Gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, prijavljujem povredu Poslovnika, i to člana 90, kojim je utvrđen dnevni red sednice. Dana 14. februara, nakon konsultacija predstavnika poslaničkih klubova, a potom i odlukom svih poslanika, utvrdili smo dnevni red tekuće sednice. Prva tačka tog dnevnog reda je potvrđivanje mandata narodnih poslanika i ta tačka je završena verifikacijom mandata. Međutim, druga tačka dnevnog reda, ona koja se odnosila na Predlog rezolucije Narodne skupštine Republike Srbije povodom Predloga za sveobuhvatno rešenje Kosova i Metohije Specijalnog izaslanika Generalnog sekretara Ujedinjenih nacija Martija Ahtisarija i nastavka pregovora o budućem statusu Kosova i Metohije, nije završena. Stoga ne možemo da pređemo na raspravu o trećoj tački dnevnog reda, jer smo kao parlament, Rezolucijom, sami sebe obavezali na raspravu o rezultatima bečkih pregovora, i to na nedvosmislen i jasan način. Narodna skupština posebno obavezuje Pregovarački tim da u nastavku pregovoraiznese stav Republike Srbije o celini Predloga Specijalnog izaslanika Generalnog sekretara Ujedinjenih nacija, formulišući, u skladu sa Rezolucijom, svoje konkretne predloge i rešenja, kao i da odmah po povratku sa pregovora podnese izveštaj Narodnoj skupštini, koja odlučuje o daljem toku pregovora. Mi taj izveštaj nismo dobili, a 2. tačka dnevnog reda ne može biti okončana bez rasprave o izveštaju Državnog pregovaračkog tima. Prelazak na 3. tačku dnevnog reda – izbor predsednika Parlamenta, a potom i na ostale tačke dnevnog reda, podrazumeva kršenje Poslovnika, kojim je vrlo precizno utvrđena mogućnost povlačenja pojedinih tačaka dnevnog reda ili izmene dnevnog reda. Ta mogućnost više ne postoji, pošto se takonešto dopušta na početku sednice. Dakle, to smo mogli da uradimo 14. februara, pre nego što smo glasali o dnevnom redu. Za nas kao poslaničku grupu je neprihvatljivo da se na tako grub način prelazi sa veoma važnog pitanja, o kome parlament treba da se izjasni, na drugo, ne manje važno, ali na pitanje koje je direktno uslovljeno izveštajem Pregovaračkog tima. O tome treba da se izjasne i predstavnici drugih poslaničkih grupa, s obzirom na to da smo na konsultacijama čuli da su Kosovo i pregovarački proces u kome se nalazi naša država, između ostalog, razlog za način na koji se organizuje ova sednica i parlamentarnu većinu koja se na ovoj sednici uspostavlja. Hvala vam.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Dnevni red je izglasan i prelazimo na 3. tačku dnevnog reda. Mi smo imali sastanak poslaničkih grupa i dnevni red je utvrđen. Mi ga ne možemo menjati. Stoga, prelazimo na 3. tačku dnevnog reda, koja glasi – Izbor predsednika Narodne skupštine Republike Srbije Po Poslovniku, reč traži gospodin Batić. Izvolite.
Gospođo Vučić, vi kao predsedavajuća ne morate da poznajete Poslovnik u meri u kojoj to podrazumeva tok ove sednice, ali mi na tom poslovniku insistiramo. Poslovnik se ne može kršiti. Druga tačka dnevnog reda nije završena i o tome treba da se izjasni Parlament. Ako nam izveštaj Pregovaračkog tima nije potreban sada, kada ćemo o tom izveštaju raspravljati? Ako menjamo dnevni red, onda neko treba da predloži tu promenu dnevnog reda. Mi insistiramo na završetku 2. tačke dnevnog reda, dakle, na raspravi o izveštaju Pregovaračkog tima. Ukoliko poslaničke grupe smatraju da tako nešto nije potrebno učiniti, onda neka predlože kršenje Poslovnika, ali mi insistiramo na nastavku sednice, i to na onom mestu na kome je sednica prekinuta. Druga tačka nije završena, a na tako nešto smo se obavezali Rezolucijom i glasovima Skupštine. Ako nas Rezolucija ne obavezuje u tom delu, da li nas obavezuje u bilo kom drugom?
Hvala, gospodine Jovanoviću. Gospodin Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, povodom onoga o čemu je govorio Čedomir Jovanović, povređen je ne samo Poslovnik nego i Ustav, i to ono čime je započet Ustav, preambula u koju ste se svi zaklinjali prilikom donošenja ovog falsifikovanog ustava, zatim odredba u članu 97. stav 1. i u članu 99. tačka 7. I još nešto, gospođo predsedavajuća, ne bih govorio o samom činu vašeg predsedavanja ovom parlamentu, koji je svojevrsna uvreda za demokratski orijentisane građane u Srbiji, ali po članu 100. Poslovnika vi ste obavezni da date objašnjenje na postavljeno poslaničko pitanje. Očekujemo vaše objašnjenje.
Hvala. Ivica Dačić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja neću govoriti o ovome o čemu su Čedomir Jovanović i gospodin Batić govorili, jer, kao što znate, Borka Vučić samo predsedava ovoj sednici. I mi smo tražili da se raspravlja o izveštaju o Kosovu i Metohiji, ali Demokratska stranka je to navela kao razlog da se ne bira predsednik, naime, da bi se raspravljalo o izveštaju. Borka Vučić nema ovlašćenja da zakaže novu sednicu i nemojmo sada ovde da ispada da je neko veći patriota nego što bi se to moglo zaključiti na osnovu glasanja. To se dobro videlo po tome ko je glasao za tekst Rezolucije koji smo usvojili u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ali to, sve u svemu, nije bitno. Molim vas da vodite računa o tome kakav je čiji izbor uvreda,i za koga, za koje građane. Za svakoga od nas je glasao narod Republike Srbije. Vi ne vređate ovde ni Borku Vučić, ni bilo koga lično, vi vređate one građane koji su glasali za listu Socijalističke partije Srbije. Možda se to vama ne sviđa, ali baš zato što se to vama ne sviđa, ljudi su iglasali. Hvala vam.
