Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 90 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Podsećam narodne poslanike da utorkom i četvrtkom, a nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, tok sednice se odvija na osnovu člana 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine i to pre prelaska na dalju raspravu. Član 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine glasi – da izuzetno predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, ima pravo iz stava 1. ovog člana, da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, a o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera i iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, i to pravo može ostvariti na sednici Narodne skupštine usmeno u jednom obraćanju u trajanju do pet minuta utorkom i četvrtkom, i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Pitam da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286? (Da.) Narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Kao što je javnosti poznato, juče, 27. oktobra 2010. godine, u Sankt Petersburgu je održana sednica Parlamentarne skupštine organizacije Sporazuma o kolektivnoj bezbednosti i pre nekih 15-ak dana ili više predsednik te organizacije, gospodin Grizlov, poslao je Narodnoj skupštini poziv za učešće na toj sednici, naravno u svojstvu posmatrača, pošto mi formalni članovi nismo. U pozivnom pismu je stajalo da on očekuje da Narodnu skupštinu predstavlja predsednik Narodne skupštine i poslanici, što znači delegacija koju bi Narodna skupština oformila. Takođe, u tom pismu je naveo da mu je poznato da najmanje tri političke stranke, parlamentarne, žele institucionalnu saradnju sa Parlamentarnom skupštinom ove organizacije, pa u tom smislu je očekivao prisustvo predstavnika najmanje ove tri poslaničke grupe, to su: DSS, SRS i SNS. Otprilike, od momenta kada je to pismo gospodina Grizlova došlo u Skupštinu, do momenta kada smo mi za njega saznali prošlo je 10-ak dana, a za to pismo smo saznali preko ambasade Rusije. Prosto, niko se ovde nije udostojio, a naročito ne predsednica Narodne skupštine, da nas obavesti o tom pozivu, ni nas ni druge poslanike, barem koliko mi znamo. Ona je odreagovala na taj poziv tek kada su pojedini šefovi ovih poslaničkih grupa nju na to usmenim putem upozorili, a to je bilo svega nekoliko dana pre održavanja ovog skupa. Zatim je predsednica Narodne skupštine, u dogovoru sa Dragoljubom Mićunovićem, predsednikom Odbora za inostrane poslove, nekako odredila gospođu Nadu Kolundžiju da zastupa Skupštinu, pa gospođa Nada Kolundžija na taj skup nije ni otišla. Od predstavnika vlasti na tom skupu je na kraju bio samo gospodin Bajatović. Naš predstavnik, gospodin Jovan Palalić, otišao je o našem trošku, u dogovoru sa organizatorom skupa, jer nikakav drugi dogovor sa predsednicom Narodne skupštine ovde nije bilo moguće postići. Tako da je naše predstavljanje na tom skupu sramota za ovaj parlament, zbog načina na koji vladajuća koalicija to čini i meni je žao da predsednica Narodne skupštine, kao glavna i odgovorna za ovo, nije ovde prisutna, da mi odgovori na vrlo konkretno pitanje – koji su bili motivi i kakav je bio razlog da se dopis, odnosno pismo gospodina Grizlova ne pošalje odmah svim poslaničkim klubovima u Narodnoj skupštini? Zbog čega je to skriveno od nas? Zbog čega je ova čitava stvar morala na silu da se odradi, tako što je vršen neformalni pritisak na predsednicu Narodne skupštine, da se uopšte bilo ko tamo pošalje? Zbog čega vlast, sa izuzetkom gospodina Bajatovića, nije na tom skupu učestvovala? Mislim da odgovor na to pitanje leži u sledećem, neću ga prejudicirati, ali moram da dam svoj politički sud, u tome da se mislilo da će se time staviti prst u oko predstavnicima NATO pakta i uopšte Severnoatlantskom savezu, jer očigledno vladajuća koalicija ili bar jedan njen važan deo hrli u članstvo te organizacije i smatralo se da će bilo kakvo prisustvo jedne ovakve parlamentarne skupštine u Sankt Petersburgu biti sa tog stanovišta problem. Moje drugo pitanje je za Vladu, s obzirom na nove okolnosti, na očigledne namere, kada misle da raspišu referendum o ulasku Srbije u NATO pakt? Jer se ova ista Narodna skupština opredelila za vojnu neutralnost, prisustvovanje jednoj ovakvoj sednici nema veze sa kršenjem vojne neutralnosti, kao što nema ni prisustvovanje Parlamentarnoj skupštini NATO pakta. Kada će se opredeliti za referendum, da bi se građani Srbije mogli onako kako to stoji u odlukama Narodne skupštine izjasniti o ovom važnom pitanju.
Reč ima Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što vam je verovatno poznato iz medija, grupa policajaca iz Sremske Mitrovice je 26. oktobra ove godine u ranim jutarnjim časovima brutalno pretukla Nikolu Šešelja, najstarijeg sina predsednika SRS dr Vojislava Šešelja i nanela mu teške telesne povrede. Gospodin Nikola Šešelj je izjavio da čak postoji mogućnost da zbog ozbiljnih povreda koje je zadobio, kada ga je pretukla policija interventne jedinice iz Sremske Mitrovice, izgubi ne samo vid, već i oko. Policija je, kao što smo mogli da vidimo, u proteklih nekoliko meseci hapsila vrlo opasne kriminalce, između ostalog i Miloša Simovića, koji je optužen za ubistvo pokojnog Zorana Đinđića, ali nismo čuli da ga je policija pretukla. SRS zanima, poslanike SRS zanima, sve nas koji smo prijatelji Vojislava Šešelja zanima, a mislim da zanima i većinu građana Srbije, i to je moje poslaničko pitanje za Vladu Republike Srbije i za MUP, da li su ovi policajci postupali na svoju ruku? Da li se radi o tome da je grupa policajaca prekoračila svoja ovlašćenja i teško povredila službenu dužnost, kao što se navodi u jučerašnjem saopštenju MUP Republike Srbije ili su pak ovi policajci instruisani? Da li je, u stvari, ovo atak, ne samo na Nikolu Šešelja, već pre svega, na njegovog oca Vojislava Šešelja, zato što vam je vrlo dobro poznato da se Vojislav Šešelj već skoro dva meseca nalazi u jednom vrlo delikatnom zdravstvenom stanju? Ima konstantno visok krvni pritisak, tahikardiju i aritmiju, i da je pre nekoliko dana potpisao pismenu saglasnost da mu holandski lekari urade jednu hiruršku intervenciju. Možete da mislite kao roditelji, kao ljudi, kakvo će zdravstveno stanje Vojislava Šešelja biti kada čuje, a već je čuo za informaciju da je grupa policajaca pretukla njegovog sina? Ono što je skandalozno i to zaista moram da istaknem, jeste saopštenje policijskog sindikata, tačnije izvesnog Veljka Mijailovića, predsednika policijskog sindikata, koji kaže – da policajci nisu nikoga pretukli, da su intervenisali u nekakvoj masovnoj tuči, a da Nikola Šešelj nije povređen u navodnoj tuči sa policajcima, već je potvrdu o povredama izvadio u jednoj privatnoj klinici i da se sve ovo radi da bi se odgovornost prebacila na policajca. Time je predsednik policijskog sindikata na neki način dezavuisao MUP, koje se juče oglasilo saopštenjem, da je grupa od pet policajaca već suspendovana zbog teških povreda službene dužnosti. Ovo saopštenje MUP je korektno i mi pozdravljamo odluku MUP-a, da se suspenduju policajci koji su uradili ovaj brutalni čin, ali ono što tražimo od Ministarstva i ono što tražimo od Vlade je da nam se objasni, da li se radi o jednom izolovanom incidentu ili se pak radi o smišljeno organizovanom prebijanju Nikole Šešelja, da bi se na taj način naneo težak udarac Vojislavu Šešelju, njegovom ocu? Skandalozno je da na početku 21. veka u RS bilo ko može da bude brutalno pretučen. Ono što pada u oči, to je da su u prebijanju Nikole Šešelja učestvovali policajci koji su, očigledno, bez velikog i profesijalnog i životnog iskustva. Slobodan Luković ima 27 godina, Srđan Kozbašić ima 27, Željko Drobnjak ima 25 godina, izvesni Marko Mačkić ima 20 godina, Vladimir Pavković ima 30, a njihov šef Živko Šijački ima 44 godine. Dakle, ponavljam još jedanput pitanje za Vladu i pitanje za MUP – da li imaju bilo kakva saznanja o tome da li su ovi policajci politički instruisani i da li sve ovo što se desilo sa Nikolom Šešeljem ima političku pozadinu, sa krajnjom namerom da se nanese jedan ozbiljan ljudski udarac, zdravstveni udarac, moralni udarac predsedniku SRS Vojislavu Šešelju, koji se već skoro osam godina nalazi u pritvorskoj jedinici Haškog tribunala i upravo svečano dokazuje istinu o Srbiji i srpskom narodu?
Reč ima poslanica Nada Kolundžija.
Poštovana predsedavajuća, postavljam pitanje predsedniku Narodne skupštine, zbog toga što je ovde očigledno došlo do zloupotrebe ovog instituta postavljanja pitanja. Naime, organizacija sporazuma o kolektivnoj bezbednosti, čija je Skupština održana u Sankt Petersburgu, jeste organizacija koja nikada Srbiji nije uputila nikakav zvaničan dopis, po mojim informacijama, da Srbija na bilo koji način pristupi ovoj organizaciji, i tražim da svi poslanici budu obavešteni o tome. Dakle, kao posmatrač, kao član itd. Mi nismo član te organizacije, samim tim je nemoguće i nije tačno, niti je korektno predstavljati ovde da postoji nekakav bojkot da delegacija koja je pozvana ide na taj skup. Ne postoji nikakva delegacija, niti upućen poziv koji se odnosio na bilo kakvu delegaciju koja bi predstavljana Skupštinu Srbije na tom skupu. Radi se o tome da je predsednica na svoje ime dobila poziv da, ukoliko može kao gost, prisustvuje tom skupu. Kako su poslaničke grupe došle do poziva, da kao predstavnici svojih partija dođu i odu na taj skup, to je pitanje na koje takođe tražim odgovor. Naime, način na koji se sada manipuliše ovom temom, jedini rezultat koji postiže, jeste pokušaj da se vlast u ovoj zemlji dovede u situaciju u kojoj je neprijateljski raspoložena prema Rusiji. Nema nikakve sumnje da je spoljno-politički prioritet ove Vlade, između ostalog, i razvijanje dobrih odnosa sa Rusijom, te, i pored napora nekih da to ne bude tako i da predstave kao da ova vlast ne želi dobru saradnju sa Rusijom, ta saradnja se odvija na najbolji mogući način, u interesu ove zemlje i građana i jedne i druge zemlje. Radi se o organizaciji koju čine Rusija i šest bivših članica Sovjetskog Saveza. Nikada ova skupština nije dobila nikakav zvaničan poziv da Skupština odredi delegaciju ili poziv da se odredi prema učešću u tim delegacijama. Zaista smatram da je nedopustivo da neko, pokušavajući da se obračunava sa partijskim protivnicima, nanosi državi nesagledivu štetu moguću, kvareći odnose Srbije sa izuzetno važnim strateškim partnerom kakav je Rusija. Mislim da ćemo morati da povedemo, na neki način, ozbiljnu debatu o tome, na koji način se i ovaj institut postavljanja pitanja zloupotrebljava, kako bi se slale poruke koje mogu drastično da kvare poziciju Srbije u međunarodnim odnosima. Smatram da niko, bez obzira na to što pripada bilo kojoj političkoj partiji, ne može da se postavi na način koji će građanima Srbije nanositi štete, samo zato da bi oni našli neku javnu priliku da se obračunavaju sa Vladom i ovom vladajućom većinom.
Da li još neko od predstavnika ili ovlašćenih predstavnika želi da zatraži objašnjenje ili objašnjenje? (Da.) Narodni poslanik Jovan Damjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nekoliko dana je bila grupa Roma sa Kosova iz sela Prilužje. Upravo želim da ukažem na neka dešavanja koja ne idu u interes poštovanju ljudskih prava manjina, a osobito romske zajednice, niti demokratizacije naše države. Otac Emini Džema iz Prilužja je radio u Osnovnoj školi "Vuk Karadžić" u Prilužju i kao zaslužni radnik otišao je u penziju. Na njegovo mesto je primljen njegov sin Emini Džemo koje je radio godinu dana. Posle toga je došlo do konkursa gde su mu obećali da će da ga prime, gde je on radio po svim zadacima i obavezama kao čovek, da radi ono što treba. Međutim, na konkursu je primljen rođak direktorke, čovek koji ima šestoro dece, nigde ne radi, on je ostao bez posla. Pitam se da li u našem demokratskom društvu može ovako da se primenjuje pravo prema jednoj populaciji koja je na najnižim marginama? Svi znamo da smo ovde u ovom parlamentu izglasali dosta zakona koji su u interesu romske zajednice i njihovih prava. Apelujem i molim državu da efikasnije uključi u društvo, socijalni i ekonomski razvoj romski narod. Ovaj proces mora biti podržan regionalno, a osobito na lokalnom nivou. Na lokalnom nivou imamo najvećih problema. Romska zajednica je i dalje marginalizovana, što podriva poštovanje njihovih ljudskih prava i sprečava njihovu integraciju u društvo, kao i njihova sva prava koja su im u ovom parlamentu izglasana. Posebno ću napisati dopis gospođi predsedavajućoj Skupštine i da se ovo pitanje reši.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ponovo želim da postavim jedno pitanje koje sam više puta postavljao u parlamentu i još uvek nisam dobio adekvatan odgovor na to pitanje. Postavio sam premijeru Mirku Cvetkoviću pitanje kada je bio ovde prisutan da li je posao sa "Nuba investom" regularan, da li on kao premijer stoji iza toga, da li opravdava da nije bio potreban tender i tenderska dokumentacija, da li je opravdano da firma koja je uložila 3.000 evra u Srbiju, registrovana, bez jednog zaposlenog, bez ikoga, dobije tako veliki posao u Srbiji da prati koridore 10 sa optičkim kablovima i ko je to tu uradio krivično delo, mada je nadležni direktor odbio da potpiše i pod prisilom potpisali su neki drugi ljudi? Svi koji su se izjasnili o tome rekli su da je to nezakonito i da ne može tako da se završi. Da li je ministar Dulić napravio krivično delo? Da li je tužilaštvo preuzelo određene mere u skladu sa zakonom povodom ovog slučaja? Drugo pitanje koje sam postavio premijeru, a već dva meseca nisam dobio odgovor na to pitanje – ko je ovlastio zamenika pravobranioca Republike Srbije da se u ime Republike Srbije i Vlade Republike Srbije izjasni da ih akcije "Jugobanke" u "Zagrebačkoj banci" Srbiju ne interesuju i ko je dao nalog da se te akcije prebace na privatne račune koji su pod šiframa i čiji su to računi pod kojima se danas nalazi novac koji je jednostavno prebačen posle privatizacije "Zagrebačke banke"? Ponavljam, da li su preduzete određene zakonske mere protiv zamenika pravobranioca Republike Srbije koji je to uradio, ko ga je ovlastio, koja su to sredstva bila u pitanju i gde se sada nalaze, i da li je "Jugobanka", koja je u stečaju, imala bilo kakve koristi od "Zagrebačke banke" čiji je bila osnivač? Prema tome, zamolio bih gospodina Cvetkovića da mi odgovori na ova dva pitanja koja su izuzetno značajna i da jednostavno odgovor dostavi u zakonskom roku, mada to do sada nije uradio? Ovo pitanje ću ponavljati sve dok ne dobijem odgovor od nadležnog ministra, tadašnjeg ministra finansija, a danas premijera Republike Srbije?
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži objašnjenje ili razjašnjenje na osnovu člana 286. stav 2? (Ne.) Pošto se više niko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika grupa ne javlja za reč, nastavljamo rad. Obaveštavam vasda su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Dejan Radenković i narodna poslanica predsednica Narodne skupštine, Slavica Đukić-Dejanović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, Slavica Đukić-Dejanović, pored predstavnika predlagača Mlađana Dinkića, potpredsednika Vlade i ministra ekonomije i regionalnog razvoja, i Verice Kalanović, ministra za Nacionalni investicioni plan, pozvala da sednici prisustvuju i: Nebojša Ćirić, državni sekretar u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Slađana Backović, direktorka Fonda za razvoj Republike Srbije, Vidoje Jevremović, direktor sektora u Nacionalnoj službi za zapošljavanje, Tatjana Prijić i Vera Rovčanin, načelnice odeljenja u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Nenad Ilić i Zora Ilić, savetnici ministra ekonomije i regionalnog razvoja, Irena Milošević Pajić, savetnica u kabinetu ministra za Nacionalni investicioni plan i Lidija Smiljanić, savetnik u Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije. Nastavljamo rad. Prelazimo na zajednički načelni pretres 11-14. tačke dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O TURIZMU, ZAKONA O ZAPOŠLjAVANjU I OSIGURANjU ZA SLUČAJ NEZAPOSLENOSTI, ZAKONA O AGENCIJI ZA OSIGURANjE I FINANSIRANjE IZVOZA REPUBLIKE SRBIJE I ZAKONA O FONDU ZA RAZVOJREPUBLIKE SRBIJE Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda pod tačkama od 11 do 14, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova pojedine poslaničke grupe i to: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS - jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; Poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; Poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekundi; Poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi poslaničkihgrupa imaju pravo da govore jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas takođe da će po ovim tačkama dnevnog redaposlaničke grupe predstavljati sledeći narodni poslanici: narodni poslanik Đuro Perić Poslaničku grupu PUPS; narodna poslanica Nataša Mićić Poslaničku grupu LDP; narodni poslanik Milan Nikolić, Poslaničku grupu SPS - JS; narodni poslanik Arsen Đurić Poslaničku grupu DSS - Vojislav Koštunica; narodni poslanik Borislav Pelević Poslaničku grupu Napred Srbijo i narodni poslanik Zoran Krasić Poslaničku grupu SRS. Molim sve druge poslaničke grupe, ukoliko imaju odluke o ovlašćenim predstavnicima da ih dostave radi informisanja narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o turizmu, Predlogu zakona o izmeni Zakona o zapošljavanju i osiguranju za slučaj nezaposlenosti, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije i Predlogu zakona o izmenama i dopuna Zakona o Fondu za razvojRepublike Srbije. Pre nego što pitam da li žele reč predstavnici predlagača, obaveštavam Narodnu skupštinu na osnovu člana 90. stav 2. i člana 87, da će današnji prepodnevni deo sednice trajati do 15.00 časova, kada će biti određena uobičajena pauza od jednog sata, dakle od 15.00-16.00 časova, a da ćemo od 16.00-19.00 časova raditi na osnovu člana 205. Poslovnika Narodne skupštine, odnosno uz prisustvo predstavnika Vlade, vreme rezervisano za poslanička pitanja narodnih poslanika. U 19.00 časova ćemo okončati rad za danas i nastavićemo rad po sednici koja je trenutno tema našeg rada u utorak, 2. novembra. Da li predstavnici predlagača, ministarka za Nacionalni investicioni plan, Verica Kalanović želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je set od četiri zakona vezanih za oblast ekonomije, tačnije za oblast koja tretira zapošljavanje, turizam, osiguranje i finansiranje izvoza, oblast izvoza i podršku malim i srednjim preduzećima kroz izmene i dopune Zakona o Fondu za razvoj. Kao što je praksa u prethodnom periodu, zakoni iz ekonomije moraju da daju odgovore na aktuelni trenutak, na trenutak u kom se nalazi srpska privreda, na mere i podsticaje Vlade Republike Srbije, na osnovu činjenica, na osnovu pokazatelja koje imamo na teritoriji cele Srbije, ali i na osnovu predviđanja mogućih efekata ili problema u njihovom funkcionisanju. To je cilj današnjih zakona, da se na adekvatan način odgovori na aktuelni trenutak u kome se nalazi ekonomija u Srbiji. Pre nego što počnem da govorim o zakonima, dozvolite mi da ponovim nešto što se često čuje i sa stranica medija i u informativnim i drugim emisijama sa elektronskih medija, o činjenicama koje se često kao alarmantne saopštavaju javnosti, ali i o nečemu što jeste statistički prikaz Srbije u ovom trenutku. Bez želje da posebno komentarišem podatke, dozvolite mi samo da pročitam nekoliko najvažnijih. Pravac demografskog pražnjenja koji je Republički zavod za statistiku dostavio za 30 godina, od 1971. do 2007. godine, govori o tome da je razlika u broju stanovnika 1971. godine u odnosu na 2007. godinu u Žabarima smanjenje za 47%, u Svrljigu za 40%, u Beloj Palanci za 38,5%, u Kuršumliji za 37%, u Bojniku za 35,5%, u Knjaževcu, Kniću, Petrovcu i Golupcu za 35%. Istovremeno, u Beogradu se broj stanovnika povećao za 33%, u Novom Sadu za 54,5%, u Staroj Pazovi za 65,5%. Ako pogledamo stopu nezaposlenosti u ovom trenutku, u Beogradu na Savskom vencu ta stopa je 2,5%, na Starom gradu 3,8%, na Vračaru 6,7%. Ako pogledamo kolika je stopa nezaposlenosti u Vladičinom Hanu - 52%, u Bojniku 54%, u Beloj Palanci 58%, u Lebanu 60,5%. Ako pogledamo kako to izgleda po regionima, vidimo da je u regionu Beograda 13,5%. Da odmah kažem šta podrazumevam pod regionom. Pod regionom podrazumevam one statističke regione koje smo usvojili u okviru Zakona o regionalnom razvoju. U regionu Vojvodine – 27,4%, u regionu Šumadije i zapadne Srbije – 31%, u regionu južne i istočne Srbije – 32,5%. Ono što jeste pokazatelj ovog stanja, odnosno ono što je posledica ovog stanja, plate u različitim delovima Srbije i različitim opštinama su značajno različite. U odnosu na prosek Republike Srbije, u Vladičinom Hanu su plate niže za 47%, u Kuršumliji za 48%, u Beloj Palanci za 58%, u Lajkovcu su veće za 36%, u gradu Beogradu za 24%. Ako pogledamo ono što je uzrok velikog broja nezaposlenih i manjih plata, kako izgleda broj preduzeća i radnji na 1000 stanovnika, u Beogradu na 1000 stanovnika imamo 64 mala i srednja preduzeća ili aktivna privredna društva. U Regionu Vojvodine – 44,5%, u Šumadiji i zapadnoj Srbiji 41,7% i u južnoj i istočnoj Srbiji 33,7%. Nije potrebno mnogo rezona da se utvrdi kakvo je stanje u ovom trenutku u Srbiji. S jedne strane imamo veoma mali broj malih i srednjih preduzeća, veliki broj nezaposlenih i ogromne regionalne razlike. Potpuno je jasno da je to proces koji je nekoliko desetina godina unazad izazvao ove poremećaje u srpskoj ekonomiji, ali i odgovornost i obavezu i ove vlade i u ovom trenutku pred građanima Srbije ovog ministarstva da aktivnim merama uđe u proces rešavanja ovog velikog problema u stepenu nerazvijenosti različitih delova Srbije, opština i gradova i ljudi koji tamo žive. Zbog toga svi od ova četiri zakona su vezani za dekoncentraciju institucija koja se bave pitanjima vezanim za oblast ekonomije. Mi jako dobro znamo da proces uravnoteženja regionalnih razlika i stepena razvijenosti u različitim delovima Srbije neće biti ni kratak ni lak, da dekoncentracija neće značiti izjednačavanja u stepenu razvijenosti, niti trenutno podizanje standarda, ali je značajna mera Vlade da približi institucije mestima gde je najpotrebnije. Da sedište Fonda za razvoj bude opredeljeno u najveći grad u južnoj i istočnoj Srbiji, koji u ovom trenutku ima najmanji broj malih i srednjih preduzeća na 1000 stanovnika, to je Niš, da mala i srednja preduzeća budu podstaknuta, edukovana, pomognuta od strane institucija Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja u svom pravcu daljeg osnivanja, razvoja i poslovanja. Takođe, u ovom zakonu se predviđa i u drugim delovima Srbije, po kriterijumima koji će se utvrđivati Statutom i odobravati od strane Vlade Republike Srbije, osnivanje filijala koje će pospešiti razvoj malih i srednjih preduzeća i pomoći u njihovom funkcionisanju. Takođe, dekoncentracija se odnosi i na Agenciju za osiguranje i finansiranje izvoza i izmene i dopune Zakone su vezane u jednom delu i za promenu sedišta iz Beograda u Užice. Jako je važno da u regionu koji ima 13% od ukupnog izvoza Srbije imamo instituciju koja će se i infrastrukturno, između ostalog, baviti unapređenjem izvoza i izvoznih grana u Republici Srbiji. U trećem zakonu, Zakonu o zapošljavanju i osiguranju u slučaju nezaposlenosti, predviđeno je da se Nacionalna služba za zapošljavanje sa sedištem prebaci u grad Kragujevac iz Beograda i da uz postojeće dve pokrajinske nacionalne službe za zapošljavanje bude jedna od institucija u Šumadiji, koja ima veliki broj nezaposlenih ljudi, dovede na vrata građana, na vrata onih kojima je posao najviše potreban. Kada sam govorila o aktuelnom trenutku, mislila sam i na aktuelni trenutak razvoja Šumadije i Pomoravlja, dolazak "Fijata" i komponentaša i velikog broja poslova koji će biti pred Nacionalnom službom za zapošljavanje, uz sve one poslove koje ona radi, pored toga što je u službi onih kojima je posao najpotrebniji, a to su nezaposleni. Govorila sam u načelu o jednoj od zajedničkih stvari koja vezuje ova četiri zakona, a to je dekoncentracija institucija sa nacionalnog nivoa na gradove u Srbiji. U Užicu – Agencija za osiguranje i finansiranje izvoza, u Nišu – sedište Fonda za razvoj i u Kragujevcu – Nacionalna služba za zapošljavanja. Izmene i dopune ovih zakona podrazumevaju još neke od stvari koje u ovom trenutku predstavljaju odgovor na privrednu situaciju u kojoj se nalazi Srbija. Zbog toga ću u narednom delu govoriti o svakom zakonu pojedinačno, o osnovnim ciljevima i konceptu za koji se vezuju izmene i dopune zakona, a naravno, kada budemo govorili o pojedinostima i o promenama koje su vezane za svaki član pojedinačno. Šta je drugi osnovni razlog zbog čega su izmene i dopune Zakona o fondu za razvoj pred vama? Po dosadašnjem zakonu, u dosadašnjoj praksi, Fond za razvoj je finansirao isključivo preduzeća u privatnoj svojini. Deset godina je iza nas. Mnoga preduzeća su promenila vlasnički status. Iz društvenih, neka su prešla u privatno vlasništvo, neka su iz privatnog vlasništva prešla u državno vlasništvo i svedoci smo svakog dana da privatizacije, koje su u Srbiji pokazale različiti stepen uspešnosti, danas i po novim modelima rešavaju kako bi se ljudi zaposlili i kako bi živeli od svog rada. Fond za razvoj je u dosadašnjem periodu imao, možda je gruba reč, ali funkciju koja nije podrazumevala podršku državnih preduzeća. Ali, ako mi danas pogledamo preduzeća u Srbiji, bez obzira na njihov vlasnički status, bilo da se radi o stopostotno privatnim akcionarskim društvima sa još nekim oblikom svojine ili da se radi o državnim, možemo ih podeliti na uspešna i neuspešna, na ona koja su spremna da se uhvate danas u koštac, obezbede posao za svoje ljude i nastave sa radom, da ne otpuštaju radnike, i na ona koja to nažalost nisu. Oni koji danas imaju mogućnosti da rade u Srbiji, da dobiju podršku države da bi kroz kredite ili garancije obezbedili trajno obrtna sredstva, održali broj zaposlenih i zaposlili nove ljude, treba da imaju istu šansu. Drugi cilj ovog zakona jeste da se da podjednaka šansa i preduzećima u privatnoj svojini i preduzećima u državnoj svojini. Kada se radi o društvenoj svojini i dalje Fond za razvoj neće finansirati društvena preduzeća u većinskom vlasništvu, ali u onim slučajevima gde je u preduzećima ispod 40% svojina društvena i ta preduzeća će se svojim menadžmentom koji je u privatnoj svojini, moći da budu podržana kroz kredite Fonda za razvoj. Treća izmena je izmena koja je vezana na podizanje kapitala Fonda, dakle, sa 5 miliona evra na 10 miliona evra, izazovi koji su danas pred Fondom zahtevaju da Fond bude respektabilna finansijska kuća, da Fond predstavlja značajnog partnera pred poslovnim bankama i zbog toga je potrebno da vrednost kapitala bude takav kakav bi i rejting te kuće bio značajan. Kada je u pitanju Zakon o finansiranju i osiguranju izvoza, druga značajna novina koja je vezana za izmene i dopune jeste jedan nedostatak koji se u prethodnom periodu uočio kod Zakona o agenciji za finansiranje i osiguranje izvoza Republike Srbije. Kao što je poznato, finansiranje osiguranja izvoza vezano je za ona preduzeća, za one privredne subjekte koji su opredeljeni za izvoz.U dosadašnjem periodu finansiranje i osiguranje se odnosilo na inostrano tržište. Novina je da se osiguranje i finansiranje izvoza kroz ovaj zakon vezuje i za poslove koji su na domaćem tržištu, koji su vezani za preduzeća koja posluju na domaćem tržištu u vrednosti izvoznog posla. To je nešto što je u skladu sa svetskom praksom i to je nešto što će omogućiti poslovanje preduzeća u pravcu njihove likvidnosti, njihove konkurentnosti na zahtevnom tržištu. Naš predlog je da se to kroz izmene i dopune Zakona reguliše. Kada je u pitanju Zakon o zapošljavanju, jedina izmena koja se u ovom slučaju predviđa jeste promena sedišta iz Beograda u Kragujevac. Četvrta izmena i dopuna zakona vezana je za izmenu i dopunu Zakona o turizmu. Kao što sam malopre govorila po statistici, reći ću u ovom trenutku šta su bili osnovni razlozi za izmene i dopune Zakona o turizmu. Ako se pogleda kakav je prihod ostvaren od turističke ponude od 2007. do 2010. godine, vidi se da je u 2009. godini Srbija zabeležila porast noćenja stranih gostiju u vreme kada su sve evropske zemlje imale pad, ali da se beleži pad deviznih prihoda koji se nastavlja i u 2010. godini. Za prvih osam meseci, ukupan priliv je 9% manji u odnosu na prethodni period. U jednoj takvoj situaciji, odgovor resornog ministarstva je bio da se podstakne konkurencija, odnosno da se proširi krug potencijalnih pružalaca turističkih usluga. Zakon o udruženjima, koji je donet maja 2009. godine, stvorio je uslove da i drugi subjekti, pored privrednih, obavljaju privredne delatnosti u oblasti turizma i zbog toga ovaj zakon predviđa uvođenje i drugih privrednih subjekata u odnosu na one koji su bili definisani Zakonom o turizmu. Ovi navedeni subjekti o kojima govorimo izjednačeni su u pravima i obavezama sa onim koji su do sada bili regulisani zakonskom regulativom. Ono što takođe predstavlja predmet ove izmene i dopune, jeste ono što je intencija sektora za turizam u resornom ministarstvu od prvog trenutka, a to je da se onaj ko dobija usluge turističkih subjekata, znači onaj ko koristi turističke usluge stavi u centar pažnje. I garancije za jedan takav odnos se neprekidno povećavaju, obezbeđuju se u svim oblastima koje se u praksi pojave kao neophodne, i izmene i dopune u ovom trenutku povećavaju garancije i kada su u pitanju korisnici turističkih usluga, a sa druge strane povećava zahtev ka licencama turističkih agencija. Garancije se odnose na oblast insolventnosti i na garancije putovanja radi naknade štete. Novina prema turističkim agencijama jeste pooštravanje uslova za dobijanje licence, tako što su stroži kriterijumi sa onim licima koja su imala učešća u osnivanju ili kapitalu organizatora putovanja kojima je već oduzeta licenca. Ako postavimo pitanje dokle će ići izmene i dopune Zakona o turizmu, u kom pravcu povećanja garancija prema korisnicima, odnosno turistima, u povećavanju nivoa kriterijuma prema turističkim organizacijama, ići će sve do onog slučaja kada se pojavljuju u praksi inovativni modeli turističkih organizacija za organizaciju putovanja na štetu ili uz nedovoljne garancije onih koji njihove usluge koriste. Na kraju, izmene i dopune Zakona o turizmu bave se i onim oblastima i tehničkim pojašnjavanjem onih oblasti koje nisu bile dovoljno sagledane u Zakonu o turizmu, što je praksa pokazala. To su oblasti seoskog turizma, nautičkog turizma i lovnog turizma. Dame i gospodo, nadam se da izmene i dopune zakona iz oblasti ekonomije nikad nisu bile sporne za ovaj parlament. Nisu bile sporne zbog toga što odgovaraju aktuelnom trenutku u kojem se nalazi Srbija. Sa nizom inovativnih mera i podsticaja poboljšavaju ambijent u kome privredni subjekti posluju. Zapošljavanje i rast standarda onih koji u tim privrednim subjektima rade idu u korist svih građana Srbije. Nadam se da će vaša kreativna i konstruktivna diskusija doprineti samo poboljšanju ovih izmena.
Da li izvestilac Zakonodavnog odbora, narodni poslanik Vlatko Ratković, želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za trgovinu i turizam, narodni poslanik Dejan Nikolić, predsednik Odbora, želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovana potpredsednice, uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, prošle nedelje održana je sednica Odbora za trgovinu i turizam i ja se zahvaljujem predstavnicima ministarstva koji su učestvovali na sednici ovog odbora, ali pored predstavnika ministarstva prisutni su bili i predstavnici strukovnih udruženja, udruženja banja i udruženja specijalizovanih zdravstvenih ustanova, koji su mogli u direktnoj komunikaciji i razgovoru sa predstavnicima ministarstva i sa poslanicima da iznesu svoje viđenje izmena i dopuna Zakona o turizmu i da na direktan način utiču na njegove promene, što je osnova demokratije i parlamentarizma. Što se samih izmena i dopuna Zakona o turizmu tiče, kritike će doći po difoltu, tu nema sumnje, ali moram da kažem nešto slično onome što sam govorio juče. Kada 20, 30 ili 40 godina nemate dalekosežne strategije razvoja turizma, kada nemate ulaganje u infrastrukturu vezano za turizam, kada destinacijski menadžment nije postojao čak ni kao termin, kada imate takvu sliku razvoja turizma, onda to umanjuje snagu kritičke reči koja se upućuje onima koji probleme žele da reše i turizam stave na noge, na kakvim je i u daleko razvijenim zemljama. Imamo tu sreću da smo u Evropi, to je najrazvijeniji turistički region na svetu, sa preko 400 miliona turista godišnje,sa preko 230 milijardi dolara godišnjeg prihoda. Od ukupnog broja zaposlenih u EU 12% dolazi iz turizma. Turizam ima jak uticaj na platni bilans države, na zaposlenost, na investicione aktivnosti. To su dobri alati za podsticaj privrednog razvoja. Međutim, pored toga, kao što ste rekli, dobar alat za dane ekonomske krize, što je za mene dovoljan motiv za veliko angažovanje države, ali i svih nas u podsticaju njegovog razvoja. Ovo govorim i ukazujem na konglomerat i važnost turizma, ali i na to da je pred nama veliki posao. Sokobanja se turizmom bavi 175 godina, ali je toliko potencijala koje treba razviti. To shvatam kao jednu veliku svoju obavezu, obavezu zbog odgovornosti prema svojim sugrađanima koji od turizma žive i koji se turizmom bave. Odbor je podržao izmene i dopune Zakona o turizmu. Pozivam i ostale poslanike da podrže izmene i dopune, uz iskrenu i veliku nadu da će ministarstvo imati razumevanja za vrlo smislene amandmane koji dolaze iz strukovnih udruženja.
Da li izvestilac Odbora za industriju, narodni poslanik Milorad Buha, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave podnele sve poslaničke grupe. Pre toga pitam da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Reč ima narodni poslanik Đuro Perić.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažena gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, iako je Zakonom o turizmu, koji je donet prošle 2009. godine, kako je obrazloženo, sistemski regulisana oblast turizma, ipak se nalazimo pred činjenicom da se moraju relativno brzo vršiti izmene i dopune Zakona o turizmu. Ističe se da je ovaj predlog nastao kao rezultat analize stanja na turističkom tržištu, sagledavanja problema sa kojima se suočavaju akteri turističke privrede, turističke agencije, ugostitelji, lica koja pružaju usluge u turizmu, turistički vodiči, turistički pratioci, renta kar agencije. Važećim zakonom je uveden po prvi put i registar turizma koji pored registracije turističkih agencija vodi i evidenciju svih pravnih i fizičkih lica koja se bave turističkom delatnošću. U obrazloženju Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o turizmu naglašava se da je potrebno preciznije urediti odredbe koje se tiču registra turizma, a koje su se u praksi već pokazale kao nedovoljno jasne. Stiče se utisak, i to ne samo u ovom slučaju, da se vrlo brzo moraju menjati zakoni koji tek što su doneti i koji se primenjuju jednu do dve godine. Tu očigledno nešto nije u redu. Prema nekim saznanjima, u gotovo svim ministarstvima ima blizu 20% zakona koje smo doneli pre godinu ili dve, a koji moraju da se dopunjuju i menjaju. To je očigledno loša praksa. Moglo bi se zaključiti da se predlažu pojedina neadekvatna i nestručna rešenja u tim zakonima, jer se u međuvremenu u oblastima koje se regulišu ništa bitnije ili osetnije nije dešavalo i menjalo. Na kraju, to pokazuje i podatak da imamo izuzetno mnogo amandmana na predloge zakona od kojih se najveći broj odbije, da bi nakon godinu ili dve prevladala nova rešenja, gotovo identična ili slična ranije podnošenim amandmanima. Zakon o turizmu je, kako se to popularno kaže, krovni zakon za sve segmente turističke privrede. Zbog toga je analiza predloženih izmena u zakonu dosta štura i načelna, tako da se iz nje ne može doneti valjan zaključak, odnosno svih predloženih izmena. To se posebno odnosi na ekonomsku analizu jer je, na primer, novim predlozima predviđeno povećanje troškova za privredne subjekte, troškovi za kategorizaciju objekata, koje snose ugostitelji, plaćanje naknade za registraciju, evidenciju i druge usluge koje pruža registar turizma. Na osnovu čega je, na primer, data procena da će organizatori putovanja imati troškove 1500 do 2000 evra godišnje za pribavljanje propisane garancije putovanja? Pošto je Zakon o turizmu, kao što smo rekli, sistemski zakon, neophodno je, po mišljenju poslaničke grupe PUPS,uraditi kvalitetnu i sadržajnu analizu efekata propisa, tim više što je Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja najveći pobornik i protagonista sveobuhvatne reforme propisa, što je za svaku pohvalu, a čiji je najznačajniji segment upravo analiza efekata propisa. Pre podnošenja ovog predloga za izmenu i dopunu Zakona o turizmu važeći zakon je opterećen velikim brojem raznih pravilnika. Čini mi se da ih ima preko 20. Međutim, ovim izmenama su predviđeni novi pravilnici koji će još više, po našem mišljenju, opteretiti ovaj zakon. Takođe se stiče utisak da je jedan broj predloženih rešenja faktički vraćanje pojedinih odredaba iz Predloga zakona o turizmu iz 2005. godine, tako da se može zaključiti da se nije u potpunosti sagledalo i razumelo funkcionisanje i način poslovanja turističke privrede, već je u nekim slučajevima vršeno neprovereno i neutemeljeno eksperimentisanje, što se ovim predlogom izmena u nekim segmentima i priznaje. Na primer, član 21, član 28, odnosno član 60a i 68. važećeg zakona. Dobro je što se konstatuje da se donošenjem ovog akta stvara pravni okvir, rekao bih nešto proširuje, za uspešno i efikasno upravljanje razvojem turizma, obezbeđuje se usaglašenost zakona sa odredbama drugih propisa, preporukama Saveta trgovinske organizacije i Kancelarije za pridruživanje EU, kao i preciznije definisanje odredaba koje se tiču obezbeđivanja veće zaštite korisnika turističkih usluga. U tom smislu je dobra dopuna zakona u članu 1. kod načelnih odredaba, gde se dodaje i etički kodeks u turizmu Svetske turističke organizacije UN koji, između ostalog, sadrži načela koja se odnose na doprinos turizma u uzajamnom razumevanju i poštovanju između naroda i društva. Želim posebno da napomenem da se na ovoj sednici Skupštine nalazi na dnevnom redu i Predlog zakona o prostornom planu Republike Srbije od 2010. do 2020. godine, o kome smo juče raspravljali. U predlogu ovog zakona nalazi se i poglavlje – prostorni razvoj turizma i odnos prema zaštiti. Tu ima niz konstatacija koje bi se morale uskladiti sa ovim zakonom i drugim propisima u vezi turizma. Tako se, na primer, navodi da ponudi Republike Srbije nedostaju raznovrsniji turistički proizvodi koji bi mogli da privuku inostranu tražnju, posebno na kulturnom i ekološkom pitanju; zatim, da su nedovoljno afirmisani koncept održivog turizma i njegova integracija sa komplementarnim privrednim delatnostima i privrednim i kulturnim nasleđem, posebno u pogledu kulturološkog korišćenja prezentacija i finansiranja zaštite dobara od strane turizma. Nizak je, kako se navodi, kvantitet usluga, posebno nisu usklađene cene i kvalitet u delu ponude zbog niske konkurentnosti turističke privrede. Kritički se ističe da su zanemareni socijalni sadržaji turizma, konkretno rekreacija i sport. Organizovanje sadržajno i funkcionalno zaokružene i regionalno integrisane ponude, kako se tvrdi, tek se nazire u pojedinim destinacijama i ovakva situacija upućuje na potrebu afirmacije planskog razvoja turizma. Takođe se tvrdi da između turističkih organizacija Republike, pokrajina i lokalnih turističkih organizacija ne postoji dovoljan mehanizam koordinacije, mada mislim da to nije tačno, koliko sam s tim upoznat, da je statističko praćenje turizma u Republici Srbiji nekompletno, jer je procena da se registruje najviše 70% prometa, a da preko 30% pripada sivoj ekonomiji. Ovo su sve, po mišljenju poslaničke grupe PUPS, vrlo krupna pitanja i morala bi biti u fokusu kompletne turističke strukture. Zadržao bih se i na nekim konkretnim, ali u pogledu regulative značajnim predlozima. Takav je, npr, slučaj sa poslovima turističkih agencija, gde se, između ostalog, predviđa da je turistička agencija, ako obavlja delatnost van sedišta, dužna da u svakom poslovnom prostoru, odnosno u mestu poslovanja, obrazuje ogranak, odnosno prostor van poslovnog sedišta, koji se registruje u odgovarajućem registru i evidentira u registru turizma. Ovo su neosporno dobra rešenja. Isto tako je dobro da agencije mogu organizovati i realizovati putovanja učenika i studenata u inostranstvu, radi učenja stranog jezika i usavršavanja, sa mogućnošću obavljanja privrednih i povremenih poslova. Kompletno su izmenjeni i uslovi za izdavanje licenci. Promenjen je u celini i bivši član 53. u vezi sa garancijom putovanja. Jedino se ovde postavlja pitanjena koji način i po kojim osnovnim kriterijumima se propisuju vrsta i uslovi garancije putovanja, način aktiviranja, kao i drugi uslovi. U zakonu nema kriterijuma na osnovu kojih će ministar doneti pravilnik i da li će on biti u skladu sa zakonom kojim se reguliše oblast osiguranja. Što se tiče člana 20. kojim se menja član 60. važećeg Zakona o turizmu, ima zaista veoma ozbiljnih primedaba od strane Udruženja specijalizovanih zdravstvenih ustanova za prevenciju invalidnosti i rehabilitaciju, koje se veoma zabrinulo za sudbinu svojih članica, specijalnih bolnica za rehabilitaciju ili, kako to popularno zovemo RH centri. U prvom redu se reaguje zato što se pravi razlika između zdravstvenih ustanova, čime se krše osnovna načela Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Navedenim izmenama zdravstvene ustanove u kojima se organizuje boravak i pružaju usluge prevencije, lečenja i rehabilitacije, a koje su netipični budžetski korisnici, ostaju jedini koji za pružanja usluga smeštaja i ishrane u delu svojih kapaciteta moraju imati saglasnost ministra, jer privredni subjekti koji imaju, npr, odmarališta, domove i druge objekte za pružanje usluga smeštaja i ishrane svojim zaposlenima oslobođeni su obaveze saglasnosti ministra. Iz ovih ustanova se tvrdi da je evidentna i jasna namera predlagača da ovim izmenama i dopunama Zakona o turizmu navedene ustanove izdvoji od ostalih privrednih subjekata koji se bave ugostiteljstvom, ali ostaju nejasni i nepoznati razlozi za to i ciljevi koji se ovim izmenama žele postići. To je utoliko pre nerazumljivo ako se ima u vidu činjenica da je osnivač ovih ustanova - Ministarstvo zdravlja Republike Srbije dalo saglasnost na bavljenje ugostiteljstvom Zakonom o zdravstvenoj zaštiti član 113. stav 2, kao i prihvatanjem statuta ovih ustanova. Specijalne bolnice za rehabilitaciju Srbije raspolažu sa oko sedam hiljada postelja, od čega korišćenje tri i po hiljade ležaja ugovaraju sa Republičkim zavodom za zdravstveno osiguranje, dok su drugu polovinu prinuđeni da ponude tržištu, kako bi opstali. Treba napomenuti da bolnička mesta u ovim ustanovama, koja su na tržištu, služe za pružanje zdravstvene nege, jer se pacijenti leče o svom trošku, uz uput ili preporuku lekara. Republički zavod za zdravstvenu zaštitu specijalnim bolnicama za rehabilitaciju plaća samo bolesnički dan i to od 1900 do 2930 dinara po danu, te da je sa tom cenom nemoguće pokriti sve tekuće troškove. Tržišnom cenom koju plaćaju pacijenti koji se leče o sopstvenom trošku, zarađuje se za pokrivanje troškova i poboljšanja uslova smeštaja. Znači, ove ustanove ne dobijaju sredstva iz budžeta za zarade, komunalije, medicinske aparate, investiciono održavanje i druge troškove, što ih razlikuje od drugih zdravstvenih ustanova. Na ovaj način, kako je to predloženo u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o turizmu, stvara se očigledno nelojalna konkurencija na tržištu zdravstvenog turizma i medicinske rehabilitacije. Treba imati u vidu i činjenicu da se, po definiciji Evropskog udruženja banja, zdravstvenim turizmom jedino i samo mogu baviti medicinski i stručno osposobljene ustanove. Znači, bez medicine nema ni banja, u tradicionalnom smislu reči, jer zna se šta znači i naziv "banja", uvek je to išlo ka zdravstvenom smislu. To je rezultat i stav vekovnog iskustva danas najrazvijenijih zemalja Evrope. Što se tiče novog teksta u članu 20. Predloga zakona, kako se vidi, Vlada je podnela amandman i ubacila novi stav 3. koji glasi: "Usluge trećim licima zdravstvene ustanove iz st. 1. i 2. ovog člana mogu da pružaju ako ispunjavaju tehničke, ekonomske, tržišne i druge uslove". Isto tako, dodat je i novi stav 6. ovog člana, koji glasi: "Vlada bliže propisuje uslove iz stava 3. ovog člana". Ovim amandmanom se nešto ublažava mogućnost ličnog subjektivizma, ali na osnovu svega što se dešava u banjskom turizmu i RH centrima, čini se da bi najbolje bilo da ostane samo stav 1. ovog člana Predloga zakona. Apsurdno je, npr, i to da se rešenjem ministra daje odobrenje za pružanje usluga smeštaja i ishrane sa rokom važenja od jedne godine. Tu smo dali i amandman i o tome ćemo razgovarati kada bude rasprava u pojedinostima. Na kraju bih još rekao da novinu predstavlja i predlog sasvim novog teksta u bivšem članu 117, koji reguliše vođenje registra turizma i koji, mislim, mnogo bolje i preciznije reguliše šta se sve evidentira u registru turizma. Nadamo se da će biti prihvaćeni neki od podnetih amandmana, pa će poslanička grupa PUPS, na osnovu toga, a u danu za glasanje, glasati za Predlog zakona. Poslanička grupa PUPS će, takođe, glasati i za Predlog zakona o izmeni Zakona o zapošljavanju i osiguranju u slučaju nezaposlenosti, kao i za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o agenciji za osiguranje i finansiranje razvoja Republike Srbije i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije.
