SRBIJA A.D. NOVI SAD, "VOLKSBANK" A.D. BEOGRAD, VOJVOĐANSKE BANKE A.D. NOVI SAD, SOCIETE GENERALE BANKA SRBIJA A.D. BEOGRAD, UNICREDIT BANK SRBIJA A.D. BEOGRAD, AMSTERDAM TRADE BANK NETHERLANDS I DEUTSCHE BANK AG LONDON PO ZADUŽENjU JAVNOG PREDUZEĆA "SRBIJAGAS" NOVI SAD Narodna skupština je obavila pretres Predloga zakona u načelu, a pošto na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, u danu za glasanje, odlučivati o Predlogu zakona u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određuje četvrtak, 8. novembar 2012. godine, sa početkom u 11,00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Zahvaljujem.