Po Poslovniku, ima reč Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, pa, na konsultacijama smo rekli da nećemo dozvoliti da do izbora predsednika Parlamenta dođe uz našu saglasnost, niti bez našeg otpora. Ovo je legitiman oblik parlamentarne borbe. Mi nismo tražili zakazivanje nove sednice. Ne smatramo da je do sada predsedavajući kršio svoja ovlašćenja, ali smatramo da je u ovom trenutku neophodno nastaviti prekinutu tačku dnevnog reda i raspravu usmeriti ka izveštaju Pregovaračkog tima, jer nas na tako nešto obavezuje Rezolucija. Mi smo glasali protiv te rezolucije i glasaćemo i protiv izveštaja Pregovaračkog tima, ali hoćemo da se o tome raspravlja. Ako je Kosovo opravdanje za vraćanje Srbije u devedesete godine, onda dajte osnovu za tako nešto raspravom o izveštaju Pregovaračkog tima. To smo dužni da uradimo jer nas na to obavezuje Rezolucija za koju smo glasali. Pročitao sam vam stavove iza kojih stoji ovaj parlament. Ne radi se o sazivanju nove sednice nego o završetku druge tačke dnevnog reda. Nema rasprave o izboru predsednika Parlamenta dok se ne završi rasprava o drugoj tački dnevnog reda, dok ne dobijemo izveštaj, ili dok Parlament ne glasa protiv sebe i protiv svoje odluke iza koje je prethodno stao, ali insistiramo da se o tome glasa.
Hvala. Na osnovu uvida u stenografske beleške, mogu da kažem da smo drugu tačku završili, a izveštaj očekujemo. Da li ima još neko nešto da kaže? Izvolite. Gospodin Šajn Srđan.
Nisam siguran, jer to mi ne piše ni u imenu ni u prezimenu. Mislim da je predsedavajuća ozbiljno kršila Poslovnik i da je time ozbiljno dovela u pitanje ostvarivanje Ustava. Podsetiću samo na član 101. Ustava, koji kaže da prvu sednicu Narodne skupštine zakazuje predsednik Narodne skupštine iz prethodnog saziva, tako da se sednica održi najkasnije 30 dana od proglašenja konačnih rezultata. Davno je prošlo 30 dana od proglašenja rezultata. Davno je prošlo vreme kada su ozbiljne političke partije u Skupštini Srbije morale da se dogovore. Kao poslanik, želim samo da se ogradim i pred Parlamentom i u javnosti od takvog ponašanja, jer je narod Srbije doveden u jednu problematičnu situaciju. Iako je narod Srbije ovlašćenim ljudima, znači, poslanicima, dao mogućnost da se izjasne o određenim pitanjima, i to ovde u Skupštini, to se radilo na osnovu dogovora koji ste, gospođo Borka Vučić, organizovali, na osnovu sastanaka predstavnika poslaničkih grupa, i mislim da to nije u skladu sa Ustavom. Takođe, smatram da to nije u skladu sa Poslovnikom, koji daje mogućnost da se prekine sednica samo ukoliko ne postoji kvorum ili ukoliko treba da pribavite određeno mišljenje. Pošto ste pribavili mišljenje, to nije sada slučaj. Vaš odgovor je bio da se Skupština ne zakazuje iz razloga što nijebilo potrebne većine, čime su ozbiljno uskraćena prava poslanicima u Skupštini Srbije. Hvala.
Zahvaljujem . Sednica je zakazana sa dnevnim redom koji je utvrdio prethodni predsednik i smatram, kao pravnik, da ništa nisam prekršila. Ako nema više govornika, možda bismo mogli da zaključimo diskusiju. Izvolite, gospodine Petroviću.
Ne znam zašto su nervozni radikali, ovo je ozbiljna tačka i o ozbiljnoj temi se razgovara. Gospođo predsedavajuća, po dnevnom redu koji je utvrdio ovaj parlament zaista je prva tačka bila – Potvrđivanje mandata ili verifikacija mandata, a druga tačka bi trebalo da bude izveštaj o radu Pregovaračkog državnog tima, dok je treća tačka izbor predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Istina je to što kažete da je ovaj dnevni red, kako je i Ustav propisao, utvrdio predsednik prethodnog parlamenta, na šta nemamo nikakvu primedbu. Ali, očigledno je da postoji povreda Poslovnika, jer Skupština bi morala da radi po utvrđenom dnevnom redu. U ovom trenutku moramo izneti sve dileme, a tu je u pitanju i kapacitet predsedavajućeg, odnosno vi ste najstariji poslanik i predsedavate ovom sednicom dok ne bude izabran novi predsednik Parlamenta. Postoji pravni problem – na šta predsedavajući ima pravo, a na šta nema pravo, ali mislim da je mesto i vreme za razrešenje svih dilema u trenutku kada smo mi ovo utvrdili. Dok dnevni red ne bude bio promenjen, ispravno, zakonito, na Poslovniku i Ustavu utemeljeno, delovanje ovog parlamenta bi trebalo da bude u skladu sa utvrđenim dnevnim redom i da se u ovom trenutku, ili kada se za to steknu okolnosti, otvori rasprava o izveštaju Državnog pregovaračkog tima o pregovorima koji su bili, nažalost, toliko davno. Demokratska stranka je tražila 30. marta da se zakaže ovakva rasprava. Od tada do danas mi svakodnevno insistiramo na tome da Parlament zaseda. Demokratska stranka je predložila Milenu Milošević za predsednika Parlamenta 30. marta. Postoje mnoga pitanja o kojima mi ovde treba da otvorimo debatu. Neću govoriti o budžetu i o tome da se država finansira na neustavan način, ni o tome da su prekršena mnoga pravila koja predstavljaju elementarna pravila uređenog parlamentarnog demokratskog života. Ovde je reč o državnom pitanju par ekselans i ne vidim nijedan razlog za nervozu i žurbu. Imamo dovoljno vremena da prekršimo utvrđeni dnevni red i da ne raspravljamo o izveštaju Državnog pregovaračkog tima i o Kosovu i Metohiji. Hvala. [[Aplauz]]
Hvala, gospodine Petroviću. Ima reč gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da primetim, kada smo već kod raspoloženja, da nikada nisam više osmeha i dobrog raspoloženja video na strani srpskih radikala, nego što je to danas. [[Aplauz radikala]] Čini mi se da je tako i kod građana Srbije i kod većine našeg naroda, gospodine Petroviću. Jedino kod vas vidim tužna lica, zabrinuta lica, neka i prilično uplašena. Ne znam šta su radili i ne znam ko ima desetine miliona evra u jednoj banci u akcijama, ali čujem da će se saznati, a možemo i kasnije o tome da raspravljamo. Ja sam dužan danas da kažem sledeće građanima Srbije. Građani Srbije, mi nemamo na dnevnom redu izveštaj zato, poštovani građani, što nema izveštaja i što nemamo o čemu danas da razgovaramo. Nema izveštaja Pregovaračkog tima, a sigurni smo da će se kada dođe, pretpostavljamo, gospodin Leon Koen, saznati šta je radio Boris Tadić iza leđa naše države i našeg naroda, pa ćemo o tome imati veoma ozbiljnu raspravu. To je on već saopštio javnosti. Ja sam sasvim uveren da ćemo o tome imati temeljnu i veoma ozbiljnu raspravu u ovom visokom domu. Dakle, gospođo Vučić, ja vama preporučujem da ne radite onako nedemokratski kako su to oni činili – kada su govorili da je povređen Poslovnik, pa izbace po 50 poslanika napolje; kada su isterali iz Skupštine onoga koji tog dana nije ni bio u Skupštini; kada su činili svakojake zloupotrebe i prava varvarstva, kao, tobože, dođite da glasate za 15 dana o tome da li je povređen Poslovnik ili nije. Nemojte da čekate 15, niti mesec dana, kako se radilo u njihovo vreme, već pokažite da dolazi nova Srbija i da se stvari menjaju u Srbiji, da dolazi do promene u Srbiji [[Aplauz radikala]] da građani Srbije s oduševljenjem pozdravljaju te promene, jer ćemo se mi danas izjasniti o njihovim zahtevima i građanima Srbije pokazati kako Srbija ide u budućnost a ne u Čekuovu prošlost. Hvala najlepše.