Iskorišćeno je 13 minuta i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Bajram Omeragić, pa narodna poslanica Nataša Mićić.
Poštovana potpredsednice, poštovana ministarko Kalanović, poštovani dame i gospodo narodni poslanici, juče sam izlaganje završio izjavom našeg uvaženog književnika Duška Radovića koji je rekao da ćemo u komunizmu svi živeti u Beogradu, a danas počinjem izlaganje izjavom ministra finansija u Vladi Francuske negde pedesetih godina koji je rekao, moleći svoju vladu da usvoji neki set mera koji će poboljšati i izbalansirati nekadašnji ekonomski razvoj Francuske – ako ne izbalansiramo, imaćemo Pariz i pustinju. To je pre šezdeset godina on rekao. Mi zapravo sada imamo situaciju, kao što je i ministarka ovde pročitala statističke podatke, da imamo demografsku situaciju da nam nestaju sela, da nam se iz provincije ljudi sele prema Beogradu i još par centara i da ako se nastavi takav trend mi ćemo jednostavno doći u situaciju da ugrozimo ionako loš ravnomerni razvoj koji postoji u ovoj zemlji, odnosno nećemo ga poboljšati time što ćemo koncentrisati više od 60% stanovništva ili 70% u par centara u Srbiji. Što se tiče zapošljavanja, kao poslanik bošnjačke liste iz Novog Pazara želim samo da kažem da cifre i statistički podaci koji dolaze iz ovog grada su zaista zabrinjavajući jer blizu 26.000 ljudi je nezaposleno u Novom Pazaru. Kada se to uzme i uporedi sa činjenicom da Novi Pazar u našoj zemlji ima gotovo najmlađe stanovništvo, mi dolazimo do jednog afričkog podatka udela mladog stanovništva u zapošljavanju. Zato smatramo da država mora da učini nešto da se ovaj trend zaustavi, jer ovaj trend ima i ekonomske, ali nažalost ima i političke posledice koje su evidentne u našem regionu. Ministarka je ovde spomenula dislokaciju mnogih institucija koje su od bitnog značaja za ekonomski razvoj. Samo kažem, da je sreće jedna od tih institucija bi bila u Novom Pazaru, koja bi pokrivala taj region Sandžaka, da se u ovom regionu učini više kako bi se ovi negativni trendovi zaustavili i da jednostavno prekinemo ovaj začarani krug, ne cirkulus viciozus koji vlada decenijama, da jednostavno ne možemo da izađemo iz tog začaranog kruga nerazvijenosti i ekonomske zaostalosti. Inače, govoreći mnogo puta u ovoj Skupštini, ne pripadam grupi poslanika koji se zalažu za neku vrstu ekonomskog državnog intervencionizma. Međutim, ako to radi Amerika, spasavajući Siti banku i J&P Morgan i ostale finansijske institucije, ako se Angela Merkel bavi ''Opelom'' mesecima i mesecima, ako većina vlada danas u svetu s obzirom da je velika ekonomska kriza stavlja temu privatnih kompanija sa svoje teritorije kao teme u dnevnom redu svojih vlada, upravo pozdravljam ovaj zakon koji će učiniti da Fond za razvoj daje i državnim firmama kredite i upravo znam da je "Simpo" bio korisnik, ima mešoviti kapital, bio jekorisnik Fonda za razvoj, a jednom ekonomskom intervencijom je poboljšao zapošljavanje u opštini Kuršumlija. Zato pozivam u ime građana Sandžaka da sve ove firme sa teritorije RS, s obzirom da stranih investicija nema u Sandžaku, da iskoriste ovu priliku koju ćemo sada dobiti ovim izmenama i dopunama zakona i da jedan deo svoje proizvodnje ili svojih usluga presele u Sandžak i da na taj način pošalju dobru poruku, jedan "good message" građanima Sandžaka da ih država nije zaboravila. Ta vrsta intervencionizma koja se događa u različitim periodima, svedoci smo i danas, zato pozivam Ministarstvo ekonomije da isto onako kako smo to uradili na Staroj planini investiramo u turističke objekte, da se isti model primeni na Goliji. Da vas podsetim, samo 17 minuta vožnje autom od centra Novog Pazara vi ste na 1.740 metara na Goliji. Dok ja ovde govorim, danas su deca, desetina hiljada mladih, akcija se zove "Škola u prirodi", oni su danas na Kopaoniku, na Zlatiboru, na Divčibarama, na Tari, na drugim planinama i mi izuzetno cenimo da naša deca iz Sandžaka upoznaju ove planine, ali je nenormalno, neracionalno da deca iz Čačka, iz Pirota, iz Kragujevca ne dođu na Goliju u "Školu u prirodi". Mi imamo velike turističke potencijale, ali zbog nerazvijenosti infrastrukture oni ostaju umrtvljeni, jednostavno ne mogu da daju svoj ekonomski efekat. Nadamo se da ova informacija koja je juče došla, koju želim da pozdravim, da ministarstva finansija i NIP-a pregovaraju ovih dana sa turskim kompanijama "Kolinom", "Jupselom" i "Makiolom" o izgradnji auto-puta Beograd-Bar. Mislim da taj proces treba ubrzati i dajemo podršku našim predstavnicima koji pregovaraju da taj proces okončamo i, daleko bilo, da nam se ne dogodi da pregovarački proces bude završen kada smo imali jednu koncesiju koja je propala. Na Boljaru se završava taj put na teritoriji RS i kada bude izašao tu, do vrha Golije će imati 15 minuta vožnje do prve skijaške staze. Da li mi imamo za ovaj turizam kapaciteta, Euronews i CNN su pre 15 dana objavili da u Sjenici imamo minus 3 stepena temperaturu, a ulažemo milione i milione evra da kupujemo mašine za veštački sneg u drugim delovima Srbije. Građani Sandžaka pozdravljaju ovu izmenu i dopunu zakona o Fondu za razvoj i moram da kažem da je Fond za razvoj učinio puno za mala i srednja preduzeća u Sandžaku, ali s obzirom na budžet Fonda za razvoj i strateški cilj koji je pre neki dan odredio naš premijer u onih deset ciljeva, tamo piše – reindustrijalizacija. Reindustrijalizacija sa 130 miliona evra budžeta Fonda za razvoj je praktično nemoguća. Kada bi se mi pitali značajnije, mi bi predložili i predlažemo ovom parlamentu i Vladi RS da najmanje još par stotina miliona uđe u Fond za razvoj, a da Fond za razvoj pređe u Razvojnu banku Srbije, ni manje ni više nego onako kao je to uradila Vojvodina. Obradovani smo da je formirana razvojna banka Vojvodine i mislim da je to jako dobar potez, ali je neophodno da dobijemo i razvojnu banku Srbije. Naša Vlada je tu subvencijama i učešćem u podršci da se smanje kamate kod komercijalnih banaka kod kojih se naša privreda zadužuje učinila puno, ali je to nedovoljno, s obzirom da komercijalne banke danas daju čak jedan i po do dva na mesečnom nivou kredite. To su krediti koji su se u srednjem veku zvali lihvarski, to imate kod Maksa Vebera u knjizi koja se zove "Privreda i društvo". Znači, lihvarske kamate su čak u srednjem veku negativno okarakterisane. Ovakvi krediti koje imamo na našem tržištu i visoke kamate opravdavaju se velikim rizikom na našem tržištu, ali ako pratite podatke, izveštaj tih banaka od 2000. godine, što im je veći rizik u ovoj zemlji, njihovi prihodi su sve veći. Banke moraju da dele sudbinu ovog društva. Današnji podaci kažu ovako – svi osiromašuju, samo se banke bogate, što je totalno nelogično. Kakvo je to društvo gde su banke bogate, a građani su siromašni? Prema tome, to je još jedna poruka zašto moramo da dobijemo razvojnu banku i ako dođe do prodaje "Telekoma", naravno za dobru i adekvatnu cenu, mi predlažemo da se par stotina miliona iz te cifre uloži u razvojnu banku Srbije, da dobijemo povoljne kredite za naše privrednike i da na taj način taj ciklus reindustrijalizacije krene na najbolji mogući način. Sa kreditima koje nude danas naše komercijalne banke, tzv. lihvarske, jednostavno to nije moguće. Da vas podsetim da je u BiH jedna banka, da joj ne spominjem ime, označena kao takva, a u Hrvatskoj se uvodi poseban porez na dobit koji ostvaruju banke. Nije to slučajno, ne bih sada ovde govorio koliko je kamata u Švajcarskoj, koliko je kamata za privredna društva u Velikoj Britaniji i Francuskoj. Ako idemo prema Evropskoj uniji, moramo da i naše banke dovedemo u red da taj svoj poslovni rizik ovde koji su imali deset godina zaista smanje na taj način i da smanje kamate, kako bi privredni ciklus krenuo, jer bez tog privrednog ciklusa nećemo imati povećano zapošljavanje. Ono što je za nas jako bitno u Sandžaku, a to je da što se tiče zapošljavanja, uradimo još jedan potez, a to je da firme koje imaju tzv. know how, koje rade 25 godina, imamo slučaj da se one zatvaraju, a Fond za razvoj za istu delatnosti daje novim privrednicima kredite. Treba davati nove kredite, ali moramo učiniti više da ovi koji rade se ne zatvaraju. Imate podatak iz Novog Pazara da tri tekstilne kompanije koje su zapošljavale 450 ljudi danas rade u okolini Pekinga. Taj privrednik mi je rekao sledeće – danas druga privredna sila na planeti zemlji vodi ovakvu ekonomsku politiku sa stranim ulagačima. On je otišao kod predsednika te opštine. Uselili su se u jednu fabriku koju su besplatno dobili, koju je napustila jedna holandska firma. Sastanak je trajao pet minuta. On je čestitao našim privrednicima što su došli da zaposle 450 Kineza. Rekao im je sledeće – gospodo, plata našeg radnika je ovde 75 dolara. To su sve osobe ženskog pola. Za sledeće četiri godine, molim vas, isplaćujte redovno plate ovim ljudima i ovim ženama. Vidimo se za četiri godine. To su vaše obaveze prema državi Kini, a za četiri godine ćemo razgovarati o porezima, doprinosima i svim ostalim davanjima koja imate prema državi Kini. To radi druga svetska ekonomska sila. Bošnjačka lista i ja ćemo glasati za ovaj zakon, ali vas molim još jednom, učinimo da ono što radimo na Staroj planini radimo i na Goliji, ono što radimo u Kragujevcu sa 400 miliona uradimo u Novom Pazaru, ono što radimo u Vranju, uradimo i u Tutinu, ono što radimo u mnogim drugim delovima Srbije treba da primenimo i u Sandžaku, jer kako je izjavio Vensan Dežer u intervju prošle nedelje za "Blic" – državi Srbiji smo dali bespovratnih sredstava deset milijardi dolari i pet milijardi kredita. Nikada u ovom parlamentu nismo dobili izveštaj koliko je od tih 15 milijardi otišlo u Sandžak. Za Sandžak ima još jedan veliki razlog, a to je i nestabilna politička situacija. Mislim da i u ovom procesu približavanja EU da nam taj proces nalaže da regionalni razvoj bude od izuzetnog značaja. Pozdravljam sve poteze koje je uradila naša Vlada na tom polju, ali moramo na Sandžak da obratimo malo više pažnje, s obzirom da je po stepenu stranih investicija na začelju jer, slovima i brojevima, ne postoji nijedna investicija tog tipa. Gospodin Pajtić je prekjuče imao izjavu u Novom Sadu na sajmu da je 68.000 građana Vojvodine dobilo posao od stranih investicija, koje su šest milijardi i osamsto miliona dolara. Građani Sandžaka su izuzetno zadovoljni da to bude u Vojvodini, da postoji razvojna banka u Vojvodini, da se finansiraju svi delovi Srbije, ali molim vas obratimo pažnju i na ovaj najnerazvijeniji deo Srbije, s obzirom da ima nagomilanih ekonomskih, socijalnih i političkih problema.
Iskorišćeno je 16 minuta vremena zamenika predsednika poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Nataša Mićić, posle nje narodni poslanik Milan Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, gospođo ministarka, mislim da bi bilo daleko bolje, s obzirom da se radi o ekonomskim zakonima, odnosno zakonima iz ekonomske oblasti, da ste nam dostavili više podataka, analiza. Verovatno svaka firma, svako preduzeće koje konkuriše za kredit pri Fondu za razvoj dostavi neke izveštaje, analize, planove, biznis planove, a mi ovde usvajamo zakon, a vi ste nam pročitali malo nekih statističkih podataka. Svaki kućni savet kada donosi neke ekonomske odluke raspravlja i stavi na papir neke argumente, ekonomske pokazatelje. Ne moraju to da budu grafikoni i pitice, ali molim vas da ubuduće kada raspravljamo, zato što je veoma važno za ovu zemlju, da dobijamo i adekvatne podatke da bi ta ekonomija zaista mogla da se razvija. Drugo, htela bih da pitam da li je ministar Dinkić u Vladi, koji nije prisutan danas, a ovo su zakoni iz nadležnosti njegovog ministarstva, i da vas podsetim, nije bio prisutan ni prošli put, pošto sam, sećam se, s vama polemisala oko ovih zakona. Ne znam šta je to preče svaki put da čak ne može da dođe u parlament? Ne može da obavi raspravu o nekim zakonima, ne može da dođe jedan dan. Pet sati ovde traje ta rasprava. Šta je toliko preče od toga da odbrani zakone u parlamentu? To je zaista neshvatljivo. Pošto ste i vi u Vladi, znatiželjna sam, a i korisno je za sve da čujemo da li je neko u Vladi imao primedbe na predloge ovih zakona? Možda ste imali bolje predloge, pa su vam u Vladi upropastili, ili sad ovako usvajamo zakone. Ovde su poslanici poniženi, imaju blanko ostavke, osim poslaničke grupe LDP koja to nema, a u Vladi ministri imaju blanko podrške i onda kakve zakone donosimo, plus ovako bez ikakve argumentacije, bez ikakvih podataka. Tu nam pročitate neke statističke podatke, malo ove demografske, zapošljavanje. Ozbiljni su problemi i svi to znamo. Ali, ajde da pričamo šta je zajedničko, pošto ste i vi o tome počeli, ovim zakonima, osim što su iz oblasti ekonomije, za koje je nadležno Ministarstvo ekonomije, regionalnog razvoja, čiji je ministar Mlađan Dinkić, koji je ponovo odsutan u parlamentu. Prvo, ovde se ne radi o celovitim predlozima, nego su sve to izmene i dopune koje smo radili prošle godine, sva četiri zakona, što govori o kvalitetu tih zakona koje smo usvajali prošle godine, odnosno o njihovom veku, kratkom veku ili još bolje, kratkom dahu. Sva četiri zakona, i zapošljavanje, i rast razvoja, i izvoz su goruće teme, ono što najviše interesuje ove građane. Gde god odem u Srbiji, oni svi kažu da je glavni problem nezaposlenost, nerazvijenost područja, rast, razvoj, ali interesantno je da čak pominju i turizam i uvek kao neki izlaz, neku mogućnost, neku šansu vide u tom turizmu. Neko im je dao lažnu nadu da se bez infrastrukture, posebno turističke infrastrukture, može razvijati turizam. Sada smo slušali Bajrama kako kaže – evo, a moja Golija tamo, ja sam iz Sandžaka, gde god odete nema veze, Negotin, Vranje, Priboj, svi imaju. Ljudima su ostali goli životi i gola priroda. Kako da razvijamo turizam bez infrastrukture, osim da naša turistička ponuda bude da prevoz i turistička infrastruktura predstavljaju infrastrukturu, pa da još to strancima debelo naplatimo, pa da se vratimo na ono što Dobrica Ćosić kaže, nazadnost je naša prednost. Valjda se vrtimo oko toga, ne znam šta drugo. Šta je još zajedničko u ovim zakonima? Izmene nisu suštinske, one su samo sporedne, marketinške i donekle, naročito u ovom Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o turizmu jesu da se otklanjaju neki nedostaci. Sva četiri predloga nude mnogo manje odgovora, a otvaraju mnogo više pitanja, a teme su veoma važne. Sada bih se zadržala na prvom predlogu zakona, izmene i dopune Zakona o turizmu, koji smo prošle godine usvojili. Razumljivo i opravdano je da kažete da je razlog za ove izmene i dopune da su se pojavili neki nedostaci u praksi. Drugo, usvojen je Zakon o prekršajima, pa Zakon o potrošačima. To su dve odredbe koje je bilo potrebno promeniti u ovom Zakonu o turizmu, ali razumela bih da se radi o nekoliko odredbi, o 10 recimo, ali 67 odredbi izmena i dopuna Zakona koji smo usvojili prošle godine, znači više od pola, zato što isto nije bilo rasprave, nismo dobili neke posebne analize, podatke, tada bismo usvojili kvalitetniji zakon. U tim silnim propustima, počev od načela, propustili ste u prethodnom zakonu da se pozovete na etički kodeks UN. Zaboravili smo da smo deo sveta. U kojim smo mi to silnim međunarodnim organizacijama, pa nam se sada eto omaklo, zaboravili smo da smo članice UN? Zatim pojmovi, morali ste ponovo da definišete pojmove, da turistička agencija može, pored privrednih društava i privrednih preduzetnika, da tu delatnost mogu obavljati i pravna lica, to ste ispustili. Ispustili ste da ugostiteljsku delatnost mogu obavljati i fizička lica. To nisu sitne greške. Pazite ovo – naš turizam. Lepa je naša zemlja, zaista, ali sa druge strane moramo biti svesni da nemamo more, nemamo Diznilend, nemamo golf terene, nemamo Ajfelovu kulu, nego imamo planine lepe, jezera, livade, skijališta neka, banje. U toj maloj listi te naše turističke ponude ispustili ste seoski turizam. U prethodnom zakonu vi ste ispustili seosko-turističko domaćinstvo i ugostiteljski objekat za smeštaj u domaćoj radinosti. Isto tako je propušteno da organizator putovanja može da obavlja poslove organizovanja i realizovanja putovanja učenika i studenata radi učenja stranog jezika i stručnog usavršavanja, ali i radi obavljanja privremenih i povremenih poslova. Ne razumem kako je mogla jedna takva stavka da bude ispuštena u prethodnom zakonu? Pošto ima puno zakona a malo vremena, reći ću vam da ste tu svašta napravili, 67 odredbi za godinu dana. To je neverovatno. To je zaista ponižavajuće i prema narodnim poslanicima. Kakav je to odnos? Nemojte da dolazite više dok ne pripremite zakone i dok ne pripremite materijale o kojima možemo kvalitetnije da diskutujemo. U Registru turizma zaboravili ste, ovako stoji – prethodnim zakonskim rešenjem izostavljena je da se predvidi evidencija podataka o turističkim organizacijama, upravljačima turističkih prostora i turističkim animatorima. Kako je to moglo da se izostavi? Izostavili ste uopšte turističke animatore i za dobijanja licenci. Napisali ste i ovo – proširuju se ovlašćenja turističkim inspektorima da mogu vršiti proveru istinitosti kategorizacije ugostiteljskih objekata. Pitam vas, pošto ste to propustili, a zakon je na snazi godinu i nešto, ko je onda vršio proveru te kategorizacije i ko snosi štetu za loše primenjive i neprimenjive zakone? Raduje me da ste to ispravili, valjda će sada biti bolje. Deluje mi da je to sada potpunije, kvalitetnije, da je sveobuhvatnije, da će biti manje problema u primeni, ali poručite ministru Dinkiću da je za prethodni Zakon o turizmu dobio čistu jedinicu zato što je sada podneo 67 izmena i dopuna, a isto tako je to dobila i poslanička većina, što je još tužnije. Mogli ste vi da predložite, ministar bi prihvatio vaše predloge, ali šta ćemo pa nemamo dovoljno i sami se snalazimo. Pričaću sada malo o Fondu za razvoj. Prošle godine smo govorili o tome da je potrebno da se napravi razvojna banka, a ne taj Fond za razvoj. Taj Fond za razvoj je umesto NIP. Navedite mi koje je to opšte dobro, koji je to rezultat NIP, nešto što je za celu zemlju dobro? Pošto nemate posla, došli ste ovde da predstavljate Dinkića. Znači, razvojna banka u kojoj bi bili grupisani i depoziti privredni, privrednika, ali sredstva iz pretpristupnih fondova, donacija. Zar to nije ekonomski zdravije? To bi bilo i transparentnije. Osnovna zamerka ovom Fondu za razvoj je netransparentnost. Fond za razvoj podnosi izveštaj četiri puta godišnje Ministarstvu ekonomije, gospodinu Dinkiću, a on je i predsednik Upravnog odbora. To sada izmešta u Niš, mada ne znam šta time dobijate. Hoćete da kažete da se iz tog regiona, iz Niša, nisu razvijala mala i srednja preduzeća ili uopšte privreda zato što je Beograd daleko, zato što je Fond za razvoj tri sata od Niša? Gospođo Kalanović, izostavili ste to da kažete, niste samo izmestili sedište, nego vi u predlogu ovih izmena i dopuna Zakona predviđate da ćete otvarati filijale. Ovo nije dovoljna administracija, povećavate administraciju, a ovamo pričate o giljotinama propisa i smanjenju birokratije. Verovatno ćete zapošljavati vaše kadrove. Baš ću da vidim ko će da bude u tim filijalama i u tim sedištima. Da ne govorim o tome da ste u Fondu za razvoj imali malverzacije, devet ljudi vam je uhapšeno iz Fonda i sada ćete da pravite filijale. Ko će to da kontroliše? Sve Dinkić - kao predsednik Upravnog odbora, kao ministar ekonomije, kao potpredsednik Vlade. To je stvarno neozbiljno. Evo kako radi taj Fond. Molim vas da mi odgovorite. Gospođo Kalanović, vidim da se više uzrujavam ja nego vi kao neko ko prima kritike nego kao neko ko ih iznosi. Pa i to je tužno. Molim vas da mi objasnite za Bor, pošto su bili izbori u junu u Boru. Krajem aprila dali ste jedan projekat, 120 miliona je Bor dobio. Dana 17. juna 66 projekata je Fond za razvoj dao, 122.350.000 dinara da bi se zadržalo 70 starih i oko 230 otvorilo novih radnih mesta, što znači 300 i nešto ljudi puta po još dva-tri člana domaćinstva, 1000 glasova. Kako to da nekoliko dana pred izbore Boru se odobri 66 projekata. Zato što sam gledala sednicu upravnog odbora, gledala sam to i prosto upada u oči 66 projekata, u jednom danu baš za Bor, a baš kampanja. Da li to nije kupovina glasova? Da li to vi našim parama, svih nas i poslanika i građana, kupujete glasove za vašu partiju? Da li je to u redu, gospođo Kalanović? Ne znam kako da vas pitam. I posle kako se finansiraju stranke? Eto kako se finansiraju. Evo ovima iz transparentnosti Srbije i svima neka čuju kako se finansiraju stranke. Trebalo bi Fond za razvoj ne da podnosi izveštaj, znači samo ministar Dinkić kao predsednik upravnog odbora sebi kao ministru, nego bi to direktno trebalo da bude podređeno DRI. Mislim da bi DRI trebalo neprekidno da vrši uvid u nadzor poslovanja Fonda za razvoj, zato što nisam sigurna, a prošle godine sam vam govorila o revizorskom izveštaju jedne institucije, to se zvalo BDO BC Excel, koja se uzdržala od mišljenja, koji je bio negativan i koji je silne nedostatke našao, i neslaganje, nepostojanje komisionih ugovora, a to im je osnovni način poslovanja i neslaganje u aktivi i pasivi, i svašta nešto. Sada vidim da ste promenili revizorsku kuću. Od trideset revizorskih kuća je sada druga "Diloit", mada čitala sam i taj izveštaj, i ti ljudi imaju zamerke i uzdržani su od mišljenja. Zadržavaju se na tome da se oni baziraju na vašem internom izveštaju. Oni isto kažu da nisu primenjeni finansijski instrumenti, priznanje i odmeravanje, obelodanjivanje, da vam postoji neslaganje aktive i pasive po komisionim poslovima. Znate li šta je još interesantno? Molim vas, da mi to objasnite, to me strašno interesuje. Fond za razvoj je imao obavezu po Zakonu o porezu na dobit da se oslobodi plaćanja poreza na dobit. Znači, on ne plaća porez na dobit. Znači, raspolažete indirektno budžetskim sredstvima, parama svih građana. Vi odlučujete kako ćete da investirate, kome ćete da pomognete. Za to još uzimate i kamate i pri tom ne plaćate porez na dobit. Trebalo je da tražite saglasnost Ministarstva da budete oslobođeni od tog poreza. Vi to niste uradili, nego ste zatražili, ali niste dobili. Imate neku dozvolu iz 1994. godine koju vam je dao Slobodan Milošević i bazirate se na toj dozvoli, na tom oslobođenju poreza od dobiti i dan-danas tako funkcionišete. Tražili ste oslobođenje, ali niste dobili. Mislim, vi u Vladi ne možete, a kako neko drugi može, recimo, šta treba da rade ostali građani kada jedan Fond za razvoj ne može, zaboga, da dobije tu dozvolu za oslobođenje poreza na dobit? Zato što verovatno, ne znam, nemam dovoljno podataka, ali verovatno da nije u redu što ste oslobođeni poreza na dobit tj. taj Fond za razvoj. Sada bih nešto ukratko rekla o agenciji za osiguranje. Finansiranje izvoza se izmešta. Vi kažete da to jeste dekoncentracija. Nema veze ni sa regionalnim razvojem, ni sa decentralizacijom, apsolutno nikakve veze. To je samo još jedno zamajavanje. Otvarate ponovo nove filijale i šta sad? Sedišta će biti u Užicu, ali zato ćete otvarati filijale? Ništa, mala pažnja prema Užičanima za loš Zakon o regionalnom razvoju, ali ništa mnogo nisu dobili s tim. Postoji argument, Užice je jedan od retkih gradova, a malo je takvih gradova koji imaju suficit u izvozu. Sami ste rekli da je to 13% od ukupnog izvoza, je li tako? Hajde da čovek kaže – kada ste izmestili tamo tu agenciju, pravićete filijale, a to je posebna priča, ali mi stvarno nije jasno za Kragujevac. Po kom kriterijumu je on, hajde da kažem ovo za Užice, ali kako Kragujevac? Na primer, mene ne bi začudilo da je Zaječar, da je Bor, da je Rača, ili svejedno, ali kako baš Kragujevac? Koji je argument? Zato što je stopa nezaposlenosti 16,6%? Kragujevac nema mnogo ni neku višu, a ni mnogo nižu. Ne znam zašto nije Zrenjanin? Prosto, interesuje me, jer nemamo nikakve izveštaje. Imamo dve rečenice – izmešta se u Kragujevac i ništa više. A što je nezaposlenost na visokom nivou, nikom ništa. To je neverovatno. Ostalo mi je samo još jedan minut, htela bih samo još da kažem za ovo zapošljavanje. Prosto, jesu važna strana ulaganja, ali je mnogo važnije osloboditi poslodavce za nova radna mesta. Znači, dati im neke olakšice. LDP je predlagao jedan ekonomski program koji smo izneli, a nismo dobili odgovor ni od ministra, a ni od vas. To je način. Drugi način je, takođe, ulaganje u obrazovanje. Zašto ne napravite neki takav predlog? Zašto ne sednete sa Žarkom Obradovićem i da vidimo za prekvalifikaciju i dokvalifikaciju? Nemačka je kao prvu meru krize koju je uradila, to je prva mera, uložila 12 milijardi evra u obrazovanje. Ne da se podele plate prosvetnim radnicima. Nakon dva meseca je uložila još 12 milijardi evra. Uloženo je 24 milijardi evra u obrazovanje. EU je donela direktivu da do 2020. godine podigne stepen visoko obrazovanih na 40%. Mi se nalazimo na 7% i izmeštamo Nacionalnu službu u Kragujevac. Valjda ovaj vaš Vladimir Ilić više nije direktor. Dobro, sada čovek ne mora da putuje u Kragujevac i da se seli. Ali, šta dobijamo s tim, osim što će nekoliko radnih mesta u Kragujevcu da se otvore? Postoje službe za zapošljavanje i postoje filijale. Mislim ništa. Zašto ne izmestimo MUP u Valjevo i bivšeg ministra policije, mogli bi, nije loš predlog? Prosto, sve je jako neozbiljno. U načelu podržavamo ove izmene i dopune zakona o turizmu, a o fondu nikako. Samo da kažem još nešto, fond za razvoj, kada smo kod Evrope, napisali ste da nije primenjivo uopšte usaglašavanje sa SSP, sa normama EU, nije primenjivo jer ne postoje propisi u Evropi koji imaju takvo neko kvazičudo kao što je taj fond za razvoj. Naravno da nije promenjiv. Mislim da i mi moramo da se promenimo. Nije Evropa samo pristup evropskim fondovima i nije to samo novac, nego su to i standardi, pre svega.
Dvadeset minuta, zahvaljujem. Reč ima ministarka Verica Kalanović.
Poštovana poslanice, naravno da mogu taksativno da vam odgovorim na sva pitanja koja ste postavili. Prosto, branim zakone iz ekonomske oblasti koji nemaju nikakve veze ni sa personalnim, ni sa partijskim, ni sa institucionalnim bilo kakvim vezama sa onim ko predlaže zakon, sa institucijama na koje se odnosi, sa novcem koji se plasira, sa ovim o čemu vi pričate. Zadržaću se na dva odgovora. Prvi je vezan za Fond za razvoj, oko koga postoji neverovatna mistika u vašoj poslaničkoj grupi. Prosto, da ste jedanput otvorili sajt Fonda za razvoj i detaljno pročitali sve što u njemu piše, videli biste da je ministar za ekonomiju i regionalni razvoj samo predsednik upravnog odbora, u kome pored njega sede još pet članova iz Ministarstva finansija, Ministarstva rada i socijalne politike, Ministarstva infrastrukture, Ministarstva trgovine i usluga i ministar bez portfelja za održivi ekonomski razvoj. Odobravanje kredita privrednim subjektima prolazi dva stepena, pre nego što dođe na sednice upravnog odbora. To znači detaljno sagledavanje i ocenjivanje od strane menadžmenta Fonda za razvoj. Iza toga komisije, koje takođe svaki predmet razmatraju i ako bilo kakvu nejasnoću ima po pitanju dodele tog kredita, traže dodatna objašnjenja od službi koje rade taj posao. U Fondu za razvoj sede ljudi profesionalci, kojih nema niti iz partije kojoj pripadam, niti iz partije posebno, gde se i ne razgovara o politici, što potvrđuju svi oni koji su korisnici Fonda, a to su privrednici. Pozivam vas da zajedno sa ministrom ekonomije učestvujete u nekoj tribini sa privrednicima i čujete da oni zbog kojih je osnovan fond kažu i u vašem prisustvu kakva su njihova iskustva i kakve su usluge koje Fond za razvoj pruža njima. Prisustvovala sam jednom velikom broju tih tribina i gotovo da nisam čula primedbu na rad Fonda za razvoj, sem primedbe da u Srbiji nema dovoljno novca kao što su plasmani Fonda za razvoj, koji bi obezbedio sve potrebe malih i srednjih preduzeća i korisnika Fonda za ono za šta oni plasiraju novac, a to su najčešće investicije i trajna obrtna sredstva. Vaša veza sa izborima u Boru i odobravanjem kredita mislim da nije primerena, a ako malo pogledamo matematiku, vi kažete 66 kredita je odobreno sa 122 miliona. Da budem iskrena, ne znam koliko je kredita odobreno u Boru, ali da vas podsetim o čemu se radi. Pre dve godine Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj je pokrenulo program "start-ap" kredita, jer je Srbiji potrebna nova krv. Potrebna su nova mala i srednja preduzeća i ima divnih primera, vama je blizu, vi ste, koliko znam, iz Užica i blizu vam je Arilje, pa pogledajte, iz "start-ap" kredita je otvorena porodična firma koja danas zapošljava 33 radnika i bavi se proizvodnjom tekstila. Znači, "start-ap" krediti su oni krediti koji se opredeljuju početnicima, uz određene garancije, za otvaranje novih preduzeća. Ti krediti su maksimalno 30 hiljada evra, a ako podelite ova dva broja, videćete da su u Boru ti krediti od kojih su svi "start-ap" u proseku u vrednosti po dva miliona dinara. Na našu sreću, u Srbiji se pojavio veliki broj uglavnom mladih ljudi koji su pokazali ne samo interesovanje, nego veliki entuzijazam za otvaranje sopstvenih preduzeća, podstaknuti i pomognuti od strane države, između ostalog i od stručnih službi koje rade i u Fondu za razvoj, i u Ministarstvu za ekonomiju i regionalni razvoj i u Nacionalnoj agenciji za regionalni razvoj. Ti ljudi su se u velikom broju prijavili na svim konkursima koje je Ministarstvo do sada objavilo. Radi se o nekoliko hiljada prijava, od čega u svim gradovima u Srbiji, a ja sam pravila detaljne analize, pretpostavljam da su vaši podaci tačni, 66 ih je bilo iz Bora. Međutim, da vas podsetim na još jednu stvar. Govorite o zloupotrebama Fonda za razvoj, a niste rekli javno ko je zloupotrebe onih koji su se prijavili za "start-ap" kredite, a onda ih koristili za kupovinu kola, pokrenuo zbog nekoliko slučajeva na terenu, do kojih je došao saznanjem upravo iz rada Agencije za regionalni razvoj. Sam ministar Mlađan Dinkić. Proverite podatak da li je Mlađan Dinkić pokrenuo i prijavio one koji zloupotrebljavaju sredstva opredeljena za "start-ap" kredite. Nema govora o tome što vi želite da napravite, a to je korelacija između politike i Fonda za razvoj. Tu politike nema, bez obzira što vi želite to da u ovom trenutku predstavite, pretpostavljam, građanima Srbije. I dalje vas ubeđujem da je Fond za razvoj najjača institucija, potpuno primerena određenim stubovima razvojnih banaka u Evropi, koja se bave finansiranjem malih i srednjih preduzeća, sa gotovo identičnim programima i kriterijumima. I nije istina da je surogat i da ne postoji, jer ako pogledate jednu od najvećih razvojnih banaka, to je Nemačka razvojna banka, ona ima deo koji se bavi malim i srednjim preduzećima, gotovo analogan sa Fondom za razvoj. Znači, ako pogledate koje je koristi Fond za razvoj doneo privredi i privrednicima Srbije, onda ćete videti da to o čemu danas govorite nema utemeljenje u praksi. Što se turizma tiče, što se infrastrukture tiče u turizmu, vi se odlično sećate da kada smo branili Zakon o regionalnom razvojuupravo smo govorili o koncentraciji i o onome što sam nazvala kompatibilnost, ali sada bih rekla usklađenost razvoja infrastrukture sa master planovima i sa turističkim potencijalima. Jako se dobro sećam da ste tada imali velike primedbe na ulaganje u infrastrukturu u Mokru goru i Zlatibor, a u tom trenutku mi smo upravo imali na umu one desetine hiljada ljudi koje su letos posetile ove dve turističke destinacije.
Pravo na repliku, dva minuta, narodna poslanica Nataša Mićić.
Ovo je samo bilo kao da ste advokat, kao odbrana Mlađana Dinkića. Vi niste rekli da u Fondu za razvoj sede i drugi ministri, nego ste samo rekli da je on predsednik upravnog odbora. Dobro, nisam, ali jeste on predsednik upravnog odbora Fonda za razvoj i ministar ekonomije i tačka. Šta imamo tu da polemišemo? Sad treba da ga hvališemo – on je pokrenuo i pronašao neku zloupotrebu i on je to pokrenuo. Pa šta? Zar to nije normalno? Ne treba svako od nas kad god vidi neku zloupotrebu, a on još ministar, i još na tako važnim mestima, mi se apsolutno ne razumemo, za kakvu je to pohvalu, kao on je otkrio? Nego ko će? Ne mogu ja otkriti. Šta ću da idem tamo po Fondu za razvoj i Ministarstvu ekonomije? Sad mi treba da ga hvalimo što je otkrio. Treba više da otkriva možda. Niko ne kaže ništa za te ljude, profesionalce, zato što apsolutno ne znam i ne mogu da kažem. Ne možete da mi kažete da nema veze sa partijskom državom, sa pravljenjem stranke, sa Ujedinjenim regionima Srbije. Kažete – ne znate u Boru koliko. Ja ću da vam kažem, pošto sam na sajtu upravnih odbora sednica Fonda za razvoj celu noć to čitala. Kad se vi niste spremili, ja sam se spremila. Dali ste Boru krajem aprila za jedan projekat 120 miliona, a zatim 17. juna za 66 projekata, za 300 radnih mesta, 122 miliona i 350 hiljada. Pazite sad ovo, šlag na tortu, dali ste Boru subvencije 980 i nešto miliona takođe u vreme kampanje. To sam malopre zaboravila da vam kažem, odnosno ne mogu da stignem, svašta bih vam rekla. RTB Bor. Baš tad, a pre toga mesecima im ništa niste davali. Izvinite, to izaziva sumnju. Možda grešim, a direktan nosilac liste. Molim vas, objasnite mi to. Dozvoljavam sebi da grešim, ali mislim da je važno da to znamo, da to nije dobro zato što to nisu samo vaša sredstva i nisu samo odluke vaše. Vi morate nekome da odgovarate za te odluke. (Predsedavajuća: Dva minuta.) Kažete – pravi se mistika. Mistiku pravite vi zato što je netransparentno poslovanje Fonda za razvoj, a ja sam sve što je bilo pronašla o radu tog Fonda i nije zadovoljavalo. Molim vas, samo još jednu rečenicu. Naravno da ima zadovoljnih ljudi. Neki ljudi su stvarno dobili kredite zato što su zaslužili, naopako još i da ne postoji to, ali bilo bi ih i više ili bi dobijali veća sredstva da vi radite transparentnije i da poštujete sve finansijske instrumente.
Reč ima narodna poslanica Suzana Grubješić. Izvolite.
Poštovani predstavnici Vlade, ministarko, poštovane kolege narodni poslanici, pre nego što kažem nekoliko reči o izmenama i dopunama zakona koji se danas nalaze na dnevnom redu, samo bih htela da uvaženoj koleginici Mićić, dopustiću joj priliku da može da mi replicira, kažem da je Mlađan Dinkić predsednik Upravnog odbora Fonda za razvoj po funkciji. Ne, pre nego što krenete da mi objašnjavate, vi ćete mi reći kako je to po funkciji tadašnji potpredsednik Vlade Čedomir Jovanović bio predsednik Upravnog odbora Veterinarskog zavoda, na primer? Kakve je on veze imao sa Veterinarskim zavodom? Ministar ekonomije i regionalnog razvoja jeste po funkciji predsednik Upravnog odbora Fonda za razvoj. Da li tu nešto ima čudno? Ima samo vama. Nikome drugom nisu te stvari čudne. Druga stvar, s vama se apsolutno slažem da DRI, da treba da je zaposlimo malo više, da zađe i u javna preduzeća, da zađe i u Fond za razvoj, ali zaći će i u političke stranke. Državna revizorska institucija, prema novom zakonu o finansiranju političkih stranaka, kontrolisaće stranačke izveštaje, neće se više dešavati da mi sami sebe kontrolišemo, da smo svi vezani nekim zavetom ćutnje, da se o tome ne govori. Iskreno se nadam, pošto sam bila u Radnoj grupi za izradu zakona, da će zakon doći u skupštinsku proceduru u najskorije vreme, da ćemo ga usvojiti, pa ćemo onda da vidimo kako se to finansira. Što se tiče Bora i povezivanja sa finansiranjem Ujedinjenih regiona Srbije, mogu samo da kažem da ko izgubi može da se ljuti. Toliko smo isfinansirali da smo osvojili 25%. Vaš je problem što ste našli grupu građana, što ste sa Radmilom Gerom išli na izbore u Bor, niste mogli da pobedite nikako. Da nismo osvojili toliko glasova koliko jesmo, zar bi razlika bila od drugoplasiranog 7%. To bi možda bila tesna pobeda. Ovako je razlika i pobeda čista kao suza. I sada i pre neki dan je vaš kolega poslanik pričao o Boru. Zašto vam taj Bor toliko smeta? Pokazali smo da možemo da pobedimo. I vama želim pobedu svuda u Srbiji, gde god možete, bez ikakvih problema, jer se radujem vašim pobedama i prelazima cenzusa, jer znam da smo na zajedničkom poslu, koliko god vi pričali o Dinkiću, a evo, sprema se i gospođa Pešić. Pričajte vi slobodno, ukazujte na probleme, ali nemojte da govorite o stvarima koje ne stoje. Kao da je on birao da li će biti predsednik Upravnog odbora Fonda za razvoj. Nije, stavljen je tamo. Da je mogao da bira, verovatno bi izabrao nešto drugo što mu donosi višestranačke i ostale koristi. Da se vratimo na ovo zbog čega smo danas tu. Radi se o tri izmene zakona, uslovno rečeno, zakona o institucijama, o zapošljavanju i osiguranju za slučaj nezaposlenosti, o agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza i izmene i dopune zakona o Fondu za razvoj. Pošto je ministarka objasnila koje su to još izmene osim promene sedišta, želeo bih da kažem da ono što ste pominjali Zaječar, da je nacionalna Agencija za regionalni razvoj već izmeštena u Zaječar, da je njeno sedište u istom tom Zaječaru, ali da zbog toga nismo morali da menjamo Zakon o regionalnom razvoju, jer u samom zakonu nije određeno sedište. Pošto u ovim zakonima i fondovima sedište je bilo određeno zakonom, tako da jedino kroz izmenu i dopunu to sedište možemo da promenimo. Inače i za ubuduće, mislim da nije dobro u zakone stavljati gde će biti sedišta, već da se to može urediti što internim aktom same agencije ili fonda, što nekim podzakonskim aktom, kao što je to urađeno u slučaju premeštanja centrale Agencije za regionalni razvoj. Pričali smo o tome i ovde da je Srbiji potrebna decentralizacija i regionalizacija, ali potrebna je za početak i dekoncentracija. Dekoncentracija jeste jedan oblik decentralizacije i nije jedini. Postoji još devolucija, i ta dekoncentracija jeste oblik decentralizacije, međutim, nije njena suština. Planovi u dislociranju ove četiri institucije iz Beograda imaju izvesnu simboliku. Kako ko vidi tu simboliku, a ja je vidim na sledeći način. Centrala Nacionalne službe za zapošljavanje seli se u Kragujevac, u grad koji je nakon dolaska "Fijata" doživeo ekonomski progres, ali isto tako i grad koji je 2007. godine proglašen za grad budućnosti, za najboljeg domaćina u Srbiji i koji je 2008. godine dobio sertifikat kao dobro poslovno udruženje, jedan od tri grada u Srbiji koji su to dobili, nažalost, samo tri grada, ali se nadamo da će sledeće godine biti više gradova u Srbiji i da će svako mesto u Srbiji postati dobro okruženje. Svi znamo da bez omogućavanja dobrih uslova investitorima, mi ne možemo da krenemo napred, ma koliko institucija selili širom Srbije. Drugo, Agencija za osiguranje i finansiranje izvoza se seli u Užice, u pravu ste i vi i ministarka, Užice jeste grad izvoznik, 13% srpskog izvoza dolazi iz Užica zbog bakra, aluminijuma, vojne opreme. Logično je da agencija koja se bavi izvozom ima sedište u Užicu. Fond za razvoj simbolički ide u Niš. Zašto? Zato što je upravo Niš jedan od gradova koji je pogođen ekonomskom krizom, grad u kome nema ni malih ni srednjih preduzeća, doskora nije bilo investicija, a potpisano je osam ugovora sa južnokorejskim i ostalim investitorima, grad gde je stopa nezaposlenosti skoro 30%. Zašto je Zaječar izabran kao grad za sedište Nacionalne agencije za regionalni razvoj? Upravo kao primer devastiranog grada do koga ne dolaze ni investitori zbog slabe infrastrukture i slabe putne povezanosti sa Koridorom 10. Iskreno se nadam da je ovo tek početak seobe institucija iz Beograda ka svim delovima Srbije i sigurna sam da će i ova, a i naredna Vlada koja bude, raditi na tome da upravo agencije za koje bi bilo logično da im centrale budu van Beograda, da budu razmeštene po unutrašnjosti. Recimo, novoosnovana Uprava za agrarno plaćanje pri Ministarstvu poljoprivrede je sada smeštena u Šabac. Naravno, postoji i inicijativa koja jeste potekla od G 17 plus i koja nema stranačko obeležje, već će biti prihvaćena od pokrajinskih vlasti, da deo Sekretarijata iz Novog Sada premesti u druge delove Vojvodine. Mogli bi za prvo vreme da budu izmešteni sekretarijati za poljoprivredu, delovi javnih preduzeća "Vode Vojvodine", "Vojvodinašume", agencije i zavodi koji tek treba da se osnuju, znači da osnovni cilj svega ovoga bude da institucije budu bliže građanima i da država dođe do kuća svakog građanina, ali ne samo u svojoj najčistijoj formi, već kroz seljenje institucija, agencija i fondova i približavanje korisnicima usluga. Ovi razlozi za izmeštanje treba da budu ekonomski, jer institucije ne treba da budu koncentrisane u jednom centru, ne treba da bude sve u Beogradu, i ja kao neko ko dolazi iz Beograda, to mogu slobodno da kažem bez da me neko optuži da navijam za svoje mesto, da ću sada da tražim da se neka institucija preseli u neki grad. Ne, ja sam iz Beograda, živim u Srbiji, ali želim da Srbija živi i izvan Beograda. Podaci koje smo čuli, ne samo od ministarke, nego ono što svi znamo, da se Srbija prazni i da se gasi, i da se svi sele u Beograd, ne odgovara ni Srbiji kao državi, ni Beogradu gradu u kome ja živim. Nadam se da oko toga nema spora. U važnost ove dislokacije izmeštanja sedišta institucija ne treba uvek sumnjati, treba je podsticati, jer seljenje tih centrala, daće podršku i podsticaj sredinama u one koje se sele, te sredine dobijaju afirmaciju, institucije postaju generatori raznih sadržaja. Ne treba zanemariti ni troškove, četiri do pet puta su niži troškovi što rentiranja prostorija, što ostalih pratećih troškova nego što jedna institucija ima u Beogradu. U Beogradu je najskuplji poslovni prostor, uglavnom većina i ovih institucija i drugih o kojima sam pričala taj prostor rentiraju i plaćaju velike troškove zakupa. Povećaće se zaposlenost lokalnog življa, a ne mogu unapred da znam iz koje će stranke neko da bude zaposlen. Valjda će se zaposliti lokalno stanovništvo, biće svih stranaka, valjda će se zaposliti oni kojima je posao potreban i oni koji nešto znaju. Valjda će doći vreme da pobeđuje znanje partijsku pripadnost. Možda sam utopista, ali u to iskreno verujem. Mislim da se slažem s mnogima od vas. Kao što sam rekla, dekoncentracija jeste jedan oblik decentralizacije, ali ima pretežno administrativno značenje i njome se samo ublažava centralističko uređenje jedne unitarne države. Ono što Srbiji treba jeste suštinska decentralizacija i regionalizacija. Držeći se iskustava razvijenih zemalja, nesporno je da treba da usvojimo stav da se većoj jedinici ne poverava ono što može da uradi manja jedinica, da ono što može da se učini u kvartu ne treba prebacivati na nivo opštine, ono što može da se učini u opštini ne treba prebacivati na nivo regiona, ono što može da se učini u regionu ne treba da se prebacuje na nivo centralnih vlasti. Ukoliko verujemo u to načelo, onda neće imati nikakvih prepreka da Srbija postane i decentralizovana i regionalizovana država u kojoj će svi njeni građani imati i šansu i mogućnost da se i lokalno i regionalno organizuju i ujedinjuju, jer dobro upravljanje je moguće samo izbliza, a izdaleka iz centrala se može samo vladati. Mi ne želimo Srbiju kojom se vlada, mi želimo Srbiju kojom se dobro upravlja. Iz tog razloga ćemo podržati izmene ovih zakona.
Iskorišćeno je 12 minuta i 40 sekundi vremena predsednice poslaničke grupe. Pravo na repliku, narodna poslanica Nataša Mićić.
Prvo da kažem, gospođo Grubješić, stvarno vas jako cenim i iz poslaničke grupe G17 vas najviše, zato što imate hrabrosti, pričali ste i o Srebrenici i uopšte, kao da niste G17, pričate i o politici, ali ovaj put niste apsolutno u pravu. Prvo, niste ni dobro obavešteni. Čedomir Jovanović nije bio nikada predsednik Veterinarskog zavoda, pod jedan. Pod dva, imam blagi osećaj da Mlađan Dinkić ne bi izabrao Veterinarski zavod nego bi mu se više dopao ovaj Fond za razvoj. Treća stvar, Mlađan Dinkić je po funkciji, znači, usvojen je zakon koji je pripremalo njegovo ministarstvo i u tom Zakonu o Fondu za razvoj on je po funkciji predsednik upravnog odbora. Znači, on je vrlo lako mogao da se oslobodi tog tereta. Nije morao biti predsednik Upravnog odbora Fonda za razvoj. Naprotiv, on je predložio, preuzeo je tu odgovornost i zato danas ovako govorim. Što se tiče naših rezultata u Boru… Izvinjavam se, ministarka, obraćam se poslanici, nije lepo. Što se tiče naših rezultata u Boru, osvojili smo 7% i mi smo time apsolutno zadovoljni. Znate li zašto, gospođo Grubješić? Zato što su to 7% čistih ljudi, bez trošenja para poreskih obveznika. To smo zaista postigli radom, našom politikom, a ne kupovinom glasova.
Pravo na repliku, narodna poslanica Suzana Grubješić.
Izvinjavam se, nisam bila precizna, Čedomir Jovanović je bio predsednik tenderske komisije pri privatizaciji Veterinarskog zavoda. Samo da vas podsetim, vi bar znate, učestvovali ste u tome, ko je bio na čelu Upravnog odbora Fonda za razvoj, prvo Zoran Đinđić, pa Aleksandar Vlahović, pa Predrag Bubalo. Bilo im je u opisu posla da to obavljaju. To je funkcija koja se obavlja bez naknade. Da li je na tom mestu Mlađan Dinkić ili Mirko Cvetković, to je nebitno, ali prosto po funkciji se ta pozicija uzima i obavlja bez nadoknade.
Reč ima Nataša Mićić, pravo na repliku.
Dakle, tačno je da je to po funkciji, po zakonu, samo kažem, na taj način je mogao da se oslobodi, ali nisam nikada čula, a imala sam priliku i da imam uvid u više podataka nego vi tada, da je Zoran Đinđić bilo šta zloupotrebio ili da su bilo kakve sumnje otvorene zato što je on bio predsednik odbora Fonda za razvoj. Samo da vam kažem, niko ga nije štedeo, kriminalizovan je u ovoj zemlji, svaka šuša je mogla da napiše, bez ikakve odgovornosti, da je kriminalac. Mogu misliti da je u Fondu za razvoj napravio neku nepravilnost koliko bi to bilo napumpano. Ali, ovde je drugi problem. Ovde imam sumnju. Možda grešim, stoti put ponavljam, ali prosto sumnja je izražena. Mogu i hoću, slobodno imam pravo na to da je izrazim. Mislim da smo se razumeli.
Ministarka Verica Kalanović ima reč.
Poslanika radi, koji ne znaju, i javnosti radi, Fond za razvoj predstavlja instituciju koja pruža značajne mere i podsticaje razvoju privrednih subjekata. S obzirom da privredni subjekti spadaju u oblast ekonomije, Zakon o Fondu za razvoj predviđa da nadležni ministar bude predsednik upravnog odbora. To nije sporno i potpuno je u ovom trenutku nebitno ko su sve bili ministri ekonomije i ko će biti budući ministri u čijoj nadležnosti će bi Fond za razvoj i predsedavaće upravnim odborom. Prosto želim da još jedanput podsetim na to da se ekonomijom u ovoj zemlji mora rukovoditi merama i podsticajima, da Vlada mora kroz određene programe da stimuliše privredu, da pomaže privrednim subjektima, da odobrava određene subvencije ili kredite sa niskim kamatama, kako bi obezbedila, ne samo pogodniji privredni ambijent, nego i povećala zaposlenost i povećala konkurentnost. Molim da zbog jedne veoma važne institucije ne mašemo Fondom za razvoj kao političkim oruđem, jer to suštinski nije, i da ne umanjujemo njegov značaj. Bilo bi naopako kada bi bilo koji čovek mogao da sredstva Fonda za razvoj usmerava na reku koja njemu odgovara. To nije moguće i to je dobro što nije moguće, a to znaju svi oni koji su ikad koristili sredstva Fonda za razvoj. Samim tim što na sajtu piše ko je sve i kad dobio kreditei da je u Bor stigao jedan kredit od 100 i nešto miliona, uzeli smo Bor kao slučaj, ali je i u Beogradu, Zrenjaninu, Novom Sadu, Kragujevcu, Vranju, u Arilju čak, evo dobila sam podatke, tri kredita za prvih šest meseci odobreno, i dobro je da je odobreno, nemojmo molim vas vezivati to za izbore, za politiku, za grupe građana i za političke partije. To nije istina, to ne stoji i zaista vređa sve one koji rade u Fondu i one koji koriste sredstva Fonda.
Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić, predsednik poslaničke grupe, a posle njega narodni poslanik Milan Nikolić.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, izuzetno sam razočaran danas kada raspravljamo o ova četiri zakona i kada ne možemo da vidimo resornog ministra koji predstavlja Vladu i koji je u materijalu koji smo dobili ovlašćeno lice Vlade koje treba danas da razgovara sa poslanicima. Zašto gospodin Dinkić beži od parlamenta? Zašto gospodin Dinkić nikada ne sme da dođe u parlament, koji ga je izabrao, da položi račune za svoj rad, za makroekonomsku politiku koju vodi, za Fond za razvoj koji vodi, za turizam koji vodi, za zapošljavanje koje vodi, za resore koji su jednostavno ključni resori u ovoj državi? Nikada ne sme da dođe u parlament, šalje gospođu Kalanović. Gospođa Kalanović je ministar NIP-a. Ne vidim razlog šta mi imamo o turizmu da raspravljamo sa gospođom Kalanović, šta imamo o Fondu za razvoj, kad je gospodin Dinkić i predsednik Upravnog odbora Fonda za razvoj, što je nenormalno, kad u Fondu za razvoj imamo hiljadu problema koji su i doveli ovu državu gde su doveli, kada treba neko da objasni ovde zašto su toliki ljudi iz Fonda za razvoj uhapšeni? Kako je radio Fond za razvoj? Kome je podnosio račune? Molim gospođu ministarku da se ne smeje, nije pristojno, obraćam se vama bez obzira na sve, ali osnovni je red da saslušate poslanika, da ne remetite red u sali i očekujem od predsedavajuće da vas opomene. Budite bar malo pristojni, mada vam nije mesto tu danas gde sedite, ali kad već sedite, budite pristojni.
Narodni poslaniče, molim vas bez direktnog obraćanja i s koncentracijom na vaše izlaganje, ponašanje svih učesnika sednice… Narodni poslaniče, u obavezi ste da saslušate upozorenje predsedavajućeg. Dakle, molim vas da sve druge učesnike tretirate na osnovu odredbi Poslovnika i da prepustite obraćanje pažnje na poštovanje Poslovnika predsedavajućeg, to joj je posao, a vi se koncentrišete na vaše izlaganje. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, ovo je stoti put da vi prekidate i da kršite Poslovnik. Vi se smejete sa ministarkom koja, lepo se vidi, mislim da su poslanici videli, smeje se kao da je na nekoj žurki.
Narodni poslaniče, sad vas upozoravam na način ophođenja. Smeh ili osmeh nije kršenje Poslovnika. Molim vas, o tome se čak i glasalo u ovoj skupštini, pošto je jedan narodni poslanik tražio da se glasa o tome da li kršim Poslovnik zato što se osmehujem. Smeh je poželjan, i vaš i ministarkin, i vas najljubaznije molim da se koncentrišete na svoje izlaganje, vaša prava neće biti ni umanjena ni oštećivana, ali prepustite mere, ako ih treba izreći, drugim učesnicima sednice, predsedavajućoj, pošto je to moj posao. Izvolite.
Dobro, svako radi svoj posao. Onaj što gleda biće najbolji sudija u ovoj priči. Mislim da je sud presudio, a sud naroda je veoma dobra sud i u njega verujem. Prema tome, vratiću se mom poslu i temi o kojoj danas želim da govorim. Jako mi je žao što ministar ne sme da dođe ovde, da iznese svoje uvodno izlaganje i da sasluša narodne poslanike. Veoma mi je žao što je turizam doživeo jednu veliku krizuposlednjih godina. Izuzetno mi je žao što se u turizam godinama ulagalo, i ove godine se ulaže i prošle godine se ulagalo, i što se pojedini projekti, posle viđenja da nema interes određena partija na tom području i u tom ulaganju, napušta posao. Setimo se kolika smo ulaganja imali u Divčibare, u infrastrukturu koja je trebalo da podstakne razvoj turizma, da je urađen put Valjevo – Bogdanovićevo brdo, Mionica – Bogdanovićevo brdo, Divci – Mionica, Mionica – Ljig i niz drugih projekata, dovođenje projekta, trafostanica, žičara i svega ostalog, a onda su se digle ruke od svega i Divčibare više niko ne spominje. Isto je i sa Golijom. Put od Novog Pazara do Golije, uloženo je u infrastrukturu, izuzetno veliko ulaganje i onda je sve stalo. Slična priča je i sa Starom planinom, Crni vrh kod Bora, velika ulaganja prethodnih vlada, sve je napušteno, sve je u korovu, sve je uništeno. Slična priča je i sa Jošaničkom banjom, ozidan je hotel koji propada, raspada se sav, nikakvih daljih aktivnosti nema, jedino malo u Sokobanji, jedan kolega je ovde govorio, pošto je to Đelić kupio, pošto je vlasnik on i brat pokojnog Badže, ministra policije. Tu se sigurno zainteresovao i neko iz Vlade, pa se malo nešto čini. Zašto se krije da je potpredsednik Vlade jedan od vlasnika? Tu pokušava nešto da se učini. Nenormalno je da svake godine usvajamo Zakon o turizmu, nenormalno je da svake godine razgovaramo da nešto treba zakonski poboljšati, a na terenu se ništa ne radi. Prema tome, gospodin Dinkić je pripojio turizam i otrgao ga od trgovine, koja je godinama funkcionisala kao jedna celina, uzeo ga je računajući da će tu napraviti dobru kampanju, ali opekao se i nije uradio gotovo ništa. Potpuno se zanemario verski turizam, potpuno se zanemario turizam koji je vezan za određene zdravstvene usluge. Mnogi stranci dolaze kod naših zubara, koriste se određeni objekti koji su za to namenjeni, dolaze na razna lečenja itd, a ništa nije učinjeno. Priča o seoskom turizmu je priča za malu decu. Šta se ulaže? Ulaže samo kod stranačkih aktivista G17 plus i nigde više. Gde je urađeno nešto u seoskom turizmu konkretno, a da nije član ili aktivista G17 plus? Aktivnosti u turizmu su potpuno stranačke i to su potpuno stranačka ulaganja. Isto to prati i Fond za razvoj. Nemojmo bežati od te priče. Ulaže se u bezvezne objekte koji se prave širom Srbije, u objekte koji ne trebaju ovoj Srbiji, koji su sada potpuno promašene investicije. Zašto? Zato što je neko tamo aktivista, pristalica itd grupacije koja potpuno kontroliše Fond za razvoj RS. Sećam se kada je došao Jura u Raču, Nova Srbija je imala predsednika opštine, mi smo tamo vršili vlast. Uslov je bio da dođe G17 u region, regionalni centar, ako misle da investicija ide. To se pritiskalo. Samo se vi smeškajte, vi ste to lično radili i to ste i ostvarili. Šta ste uradili? Upropastili ste Raču, upropastićete i fabriku, upropastićete sve. Upropastili ste Kragujevac. Sada selite Centar za zapošljavanje u Kragujevac i danas menjamo zakon da se ta agencija preseli u Kragujevac. Šta ćemo dobiti? Kragujevac je grad koji ima najviše nezaposlenih. Projekat koji je rađen sa "Fijatom" zaposlio je do sada hiljadu ljudi, a ukupno ulaganja od početka u projekat "Fijata" su 700 miliona evra. Koliko košta jedno radno mesto u "Zastavi"? Šta će sad oni koji su nezaposleni u Srbiji, doći će u Kragujevac u agenciju, da sa njima podele bol i tugu, jer Kragujevac je grad gde imanajviše nezaposlenih? Tamo dovodite Juru i tamo pričate priče. Ta Jura vam je nešto prirastao za srce. Ne znam šta je sa Jurom, vama i Niš, sve obećavate: Jura, Jura će da izvadi Srbiju. Vaš ministar, koji je danas trebalo da sedi u ovom parlamentu i da se suoči sa poslanicima, svaki dan otvara dve-tri fabrike, koliko vidim, ali ne vidim to zapošljavanje, ne vidim da rade te fabrike. Samo se otvaraju, užurbano, zadihano istrčava iz kola, otvara fabriku, trči posle dva sata u drugo mesto, otvara fabriku, treću fabriku. Da li ste vi, bre, normalni? Kakve fabrike? Gde ste otvorili to da radi, koliko ste ljudi zaposlili danas? Postavljam vam to pitanje. Koliko je iz Fonda za razvoj uloženo sredstava u podsticaj izvoza, koliko ste izvezli ove godine, šta ste izvezli, koliko vam firmi radi, koliko ste zaposlili ljudi, a koliko ste otpustili uvođenjem firmi u stečaj itd? Da li verujete vi da ste jednog giganta sahranili? Niste hteli da mu date iz Fonda za razvoj nekoliko miliona dinara, "Sloboda Čačak", bela tehnika, da biste platili pet hiljada evra po radniku da dođe "Gorenje" da otvara fabriku novu itd. A znate li da je Sloboda bila pionir u beloj tehnici u Jugoistočnoj Evropi? Da je bila najveći izvoznik na rusko tržište bele tehnike u velikoj Jugoslaviji? I potpuno ste je ugasili jer ništa niste dali. Zašto? Nije vam bio direktor po volji, nije hteo da dođe u vašu stranku. Vi ste rekli nema dalje i ugasili ste fabriku koja ima tradiciju, koja je lider bila u beloj tehnici, da biste platili strancima da dođu da zaposle i kako rade sad videćete i sami. Umesto da forsirate preradu poljoprivrednih proizvoda koji su bili veliki izvoznici na rusko tržište, vi nikako nećete iz vaših kandži da pustiteda profunkcioniše "Budimka" iz Požege, "Srbijanka" Valjevo, Vladičin Han itd. Uništili ste fabrike, firme. Da li vi verujete da je šest stotina hektara voća u okolini Leskovca, znači, uništeno potpuno zato što niste hteli da im date podsticajna sredstva da se pokrenu? Znate li da su plantaže višnje ostale potpuno uništene, neobrane, neprerađene, sve je to propalo i to je jad i beda sada u korovu? Idite i pogledajte najveće farme, najveće plantaže koje su bile u Južnoj Srbiji, Vučje, i pogledajte šta ste napravili i šta je sada tamo, parlog, korov, jad i nesreća. Sada selite Centar za regionalni razvoj u Niš. Šta ćete pomoći Nišu, da li ćete pomoći EI? Vi godinama držite makroekonomsku politiku, vi godinama vodite ekonomiju ove države, vi godinama vodite NB, vi godinama vodite finansije, vi godinama vodite Fond za razvoj, vi godinama vodite Nacionalni investicioni program. Vaš rezultat je nula i Srbija je ovde gde je zato što vi tako radite i što sve stranački posmatrate i radite. Prema tome, osvestite se i opametite se. Nemojte kada dođu izbori da bude bežanija, mili moji kud koji. Onda volim da vas vidim i da vas čujem. Prema tome, nemojte misliti da je jedan grad zadovoljan ako dođete i date da se uradi uličica, a uništite fabriku od 7.000 radnika. Gospodo, vi ste oterali iz stare "Zastave" 7.000 radnika, a danas radi 1.000. Vaši rezultati u Nišu, uzmite MIN, uzmite vašu privatizaciju koju vi godinama vodite, kako ste je sproveli, kako ste uradili. Pre neki dan sam bio u Žitorađu, ne radi nijedna fabrika. Šta je bilo sa fabrikama koje ste nagovestili, koje ste obećali? Koje vam fabrike u Beogradu rade? Da li imate rešenje za Rakovicu, za Prvu iskru Barič, da li imate rešenje za niz firmi koje su nestale jednostavno, za Magnohrom u Kraljevu, koji je bio gigant i veliki izvoznik? Nemate rešenje, vaša pogrešna politika je to potpuno uništila. Vi se i dalje bavite tim poslom i to vodite, i dalje menjate neke zakone, i dalje sada prodajete nama ovde šarenu lažu, selite centre u Zaječar. Zašto? Našli ste velikog vođu u Zaječaru, Boška Ničića. On je toliko važan za Istočnu Srbiju. Pa, da li vi razmišljate o posledicama toga što radite? Bošku Ničiću ćete doneti na noge i cela Srbija će sada da ide kod Boška, on je sav važan, veoma važan. Znate li vi ko je Boško Ničić? Isto jedan propali policajac kao i ovaj u Loznici, kao i mnogi drugi koje ste aktivirali. Kod vas ako će čovek da se uključi dovoljno je da je imao neku poziciju, da je bio malo u javnosti, vi ga odmah poklopite. Sa Verkom Stevanovićem ste uništili Kragujevac, vašom pogrešnom politikom. Brdo ste para dali, a tamo je jad i beda. Narod živi u nesreći, nema posla, tamo nema posla, ne radi se ništa. Uništili ste celu Šumadiju, poljoprivredu, privredu. Šta vam radi u Šumadiji? Uništili ste razvoj čitave Šumadije. Šta ste napravili južno od Dunava i Save? Samo groblje Orlovača, gospođo ministarka, i započeta je ovaobilaznica koju sam ja pravio kao ministar, tu je zakovalo i ostalo. Mrdnite malo, nemojte samo da čekate da se proda Telekom. Samo pričate – kada prodamo Telekom, i sve ćete da radite na proleće. Prošle su tri građevinske sezone i ništa se nije uradilo, tri građevinske sezone ste propustili, četiri auto-puta ste najavili, lično sam slušao. Koliko ste ih do sada uradili, koliko kilometara auto-puta ste uradili? Nema ništa od toga. Koliko para je potrošeno, gde su sredstva od prodaje Mobtela, sto puta sam pitao u ovom parlamentu, od prodaje Robnih kuća, od prodaje trećeg operatera u telekomunikacijama? Našli ste Šlafa, pa ste od prodaje prebacili Šlafu, a prodali mu VIP, prebacili mu 70 miliona evra više nego što vredi VIP. Častili ste ga da bi kupio kladionice, kockarnice i ušao sa vašim aktivistima u veliki biznis. Gospodin Šlaf je uništio deo Srbije zato što je došao ovde sa velikim preporukama Solane. Sećam se odlično tog sastanka kada je on ovde doveden kao velika nada Srbije da joj pokrene privredu. Šta ste uradili? Tobože, on je Kariću dao 300 miliona. Pitajte Karića, zašto ne dozvolite Kariću da dođe u Srbiju da se brani, da sve kaže? Imao je ugovor, ali nije uplatio. Vi ste mu dali od prodaje Mobtela oko 360 miliona, uplatili ste na neku njegovu firmu van Srbije, a posle ste mu prodali VIP za 300 miliona, tako da ste ga častili još 70 miliona i prodali mu trećeg operatera u telekomunikacijama džabe. Tako ste uveli Nuba invest i džabe dali da rade optiku na koridoru 10, džabe bez tendera sa 3.000 evra uloženog kapitala u Srbiju, 3.000 evra. To nema nigde. Prema tome, dosta je više da se prodaje rog umesto sveće. Sada ste vi napravili veliki posao, selite centar fonda koji je potpuno prazan u neki drugi grad, selite Zavod za zapošljavanje prazan i opljačkan. Sve se prodalo u privatizaciji što je valjalo i što je moglo da se proda. Šta je urađeno u Srbiji, koliko je ljudi zaposleno, koliko je dobijeno od privatizacije velikih srpskih firmi? Vi ste učestvovali, nisam ja, u prodaji cementara i tolikih banaka. Uzmite Zagrebačku banku i udeo Jugobanke u osnivačkom fondu Zagrebačke banke. Kako je to poklonjeno. Imam dokument gde je nateran pravobranilac Republike Srbije i njegov zamenik da potpišu da se Srbija odriče prava u Zagrebačkoj banci, koja su izuzetno velika, i potpis stoji. Mogu vam dati, gospođo ministarka. Taj ko je to naložio mora da odgovara. I to je prebačeno na privatne račune koji su pod šiframa. Ne možemo mi da dođemo da pitamo – čiji su to računi, ko je sve suvlasnik u ovim firmama, ko je suvlasnik sa Šlafom u kockarnicama koje su otvorene u Srbiji? Zašto ste mu dali kladionice, kockarnice, sve živo, mnogo vam je nešto Šlaf prirastao za srce, i prodali mu trećeg operatera za naše pare od Mobtela? Kada počne suđenje, ako bog da, Kariću, sve će se to raščistiti do kraja. Zato se vi plašite da dođe Karić u Srbiju, pa da onda ispriča sve i donese dokument. Pustite ga ako ste hrabri da se brani sa slobode, neka donese papire, neka odgovara, neka donese papire i neka vidi ova Vlada o čemu se radi. Prema tome, imate mnogo problema. Zato ministar i ne sme da dođe u ovaj parlament. Vaš ministar je potpisao koncesiju i našao finansijskog i pravnog savetnika, gospođo. Gospođo, a vi ste kritikovali koncesiju i rekli da je cena previsoka. Sada vas obaveštavam da je gospodin Dinkić kao ministar finansija bio zadužen za finansijsko vođenje koncesije, da je on dao saglasnost na koncesiju, da je odabrao finansijskog savetnika, firmu iz Vašingtona, da je on predložio Vladi koja je to prihvatila, da je ovaj parlament sve to prihvatio i izglasao i jednostavno, krenulo se u realizaciju. Posle ste vi obećali da ćete sami da napravite auto-put, da ne treba koncesija, pa ste onda optužili mene da sam kriv. Bio sam tehničko lice koje je obavilo projektnu i tehničku dokumentaciju. Vaš ministar iznosi da nema projektne dokumentacije, a vi se samo smeškajte. Kako je moguće da bude međunarodni tender bez projektne dokumentacije? Samo to da vas pitam. Da li vi znate, kada se raspiše međunarodni tender i kada se jave veliki giganti, kao što je "Vinči", kao što je "Bujik", kao što je "Štrabag" itd, da li je moguće da bude tender međunarodni i da ga banke pokriju i da ministarstva daju saglasnost, i Ministarstvo finansija, da finansijski savetnik, tehnički i pravni savetnik daju saglasnost i da parlament da saglasnost da nema dokumentaciju, kako je moguće bez projekta da se raspiše međunarodni tender? Da li je to moguće? Sada vas pitam – da li vi radite put Batočina-Kragujevac sa projektnom dokumentacijom? Nemate nijedan papir, nemate ni idejni projekat. Niste imali u momentu kada ste izveli i plaćali radove. Kako ste mogli da izaberete izvođača bez projektne dokumentacije? Kako ste mogli da odaberete izvođača bez tenderske dokumentacije? Da li je bio tender, gospođo? Da li je bio tender sada kroz Vojvodinu? Slobodna pogodba sa Čumetom i kompanijom. Seli ste za sto i slobodna nagodba, dajte da se nagodimo. Da li je to moguće i da li je to kod vas demokratija? Da li je to moguće da je to još negde uradi? Razmišljajte malo o izvozu, o zapošljavanju. Vladajuća koalicija je dužna da obezbedi posao za radno sposobno stanovništvo, ako je sposobna. Ako nije, mora da ode. To je osnova i radno sposoban čovek koji ide na posao da mora da živi sa porodicom. Ljudi ne mogu da plate struju, ne mogu da prežive i to je veliki problem s kojim ne možete da se susretnete i ne želite. Zato uvek pojedini ministri beže iz parlamenta i poture vas, ni krivu ni dužnu, ovde da vama ovde objašnjavamo, a vi nemate sa ovim veze. Gospodin Dinkić ovde treba da sedne, da dođe. On zna odlično šta se dogovaralo na kojoj vladi. Znam i ja, i postoje zapisnici i nemojte pričati gluposti, da su Putevi dugovali, da se nije plaćalo. Dinkić nije izvršavao obaveze po Zakonu o budžetu, koji je usvajan u ovom parlamentu. (Predsedavajuća: Dvadeset minuta.) Zato ste odobrili kredit. Ne krvim vas, jer niste učestvovali u tome. Ja jesam, i ministar Cvetković jeste, i Dinkić jeste, i zato njemu treba to da kažem, a ne vama. Vama svaka čast, s vama nikad nisam radio, niti smo se nekada poslovno sreli i razgovarali o nekom poslu. Nemam s vama ništa, ali gospodinu Dinkiću imam mnogo primedbi i zato sam hteo da mu skrenem pažnju.
Reč ima ministarka Verica Kalanović.
Odgovori na vaša pitanja su laki, iako vas je jako teško pratiti, jer sa ovolikim brojem iznetih neistina je jako teško suočiti se. Probaću da neke stvari sistematizujem po grupama i ajte da najpre odgovorimo na pitanje gde su trošene pare od "Mobtela". Kao što znate, 4. aprila 2006. godine između Vlade Republike Srbije, Javnog preduzeća PTT saobraćaja, "BK trejd D.O.O., i firme koja je predstavljala pomenutog gospodina Šlafa "Holdenhurst Holding ltd." predviđen je način i postupak buduće prodaje sto posto kapitala privrednog društva "Mobi 063", iako je država bila vlasnik 70%, a pomenuto preduzeće vlasnik 30%. Ako se sećate, tada je dogovorena granica iznad koje će Srbija prodavati 100% akcija "Mobtela", da bi se postigla veća cena. Ta granica je bila milijardu i sto miliona. Ako se sećate, početna vrednost za prodaju "Mobi 063" je bila 800 miliona evra i u delu između 800 i milijarde i 100 Šlaf je mogao, ali nije morao, da proda svoje akcije, a preko milijardu i 100 je morao. Na javnoj aukciji koja je vođena 31. avgusta, samo da vidim kada je to bilo, 30. jula, postignuta je cena od milijardu i 513 miliona evra. Ta privatizacija je, po rečima svih i političkih analitičara i ekonomista, i pozicije i opozicije, bila najbolja privatizacija u Srbiji izvedena na najtransparentniji mogući način. Pročitala sam, gospodine Iliću, pripremajući se za današnju sednicu Skupštine, sa koliko hvale ste vi pričali o toj privatizaciji, iako ste procenjivali da neće moći da se dobije veća vrednost od 600 miliona nekoliko meseci unazad. Da vas podsetim, od milijarde 513 miliona evra, 320 miliona evra je uplaćeno u budžet Republike Srbije kao iznos za licencu, a od ostatka, milijarde i 193 miliona evra, 70% je pripalo Srbiji, a iznos od 357 miliona i 900.000 evra je uplaćeno drugom akcionaru, i to onom ko je to kupio od Bogoljuba Karića, sa kojim, vidim, kontaktirate izuzetno dobro. Naravno, mi nemamo kontakte s njim, jer se nalazi na poternici. Obzirom da je 357 miliona evra država bila dužna da uplati u roku od tri dana, ona je svoje obaveze završila. Ostatak sredstava je tad, po osmišljeno investicionom planu, bio predviđen za razvoj Srbije, zapošljavanje, razvoj infrastrukture, naravno, po projektnoj dokumentaciji, ali nije mogao da bude trošen pre nego što su donete izmene i dopune Zakona o budžetu, znači, zakon o izmenama i dopunama ili rebalans, kako volimo da kažemo. Četvrtog oktobra 2006. godine donet je rebalans, gde je omogućeno da se u infrastrukturu i iz budžeta Nacionalnog investicionog plana pare ulažu u realizaciju projekata. Da vas još jednom podsetim, 9. novembra 2006. godine, svi ministri iz G17 plus su izašli iz Vlade. Od 4. oktobra do 9. novembra je bilo moguće trošiti ta sredstva od strane ministara iz G17 plus. Da podsetim još jednom, ministar finansija je bio Mlađan Dinkić, ministarka poljoprivrede Ivana Dulić i ministar zdravlja Tomica Milosavljević. U to vreme osmišljeni Nacionalni investicioni plan je opredelio 30% sredstava Ministarstvu za kapitalne investicije za razvoj infrastrukture u Srbiji. Takođe sam čitala avione i kamione koji su tada bili obećavani od strane resornog ministarstva, a činjenice su bile da nije bilo velikih nacionalnih kapitalnih projekata koji su bili završeni u vreme mandata tog ministarstva. Što se tiče koncesije koju vi pominjete, potpisana je 30. marta 2007. godine u vreme kada ministar Dinkić nije bio u Vladi. Takođe, da vas podsetim, to je bio period prelazne Vlade u kojoj ste bili samo vi sa vašim koalicionim partnerom. Znači, ovo o čemu vi pričate je jedna velika gomila neistinitih podatka, vezanih za neke prepoznatljive događaje javnosti i nema veze sa tim o čemu vi pričate. Ali, verovatno vi želite da to izgleda tako. Na moju sreću ili nesreću, našla sam se u situaciji da od jula 2008. godine sprovodim projekte koje ste vi započeli u oblasti infrastrukture kroz Nacionalni investicioni plan. I tačno, gospodine Iliću, završen je projekat izgradnje gotovo pet kilometara puta na delu od Kragujevca prema Batočini, bez projekta. Tako je, bez projekta. Ali, po ugovoru koji ste vi potpisali i koji se danas nalazi u mom ministarstvu, a zbog odgovornosti države, kao resorni ministar sam nastavila taj ugovor i projekat završila. Što se tiče nastavka, tu možete biti sigurni da nikada nijedan projekat nije ugovoren u Ministarstvu za Nacionalni investicioni plan, niti ijedan jedini dinar potrošen mimo ugovora i mimo zakona. Tvrdim vam i naravno tvrdim svima onima koji žele da naprave uvid u to kako se troše sredstva iz Ministarstva za Nacionalni investicioni plan da se upoznaju ili sami ili preko nadležnih institucija. Ono o čemu vi postavljate pitanje – da li je moguće napraviti međunarodni tender i ugovor i finansirati Koridor 10 bez projektne dokumentacije? Pa, naravno da nije. Ali, naravno da zbog toga i ne realizujemo Koridor 10. Imamo raspisana dva tendera. Jedan je obilaznica oko Dimitrovgrada, jedan od Dimitrovgrada do Pirota i jedan deo koji se sada finansira iz "Helenik" plana, od Srpske kuće prema Bujanovcu. Vama je potpuno jasno zašto mi danas ne možemo da realizujemo to, zato što nam niste ostavili niti jedan gotov projekat i niti u jednom delu završenu eksproprijaciju, a taj posao jeste i težak, i taj posao dugo traje i taj posao mnogo košta. Zbog toga danas nemamo realizaciju na Koridoru 10. Naravno da su te stvari svima više nego jasne. Što se tiče Fonda za razvoj, tu takođe želim da vas podsetim da ste vi bili član Upravnog odbora Fonda za razvoj i jako dobro znate da Fond za razvoj po zakonu ne finansira primarnu poljoprivrednu proizvodnju. Meni je žao, kao i vama, što su ostale višnje neobrane u okolini Leskovca, ali za to niti ima nadležnost, niti ima bilo kakvu mogućnost da pomogne Fond za razvoj. Takođe mi je žao što ovako bagatelišete ono što se pozitivno ovih dana dešava u Čačku, a to je rekonstrukcija ulice Đorđa Tomaševića, upravo sredstvima Ministarstva za Nacionalni investicioni plan. Nažalost, taj projekat je stao zato što lokalna samouprava ima ozbiljne probleme i sutra idem u Čačak da razgovaramo na tu temu. Ima ozbiljne probleme, što je nama dostavila informacije da ima potpuno čiste, rešene imovinsko-pravne odnose, a nema, i takođe da projekat koji je urađen ne odgovara izvedenom stanju i imamo nešto pliće postavljene vodovodne cevi. O tome ću sutra otvoreno razgovarati u Čačku pred kamerama i pred javnošću Čačka, potpuno gledajući u oči sve moje partnere. Što se "Slobode" tiče, takođe kao ministar za infrastrukturu koji je sedeo u Fondu za razvoj morate da znate da je "Sloboda" i dan-danas društveno preduzeće u restrukturiranju, kome mnogo pomaže Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, ali koje danas nije moguće da uđe u kreditne aranžmane sa Fondom za razvoj zato što društvena preduzeća ne mogu da dobiju kredite od Fonda za razvoj jer to nije tako po zakonu. Nama danas izmene i dopune služe da ne izvršimo diskriminaciju makar državnih preduzeća, gde je potpuno jasan titular i zbog toga danas predlažemo u jednom članu izmene i dopune Zakona o Fondu za razvoj.
Pravo na replike, narodni poslanik Velimir Ilić, pa narodni poslanik Vlajko Senić. (Jorgovanka Tabaković, sa mesta: Povreda Poslovnika.) Izvinjavam se, narodni poslaniče, narodna poslanica Jorgovanka Tabaković želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč.
Gospođo predsedavajuća, zaista nisam našla drugu mogućnost, sem kroz član 27, gde se predsednik Narodne skupštine ili onaj ko ga zamenjuje, ili vrši njegov posao, stara o predsedavanju, ali i o drugim poslovima, u skladu sa zakonom i ovim poslovnikom, da vas obavestim da su uslovi za rad u delu gde sedi poslanička grupa, od sredine našeg dela reda do gore, nepodnošljivi zbog hladnoće koju trpimo zbog duvanja. Žali se i gospođa Vesna Pešić s pravom, kolege iz Nove Srbije. Da li znate kako se osećamo? Kao u autobusu u kojem vozač sedi i uključi grejanje, a ostatak putnika ostavi da se smrzava. Danima nosim vunene marame u koje se uvijam. Ćebad nemam nameru da počnem da nosim, ali ako nemate način da rešite stanje temperature gde su predsedavajući, nađite neki način, uključite ventilatore, jer mi ovde drhtimo. Kolega je dobio upalu sinusa po drugi put. Zaista se osećam kao neko ko je izložen mobingu, a nijedan član ovog poslovnika ne rešava uslove za naš rad. Molim vas da nešto preduzmete.
Nema povrede Poslovnika. Svi članovi Poslovnika regulišu uslove za rad Narodne skupštine. Bez obzira na teške uslove za rad molim vas da ne zloupotrebljavate odredbe Poslovnika. Narodni poslanici, srećom još malo pa će dve godine kako održavamo sednice u ovoj sali i problem nejednake temperature je prisutan iz raznih razloga i sve do danas je svaki put reagovano tako što se obratimo generalnom sekretaru Skupštine, a on službi koja reguliše temperaturu vazduha u prostoriji u kojoj radimo. To je urađeno i danas. Molim vas da ne odričete istinitost tvrdnje koju iznosim, jer je urađeno danas. Potrebno je vreme. (Jorgovanka Tabaković, sa mesta: Dođite sedite ovde da vidite istinitost tvrdnje.) Molim vas da ne dobacujete, narodna poslanice, dajem vam informaciju. Dajem vam informaciju da je intervenisano kod tehničke službe od strane generalnog sekretara i da zagrevanje prostorije zahteva vreme. Intervenisano je pre sat vremena. Molim vas da se svako od nas bavi svojim poslom, a da ostavimo ljude koji uključuju i isključuju hlađenje i grejanje da se bave svojim poslom. Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Povređen je Poslovnik, član 107, dostojanstvo Narodne skupštine, kada vi mene upozoravate da se bavim svojim poslom. Moj posao je da se bavim onim što su zakoni, a za to nemam elementarne uslove jer se smrzavam i nisam jedina. Protestuje najmanje 30 poslanika, a vi govorite da nema povrede. Intervenisano je, nema efekata i još pokušavate da od toga napravite nešto što je nekome zanimljivo. Mi trpimo hladnoću i nemamo uslove za rad. Povredili ste moje lično dostojanstvo i mojih kolega.
Nema povrede člana 107, jer ne može da se, osim u neverovatnoj interpretaciji rečenice da se svako bavi svojim poslom, tretira kao povreda ugleda Narodne skupštine. Informacija o nepovoljnim uslovima za rad narodnih poslanika u ovoj sali je pre više od 60 minuta došla do nas i preneta. Zahteva vreme da se sistem dovede u stanje koje omogućava elementarnu temperaturu. To je informaciju koju vam prenosim. Ako želite detaljne tehničke informacije, nalažem generalnom sekretaru Narodne skupštine da u pismenoj formi obavesti sve poslanike o tehničkim uslovima grejanja i hlađenja u sali Narodne skupštine. Narodni poslanik Velimir Ilić, pravo na repliku, pa narodni poslanik Vlajko Senić.
Samo da se nadovežem na ovaj problem. Pogledajte kako list radi ovde, ovde duva kao da ste na planini nekoj. Pogledajte. Želim da repliciram gospođi ministarki Kalanović. Ona je mene optužila za iznošenja niza neistina. Nijednu neistinu nisam rekao. Govorio sam o Ministarstvu ekonomije, ne samo o Fondu za razvoj, o privredi koja ne radi itd, govorio sam o tome da su mnoge fabrike uništene, ugašene, da ne postoje. Meni je drago što sutra idete u Čačak. Drago mi je što ćete tu jednu ulicu da uradite. Red je da nešto uredite. Nije ni Čačak neka tamo nedođija, da ne može barem jednu ulicu da dobije. Drago mi je što vi sada obećavate i dajete jednu ulicu, nego šta ćete nego da date. Da li možda dajete nešto iz vašeg džepa? Koliko ste uradili u Loznici? Koliko vas je koštala ulica u Loznici? Koliko miliona evra jedna uličica od kilometar? To bih voleo da neko preispita. Raspitajte se, gospođo ministar, koliko je koštala ulica u Loznici? Milione evra. Ovo sa Šlafom otkud vama, sad se Šlaf pojavljuje kao faktor itd. kada je priča. Znate liko je doveo Šlafa u Vladu? Doveo ga je Karić. Znate li ko ga je prvi primio? Vaš ministar Dinkić. Da li znate? Znate li po čijoj preporuci je došao? Po preporuci Borisa Tadića. Kod mene kada je došao, rekao mi je, lično, ja sam tu, Šlaf je tu i Dinkić je tu, u prisustvu Dinkića, kada ga je Dinkić doveo kao resornog ministra, rekao je – dolazim po dogovoru sa predsednikom Republike Tadićem. Objasnio mi je još, on je mislio da smo svi jedna partija u Vladi. Objasnio mi je šta će sve da pomogne za izbore. To mi je sve ispričao. Da li vas sad to interesuje? Onda je upao Dinkić i povukao ga je u drugu kancelariju i rekao – da, ćutite. Nemojte njemu, dajte ovo, da li sad razumete? Sad ste razumeli. Drago mi je da znate. Drugo, rekli ste nema projekata. Gospođo Kalanović, ovaj parlament je usvojio koncesiju Dimitrovgrad-Niš. Bila je u Nišu koncesija usvojena i znači da su postojali projekti i za taj deo auto-puta. Mogu sad taksativno da vam nabrojim, za sve postoji dokumentacija.
Dva minuta. Narodni poslaniče, vreme koje je namenjeno za repliku je dva minuta. Iskoristili ste vreme. Ministarka se prijavila za reč.
Biću veoma kratka. Rehabilitacija magistralnog puta M4 sekcija 5 u Loznici je rađena po projektnoj dokumentaciji sa tenderom koji je odobrila Evropska investiciona banka, iz programa – Radimo zajedno. Radovi su završeni upravo za 60 dana, kao što piše u ugovoru, i kilometar i 800 metara kompletne rekonstrukcije se koštali 139.450.289,43 dinara. Radovi na ulici Đorđe Tomašević u Čačku će koštati 235 miliona.
Narodni poslanik Vlajko Senić, pa pravo na repliku narodnom poslaniku Velimiru Iliću.
Poštovana ministarka, poštovani saradnici, predsedavajuća, narodni poslanici, u ime poslaničke grupe želim da razjasnim nekoliko stvari. Rečeno je da smo mi, pretpostavljam da se misli na političku stranku, uništili Kragujevac, uništili Raču. Prvo, bilo bi dobro da, ukoliko budemo imali dovoljno energije, sredstava i stranih investicija na način na koji smo uništili Kragujevac i Raču, da uništimo još neki grad u Srbiji koji se nalazi u teškom stanju, u kakvom su se svojevremeno nalazili Kragujevac i Rača. Kragujevac je bio grad duhova. Fabrika koja zapošljava fiktivno ljude, koja je primila nekoliko stotina miliona evra iz budžeta da bi se ta fikcija održavala, a Vlada Srbije je, i mi to nećemo da kažemo da je to G17 plus, mi kažemo da je to projekat Vlade gde je učestvovao gospodin Dinkić, gde je svoj značajni doprinos angažovanjem dao i Boris Tadić, preokrenula to u potencijalno najvećeg izvoznika iz Srbije i fabriku koja će zapošljavati 2000 ljudi i nekoliko hiljada ljudi koji će biti kooperanti u svemu tome. Ne vidim šta je tu loše za Srbiju i šta je tu loše za Kragujevac i Raču. Imali smo ovde ljudi ispred Skupštine, ispred Agencije za privatizaciju i nisu znali šta da rade. Nisu imali nikakvu budućnost. Dobili su fabriku koja zapošljava toliko ljudi, da ne mogu da rade samo ljudi iz Rače, nego i iz regiona. Otvara se takođe i fabrika u Nišu. Možda je to vama smešno, ne ljutim se što se vi smejete. Mislim da svako ima pravo da na različit način tumači ovo ovde što se govori u Skupštini, ali nije fer, rekao bih, o predsednicima opština u Srbiji govoriti na taj način. To su vaše kolege, i gospodin Ničić, i gospodin Verko iz Kragujevca, i gospodin Vidoje Petrović. To su ljudi koji imaju poverenje građana u opštinama u kojima vode taj posao. Verujem da će u nekim narednim, a mi se zalažemo da to budu direktni izbori, biti izabrani direktno od građana i biti neki predstavnici na pravi način. Za kraj, što se Mobtela tiče. Mobtel je, dragi prijatelji i poštovani građani, bila kompanija naša iz koje se finansirala jedna porodica u Srbiji. Mobtel je prodat na način na koji je to najbolje bilo moguće učiniti. U tom trenutku je dobijena ogromna svota novca. Sada se kao narodni poslanik pitam – da li je naša obaveza bila da branimo interese jedne porodice ili jedne familije koja i dan-danas od tih prihoda živi, ili interes građana Srbije? Mislim da je odgovor vrlo jednostavan. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić, pravo na repliku.