Ima reč gospodin Miloš Aligrudić.
Naravno, javljam se po Poslovniku, s obzirom na način kako je on reklamiran i zbog čega je reklamiran, a naročito zbog ovog što je govorio Čeda Jovanović iz LDP–a, koji u svemu ovome učestvuje od ranije. Ja to razumem, ali ne razumem gospodina Petrovića, evo, vrlo jednostavno, iz sledećih razloga. Dakle, kod sebe imam saziv Prve sednice Narodne skupštine u kojem stoji kao druga tačka, važno je zbog javnosti da se to kaže, koja prati ovo događanje – Predlog rezolucije Narodne skupštine Republike Srbije povodom Predloga za sveobuhvatno rešenje statusa Kosova Specijalnog izaslanika Generalnog sekretara UN Martija Ahtisarija i nastavka pregovora o budućem statusu Kosova i Metohije. Tačka dnevnog reda je bio Predlog rezolucije. Oko tog naziva tačke dnevnog reda mi smo se saglasili, izuzimamo onoga koji se nije saglasio, 15. februara i tačno smo znali da ćemo tog dana doneti rezoluciju na ovu temu. Sadržaj te rezolucije govori o nekim obavezama Pregovaračkog tima i prema ovom domu. Kako će se te obaveze Pregovaračkog tima realizovati, pitanje je, a odgovara se da će se realizovati u okviru iste tačke dnevnog reda, iste sednice, što je sasvim nemoguće. Zbog toga ne treba da se obmanjuje javnost u vezi s tim šta je odlučeno na ovoj skupštini, kao i o dometu i značaju odluka koje proističu iz same Rezolucije. Ja sam ovde vama pročitao dnevni red i ta tačka dnevnog reda je bila zaključena. Moguće je uvek i u svako doba da se otvori nova tačka dnevnog reda na sednici Narodne skupštine, prema Poslovniku, kada se pred nama nađe izveštaj Pregovaračkog tima. Taj izveštaj bi se ovde našao i ranije,ovim odgovaram gospodinu Aleksandru Vučiću, da je postojala politička volja koju smo mi toliko tražili ovih mesec i po ili dva dana, odnosno da ova skupština iznađe mogućnost ili način da se za ova dva meseca otvori jedna takva rasprava. Zbog toga smo predlagali da se konstituiše Skupština i ranije, ali nije bilo političke volje. Istina je i ono što smo ovde čuli, da je bilo tumačenja da sadašnja predsedavajuća ne može da otvori ovakvu sednicu i takvu tačku dnevnog reda, jer kapaciteti to ne dozvoljavaju. Ali, u redu. S tim smo se složili i ne vidim šta tu može da bude problem. Zbog toga ne vidim nikakav razlog da se na ovaj način reklamira povreda Poslovnika i da se tvrdi nešto što je suštinski nemoguće – da se nije završila druga tačka dnevnog reda, koja se završila donošenjem Rezolucije, kako govori i njen naziv, dok obaveze koje proističu iz Rezolucije vezuju Pregovarački tim i Skupštinu i nalažuda se zakaže sednica sa jednom takvom raspravom. Hvala. [[Aplauz]]
Gospodin Jovanović.
Gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, bio sam vrlo jasan. Druga tačka dnevnog reda nije završena, jer je Rezolucija za koju smo glasali, između ostalog, obavezala Pregovarački tim da nas odmah po povratku sa pregovora upozna, kroz izveštaj koji je podnet Narodnoj skupštini, o daljem toku pregovora. Pošto mi nemamo nikakvu dilemu u pogledu iskrenosti u zastupanju politike koju je ovaj parlament utvrdio i na tu politiku obavezao Pregovarački tim, očekujemo od tog pregovaračkog tima da nas upozna sa pregovorima. Ako izveštaja nema, onda to treba da nam kažu članovi Pregovaračkog tima. To treba da nam kaže predlagač Rezolucije, a to smo svi mi, tj. naše poslaničke grupe. Dnevni red se ne može menjati i o dnevnom redu se ne može glasati. Dnevni red je usvojen. Jedini način da se iz ove situacije izađe jeste konsultacija sa Pregovaračkim timom i zahtev da se oni pojave ovde i počnu raspravu o toku pregovora, u skladu sa Rezolucijom koja ih na tako nešto obavezuje. Ako je argument to što nema izveštaja, onda mi s tim argumentom ne možemo da se složimo jer smo kao šefovi poslaničkih grupa upoznati, na internim konsultacijama, sa samim tokom pregovora i to građani Srbije imaju pravo da znaju. Još jedanput ponavljam, insistiramo na nastavku druge tačke dnevnog reda, a potom, u skladu sa Poslovnikom, možemo preći na treću. Što se tiče interpretacije prethodna tri meseca i odnosa prema Parlamentu, nije tačno da su predstavnici stranaka bili spremni da se Parlament konstituiše na načinkoji ste ovde izrekli. Mi smo bili vrlo jasni. Parlament je morao biti konstituisan 14. februara. On nije konstituisan zato što je, kao i Kosovo, deo partijske trgovine. Danas taj račun hoćete da podmetnete građanima Srbije. Preuzmite ga sami, izađite za govornicu i recite – baš nas briga o čemu smo glasali 14. februara, jedino nam je važno da potvrdimo da smo zaista u Srbiji stvorili Miloševićev sistem vrednosti, koji realizuju Miloševićevi najbliži saradnici. Nema nikakvog problema, ali to mora ovde da se kaže. U suprotnom, ovo ćemo ponoviti još hiljadu puta. Nema izmene dnevnog reda, jer je to nemoguće po Poslovniku, i nema popuštanja pred nasiljem zbog toga što je vas 40, a nas 11 ili 15.