Znate kako, meni je jako žao što opet gospođa ministarka koristi neistine. Tačno je da je ulica u Čačku Đorđa Tomaševića dužine četiri kilometra. Tačno je da je ova 800 metara. Tačno bi bilo da je to pet puta više. Znači, ova u Čačku bi koštala 800 ili 750 miliona evra, ako bi išli po cenovniku ulice iz Loznice. Je li tako? Prema tome, gospođo, sutra idite i premerite i videćete da je to četiri kilometra, da je 200 miliona četiri kilometra, a da je 800 metara koštalo 130 i nešto miliona. To je bilo tada kada je evro bio 74 dinara. To je tada skoro bilo dva miliona evra, gospođo. Skoro dva miliona evra. Da vam završim samo, Niš – Dimitrovgrad budući auto-put je prošao koncesiju, a na tenderu se niko nije javio jer je mali saobraćaj. Kada je prošao koncesiju, postoji projektna dokumentacija. Nije tačno, ovaj parlament je izglasao obe koncesije zajedno. Istog dana je izglasana koncesija Horgoš-Požega i Niš-Dimitrovgrad. Proverite to u dokumentaciji. Nemojte govoriti neistine, ali su se desili mnogi projekti koji su bili vrlo važni. To su tunel Šargan, to je Borova Glava na Zlatiboru do Kokinog Broda kompletna rekonstrukcija, do Makedonije kompletna rekonstrukcija, Novi Sad-Subotica kompletna rekonstrukcija one jedne trake, hrvatska granica kompletna rekonstrukcija, Republika Srpska kompletna rekonstrukcija i proširenje svih tunela kroz Sićevačku klisuru i železnički saobraćaj. Ovo što je izdvojeno za železnički saobraćaj, 18 mostova na železničkom koridoru 10, tuneli na koridoru 10, rekonstrukcija pruge Beograd-Bar do Valjeva i niz drugih projekata koji su rađeni u Ministarstvu za infrastrukturu. Nemojte sada vi meni objašnjavati da nije rađeno ništa. Vi znate da 2004. godine …
Dva minuta, narodni poslaniče. Vreme za repliku je iskorišćeno. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan J. Nikolić. Posle njega narodni poslanik Arsen Đurić.
Poštovano predsedništvo, uvažena gospođo ministre i saradnici iz Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SPS-JS pozdravlja opredeljenje Vlade da se važne institucije dislociraju iz Beograda u unutrašnjost. U danu za glasanje podržaćemo zakon ili izmene i dopune Zakona o Agenciji za finansiranje i osiguranje izvoza, izmene i dopune Zakona o Fondu za zapošljavanje i izmene i dopune Zakona o Fondu za razvoj. Takođe ćemo podržati i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o turizmu. Pre nego što pređem na komentar pojedinih odredaba zakonskih rešenja, mislim da je dobra prilika da porazgovaramo malo o pre svega ekonomskim prilikama u unutrašnjosti Srbije, posebno u ekstremno nerazvijenim područjima Srbije, o čemu se nažalost dosta malo govori u ovom parlamentu. Dolazim sa juga Srbije, iz Pčinjskog okruga, i izneću samo nekoliko podataka koji pokazuju u kakvom se stanju jug Srbije, kada je privreda i njen razvoj, u ovom trenutku nalazi. Kao osnovni indikator ekonomskog razvoja određenog područja svakako da je infrastruktura kao pokazatelj i razvijenost određenog područja. Ako samo uzmemo stanje putne privrede i stanje železničke mreže na jugu Srbije, možemo konstatovati da je veoma loše i da ne postoji adekvatna putna povezanost između urbanih i ruralnih sredina. Da ne govorim o zaostajanju juga Srbije u tim osnovnim ekonomskim indikatorima, kao što je rast BDP po zaposlenom, prosečna zarada i stanje zaposlenosti i svi ti podaci dobro ilustruju sve dublji jaz u Republici Srbiji između nerazvijenih i razvijenih područja. Makar da iskreno rečeno kažemo da i ostali deo Srbije u pogledu razvoja u odnosu na okruženje beleži dosta niske rezultate. Nažalost, u ovako nerazvijenim područjima proces privatizacije teče veoma sporo, a i tamo gde se privatizacija i ostvari, retki su primeri uspešne privatizacije. Dobar deo istih se poništi, firma se vraća u vlasništvo države i veoma često dolazi do stečaja, jednostavno, u ovakvim regionima prateća je pojava da imamo stalni nedostatak investicionih aktivnosti. Naravno da je vrlo visoka stopa nezaposlenosti i sa malim izgledima, iako smo juče razgovarali o prostornom planiranju, da u dogledno vreme stanje može da se popravi. U takvim situacijama, javlja se jedan vrlo specifičan demografski problem. Ljudi se u potrazi za poslom iseljavaju. Sela ostaju prazna, čitave teritorije se prazne. Nažalost, veliki broj kapaciteta koji je ranije funkcionisao na ovakvim prostorima više ne postoji. Mnoge proizvodnje, iako ih evidenciono ima, ne funkcionišu i mnogi prirodni potencijali kraja se ne koriste, da ne govorim o vrednim turističkim potencijalima, kada je jug Srbije u pitanju, jer obiluje banjama, lečilištima, jezerima, planinama koje ostaju zbog nedostatka sredstava prazne. Kada je Pčinjski okrug u pitanju, možda najbolje govore podaci da od 229.597 stanovnika koji žive u 336 naseljenih mesta, svega 40.104 je zaposleno u svim sektorima i javnim službama. Radi, dakle, 17,6% od ukupnog broja stanovnika okruga. Broj onih kojima je posao nasušna potreba je 30.244, a u nekim opštinama podaci su izuzetno zabrinjavajući; recimo, u Preševu posao traži 6.778 radnika ili 66,7% od ukupnog broja radno sposobnog stanovništva. Stopa nezaposlenosti na nivou Pčinjskog okruga je 42,9%. Ako je republički prosek 27,8%, onda je veoma jasno koliko je jug u zaostatku u razvoju u odnosu na prosek Srbije. Prosečna neto zarada 2009. godine u opštini Vladičin Han je bila 14.949 dinara, a u Srbiji prosečna neto zarada tokom te iste godine iznosila je 31.733 dinara. Da naglasim, govorim uvek o proseku, ne o ekstremno ili o razvijenim opštinama gde su razlike u mnogim indikatorima u stepenu razvoja između jedan i deset, pa i 20 puta. Smatram da je predlog Vlade Republike Srbije da određene institucije dislocira iz Beograda dobar početak, da se nagomilani razvojni problemi Srbije izbliza vide i počnu brzo da rešavaju, a da se sredstva Fonda za razvoj, podsticajna sredstva za zapošljavanje i sredstva PIO usmeravaju za podsticaj proizvodnje. Kada je u pitanju Zakon o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za finansiranje i osiguranje izvoza, svi znamo da je izvoz Srbije nasušna potreba. Tržište Srbije je malo sa aspekta broja potrošača, pre svega, ali i nizak životni standard dodatno sputavaju potrošnju koja se u razvijenim ekonomijama normalno odvija. Mi i tako male proizvodne kapacitete koje ovog trenutka imamo ne možemo u potpunosti da zapustimo ako se opredelimo samo za tržište Srbije. Mi bismo morali da uposlimo kapacitete ogromnim ulaganjima i naporima koje moramo zajednički da napravimo da povećamo izvoz van granica Republike Srbije. Poteze koje je Vlada Republike Srbije učinila do danas, pre svega mislim na sklapanje Sporazuma o bescarinskom trgovanju, sa velikim ekonomijama sveta, kao što je Rusija, Turska, Belorusija i druge, benefita koje uživamo kod zemalja EU i ugovora koje smo potpisali sa zemljama CEFTA, stvaraju pretpostavku da možemo izvoziti više od drugih i povoljnosti koje nam se u tom smislu u bescarinskoj zoni pružaju, da možemo da napravimo respektabilan izvoz u odnosu na visinu izvoza koju u ovom trenutku imamo. Nakon svih dešavanja na prostorima Jugoslavije, pa posle toga na prostorima Srbije i zadnjih 20 godina posebno, završnicu je svetska ekonomska kriza napravila takvu da mnoge privredne subjekte, male, srednje i velike prati ogromna nelikvidnost i nedostatak sredstava za nabavku osnovnih materijala da bi mogli da obezbede proces proizvodnje, posebno proces proizvodnje za izvoz. Iako su sredstva kojima Agencija za podsticaj izvoza, kao i Fond za razvoj, relativno mala, mislim da je veoma dobro da se dislokacijom ovakvih institucija može bolje sagledati mogućnost određenog privrednog subjekta u unutrašnjosti Srbije da može da proizvodi, izvozi, da pravi kvalitetnu robu i mislim da je sa tog aspekta ovakva vrsta preseljenja veoma dobra. Mislim da, pored preseljenja Agencije za podsticaj i osiguranje izvoza u Užice, Agencije za zapošljavanje i Fonda za zapošljavanje u Kragujevcu i Fonda za razvoj u Nišu, treba još veći broj ovakvih institucija, zavisno od potreba određenog regiona, da se preseli, a lično mislim da je veoma dobro da se, vodeći računa o broju zaposlenih radnika, što pre kroz sistem filijala ove institucije koje su sada preseljene u ova četiri ili tri grada, presele kako bi mogle da utiču na podsticaj razvoja određenih područja. Mislim da je to dobra prilika da podsetim da smo mi skoro napravili statističku podelu Srbije po regionima i da bi bilo dobro da u svakom regionu po jedna filijala od ovih vrlo važnih institucija bude prisutna. Mi ne možemo da računamo na razvoj juga Srbije, da podsetim sa početka mog izlaganja, ako se radi na završetku Koridora, odnosno ako se ti radovi ne završe što pre. Niko nije pomenuo aerodrom Niš, a on je veoma važna destinacija za strane investitore, za njihov dolazak i ne možemo računati na to ako tim investitorima ne obezbedimo najkraće puteve i najbrže puteve u Srbiji. Oni neće investirati u Bosilegrad ili Trgovište, ako nemamo povezane savremene puteve sa Koridorom 10, koga takođe na tom području nema. Morala bi se uvesti selektivna politika podsticaja u područjima koja imaju nizak stepen razvoja. To bi mogao biti dobar podstrek za investitore u realnom sektoru. Mora se ulaganje investitora propatiti primamljivim uslovima za njega od strane lokalne samouprave, pa sve do države. Lokalne dažbine moraju biti aktivne i znatno manje od uobičajenih dažbina koje idu u ostalom delu države, jer država mora pomoći siromašnim opštinama u izradi prostornih planova, katastra nepokretnosti, u uspostavljanju efikasnih opštinskih administracija, uz edukaciju, treba obezbediti opštine sa povoljnom investicionom klimom. Vrlo je važno da u svim lokalnim sredinama u nerazvijenim područjima se pristupi izradi projekata o izgradnji industrijskih zona. Lokalne samouprave bi morale da pripreme i obezbede ustupanje građevinskog zemljišta investitorima bez naknade. Mora se investitoru koji iz ovakve sredine dolazi da obezbedi pozitivna fiskalna diskriminacija, posebno ako se investitor opredelio za radne intenzivne grane, kao što su tekstilna industrija, industrija nameštaja, industrija obuće. Radi se o industrijama koje zapošljavaju veliki broj radnika sa relativno niskim ličnim primanjima i u strukturi zaposlenih je veliki procenat žena, i vrlo je važno da se ove investicije mogu realizovati sa relativno niskim sredstvima u odnosu na visoke tehnologije. Naravno da prirodne resurse takođe možemo da koristimo na bolji način, ukoliko bi smo obezbedili podsticajne mere u vidu dugogodišnjeg zakupa turističkih objekata i stimulativne povoljnosti u banjskom turizmu. Turizam je inače jedna od privrednih grana koja može da zaposli dobar deo radnika, ali i dobar deo ostalih delatnosti kao što je poljoprivreda i dobar deo industrijskih kapaciteta. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ovoj zemlji ako želite da izađe iz ekonomske zaostalosti, potreban je posao i on se mora obezbediti, i to što je moguće pre, jer bez novih radnih mesta, bez proizvodnje, nema novostvorene vrednosti, rasta BDP, jednostavno nema boljitka u privredi i društvu. Imamo jedan paradoks da, i pored visokog stepena nezaposlenosti, sve više doživljavamo problem nedostatka kvalitetnih kadrova, pre svega, školovanih kadrova, jer nam talentovani i stručni kadrovi 20 godina odlaze bez toga da se vraćaju. Inače što se Predloga zakona o turizmu tiče smatramo da on rešava ključne probleme s kojima se susreću turistički posrednici i lica koja pružaju usluge u turizmu. Po prvi put se uvodi registar turističkih agencija, evidentiraju se pravna i fizička lica koja se bave turističkom delatnošću i pooštravaju se mere odgovornosti prema korisnicima turističkih usluga i obrnuto. Donošenjem ovog zakona stvara se pravni osnov, odnosno okvir za uspešno i efikasno upravljanje turizmom, obezbeđuje se usaglašenost zakona sa odredbama drugih propisa i usaglašavaju se propisi sa propisima EU, posebno u delu obezbeđivanja veće zaštite korisnika turističkih usluga i definišu se i preciznije obrazlažu pojmovi kao što je ugostiteljska delatnost, seosko turističko domaćinstvo, ugostitelj u domaćoj radinosti itd. Posebno se definiše uloga turističke agencije u posredovanju pri korišćenju usluga seoskog turizma i domaće radinosti. Još jednom potvrđujem da će naša poslanička grupa u Danu za glasanje podržati ova četiri zakonska projekta.
Šesnaest minuta vremena ovlašćenog predstavnika. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS, gospodin Arsen Đurić.
Poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, po ko zna koji put do sada vladajuća većina objedinjuje raspravu o više zakonskih predloga i o nekim predlozima koji nisu za objedinjavanje i na taj način mi smo onemogućeni da na kvalitetan način diskutujemo o vrlo važnim zakonskim predlozima. Danas raspravljamo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o turizmu, Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije, Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza i Predlogu zakona o zapošljavanju za slučaj nezaposlenosti. Pošto nemam dovoljno vremena, ja ću se u samo nekoliko rečenica osvrnuti na Predlog zakona o Fondu za razvoj i Predlog zakona o Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza. Suština ovih zakona je u tome da se sedišta ovih institucija preseljavaju iz Beograda u gradove unutrašnjosti Srbije i to pozdravljam i podržavam. U obrazloženju zakona stoji da je cilj donošenja zakona stvaranje povoljnog ambijenta za povećanje izvoza, popravljanje kapaciteta malih i srednjih preduzeća koja su izvozno orijentisana, zatim, dekoncentracija državnih institucija i smanjenje razlika u ravnomernom regionalnom razvoju. Mislim da u ovoj sali ne postoji niko ko se ne slaže i ko ne misli tako da je to neophodno uraditi, ali se postavlja pitanje da li će se ovim izmenama zakona doći do toga. Bojim se da neće. Još jednom ponavljam, podržavam izmeštanje sedišta institucija u gradove u unutrašnjosti, kao neke početne korake ka decentralizaciji vlasti, posebno kada je reč o Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza, gde je predloženo da sedište te agencije bude u Užicu, s obzirom da je Užice, da Zlatiborski okrug čini 13% ukupnog izvoza Srbije i da je to jedini okrug u Srbiji koji ima spoljnotrgovinski suficit, odnosno veći izvoz od uvoza, zahvaljujući pre svega valjaonici bakra, valjaonici aluminijuma "Prvom partizanu", namenskoj proizvodnji i izvozu malina čitavog tog kraja. Međutim, za dalji razvoj tog kraja Zlatiborskog okruga i čitave zapadne Srbije, suštinski problemi koji se postavljaju za neki dalji razvoj, za privlačenje, kako stranih, tako i domaćih investicija, za povećanje izvoza, jesu značajnija ulaganja u infrastrukturu, a tu pre svega mislim na saobraćajnu infrastrukturu. Kada kažemo saobraćajna infrastruktura, mislimo na izgradnju auto-puta od Beograda do Požege i rekonstrukciju i aktiviranje aerodroma u civilne svrhe. Kada pričamo o izgradnji auto-puta od Beograda do Požege, mislim na pravu izgradnju tog puta, odnosno početak radova izgradnje tog auto-puta, a ne na predstavu koju smo gledali pre tri meseca kada su uz trubače otpočeti radovi na izgradnji tog puta od Uba do Lajkovca i posle tri meseca, došla je zima, pao je sneg, a da nije urađen ni jedan jedini metar tog puta. Ako tim intenzitetom radovi budu nastavljeni, ne znam ko će dočekati da se taj put završi. Kažem, to je ključni preduslov za dalji razvoj čitave zapadne Srbije. Osim toga, pošto se dosta pričalo o toj neujednačenoj razvijenosti i velikim razlikama između pojedinih regiona i opština, postoje još neke stvari koje su neophodne da se urade, a to su transferna sredstva lokalnim samoupravama. Znači, mi danas pričamo, odnosno predstavnici Vlade pričaju o tome kako se iz Nacionalnog investicionog plana ulaže u određene opštine, kako se finansiraju određeni projekti, a niko ne govori da su opštine već treću godinu uskraćene za transferna sredstva, neke do 30%, a neke čak i do 70%. Neophodno je izvršiti povraćaj tih transfernih sredstava na nivo iz 2007. godine, kako bi lokalne samouprave mogle normalno da funkcionišu, jer veliki broj opština u Srbiji je bukvalno na ivici egzistencije i ne može da servisira elementarne stvari. Sada ću reći nešto više o Predlogu zakona o turizmu. Mi smo prošle godine, odnosno pre godinu i nešto više dana usvojili Zakon o turizmu, a danas imamo njegove izmene. Kao što i stoji u obrazloženju Predloga zakona, tim izmenama se u glavnom preciznije uređuju neke odredbe koje su se u praksi pokazale kao nedovoljno jasne. U praksi se primetilo da ima dosta nedostataka. Dobro je da se te nejasnoće otklone i da se preciznije definišu. Međutim, u samom zakonu je ostalo još dosta toga nedefinisanog i nejasnog. Mislim da ima preko 20 članova ostavljenih da će ministar, Vlada ili ministarstvo propisivati bliže uslove, donositi određene pravilnike ili podzakonska akta u skladu sa ovim zakonom. To nije sporno, to je uobičajena praksa kada se donose zakoni. Međutim, mislim da je u određenim slučajevima bilo neophodno da se uspostave određeni kriterijumi na osnovu kojih će se ti pravilnici kasnije donositi. Jedno od osnovnih primedbi i na Predlog zakona koji je trenutno važeću na ove izmene i dopune Zakona o turizmu jeste upravljanje turističkim destinacijama. Mi smo pre godinu dana o tome pričali i govorili. Potpuno je jasno da trenutni model upravljanja i mehanizmi upravljanja turističkim destinacijama ne odgovaraju potrebama savremenog tržišta i to nije precizno izdefinisano ni u prethodnim, ali ni u ovim izmenama zakona. U Srbiji postoji Strategija razvoja turizma Srbije, u kojoj je predviđeno da se za upravljanje destinacijom osnivaju destinacijski menadžmenti organizacije koji će upravljati destinacijom i biti nosioci njenog daljeg razvoja. Ni u važećem zakonu, ni u izmenama zakona one nisu jasno izdefinisane, nije izdefinisan način njihovog osnivanja, finansiranja, nadležnosti. Mislim da je to velika greška. Te destinacijske menadžmente organizacija trebaju da se formiraju po modelu partnerstva javnog i privatnog sektora, gde bi, osim lokalnih samouprava, osim državnih institucija, bili uključeni i glavni privredni subjekti koji se bave turizmom sa područja destinacije. Na taj način bi se mnogo efikasnije i kvalitetnije upravljalo destinacijama. Sledeća stvar koja je sporna u ovom predlogu zakona ikoja je izazvala burne reakcije mnogih strukovnih udruženja jesu specijalne bolnice koje se bave prevencijom, rehabilitacijom i lečenjem, kao i pružanjem usluga smeštaja i ishrane. Pretpostavljam da su sve poslaničke grupe dobile dopise Udruženja banja Srbije i Udruženja specijalizovanih zdravstvenih ustanova sa njihovim primedbama, jer u dosadašnjem zakonu o turizmu te ustanove su imali obavezu da dobiju saglasnost ministarstva za pružanje usluga trećim licima. Međutim, u predloženim izmenama i dopunama zakona ostala je ta obaveza da se dobije odobrenje koje izdaje ministar, ali je rok važenja tog odobrenja skraćen na neprimereno kratak rok do godinu dana. To je krajnje neozbiljno, jer kako može neko nešto dugoročnije da planira, a taj rok do godinu dana može da bude i tri meseca, šest meseci?Znači, to je neprimereno kratak rok i o tome zaista ne treba posebno diskutovati. Mi smo podneli amandmane na taj član zakona. Mislimo da ukoliko te ustanove ispunjavaju minimalno tehničke uslove i druge uslove, koji su propisani zakonom i podzakonskim aktima, trebaju da dobiju odobrenje i da ono ne treba da ima ograničenje sve dok ispunjavaju te uslove. I još jedan amandman, ako ne budete želeli da prihvatite taj amandman, to je da taj rok važenja tog odobrenja bude barem tri godine, kako bi oni mogli nešto dugoročnije da planiraju. Tu se dovodi u zabludu javnost kada se kaže da su to budžetske ustanove. To su državne institucije koje se ne finansiraju iz budžeta. One su potpuno na tržištu. Deo svojih kapaciteta ustupaju Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje na osnovu ugovora, ali pružaju usluge i zdravstvene i usluge smeštaja i ishrane korisnicima i za to naplaćuju određena sredstva, ali preko 50% njihovih kapaciteta koriste treća lica. Oni u principu od toga i investiraju dalje u svoje objekte. Mislim da banjski turizam imam izuzetno velike potencijale u Srbiji koji su prilično neiskorišćeni. Nosioci tog banjskog turizma su te specijalizovane zdravstvene ustanove i mislim da njih treba pomoći i omogućiti im da dalje investiraju tako što ostvaruju prihode izdavanjem trećim licima, da postanu savremeni spa-centri, a ne da ih vratimo na nivo opštih bolnica, ukoliko im uskratimo mogućnost da rade sa trećim licima. Zato mi apsolutno podržavamo predlog Udruženja banja Srbije i podneli smo amandmane u tom smislu. Takođe, imamo određene primedbe kada su u pitanju garancije za agencije. Potpuno se slažemo da je neophodno da se postigne veći stepen zaštite potrošača, ali pošto ne postoje kriterijumi, nego će se to raditi na osnovu pravilnika, mi smo podneli amandman i tražimo da se napravi razlika između malih agencija koje deluju lokalno i onih koje vode veliki broj gostiju u inostranstvo. Na kraju vas pozivam da prihvatite ove amandmane koje je podnela poslanička grupa DSS, jer će svakako popraviti predloženi tekst zakona.
Iskorišćeno je 11 minuta i 25 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika. Da li gospodin Pelević želi reč? (Da.) Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, dame i gospodo iz ministarstava, poštovani građani Srbije, u svojstvu ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe Napred Srbijo SNS želeo bih da ukažem na osnovne nedostatke Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o turizmu, potpuno dobronamerno, a moje kolege će u raspravi u načelu i u pojedinačnoj raspravi govoriti o pojedinačnim nedostacima ovog zakona i ostala tri zakona iz ove objedinjene rasprave. Nažalost, moramo konstatovati činjenicu da Srbija nema Ministarstvo turizma. Iako svi pokazatelji govore da privredna budućnost Srbije leži uglavnom u poljoprivredi i turizmu, iako je to naša velika ekonomska šansa, Vlada Srbije nije smatrala za shodno da obrazuje ministarstvo za turizam. Zaboravili su da naša zemlja zaista obiluje prirodnim blagom. Zaboravili su na naše reke, naše planine, naša jezera, naše banje koje nam u finansijskom i ekonomskom pogledu zaista omogućavaju i pružaju veliku priliku. Naravno, mi nemamo more, ali nema ga ni Švajcarska, nema ga ni Mađarska, ali zato imaju znatno veći prihod nego što ima Srbija od turizma. Recimo, Budimpešta, glavni grad Mađarske, ima veći prihod iz oblasti turizma nego što ima ceo turizam Republike Srbije. Valjda Srbija nije smatrala da je Srbiji potrebno ministarstvo turizma, ali je zato smatrala da su potrebna neka druga ministarstva koja su zaista krajnje nepotrebna. Rekao bih samo da je osnovano Ministarstvo bez portfelja, samo da bi se ugodilo jednom čoveku, predsedniku jedne partije, da bi jedan njegov poslanik, samo jedan njegov poslanik u parlamentu mogao da glasa za sve zakone koje predlaže ova vlada i da bi tako održavao postojanje ove vlasti u Srbiji. Radi se o gospodinu Sulejmanu Ugljaninu, koji je ministar bez portfelja ili u prevodu, rekao bih ministar ni za šta, ministar koji ne radi ništa, koji nema nikakve obaveze i jednostavno koji zauzima i jednu fotelju koju mu je u znak kompromisa dala Vlada Srbije. I tako, umesto ministra turizma mi smo dobili gospodina Mlađana Dinkića koji obavlja nekoliko funkcija, tako da sasvim sigurno ne može stići da se u dovoljnoj meri posveti oblasti turizma. Potpredsednik je Vlade Srbije, ministar ekonomije, ministar regionalnog razvoja, predsednik dve partije, jedne u osnivanju, jedne postojeće. Zaista je vrlo teško da se bavi turizmom, osim kad se, recimo, ne radi o skijalištima. Čini mi se da delatnost gospodina Mlađana Dinkića, makar kad se radi o ovoj oblasti turizma, ide na to da se jednostavno promoviše nastajanje nove političke partije, što nije dobro, jer je nerazumljivo zašto se to radi, ali je razumljivo zašto nam je turizam na tako niskim granama. Ukidanje ministarstva turizma podseća na ukidanje ministarstva sporta 2001. godine, kada je DOS ukinuo Ministarstvo sporta, a onda su shvatili, posle naših primedbi nekoliko puta, da je zaista Ministarstvo sporta neophodno i posle par godina su ga, na radost svih sportista i sportskih organizacija, ponovo uveli. Dobro je što danas imamo Ministarstvo za omladinu i sport. Sport malo bolje živi nego ranije, malo se lagodnije osećaju sportski savezi, iako sportu u ukupnom budžetu Republike Srbije Vlada dodeljuje 0,5% ukupnog budžeta, što je zaista minimalno za omladinu i sport, onda se čudimo zašto nam je takva omladina i zašto nam sport nije onako uspešan kakav je bio pre desetak godina. Sasvim je sigurno da će posle novih izbora, koji su neminovni zbog katastrofalne situacije u zemlji, govorim o političkoj i ekonomskoj situaciji, zbog najmanjih plata i penzija u regionu, zbog velike stope nezaposlenosti, zbog toga što veliki brojljudi živi ispod granice siromaštva, zbog toga što Vlada mirno posmatra kako nam otimaju KiM, zbog nestabilne situacije u Raškoj oblasti, da će doći nova vlast koja će i te kako, pored ostalog, uvesti i ministarstvo za turizam. Mi iz SNS zaista smatramo da je turizam jedna od šansi za bolji život građana Srbije. Ni reči nije bilo o infrastrukturi, ni u originalnom zakonu, koji je donet prošle godine, niti u ovom Predlogu zakona o izmena i dopunama Zakona o turizmu, a svi znamo da je infrastruktura osnova za razvoj turizma. Već je bilo reči o infrastrukturi koja sprečava razvitak turizma na Goliji. Pomenuću Kosjerić, obzirom da sam bio tamo skoro i da se do tog grada, u kome postoje mnoge značajne i atraktivne turističke manifestacije, veoma teško stiže jako lošim putevima. Zakon je usvojen u maju prošle godine sa ukupno 129 članova, ali već posle godinu i po dana se menja, što je postala praksa ove Vlade, nažalost. Dobijamo 67 promena, 67 novih odredbi, 67 članova se menja, što je više od polovine ukupnih članova postojećeg zakona. Ovaj zakon obiluje lošim rešenjima i nedostacima, kojima obiluje i važeći zakon. Recimo, u drugom odeljku, koji govori o planiranju i razvoju turizma, u članovima od 4. do 14. se apsolutno ništa ne menja, a trebalo bi da se promeni mnogo toga i mnogo toga da se dopuni. U članu 5. Zakona o turizmu se govori o planskim dokumentima, kao što su strategija razvoja turizma Republike Srbije i program razvoja turizma. U članu 7, koji govori o strategiji razvoja turizma Republike Srbije, kaže se da strategija sadrži, pored ostalog, i nekoliko tačaka koje ću nabrojati, a to su: prednosti i nedostatke turizma Republike Srbije, ciljeve razvoja turizma, viziju razvoja turizma, izbor prioritetnih turističkih proizvoda. Sve je to lepo navedeno, ali nije dobro ni obrazloženo, veoma je nepotpuno i jednostavno neupotrebljivo u praksi. U članu 11. Zakona o turizmu se kaže: "Program razvoja turističkog proizvoda je planski dokument kojim se bliže određuje razvoj prioritetnih turističkih proizvoda utvrđenih strategijom, i to: gradski odmori, kružna putovanja, poslovni turizam, zdravstveni turizam, planinski i jezerski turizam, nautički turizam, manifestacije, kongresi i drugi događaji, ruralni turizam i specijalni interes". Pitanje za gospođu ministra je sledeće, ukoliko je zaista kompetentna da na to odgovori. Šta znači termin "gradski odmori"? Zašto se taj termin nalazi na prvom mestu turističkih proizvoda i turističkih ponuda Srbije? Znači, to je glavni oblik turizma u Srbiji, a svi dobro znamo da nije. Šta znači oblik turizma "specijalni interesi"? Pretpostavljam da to ne zna ni gospođa ministar i ne očekujem kvalitetan odgovor na ova dva pitanja. Kada ste već pogrešili prilikom donošenja Zakona o turizmu u maju prošle godine, kada ste ga predložili a vladajuća koalicija ga donela, gospodo iz Vlade, zašto onda niste ispravili veliku grešku i dopunili član 11, zašto niste uvrstili one oblike turizma koji su zaista profitabilni za Srbiji i koji zaista mogu uspeti u Srbiji? Nema ni jedne jedine reči o sportskim događajima i sportskim takmičenjima kao obliku turizma, nijedne reči o umetničkim i kulturnim manifestacijama kao obliku turizma, o ekoturizmu takođe se ne govori ni u važećem Zakonu o turizmu, niti u Predlogu zakona o izmena i dopunama Zakona o turizmu. Samo nekoliko reči o ovim oblicima turizma i turističkog proizvoda. Sportski turizam nije pomenut, a stalno je prisutan u Srbiji. Kao što znate, Srbija je domaćin mnogih međunarodnih takmičenja, mnogih međunarodnih utakmica, kupova, turnira. Srbija je vrlo često domaćin balkanskih prvenstava, evropskih i svetskih prvenstava. Navešću dva primera iz sporta, koja su bila, jedan pre mesec dana, a jedan se upravo odigrava u Beogradu. Pre mesec dana je bilo Svetsko prvenstvo u kik-boksu za juniore i kadete u Beogradu, bilo je preko 2.000 učesnika, devet hotela potpuno zauzeto. Potrošeno je otprilike oko milion dolara samo za hotele. Da ne govorimo o vanpansionskoj potrošnji, o potrošnji koju su ostvarili u drugim gradskim objektima. Upravo danas počinje seniorsko Svetsko prvenstvo u karateu, koje okuplja oko 1.500 učesnika. Svi će oni spavati u hotelima, jesti itd. Zar to nije oblik turizma? Ne, o tome nema reči ni u važećem Zakonu, ni u Predlogu zakona o izmena i dopunama Zakona o turizmu. Niko ne govori o umetničkom i kulturnom turizmu. Gospodo iz Vlade, svi ste zaboravili da Srbija ima i FEST, da ima BITEF, BELEF, zaboravili ste da imamo Sabor trubača u Guči, koji svake godine postaje sve masovniji i popularniji, naročito među strancima, zaboravili ste da postoji Egzit u Novom Sadu, zaboravili ste na mnoge kulturne manifestacije, ne samo u Beogradu i Novom Sadu, nego i one koje se održavaju u Nišu, Leskovcu i mnogim drugim gradovima Srbije. Potpuno ste zaboravili da postoji kulturni turizam i potpuno ste ga zapostavili. Zapostavili ste eko-turizam. Ako nismo ekonomska sila, onda jesmo sila u ekološkom smislu. Zaista obilujemo nedirnutim predelima, planinskim, rečnim i jezerskim i mi to ne znamo da iskoristimo, odnosno vi to niste stavili ni u prvu verziju zakona koji je važeći, niti u Predlog zakona o izmena i dopunama Zakona o turizmu. Zar je po vama tzv. "gradski odmor", koji ste naveli na prvom mestu turističke ponude ili "specijalni interesi", za koje niko ne zna šta to znači, bitniji od kulturnog turizma, sportskog turizma, jednom rečju manifestacionog turizma, zar vam je bitniji od ekoturizma itd? Izgleda da jeste, nažalost. Pominjete kao novi pojam nautički turizam. Svaka čast nautizmu i nautičkom turizmu. Svaki dinar koji nam dođe od bilo kog oblika turizma jeste bitan za Srbiju, ali to se odnosi samo na par gradova uz Savu i Dunav, koji mogu da imaju marine, pristaništa, sidrišta, plovne objekte, jahte itd. Tvrdim vam da oblasti turizma koje sam ja naveo zaista ne možete porediti sa nautičkim turizmom. Naravno, sve ove kategorije koje sam naveo je veoma potrebno i bilo je potrebno navesti i svrstati u strategiju razvoja turizma Republike Srbije, ali istovremeno treba osnovati institucije koje će se baviti razvojem tih oblika turizma. Ovde su identifikovane vrste planova, ali se nigde ne pominju stručne institucije, nigde se ne pominju naučne institucije i konsalting agencije koje će se baviti razvojem turizma, koje će vrišti istraživanje u oblasti turizma i koja će ta istraživanja javno objavljivati i koja će vršiti interpelaciju tih iskustava u praksi. Dakle, samo jedna jedina rečenica o programu razvoja turizma u Srbiji i to pogrešna. Radi se o članu 12. Zakona o turizmu koji nosi naziv – Program razvoja turizma. Citiram: "Autonomna pokrajina, jedinica lokalne samouprave u okviru svojih nadležnosti utvrđenih zakonom kojim se uređuje lokalna samouprava i posebnim zakonom, donose program razvoja turizma u skladu sa strategijom". Jedna jedina rečenica o razvoju turizma u Srbiji, ali mislim da je to tehnička greška i da je naslov valjda morao biti – Program razvoja pokrajinskog i lokalnog turizma, jer se ne govori o državi Srbiji, govori se o njenim delovima, AP i lokalnim samoupravama. U članu 50. Zakona o turizmu koji nosi naslov – Evropska osposobljenost, govori se o obrazovnom nivou onih koji će nas predstavljati pred strancima. Ovde se takođe govori i o stručnoj spremi koja je potrebna za zapošljavanje ljudi na rukovodećim mestima u turističkim agencijama. Potrebno je da imaju ili višu stručnu spremu ili da imaju srednju stručnu spremu od četiri godine. Molim vas, zašto onda imamo čak šest fakulteta u Srbiji koji obrazuju kadrove iz oblasti turizma? Da li te fakultete i visoke škole treba ukinuti ili ćemo zapošljavati i dalje na rukovodećim mestima u turizmu ljude koji su završili samo osnovnu školu ili u najboljem slučaju višu školu turističkog ili nekog drugog društvenog smera? Imajući u vidu kompleksnost usluga koje pružaju turistički radnici zaista je potrebno podići nivo obrazovanja u oblasti turizma. To je zaista neophodno ukoliko želimo da napredujemo u tome. To su sve razlozi, pored razloga koje će navesti moje kolege iz poslaničke grupe SNS, zbog kojih predstavnici, poslanici SNS ne mogu da glasaju za ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Iskorišćeno je 15 minuta i 15 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika. Reč ima ovlašćeni predstavnik SRS, gospodin Krasić.
Gospodine Novakoviću, odmah ću da vas relaksiram, možete slobodno da se smeškate. Meni je danas izuzetno drago pošto su danas pričali i predstavnici Vlade i predstavnici stranaka na vlasti. Moram da vas pohvalim, sve ste ljudi u pravu što ste rekli. Apsolutno ste sve u pravu što ste rekli. Preporučio bih vam da odete do prvog DVD centra da uzmete film "Kramer protiv Kramera" i da vidite kako to izgleda DOS protiv DOS-a. Kod "Kramer protiv Kramera" u pitanju je ljubav prema detetu, a kod varijante DOS protiv DOS-a je ljubav prema parama. Pošto smo tu lekciju savladali, idemo dalje. Podneli smo veliki broj amandmana i kada smo pisali te amandmane na ove predloge zakona koristili smo obrazloženje koje je napisala Vlada, pa ćemo o tome kasnije da ispričamo. Meni je posebno drago što ste danas potvrdili sve ono što smo mi tvrdili od 2001. godine na ovamo. Vi ste se menjali, te bili ste na vlasti, te niste, te ste bili u koaliciji, te ste se voleli, te se niste voleli, demonstrirali svoje koalicione kapacitete, ali mi smo jedini opozicija od 2001. godine na ovamo. Sve što smo vam stavljali na teret vi ste danas potvrdili. Pohvaljujem vas, znači ipak je vredelo pričati ove godine. Kada sam prošle godine ljudima u Kovinu rekao – ne verujte ovima na vlasti, kažu da će da vas zapošljavaju, Vlada donosi program kako da otpušta iz državne službe. Rekli su – ako ovi koji su na vlasti dođu u Kovin pa budu na vlasti, biće veliki transfer sredstava iz budžeta. Rekao sam – lažu vas, neće biti nikakvog transfera. Šta sada kaže cela lokalna samouprava u Republici Srbiji, a to je 150 opština, 23 grada i grad Beograd. Kažu ovako, da je Vlada Republike Srbije unazadila i unakazila lokalnu samoupravu. Kaže – Vlada se ne drži zakona koji je donela pre četiri godine. Molim vas, sve citiram, ovo su sve vaši stavovi, nema nijednog mog, potvrđuje se ono što sam na vreme obaveštavao. Šta kaže na to gospođa Dragutinović, pa kada se zamrzavaju plate zaposlenih koje se finansiraju iz republičkog budžeta, zamrzavaju se i plate koje se finansiraju iz lokalnog budžeta. Ona je žena promašila temu. Šta kažu ovi drugi? Ovi drugi kažu – pa nije to tema, nama je tema razvoj, asfaltiranje, grejanje. Čuo sam da Loznica već četiri dana ima grejanje. Veliki je dug u pitanju. Meni je izuzetno drago što se smeškate, predsednik opštine Kosjerić, čuveni kolumnista, Dragan Vujadinović, koji je u onoj zgradi napadao Vladu, a uvek glasao za ono što kaže Vlada, evo šta on kaže: "Republički budžet je prebukiran, rashodi i deficit su veliki i svi znamo da je za to glavni krivac javna potrošnja. Ipak, u preraspodeli sredstava stradali smo mi, odnosno opštine i gradovi u unutrašnjosti. Nama ove pare trebaju za ulaganja kako bismo postali preduzeća koja zarađuju. Investitor nam neće doći ako nema zbog čega da dođe i čime da dođe. Treba mu bar put, ako već pruge nema. Međutim, umesto da nam daju sredstva i dozvole da radimo, Vlada ide linijom manjeg otpora i ne dira javnu potrošnju, već zakida nas". To je rekao Dragan Vujadinović, predsednik opštine Kosjerić, član DS. Podržavam ga, samo što se on kasno setio. Sličnu priču pričaju neki drugi, ali kao što vidite ovde nema onog razloga o kome priča gospođa Dragutinović. Ali dobro, tu su primedbe da se zakinulo lokalnoj samoupravi, pa zatim trudnicama, pa za rešavanje problema nezaposlenosti. I, vidi vraga, javili su se tu i gradonačelnici Beograda, Novog Sada, Niša, Kragujevca, "Kramer protiv Kramera". Vi ne možete da ubedite vaše, a pokušavate ovde u Skupštini da ubedite SRS kao jedinu opozicionu stranku. Ne možemo da vam verujemo. Podržaću gospodina Paunovića. Gledajte šta kaže gospodin Paunović. Kaže: "Od različitih najava, poput onih kada je ministar Mlađan Dinkić nedavno rekao da je kriza prošla i da je vreme da se opštinama vrate transferna sredstva na stari nivo". Mlađa kriza prošla, obavestite gospodina Paunovića, ili će da veruje da je kriza prošla ili ako kuka za ove pare neka nađe neko drugo mesto. Sada da vidimo kod ove Nacionalne službe za zapošljavanje. Smejte se, molim vas, ovo je interesantno. Kaže se ovako: "Aktuelni program, projekat tehničke pomoći i unapređenja kapaciteta službe za upravljanje podacima, prognoziranje, monitoring, i evaluaciju". Znači, nijedna banka neće da ode za novo radno mesto. To košta veliki milion evra, finansira EU, a projekat će da vezuje konzorcijum na čelu sa EEO grup. Idemo na drugi projekat, Španci finansiraju, neki španski fond, projekat podrške nacionalnim naporima, napinjete se znači, nacija se napinje, za promovisanje zapošljavanja mladih i upravljanje migracijama. To je zajednički program, to je dva miliona SAD dolara, realizujete preko neke vaše firme. Projekat promocije zapošljavanje mladih u Srbiji, Vlada Italije dala je skoro 30 miliona dinara. I to gurate preko nekih vaših, sve ide preko Nacionalne službe. Dalje, projekat za migracije PRO programa, preko delegacije Evropske komisije u Srbiji, to realizuje švajcarska Vlada i Vlada Lihtenštajna, to je milion i po dolara. Onda, "Tempus" projekat razvoja okvira doživotnog učenja, DELFIS. I to su velike pare. Dalje, "Tempus" projekat prekvalifikacija za nezaposlena lica sa završenim fakultetima u Srbiji, to je CONCUR. Znači, diplomirani inženjer treba da se prekvalifikuje da bude šloser. To košta 700 hiljada evra. Isto finansira EU. Slušajte dalje. Projekat razvoja mreže inovativnih socijalnih preduzeća ISEDE NET i to se finansira sa velikim parama, oko dva i po miliona evra, ali ide i preko Evropskog pokreta u Srbiji – Minić, Žika Bambus i oni vaši. Pare se koriste za nezaposlene, za rešavanje problema ili je ovo samo jedan protočni bojler da se pare sa svih strana slivaju u nečije džepove? Ne znam šta čeka Dačić, što ne hapsi ovde? Kaže – Projekat holandsko iskustvo i dobra praksa u oblasti zapošljavanja, 100 hiljada evra, opet neka fantomska firma. Pošto ste dobili naše amandmane, brže-bolje oglasio se direktor Nacionalne službe za zapošljavanje. To je čovek koji je bio do pre godinu dana državni sekretar u Ministarstvu ekonomije, napredovao je. Vladu Ilića ste prebacili da bude poslanik, on ćuti kao zaliven, jer je bio i u poreskoj upravi i u službi za zapošljavanje i svašta se tamo dešavalo. Pozdravite ga, sve je u redu. Očigledno da onaj Papak nije mogao da napreduje dalje. Vidim, svi napreduju iz okruženja, a onaj Papak nikako da napreduje. Kada se pročita biografiju o ovom vašem Dejanu Jovanoviću, kakve veze on ima sa zapošljavanjem? On samo zna da bude likvidator u nekoj banci. On se razume samo u pare, kako vidim ovde. Vidite, kada takvi dovate da rešavaju probleme, onda B92 objavi komentare ljudi povodom vaše vesti da je to sve u najboljem redu. Evo ga jedan komentar, to možete da uzmete, jer nacionalna služba plaća B92, da znate, to je ista kuća. Šta kaže jedan vaš verni slušalac – da li ovi ljudi misle da smo toliko blesavi, lažu gore nego RTS, a povodom informacija vašeg direktora da se smanjuje broj nezaposlenih u Srbiji? Šta kaže drugi vaš fan? Kaže – dabogda imali glasova koliko je ljudi našlo posao. To vam on šalje, to nije kletva, to je vrlo interesantna stvar. Službu za zapošljavanje, koja ima jednu direkciju, dve pokrajinske službe, 34 filijale, 20 i još jednu službu, 120 ispostava, selite u Kragujevac, ničim izazvani, ne zna se zbog čega. U mojim amandmanima predlažem da to bude Crna Trava, jer je ona statistička greška, već 40 godina uvek je poslednja po statističkim podacima. Da vidimo kakva je nezaposlenost. Ako uzmemo podataka januar 2008. godine, stopa bila 25,6. Ako uzmemo poslednji objavljeni podatak, sve vaši podaci, to je 26,10%. Lepo vam ide posao. Ako uzmemo ove vaše informatore gde se hvalite koliko vas košta služba itd, hajde da preskočim to, pošto to dobro znate, bavimo se samo citiranjem, poštovani građani, kada se rešava pitanje zapošljavanja preko službe koju drži, neka bude, Dejan Jovanović, kako rekoste, da vidite kako se troše vaše pare. Uzećemo prvo postupke javne nabavke i tendere. Preskočićemo, ovo nema neki veliki problem. Onda kaže – nabavka goriva za motorna vozila, ne može kod NIS-a, mora kod OMV-a. Dalje, gde se ne primenjuje Zakon o javnim nabavkama: nabavka produkcije i emitovanja TV programa, usluge, izrade informativnog… Frama TV itd. Nabavka produkcije radio i TV programa i kupovina vremena za emitovanje programa za medijsku promociju mera i aktivnosti Nacionalne službe za zapošljavanje, ugovor je zaključen 30. januara 2009. godine sa ponuđačem drp 92, B92 Beograd, drp 92, B92. Nabavka i instalacija VEB aplikacije; dalje, nabavka usluga preseljenja, Nacionalna služba koristila usluge preseljenja, tu je neki MBV-SZR i transport roba; dalje, nabavka usluga reciklaže elektronskog otpada. Da li ste mogli da sumnjate? Božić i sinovi. Dalje, nabavka usluga angažovanja radnika preko omladinske zadruge. Nacionalna služba angažuje studentsku zadrugu. Omladinska zadruga "Milenijum". Da li ste zaboravili, ta služba se bavi zapošljavanjem ljudi, a vi angažujete studentsku zadrugu? Šta čeka taj Dačić, što ne hapsi? Nabavka usluga istraživanja kvalitetnih i kvantitativnih pokazatelja tržišta rada Cesid d.o.o. Beograd. Ljudi, šta radite ovo? Valjda je sa tim parama Blagojević napokon diplomirao. To su ona istraživanja, ono cice-mice, idemo dalje. Nabavka usluga pres-klipinga "Nina medija". Molim vas, gospođo Kalanović, kada sretnete gospodina Cvetkovića, poručite mu da nabavku propagandnog materijala za potrebe opremanja štanda Nacionalne službe za zapošljavanje stavi obavezno na stadionima, pošto ste ovde dali za štand koji se nalazi na festivalu Egzit. Dođu oni tamo, imaju štand, vi ih obaveštavate kako mogu da se zaposle. Dajte to navijačima i rešite problem. Što se ne pojavite tamo sa tim vašim štandom? Dalje, nabavka multimedijalnog paketa za samoučenje iz oblasti poljoprivrede. To je DVD, to je verovatno Zaharija Trnavčevića. Kaže – radiodifuzno preduzeće B92, znači 120 hiljada evra mesečno vi obezbeđujete za B92. Znate li, gospođo Kalanović, šta znači u prevodu B92? Pozovi Beograd policiju, a B92 info znači Beograd policija, istureno odeljenje BIA. Vi njih finansirate. Vidi, molim te, kaže – nabavka usluga izvođenja obuke iz oblasti novinarstva i medija za 40 nezaposlenih lica na lokaciji grada Beograda – Balkan medija tim. Nabavka materijala za reprezentaciju za potrebe kabineta Nacionalne službe za zapošljavanje SZUGR ''AŠ DELO'' Ljig. Gde nađoste kafanu u Ljigu? Što niste uzeli ovde negde u Balkanskoj? Opet novogodišnji pokloni, opet moraju da budu iz Ljiga. Nabavka usluga – ketering, da li vi letite u Nacionalnoj službi ili ćete tek da letite iz Nacionalne službe, Beo HRANA RUNDIĆ d.o.o. Beograd. I da vam ne čitam, to su, gospođo Kalanović, sve podaci koje je vaša služba objavila. Imate i odmarališta, Dobre itd. Pa da vas ne maltretiram koliko košta to što se vi starate da se ljudi zaposle, a oni se ne zapošljavaju. To je tako skupo i bolno za ovaj narod, da je to katastrofa. Što se tiče ovoga što hoćete da preselite u Užice, to su 34 zaposlena radnika u toj agenciji, znači, 34 nove stambene jedinice treba tamo da bude, ali ako to preselite iz Beograda, nešto će morati da ostane u Beogradu. Ako pokušavate da dokažete ljudima da će seoba agencije iz Beograda u Užice biti jeftinija za onog iz Subotice koji više neće da dolazi do Beograda, biće mu bliže do Užica, onda ste stvarno uspeli, ali ćete biti suočeni sa našim amandmanima, pa ćete morati da objasnite u čemu se to ogleda. Inače, radi vašeg saznanja, što se tiče ove agencije, to je most za ceo svet. Igrale se delije, nasred zemlje Srbije, to je reklama. Ovaj vaš direktor šta je napisao ovde, pet godina zatvora bih mu dao, bez razmišljanja. U šestoj bih već počeo nešto da ga saslušavam. Šta je ovaj čovek ovde napisao? To je ovaj Milenko Bogosavljević. Ovo je katastrofa. Na kraju je završio sa činjenicom, jednom konstatacijom, da kad se smanji pritisak na ovakve agencije u svetu, onda je svetska ekonomska kriza završena. On kao da ne razgovara sa Mlađom. Ne znam, kod vas kako seukaže potrebe tako dajete neki podatak. Kaže – tek kad splasne pritisak na te agencije značiće da se planeta oporavila. Oni razmišljaju o planeti, ne razmišljaju o Srbiji. Oni više vole EU nego što je voli Angela Merkel, Nikola Sarkozi i ostali. Zašto oni vole toliko Evropu? Pristupni fondovi, dragi građani. Oni će da uzmu pristupne fondove, a vama će ostati mućak. Zašto mućak? Oni se brinu, staraju se, oni pokušavaju nešto. A gledajte, što se tiče evropskih standarda, ovo je sve mimo evropskih standarda. Nemate uopšte izjavu da ste usaglasili sa nečim da predstavlja neku obavezu. Šta ste napisali kod ovih agencija? Dok su u EU mnoge zemlje morale da traže dozvolu od briselske administracije ne bi li ojačali kapital svojih agencija, čime je izgubljeno dragoceno vreme. Znači, u EU ako imate neku ovakvu agenciju za osiguranje izvoza i finansiranje izvoza morate da tražite saglasnost od briselske administracije, a ovaj se hvali – sreća naša što nismo u EU pa možemo da haramo, da radimo kako hoćemo. Nikola, ovo je sve vaše. Nisam autor nijedne reči, samo citiram i kada hoćete da replicirate, da replicirate tamo negde vašima, nemojte meni jer ću se ozbiljno naljutiti. Ima jedna mentalna gimnastika vezana za kamate, pa sada ovo više nisu usluge ili poslovi nego proizvodi, faktoring. Sve ekspert do eksperta, sve neki strani izrazi. Vidim i ovog mog Bajru ste pokvarili i malopre reče "gud". Nešto reče "gud", ne zna ni on, nešto na engleskom. I Bajro je progovorio engleski pored vas. Što se tiče ovog vašeg Fonda za razvoj, upravni odbor jedno 600 godina zatvora možete da date, nema nikakvih problema. Međutim, mnogo vas hapse tamo u tom Fondu za razvoj. Mlađa kaže, hapse se ljudi, 3% je zloupotrebilo, ove godine će devet njih da zloupotrebe. On sve to prijavljuje, bori se protiv toga. Međutim, poštovani građani, da vam dam jednu pouku kako da radite sa ovim Fondom za razvoj. On je puko pa je puko. Kada dođe u Niš, od toga nema ništa, to svi znaju. Moram da vam skrenem pažnju da taj fond posluje po sistemu što ima samo svoje odabrane procenitelje i na sajtu tog fonda naći ćete spisak poželjnih procenitelja čije procene prolaze kod Fonda za razvoj. Jedva su uhapšeni neki od tih procenitelja. Verovatno se nisu učipili tamo gde treba da se učipe, ali su uhapšeni. Znači, imate spisak. Ako hoćete kredit od fonda, javite se kod tih veštaka, tu su pretežno građevinci itd. Proučavam ko je na onom spisku. Proučio sam 70%, ali držim u tajnosti strane da ne permutujem neke brojeve pa da me Mlađa ponovo tuži, pa opet moram da ga saslušavam u sudu kao što sam ga saslušavao prošle godine. Mnogo mi dobro ide kada ga saslušavam, da znate, sve prizna. Mlađa je mnogo iskren čovek, ništa ne laže, sve prizna u sudu kada ga saslušavam. Od ovoga nema ništa. Ovo je još samo jedna u nizu prevara. Ali, unutar DOS-a, bez obzira na agregatno stanje, postoji samo svađa i borba za strateške pozicije. Samo je SRS opozicija, a ovi se svi drugi trkaju ko će pre u EU. Nema alternative, svi su ostali za EU. Zbog čega? Zbog para, ko će da mazne pare. Ništa drugo njih ne interesuje. Ne interesuju ih standardi, ne interesuju propisi, ne interesuju građani, ne interesuju ih potrebe građana Republike Srbije; ne, ko će da drmne, da dohvati što više.