Gospodine Jovanoviću, dobićete reč, samo bih vas zamolila da, kada studirate ovaj problem, pročitate i stenografske beleške, u kojima tačno piše da je tačka broj 2 usvojena, a isto tako i završena. Isto tako stoji da će obavezu o kojoj vi govorite, a ja u to verujem, budući predsednik Parlamenta da završi. Ipak sam ja samo predsedavajuća konstitutivne sednice, i time završavam. Izvolite, gospodine Petroviću.
Postoje okolnosti koje u jednoj državi dovode do toga da se političkim odlukama utvrđuje redosled koraka koji u civilizovanim zemljama ne smeju da budu čak ni pravila, ali mogu da ta pravila tumače na nešto širi način. Kada je Predrag Marković zakazao sednicu – konstitutivnu Parlamenta, on je upravo to i učinio. Bilo je neophodno da posle parlamentarnih izbora ova skupština da legitimitet Državnom pregovaračkom timu, zbog toga što je Državni pregovarački tim za Kosovo i Metohiju svoj legitimitet, svoja politička ovlašćenja, svoja pravna ovlašćenja crpeo iz ovlašćenja koja mu je dao prethodni saziv Parlamenta, kao što je prethodni saziv Parlamenta dao Vladi Republike Srbije pravo, tako što je za nju glasalo više od 126 poslanika, da bude vlast u ovoj zemlji, a u toj vlasti je bio gospodin Dinkić, bila je partija gospodina Aligrudića, tu vlast su podržavali socijalisti. Sve mi to znamo, kako je izgledalo i kako je bilo, ali postoje procesi koji ne zavise samo od nas. Na moju veliku žalost i na veliku žalost i brigu građana Srbije, Kosovo i Metohija nije proces koji zavisi samo od Srbije. Postoji ozbiljan, značajan, možda i odlučujući međunarodni aspekt tog procesa. Kada smo se našli svi zajedno u situaciji da je neophodno da oni koji Srbiju predstavljaju, a to je Državni pregovarački tim, dobiju novu političku snagu i nova ovlašćenja, onda je Predrag Marković doneo dobru odluku. Imam velike zamerke na to kako je predsednik Parlamenta, bivši, obavljao svoj posao, ali je to bila njegova dobra odluka da, ne protiv Ustava, ali kreativno tumačeći Ustav, umetne u dnevni red konstitutivne sednice baš onakvu tačku dnevnog reda kako je ovde pročitana, a to je – Predlog rezolucije o Kosovu i Metohiji. Šta se onda desilo? Naravno da je usvojena Rezolucija, ali u toj rezoluciji postoji jedna jasno propisana obaveza, a to je da ovom parlamentu bude predočeno šta se desilo u Beču i u kom se sada stanju nalaze državni interesi u vezi sa Kosovom i Metohijom. Upravo zbog toga, Demokratska stranka je 30. marta tražila i insistirala da gospođa Vučić zakaže nastavak te sednice i napisali smo to jasno u obrazloženju. Predložili smo Milenu Milošević za predsednika Parlamenta zbog najmanje dva razloga. Prvi je izveštaj Državnog pregovaračkog tima o Kosovu i Metohiji. Drugi razlog je izmena Zakona o budžetskom sistemu, zbog toga što se u ovom trenutku država protivustavno finansira. Dakle, ništa se protivustavno ne bi desilo i ništa protiv Poslovnika se ne bi dogodilo daje pre nego što bude na dnevnom redu izbor predsednika Parlamenta ovom parlamentu podnet izveštaj o tome šta se desilo na pregovorima u Beču i kako stoje stvari u vezi sa državnom politikom o Kosovu i Metohiji. Smatram, Demokratska stranka smatra da je danas prioritetno pitanje o kome treba da razgovara ovaj parlament izveštaj Državnog pregovaračkog tima o Kosovu i Metohiji i tvrdim da to nije neustavno, da to nije protiv Poslovnika i da je to u interesu države Srbije.
Po Poslovniku, reč ima Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je da građani Srbije mogu da vide ko je nervozan, a zašto, videćete nešto kasnije. Dragi prijatelji, mi postavljamo ključno pitanje. Mi smo 21. januara u 22 časa i 30 minuta, kada su bili poznati izborni rezultati, a zatim svakoga dana od 21. januara 2007. godine, pozivali sve poslaničke grupe da krenemo u potpuno konstituisanje organa Narodne skupštine Republike Srbije. To je opštepoznata činjenica. Svakoga dana smo to od svih vas tražili. Da li će gospođa Milošević ili neko drugi da bude predsednik, pa da se odbori naprave, na ovakav ili onakav način, to ste mogli da se dogovorite. Tri meseca se dogovarate, tri meseca pravite Skupštinu, Vladu i ne znam šta se sve niste dogovarali. Sada vam smeta to što se vi niste dogovorili i mi smo krivi zbog toga što se vi niste dogovorili. Nećemo da budemo mi krivi, neće građani Srbije da budu krivi što vi ne možete oko, ne znam, trange frange ili oko neke politike da se dogovorite. Građani Srbije hoće da imaju Skupštinu, hoće da imaju svoj parlament, onaj koji su izabrali. Oni hoće izveštaj o radu Pregovaračkog tima i imaće ga čim izaberemo predsednika Narodne skupštine Republike Srbije danas. Izaberemo predsednika, on zakazuje novu sednicu i imamo izveštaj Pregovaračkog tima, pa da vidimo šta je radio jedan član tog tima, šta je radio drugi, šta je radio Guzenbauer, šta je radio ne znam ni ja ko sve i šta se i o čemu raspravljalo, šta su tu radili ljudi, od Vuka Jeremićado ostalih. Još nešto, kada neki ovde žele da kažu da ih nije briga za Kosovo i Metohiju, moram da postavim jedno pitanje. Izvinite, kome vi to govorite? Da li to govorite vi koje je juče Agim Čeku na hrvatskoj televiziji hvalio kao svoje saveznike i buduće saborce na Balkanskom poluostrvu? Da li to govorite vi koji kažete – da, Kosovo treba da dobije nezavisnost? To govorite nama koji kažemo da ćemo, bez obzira na nasilje ovih vaših pomagača i sponzora, uvek da tretiramo Kosovo i Metohiju kao Srbiju. To je ono što nećemo da vam dozvolimo. Ne možete vi koji ste najgori u Srbiji da držite lekcije boljima od sebe deset puta. Nikada to nećete moći. Još nešto. Čujem ovde da priča neko o nekom nasilju. Ovde, koliko sam primetio, gospođo Vučić, niko nije glasao ni iz Antalije, a ni sa Sicilije, ni iz Bodruma, ni iz Soluna, niti iz bilo kog drugog mesta. Bar to nisam primetio do sada. Molim vas da one koji prete, pa kažu – nećemo to da trpimo, pitate da li će da nas biju ako se ponašamo u skladu sa Ustavom, u skladu sa Poslovnikom. Ja se živ od straha tresem kada ih vidim koliko su opasni. Samo vas molim da ih upozorite da to da nas biju nije baš po Poslovniku, pa im recite da to ne rade, da nema baš smisla, da građani nisu za to glasali. Molim vas da im pokažete koliko smo mi široki, demokratski orijentisani, stavite to na glasanje, da vidimo kako to izgleda, a neka Agim Čeku i oni koji služe Agimu Čekuu rade šta hoće, ali u Srpskom parlamentu i u Srbiji sluge Agima Čekua da gazduju neće nikada.
Reč ima gospodin Miloš Aligrudić.
Svi mi možete biti svedoci da je DSS nastojala da postigne konsenzus oko izbora predsednika, bez obzira na tok pregovora o Vladi. Ostavimo to za kasnije kada bude ta tačka dnevnog reda, zato što ćemo se tada siti napričati o onome šta je bilo i kako će biti. Ovde sam neke neverovatne stvari čuo od gospodina Jovanovića. Kaže – trebalo je sve da konstituišemo i izaberemo sve organe Skupštine još 14. februara. Kako, gospodine Jovanoviću, kada ste maločas izneli tezu da se druga tačka dnevnog reda nije mogla okončati do podnošenja izveštaja Pregovaračkog tima na osnovu odluke iz Rezolucije? Ako je uslov za prelazak na treću tačku dnevnog reda podnošenje izveštaja po Rezoluciji koja je usvojena u drugoj tački dnevnog reda, onda znači da je taj izveštaj trebalo da bude podnet istog dana nakon usvajanja Rezolucije,jer je to jedini način da se ispuni konstrukcija koju ste nam ovde izneli. Možete da objašnjavate to do uveče, maločas ste to izgovorili, postoji u stenogramu, sto posto, da je sednica valjalo da bude završena 14. februara, dana kada je doneta Rezolucija, na osnovu koje je stvorena obaveza da se podnese izveštaj Narodnoj skupštini, te se ne može preći na treću tačku, na izbor predsednika, dok se ne dobije izveštaj. Po vama je trebalo Pregovarački tim da podnese izveštaj istog dana kada je bio obavezan tom rezolucijom, kako bi se o njemu raspravljalo ili ne znam šta već donelo, pa da se nakon toga, istog tog dana, izabere predsednik Parlamenta, pa potpredsednici Parlamenta, skupštinski odbori i Vlada Republike Srbije. Ako imate problem sa kognitivnim procesom, nemojte nas da smarate sa tim.
Reč ima gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je reklamirana povreda Poslovnika. Pročitano je ono što stoji u stenografskim beleškama sa prethodnog zasedanja Skupštine. Jasno je, bilo kakvim tumačenjem, i za one koji su samo prolazili pored Pravnog fakulteta, i gramatičkim, i logičkim, i jezičkim, i ciljnim, i pojmovnim, da se mora podneti izveštaj o onome što je bio predmet prethodne sednice Parlamenta, a to je Rezolucija o statusu Kosova i Metohije. To reklamiranje Poslovnika danas se pretvorilo u ponovno takmičenje u patriotizmu, lažnom patriotizmu. Dame i gospodo narodni poslanici, nemojmo da obmanjujemo građane Srbije. Nemam čega da se stidim kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Pomenuli ste Čekua. Ko je skupljao dokaze o zločinima Čekua, Haradinaja i drugih? S druge strane, nemojmo da lažemo građane Srbije i, pre svega, ljude nealbanske narodnosti sa Kosova i Metohije, da ne bi ponovo usledile traktorske povorke, fabričke i sportske sale. Znam da se ovde danas uspostavlja i rekonstruiše nekadašnja vlast koalicije SPS, JUL i SRS. Imamo, doduše, umesto JUL–a, neki JUL miks, ili JUL lajt, ali svejedno. Nema veze, vi tako nastavite, ali Srbija će nazadovati. Gospođo predsedavajuća, vi imate dve mogućnosti. Reklamirana je povreda Poslovnika, možete na to da odgovorite. Odgovorili ste, odnosno negirali da postoji povreda Poslovnika. Poslanik koji je to reklamirao nije se s tim složio. Stavite to na glasanje, odredite kada će da se glasa o povredi Poslovnika, to uPoslovniku jasno piše.
Reč ima gospodin Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiranje povrede Poslovnika nije otvaranje rasprave, nije početak otvaranja rasprave i znam da vi znate. Gospođo predsedavajuća, pozivam vas da primenite član 100. Poslovnika. Oni koji su malopre reklamirali povredu Poslovnika znaju da je nema. Podsećam – narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi Poslovnika predsednik Skupštine daje reč odmah, kako je i bilo. Predsednik skupštine, u ovom slučaju predsedavajuća, dužan je da nakon toga da objašnjenje. Gospođo Vučić, dali ste objašnjenje. Poslednji stav – ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će bez pretresa odlučivati o tom pitanju u danu za glasanje. Molim vas, nemojte tu da prekršite Poslovnik. Inače, ovo bi se pretvorilo u neku raspravu, a ima prilike za to. Veći je problem ovaj papir koji je stigao, odnosno razlog da se i te kako mnogo rasprava još otvori. Molim vas da se držite Poslovnika i zaključite to pitanje.
Reč ima gospodin Dušan Petrović.