Obaveštavam vas da su, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe SPS-JS, Nova Srbija, G17 plus, LDP, DSS, Napred Srbijo, SRS i ZES. Prelazimo na raspravu po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu. Reč dajem gospodinu Đorđu Milićeviću.
Poštovana ministarka, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su danas četiri zakonska predloga, odnosno četiri izmene i dopune zakona i to Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o turizmu, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije, Predlog zakona o izmenama i dopunama Fonda za razvoj Republike Srbije i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i osiguranju za slučaj nezaposlenosti. Kada je reč o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o turizmu, osvrnuću se samo na jedan segment odnosno na jednu izmenu koja je deo ovog zakonskog predloga. Najpre želim da kažem da Srbija ima zaista ogromnu šansu kada je reč o zdravstvenom turizmu. Što se tiče predloženih izmena i dopuna Zakona o turizmu, imamo određenu nedoumicu da ovaj predlog specijalne ustanove za rehabilitaciju ne dovede u jedan neravnopravan položaj sa ostalim učesnicima u turizmu na teritoriji Republike Srbije. To u određenom vremenskom periodu, ukoliko se desi, može dovesti do smanjenja tih kapaciteta i otpuštanja radnika, što svakako nije konačna intencija, nije cilj i nije interes ni predlagača ni svih nas. Kada je reč o kapacitetima specijalnih bolnica za rehabilitaciju, informacija kojom raspolažemo jeste da oko 50% kapaciteta se popunjava na tržištu, a oko 50% kapaciteta se ugovara sa Republičkim zavodom za zdravstveno osiguranje. Ovim predlogom je predviđeno da oni koji su budžetski korisnici za kapacitete mimo ugovora sa Republičkom zavodom za zdravstveno osiguranje moraju da traže saglasnost ministra i to odobrenje se izdaje za vremenski period do godinu dana. Godinu dana je, rekao bih, jedan kratak rok za dugoročne poslovne planove, a sa druge strane ostali subjekti koji se bave ugostiteljstvom, tu mislimo na odmarališta i na domove, oslobođeni su odnosno nije im potrebna ova saglasnost. To je onaj neravnopravni položaj u kojem se mogu dovesti institucije o kojima sam govorio sa ostalim učesnicima u turizmu na teritoriji Republike Srbije. Smatramo da treba razmotriti predložene amandmane. Tu su i amandmani ostalih poslaničkih grupa. Na ovaj zakon poslanička grupa SPS – JS podnela je amandman, tu je amandman i Vlade Republike Srbije. O tome ćemo razgovarati tokom rasprave u pojedinostima. Smatram da između svih amandmana treba naći određenu ravnotežu i najracionalnije i najkorektnije rešenje. Ne treba dozvoliti i treba u ravnopravan položaj staviti sve učesnike u turizmu na teritoriji Republike Srbije. Možda bi bilo bolje da se o ovome razgovaralo znatno ranije, neposredno pre nego što je ovaj zakonski predlog ušao u skupštinsku proceduru i da smo na određeni način mogli da sagledamo, saslušamo primedbe i sugestije onih na koje se ove izmene i dopune zakona odnose, odnosno onih koji će sprovoditi izmene i dopune zakonskog predloga. Kada je reč o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije, predviđeno je, kao što je više puta danas tokom rasprave rečeno, da se sedište agencije iz Beograda preseli u centralnu Srbiju, uz mogućnost, kako je definisano, otvaranja filijala agencija. Želim da kažem da podržavamo svaki predlog, svaku inicijativu, svaku meru koja vodi ka decentralizaciji, ali s obzirom da se spominje otvaranje filijala, moram da podsetim na neophodnu racionalizaciju koja je započeta na nivou državnog aparata, dakle, ušteda na nivou države u trenucima kada svi osećamo negativne efekte ekonomske krize treba da bude prioritet prioriteta, a u ovom slučaju i u ovom kontekstu to zapravo znači da ne bi trebalo da bude novih zaposlenja i ne bi trebalo da dođe do povećanja kadrova u državnom aparatu. Ovim predlogom se, između ostalog, omogućava osiguranje izvoznih poslova na domaćem tržištu, a proširuje se i davanje garancija, što smatramo da je dobro. Kao što je rečeno, predlog je sačinjen u skladu sa svim svetskim eksportno-kreditnim agencijama odnosno njihovim iskustvima. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i osiguranju za slučaj nezaposlenosti, dakle, reč je o tome da se sedište Nacionalne službe za zapošljavanje iz Beograda seli u Kragujevac. Već sam rekao da podržavamo svaku meru koja vodi ka decentralizaciji, u ovom slučaju ka dekoncentraciji institucija sa nacionalnog nivoa u cilju, kako je između ostalog navedeno, obezbeđivanja ravnomernijeg razvoja u perspektivi. Ali, ono što je suština kada je reč o radu Nacionalne službe za zapošljavanje odnosno ono što treba da bude intencija ove institucije jeste što efikasniji način posredovanja u zapošljavanju ljudi, jer to je prioritet i najvažniji zadatak – zaposliti građane Srbije. Kada je reč o poslednjem zakonskom predlogu o kojem danas govorimo, izmene i dopune Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije, mi ovaj zakonski predlog podržavamo jer pre svega želimo, podržavajući ovaj predlog, da podržimo cilj koji se želi postići usvajanjem ovog zakonskog predloga, a tu pre svega mislim na ciljeve koji se odnose na podsticanje izvoza i razvoja infrastrukture. Tačno je da su sredstva koja se opredeljuju za Fond relativno mala i tačno je da u perspektivi i u nekoj budućnosti treba razmišljati na koji način ojačati i u tom kontekstu osnažiti Fond za razvoj, imajući na umu njegov značaj i ulogu koju ima. Govorilo se danas o ravnomernom razvoju Srbije i želim da kažem da ćemo mi imati jedan ravnomerniji razvoj ako ovakvu praksu i ono o čemu govorimo danas, u smislu dekoncentracije državnih institucija, primenjujemo i na ostale opštine, i na ostale gradove na teritoriji Republike Srbije. Naravno da je uvek dobro da razgovaramo o ekonomskim prilikama u unutrašnjosti Srbije, to je izuzetno važna tema. Tačno je i to što je predstavnik poslaničkog kluba SPS-JS gospodin Nikolić rekao u svom uvodnom izlaganju, da postoje velike razlike između razvijenih i nerazvijenih područja, nedostatak investicionih aktivnosti, da je privatizacija spora i u određenom kontekstu jako loša, da nam je potrebna jedna sveobuhvatna kontrola svih privatizovanih preduzeća, upravo zbog sve učestalijih uočenih negativnosti. Dakle, imajući sve to na umu, dislociranjem određenih institucija mi želimo da verujemo u to i želimo to da definišemo, kako jedan prvi korak i ka onom konačnom cilju koji želimo da postignemo, a to je ravnomerniji razvoj na teritoriji RS. Mi podržavamo sva četiri zakonska predloga, ali vam predlažemo da kada je reč o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o turizmu povedemo jednu raspravu o amandmanima koji su predloženi i da pronađemo jedan kompromis i najrealnije i najkorektnije rešenje, imajući na umu pre svega interes svih onih koji se bave turizmom na teritoriji Republike Srbije.
Uz izvinjenje članovima i svim narodnim poslanicima, navedena je bila poslanička grupa ZES i to je jedini pravilan naslov. Reč ima gospodin Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovani građani Srbije, pred nama su četiri zakonska predloga i neke dopune predloga zakona. Odmah ću reći da ponovo spajate nešto što ne može da se spaja. Ali, šta je, tu je. Kada govorimo o izmenama i dopunama, odmah ću reći da je poslanički klub NS prošle godine podneo jedan amandman koji vi niste prihvatili, da ste to prihvatili sada bismo uštedeli vreme na članu 4, dakle, stiče se utisak jednostavno kao da možda i namerno nije to prihvaćeno. Pa, bože moj, pošto često menjamo zakone, nešto što je dobro, to ćemo predložiti posle šest, sedam ili osam meseci kao svoje, a radi se o članu 4. kada govorimo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Fondu za razvoj, kada se uključuju praktično preduzeća u državno vlasništvo. To je možda jedino pozitivno kada govorimo o ovom zakonu i to ne možemo da ne kažemo. Ali, mi smo to uočili mnogo ranije i to ne mogu a da ne kažem. Sve vreme ću potrošiti upravo na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije. Jednostavno, s nekim stvarima se apsolutno ne možemo složiti. Pre svega, zašto se Fond izmešta u Niš? Zašto se pravi ova agencija u Užicu? I odmah, radi građana Niša i Užica, da kažem da Nova Srbija apsolutno nema ništa protiv da se ti krajevi razvijaju ravnomerno. To je dobro, ali bi to bilo dobro da se suštinski odnosi neka agencija koje ja vezana za neku industrijski deo, gde imamo određene kadrove i što bi bilo potpuno logično da to tamo i bude. Gospođo ministre, mi ništa ne bi imali protiv da neka agencija bude i u Trsteniku, da "Prva petoletka" zaživi, da se nešto tamo dešava gde postoje specijalizovani kadrovi. Čisto praktično imamo utisak da su upravo ova izmeštanja u Niš i Užice jedan politički marketing, očigledno da su izbori blizu i da treba još jednom zamazati oči građanima Srbije, kao što je to urađeno pred prošle izbore kada je u pitanju bilo hiljadu evra od akcija. Pitanje, zašto to nismo odmah uradili prošle godine, nego smo čekali da prođe godinu dana? To je jedno suštinsko pitanje. Ako bi se obezbedili uslovi, taj zakon bi bio primenjiv onog trenutka kada i ovaj stupi na snagu. U članu 1. direktno smatramo i podneli smo amandman da tačka 6. treba da se briše, iz razloga što za infrastrukturu postoje specijalizovana javna preduzeća i fondovi i nema nikakvog razloga da stoji ovaj podsticaj, jer sigurno postoje drugi načini da se ova problematika reši. Ono što je još izuzetno bitno za Fond, jeste onaj deo zbog čega smo podneli i drugi amandman, a to je u članu 8. koji se odnosi na član 22. stav 1. koji treba da se menja i glasi – Fond dva puta godišnje podnosi izveštaj Vladi Republike Srbije, a ne četiri puta. Mi smo principijelno i tada kada smo donosili ovaj zakon imali primedbe na to zašto po prvi put u istoriji Fonda predsednik upravnog odbora postaje ministar za ekonomiju, jer otkako Fond postoji, uvek je to bio premijer države? To je uvek tako bilo neka priča koja je prošla, ali i dalje se praktično centralizacija i moć jednog ministra vidi kroz ovaj član 8. Zbog čega direktor Fonda treba četiri puta da podnosi izveštaje ministru za ekonomiju? Nova Srbija smatra, i to smo tražili našim amandmanom, da izveštaj, bez obzira što je u rukama ministra za ekonomiju, treba da se podnosi Vladi, iz prostog razloga što će kroz podnošenje izveštaja Vladi i ministar za ekonomiju, kao i svi drugi ministri, a ne možete reći da nije bitno da drugi ministri ne budu upoznati s tim što se u Fondu dešava, jer sigurno da postoji deo delatnosti Fonda koji zadire i ka drugim ministarstvima kroz odobravanje kredita. Smatramo da je to apsolutno logično i da nema nikakvog razloga da se izveštaj ne podnosi Vladi, jer Vlada je kapa u ovoj državi, pa nema razloga da se podnosi ministru. Osim toga, iz čisto praktičnih razloga, zašto četiri puta i sve da ostane tako, da li će se direktor Fonda samo baviti u Fondu pripremanjem izveštaja? Mislim da je celishodno da prihvatite amandman da to bude jedanput godišnje. Ako već zbog nekih razloga treba, dva puta godišnje je neki plafon. Zaista smatramo da će se direktor baviti jedino time, da podnosi izveštaje. Šta će građani Niša dobiti od toga što će to preći u Niš? Naravno, dobiće to da je Fond za razvoj bliži tom lokalitetu. Kao što je kolega Krasić rekao za ovu drugu agenciju, nekima će to biti sada naporno i udaljeno. Ono suštinski šta će dobiti ukoliko ostanu isti zaposleni, sada imamo situaciju, da damo jedan primer u Vladi, trenutno u Ministarstvu za poljoprivredu svakoga dana pun autobus zaposlenih ispred Ministarstva ide u Šabac na posao. Dva sata im treba, zavisno od gužve, sat i po, nebitno. Šta građani Šapca imaju od toga, osim zbog blizine, u nekom suštinskom delu? Zaposlenima u tom ministarstvu je izuzetno naporno, jer tamo rade majke, žene i neko ko mora toliko da putuje. Da ne budem tendenciozan, imamo i ovu reformu pravosuđa. Sada sudije više ne mogu da funkcionišu, jer se praktično bave time, kako da dođu do nekog udaljenog grada, kako da otputuju, ide zima. To, ministre, apsolutno poskupljuje troškove. Poskupljuje troškove i onda za neke druge stvari nema da se da. Videli smo, konkretno, u ovoj situaciji, ovaj štrajk koji je bio u pravosuđu, kako se završio. Ne bih voleo da ovo sa Nišem ili sa Užicem, praktično, dođemo u situaciju da vrlo brzo dođemo do toga da ćemo ponovo menjati zakon iz nekog razloga, da se to pokaže da možda nije dobro. Još jedanput, kao što sam rekao, voleo vih da se ovakve stvari kroz decentralizaciju zaista suštinski odrede ka nekoj sredini koja ima infrastrukturu, koja ima neki veliki gigant koji ima svoje kadrove i onda bismo verovali da postoji prava namera države da se neki centri ožive, da postoje kadrovi itd. To što ćete formalno premestiti nešto iz Beograda u Niš, a onda će, kao što vidimo u područnim jedinicama, verovatno ostati i u Beogradu područne jedinice, pa će taj fond, pretpostavljam, ostati u istoj zgradi, pa će biti opet veliki troškovi, pa će sada biti ponovo veliki troškovi u Nišu ili, ostaće ono što sad ide u Užice u Beogradu itd. Suštinski, ne rešava problem. Kada je u pitanju ova agencija u Užicu, svrha postoji ukoliko zaista se uključi nešto bitno kroz infrastrukturu, kroz neku državnu instituciju u određenom gradu. Bojim se da će ove promene biti samo čista kozmetika, čisto da se pokaže da nešto treba menjati. Suštinski to ništa neće promeniti. Suštinski je ovo samo jedan klasičan politički marketing, jer se izbori, bez obzira kada će oni biti, približavaju u našoj zemlji.
Reč ima poslanik Vlajko Senić.
Poštovana ministarka, poštovani saradnici, poštovani narodni poslanici, odmah ću da se osvrnem na pitanje – da li je ovo politički marketing ili nije i da li ima političke poruke ili nema. Ima političke poruke. Mi smo politička stranka. Bili smo deo jedne široke predizborne koalicije Za evropsku Srbiju, kojoj su građani dali poverenje da vodi državu u narednom četvorogodišnjem periodu. Svakako da svaka od stranaka koja je bila deo te predizborne koalicije ima svoju politiku koju sprovodi u Vladi, jer smo za to dobili podršku od građana. Sa rezultatima politike koju sprovodimo mi u Vladi ćemo izaći na naredne parlamentarne izbore. Nemamo nikakvu nameru da se krijemo iza institucija i da kažemo da nemamo politiku. Radimo predlažući ove zakone danas ovde i ono što je deo našeg političkog angažmana. Smatramo da rezultati takve politike omogućavaju i omogućiće građanima Srbije da idu brže ka EU, da bolje koriste fondove EU i da samim tim svi zajedno damo doprinos da se ova država približi ka jednoj modernoj, normalnoj i civilizovanoj državi, što je verovatno cilj svih nas. Kada govorimo o regionima, naravno da nemamo ambiciju da imamo monopol na ovo pitanje i na ovu temu, i da kažemo – mi smo jedini koji znamo da izađemo u susret problemima regionalizacije Srbije. Nemamo nameru mi da čekamo neki opšti politički konsenzus, kada će se sve političke stranke dogovoriti i reći – sada je tema, sada možemo da govorimo o regionima i regionalnoj politici. Preuzeli smo odgovornost da izađemo sa konkretnim rešenjima, na koji način Srbija treba da ide u susret problemu koji bi se rešavao, pričali mi o njemu ili ne. Podaci koje smo čuli na početku izlaganja o tome kakve su disproporcije u razvoju Srbije, u nezaposlenosti, u platama su vapaj Srbije da se nešto uradi po tom pitanju. To je nešto što nas čeka na našem putu ka EU. To je nešto što je tema koju ne možemo da rešavamo onda kada dođe pritisak iz EU i kada nam kažu – sada morate da uradite nešto da vaša zemlja ima ravnomerniji regionalni razvoj. Onda mi kažemo – sada je možda neki rok, do kraja ne znam koje godine, da na tom pitanju nešto uradimo. Idemo u susret tom problemu. Program koji ćemo izneti u narednih nekoliko nedelja je sveopšti politički program regionalizacije Srbije. Da se ne lažemo, bez politike nema regionalizacije Srbije. Mora da postoji politička stranka i političke stranke, politička volja građana Srbije da se desi regionalizacija. Na to dolaze ekonomski efekti i sve one prednosti koje građani Srbije treba da imaju sa procesom regionalizacije. Ako ne možemo da uradimo odmah sve, ako ne možemo momentalno da promenimo Ustav, da uvedemo nove regione, možemo da uradimo ono što je moguće sada. Ovi koraci koje su neki danas nazvali političkim marketingom jesu nešto što je ipak realan politički korak i što je to jedna jasna politička odluka da izvršimo dekoncentraciju vlasti, da se u Srbiji prvi put, ako vam treba podrška za izvoz, ide u Užice. Ako hoćete podršku za vaša mala ili srednja preduzeća iz Fonda za razvoj, da idete u Niš, ako hoćete da vidite šta se dešava sa zapošljavanjem, da idete u Kragujevac. Ako vas interesuje problematika regionalnog razvoja, da idete u Zaječar. Nije mnogo i nije nikakav strateški preokret u ovoj zemlji, ali jeste nešto. Jeste prvi korak koji će odrediti, siguran sam, ovaj proces da ide u tom smeru da to više ne može da se vrati nazad. Naravno, kada govorimo o tome i o dekoncentraciji institucija, naša misija nije da sirotinju jednako raspodelimo svima i da kažemo – Srbija je siromašna i sada to malo ili to ništa, dajemo svima da nemaju ništa. Naša je želja i naš je cilj da podignemo kapacitete u svim delovima Srbije, da sutra službenik u Leskovcu ili u Zaječaru, ili u Subotici ima taj, kako je rekao moj kolega "know how" da pristupi evropskim fondovima, da ne bude centralizovana država gde će se svi projekti pisati u Beogradu, gde će se sve pare prikupljati u Beogradu, a kasnije raspodeljivati po Srbiji. Uostalom, i filozofija EU je takva da nema centralizovane raspodele sredstava. Ako hoćemo da Srbija bude, na primer, kao Poljska, koja je od 2004. do 2010. godine povukla 80 milijardi evra iz fondova EU, to je zemlja koja je iskoristila 100% sredstava iz fondova EU, onda mi moramo danas da razmišljamo o tome, kakvim kapacitetima da očekujemo kandidaturu Srbije za EU, koja je, nadamo se, u decembru na dnevnom redu sledeće godine. Ako je to politički marketing, onda je to u redu i ne bežimo od toga. Ali, ako ne radimo mi taj posao ili ministri iz naše stranke u Vladi, mora neko drugi da radi, moraju da rade ministri iz neke druge stranke u ovoj ili nekoj narednoj vladi. Budite sigurni da je na poslednjem mestu ambicija da od toga pravimo politički projekat. Da li će građani ceniti to što mi radimo po ovom pitanju, to će pokazati naredni izbori, ali mi ne možemo da kažemo da zato što neko misli da je politički marketing, mi nećemo da radimo svoj posao. Ako je neko ministar ekonomije i regionalnog razvoja on mora da radi taj posao, ako taj posao radi dobro, onda naravno ima veću podršku i on kao ministar i njegova stranka na čijem se čelu nalazi. Da li je to politički marketing? U tom smislu jeste, ali politički marketing koji znači da nečim konkretnim što ste uradili za ovu državu vi motivišete ljude da vam daju podršku na nekim narednim izborima. To je vrlo jednostavno i mi od toga ne bežimo. Kada govorimo o pitanju regionalizacije, često je, a to je za poslanike iz Beograda veoma važna tema, često je pitanje kakva je tu korist za Beograd, da li se na taj način uzima nešto što Beogradu pripada, da li Beograd gubi u procesu regionalizacije i kakvi će uopšte efekti biti za građane Beograda, našeg glavnog grada, koji je svakako razvojni centar koji pokreće celu Srbiju. Siguran sam da će Beograd biti takođe značajan dobitnik u procesu regionalizacije zato što dekoncentracijom institucija, stvaranjem kapaciteta da se drugi delovi Srbije razvijaju brže u narednom periodu nego što se razvija Beograd, a svako ko je gledao ovaj novi plan razvoja Srbije u narednih 10 godina jasno se vidi da je neophodno da se regioni u Srbiji neravnomerno razvijaju da bi u nekom periodu do 2020. godine koliko-toliko dostigli neki civilizacijski nivo razvoja koji će biti prihvatljiv za sve. Dakle, Beograd će biti dobitnik zato što neće biti u narednom periodu navale na Beograd, zato što to direktno utiče na svakodnevni život ljudi, na saobraćaj, na zapošljavanje, u krajnjoj liniji na kvalitet života. To je jedan projekat gde mi ovom dekoncentracijom danas za koju ćemo se boriti činimo jedan mali, ali prvi i veoma važan i simboličan korak. Građanima Srbije jasno kažemo da je ovo proces koji je pokrenut sa dekoncentracijom, a da je to proces koji podrazumeva promenu mnogih zakona, u krajnjoj liniji, to je proces koji podrazumeva i promenu Ustava Srbije. Da li ćemo mi biti u Vladi koja će donositi tu odluku, o tome će svoju reč dati građani Srbije, a da će se ta odluka donositi u narednih nekoliko godina u Srbiji, to je apsolutno sigurno. Važno je da kažem da mi nismo za neku vrstu egalitarizma i da se ne borimo za neku Srbiju gde ćemo reći – evo, za 10 godina će u Vranju biti stopa nezaposlenosti ista kao i na Starom gradu ili u Novom Sadu, itd. To je nemoguće, svaka zemlja ima krajeve koji su napredniji, koji imaju bolje ekonomske pokazatelje, koji vuku napred, ali je naša obaveza da preko države, preko agencija, preko fondova, preko ministarstava, preko političkog delovanja u krajnjoj liniji obezbedimo svima u Srbiji jednaku šansu da se sutra izbore i za domaće fondove koji su mali i za fondove EU koji su mnogo veći. Kada to uradimo, kada omogućimo ljudima da imamo jednaku šansu, tu se naš posao i naša misija završava. Posle toga je sve u rukama lokalnih, regionalnih funkcionera, građana, ne samo funkcionera nego i drugih ljudi koji će se uključivati u različite vrste projekata koji će podržavati EU i tada ćemo moći da kažemo da smo posao regionalizacije na neki način zaokružili i završili. Taj dan nije tako blizu, ali danas, usvajanjem ovih zakona, mi ipak činimo prvi korak koji je mali, ali nije učinjen nikada pre. Moglo je da se uradi 2001, 2002. ili 2005. ili 2010. godine itd. Učinjen je danas. Dakle, nije spektakularno ali je nešto vrlo konkretno i činjenica je da ćemo prvi put imati institucije koje su do sada bile centralizovane ili u Beogradu, smeštene u nekim drugim delovima Srbije. Izrečene su mnoge kritike, ali ostaje naš poziv da svako da svoje predloge, svoje ideje. Mi posao regionalizacije ne možemo da izvedemo sami, ne možemo to da uradimo samostalno. Očekujemo podršku svih demokratskih političkih stranaka u Srbiji, njihove ideje i predloge i samo zajedničkim delovanjem na tu temu možemo taj problem da rešimo onako kako će biti najbolje u interesu građana Srbije.
Iskorišćeno je 11 minuta i 20 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Vesna Pešić.
Htela sam da ukažem na jedan raskorak koji se zapaža između izlaganja gospođe Kalanović da su to ogromni problemi koji su navedeni. Recimo, kada je reč o privatizaciji, da su brojne privatizacije preduzeća potpuno neuspešne, da su bila privatizovana i da su postala ponovo državna preduzeća. Zakon o Fondu se menja tako da sada mogu ponovo da se finansiraju iz ovog istog Fonda i državna preduzeća, pa čak i ona koja imaju 40% društvenog vlasništva. Kažem, mi se vrtimo, gospođo Kalanović, u krugu. Znači, kada ne uspete sa privatizacijom vi taj problem rešavate tako što ćemo sada ponovo da stvaramo državnu svojinu i da iz ovoga dajete ponovo državnim preduzećima. To se zove jurenje sopstvenog repa. Ako ste naveli kolike su regionalne razlike, ako ste naveli kolike su razlike u platama, ako ste naveli kolika je ogromna nezaposlenost, mogli ste dodati i siromaštvo, mogli ste još milion takvih indikatora da pokažete. Šta su rešenja za to? Tri zakona gde fizički, i to gospodin Senić zove nekakvom modernizacijom, fizički menjate njihove mesto. Pa, kada konkurišem na određeni projekat preko Interneta, što da jurim u Niš uopšte, što će neko da juri u Beograd. Vi to određujete teritorijalno, vi određujete tako što to zovete dekoncentracijom, što ćete koncentrisanog Dinkića da prebacite malo u Niš, malo u Beograd. Tu je koncentracija, a ne u fizičkoj koncentraciji. Da bi bilo ono što kaže on, to znači da se formira autonomni fond za razvoj u Nišu za jug Srbije, gde ne učestvujete gospodin Dinkić i vi. Onda smo napravili decentralizaciju i dekoncentraciju, jer decentralizacija gospođo znači decentralizacija moći. Moć se ničim ovde ne decentralizuje. Nismo mi volovi, ja sam ipak doktor sociologije, da me učite šta je dekoncentracija vlasti. Nema dekoncentracije vlasti. Znači, da ste onda osposobljavali opštine, da ste vratili imovinu opštinama, da ste osposobili lokalne zajednice da preuzmu razvoj, vi radite fizičkim prostorom i onda kažete ovako da čovek zaista lepo pošašavi. Da nacionalnu instituciju za zapošljavanje prebacujete u Kragujevac i kažete – onda će da bude blizu zapošljavanje. Gospođo Kalanović, stopa zaposlenosti uopšte ne zavisi od Nacionalne službe za zapošljavanje. Da li vi znate, treba da postoji potreba za radnom snagom, treba da se razvija privreda da bi bilo zapošljavanja, a ne da razne agencije, pa gde god da je ona, ona ne može nikog da zaposli. Ona samo kada dođe, ona mu nudi radna mesta. Svuda imate te zavode za zapošljavanje, to ima i u Kragujevcu. Nisu oni ljudi do sada trčali u Beograd. Kome služi ovo zavaravanje i kome služi ovakva jedna priča. Umesto da nam pokažete da je ovo što svako može da vidi zaista vlasništvo jednog ministarstva. Nikada nismo napravili javnu debatu o ovom pitanju. Kako da zaista ozbiljno pravimo i dekoncentraciju vlasti i moći, kako da idemo na decentralizaciju, kako da zaista imamo regionalizaciju. Ne, nego kada se pravi stranka koja se zove "Ujedinjeni regioni" onda ćemo mi da pravimo filijale i da udarimo udar, ovo smatram udarom na politički sistem u Srbiji. Već po opštinama krenulo se sa kupovinom glasova. Nema više ni elementarnog petooktobarskog rezultata zašto smo se borili. Imali smo autoritarnu vlast, nismo imali poštene izbore, ali više ih ni sada nemamo. Pričate o političkim strankama, o finansiranju stranaka. Vi ste sada patentirali sistem da se finansirate preko države. Sada ćete da otvorite filijale, da zapošljavate vaše ljude, da idete u siromašne krajeve i da tim ljudima, stručnjaci najviše vole sirotinju i idu tamo da njih kupuju. I to nama prezentirate preko tri zakona koja su potpuno besmislena. Šta ima veze podsticanje izvoza, da juri neko u Užice preko one magistrale gde stalno ti je glava u torbi? Pa, to je neshvatljivo. Ili, da li u Vašingtonu kad imate Nacionalnu biblioteku u Kongresu, ajde da prebacimo na Aljasku, pa to je decentralizacija. Izvinite, da vam kažem nešto, to je primitivizam, a ne decentralizacija. Znači, to je stvarno jedna najobičnija varka, a onda primetila sam da vi imate politiku jednu koja kažnjava ljude. Ako, recimo, "Hemofarm" iz Vršca traži nekoliko miliona pomoći, ko ne dobije to? Zašto? Zato što je odbio Dinkića da njegova regionalna stranka uđeu URS. Čim nije prihvatila to, onda nema ni kinte iz ovog vašeg fonda. Znate šta, kažem, sramota je da uopšte razmišljamo o ovako površnim stvarima u eri interneta, gde vi fizički kažete – ne, sada nećemo trčati u Beograd, ne treba nigde niko da trči. Sada ćemo svi da trčimo u Niš. Šta ćemo sad? Pošto ste vi izneli, lepo vaše ministarstvo prebacila bih sa svim vašim saradnicima i poslala u Trgovište, pa tamo vi krenite da taj razvoj u Trgovištu promovišete, a ne da sedite ovde u Beogradu, idite u Trgovište. Prebacite ministarstvo u Trgovište, mislim da bi to bilo najbolje i da vidimo iz tog najnerazvijenijeg dela šta biste tamo uradili i koji bi bili vaši rezultati. Drugo, da vam kažem, videli smo sada iz izlaganja da je tu veliki broj ljudi, i druge kolege su to rekle, mine možemo da dozvolimo da se stvara ovakav haos od naše države. Vidite, tu su neki ljudi zaposleni, videli smo šta radi, na šta troše pare. Veliki je problem sada šta će biti? Da li ćete te ljude koji su ovde sve da otpustite, pa ćete onda lokalno da zapošljavate tamo neke ljude, neću ni da pominjem iz koje će stranke da uđu i šta je stvarno pravi motiv. Ali, svako ko nije lud vidi šta je vaš motiv ovde, jer ovo ničemu neće da doprinese, ni dekoncentraciji, ni decentralizaciji, jer ono što je suštinska stvar tu, nikad ništa nije ozbiljno urađeno. Molim vas, hoće li ti da sedaju na vozove, na autobuse, da idu da lome glave tamo gde su zaposleni, da trče u Užice? Svaki dan je posao tamo. Ili ćete njih da otpustite? Šta će biti sa tim ljudima? Koje kadrove ste tamo pripremili? Da li vi planirate otpuštanje ovih 40 ljudi iz ove nacionalne službe u Beogradu ili će oni 120 kilometara svaki dan da trče u Kragujevac? Znate šta, to je haos, a nikakav rezultat. Vi kažete kod tog zakona – biće im bliže u Kragujevcu zapošljavanje. Kakve to veze ima, to što se zove Nacionalna služba za zapošljavanje, gde je ona fizički? Može da bude fizički u Londonu, nikakve to veze nema. Ali, pogotovo što oni u Kragujevcu nisu ni do sada trčali u Beograd da bi se zapošljavali. Drugo je sad to premeštanje. Ne vidim zašto ste uopšte tako nešto uzeli da radite, gde ste sada, kažem, doprineli tome da mi vidimo da ćete i ovo malo pravila koja postoje da potpuno srušite ovako ludačkim idejama, gde izmeštate nekoliko ustanova, gde vi, kao vlasnici ministarstva, stavili i zapošljavanje i turizam. Znamo kako se svaki put pravio projekat ministarstva prema željama neke partije, koliko mu treba moći da ima to ministarstvo, pa smo imali pre toga Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom, ali kada je Dinkić postao ministar, pošto je bio ministar finansija, onda mora ovako da se ugoji to ministarstvo i da bude jedna debela svinja, da svašta bude u tom ministarstvu, da bi zadovoljilo njegove apetite. Je li to država? Ministarstva treba da budu institucije, to treba da budu sobe prazne, kada se promeni vlast, da svaki put uđemo u iste prostorije, a ne da svaki put po koalicionom sporazumu delite sve što je narodno, sve što je građansko i sve što je javno. Tvrdim, lepo je imati veći broj stranaka, ali kada vi pitate u Nemačkoj zašto zeleni i na osnovu čega vole da imaju više stranaka, zato što građanin ima više opcija, da će ako ima zelena stranka, onda ulazi nešto iz njegovog programa što mu je prioritet u program nacionalni, a ne tako što vi sedite da delite upravne odbore, da delite zapošljavanje, da delite institucije, da delite ministarstva, više ne znam šta sve niste podelili. Nije to ono što je budućnost Srbije. Ako ste to rešili da radite, da nas na ovaj način varate, da će sada da se zapošljavaju ljudi u Kragujevcu zato što ste dali nacionalnu službu, pa prebacite i nacionalni muzej u Gadžin Han, to bi možda najbolje bilo, pa da tamo ljudi imaju prilike da to rade. Ovo, verujte mi, nije način. Ovo je najobičnija prevara. Mene je sramota da danas prisustvujem gde se nešto zove decentralizacija, još i dekoncentracija, kada je ovo sve centralizovano, samo što treba da bude jedan čovek, jedna stranka koja će da rukovodi time da bi sabrala neki broj glasova i da bi obezbedila vlast da i sledeći put bude na vlasti.
Pošto sam ubeđen da je demokratija pridržavanje propisa, a pošto je 15.00 časova, određujem pauzu od jedan sat, prema nastavku u utorak, a u 16.00 časova će nam se pridružiti Vlada. Hvala.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da je danas poslednji četvrtak u mesecu, a u skladu sa članom 205. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova. Generalni sekretar Vlade Republike Srbije današnjim pismom je, saglasno članu 205. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obavestio da sledeći članovi Vlade nisu u mogućnosti da prisustvuju današnjoj sednici: Mirko Cvetković, predsednik Vlade, Ivica Dačić, prvi potpredsednik - zamenik predsednika Vlade i ministar unutrašnjih poslova, Jovan Krkobabić, potpredsednik Vlade, Mlađan Dinkić, potpredsednik Vlade i ministar za ekonomiju i regionalni razvoj, Oliver Dulić, ministar životne sredine i prostornog planiranja, Rasim Ljajić, ministar rada i socijalne politike, Snežana Malović, ministarka pravde, Petar Škundrić, ministar rudarstva i energetike, Dragan Šutanovac, ministar odbrane, Vuk Jeremić, ministar spoljnih poslova, Milutin Mrkonjić, ministar za infrastrukturu i Snežana Marković Samardžić, ministarka omladine i sporta. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine koji se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja. Narodni poslanik ima pravo da postavi poslaničko pitanje pojedinom ministru ili Vladi iz njihove nadležnosti na osnovu člana 204. stav 1. Poslovnika. Poslaničko pitanje mora biti jasno formulisanoprema odredbama člana 204. stav 2. Poslovnika. Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta, po stavu 4. istog člana Poslovnika. Predsednik Narodne skupštine upozoriće narodnog poslanika koji postavlja poslaničko pitanje ako pitanje nije postavljeno u skladu sa odredbama Poslovnika, odnosno ako nije upućeno nadležnom organu po stavu 6. istog članaPoslovnika. Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje predstavnik Vlade, odnosno predsednik Vlade, odnosno ministar mora odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku, u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno, po stavu 1. člana 206. Takođe, prema članu 207. Poslovnika, posle datog odgovora na poslaničko pitanje, narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da, u trajanju od najviše tri minuta, komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje, narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora, shodno se primenjuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika, na osnovu člana 216. Obzirom da su ovo nove odredbe u Poslovniku, molim sve narodne poslanike i članove Vlade na pažnju o ponovljenoj kratkoj informaciji o proceduri toka sednice danas od 16.00 do 19.00 časova. Dakle, svaki narodni poslanik ima pravo da postavi pitanje u trajanju od tri minuta. Predstavnik Vlade kome je upućeno pitanje ima na raspolaganju do pet minuta za odgovor ili obavezu da obrazloži zašto ne može da da celovit odgovor sada, nakon čega poslanik ima pravo tri minuta da komentariše odgovor predstavnika Vlade ili da postavi dopunsko pitanje, na koje predstavnik Vlade može odgovoriti ponovo najviše do pet minuta. Posle toga poslanik se izjašnjava o odgovoru u roku ne dužem od dva minuta, a predstavnik Vlade nema pravo da se obraća narodnom poslaniku ponovo nakon komentara, odnosno izjašnjenja. Predstavnici Vlade kažu da su narodni poslanici dobili prednost. Narodni poslanici stalno imaju prednost, samo je ne demonstriraju dovoljno često. Molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanja. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada, tako što će, naizmenično, najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Poštovani članovi Vlade, imam pitanje koje sam mislio da postavim gospodinu Dačiću, ali ipak obraćam se Vladi. Ja sam već 13. aprila izneo problem porodice Bajramović iz sela Svirce opština Medveđa, čija dva sina i dve ćerke, rođeni u Sokobanji, ne mogu da dobijaju prebivalište u Medveđi, gde ova porodica ima svoje imanje. Isuf Bajramović, koji je dugo radio u Sokobanji, podneo je zahtev za spajanje porodice i podneo je svu potrebnu dokumentaciju za dobijanje prebivališta za svoju decu u svom rodnom selu. U odgovoru koji sam dobio od ministra Dačića navodi se da je policijska stanica u Medveđi donela rešenje da odbije zahtev za prijavu prebivališta Bujrimu, Aliji, Afroditi i Fajriji Bajramović jer, kako se kaže u obrazloženju, otac Isuf se odselio za Gnjilane početkom 1999. godine i retko dolazi da obiđe svoje imanje u selu Svirce, a da je kuća neuseljiva i napuštena. U odgovoru ministra od 9. juna se još dodaje da su ova lica prethodno govorila u inostranstvu i kao azilanti i da ne pokazuju nameru da žive u Medveđi. Ovde nije problem samo porodica Bajramović, na stotine porodica te teške 1999. godine, a ministar Dačić spominje početak 1999. godine, znamo šta se sve dešavalo u tom dramatičnom vremenu i da je tu u pitanju stotine porodica koje su u to vreme napuštale, pogotovo kopnenu zonu Preševa, Bujanovca i Medveđe. Više od 10 godina taj povratak nije uspeo, jer jednostavno nema uslova, kao što se kaže i u odgovoru gospodina Dačića da su kuće neuseljive. Međutim, sada je ovde suštinsko pitanje, ako imamo tu situaciju da nisu stvoreni uslovi za povratak, zbog čega se stvaraju dodatni administrativni problemi koji sprečavaju taj povratak? Postavljam sad pitanje, rođen u Sokobanji, imanje u Medveđi, možda je bio i u azilu u nekoj državi, pa imamo li mi obaveze prema tim građanima da oni imaju prebivalište, da imaju lične dokumente, da zapravo imaju pravo na povratak gde imaju imovinu, imaju neku kuću? Ima li uopšte tu nekih obaveza ova vlada, da stvori uslove da se ti ljudi vrate tamo? Da ne postavljam pitanje administrativne prirode, da li sad oni do kraja ispunjavaju tu papirologiju da time ostvare osnovno građansko i ljudsko pravo?
Prošlo je tri minuta, zahvaljujem narodni poslaniče. Da li neko od predstavnika Vlade želi da da odgovor na postavljeno pitanje? (Da.) Ministar Božidar Đelić. Izvolite.
Mogu samo reći da ćemo proslediti ovo dodatno pitanje gospodinu Dačiću. Sigurno da Republika Srbija garantuje ista prava svim njenim građanima. Naravno, ne znam dovoljno o ovom pojedinačnom slučaju, pa ćemo se dodatno raspitati.
Narodni poslanik Riza Halimi, pravo na komentar ili dopunsko pitanje, tri minuta.