Replika na izlaganje koje je gospodin Aligrudić imao, ali i na ono što je gospodin Vučić rekao. Gospodine Aligrudiću, da se vi i ja ne razumemo to je opšte poznata stvar. Ne razumemo se mi od 2003. godine, ne razumemo se od kada su socijalisti glasali za vas, sve se manje razumemo i nećemo se, koliko vidim, u mesecima koji dolaze nikako razumeti. To je vaša politička odluka, širite krug svojih prijatelja, to je vaše pravo. Naravno, vaše je pravo da pored socijalista, koje ste izabrali 2003. godine posle izbora i na početku 2004. godine, proširite svoje prijateljstvo sa Srpskom radikalnom strankom, sve je to vaše pravo. Oni koji su vam dali mandat, oni će o tome razmišljati, i kada dođu novi izbori doneće odluku da li su vaše odluke dobre ili nisu dobre. Ako i kada budete glasali za SRS, i to će ljudi, ima ih oko 600.000 koji su glasali za vas, znati da prepoznaju, da ocene, i kada sledeći put na izbore budu izašli daće svoj sud o tome. Ja znam šta će da bude. Znam šta će da bude. Dakle, nije nikakav problem što se vi i ja ne razumemo, ja sam se na to navikao, građani Srbije su se na to navikli i iz svega ovoga izaći ćemo kao jedna normalna, civilizovana evropska država, a siguran sam da neki koji su 2000. godine vrlo mnogo doprineli tome više neće biti u politici, neće se baviti politikom. Sada nešto o ovoj drugoj stvari. Jesam, gospodine Vučiću, zabrinut sam, zabrinut sam zbog toga što danas ne možemo da otvorimo debatu o izveštaju Državnog pregovaračkog tima, zabrinut sam zbog toga što su prilike u kojima se nalazi Srbija daleko od toga da su dobre, zabrinut sam zbog toga što je DS 30. marta tražila ovu sednicu Parlamenta, a održava se tek danas. Mnogo smo vremena izgubili. Zabrinut sam zbog gubitka tog vremena, baš zbog stvari o kojima ste govorili, i o Vuku Jeremiću i o Guzenbaueru. Zbog toga treba da se raspravlja o izveštaju Državnog pregovaračkog tima, da mi pokažemo te laži, neistine, tu farsu koju prave neki koji kreiraju javno mnjenje u Srbiji, zbog toga je važno da Državni pregovarački tim podnese ovde svoj izveštaj. Vi, gospodine Vučiću, ako ste srećni i radosni, to je vaše pravo, ali ja ne znam da li bilo ko u Srbiji ko se bavi politikom danas može da bude srećan i radostan. Ja sam zabrinut. (Predsedavajuća: Vreme) I, da završim. Inače, gospodine Vučiću, bilo je mnogo opasnijih ljudi nego što ste vi, kojih se ja nisam plašio, a koji su se bavili politikom, pošto ste rekli da se ja nešto plašim. Pa, ni pokojnog Slobodana Miloševića, koji je vladao ovom zemljom, niti sam se plašio ja, niti ovi ljudi koji čine danas Poslanički klub DS. Ne plašimo se, gospodine Vučiću, biće borba velika, ja sam toga svestan, toga treba da budu svesni građani Srbije, velika će borba da bude, ali, gospodine Vučiću, u istoriju smo mi poslali Slobodana Miloševića kada ste mu vi pomagali. Poslaćemo u istoriju i vas kada vam budu pomagali oni koji su za Slobodana Miloševića niko i ništa.
Reč ima Tomislav Nikolić.
Ja sam, takođe, zabrinut što danas ne raspravljamo o izveštaju Pregovaračkog tima za Kosovo i Metohiju, ali sam zabrinut i zato što ste previše podigli glas, a napadate na Skupštinu. Najlakše je imati svog kopredsednika u Pregovaračkom timu, pa reći – nema sednice Narodne skupštine dok Pregovarački tim ne podnese izveštaj, a gospodin Boris Tadić, kao predsednik, ne podnosi izveštaj. Sada će Narodna skupština Republike Srbije da čeka da se smiluju gospoda Tadić i Koštunica da podnesu izveštaj, a za sve to vreme, dok se ti veliki ljudi ne umilostive da podnesu izveštaj, mi ćemo čekati u svojim kućama. Nelogična je to priča, to nije odbrana Parlamenta. Parlament mora da radi, mora da postoji. Ta tačka dnevnog reda je završena. Izveštaj, čak i da je stigao u Narodnu skupštinu, mogao je da bude na dnevnom redu kada tu novu sednicu zakaže neko ko bude izabran, i vi to vrlo dobro znate. Ima jedna druga stvar u svemu ovome, to je da vi uzimate u usta SRS. Uzmite žvaku, uzmite nešto, gospodine Petroviću, što može da vam pričini zadovoljstvo. Ja nikada o biračima koji su glasali za vas i koji su vas izabrali neću govoriti loše, a vi se ovde drznete da govorite loše o najvećoj grupi birača u Srbiji. Ja sam bio u zatvoru u vreme vladavine Slobodana Miloševića i, iskreno, nisam se plašio. Za vreme vaše vladavine i za vreme vladavine Zorana Đinđića, mnogo poštenih ljudi u Srbiji se plašilo. Kriminal je ušao na velika vrata kada ste vi došli na vlast i to je taj kriminal koji mi moramo da raščistimo. Neprijatno mi je da slušam kako se uopšte ne slažete sa ostalim pripadnicima demokratskog bloka. Sada je već i jezik sporazumevanja problem. Pretpostavljam da bi oni želeli malo više rusko–kinesku kombinaciju, a vi biste američku verziju engleskog jezika. Verovatno da prevodioci nisu dobro prevodili i negde je zapelo, ali trii po meseca slušam kako se vi dogovarate i Boga molim da se dogovorite, da se bilo ko u Srbiji oko bilo čega dogovori. Međutim, tri i po meseca vam govorimo – ne igrajte se sa Skupštinom, to nije vlada, konstituisanje Skupštine nema nikakve veze sa