Gospodine Đeliću, nadam se da nije u pitanju samo ministar Dačić, jer ovo nije samo posao policije, mislim da je sveobuhvatni posao, ali je problematika dobila kulminaciju preko MUP, koje je direktno uključeno u tom administrativnom postupku. Inače bih dopunski dodao novo pitanje koje je još aktuelnije ovih dana. U toku poslednjih nedelju dana vlasnici vozila sa kosovskom registracijom, a koji imaju ličnu kartu izdatu u Medveđi, vraćaju se na punkt policije i ne dozvoljava im se da stave probne registarske tablice, koja je praksa bila do sada. To se dopušta građanima Kosova, ali ne i građanima Medveđe, koji trenutno žive, nemaju rešen status na Kosovu i koji žele da posete svoje rodno mesto, svoju kuću i njima se probne tablice ovih dana ne izdaju iz nepoznatih razloga. To je važno da znamo. Zašto, jer gledam i ova druga problematika je povezana sa prvom. Da li tu postoji neka strategija ili je neko proizvoljno tumačenje određenih službi na terenu i da se onda time dovode, kao što vidite, ljudi u nezavidnu situaciju? Ne mogu da posete svoje kuće, ne mogu da posete rodbinu, a ljudi su tu rođeni i maločas sam rekao da se mora raditi ozbiljnije i hitnije na stvaranju uslova za njihov povratak u svoja ognjišta i imanja koja im sleduju, po svim pozitivnim zakonima. Hvala vam.
Da li neko od predstavnika Vlade želi da da odgovor na dopunsko pitanje narodnog poslanika Rize Halimija ili komentar? U tom slučaju, reč ima narodni poslanik Velimir Ilić. Izvolite.
Želeo bih da postavim pitanje Vladi Republike Srbije, pošto premijer nije tu, a tu je potpredsednik. Da li u ovom momentu vladajuća koalicija razmišlja o Srbiji ozbiljno, rešava neke probleme koji su se nagomilali ili ćemo i dalje da slušamo priče koje su potpuno neosnovane? Da li ste vi svesni da je vaš osnovni cilj da zaposlite radno sposobno stanovništvo, da pokrenete proizvodnje u mnogim gradovima? Da li vi znate da u mnogim gradovima ne radi ništa od proizvodnje? Ima opština gde ne radi ni jedna jedina firma, nijedno preduzeće, samo opština i neke javne službe. Sa inflacijom koja je oko 10% danas, sa evrom koji je prešao jutros rekordno 107 dinara, sa milion nezaposlenih građana, sa milion i 600 penzionera koji nemaju penzije, sa 45 opština koje nemaju dinar u budžetu da mogu da prežive, da ogreju škole, obdaništa, da očiste sneg, da završe osnovne poslove, sa praznim budžetom trenutno, sa uvozom mesa, sa uvozom jaja, sa uvozom mleka, mi smo sada zemlja koja nema do kraja godine šta da izvozi. Da li vi, gospodo iz Vlade, ozbiljno razmišljate da podnesete ostavku, raspišete izbore ili uradite neku rekonstrukciju Vlade? Da li vi razmišljate da ima ministara koji nisu uradili svoj posao koji su obećali? Obećanja su bila velika. Vi ste na vlasti tri građevinske sezone i do kada ćemo više da slušamo te priče o pet hiljada stanova itd, do kada ćemo da slušamo, dok npr. u građevinarstvu je pad proizvodnje u ovoj godini 12%? Znači, rekordna inflacija, rekordni evro. Šta još treba da se uradi? Sada ćete da kažete da ste postigli veliki uspeh na spoljnopolitičkom planu. Nije, gospodine Đeliću. Prihvatili ste ono da našu rezoluciju, koju smo ovde izglasali, bacite u korpu za smeće, a prihvatite neku drugu i to je bio uslov da dođete ovde gde ste došli, ali to bilo ko da je uradio, to bi se isto tako završilo. To je bio uslov. Ali, treba ove parametre, o kojima sam govorio, poboljšati da bi se razmišljalo o EU. Ovakvi kakvi smo, sa 500 hiljada ljudi na kazanima, sa 200 hiljada ljudi koji ne mogu da prežive, sa građanima koji ne mogu da plate struju, ne možemo u EU sigurno. Prema tome, pitanje glasi – da li vi razmišljate da rekonstruišete Vladu, da nađete neki novi tim (Predsedavajuća: Tri minuta.) da ponudite ili da podnesete ostavku i raspišete izbore, što je korektno i ljudski, da ne mrcvarimo ovu državu i ovaj narod?
Da li neko od predsednika Vlade želi da da odgovor, do pet minuta. Ministar Božidar Đelić.
Gospodine Iliću, u jednome ste u pravu, to je da se u Srbiji danas teško živi. Srbija je pogođena, kao i sve druge zemlje sveta, ekonomskom, finansijskom krizom, koja sigurno nije počela u našoj zemlji, već je imala začetak u spekulaciji na finansijskim tržištima SAD. Evropska unija će danas i sutra na Samitu ministara, tj. premijera i predsednika preduzeti mere sanacije zbog te velike krize koja ih je zadesila i videli smo i da su neke zemlje koje su nama susedi, koje su već neko vreme članice EU imale velike probleme. Ali, za naše građane to nije toliko bitno. Ono što je najbitnije, to je kako se živi u Srbiji. Najveći problem danas u Srbiji je stopa nezaposlenosti. I najveći problem danas u Srbiji jeste činjenica da i oni koji imaju radno mesto strepe oko mogućnosti da sačuvaju to radno mesto. Mi smo veoma svesni toga i zbog toga će Vlada Republike Srbije prvo u rebalansu, a potom u budžetu za 2011. godinu ojačati socijalne mere i aktivne mere za zapošljavanje. Naravno, istovremeno teku velike aktivnosti da se privuče što veći broj investicija. Videli smo ovih dana da se jedan broj novih fabrika otvara, nova radna mesta se formiraju. Srbija danas ima, u relativnom smislu, najbrži rast u regionu od nekih 1,9% predviđeno ove godine, ali nažalost, taj rast za sada ne omogućava značajnije smanjenje stope nezaposlenosti. To je veliki cilj ove Vlade da tokom meseci koji dolaze, ova tendencija, koja je bila nametnuta ekonomskom krizom bude prvo zaustavljena kao što je sada slučaj, a posle toga da ta stopa nezaposlenosti, naročito među mladima, i naročito u manje razvijenijim opštinama, bude smanjena. Vlada Republike Srbije je, zajedno sa Narodnom bankom Srbije, uložila značajne napore za stabilizaciju inflacije i oscilacija kursa evra tj. dinara. Skoro tri milijarde evra je upotrebljeno u protekle dve godine za tu namenu. Kao što vidimo, što se tiče kursa dinara, on je u proteklih nekoliko nedelja i meseci bio stabilan, u poslednjih nekoliko dana je došlo do određenog pokretanja, ali Narodna banka Srbije nas je informisala da će preduzeti veoma aktivne mere za stabilizaciju na tržištu u tom domenu. Naravno da razmišljamo o onome što se dešava u Srbiji. Svi članovi Vlade konstantno obilaze Srbiju. Niko od nas ne sedi u kabinetu. Mada moj resor je Evropa i nauka, u proteklih mesec dana obišao sam dvadesetak opština u Srbiji i to naročito one gde se teško živi. Od Aleksinca, Babušnice, preko Novog Pazara, Pirota i drugih mesta i tačno je da ćemo morati u predstojećem periodu da dobro razmislimo šta je sa određenim brojem privatizacije koje nisu dale rezultat na lokalnom nivou. Bilo je nekoliko inicijativa, ali mislim da nas očekuje i pronalaženje novih strateških investitora u određenim situacijama. Mi u ovom momentu moramo da uložimo naročiti napor da stabilnost koja je postignuta proteklih nekoliko godina bude očuvana. U Srbiji se danas ne živi onako kako bi svi mi hteli da se živi, ali ova Vlada je obezbedila makroekonomsku stabilnost. Nismo bili predmet spekulativnih napada. Naš finansijski sistem je imao takvu stabilnost da nije morao da bude dokapitalizovan. Naš budžetski deficit je na nivou od 4,7% ove godine i budžet sledeće godine će omogućiti da on bude smanjen na 4% i ova Vlada, posle vraćanja dugova putarima od nekih 300 miliona evra koje smo zatekli od prethodne Vlade, angažovala je dodatna značajna sredstva, zaokružila 1,4 milijardi evra za izgradnju Koridora 10 i seriju drugih aranžmana. Na primer, sa turskim partnerima za mogućnost izgrađivanja auto-puta do granice prema Crnoj Gori i verujte da u ovom momentu ekonomske krize, mada to nije nikakva uteha za naše građane, u relativnom smislu Srbija je nešto bolje, ali ponavljam veoma smo svesni problema nezaposlenosti. Problem nezaposlenosti je centralni problem Srbije danas i samim tim centralni problem i pitanje kojim će se baviti naša Vlada u mesecima i u godini koliko je ostalo u mandatu da se time pozabavi. Što se tiče tržišta, nije tačno da u Srbiji nema mesa i jaja. Tačno je da je bilo određenih poremećaja na tržištu mlečnih proizvoda, Vlada je usvojila uredbu kojom je obavezala proizvođače da bar 40% njihove proizvodnje usmere ka svežem mleku za upotrebu. Mi ćemo nastaviti da kroz veoma konkretne mere odgovaramo na veoma konkretne i ozbiljne probleme koje naši građani imaju u njihovom svakodnevnom životu. Hvala puno.
Narodni poslanik Velimir Ilić, pravo na komentar ili dopunsko pitanje, tri minuta.
Znate kako, mislio sam činjenice. Vi ste ovde pohvalili Vladu da je učinila izuzetne napore itd. Opominjem vas, gospodine potpredsedniče, prvi put Srbija ima veću inflaciju od Albanije. Albanija, da ne kažem i ostale zemlje u okruženju, ima manju inflaciju i to znatno manju od Srbije. Šta to govori? Da nismo baš na tako dobrom putu, da se ne vodi dobra makroekonomska politika u državi, da je uvoz izuzetno veliki, da nema podsticaja da se smanji uvoz. Bilo je reči da će biti podsticaja u poljoprivredi, subvencija, svega, da je uvozom mleka u prahu potpuno uništena proizvodnja mleka. Mi smo govorili o tome ovde, upozoravali u parlamentu više puta, da će doći do nestašice mesa, da je potpuno uništen stočni fond. Da li ministar poljoprivrede se oseća odgovoran za tako nešto? Prvi put u istoriji Srbija uvozi svinjsko meso, pileće meso. To je tačno, ulje, to je nemoguće, mleko iz Nemačke, uvozite mleko. Prema tome, to je sve nešto što mora jednostavno da se razmišlja i razgovara na tu temu veoma ozbiljno u Vladi. Ne mogu da razumem da su sredstva namenska za podsticaj izvoza potrošena za neke druge stvari, vi se ovde bavite stvaranjem, pričamo o ekonomskoj krizi u svetu, a bavimo se nekim administrativnim regionima, pravimo partije, pravimo lidere, preseljavamo jedne kancelarije iz grada u grad i nešto se tobože događa. Međutim, na ovim pitanjima ne radi niko i ova se pitanja ne rešavaju. Zaduženja Srbije su izuzetno velika. Vi pričate o prethodnim vladama. Nije bilo ovolikih zaduženja, evo uzmite tri milijarde od MMF za stabilnost dinara. Prema tome, korupcija, evo tu smo u vrhu u Evropi, u vrhu u svetu. Šta se tu uradilo? Koliko koalicionih partnera i ljudi iz vrha vlasti ima privatnih preduzeća, koliko firmi radi za javna preduzeća i za raznorazne agencije i ustanove u Srbiji? To je rekord u Evropi, rekord u svetu i to se sve zna napolju. Da li vi verujete da imate ovde ljude koji sede sa vama, koji imaju po 400 mašina koje rade za javna preduzeća i sve im se plaća avansom, da li vi očekujete da vam mi ovde sada sve to taksativno i nabrojimo? Nema izlaska iz krize dok se ova pitanja ne reše. Pitanja na koja vi ne dajete odgovor pravi, ne preduzimate ništa. Da li je moguće, i vi ste učestvovali gospodine Đeliću u privatizaciji, kupili ste hotel u Sokobanji sa Badžom, bivšim ministrom policije i njegovim bratom. Zašto niste kupili neki drugi hotel koji je bio u lošijem stanju, gde baš nađoste Sokobanju? Vi niste znali da odaberete, je l' tako? Prema tome, sve to morate da otklonite.
Narodni poslaniče, vreme za komentar je iskorišćeno, zahvaljujem. Da li neko od predstavnika Vlade želi da da odgovor na dopunsko pitanje? Izvolite, ministar Božidar Đelić.
Kada govorimo o korupciji, dva direktora javnog preduzeća su trenutno ne samo pod istragom, nego uhapšena, Puteva i Železnice. Videćemo, na istražnim organima je da vidimo šta ti direktori iz prethodne vlade su radili ili nisu, tako da o korupciji treba govoriti argumentovano. Što se tiče situacije na tržištu, naravno da Srbija, koja će ove godine imati rekordni izvoz poljoprivrednih proizvoda, nije zemlja čija poljoprivreda slabi. Ima određenih problema koji su konjuktivne prirode i sa kojima ćemo se mi suočiti i, kao što sam rekao, Vlada je već preuzela energične mere u tom pravcu. Srbija ove godine ima povećanje njenog izvoza od nekih 19%. Srbija će imati rast njene ekonomije od nekih 2%. Očekujemo 3% sledeće godine i vidimo, poslednjih meseci, mogu vam reći iz neposrednih kontakata sa velikim brojem investitora da postoji značajno interesovanje, naročito iz zemalja EU, ali i nekih drugih regiona sveta, za iskorišćavanje potencijala koje otvara naša zemlja. Tako da, tačno je da je situacija teška, tačno je isto da, kao što rekoh, problem nezaposlenosti je centralni problem naše zemlje danas, ali istovremeno ne treba prikazivati nepotpune i netačne činjenice. Republika Srbija postepeno izlazi iz najteže krize koja je postojala, koju je uopšte video svet od Drugog svetskog rata, čak i one krize tridesetih godina. Penzije se isplaćuju redovno, penzioneri su dobili obećanu jednokratnu pomoć o kojoj smo govorili. Isto je bio slučaj sa ljudima iz administracije pre leta. Ono što smo rekli, a to je da će kao teret pre svega pretrpeti država kroz određeno smanjenje broja zaposlenih, to se i desilo na nacionalnom i lokalnom nivou. Tako da ovo jeste jedan težak period, ali sigurno da Srbija u ovom momentu će uspeti da prebrodi na bolji način od brojnih drugih suseda koje ima. To nije nikakvo hvalisanje ili neki kompliment koji neko može da da sam sebi, to su činjenice. Srbija je imala manji pad ekonomije nego bilo koji njeni susedi, Srbija danas ima brži rast od svih suseda. To je u relativnom smislu dobro, ali ponavljam, još nije dovoljno da se značajnije smanji stopa nezaposlenosti. To je sledeći cilj naše Vlade, da se stopa nezaposlenosti, naročito za mlade i naročito za one koji žive u manje razvijenim opštinama, da smanji stopu nezaposlenosti, to je naš cilj.
Narodni poslanik Velimir Ilić želi da se izjasni o odgovoru. Izvolite, do dva minuta.
Molio bih potpredsednika Vlade da ne iznosi neistinite podatke. Direktor Puteva Srbije nije uhapšen i direktor Puteva Srbije, ako postoji pravde, biće oslobođen, jer sve je regularno, nema nijedan element optužbe i to je sigurno. Direktor Železnica, nije mu nađena ni jedna greška, držite čoveka u zatvoru već šest meseci i pitanje je kako ćete sada da opravdate kada budete morali da ga oslobodite. Direktore koje ste pohapsili iz "Šinvoza", "Želvoza", "Želturista" sve ste pustili bez krivične prijave, bez elemenata za krivično gonjenje. Ovo su bila politička hapšenja i odmazda jedna koju ste sproveli. Zamislite sada, gospodine Đeliću, vaša partija kojoj vi pripadate samo u jednom VIP salonu uhapšeno je bilo 18 ljudi. Izbegavate ta suđenja da počnu konačno. Samo na Aerodromu jedan VIP salon koji je 20, 30, 40 kvadrata. Zamislite da ste radili auto-put? Mislim da bi zatvori bili mali za sve one koji bi tamo dogurali. Prema tome, morate malo povesti računa i ne zaboravite, bićete vi opet opozicija veoma brzo i ne bi trebalo tako da se ponašate sa ovim političkim hapšenjima. Voleo bih da vidim šta ćete reći kada budete morali da oslobodite Šarančića, direktora Železnice. Nema nijedan element za krivičnu prijavu, tako kažu advokati i tako kažu sudije. Prema tome, konsultujte vi malo vaše kolege i nemojte srljati u ta hapšenja, to će vam se obiti veoma brzo o glavu. A o vašoj firmi u Holandiji niste ni pričali, o kupovini Sokobanje? Možda je to bilo transparentno, gospodine potpredsedniče.
Zahvaljujem, narodni poslaniče. Iskoristili ste svoje pravo o poslaničkim pitanjima. Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović, posle njega narodni poslanik Zoran Ostojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, želim da vas obavestim da je romska zajednica interno raseljenih lica sa Kosova iz kampa Česmin lug vraćena u južni deo Kosovske Mitrovice, gde su im izgradili kuće, adekvatne za stanovanje i pored njihove volje su morali da prihvate. Takođe, stoji iseljenje kampa Osterode iz Kosovske Mitrovice, gde jedna polovina i želi i ne želi, a druga polovina uopšte ne želi da se preseli na dislokaciju, bez obzira kakva će to biti stambena gradnja, oni ne žele da idu u južni deo Kosova. Takođe, želim da obavestim ministarstvo da kamp u Leposaviću, gde je takođe veliki broj Roma, nikako, pod nikakvim uslovima da žele da pređe u južni deo i to je kategorički rečeno. Molim vas, ne treba da teramo ljude, bez obzira što je standard života, stanovanja, apsolutno neizmerljivo bolji, ali oni ne žele tamo da idu. Ukoliko Romi ne žele iz tih nehigijenskih naselja, gde je strašno za život, ispod svih minimuma, molim vas, nemojte te ljude da terate da idu tamo, bez obzira što je bolje. Takođe, želim da vas obavestim, u Bujanovcu sam bio u ime Demokratske levice Roma pre pet meseci, kod Šaipa Kamberija, on je predsednik opštine Bujanovac. Imamo naselje Morava 76 i Miroslav Nojković Sale, gde nema asfalta. Smatram da romska zajednica i mi Romi u ovoj državi imamo istorijsko značenje sa srpskim narodom i da ne treba sve da se svaljuje na romski narod. Znam da je teško danas i u državi, i u srpskom narodu, ali verujte, Romi žive ispod svake margine. Molim i apelujem, dajte da vidimo da Romi dobiju asfalt, infrastrukturu i da žive kao svi drugi građani. Samo gde su Romi tamo nema asfalta. Takođe želim da podvučem, imamo kamp Salvatore, u kome već dugo godina žive interno raseljena lica. Kada smo bili u Bujanovcu, tada je bila i delegacija iz Komesarijata za izbeglice i rekli su otvoreno – imamo novca za dislokaciju ovog kampa i želimo da uložimo novac za izgradnju montažnih kuća, ali treba nam dislokacija. Sada, kada neko nudi, kada država daje mogućnosti da se ne živi u najmizernijim uslovima, kako žive romska deca i romski narod, do današnjeg dana (Predsedavajuća: Tri minuta.) nisu se asfaltirale ulice, mada je obećano da će u junu i da je u programu da se asfaltira, ništa od toga nema. Na kraju bih zamolio gospodina ministra Obradovića, koji zna da vrlo pažljivo vodi računa o obrazovanju, želim da obavestim da po programu Republike Srbije, koji je propisala Vlada na srpskom jeziku, programu Republike Srbije, u mestima, enklavama Plemetina, Prilužje, Leposavić, Kosovska Mitrovica, Laplje selo, Gračanica, Čaglavica, Kosovska Kamenica, Gnjilane, živi veliki broj Roma.
Narodni poslaniče, sada je četiri minuta…
Završavam; nemaju ni knjige ni najosnovnije stvari za učenje. Ako hoćemo da integrišemo romski narod, mora država, mora ovo društvo da pomogne. Demokratska levica apeluje na državu i na vlast, gospodo, da se nešto učini. Hvala.
Molim sve narodne poslanike, da ne bih ponavljala odredbe čl. 204, 205. i 207, da uzmu odredbe i pogledaju Poslovnik, dakle, jasno formulisana pitanja do tri minuta, može da se toleriše 15 ili 30 sekundi, ali vas molim da me ne prisiljavate da vas prekidam u jednom tako važnom poslu, zato što zloupotrebljavamo Poslovnik. Mislim da ne može biti jasnije i stvarno vas molim da poštujemo Poslovnik. Da li predstavnik Vlade želi da odgovori? (Da) Ministar Božidar Đelić.
Gospodine Damjanoviću, kao što verovatno znate, istovremeno sam i predsednik Nacionalnog saveta za inkluziju Roma. Pitanje Roma je istovremeno i pitanje etike i pitanje real-politike. Pitanje etike je zato što prema poslednjem popisu iz 2002. godine u našoj zemlji zvanično živi 108.000 pripadnika romske nacionalnosti. Realnost je da verovatno živi dva do tri puta više pripadnika romske manjine. Znaćemo mnogo bolje sledeće godine kada se bude organizovalo na pravi način jedan cenzus za koji se već pod okriljem Republičkog zavoda za statistiku pripremaju i romski anketari, koji će obezbediti da i tamo gde do sada, na primer, u još nelegalizovanim naseljima idu anketari, da dobijemo pravu sliku koja je i brojčano, demografska, ali i ekonomska i socijalna, na način na koji žive svi u Srbiji, pa i pripadnici romske manjine. Nedvosmisleno, oni izuzetno teško žive. Njihov životni vek je 10 do 15 godina kraći od većinskog naroda. Procenjuje se da dve trećine pripadnika romske manjine živi u nehigijenskim naseljima, u svakom slučaju, ne na način na koji bi bilo ko trebalo da živi danas u 21. veku u Evropi. Samim tim, pitanje inkluzije romske manjine jeste pitanje etike, ali i pitanje real-politike, zato što manjak inkluzije Roma ima i svoj određeni ekonomski trošak. Srbija nema jaku demografiju. Svako ko ima mladost, snagu, ukoliko bude upotrebljen do maksimuma njegovih i njenih kapaciteta će doprineti našoj ekonomiji, našoj državi. Zbog toga je naša i ne samo moralna obaveza, nego i interes Srbije, da romska manjina bude integrisana na pravi način, ne asimilovana, ali integrisana. Zbog toga vidimo ovu krizu koja trenutno traje i u Evropi oko pitanja romske manjine, krize koja je počela određenim akcijama Francuske pre leta i imali smo prilike kao delegacija Vlade Republike Srbije, koju sam predvodio prošle nedelje u sredu u Strazburu, kada je prvi put organizovana jedna debata oko pitanja inkluzije Roma, vidimo da Evropa postepeno postaje svesna da ta najveća manjina od nekih 12 miliona stanovnika ima specifične probleme koje moraju prvo rešiti zemlje gde žive Romi, ali isto tako gde je potreban jedan odgovor na evropskom nivou. Ohrabruje nas to što je premijer Mađarske, zemlje koja će predsedavati EU u prvoj polovini sledeće godine, najavio da će inkluzija Roma i donošenje evropske strategije za Rome biti jedan od tri prioriteta Mađarske tokom njihovog predsedavanja. Republika Srbija je nastupila konkretno. Ona nastupa konkretno tako što smo već usvojili, kao što već verovatno znate, Strategiju i Akcioni plan i što imamo danas iz budžeta Republike Srbije, budžeta lokalnih samouprava, konkretne akcije. Na primer, 100 miliona dinara iz budžeta Nacionalnog investicionog plana je usmereno za infrastrukturne probleme Koordinacionog tela. Isto tako, imamo specifične programe, verovatno će moj kolega Obradović hteti da kaže više u domenu obrazovanja, koje idu ka tom putu. Ono što mene ohrabruje kao nekoga ko često posećuje romska naselja, ključno pitanje koje mi postavljaju roditelji romske dece nije pitanje para, odmah. Naravno da su pare problem zaposlenja, kao i za sve druge građane, svuda prisutni, ali pitanje koje mi uvek postavljaju je pitanje udžbenika i knjiga za njihovu decu, jer i romska manjina, kao i svi mi ovde prisutni, dobro znamo da je pravo rešenje za inkluziju obrazovanje i mogućnost da se kroz to obrazovanje dođe do dobrog radnog mesta. Srbija je kandidovala dva projekta u iznosu od 36 miliona evra i očekujemo da u decembru mesecu IPA komitet na nivou EU ih odobri, jedan za zapošljavanje, drugi za obezbeđenje jeftinog stanovanja, za sve, ne samo za Rome, za sve građane naše zemlje koji imaju socijalne probleme. Očekujemo da ćemo uz podršku naših evropskih partnera, počevši od našeg budžeta, lokalnih budžeta, nastaviti određene trendove koji se vide i koji su pozitivni, npr. povećanje broja romske dece, koje formalno ulazi i što je još važnije, ostaje u našem prosvetnom sistemu, obezbeđenje 150 romskih prosvetnih asistenata. Evo, bio sam u jednoj školi u Adi i konkretno videli smo sa učiteljima i sa decom da sva ona deca koja su imala mogućnost da dobiju podršku jednog takvog asistenta su imala ocene koje su bile ili prosečne ili iznad proseka. Nema tu nekog prokletstva ili nemogućnosti. Mislim da će biti važno da budemo veoma energični (Predsedavajuća: Tri minuta.) i da budemo u stanju da zajedno radimo na inkluziji Roma, koja je istovremeno i etičko pitanje, ali i pitanje golog interesa cele naše nacije. Hvala.
Da li narodni poslanik Jovan Damjanović želi da da komentar i dopunsko pitanje? (Da.) Do tri minuta, Jovan Damjanović.
Zahvaljujem na vašem izlaganju koje je vrlo značajno za romsku zajednicu. Verujem u ovo što ste govorili da ćemo, što kažu, ovo iz teorije u praksu. Mi smo poslali jedan zapisnik i već želi jedna delegacija da dođe kod vas na razgovor u vezi svih ovih dešavanja oko romske zajednice, međunarodne dekade, inkluzije itd. Zahvaljujem. Smatram da ćemo i mi dati podršku svim vašim programima koji su prioriteti za romsku zajednicu i za njeno integrisanje u našoj demokratskoj državi Srbiji. Takođe, gospodine Obradoviću, doći će kod vas takođe jedna delegacija da izloži dosta nekih stvari. Znam da vi to ne znate. Znam da ste vi čovek koji želi da pomognete, ne samo romskoj zajednici, nego svoj deci, svim građanima koji pohađaju školu, ali dosta stvari ima koje se dešavaju u lokalnoj samoupravi a mi to dole i ne znamo, pa se nadam da ćemo nešto i na tom planu učiniti. Hvala lepo.
Da li predstavnik Vlade želi da da odgovor? Da. Reč ima ministar Žarko Obradović.
Kolega Damjanović je uputio pitanje meni u prvom delu svog obraćanja. Želeo bih da dodam nešto na ono što je govorio moj kolega potpredsednik Đelić. Vi ste primetili da smo mi kroz zakone koje smo usvojili u protekle dve godine ostvarili jednu normativnu pretpostavku koja je pokazala svoju uspešnost u praksida se poveća broj pripadnika romske zajednice u sistemu obrazovanja jer naša strateška procena, a to se sada pokazalo i dobar rezultat jeste da deca budu uključena u sistem obrazovanja, da steknu što bolje obrazovanje i da im to bude osnov za budući uspeh u životu. Na nivou predškolskog obrazovanja i vaspitanja smo stvorili uslove i sada možemo da kažemo, posle godinu dana primene, da se povećao broj dece pripadnika romske zajednice u predškolskim ustanovama, da se povećao broj dece pripadnika romske zajednice na nivou osnovnog i srednjeg obrazovanja. Kolega Đelić je pomenuo pedagoške asistente. Zajedno sa OEBS smo obezbedili njihovo plaćanje. Stvorili smo stručnu osnovu u toku prošle godine i planirali smo u budžetu za 2011. godinu sredstva za pedagoške asistente i njihov rad u sistemu obrazovanja. Ono što je važno, preduzimamo i različite afirmativne akcije vezane za smeštaj učenika, a i studenata, moram to da kažem, pripadnika romske zajednice. Kolega Svetozar Čiplić i ja smo se dogovorili da deo sredstava vezan za tu akciju podelimo. Čekamo saglasnost Ministarstva finansija, pa ćemo to da realizujemo. Moram vam reći da ćemo sutra imati jedan sastanak sa gospodinom Antićem gde ćemo razgovarati i videti ko su sve kandidati za korišćenje usluga studentskog standarda, jer raspolažemo različitim podacima pa smo smatrali da je najbolje da sutra obavimo i vidimo ko to koristi da ne bi došlo do zloupotrebe tog prava. Kada je reč o besplatnim udžbenicima, znate da đaci prvog i drugog razreda dobijaju te udžbenike, ali je činjenica da nismo nijednoj kategoriji građana Republike Srbije, a pojedini pripadnici romske zajednice jesu socijalno ugrožena kategorija, posvetili neku posebnu pažnju. Ne, mi smo ovu akciju vodili na nivou cele države, za sve đake prvog i drugog razreda i sada već imamo 160.000 đaka koji su dobili komplete besplatnih udžbenika, a drugu vrstu socijalne pomoći koja podrazumeva i nabavku udžbenika u pojedinim sredinama obezbeđujemo preko Ministarstva rada i socijalne politike. Znam da i kolega Bogdanović na nivou Kosova i Metohije kao resorni ministar preduzimao mnoge radnje da bi rešio i to pitanje, tako da činimo sve kada pogledate sistemski da se poveća broj pripadnika manjina i da steknu što bolje obrazovanje kao uslov budućeg napretka u životu. Ukoliko bude bilo potrebno mi ćemo se sretati sa pripadnicima romske zajednice, jer lično mislim da ono što čini država je samo jedna strana priče. Moramo da imamo snažnu podršku i među pripadnicima romske zajednice, među predstavnicima romske zajednice, da ne postoji surevnjivost među njima, bilo koja vrsta podele po bilo kojoj osnovi nego da se svi zajedno kupimo, zajedno sa državom na tom strateškom cilju da pripadnici romske zajednice ne budu asimilovani nego da budu integrisani u sistem i da ih ima što više, pogotovo sa dobrim obrazovanjem. Hvala.
Narodni poslanik Jovan Damjanović, izjašnjenje o odgovoru, do dva minuta.
Ministre Obradoviću, hvala vam na vašem obrazloženju koje ste dali. Verujem u sve ovo što ste rekli da je to tako. Znamo da su se i zakoni ovde izglasali i verujem da ćemo nešto uraditi zajedničkim snagama. Jedna molba. Kao što smo imali medijatore za zdravstvo koja je dala i te kako dobre rezultate, molim, na Kosovu nemamo nijednog medijatora za zdravstvo, imamo dosta bolesnog romskog stanovništva, što nije baš dobro. Takođe molim asistente za obrazovanje što više po određenim gradovima, a takođe molim i na Kosovu jer Kosovo je deo Srbije. Tamo nemamo nijednog asistenta, nemamo nijednog koordinatora, pa bih zamolio, ministre, da nešto i na tome uradimo. Hvala lepo.
Još jedanput procedura je: poslanik postavlja pitanje u trajanju do tri minuta, predstavnik Vlade odgovara do pet minuta, poslanik ima pravo na komentar ili dopunsko pitanje do tri minuta, predstavnik Vlade odgovara do pet minuta. Nakon toga se poslanik do dva minuta izjašnjava o odgovoru, predstavnik Vlade nema pravo na komentar. Narodni poslanik Zoran Ostojić ima reč.
Hvala, potpredsednice. Nemojte da vas čudi što morate često da zvonite, prosto ne drži pažnju Vlada jer juče je gospodin Dulić doveo više iz svog Ministarstva nego što imamo danas ministara, a čuli smo i da direktor nije uhapšen, ali će zato biti oslobođen. Čuli smo, ova vlada, prošla vlada, sedeli su zajedno u Vladi. Hteli smo ozbiljan razgovor da vodimo na temu inflacije, na temu plana privrednog razvoja do 2020. godine. Nema premijera i moram da štelujem pitanja prema ministrima koji nisu bili u prethodnoj vladi, jer u prethodnoj vladi su bili razni, zato kažem da je ovo doprinos pravoj degradaciji parlamenta i da nije u redu od Vlade da dolazi u ovako malom broju jer se onda svodi na ovakve rasprave koje smo slušali. U svakom slučaju, mnogo se priča o decentralizaciji. Decentralizacija znači novac, vlast i moć lokalnim samoupravama. Vidimo primere decentralizacije kroz seobu nekih agencija u unutrašnjosti gde direktori ostaju u Beogradu. Ono što nas iz LDP sekira je to fingiranje evropskih poslova, fingiranje decentralizacije, fingiranje i licemerje koje u principu tera zemlju da šlajfuje na tom evropskom putu, a dobili smo i sada samo od nas zavisi. Zato ću se ja obratiti gospođi Dragutinović, ona nije bila u prethodnoj vladi, koliko se sećam. Radi se o transferima u lokalnim samoupravama. To je suština decentralizacije, valjda. To što će neki činovnici da se zaposle iz nekog opštinskog odbora neke partije kada se prebaci neka agencija ne bi baš moglo da se nazove evropskom decentralizacijom. U prethodne dve godine nenamenski transferi u lokalnoj samoupravi su smanjeni za preko 40% ili približno 36,8 milijardi. Kroz memorandum o budžetu u ekonomskoj fiskalnoj politici za sledeću godinu, doneli smo ga u avgustu, tj. Vlada ga je donela u avgustu, predvidela je Vlada iznos nenamenskih transfera da bude povećan samo za 2 milijarde dinara ili 7,7% u odnosu na 2009. i 2010. godinu. Ako tako bude, to znači da će faktički transferi nenamenski lokalnim samoupravama biti za gotovo dve trećine manji nego ono što je zakonska obaveza. Zakonska obaveza u Zakonu o finansiranju lokalnih samouprava stoji 1,7% BDP.Odgovorite mi da li će u Zakon o budžetu za sledeću godinu ova zakonska obaveza biti ispoštovana, jer naprosto, koliko god da je kriza, zaista nijedan drugi segment Vlade i vlasti nije pretrpeo takvo kresanje kao transferi u lokalnoj samoupravi. Dugovi koje lokalne samouprave imaju prema EPS, prema dobavljačima, prema NIS, dovodi se u pitanje čak i grejanje. To je strašno. Da li će se ispoštovati zakonske obaveze ili da menjamo zakon?
Tri minuta. Zahvaljujem. Reč ima ministarka Diana Dragutinović.
Iako mi je teško da kažem da se verovatno Zakon o finansiranju lokalnih samouprava neće poštovati ni sledeće godine, zbog toga što već sada mogu da zaključim u uslovima nepromenjene poreske stope teško da će moći transferi lokalnim samoupravama da budu na nivou od recimo 49 milijardi, koliko je trebalo da bude sledeće godine, ukoliko poštujemo ovaj zakon. Međutim, u Ministarstvu finansija zajedno sa Vladom u celini se radi na izmenama Zakona o porezu na imovinu. Kao što dobro znate, taj porez jeste pravi lokalni porez. Kada govorimo o decentralizaciji, zaista mislim da je najveći korak u procesu decentralizacije nastao onda kada je taj porez i administriran od strane lokalne samouprave, što se desilo 2007. godine. Zahvaljujući tim izmenama, sigurna sam da će lokalne samouprave imati značajno više novca nego što su imale, odnosno nego što imaju po postojećem zakonu. Same izmene, odnosno to na šta smo se fokusirali u promenama ovog zakona jeste, da za 70% porodica, poresko opterećenje ostane promenjeno, ali zato za 30% onih porodica koje imaju najvredniju imovinu, značajno poraste poresko opterećenje po ovom porezu, znači na osnovu poreza na imovinu, što će sigurno u masi doneti veće prihode lokalnim samoupravama. Slažem se da bi trebalo da promenimo zakon, ali kao što znate, u periodu krize ima mnogo podsticaja za različite promene. U svakom slučaju, ono što na kraju lokalne samouprave budu dobile, pretpostavljam da će to biti više od te dve milijarde koje smo planirali memorandumom avgustovskim, treba posmatrati i u sklopu ovih promena koje će se desiti sa izmenama Zakona o porezu na imovinu. Da završim, kao što znate, rebalansom budžeta se planira i raspodela jedne milijarde dinara transfera za najsiromašnije opštine.
Narodni poslanik Zoran Ostojić, pravo na komentar i dopunsko pitanje do tri minuta.
Ako sam vas dobro razumeo, kažete da će lokalne samouprave imati porez od imovine. To što ćete vi oporezivati imovinu onih 30% više, bogatijih, to još uvek nikakve veze nema sa lokalnom samoupravom. Ti ljudi to više, izvinite, da li ima možda Mišković kuću u Trgovištu? To se odnosi na Beograd, eventualno na jedan ili dva grada gde ima takvih, ali generalno, lokalna samouprava ne dobija novac za funkcionisanje u meri u kojoj zakon nalaže. To što će država prihodovati više poreza, od toga što će naplaćivati od bogatijih, hajde da ih tako nazovemo, to je lepo. Ali, to još uvek nije rešenje za one opštine koje u principu nisu ekonomski održive i koje zavise, jer imate opština, u proseku mislim da je 20% njihovih prihoda koji zavise od transfera a imate opština i preko 50%. Te opštine će zbog toga što se ne poštuje ovaj zakon, u principu, biti najviše u gubitku, odnosno doći će do dalje degradacije života u tim opštinama, a mi ovde pričamo o, ne znam, umiru gradovi, treba prostorni plan da oživimo selo itd, a u suštini se u praksi dešava sve suprotno.
Reč ima Diana Dragutinović.
Mislim da u svakoj opštini, bez obzira da li je to bilo Trgovište ili neka nerazvijena ili razvijena, ima dovoljno bogatih ljudi, u smislu ljudi koji imaju vrednu imovinu. To je lokalni porez u rukama lokalne vlasti. Takođe, nekako uvek zaboravimo da jesu smanjeni transferi lokalnim samoupravama, ali tu su i sredstva iz nacionalnog investicionog plana koja praktično targetiraju opštine i na neki način stimulišu javne radove i kapitalne projekte u tim opštinama. Smanjeni jesu transferi, s druge strane, imate sredstva nacionalnog investicionog plana koja idu u one opštine koje imaju projekte. Takođe želim da kažem, ovog puta, pre donošenja budžeta za 2011. godinu, prema Zakonu jesam predsednik Komisije za finansiranje lokalne samouprave i distribuciju transfera ću zaista doneti odluku zajedno sa svim članovima Komisije, a u najboljem interesu siromašnih opština.
Narodni poslanik Zoran Ostojić, izjašnjenje do dva minuta.
Samo da niste pomenuli taj nacionalni investicioni plan. To što su smanjeni transferi, te opštine više zavise od nacionalnog investicionog plana. Znači, ovako na kolenima su pred tim novcem. U principu, taj novac se koristi za krečenje škola, je li tako? Ili za pravljenje neke nove stranke. Hoćete li vi vratiti imovinu opštinama kada se donese zakon o javnoj svojini? To su suštinske stvari koje su potrebne decentralizaciji, plus normalno i izvorni prihodi, kao što su prihodi od imovine. Ako je to politika Vlade da se smanjeni transferi nadoknađuju kroz nacionalni investicioni plan, onda zaista mislim da smo na milost i nemilost nekog projekta koji se zove URS ili kako se već zove.
Ministarka, nemate reč. Kada se poslanik izjasni do dva minuta, predstavnik Vlade nema pravo na komentar. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić. Posle njega će biti narodni poslanik Borislav Pelević.
Nadam se da je svim poznato da je još uvek na snazi odluka Narodne skupštine o vojnoj neutralnosti Srbije. Nedavno na različitim konferencijama koje se zakažu i koje drže razne nevladine organizacije i drugim skupovima, a i nekim oficijelnim sastancima određenih međunarodnih organizacija čiji je Srbija član, čuju se različite stvari. Recimo, Volfram Mas, nemački ambasador u Srbiji je rekao da je samo pitanje vremena kada će Srbija postati članica NATO. U jednoj diskusiji na toj od jednih skorašnjih konferencija koja je ovde održana o tome da u Srbiji postoji, iako je dosta negativan odijum u odnosu na NATO pakt. Rekao je to normalno, zato što srpsku decu i one koji prođu kroz Beograd ili žive u Beogradu, pa prođu Knez Mihailovom ulicom, pa uče da su one ruševine tamo koje vidimo posledica bombardovanja NATO pakta, umesto da ih uče onako kako su to nemačku decu učili posle 1945. godine, da su te ruševine posledica zlodejstva Srbije i srpskih vlastodržaca, a da je NATO pakt zapravo bio "milosrdni anđeo". Dobro, to ne čudi od koga dolazi i kako. Moje pitanje vama i time ću skratiti ovo, dokazujući da ne moraju sva tri minuta da se iskoriste, vrlo je konkretno. Na jednom sastanku u Beogradu potkomiteta za demokratsku vladavinu parlamentarne Skupštine NATO pakta je bilo reči o ovom pridruživanju. Zvaničan sajt NATO pakta u odeljku parlamentarne skupštine je objavio nešto o tom događaju u Beogradu. U daljem komentaru autori, na zvaničnom sajtu NATO pakta, između ostalog kažu, da naravno postoji u Srbiji napredni pristup kada je reč o približavanju Srbije i NATO. Kao primer koriste sledeću izjavu, državnog sekretara odbrane Dušana Spasojevića koji, kako oni kažu, poziva članice NATO pakta da rade zajedno sa Beogradom na pitanju prodaje NATO Srbiji. Termin prodaja je ovde upotrebljen u smislu nagovaranja Srbije ili javnosti Srbije da postane članica ovog vojnog saveza. Moje pitanje vama je jednostavno i kratko, iako sam prekardašio vreme, a obećao da neću. Da li vam je poznata ova izjava i da li ova izjava odražava stav Vlade Republike Srbije, ako ne kakve će konsekvence državni sekretar Ministarstva za odbranu snositi?
Reč ima ministar Božidar Đelić.
Hvala. Ne znam za tu izjavu. U svakom slučaju, postoji samo jedna stvar, a to je i rezolucija koju su i vaša partija i moja partija zajedno izglasali ovde, to je da je Srbija vojno neutralna zemlja i to je politika Republike Srbije. Republika Srbija, poput Ruske Federacije i mnogih drugih zemalja, učestvuje u Partnerstvu za mir NATO. Naša zemlja sarađuje sa tom alijansom u tom okviru. Kao što vam je poznato, mi ćemo učestvovati i u misijama EU, svuda gde postoji odobrenje UN za njih. Otpočeli smo, generalno, pregovore formirajući pre dve nedelje na Vladi Republike Srbije odgovarajuću ekipu za te pregovore, da zajedno sa EU definišemo modalitete takvog učešća. Na taj način Srbija će biti izvoznik stabilnosti, iskorišćavajući kapacitet koji imaju naše bezbednosne snage, na način na koji će to naši evropski partneri vrednovati. Tako da mi smo suverena zemlja koja ima suvereno pravo da učestvuje ili ne u određenim integracijama. To je slučaj i sa pitanjem NATO i kao što je jasno, bilo kakvo pitanje promena ovakve doktrine bi iziskivalo i referendum na kome bi trebalo da se izjasne naši građani.
Narodni poslanik Miloš Aligrudić, pravo na komentar i dopunsko pitanje.
Mislim da ste mi samo delimično odgovorili na pitanje, to je moje mišljenje, i to na način koji dezavuiše samo postavljeno pitanje. Naime, ja sam vam dao vrlo konkretan primer i vrlo konkretnu aktivnost konkretnog državnog sekretara i tražio sam izjašnjenje po tom pitanju. Vi ste odgovorili krajnje načelno, šta je politika Vlade Republike Srbije u ovom trenutku. Odgovarajući na to pitanje, načelno, u formi preseka stanja, vi ne odgovarate na glavno pitanje, a to su pitanje poteza Vlade, njenih predstavnika u određenim telima, na određenim forumima i javno zalaganje vladajuće koalicije za progresivno pristupanje NATO paktu. Ono ne odražava stav vojne neutralnosti, ne odražava stav, pošto sad je o vojnom savezu ekskluzivno članstvo u vojnom savezu. Podsetiću vas da ono što se ovde često pričai prodaje kao, možda ne od vas lično, nisam to slušao od vas, ali ljudi iz Ministarstva odbrane, kao što je gospodin Šutanovac, koji danas nije prisutan, često i od drugih predstavnika vlasti kako je logično okončanje integrativnih procesa Srbije zapravo u evroatlantskim integracijama. To znači da članstvo u EU mora koincidirati članstvu ili bar kasnije biti završeno članstvom u NATO paktu. Takav utisak su stekli i ljudi na ovom sastanku, jer u ovom kominikeu NATO pakta i stoji da je opšti utisak njihov da su predstavnici vladajuće koalicije na tom sastanku ostavili utisak da vide članstvo Srbije u NATO paktu kao potpuno prirodan završetak evrointegracija o kojima mi govorimo. Dakle, tu se radi o sprovođenju aktivne politike u ovom trenutku. Tako da je vaša izjava maločas u potpunoj kontradikciji sa onim što mi vidimo na terenu i što se dešava. Ono što je po mom dubokom uverenju nepošteno u ovoj čitavoj stvari, to je da se , kada god se ovo pitanje otvoreno i jasno postavi, vi dajete jedan decidan i jasan odgovor koji ima neku načelnu formu, kao što je onaj čuveni odgovor – mi nikad nećemo priznati nezavisnost KiM, a da iza toga sama sadržina bude ili drugačija ili potpuno skrivena. Dakle, očigledno je, po ovim potezima, da se čine aktivni potezi od strane pojedinih vladinih predstavnika na puzajućem ulasku u NATO pakt ili na formiranju javnog mnjenja u Srbiji vremenom, što se otvoreno kaže u razgovoru sa strancima ili članicama ove alijanse, o promeni svesti građana koji bi sa 20% podrške, kako se verovatno lažno ovde predstavlja, mislim da je manje, za podršku u članstvo ovoj alijansi to pretvorilo u neku veću podršku. Da nije tako, vi biste raspisali referendum danas, zar nije tako, gospodine Đeliću? Mi bismo već danas raščistili to pitanje i pitali građane jesu li za tu opciju ili nisu. Ako jedna Austrija, ako severna Irska, ako Švedska, ako Finska, ako druge države koje su članice EU nisu članice te alijanse, ne vidim nikakve potrebe da to bude i Srbija, pogotovo zbog svega onoga što se desilo iz brojnih nekih okolnosti o kojima možemo da govorimo.