vladom. Obojica smo učestvovali u izradi Ustava. Jesmo li zamišljali besmislenu situaciju da Srbija četiri meseca nema vladu posle izbora? Pa, to ne pada na pamet nikome ko piše ustav bilo koje demokratske zemlje u svetu, podrazumeva se da će za pet dana ljudi da se dogovore i da naprave vladu, ali kod vas se to ne podrazumeva. Recite svom predsedniku, kamo sreće da je odmah poverio mandat, a ne da ga drži u džepu i čeka pregovore svoje stranke sa nekom drugom strankom. Ko mu je to dao pravo? Zašto nije najjačoj stranci poverio mandat posle sedam dana, što nije posle petnaest dana to poverio drugoj stranci po snazi, i bilo bi gotovo? Nema vlade, ima izbora. Ne, on čeka da li će njegova stranka da se dogovori, pa da da mandat. On još uvek nije poverio mandat i šta će, 14. maja da nekome poveri mandat, pa će onda da kaže – pošto niko nije formirao vladu, raspuštam Skupštinu. Razmišljajte o svemu kada se u Skupštini sa govornice obraćate biračima. Nema ne smeta, možete da nam kažete šta god hoćete, ali počeli ste da se obraćate biračima, vidim ja čemu ovo vodi. Uopšte nije sramota biti sa DSS u koaliciji, jer ste sa njom bili tri godine u koaliciji i ja mogu da kažem da je sramota, pošto niti sam bio, niti ću biti, ali da vi kažete da ne valja DSS, a pregovarate tri meseca i samo su u pitanju ministarstva da vi funkcionišete, to je sarkazam, to samo potpuno nepismen političar može da kaže. Dakle, uzdajte se vi u volju birača, i mi ćemo. O Kosovu i Metohiji smo sve rekli, a ja se nadam da ćete podržati naše amandmane na Predlog budžeta. Budžet mora da pojača izdavanja za Vojsku i ne može više ministar finansija da kaže – mogu da vam finansiram samo 5.000 vojnika, nego će Srbija da kaže koliko će da finansira. Uzdajte se vi u birače, i mi ćemo. Spremajte se za izbore, i mi ćemo. I nemojte da optužujete SRS ni za kakvu neprincipijelnost. Evo, sada vam govorim pred svima, ja sam ozbiljan čovek i vi to dobro znate, danas nije napravljena koalicija, danas je stvorena, to moram da objasnim, očigledno je da ništa ne razumete, stvorena je skupštinska većina za konstituisanje Narodne skupštine Republike Srbije. Pretpostavljam da ste svi patriote, nemojte odmah sebe da izdvajate u one druge. Ja mislim da su svi koje su građani birali patriote. Znači, od danas ćemo, verovatno, kada to vi dozvolite, a ja imam zaista vremena na pretek, od danas ćemo imati konstituisanu Narodnu skupštinu i otvoriće vam se front za političke sukobe i za predstavljanje pred biračima, ali nemojte da koristite Kosovo i Metohiju u tački koja je završena, tački koja će kada bude na dnevnom redu biti veoma bolna za vašu stranku, veoma bolna za tajne pregovore koje vaša stranka vodi oko Kosova i Metohije.
Reč ima Čedomir Jovanović.
Gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, nije reklamiranje povrede Poslovnika bilo motivisano potrebom da se ovde o tom pitanju svađamo, pogotovo imajući u vidu činjenicu da sve vas, mimo LDP, Rezolucija zaista obavezuje. Zajedno ste glasali za tu rezoluciju. Mi smo glasali protiv te rezolucije. Zajedno ste pisali Ustav, zajedno ste glasali za Ustav, vodili kampanju za taj ustav. Sve vas to obavezuje na formulisanje jasnog odgovora. Tačno je da smo zakazali Skupštinu vrlo brzo po završetku izbora, tačno je da je tada, konsenzusom većine poslaničkih grupa, prekršen Poslovnik. (Predsedavajuća: Koji član?) Član 90. Poslovnika. Tačno je da smo i tada insistirali na konstituisanju Skupštine, baš kao što je jasno da DSS ne da to ne želi i ne može, već nema interes da razume. Dana 14. februara redosled poteza je morao biti drugačiji – izbor predsednika Parlamenta, izbor potpredsednika, konstituisanje skupštinskih odbora. Vi ste nas, zbog političkih kalkulacija u kojima su vaši partneri iz Demokratske stranke i G17 plus potrošili prethodnatri meseca, uveravali da nema izbora predsednika Skupštine bez dogovora o uspostavljanju jasne parlamentarne većine koja će stati iza predsednika Parlamenta i iza predsednika Vlade. To je rasprava za neku drugu tačku dnevnog reda. Mi drugu nismo završili. O tome ne može da se glasa. Cilj primedbe i reklamiranja Poslovnika bila je naša želja da ukažemo na vaše licemerje. Ne interesuje vas ni Kosovo ni konstituisanje Parlamenta, interesuje vas opstanak na vlasti i spremni ste da učinite bilo šta, da se posvađate sa onima sa kojima ste bili u kohabitaciji prethodne tri godine, da pružite podršku kandidatu Srpske radikalne stranke, a da pri tom nama govorite kako je to privremeno i kako to nikoga ne obavezuje. Ne može to tako. Medeni mesec je prošao. Mi smo opozicija u ovom parlamentu, daleko od svake vrste podrške. Svaka vrsta podrške ima svoju, visoku cenu. Tu cenu najmanje plaćaju stranke, a najviše plaćaju građani. Zbog toga se protivimo dogovoru koji ste napravili, konstituisanju Parlamenta na način na koji je to predviđeno i ukazujem na povredu Poslovnika jer je to oblik demokratske parlamentarne opstrukcije, a lekcije iz parlamentarizma nisu mogli da nam drže ni drugi šefovi poslaničkih grupa DSS, ne možete ni vi.