Reč ima ministar Božidar Đelić.
Nema puzanja, nema skrivenih aktivnosti, postoji zvanična politika, ona je formirana u ovom domu. Bilo kakva promena takve politike mora prvo biti ovde verifikovana i kao što su mnogobrojne druge zemlje koje su pristupile bilo kakvim vojnim alijansama, ne samo toj koju danas pominjete, ono će morati da bude sankcionisano, to je naše uverenje, referendumom. Sa druge strane, to pitanje nije na dnevnom redu. Podsetio bih vas, pošto stalno postoji pitanje da li postoji neki skriveni pritisak na koji mi, navodno, skriveno reagujemo, ali nekako ne smemo da otkrijemo našoj javnosti, nema skrivenih aktivnosti ni sa strane onih koji su danas članice alijanse, niti skrivenih aktivnosti naše zemlje. Podsetio bih poštovane narodne poslanike da potpredsednik SAD gospodin Bajden, tokom njegove posete u maju prošle godine, veoma zvanično na konferenciji za štampu je rekao da što se tiče SAD koje su vodeća nacija NATO alijanse ne vide nikakvu obavezu Srbije da pristupi NATO da bi pristupila EU. To je zvanična politika SAD.
Narodni poslanik Miloš Aligrudić, izjašnjenje o odgovoru, dva minuta.
Upravo ovo što ste maločas naveli, da je potrebno mojoj tezi da vi imate jednu vrlo površnu i lapidarnu kvalifikaciju kada je reč o ovakvim direktnim pitanjima i krajnje formalnu. Kada je reč o sadržini posla koji obavljate, pojavljuju se sasvim druge okolnosti, tako je i o KiM, tako i u priči o NATO paktu. Naime, formalno nikada nećemo priznati nezavisnost KiM, svaki dan se ponavlja. Suštinski svi aktivni potezi koji se čine zapravo dovode do faktičnog priznanja. Ovde se takođe to čini. Čine se potezi ka faktičkom približavanju Srbije NATO paktu i u jednom trenutku će se to i dogoditi, kada se proceni da je jednostavno raspršeno javno mnjenje u Srbiji, da je ono oslabljeno i da su ljudi dovoljno smoreni tom temom. Dakle, ono što vi nećete da prihvatite, to je sledeće. Kažete – nije aktuelno pitanje, nije sada na dnevnom redu. Pa, kada nije na dnevnom redu, zbog čega onda Dušan Spasojević iz Ministarstva odbrane ovako nešto priča? Znači, vi morate da saznate, tražim i dopunski odgovor na ovo pitanje, ne samo na današnjoj sednici, nego ćete moći i da mi date u pisanom obliku, verovatno kasnije kada saznate da li je istina da je ovo Dušan Spasojević izjavio i ako jeste, kakve će onda sankcije za ovo snositi? Jer, ako mi kažete da za ovo nema nikakvih sankcija, radi se o državnom činovniku visokog ranga, onda znači da vi stojite iza te politike. Ako stojite iza te politike, onda nije ništa validno od ovoga što ste mi rekli. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borislav Pelević, a posle njega narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram priznati da se nalazimo u prilično nezavidnoj situaciji. Naime, hteo sam da postavim pitanje ministru za KiM, gospodinu Goranu Bogdanoviću. Međutim, uz dužno poštovanje, među ministrima koji su prisutni ne vidim nikog kompetentnog ko bi mogao da mi odgovori na ovo pitanje, ali ipak ću postaviti pitanje. Nadam se da ću makar dobiti pisani odgovor. Pitanje glasi – šta Vlada Srbije preduzima da se spreči bahato ponašanje pripadnika Euleksa i specijalne policije Kosova u severnom delu KiM? Kao što ste obavešteni iz javnih medija, a to nije sve, stvari su mnogo dublje i mnogo složenije nego što o tome pišu javnimediji, radi se o tome da Euleks poslednjih dana otvoreno preti liderima Srba sa KiM, političkim liderima, da će biti uhapšeni. Hapšenja još uvek nema, ali pretnje postaju sve jasnije i sve glasnije. Osim toga, pripadnici Euleksa i tzv. specijalne policije Kosova redovno zaustavljaju sva motorna vozila u severnom delu KiM, pretresaju ih i neretko maltretiraju i vozače i putnike u tim vozilima. Tako su pre izvesnog vremena pripadnici tzv. specijalne policije Kosova uhapsili jednog građanina Kosovske Mitrovice u opštini Zvečan i hteli da ga sprovedu u južni deo Kosovske Mitrovice. Međutim, građani Zvečana to nisu dozvolili i oni su od te svoje namere odustali. To je samo jedan pojedinačan slučaj, a ima ih mnogo više. Realno, Euleks je naglo pojačao svoju aktivnost zajedno sa takozvanom specijalnom policijom Kosova na severu Kosova i Metohije, odnosno u četiri srpske opštine, u Kosovskoj Mitrovici, Zvečanu, Leposaviću i Zubinom Potoku. Šta je pravi cilj i namera njihove pojačane aktivnosti? Naravno, samo jedna je namera, jedan je cilj, da se preostali Srbi, njih 120.000, proteraju i prisile da se isele sa KiM. To je ono što je glavni cilj Euleksa. Prema tome, oni to rade pod izgovorom da se bore protiv organizovanog kriminala na severu KiM, a šta je sa organizovanim kriminalom u ostalom delu KiM, kada u izveštajima Interpola, Europola i svih policijskih organizacija Evrope i sveta stoji da je KiM centar trgovine drogom, belim robljem i oružjem? Oni to zanemaruju, a kriminal nalaze samo na prostoru severnog dela KiM. Njihovi lideri, Hašim Tači, Ramuš Haradinaj, Fatmir Ljimaj i Agim Čeku, kolovođe su organizovanih kriminalnih grupa, ali Euleks to ne brine, to su njihovi prirodni saveznici, nažalost. Hvala na pažnji.
Da li neko od predstavnika Vlade želi da odgovori? (Ne.) Molim narodne poslanike da tačno formulišu svoje pitanje, precizno, jer Poslovnik nas na to obavezuje. Obrazloženje može da bude, naravno, shodno volji poslanika. Ako ne, onda reč ima narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, formulisaću tačno moje pitanje i uputiću ga u stvari potpredsedniku Vlade, gospodinu Đeliću. Radi se o pitanju od najvećeg mogućeg nacionalnog, ekonomskog i političkog značaja. Naravno, radi se o "Telekomu". Poslanička grupa SRS je već podnela jedan zahtev da Skupština raspravlja o tome i u stvari mi tražimo u tom zahtevu da se obustavi svaka prodaja "Telekoma". U tom kontekstu pitam potpredsednika Vlade konkretno i molim da mi konkretno odgovori – koji su tačno razlozi za prodaju "Telekoma"? Vi sigurno znate da neoliberalna doktrina i takozvana nevidljiva ruka tržišta, da je to već prevaziđeno i da se u modernoj ekonomiji već govori o nekim drugim aspektima ekonomije. Što to ne reći, u regionu se već nacionalizuju velike banke, kao što je "Hipo Alpe Adrija", vi to sigurno znate, i u toj nacionalizaciji je učestvovao čak, u pregovorima, i guverner Evropske centralne banke, gospodin Triše. Potpuno je nejasno da u ovom trenutku, kada se u regionu i u svetu upravo dešavaju suprotni procesi, vi prodajete najuspešniju firmu, javno preduzeće koje donosi neto dobit od 130 miliona evra. To je negde oko 10% našeg budžetskog deficita, ako se ne varam. Sa tom cifrom bi mogli da udvostručite davanja jednokratna penzionerima. Dakle, nema nikakvog razloga da se proda tako uspešno preduzeće. Takođe, nije nam jasno da li prodajete "Telekom" zbog "Siti" grupe koja je privatizacioni savetnik u ovom slučaju. Ista ta "Siti" grupa, koja je dobila negde oko 45 milijardi dolara od FEDA i Ministarstva finansija. Znači, potpuno suprotan proces od ovoga što se dešava oko "Telekoma". Nije nam jasno da li prodajete "Telekom" da bi bile veće cene, jer upravo jedan od ministara koji je ovde prisutan je izjavio za NIN 21.10. da će doći do većih cena usluga i da će doći do nezaposlenosti, odnosno do otpuštanja radnika. Dakle, nema ni ekonomskog ni političkog, niti bilo kakvog razloga za prodaju "Telekoma" i ja da vas molim da mi konkretno odgovorite zašto prodajete "Telekom" u trenutku kada ekonomska kriza nije prošla? Da li zbog toga što treba da se primenjuje pravilo da treba prodavati dobra a ne preduzeća koja su gubitaši? Nama to nije jasno i molim vas da mi konkretno odgovorite, kao najodgovornija osoba ovde, kao potpredsednik Vlade i kao čovek koji se bavi ekonomskim i političkim integracijama. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Božidar Đelić.
Gospodine Miroviću, mi smo pre nekoliko meseci imali neku raspravu o tome kakve su to sad kategorije u svetu posle ove krize, šta je to liberalizam, šta je to etatizam, i negde smo se složili da u neku ruku ti modeli su se podosta približili. Imali smo, i to je slučaj sa ovom bankom koju ste pomenuli, nekoliko finansijskih institucija koje su zbog nesmotrenih radnji raznih načina došle u takvu nevolju da su mogle da povuku u propast cele finansijske sisteme. Zbog toga jedan broj zemalja, nije to samo Austrija, to je slučaj i sa Belgijom, i sa Holandijom, i sa Amerikom, suprotno onome što su u neku ruku bile proklamovane ideologije, je pribeglo nacionalizaciji tih banaka. To jeste tačno. Samim tim možemo biti zadovoljni što u Srbiji zbog veoma odgovorne monetarne politike, politike nadzora bankarskog sektora, posle provera koje su uradile i MMF i centralna banka kod nas, i uz podršku evropske centralne banke koju ste pomenuli, nijedna banka u Srbiji ne iziskuje ni jedan evro od dokapitalizacije. Tako da to pitanje nije prisutno ovde kod nas i neku bude možda kao neki podsetnik da mimo promena vlada neke stvari moraju biti stabilne, kao što je pitanje stroge monetarne politike i strogog nadzora finansijskog sektora. Sada kada već govorimo o "Telekomu", konstatujmo da skoro nigde u svetu, onom razvijenom svetu, nisu "Telekom" operatori u rukama države. Ima nekoliko izuzetaka, poznajete ih i vi, poznajem i ja, međutim, u razvijenom svetu veliki broj tih preduzeća jeste privatizovan. Tu i tamo nije, zbog ogromnih otpora koji su postojali. Ne kažem da takvih nema i u zemljama oko nas i kod nas, ali u suštini stvar je sledeća. Prethodna vlada u kojoj moja partija ni ja lično nismo bili, tj. ona prava, prvi kabinet gospodina Koštunice je podržao program Telekoma Srbije za kupovinu Telekoma Srpske. To smo podržali kao iskorak, kao mogućnost da se sa jedne strane u ekonomskom smislu izvrši obim poslovanja, da se povežu sistemi i podržan je isto i ulazak na tržište Crne Gore. Razvoj se nastavio i određene sinergije su uspostavljene na ta tri tržišta. Ne treba uvoditi ideologiju tamo gde joj nema mesta. Nema nikakvog strateškog razloga, ukoliko kao što ćemo naravno obezbediti u određene elemente bezbednosti naše zemlje, od bilo kakvog mogućeg strateškog partnera, da država bude većinski vlasnik Telekoma Srbije. U ovom momentu država kao vlasnik je uložila i garantovala Telekom uz velike napore, a jedan deo, veći deo onog zajma koji je uzeo za kupovinu Telekoma Srpske je vratio i u ovom momentu postavlja se malo šire pitanje – iz kojih sredstava možemo danas, a da ne prezadužimo našu zemlju, da obezbedimo dalji razvoj njene infrastrukture? Kako obezbediti za buduće generacije jednu efikasniju konkurentniju Srbiju? Na jednom tako državnomnivou realizacija ovako obezbeđenog napretka Telekoma Srbije, gde se procenjuje da država kao vlasnik ne može mnogo više dodati, već dalji napredak i za one koji su zaposleni u Telekomu Srbije može doći od grupisanja sa većim firmama, jer će se tu obezbediti dodatna snaga na nivou kupovine onoga što je potrebno, od prostora za reklame, preko onoga što je možda tehnički bolje razumljivo za građane, a to je za sva ona postrojenja aparata, koje je nužno. Pripadnost u jednoj mnogo većoj grupaciji će obezbediti lakši pristup, stabilnija radna mesta i nešto stabilniju perspektivu za sve one koji budu radili u Telekomu. S druge strane, za našu zemlju, sada bih hteo da citiram nešto što jeste zvanična, ali neobavezujuća, procena vrednosti Telekoma Srbije, to su 2,3 milijarde evra koje je procenitelj uradio, vidimo da je moguće kroz prodaju nekih 50%, možda malo više kapitala Telekoma Srbije, da naši građani dobiju šansu da razvijaju druge delove naše infrastrukture. Pre svega mislimo na putnu infrastrukturu. Pre svega, mislimo na ono što će obezbediti dalji razvoj naše ekonomije. Ekonomija je takva, stvari se razvijaju u talasima, nije sve isto. Banka kada preti da ugrozi ceo finansijski sistem mora biti nacionalizovana, a što se tiče Telekoma Srbije, uz garancije koje ćemo dobiti, neće biti nikakva opasnost po naše građane da ono bude u sklopu jedne veće firme. Naprotiv, tu će se obezbediti bolji uslovi za napredovanje i za poslovanje i za one koji budu radili za Telekom Srbije. Telekom Srbije neće nigde otići, ostaće u Srbiji i verujem da će uz strateškog partnera obezbediti još jaču regionalnu poziciju naše zemlje u domenu telekomunikacija, a nova šansa će se pojaviti bez zaduživanja naših građana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović, prava na komentar, ili dopunsko pitanje do tri minuta.
Gospodine potpredsedniče Vlade, nažalost niste me ubedili, nažalost niste mi dali neke konkretne odgovore. Što se tiče toga da ne postoji državno vlasništvo u preduzećima te vrste, možemo da raspravljamo o tome, ali ću vam navesti samo primer Norveške, Belgije, Italije, Slovenije, Finske i Danske. Priznaćete da su to sve zemlje koje imaju veći BDP od našeg i bolju ekonomiju, pa opet imaju telekomunikaciju u državnim rukama i to im ništa ne smeta, da ostvaruju veći BDP po glavi stanovnika i ukupnom obimu od našeg. Takođe, vi kažete da će se te pare od "Telekoma" uložiti u puteve. Mi, naravno, nismo protiv izgradnje puteva. Niko razuman nije protiv toga, ali molim vas ne može se samo putem izgradnje puteva podići BDP, ekonomska efikasnost i ono što je najvažnije - standard građana. Ko će ići tim putevima, ko će se voziti, da li oni nezaposleni koji dobiju otkaz u "Telekomu", da li penzioneri koji će imati sve manje penzije zbog zahteva MMF? Navešću vam primer iz šezdesetih godina iz Italije. Autostrada "Del Sole" je građena negde 12 godina, da bi se razvio jug Italije. Šta se desilo? Došlo je do stečaja svih firmi na jugu Italije zato što je roba mogla lakše da se transportuje sa severa Italije na jug. Tek kada su italijanske vlasti uložile u plate i penzije i u veće zapošljavanje, porasla je potrošnja i standard građana na jugu Italije. Ta teza da ćemo preko nekih imaginarnih ili stvarnih puteva koje će graditi "Behtel" ili neke druge firme, podići standard naših građana, to ne stoji, to je potpuno nerelevantno. Takođe, govorite o nekih 700 miliona evra kredita koje je dobilo preduzeće "Telekom". Od koga, od "Siti banke", od tog privatizacionog savetnika koji treba da odredi kome ćemo prodati "Telekom", od te "Siti banke" koja je savetnik "Dojče Telekoma", koji se predstavlja kao glavni kupac? To je, najblaže rečeno, sukob interesa i to je nešto što nam pokazuje da se radi o korupciji, koja ne postoji samo kod nas već i u EU. Hoćete da vam navedem i primer Žan Klod Trišea, koji je primer za korupciju, gospodina Mendelsona i drugih ljudi. Znate, tamo ne teče med i mleko, nije sve tamo idealno. Prema tome, budite realni, pokažite jednu vrstu nacionalne i ekonomske odgovornosti i nemojte da prodajete najbolje preduzeće koje vam donosi najveću neto dobit. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Božidar Đelić.
Gospodine Miroviću, kako da vam kažem, večeras mi govorimo pred građanima Republike Srbije i, ako sam vas dobro shvatio, vi kažete građanima Kraljeva da ne treba da se izgradi auto-put do njih, vi kažete građanima Čačka, Požege, Užica, Pazara da ne treba da se gradi put. Naravno da treba da se gradi put, slažemo se oko toga. Izuzetno je bitno da ono što oni budu proizveli, zbog komunikacije između ljudi, se oformi prava putna mreža, i ne samo putna mreža, nego i železnica i, sa Dunavskom strategijom, iskorišćavanje naših plovnih puteva, Dunava i drugih pritoka. Naravno da u ovom momentu, ako razmišljamo državnički, prioritet će biti da obezbedimo da nacionalna infrastruktura, pre svega u domenu putne infrastrukture, železničke infrastrukture, energetike, bude obezbeđena. "Telekom Srbija" je uspeh. Čestitam i menadžmentu, a pre svega svim zaposlenima u "Telekomu" koji se skoro 10 godina sa uspehom nose na međunarodnom konkurencijom na domaćem tržištu i koji su uspeli da dokažu da je moguće to uraditi sa prevashodno srpskom ekipom koja će ostati, naravno. Očekuje da ona bude jedna od vodećih u budućnosti i u tom velikom međunarodnom partneru, ukoliko dođe do dovoljno dobrih ponuda i u domenu novca i u domenu socijalnog programa i u domenu investicija, raznih garancija koje ćemo, naravno, tražiti da dobijemo od bilo kakvog partnera, tako bitnog ekonomskog subjekta kao što je "Telekom Srbija". Da ne zaboravimo, kada govorimo o "Telekomu Srbija", tu je i fiksna mreža koja više nije monopol, od pre nekoliko meseci, ali sigurno je da jedna od onih garancija koje ćemo dobiti od bilo koga, to je da oni koji imaju danas fiksni servis i mogućnost da imate fiksnu telefoniju i druge usluge, da to bude nešto što će biti zajamčeno svim građanima Republike Srbije, jer sigurno je da, kada govorimo o telekomunikacija, ne može se sve prepustiti samo nekoj ekonomskoj logici, nego ćemo morati da dobijemo određene garancije. Reći da ne treba da gradimo puteve, da ne treba da obezbedimo jug naše zemlje, pre svega dostupnost putnoj mreži, kvalitetu auto- puteva, siguran da nije to ono što ste hteli da kažete.
Narodni poslanik Dejan Mirović, izjašnjenje o odgovoru dva minuta.
Naravno da nisam rekao da ne treba da se grade putevi. Rekao sam da treba da se napravi kontekst, skup mera koje će pratiti izgradnju puteva. Kao neko ko sigurno poznaje evropsko pravo i pravila, znate za čuvenu presudu Evropskog suda za ljudska prava, gde se svaka rečenica, svaki tekst i svaki naslov mora tumačiti u kontekstu i u celini. Vi ste pokušali jedan, moram reći trik, da izvučete neke moje rečenice iz konteksta. Naravno da nismo protiv puteva, nego apelujemo na vas da razmilite i da ne prodajete najbolje preduzeće, preduzeće koje donosi najveći profit. Upravo zbog toga smo naveli primer iz Italije. Ipak, morate priznati da je to četvrta zemlja po ekonomskoj snazi u EU. Vi taj primer niste demantovali nego ste pokušali da izvrnete ono što sam rekao i da izvučete iz konteksta nešto što ne stoji. Dakle, naša kritika je bila dobronamerna i molim vas, ako mi ozbiljno kritikujemo i spremamo se za ovu raspravu, da budete i vi ozbiljni. Zahvaljujem.
Reč ima poslanica Vesna Marjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, nedavna jednoglasna odluka Saveta ministara EU da prosledi kandidaturu Srbije Evropskoj komisiji, nesumnjivo je najznačajniji politički događaj za Srbiju danas. Međutim, i u prošlosti su dobre vesti iz Evrope vrlo brzo gubile svoj odjek i značaj među građanima zbog kompleksnosti tog puta, zbog njegovog trajanja i zbog činjenice da se u tom međuvremenu glasnost te poruke ponekad gubilo zbog toga što nismo uvek pružali dovoljno informacija, ali ni garancija da taj put, osim što će trajati, neće biti i neizvestan. Moje pitanje predstavnicima Vlade, pre svega potpredsedniku Vlade zaduženom za evropske integracije gospodinu Đeliću je sledeća: Koje su to garancije koje Vlada pruža građanima, koji su to poslovi, zadaci i obaveze koje mi treba da obavimo do naredne godine, kada očekujemo mišljenje Evropske komisije, koji su to prioriteti koji su predviđeni najavljenim akcionim planom koji ste obećali da ćete doneti do kraja ove godine?
Reč ima ministar Božidar Đelić.
Prvo, želim da kažem da je izuzetno bitno to što je ova odluka donesena jednoglasno. U svakom slučaju, krajem sledeće godine, kada očekujemo da će se lideri Evrope odrediti prema predlogu Evropske komisije, biće potrebna saglasnost svih. Zbog toga je mnogo bolje da krenemo sa konsenzusom, da bi stigli do konsenzus, a ne kao što su neki govorili, da se eventualno ide kroz tehnički put, da bi moglo da se glasa kroz kvalifikovanu većinu. Šta je, tu je. Ministri EU su jednoglasno naložili Evropskoj komisiji da pripremi mišljenje na bazi kandidature koju je predsednik Tadić uručio švedskom premijeru 22. decembra prošle godine. Pred nama su sledeće etape. Prvo, oko garancije želim da vam kažem da kroz intervenciju sa lica mesta jednog broja očigledno veoma snažnih saveznika, došlo je i do promene onog zaključka koji je postojao na samom početku te sednice. Možda izgleda kao detalj, ali ono što je urađeno garantuje da niko ne može da obustavi rad Evropske komisije i Srbije sve do pripreme i podnošenja tog mišljenja komisije ka zemljama članica. Drugim rečima, ne može se obustaviti ovaj put sve do onog momenta, kao što očekujemo krajem sledeće godine, ministri, lideri Evrope odluče da li Srbija ili ne može dobiti status kandidata. Naravno, da mi očekujemo da naše reforme obezbede da odluka krajem sledeće godine bude ne samo pozitivna u smislu dobijanja statusa kandidata, nego da Srbija dobije početak pregovora za ulazak u EU. Mi ćemo 24. novembra ugostiti gospodina Štefana Filea, koji je htelo lično da donese i uruči upitnik Evropske komisije. Za očekivati je da on ima četiri do pet hiljada pitanja, za očekivati je da to bude jedan razgranat dokument koji će nam obezbediti da veoma temeljno do kraja prvog tromesečja sledeće godine odgovorimo na pitanja. Ono što su nam rekli predstavnici Evropske komisije je da ćemo mi imati mogućnosti kroz dopunska pitanja i one misije na terenu da do leta završimo taj posao, da onda Evropska komisija pripremi njeno mišljenje koje će biti objavljeno u septembru, oktobru mesecu sledeće godine i da onda prođe internu proceduru Evropske unije i bude stavljena na dnevni red Samita Evropske unije, kao što rekoh, u decembru mesecu sledeće godine. Bez ulaska u detalje, jer mislim da će taj momenat biti kada se od 9. novembra predstavi godišnji izveštaj Evropske unije, tog dana ćemo videti i one elemente koji se očekuju od nas da bi došli do tog stepena evropskih integracija, ali kao što je bilo vidljivo i kroz izjave evropskih zvaničnika i onoga što sam lično komunicirao posle tog sastanka, postoji nekih desetak ključnih elemenata. Prvi, to je da se dovrši saradnja sa Haškim tribunalom, drugi, to je da Srbija unapredi i dalje reformu pravosuđa, treće, da Srbija dalje radi na regionalnim integracija, i četvrto da se reši pitanje mandata u ovom domu na stabilan način, prihvatljiv za našu celu naciju. Da radimo na inkluziji Roma, gospodin Damjanović, koji više nije ovde, to je apostrofirao, da se reši pitanje povećanja broja zahteva za azil koji postoji u proteklih nekoliko nedelja, naročito u Švedskoj, da radimo dalje na ekonomskoj reformi, da se izglasa novi zakon o finansiranju političkih partija i još nekoliko elemenata. To će biti veoma konkretne reforme. U zaključku samo bih hteo da kažem da te reforme nisu tu da bi mi pod znacima navoda samo ispunili neki evropski kriterijum. To su veoma bitne reforme za život naših građana, za budućnost naše privrede. Zbog toga evropske integracije i u ovom momentu treba videti kao u neku ruku jedan način da unapredimo funkcionisanje naše države i kvalitet života u njoj.
Narodna poslanica Vesna Marjanović, pravo na komentar i dopunsko pitanje, tri minuta.
Zahvaljujem. Samo na kraju jedno očekivanje kao narodni poslanik koje bi želela da uputim predstavnicima Vlade da se u narednom periodu uvažavanje ovog doma i parlamenta podigne na jedan viši stepen i da uz svo razumevanje da pred nama stoji ozbiljan posao i da vrlo često moramo da požurimo, da se potrudimo da zakoni koje mi ovde razmatramo na vreme uđu u proceduru, jer to značajno doprinosi kvalitetu debate upravo u oblasti evropskih integracija. Kvalitet debate i kvalitet procedure u zakonodavnom telu Skupštine Srbije je jedan od najbitnijih garancija da ćemo uveriti građane da je evropski put izvestan. Hvala.
Reč ima ministar Božidar Đelić.
Slažemo se. Imao bih nekoliko ne toliko svetlih primera nekih zemalja koje su prošle ovaj put pre nas. Ne bih da dajem konkretna imena, shvatićete zašto, gde bi se na primer u jednom danu izglasalo 120 zakona na engleskom jeziku zato što se kasnilo, zato što se nije debatovalo, a u suštini možemo napraviti dosta jasnu vezu između takvog načina funkcionisanja i zapravo relativno slabog doprinosa evropskih integracija tim zemljama i relativno slabom uspehu tih zemalja unutar EU. Tako da, mislim da prethodna godina i mislimo da ćemo videti u ovom izveštaju i pohvale na račun na Narodne skupštine Republike Srbije zbog obima posla, ali isto tako verovatno će se apostrofirati i ovo što ste upravo rekli gospođo Marjanović da debata i količina zakona je bitna, ali kvalitet, istinsko uvažavanje na jedan svojstveni način našoj naciji i njenoj pravnoj tradiciji je izuzetno bitan, naročito u onim domenima Aki komunitera koji su u neku ruku više anglosaksonska tradicija, koja se više oslanjaju na neku sudsku praksu koja nije tradicija Srbije i mnogobrojnih drugih zemalja evropskog kontinenta tj. kontinentalne Evrope. Zbog toga će biti veoma bitno u raznim domenima da mi stvarno ono što će biti neka forma evropskog standarda upodobimo, integrišemo, asimiliramo na jedan način koji će biti upotrebljiv za naše građane i za našu privredu.
Da li želite izjašnjenje o odgovoru? (Ne.) Narodni poslanik Miroslav Markićević ima reč, posle njega narodni poslanik Nebojša Ranđelović.
Poštovana potpredsednice, poštovani građani Srbije koji još uvek nadam se gledate ovaj direktan prenos, razmišljajući kome da postavim pitanje ovde, pošto danas nisu došli predsednik Vlade i ministri nekih veoma važnih resora, razmišljao sam da postavim pitanje gospodinu Đeliću, ali s obzirom da je on nabavio neke debele knjige i da je u poslu i da treba da čita, ne bih da ga zamaram pošto njegovi odgovori nisu bili na nivou, pa ću pitati ministarku finansija, gospođu Dragutinović. Prvo da vas podsetim da ste u direktnom prenosu obećali da ćete poslati budžetsku inspekciju u grad Niš gde vaše partijske kolege nenamenski troše sredstva, čitaj narodski – kradu, ali ja ću gro mojih pitanja ovde u ovih tri minuta uspeti čini mi se da postavim. Ponukalo me to što ste vi rekli u odgovoru jednom prethodnom kolegi, kažete da neće moći biti ispoštovan Zakon o finansiranju lokalnih samouprava. Želim da vas podsetim i da pred svom javnošću kažete da li sam to dobro čuo da ministar kaže da neće poštovati zakon? Razumem da kažete – promenićemo zakon, a to kako ćete ga promeniti to otprilike lako penzioneri mogu da očekuju. Ako ne budemo imali dovoljno para za te penzije kolike jesu, onda ćemo vam smanjiti penzije i ispoštovati zakon. Kakav je to način? Da li vi znate da je samo grad Čačak u prethodne dve godine opljačkan za 520 miliona dinara? Ne poklanjate vi ništa svoje, to su pare koje su zarađene na lokalnim nivoima. Da ne govorim o nekih 50-60 opština za koje je Čačak veliki grad i koji se nekako i snalazi, pa završava obdanište od 500 mesta, hvala bogu, za našu decu u Čačku i pri ovakvim uslovima poslovanja koje ste vi nametnuli. Ko je vas ovlastio, osim toga što imate vlast, da vi kažete – mi nećemo građanima Čačka i svim ostalim opštinama i gradovima vratimo novac koji su oni zaradili? Da je sreće, to ne bi bilo ni usmeravano u centralni budžet, nego bi odmah ostalo dole na nivou. Prema tome, Zakon o finansiranju političke samouprave kaže da 1,7% bruto domaćeg proizvoda ostaje u tim gradovima i opštinama gde su to ljudi zaradili. Kada se pogledaju, gospođo ministarka, prihodi na centralnom i lokalnom nivou vidi se da vi na centralnom nivou uopšte ne štedite, da teret štednje i te svetske krize, kako ste je nazvali, želite da prevalite samo na lokalni nivo. Ovo što ste ukinuli ove lokalne transfere, to postoji samo u tri evropske zemlje, a očekujem od vas da kažete u koje tri i zašto ostale evropske zemlje nisu to uradile ako je to neko rešenje? Nije rešenje samo nekome uskratiti – nema para i gotovo. Vidimo da agencije cvetaju i bujaju, po 500-600 zaposlenih. To niste smanjili? Govorili ste o smanjenju administracije na centralnom nivou, na državnom nivou. To niste uradili? U razgovorima sa MMF ste zaboravili to da pomenete, niste ispunili taj uslov, nego u opštinama i gradovima ucenjujete tamo ljude, a ljudi nemaju za obdaništa, za škole da se greju. To su te pare koje ste vi uzeli.
Reč ima ministarka Dragutinović, izvolite.
Podsetila bih vas da je i Zakon o budžetu takođe zakon. Dakle, kada vremena nisu baš tako laka, svi moraju podneti teret prilagođavanja, i vi to znate. Podneli su i penzioneri, i zaposleni u javnim službama kojima su zamrznute plate, podnele su i opštine i podnela je centralna vlast. Međutim, za razliku od centralne vlasti, takođe bih trebalo da kažem da se centralna vlast nije tako ponašala kao što se ponašala lokalna vlast. Na činjenicu da su smanjeni transferi lokalnim nivoima vlasti, dakle, pojedinačnim opštinama, mnoge opštine su podigle takse i naknade imajući prava da utvrđuju osnovice i stope. To centralna vlast nije uradila. Ona nije povećala nijednu poresku stopu. Dakle, Zakon o budžetu je takođe zakon. Kada su prihodi manji, a u krizi jesu, kada je ekonomska stagnacija sve mora da padne, pa i transferi lokalnim samoupravama. Što se tiče sledeće godine, samo bih zamolila da kažete sve ono što sam rekla. Dakle, povećaće se mogućnost opština da prikupe svoj izvorni porez, a to je porez na imovinu i u tom svetlu treba posmatrati transfere koji će se dodeliti opštinama sledeće godine. U svakom slučaju, pretpostavljam da ni vi, kao ni ja, ne želite veće poresko opterećenje.
Narodni poslanik Miroslav Markićević, pravo na komentar ili dopunsko pitanje, tri minuta.
Gospođo ministar, drugačije ne mogu da shvatim ovaj vaš odgovor nego kao izvrdavanje odgovora. Na državnom nivou nismo povećali poreske stope, ali smo zato opljačkali opštine i sad ostavili opštine i gradove na cedilu i šta oni da rade? Vi ste sada pred građanima ovde fini, vi niste povećali poreske stope, ali zato ste uzeli milijarde i milijarde, rekao sam kod Čačka 520 milina, kažem to je pljačka, nepoštovanje zakona i nekome mimo zakona oduzimanje nekog novca za mene je pljačka. Ne znam kako drugačije da se to zove? Čujte sada ovaj predlog, preporučujete opštinama da povećaju porez na imovinu. Pa, što vi ne povećate neke vaše stope, da biste mogli ovde da kažete kako ste vi dobri, kako vi niste ni jednu poresku stopu povećali? Pa, taj budžet koji vi projektujete mora negde da se napuni, a vi ćete da budete dobri i fini. I ovde, tobože građanima činite, niste povećali poreske stope, a dole što su građani ostali bez kanalizacije, bez vode, zdrave, bez puteva, kao da to nisu građani, kao da oni nisu kažnjeni tako i još plus sada preporučujete lokalnim samoupravama i gradovima, da 30% nekih građana, dakle, vi mislite da u tim našim jadnim opštinama, selima i gradovima ima 30% bogatih ljudi. Mogu da vam navedem primer i vi dobro znate, koliko god hoćete, da ima ljudi koji imaju imovinu po 250 kvadrata. Gospođo ministar, vi ne poznajete Srbiju. Zidali ih u srećno vreme, možda i u Titovo, zašto da ne kažemo to, i sada ljudi ostali bez posla, bez ičega i kako oni sada da plate taj porez koji vi hoćete da povećate, odnosno da nametnete opštinama i gradovima kao način rešavanja popune budžeta? To što ste vi rekli, to vam liči na veoma nepopularnu izjavu Kori Udovički. Da li se sećate te izjave gospođo ministar, kada su je pitali za penzionere koji ne mogu da plate struju jadni – neka prodaju stanove, pa neka plate struju. Da li vi to sada preporučujete gradovima i lokalnim samoupravama da to oni kažu građanima? Ako ne možete da platite porez koji je nama centralna vlast nametnula, porez na imovinu da povećamo, prodajte pola kuće, pa platite porez na imovinu. Da vi zaista želite da oporezujete one koji su stekli kako su stekli, ne biste tolerisali gospodina Beka, nego biste njemu uzeli tu imovinu, i ne samo njega, znate dobro o kome govorim, a ovih dana, kako vidim, lepo sarađujete i ćutite na rušenje državnih regulatornih tela, kao što je Komisija za zaštitu konkurencije. Žena izašla, niko se od vas ministara ovde nije javio, rekla lepo ko je pretio i njenoj deci i nikom ništa. Da bi vam Beko dao da vi, kao što piše štampa, niko ne demantuje, oko Luke Beograd, ruka ruku mije, tu ćemo da završimo – ti plati 200-300 miliona evra, da malo dopunimo budžet, da malo ako možemo zakažemo izbore, prodamo Telekom i izađemo. Nema sreće sa ovakvim radom, gospođo ministar.
Niste postavili dopunsko pitanje. Da li predstavnica Vlade, ministarka Diana Dragutinović, želi komentar?
Rasprava između mene i gospodina Markićevića izgleda kao da je razgovor ljudi koji se ne razumeju. Ne znam koji smo to mi i oni, ne znam ko su to mi i oni. Govoreći o lokalnoj vlasti, mogu tačno da se uporede prihodi lokalne vlasti i prihodi centralne vlasti, obaveze lokalnih vlasti i obaveze centralne vlasti. Niko ovde nije pljačkao, nije centralna vlast pljačkala lokalnu, nego je centralna vlast zajedno sa lokalnom delila teret prilagođavanja. Ako mislite da to nije u redu, to je druga stvar, ali vam kažem, u periodu krize, kada nema dovoljno prihoda, kada su prihodi nominalno stagnantni, kada prihodi padaju, jer pada potrošnja, pa padaju porezi na potrošnju, da li mislite da treba nešto da raste? Lokalna i centralna vlast su partneri, nadam se, nisu protivnici i kao takvi dele i u vreme prosperiteta, da kažem, višak prihoda, ali i u vreme krize njihov manjak i to je samo ono što sam htela da kažem.
Narodni poslanik Miroslav Markićević, izjašnjenje o odgovoru, dva minuta.
Gospođo ministar, poštovane kolege narodni poslanici, moja čast mi nalaže da bas obavestim da sam jedno pismo upućeno narodnom poslaniku Narodne skupštine Republike Srbije dobio greškom. Radi se o gospodinu Miroslavu Marinkoviću, a ja sam Miroslav Markićević. Gospođo ministar, ovo što sam vas pitao to pitaju vaše kolege iz vaše stranke, predsednici opština. To je pismo. Ništa nisam drugo pitao, nego što oni vas pitaju. Nisu oni rekli da je pljačka. Ja kažem da je pljačka. Otimanje sredstava zarađenih na lokalnom nivou, pa to je osnov neke decentralizacije, a mi ćemo u Beogradu, draga gospođo ministar, da sadimo platane od nekoliko stotina hiljada evra. Daj bože, neka je sreća da dođe dan da to sadimo i u Čačku, Babušnici, svuda, ali morate da shvatite da postoji 60 opština gde ljudi ne mogu da greju škole, da mnogi ljudi nemaju vodu da piju. Ta sredstva bi bila utrošena za to, a ne odavde iz Beograda je lepo to tako pričati. Sada ćemo da se slikamo, da slikamo platane, a znate kakvu poruku vi kao Vlada upućujete kada građani pročitaju? Sada treba da pitam sve ministre kojim su mercedesima došli, da li su ukradeni slučajno? To je bilo vrlo proevropski da nas jedna evropska policija, neke naše ljude koji su otišli, zamislite, uhapsi u mercedesu koji im je poklonila Vlada Republike Srbije zato što je mercedes ukraden. Kada to građani pročitaju i vide, ne znam, trambus, bambus, kako se zovu ti mercedesi, od nekoliko stotina hiljada evra, kada to uporede, još ukradeni i kada vide da tamo nema za školu da se greje škola zato što će neko da napuni kasu gore zato što je on sila i zakon, a vi u Babušnici, vi u Lučanima, vi u Požegi, Čačku, radite šta znate, povećajte lokalne poreze, pa tako napunite, a ja kad dođem kao velika ministarka na sednicu Skupštine, kritikovaću vas. Ovo što vam govorim, to vam svi misle i vaše kolege iz DS.
Dva minuta. Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovani predstavnici vlade, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, nastojaću da izbegnem zloupotrebu ustavno-pravnog instituta poslaničkog pitanja. Svi smo svedoci da se ovde uglavnom neguje praksa da opozicioni poslanici daju dnevno-političke komentare koji ne sadrže pitanja, a da pripadnici vladajuće koalicije postavljaju prazna pitanja koja su šlagvort za samohvalisanje Vlade. Time za prvu kategoriju je malicioznost, a za drugu licemerje. Mi u LDP negujemo drugačiju praksu. Moje pitanje je vrlo konkretno –šta se događa sa organizacijom evropskog prvenstva u rukometu i participacijom grada Niša u organizaciji tog prvenstva? Za svaku zemlju u svetu organizacija ovakve sportske manifestacije je od strateškog značaja. Ima i ekonomske, i promotivne i kakve god hoćete atribute. S obzirom na karakter pitanja i na karakter same teme, pitanje je za premijera Mirka Cvetkovića, ali s obzirom da ova tema ima i finansijske i investicione i još neke atribute, na to pitanje bi mogli da daju odgovor ministarka Kalanović, ministarka Dragutinović i potpredsednik Đelić. Uz ovo pitanje, daću i neka pojašnjenja. Znamo da je problem neizgradnja sportske hale u Nišu, za koju već postoji projekt. Znamo mnogo toga što se događalo oko tog projekta, pa onda za predstavnike Vlade i potpitanje – hoće li Vlada nešto učiniti po tom pitanju ili će samo konstatovati notornu istinu da je gradsko rukovodstvo u Nišu nesposobno?
Reč ima ministarka Verica Kalanović.
Pitanje je jednostavno, odgovor nije. Grad Niš ima jednu sportsku halu za koju je postojalo uveravanje da će evropsko prvenstvo u rukometu moći da bude organizovano u njoj. Jedna višemesečna dilema oko uslova proširenja i rekonstrukcije hale u Nišu podelila je lokalnu vlast na dva dela, na one koji su tvrdili da je moguće organizovati i one koji su tvrdili da nije. Prema Ministarstvu za NIP i Ministarstva za sport polovinom godine došao je zahtev za izgradnju nove hale koja je veoma skupa, koja bi trebalo da predstavlja investiciju od 12 miliona evra i koja bi trebalo da predvidi novu halu, nešto veću nego što je postojeća i sa nešto drugačijom infrastrukturom unutar hale. Činjenica je da su sredstva za izgradnju hale, bilo da su opredeljenja iz Ministarstva za NIP ili Ministarstva za sport, bila tolika da nisu bila moguća u jednoj godini i program koji je usledio posle, program građevinske industrije je takođe dao dodatnu mogućnost. Međutim, postojao je rizik da ulaskom u radove za izgradnju nove hale se neće stići do decembra 2011. godine, kada je evropska rukometna ili svetska rukometna organizacija insistirala na tehničkom prijemu. Ovo su činjenice o kojima pričam. Šta su bile dileme? Ko će da preuzme rizik, da li početi da se radi nova hala sa neizvesnošću da li ćemo uspeti za godinu i tri meseca, za 15 meseci da kompletno opremimo halu. S druge strane, postojalo je opravdano pitanje da li je moguće rekonstruisati postojeću halu "Čair"? Kao predstavnik jedne političke partije prihvatam odgovornost da je politička opcija kojoj pripadam bila za rešenje da se izgradi nova hala, a da je gradonačelnik i ljudi iz njegovog kabineta smatrala da je moguće rekonstruisati "Čair". U svakom slučaju, izgubljeno je vreme i pre nekoliko dana, kao što i sami znate, s obzirom da ste iz Niša i da je pre nekoliko dana na niškoj televiziji bila velika javna rasprava oko toga ko je kriv, u ovom trenutku je Svetska rukometna organizacija obavestila srpsku stranu, Rukometni savez Srbije, da su prošli rokovi i da više ne postoji teoretska mogućnost da se hala završi u predviđeno vreme i da će se izabrati drugi gradovi za održavanje rukometnog prvenstva.
Narodni poslanik Nebojša Ranđelović, komentar i dopunsko pitanje.
Da, i dopunski komentar. Odgovor je kompleksan i nezadovoljan sam njime. Postavili ste pitanje ko je kriv za to. Znam odgovor na to pitanje – gomila nesposobnih ljudi koji vode Niš i neki nesposobni ljudi koji sede u Vladi Srbije. Vlada ima odgovornost, a kad ima odgovornost onda treba da prihvati i rizike. Ili ćemo možda kao 1945. godine poručiti narodu da kada dođe komunizam svi će jednog dana živeti u Beogradu. Jug Srbije i demografski i privredno nestaje. Posao Vlade je da brine o čitavoj teritoriji svoje zemlje. Očigledno da ova Vlada želi da pobegne od odgovornosti. Moje pitanje je gde je politička odgovornost za sve to? Kada nešto treba da se desi, kada nešto treba da se dogodi jednom delu Srbije, pa se tog zbog nesposobnosti i neodgovornosti ne desi, onda neko treba snosi i političku odgovornost. Ko će snositi političku odgovornost za to?
Reč ima ministarka Verica Kalanović.
Narodni poslaniče, mislim da kucate na otvorena vrata. Sve ono što smo radili u prepodnevnom delu govori o čvrstoj rešenosti Vlade da Niš kao centar i jug Srbije ne izumru. Ono što jeste činjenica je da je u prethodnom periodu i mnogo investitora i mnogo investicija došlo u grad Niš i nikako nije odgovor zašto nema rukometnog prvenstva u Nišu, zbog čega je meni intimno veoma žao i želela sam da jedan grad u centralnoj Srbiji bude domaćin ekipama koje će se boriti na svetskom prvenstvu, ali nikako ne možete da tvrdite da Vlada Republike Srbije značajnu pažnju ne poklanja Nišu u sveukupnom razvoju. Danas predstavnici vaše stranke na dosta uvredljiv način su diskutovali o dekoncentraciji institucija i premeštanju Fonda za razvoj u grad Niš, praveći aluziju da bismo mogli Narodni muzej iz Beograda da preselimo u Gadžin Han. To sam prihvatila kao jednu vrstu političke provokacije, a nikako kao političku poruku. Zato mislim da događaj vezan za izgradnju sportske hale u Nišu ne možemo stavljati u kontekst koji vi želite.
Ministarka Verica Kalanović iskoristila je minut i 35 sekundi, tako da ministar Božidar Đelić ima pravo da iskoristi do pet minuta.
Hvala. Prvo da kažem da su činjenice sledeće. U novembru dolazi misija evropske rukometne asocijacije da proveri mogućnost adaptacije "Čaira". Nije tačno da se već odlučilo da se neće igrati jedan broj utakmica u Nišu. Naravno, borićemo se da do toga dođe. Moja poruka građanima Niša jeste sledeća, bitno bi bilo da jedna sportska manifestacija bude održana, ali verujem da će neke druge stvari biti i te kako bitne. Setimo se da smo prošle nedelje potpisali sa gradom, univerzitetom i vi kao neko ko radi na univerzitetu to veoma dobro znate, gospodine Ranđeloviću, za jednu investiciju od 14 miliona evra, za jedan tehnološki park, koji će napokon omogućiti da veliki broj talentovanih Nišlija bude u stanju da razvija softverske i druge visoko tehnološke kompanije. Znamo da smo radili na seriji dolaska inostranih investitora u Niš, od "Dajteka" preko "Sažema" i mnogih drugih u domenu autokomponenti i nastavićemo tim pravcem. Niš je ne samo bitan za jug Srbije nego je bitan za celu našu državu. Nije moguće zamisliti da se razvije Pirot, Babušnica ukoliko ne počnemo od jednog snažnog Niša. Zbog toga je ova Vlada jedinstvena u tome da obezbedi sve moguće šanse za građane Niša i celog regiona i nastavićemo i kroz ono što je rekla gospođa Kalanović, ali i svih drugih instrumenata politike, da favorizujemo sve one investicije koje mogu doći u taj deo naše zemlje. Evropski fondovi po prioritetu će biti tamo locirani. Podsećam vas da smo u Vranju preko koji mesec potpisali i program od 18,7 miliona evra za pomoć jugu i jugozapadu naše zemlje i to je samo početak onoga što ćemo uraditi, tako da pitanje rukometa još nije rešeno. Trudićemo se da jedno razumno rešenje bude nađeno, ali ima mnogo toga drugog i neke stvari sam ovde napomenuo koje su veoma bitne za Niš i za ceo jug Srbije i koji ćemo zajedno raditi kao Vlada u nedeljama i mesecima koji dolaze. Hvala.
Narodni poslanik Nebojša Ranđelović, izjašnjenje o odgovoru. Dva minuta.
Zahvaljujem gospodinu potpredsedniku na ovim obaveštenjima. Dobro je što Vlada to radi u Nišu, ali to je posao Vlade. Nišlije za tako dobre stvari svakako duguju zahvalnost. Ali, još uvek nisam dobio odgovor na pitanje ko će biti politički odgovoran za skandal oko organizacije evropskog prvenstva i za skandal oko izgradnje nove hale u Nišu? Ili ćemo odgovore na ova pitanja podvesti pod reči koje sam malopre upotrebio, a koje glase – malicioznost i licemerje? Hvala.
Reč ima poslanica Donka Banović. Posle nje narodni poslanik Mićo Rogović.
Gospođo Čomić, poštovani ministri, poštovane kolege narodni poslanici, pitanje bih uputila ministru Milosavljeviću, zato što mislim da nije u redu i nije pošteno da sve mora potpredsednik Vlade da odgovara. Verovatno se već i umorio. Kao uvod za ovo pitanje poslužiće mi deo, jedan odlomak iz ekspozea mandatara za sastav Vlade Republike Srbije Mirka Cvetkovića, 7. jula 2008. godine. Tada je tadašnji mandatar, a današnji predsednik Vlade, narodne poslanike i sve građane Srbije obavestio o prioritetima tada buduće Vlade, koja je sada već dve i po godine na vlasti. Šta su ključni elementi tog programa? To su bili, između ostalog, neophodnost jačanja ekonomije, jačanje socijalne odgovornosti Vlade, pooštravanje borbe protiv kriminala i korupcije. Kasnije u ekspozeu je on razradio te pojedine elemente. Ja ću pročitati deo o tome šta će uraditi Vlada koja je tada za sebe rekla da je socijalno odgovorna: "Jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije biće jačanje socijalne odgovornosti prema građanima Republike Srbije, u cilju poboljšanja uslova života i rada svih građana Srbije, a posebno najugroženijih kategorija stanovništva. Cilj Vlade je da u narednim godinama najširi slojevi stanovništva participiraju u rezultatima ekonomskog napretka. Želimo da izgradimo društvo u kome će svi građani imati šanse za napredak na društvenoj lestvici. U takvom društvu će besplatno visoko obrazovanje biti dostupno svim marljivim učenicima i studentima, besplatna zdravstvena zaštita garantovana svim siromašnim građanima, a svi građani Srbije biti zaštićeni od ekstremnog siromaštva". Morate priznati, kad se ovo danas pročita, zvuči kao jedna dobra šala ili dobar vic. Danas se negde oko 15.00 časova pojavila agencijska vest o tome da se pet sindikata, reprezentativnih, dogovorilo o tome da će 2. novembra početi sakupljanje potpisa za smenu Vlade i da će 10. novembra početi dnevne štrajkove upozorenja itd. Moje pitanje je vrlo konkretno: Kako vi kao ministar u toj vladi razumete najavu ovih pet sindikata o organizaciji protesta i kako će se Vlada Republike Srbije ponašati prema zahtevu milion radnika, odnosno kada dobije tih milion potpisa, naravno, ako ovih pet sindikata prikupe tih milion potpisa? Hvala.
Reč ima ministar Slobodan Milosavljević.
Zahvaljujem, gospođo Banović, na pitanjima. Tačno je, ovo što ste rekli i jesu prioriteti Vlade – i jačanje ekonomije, i socijalne odgovornosti, i borba protiv korupcije i mnogo štošta drugo što niste pomenuli. Na svakom od ovih segmenata Vlada Republike Srbije ima vrlo konkretne rezultate. Rekli ste sami, i to je činjenica, da je ovo ekspoze iz polovine 2008. godine. Nakon toga je došla svetska finansijska ekonomska kriza i u datim okolnostima ova vlada izuzetno odgovorno obavlja svoj posao i, ponoviću ono što je potpredsednik pre nekoliko minuta rekao, ali naprosto je i to deo odgovora na ovo pitanje – mi ćemo biti na kraju ove godine jedna od zemalja u regionu koja će imati najbolje ekonomske rezultate. Očekivani rast bruto domaćeg proizvoda je negde oko 2% u ovoj godini. U prošloj godini, u godini najvećeg udara svetske ekonomske krize i na ovim prostorima, pa i šire, imali smo manji pad BDP u odnosu na neke zemlje u okruženju. To je praktično realnost s kim Srbija danas ekonomski može da se meri. Znači, ne samo bruto domaći proizvod, nego i rast industrijske proizvodnje – negde oko 4,8% u prvih devet meseci ove godine, rast izvoza od blizu 20%, poboljšanje spoljnotrgovinske razmene u smislu smanjenja deficita za oko 10%, tako da na svim relevantnim merilima odnosno ekonomskim indikatorima Srbija postiže u datim okolnostima rezultate koji su mogući a, opet kažem – znatno bolji od nekih ekonomija u okruženju. Šta je drugo borba za one koji su socijalno ugroženi nego pomoć sa 5.000 dinara i najsiromašnijim penzionerima, pomoć socijalnim kategorijama, borba gotovo čitave Vlade da se privuku investitori, da se otvore nova radna mesta. Zaista, još jednom ponavljam – sve činimo da u teškim okolnostima olakšamo život građana i da i ovu, takođe vrlo tešku godinu, koliko god je moguće lakše i bezbolnije prebrodimo. Iz domena Ministarstva trgovine i usluga, mi smo nedavno dve uredbe koje nisu popularne, koje jesu administriranje ali rekao bih, nužno, u ovim okolnostima doneli. Jedna se tiče uredbe vezano za cenu osnovne vrste hleba od brašna tipa 500, gde smo za narednih šest meseci, u dogovoru sa Unijom pekara, obezbedili stabilnost cene hleba u narednom periodu. Znači, nemenjanje cene hleba, tog osnovnog poljoprivredno-prehrambenog proizvoda. Takođe, i ova borba da u uslovima problema koje imamo na tržištu mleka, zbog smanjenih isporuka od strane primarnog sektora, naš je pokušaj da obezbedimo kroz obavezu proizvodnje minimum 40% svežeg i sterilisanog odnosno dugotrajnog mleka, zapravo dovoljne količine tog proizvoda, po cenama koje su bile i koje se ne menjaju. Ista je priča i sa cenom električne energije. EPS zbog ipak depresirane cene ima probleme u svom poslovanju, ali smo i tu, kao i kad je u pitanju cena gasa, učinili sve što je u našoj mogućnosti da održimo životni standard građana i da, pre svega, u teškim okolnostima pomognemo da solidarno i koliko god je to moguće, uviđajući i one kojima je teško, situaciju ovu prebrodimo.
Narodna poslanica Donka Banović – komentar ili dopunsko pitanje, do tri minuta.
Hvala, ministre Milosavljeviću. Zaista ne vidim na čemu vi zasnivate taj svoj optimizam i sve te pozitivne reči koje ste izrekli? Pre par meseci ste vi takođe izjavili kako u Srbiji nema inflacije, pa su onda osvanuli napisi u novinama da ste vi dopisnik iz inostranstva. Ili, drugim rečima, da vi izgleda zaista ne poznajete realnost i kakav je standard građana iz Srbije, i onih koji rade i penzionera itd. Spominjete 5.000 dinara kao neku veliku pomoć. Uostalom, niste mi odgovorili na pitanje. Bila sam vrlo konkretna. Kako razumete najavu sindikata da će da organizuju protest u novembru i kako će se ova vlada, jer ste vi ministar u toj vladi, odnositi prema tome? Nema razloga da sumnjamo da sindikati neće skupiti tih milion potpisa? Kako ćete se vi kao ministar osećati i kakva će biti vaša odluka? Da li ćete predložiti da Vlada kompletna podnese ostavku ili ćete nastaviti kao da se ništa ne dešava?
Reč ima ministar Slobodan Milosavljević.
Nikada nisam izjavio da nema inflacije. Pre nekoliko meseci sam izrazio očekivanje da će inflacija u ovoj godini biti u okvirima projektovanim makroekonomskom politikom za ovu godinu, a to je, podsetiću vas, šest plus minus dva posto. Mi smo sada na toj gornjoj granici inflacije projektovane za ovu godinu i ona će biti verovatno procenat ili možda nešto više veća od te gornje granice. Slažem se, to jeste problem, ali nije katastrofa. Što se tiče konkretno pitanja vezano za proteste sindikata, nisam pročitao tu najavu od 15.00 časova, kao što ste rekli, danas. Nisam ni video koji su konkretni zahtevi sindikata. Naravno da je posao sindikata i demokratsko pravo da se bore za prava svojih radnika i za interese. Kada budem video šta je tačno zahtev sindikata i kada o tim zahtevima budemo na Vladi razgovarali, onda ću moći da vam kažem svoj lični stav. Iako, naravno, i kao čovek i kao član Vlade, nije mi prijatno što se protesti najavljuju, zato što zaista sve činimo da pomognemo i radnicima i penzionerima i svim građanima zemlje, u svim segmentima života.
Narodna poslanica Donka Banović. Izjašnjenje o odgovoru. Dva minuta.
Samo ću moći da prokomentarišem, pošto ministar više ne može da odgovori. Mislim da vi znate zašto su sindikati i radnici u Srbiji nezadovoljni. Ovi protesti su izazvani, između ostalog, i izmenama i dopunama Zakona o penzionom i invalidskom osiguranju, gde su poslednjih dana stizale različite izjave, što od predsednika Vlade, što od gospodina Jovana Krkobabića, o tome da će se sindikati, jednom su rekli da će razgovarati sa sindikatima, da će taj predlog biti izmenjen, pa tek onda poslat u Skupštinu, a od toga da, recimo, Jovan Krkobabić kaže da se u tom Predlogu zakona neće ništa menjati, pa čak ni interpunkcija. Žao mi je što ja i ministar više ne možemo da nastavimo dijalog.
Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović, a posle njega narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, zaista nemam dilemu da li neko od prisutnih ministara može da odgovori na pitanje. Moje lično mišljenje je da bi ovako trebalo da izgleda, u stvari ne ovako po prisutnima, nego po broju ministara rekonstruisana Vlada, s obzirom na teške uslove u kojima se Srbija našla, kao što gospodin Đelić kaže, teške ekonomske svetske krize. Taman je to dovoljan broj ministarstava koji bi, sa druge strane, dopunio one nedostatke, gospođo Dragutinović, vezano za funkcionisanje lokalnih samouprava. Sada bih, bez obzira što resorni ministar nije prisutan tu, postavio jedno pitanjeiz običnog svakodnevnog života, a to je - da li Vlada namerava da išta preduzme po pitanju legalizacije traktora i poljoprivrednih mašina? Znači, jedno zaista vrlo teško pitanje, odnosno veliki problem svih poljoprivrednih proizvođača, znači, legalizacija traktora i poljoprivrednih mašina. O čemu se zapravo radi? Radi se o tome da je u ovoj oblasti u prethodnih dvadesetak godina vladala potpuna anarhija. Recimo, najveći broj primera je takve vrste da ste mogli da postanete vlasnik, odnosno da napravite kupoprodajni ugovor za traktor ili poljoprivrednu mašinu, a da saobraćajna dozvola za istu mašinu glasi na ime prvobitnog vlasnika. Imamo situaciju da su u zadnjih dvadesetak godina bile velike imigracije sa prostora bivših jugoslovenskih republika na prostore Republike Srbije i da zbog jednostavno rešavanja egzistencije da su vlasnici koji su bili doseljeni sa tih područja prodavali, odnosno otuđivali traktore i poljoprivredne mašine da bi jednostavno preživeli, a da saobraćajna dozvola nikada nije važila na ime onoga ko je napravio, odnosno postao vlasnik po kupoprodajnom ugovoru. Donošenje Zakona o bezbednosti saobraćaja, imamo situaciju da saobraćajna policija svakodnevno vršeći svoje nadležnosti i regulisanje saobraćaja na putevima podnosi prekršajne prijave vlasnicima po kupoprodajnim ugovorima, ne po saobraćajnim dozvolama ovih mašina i traktora, i da su to veliki iznosi, a da se pri tome, normalno, mora poći od situacije da su to osnovna sredstva za rad, osnovna sredstva za proizvodnju tim ljudima. Verujte mi da u ovoj oblasti nije tako mali broj istih i da je u ovoj situaciji ista situacija kao i u oblasti bespravne gradnje. Znači, skoro svaki drugi traktor ili poljoprivredna mašina nema saobraćajnu dozvolu na ime onoga koji upravlja s njim. Imate još i dodatni problem. Taj problem, verovatno će ovo ministar Slobodan Milosavljević, s obzirom da se ovom oblasti ranije bavio, odgovoriti na ovo pitanje, imate situaciju da je veoma veliki broj prvih vlasnika ovih mašina i traktora poljoprivrednih u međuvremenu, nažalost, preminuo, pa se onda problem i dodatno komplikuje iz razloga što ne možete, nemate sa kime da regulišete prilikom odlaska, recimo, u stanicu milicije, da regulišete te papire, nemate vlasnika. Zahvaljujem.
Reč ima Slobodan Milosavljević.
. Poštovani gospodine Rogović, dozvolite mi da primetim da nije adekvatan termin legalizacija. To je kupoprodajni odnos između vlasnika poljoprivredne mašine, traktora, i onoga kome on to prodaje, odnosno onoga ko to kupuje. Zakoni su jasni. Onog trenutka kada se izvrši prenos vlasništva, plati se pripadajući deo poreza, izvade se novi papiri i nikakvih problema nema. U situaciji kada je vlasnik traktora preminuo postoji nasledni postupak u kome neko od naslednika i to pravo dobije, onda on izvrši taj prenos, tako da tu dileme nikakve nema šta bi trebalo i kako bi trebalo uraditi. Oni koji to nisu uradili nekoliko godina sada su u povoljnijoj poziciji zato što za nekoliko godina vrednost te poljoprivredne mašine je sigurno manja, pa je iznos poreza manji, tako da su u svakom slučaju na dobitku i to mogu i dan-danas da urade.
Narodni poslanik Mićo Rogović, komentar ili dopunsko pitanje do tri minuta?
Zaista, s obzirom da posle mene ima još prijavljenih govornika da iskoriste svoje vreme, a ono je vrlo kratko, do 19.00 časova, ne želim da ulazim sa vama u diskusiju. Samo ću vam podneti jedan primer. Radi se o čoveku iz Grocke odavde, a takvih je zaista veliki broj. Namerno sam vam pomenuo termin legalizacija zato što je ovo stvarno legalizacija. Znači, imate jedan kupoprodajni ugovor, imate situaciju da u saobraćaju ne možete da prevedete vozilo na svoje ime, odnosno traktor ili poljoprivrednu mašinu. Zbog toga sam namerno pomenuo problem legalizacije, a da nije tako kao što vi kažete, možete lako da se uverite u svim odeljenjima i stanicama MUP. Po završetku ove sednice daću vam papir da vidite, jedan od mnogobrojnih takvih primera, to je praktično nemogućnost vlasnika po kupoprodajnom ugovoru da legalizuje traktor, navodno legalizuje traktor, jer se dokumenta ne vode u saobraćajnoj dokumentaciji, znači, u saobraćajnim ispravama ne može da prevede vozilo na svoje ime, odnosno poljoprivrednu mašinu.
Da li želi komentar neko od predstavnika Vlade? (Ne.) Reč ima Aleksandar Martinović, a posle njega narodna poslanica Jelena Trivan.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovih dana Srbiju je obišla vest da je u jednom selu kod Vladičinog Hana umro izvesni Vlastimir Petrović, imao je 44 godine, umro je od gladi. Juče je od gladi preminula njegova majka Zagorka, žena od 70 godina. Istovremeno, danas je Vlada Republike Srbije donela odluku da povećava iznos nagrade za onoga ko izda generala Ratka Mladića i Gorana Hadžića. Onaj ko izda generala Ratka Mladića, poštovani građani Republike Srbije, dobiće 10 miliona evra, a onaj ko izda Gorana Hadžića dobiće milion evra. U uslovima, kao što nam je i gospođa ministarka finansija danas potvrdila, kada svi moramo da trpimo teret ekonomske krize, i državni organi i organi lokalne samouprave, i seljaci i penzioneri, i đaci i studenti, i trudnice i invalidi, i svi ostali, izgleda da postoji samo jedna kategorija građana Srbije koja ne treba i ne sme da trpi teret ekonomske i finansijske krize, a to su denuncijanti. Mislio sam da pitam gospođu Dianu Dragutinović, ali iz razloga političke korektnosti i nekog džentlmenskog ophođenja u parlamentu, pitaću potpredsednika Vlade gospodina Đelića – kako je moguće da u uslovima kada u Srbiji ljudi umiru od gladi, kada moraju da sebi seku prste ne bi li skrenuli pažnju države na svoje ekonomske i socijalne probleme, kada ste imali potpuni kolaps pravosuđa zbog toga što su zaposleni u pravosudnoj administraciji štrajkovali zbog niskih plata, kada imate najavu generalnog štrajka sindikata u Srbiji, kako je moguće da u takvim uslovima Vlada Srbije donosi odluku da plati informaciju o Ratku Mladiću 10 miliona evra, a o Goranu Hadžiću milion evra? Pitam gospodina Božidara Đelića – sa kojih budžetskih pozicija Vlada Srbije namerava, ukoliko se nađe neko ko će da izda generala Mladića ili Gorana Hadžića, sa kojih budžetskih pozicija Vlada Srbije namerava da isplati tu Judinu sumu srebrenjaka onome ko to učini? Takođe pitam gospodina Đelića – po čemu se Vlada Srbije, kada su u pitanju Ratko Mladić i Goran Hadžić, razlikuje od okupacionog nemačkog komandanta u Srbiji, generala Paula Badera, koji je u julu 1943. godine raspisao nagradu od 100.000 zlatnih maraka za onoga ko da informaciju o tome gde se nalaze Josip Broz Tito i Draža Mihailović.
Reč ima ministar Božidar Đelić.
Gospodine Martinoviću, mislim da u najmanju ruku nema svrhe na taj način pokušati da se približi ono što jeste jedna teška socijalna situacija jednog broja izolovanih ljudi jer, koliko vidimo iz ovog slučaja, jedan od problema koji postoje je izolovanost te porodice koja je živela veoma daleko od bilo kakvog drugog naseljenog mesta i očigledno je da su neke socijalne službe ovde zakazale. Mi kao Srbija moramo da pazimo svakog građanina ove zemlje. Ta porodica je imala jednu penziju. Naravno, ona je bila mala, ali očigledno je bilo i dodatnih problema u toj porodici i bilo je, očigledno, nužno da relevantne službe daju specijalnu negu i pažnju toj porodici. To što se desilo jeste poraz svih nas i ne smemo dozvoliti da se takve lične tragedije ponavljaju. S druge strane, na preporuku Nacionalnog saveta za bezbednost Vlada Republike Srbije jeste odlučila danas da poveća načelnu naknadu za one koji budu davali relevantne informacije za rešavanje ovog problema i ovog pitanja koje tako dugo opterećuje naš napredak u domenu evropskih integracija i generalno, možemo reći, postavlja pitanje poštovanja našeg zakona, ali isto tako i naših obaveza. Želim da vas podsetim da je Haški tribunal formiran u momentu kada je potpisan Dejtonski sporazum. To je jedna institucija UN. Mi smo članica UN i u ovom domu, a u to vreme je to bio dom savezne države, usvojen je domaći zakon koji dovodi do obaveza svih, kao što je slučaj sa svim drugim ljudima koji su traženi po bilo kakvom krivičnom postupku, da se omogući da oni izađu pred lice pravde. Vaš bivši partijski saputnik, gospodin Nikolić, u datom momentu govorio je o tome, i mnogi drugi, da bi bilo najuputnije u ovom momentu za nas, imajući u vidu kakve su državne teške okolnosti, da jedan general u ovom momentu odluči u interesu cele nacije da izađe pred lice pravde i da odgovara za ono što mu se stavlja kao teret, da na taj način cela naša nacija, ukoliko ima krivice, omogući da ona bude individualizovana, a ne ovako, da to pitanje opterećuje sve građane naše zemlje. Zbog toga je odluka onakva kakvu znamo. Isplata, ukoliko dođe do nje, neće biti iz budžeta Republike Srbije. Stvari su veoma dobro poznate. Niko nije rekao da mi u Vladi Republike Srbije radimo samo lake stvari. Niko nije rekao da se samo suočavamo sa prijatnim pitanjima. Jednostavno, kada vodite državu, morate da upotrebite instrumente koji mogu da nas dovedu bliže cilju.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na komentar i dopunsko pitanje do tri minuta.
Vi ste, gospodine Đeliću, pričali o svemu, samo ne o suštini mog pitanja. Dakle, nisam vas pitao kakav je stav Tomislava Nikolića o Ratku Mladiću ili o EU. Mala deca znaju da je taj čovek za 180 stepeni promenio svoju političku orijentaciju, ali to sad više nije problem SRS, to je problem DS, ukoliko vas EU natera da sa tim čovekom posle sledećih izbora pravite zajedničku vladu, ali to sad nije tema. Ono što mene zanima, gospodine Đeliću, i ono što zanima sve patriotski opredeljene građane Srbije, a na to mi pitanje niste odgovorili, odakle mislite da isplatite iznos od 10 miliona evra za Ratka Mladića, odnosno milion evra za Gorana Hadžića? Koje su to budžetske pozicije? Gde to u budžetu Republike Srbije je propisan iznos koji nameravate da date onima koji bi vam eventualno prosledili informacije o tome gde se nalaze Ratko Mladić i Goran Hadžić? Ako to nije budžet Republike Srbije, onda vas pitam, gospodine Đeliću, ko će vam dati pare? Stejt Dipartment? Da li ćete dobiti pare od pretpristupnih fondova EU? Od Hrvatske? Od Bosne i Hercegovine? Ko je taj ko će da isplati jedan ogroman iznos za jednog pojedinca, 10 miliona evra, odnosno milion evra? Ono što vi, gospodine Đeliću, takođe uporno pokušavate da kažete i da na taj način na izvestan način obmanete građane Srbije, jeste da je Ratko Mladić glavna prepreka na putu Srbije u EU. To nije tačno. Ako uzmete izveštaje Evropske komisije za 2010. godinu, videćete da se Srbija suočava sa čitavim nizom problema koji predstavljaju suštinsku i realnu prepreku za brži napredak Srbije u evropskim integracijama. Sad je potpuno nebitno šta SRS ili šta ja lično mislim o evropskim integracijama, govorim o zvaničnom dokumentu Evropske komisije. Tamo se ne navodi da je Rako Mladić glavna prepreka, nego visok stepen korupcije, to što je loše sprovedena reforma pravosuđa, to što još uvek imate čitav niz problema u finansiranju političkih stranaka i to što još uvek nije donet zakon o restituciji imovine. Naravno, vama je uvek najlakše da kažete – problem je Ratko Mladić. Kad ćemo da rešavamo pitanje korupcije? Da li vam je Ratko Mladić kriv što se krade na najvišem državnom nivou, što se uzimaju provizije, što se bespoštedno pljačkaju lokalne samouprave? Da li je Ratko Mladić kriv za to? Goran Hadžić? Vojislav Šešelj? Ko je za to odgovoran? Dakle, postoji čitav niz problema, gospodine Đeliću, koji stoje na putu Srbije, ne samo u evropske integracije. Sa nama, ovakvi kakvi smo, kao država, neće hteti niko da sarađuje, ni EU, ni ruska Federacija niti bilo ko ozbiljan. Gospodine Đeliću, 2007. godine EU je napravila grešku i to je otvoreno priznala kada je u svoje članstvo primila Rumuniju i Bugarsku, zemlje koje apsolutno nisu bile kompatibilne za članstvo u EU. Bugarska je i danas jedna od najkorumpiranijih država u Evropi. Nećemo ući u EU, čak i ako pronađete Ratka Mladića, sve dok ne rešite osnovno pitanje ove države, a to su visok stepen kriminala i korupcije.
Molim vas da ne dovodite u zabludu javnost Srbije. Ući ćemo u EU. Ministar Božidar Đelić.
Prvo želim da se obratim našim prijateljima iz Bugarske i da kažem da smo svesni teškoća, ali da sa puno poštovanja pratimo napredak te zemlje i mnogobrojnih zajedničkih projekata koje ćemo imati sa Bugarskom. Nedavni sastanak predsednika Tadića sa premijerom Borisovim je pokazao da su ti projekti i realni i uzajamno korisni. Sigurno je da EU nije ni na koji način pogrešila time što je proširenje uradila na Rumuniju i Bugarsku. Moram da kažem da ni vi ni ja ne možemo da govorimo u ime EU, ali sigurno je da činjenica da su Bugarska i Rumunija ušleu EU jeste nešto što olakšava i pristup naše zemlje, jer na taj način se Evropa pokazala da se širi na ceo region jugoistočne Evrope. Ponavljam, oko ovog teškog pitanja, ukoliko dođe do isplate, doći će iz budžeta Republike Srbije. Nedavno usvojene izmene i dopune Zakona o budžetskom sistemu omogućavaju određenu fleksibilnost u upotrebi fiskalnih prihoda. Ne krijemo se iza bilo koga, jednostavno to je odgovornost kada vodite državu da uradite i nešto što je teško. Ponavljam, najčasniji način za časnog vojnika, kao što je rečeno i sa strane pozicije i opozicije, jeste da u interesu svih građana naše zemlje izađe pred lice pravde. To neće biti samo ušteda za naše građane, nego će biti i najbolji mogući način da se ovo pitanje reši. Što se tiče drugih uslova, mislim da na pitanje koje ste postavili malopre sam nedvosmisleno odgovorio. U pravu ste, nije samo to pitanje prisutno, ima mnogo drugih pitanja, i ona koja ste vi pomenuli, i neka druga koja sam pomenuo. Pred nama je veliki posao. Srbija ima šansu da postane konkurentna i uspešna zemlja, ali trebaće nam mnogo posla da dostignemo taj nivo.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, izjašnjenje o odgovoru.
Gospodine Đeliću, zapanjen sam da vi ne znate elementarne političke činjenice. Dakle, Haški tribunal nije formiran Dejtonskim mirovnim sporazumom, nego je formiran u maju 1993. godine, skoro dve i po godine pre nego što je potpisan Dejtonski mirovni sporazum. Drugo, niste mi odgovorili na moje pitanje. Moje pitanje je bilo vrlo precizno – sa kojih budžetskih pozicija nameravate da isplatite iznos od 10 miliona evra? Vi kažete – doneli smo Zakon o budžetskom sistemu. Jesmo, ako se ne varam, 2002. godine. U svakom budžetu imate čitav niz kategorija, ekonomske klasifikacije, da li je tako gospodine Đeliću, pozicije. Postoje valjda neke pozicije sa kojih ćete da isplatite tih 10 miliona evra. Kažite mi sa kojih pozicija? Kako se zove? Da bih mogao sutra ili večeras kada se završi ova sednica, da uzmem Zakon o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu, pa da vidim da li su ta sredstva propisana i predviđena ili nisu predviđena, ili ćete vi neracionalno da postupate sa narodnim novcima. Ono što, takođe, gospodine Đeliću, niste odgovorili – kada nameravate da ispunite sve one uslove koje vam propisuje EU, odnosno Evropska komisija, a koje nemaju nikakve veze sa Ratkom Mladićem? Ne verujem da vam je Ratko Mladić prepreka da suzbijete kriminal i korupciju. Kada nameravate da se pozabavite tim problemom? To se apostrofira kao jedan od gorućih problema Republike Srbije u procesu pristupanja EU. Što se tiče Bugarske, očigledno niste pratili izjave najviših evropskih zvaničnika. Oni su 2007. godine doneli jednu političku odluku – da se Rumunija, pre svega Bugarska, pri čemu nemam nameru da vređam ni Rumuniju ni Bugarsku, a pogotovo ne njihove narode, ali je u pitanju politička odluka da se te dve države priključe EU, iako ni tada, pa ni danas, u ekonomskom i u finansijskom pogledu one suštinski ne ispunjavaju sve standarde EU.
Reč ima narodna poslanica Jelena Trivan.
Za početak bih htela da kažem jednu opasku na prethodno izlaganje kolege Martinovića, a vezano je za ispunjenje standarda koji umnogome, kolega, zavisi i od rada ovog parlamenta i od njegovih aktivnosti, te u tom smislu sa dubokim uverenjem kažem da ćemo mi u toku sledeće godine sve te kriterijume ispuniti i da ovu zemlju niko nije ocenio kao apsolutno korumpiranu, nego da se očekuje unapređenje u toj oblasti i da će se to, takođe, desiti. Moja pitanja su, pre svega, namenjena ministru Milosavljeviću, ali obzirom da vidim da gospodin Martinović upravo govori o onome što se u javnosti pojavilo kao jedna velika manipulacija vezano za nagradu za hapšenje Ratka Mladića i da se pojavljuje teza da će naši građani ostati bez plata i penzija zahvaljujući toj obećanoj nagradi, želim gospodine Đeliću, da vrlo precizno objasnite građanima zašto je kandidatura Srbije, kojoj je Ratko Mladić prepreka, važna za svakog pojedinačnog građanina, kakve su to koristi imali građani drugih od trenutka kada su dobili kandidaturu ili, da budem još preciznija, koliko su sredstava iz EU povukli, za koje su ih namene koristili i na koji način su to obični građani mogli da osete i kada to naši građani mogu da dožive i da već jednom shvatimo da je sve što činimo za hapšenje Mladića ništa u odnosu na ono šta su buduće perspektive Srbije. Nakon toga, molila bih gospodina Milosavljevića, obzirom da ovde takođe postoji jedna tendencija stalnog zbunjivanja građana lažnim informacijama, pa ni sami više ne znamo šta je istina, danas su se predstavnici opozicije, koji su sedeli u prethodnoj Vladi, obraćali građanima kao da su došli iz inostranstva ili probudili iz dubokog sna, objašnjavajući da je Srbija zemlja koja odjedanput uvozi hranu, iako je definisana kao poljoprivredna zemlja. Da li je zaista prvi put Srbija u situaciji da uvozi hranu i da li je uvozi danas više ili manje, da li je danas veći izvoz ili uvoz hrane i da li su Vladine mere, koje je u oblasti poljoprivrede donela, velike subvencije kojima ste se dosta hvalile, dale nekakve rezultate vezano za uvoz i izvoz? Hvala.
Reč ima ministar Slobodan Milosavljević. Ukoliko žele dvoje predstavnika Vlade da govore, samo da podsetim da je ukupno vreme pet minuta.
Zahvaljujem na pitanju, gospođo Trivan. Nije bilo prilike da odgovorim, ali Vlada Republike Srbije nije donela nikakvu odluku o uvozu mleka. Tačno je da postoji problem u nedovoljnim isporukama mleka u zadnjih dva-tri meseca od strane primarnog sektora. Taj manjak je negde oko 10-ak miliona litara sirovog mleka na mesečnom nivou. Uredbom koju smo doneli pokušavamo da problem ublažimo. Mleko uvoze trgovci, oni koji smatraju da im je to dobar posao, ali i ova i prošla godina su godine u kojima izvoz poljoprivrede Srbije značajno raste. Procene su da bi ove godine mogao da dostigne i do tri milijarde dolara, sa izuzetno velikim suficitom. To je, praktično, jedina grana privrede u kojoj Srbija beleži značajne suficite, tako da su rezultati poljoprivrede Srbije apsolutno za pohvalu i u ovoj godini, u kojoj imamo rast cena, ali i proizvedene dovoljne količine, ne samo za potrebe tržišta i Srbije nego i za izvoz kada je pšenica u pitanju, kukuruz posebno, suncokret i ostale poljoprivredne kulture. Problem, kao što sam rekao, imamo sa mlekom i trudimo se da ga rešimo na način da tržište bude dovoljno snabdeveno i verujem da će mere koje smo preduzeli taj problem i rešiti.
Iskorišćeno je minut i 30 sekundi, preostalo je za ministra Božidara Đelića tri minuta i 30 sekundi.
Onoga dana kada je Savet ministara doneo jednoglasno odluku da prosledi kandidaturu Srbije, to je bila udarna vest na mnogim svetskim medijima, u pozitivnom smislu. Da se ne lažemo, postojala je jedna antikampanja protiv Srbije danima pre te odluke. Bilo je onih krugova koji su hteli da do tog razvoja situacije ne dođe. U neku ruku, poruka koju je poslala Evropa je bila za nas poželjna, za Evropu korisna i verujem za ceo svet pozitivno primljena. Naravno, oni koji su najmanje prijatelji Srbije su bili tužni zbog te odluke, ali mi u ovom momentu kada razgovaramo sa investitorima koji su zainteresovani da uđu na naše tržište, igrom slučaja smo bili u Štutgartu na najvećem ekonomskog sajmu Baden Virtenberga, koji je najuspešniji region u Evropi, počevši od predsednika borda "Dojče banke", jedne od najvećih nemačkih banaka, preko predsednika pokrajine Baden Virtenberga, koja izvozi više od jedne Španije, npr, apostrofirano je kao jedan pozivan razvoj događaja prosleđivanje kandidature Srbije Evropskoj komisiji i to u prisustvu nekih 700 privrednika. To doprinosi sigurnosti investicija. Ako govorimo o konkretnim stvarima, izdvojio bih dve. Prva je da, po dobijanju statusa kandidata i uz reforme našeg finansijskog sistema, Srbija može računati na povećanje transfera iz evropskog budžeta za nekih 30-ak%, a to znači dodatnih 70 miliona evra godišnje. Ono što je dosta bitno, to je da status kandidata, plus reforme finansijskog sistema znače da Srbija napokon ima pristup preostalim delovima evropskog budžeta, i to konkretno tri. Prvo, poljoprivreda, drugo, ravnomerni regionalni razvoj i infrastruktura i treće, razvoj ljudskih resursa. Kao što sami vidimo, to su tri ključna pitanja za našu zemlju, tri ključna domena gde ćemo za početak imati značajnija sredstva. Naravno, ne krijemo da mi i oko nekih drugih projekata, to je sad drugi aspekt stvari, kao zemlja kandidat imaćemo mogućnost da prisustvujemo skoro svim sastancima EU, Evropske komisije, ne još kao zemlja koja glasa, ali bićemo mnogo više uključeni, dobijati mnogo više informacija, što će samim tim značiti mnogo više mogućnosti koje otvara evropski budžet. Iskustvo je pokazalo da su zemlje kandidati bili još uspešniji od tih 30%, tako da preko Dunavske strategije, preko energetske zajednice jugoistočne Evrope, preko mogućnosti, kao što zna veoma dobro draga koleginica Matić, u domenu informacionog društva, informatike, telekomunikacija, mogućnosti da više osvojimo dela naučnog budžeta Evrope. To će biti konkretni projekti za mnogo konkretnije namene za naše građane. Zbog toga, uz pravnu sigurnost i jasan signal investitorima u finansijskom smislu, to će značiti mnogo više mogućnosti za naše građane.
Narodna poslanica Jelena Trivan, komentar ili dopunsko pitanje.
Želela bih još nekoliko razjašnjenja vezanih za nedoumice koje su danas otvorene i ovih dana se često otvaraju. Kolege iz opozicije više puta su pomenuli ovde da ova vlada vodi neodgovornu politiku, utoliko pre što je nasledila ogroman budžet od prethodne Vlade, pre svega nastao privatizacijom "Mobtela". Dakle, tvrdi se da su sva sredstva vezana za privatizaciju "Mobtela" došla u ruke ministarki finansija i da je nepoznato gde su ta sredstva otišla. S druge strane, Vlada tvrdi da su nasleđena samo velika dugovanja, pre svega vezano za puteve – trista miliona, zbog kojih smo morali da se zadužimo, a i za neke druge sektore. Takođe, danas je pomenuto da je ovo najveća inflacija i stopa nezaposlenosti u istoriji Srbije, pa bih volela da nam ministarka finansija protumači šta je od svega toga istina, šta su tačni ekonomski parametri, da li mi beležimo boljitak u odnosu na prethodne vlade ili zaostajanje? Za gospođu Matić i Dragutinović, a s tim u vezi – da li je privatizacija Mobtela donela poboljšanje u poslovanju te firme? Da li su manje cene usluga, da li su više plate i u tom smislu da li to isto možemo da očekujemo u Telekomu ili je privatizacija Mobtela bila katastrofa zbog koje mi ne bi trebalo da idemo u dalju privatizaciju? Hvala.
Ko se od predstavnika Vlade javlja za reč? Diana Dragutinović, ministarka finansija.
Pokušaću da odgovorim na neka od postavljenih pitanja. Dakle, teško je porediti rezultate ove vlade sa rezultatima prethodne, prosto zato što se nalazimo u različitim fazama privrednog ciklusa. Bilo bi dobro porediti rezultate ove vlade sa drugim vladama koje se nalaze u istom ekonomskom ciklusu, a to je kriza. Dakle, da li druge vlade, a posebno vlade u regionu gde se nalaze male i otvorene privrede, od Srbije bolje reaguju na posledice ekonomske finansijske krize? Ono što mogu da kažem, gledajući osnovne ekonomske indikatore, u krizi Srbija je bolja od ostalih zemalja u regionu. Porediti bogatog i siromašnog čoveka,vreme krize sa periodom ekonomske ekspanzije prosto nije dobro, nije statistički dobro. Što se tiče prihoda od privatizacije, mogu da kažem da je svaki dinar koji je potrošen iz budžeta RS evidentiran. Ako me pitate na šta su potrošene prihodi privatizacije? Prvo moram da kažem da su prihodi od privatizacije pre svega korišćeni za finansiranje budžetskih deficita. Kao što znate, privreda Srbije od 2006. godine, praktično od 2005. godine beleži budžetski deficit. U tom periodu se država nije zaduživala, dakle, koristila je privatizacione prihode da pokrije taj budžetski deficit. Takođe, iz privatizacionih prihoda su vraćeni neki stari dugovi. Podsećam da je recimo do 2008. godine sve otplate stare devizne štednje, vi znate da je to nasleđeni dug, nasleđena obaveza koja se nakon 2001. godine pretvorila u javni dug, sve je finansirano iz prihoda od privatizacije. Takođe, otplate drugih kredita do 2008. godine bile su pokrivane iz prihoda od privatizacije. Dakle, prihodi od privatizacije korišćeni su za regularna funkcionisanja države, za pokriće budžetskog deficita i otplate dugova. Kao i prihodi od privatizacije, dugovi su nasleđeni i zahvaljujući korišćenu prihoda od privatizacije javni dug je značajno opao, tako da je zaključno sa 2008. godinom došlo do 28% društvenog proizvoda i bio je jedan od najnižih javnih dugova u ovom delu Evrope. Nažalost, nakon 2008. godine nije više ostalo prihoda od privatizacije i jedini način da se finansira deficit u ovakvim uslovima je zaduživanje.
Preostalo je dva minuta na raspolaganju predstavnicima Vlade. Reč ima ministarka Jasna Matić, izvolite.
U vezi sa vašim pitanjem o efektima prodaje Mobtela i dolaska Telenora na naše tržište mogu apsolutno pouzdano da kažem da su efekti na tržištu bili izuzetno povoljni, da sam Telenor praktikuje principe korporativnog upravljanja koji su daleko iznad onoga što smo imali u Mobtelu, a da je samo tržište oživelo i da naši građani to znaju kao korisnici mobilne telefonije da su posle dolaska Telenora imali daleko kvalitetnije usluge, daleko veći broj paketa i daleko povoljnije uslove korišćena mobilne telefonije, što je rezultat većeg investiranja u posao, u tehnologiju, u raširenost mreže. Mobilna telefonija danas u Srbiji ima zastupljenost među najvećima u Evropi, a naši građani po pravilu koriste jedan ili čak nekoliko mobilnih telefona, što podiže kvalitet života onim građanima pre svega koji pre toga nisu imali telefon, a podiže i konkurentnost, naročito malih biznisa koji sada mogu svojim kupcima da budu uvek na raspolaganju.
Narodna poslanica Jelena Trivan, izjašnjenje i odgovor, dva minuta.
Iako je ministarka finansija rekla da je gotovo nemoguće upoređivati ekonomske parametre u vreme krize i pre krize, ipak želim da kažem nekoliko podataka koje sam se nadala da će ona reći, koji govore o jednoj frapantnoj činjenici, a to je da smo mi imali gore ekonomske pokazatelje u vreme kada nismo imali krizu i da smo imali u tom smislu neodgovornije rukovođenje držanom kasom, što se današnji predstavnici opozicije prave da ne znaju ili da nije tačno. U tom smislu, kao odgovor na današnju tezu da mi imamo inflaciju nikada veću u istoriji, želim samo da kažem da je ona 2005. godine bila 16,2% , duplo veća nego danas, a da smo imali nezaposlenost te iste godine veću nego danas, na vrhuncu svetske ekonomske krize. Dakle, ovo je vrlo jasan pokazatelj da ljudi koji danas pred nama sede znaju i u najtežim vremenima da rukovode kako treba državom, a da je situacija koju imamo i činjenica da svi loše živimo posledica teške ekonomske situacije koju smo između ostalog i nasledili.
Reč ima poslanica Judita Popović.
Poštovana gospođa predsedavajuća, poštovani gospodo ministri i ministarke, dame i gospodo narodni poslanici, danas smo u ovom parlamentu čuli dve skandalozne poruke koje su upućene od strane predstavnika Vlade. Prva poruka je ta da se Mladić hapsi zbog novca. Molila bih vas, gospodine Đeliću, da se izjasnite ovde i sada koji su razlozi za hapšenje Mladića. Kao drugo, druga poruka je bila gospođe Dragutinovićke u tom smislu da ova Vlada ne misli da sprovodi svoje zakone, odnosno ne misli da poštuje svoje zakone, jer gospođa ministarka je izjavila da zna da je odluka o transferima lokalnih samouprava smanjena i da je to u suprotnosti sa Zakonom o finansiranju lokalnih samouprava. Međutim, situacija je takva, para se nema. Poruka je ka lokalnim samoupravama i građanima Srbije da Vlada ne poštuje zakon, svoj sopstveni zakon, a šta onda može da očekuje od svojih građana i od tih istih lokalnih samouprava u vezi poštovanja zakona. Moje sledeće pitanje je u stvari ono koje trebalo da bude primarno, pre nego što sam čula ovo što sam danas čula, kada misli Vlada da vrati imovinu lokalnim samoupravama i AP Vojvodini? Da li Vlada zna da time što se ta imovina ne vraća, kao prvo, ne poštuje Ustav iz 2006. godine, a kao drugo onemogućava istim tim lokalnim samoupravama koje novaca nemaju da ne mogu da raspolažu svojom imovinom? Na taj način te iste lokalne samouprave dolaze pod dvostruki udar krize, em što im Vlada ne da značajne novce koji im pripadaju, a ujedno im ne vraća i imovinu koja im takođe pripada.
Reč ima ministar Božidar Đelić.
Pa, teško mi je da razumem što je sad rečeno, jer naravno da što se tiče hapšenja i izručenja radi se o našem zakonu, radi se o našim međunarodnim obavezama, a ovo što je Vlada danas uradila prihvatajući inicijativu Nacionalnog saveta za bezbednost samo je jedan način da dođe do poštovanja domaćeg i međunarodnog prava.
Iskorišćen je jedan minut. Ministarka Dragutinović ima reč. Izvolite.
Termin da je moja izjava bila skandalozna me je zaista mnogo pogodio. Nisam skandal majstor i trudim se da moje izjave ne budu skandalozne. Radi razumevanja i radi objašnjenja građanima Srbije želim da kažem, zakoni se prave za regularna vremena. Tako, na primer, u regularnim vremenima radi se jedan i najviše dva budžeta godišnje. Kada vremena nisu regularna donose se specijalni zakoni. Često se donose u uslovima finansijske krize. Mnoge zemlje su donele zakone o postupanju u finansijskoj krizi i praktično dok traje finansijska kriza stavile su van snage tzv. standardne zakone. Sigurna sam da ste vi toga svesni. Ovo jesu bile i još uvek jesu nestandardna vremena. U nestandardnim vremenima ne možemo da se ponašamo standardno. Zakon o budžetu je takođe zakon i Zakon o budžetu je u suštini nas naterao, s obzirom na izuzetne okolnosti, da se ponašamo drugačije nego u normalnim vremenima. Što se tiče drugog pitanja, nažalost, ne mogu da kažem ništa više nego što sam rekla prethodni put. Kao odgovor na ovo pitanje reći ću sledeće – postignut je dogovor da zakon o javnoj svojini, zajedno sa zakonom o restituciji bude usvojen od strane Vlade i usvojen od strane parlamenta. Kako se u ovom trenutku čeka odluka Ustavnog suda o tome, o ustavnosti vraćanja imovine crkvama, a od odgovora zavisi kakav će model restitucije biti, u očekivanju odgovora Ustavnog suda još uvek nismo kao Vlada usvojili ova dva zakona. Čim taj odgovor dođe, veoma brzo, zakon će biti usvojen od strane Vlade i predat parlamentu.
Ovim smo iscrpili poslaničke mogućnosti na osnovu člana 205. i postavljanja pitanja Vladi u vremenu od 16.00 do 19.00 časova svakog poslednjeg četvrtka u mesecu. Zahvaljujem predstavnicima Vlade i narodnim poslanicima. Vidimo se sledećeg poslednjeg četvrtka u mesecu. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 87 narodnih poslanika, odnosno da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Podsećam narodne poslanike da utorkom i četvrtkom, a nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, tok sednice se odvija na osnovu člana 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine i to pre prelaska na dalju raspravu. Član 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine glasi da izuzetno predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ima pravo iz stava 1. ovog člana, koji podrazumeva da poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, a o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera i iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze. Ovlašćeni predstavnik ili predstavnik poslaničke grupe može ostvariti ovo pravo na sednici Narodne skupštine usmeno u jednom obraćanju u trajanju do pet minuta utorkom i četvrtkom, i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Nebojša Ranđelović ima reč.