Hvala. Gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovako nešto već ima smisla, kad se govori o politici, kad se govori o nečijim idejama, da li se slažu ili se ne slažu. Bez obzira na sve neslaganje, može neko nešto i da kaže, bez obzira na to da li ima pravo ili da li je smisleno da neko takve ideje zastupa. Ali, bio sam oduševljen malopređašnjim istupom gospodina Petrovića. Gospodine Petroviću, ja se svaki put posebno radujem kad vidim vašu nakanu da izađete za ovu govornicu. Malo iskolačite oči, počnete da vičete, i onda ste sasvim sigurni da će svi u Srbiji da vas čuju. To što će da vas čuju ne znači da će da odobravaju ono što govorite. Gospodine Petroviću, ljudi u Srbiji će se danas, makar jedan dan, 24 sata, radovati zato što će 24 sata vama leđa da vide, i vašoj vlasti, zato što će 24 sata da osete slobodu koju 7 godina ne osećaju, 24 sata će da se osete kao ljudi, 24 sata će da kažu – nema onih lopova i zlikovaca koji nas progone, 24 sata će da kažu – nema onih pljačkaša i baraba koji pokradoše sve fabrike po Srbiji, privatizovaše sve moguće i strpaše u svoje džepove. Nema na vlasti 24 sata onih koji imaju 11 miliona evra u jednoj banci u Srbiji; 11 miliona evra jedna vaša lopuža ima, a čućete danas u toku rasprave ko ima. Jedanaest miliona evra, dragi građani Srbije, vredi 10 posto akcija u jednoj banci, 11 miliona evra, građani Srbije, ima jedan poslanik ovde, visoki funkcioner, zvanično, na svoje ime, 11 miliona, ne dinara. E, dame i gospodo, zato se ja danas radujem. Znam ja da nas čeka velika borba, ne protiv vas, za vas niko nikada ne bi glasao, nego protiv Cobela, protiv para, protiv svih onih koji razaraju Srbiju, protiv njih ćemo da se borimo na izborima i zato nas čeka velika borba i zato je važna naša pobeda, gospodine Petroviću. Zato ćemo da vas pobeđujemo. Moram da kažem još jednu rečenicu. Smetaju vam ovi ljudi sa kojima ste do juče sedeli i dogovarali se i razgovarali, ovi ljudi sa kojima ste do juče pravili Vladu i govorili da bi to bila najbolja vlada na svetu, sad vam oni smetaju. Jeste li vi sve vreme lagali narod kad ste govorili da bi to bila najbolja vlada? Izgleda da niste baš istinu govorili. Izgleda da niste baš iskreno o svemu tome pričali. U čemu je problem? Problem je u tome što se ne poštuje, a sad citiram gospodina Petrovića, "volja građana Srbije". Neke stranke u ovoj zemlji ne umeju da shvate kome su građani ukazali najveće poverenje, pa bi, iako su dobili manje glasova, da dobiju neku veću vlast, da dobiju šira ovlašćenja. Da vas podsetim, gospodine Petroviću, ako ste neobavešteni, SRS je dobila ubedljivo više glasova od vaše koalicije sa koalicijom Rasima Ljajića i Demokratskim savezom Hrvata u Vojvodini. Vaše tri stranke zajedno dobile su 300.000 glasova manje od srpskih radikala. To je volja građana Srbije, gospodine Petroviću. Zato se Srbija danas raduje, a posebno će se radovati kad prava sloboda dođe. Hvala vam.
Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, gospođo Borka Vučić, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, jedan naš sugrađanin napisao je na jednoj zgradi u Resavskoj ulici u Beogradu, po ugledu na slavnog Dekarta: "Stidim se, dakle jesam". Ušao sam u ovo zdanje sa pitanjem upućenim najpre sebi, ali i svima vama, poštovane dame i gospodo, da li još jesmo, ako ne znamo da se stidimo? Da li uopšte jesmo ako smo potpuno zaboravili šta je stid? Od Mitrovdana do Đurđevdana ovu zemlju i živote miliona ljudi u njoj prekrila je studen, upravo onako kao što nas uči i podučava i etimologija reči, sveslavenske reči: "stud", od koje je proistekla i srpska reč: "stid". Ali, evo, ne uočavaju se ni danas, ovde i sada, na obrazu pojedinih, ni tragovi promrzlina, ni tragovi stida. Jedna španska izreka glasi, citiram: "Moćnici bez stida na licu, na obrazu, spremni su da stvore ranu u srcu naroda". Dame i gospodo, mi nismo počeli da ispunjavamo ni slovo, ni zapetu od onoga što smo obećali biračima, građanima Srbije, narodu Srbije. Bez izvinjenja, bez trunke griže savesti, bez srama i bez stida, narod se drži danima u neizvesnosti, nedeljama, mesecima, narod je u očajnom stanju. Usta puna nekada datih obećanja narodu pretvorena su u muk, a danas sa usana pojedinih se javlja pitanje krivice. Pa, izvinite, pročitali smo odavno tačku. Hoće li neko da ovaj narod izvede pred sud i da mu dodeli ulogu Jozefa Ka. Oni koji još uvek imaju zdravo čulo sluha mogu sasvim jasno i razgovetno čuti sve glasnije i učestalije pitanje naroda. To pitanje,slažem se, gospodine Tomo, s vama, glasi: „Ko ste vi“? Ako sam vam dao moj glas, ne mislite, valjda, da sam vam predao u ruke pravo na moj život. Nismo glasali za «Prokletu avliju» za «zemlju Stradiju»,glasali smo za Srbiju u kojoj će se živeti bolje, bogatije, u kojoj će se merilo uspeha ustanoviti po tome koliko će biti evra po glavi stanovnika, a ne za Srbiju u kojoj će stanovnicima pretiti opasnost da ostanu bez glave. Priznajem, ta pitanja i mene muče i iz tih razloga obraćam se vama, gospođo Vučić, sa molbom da odgovorite na pitanje zašto Parlament nije tako dugo zasedao. U vezi s tim, cenjene dame i gospodo, ja molim i predlažem da Skupština neizostavno sačini saopštenje za javnost u kojem će se otvoreno izneti ko je odgovoran za to što do sada nisu bile sazivane sednice Parlamenta. U protivnom, gospođo Vučić, mi postajemo sledbenici političke filozofije koju je na lapidaran način izložila gospođa Mirjana Marković, rekavši: „Parlamentarizam je prikladan za Englesku, a ne za Srbiju“. Moj kolega Slava Đukić je to upravo izložio kritici i najstrašnijem podsmehu. I mi ćemo zasluživati podsmeh ako ne budemo dali saopštenje javnosti.
Gospodin Dušan Petrović ima reč.
Mnogo je žuči proliveno. Jasno je ljudima koji gledaju danas ovu skupštinu i jasno je građanima Srbije da smo mi samo smatrali, i ja to ovde govorim u ime Poslaničke grupe Demokratske stranke, da je dobro za državu Srbiju i za svakog građanina ove zemlje da se mi danas dogovorimo da, pre svega, debatujemo o izveštaju Državnog pregovaračkog tima o Kosovu i Metohiji. Ne vidim zbog čega bi neko nešto protiv toga rekao osim ukoliko nema ovde poslanika, poslaničkih klubova, koji su jako nestrpljivi da se domognu neke državne funkcije, i ja to mogu da razumem kao čovek. Mogu da razumem kao čovek da je želja velika i da tim željama možete u nekom trenutku da pretpostavite i državne interese. Repliku sam uzeo zbog toga što želim ovde da kažem da je potpuna neistina ono što je gospodin Nikolić rekao. Ja nijednu jedinu reč nisam rekao biračima Srpske radikalne stranke. Poštujem svakog birača Srpske radikalne stranke i poštujem svakog birača Demokratske stranke Srbije, poštujem svakog građanina ove zemlje. Svi mi smo ovde predstavnici građana Srbije, mi ovde donosimo odluke koje utiču bitno na sudbinu ljudi koji ovde žive i ja poštujem svoju zemlju i ljude koji u njoj žive i imaju svoja politička prava. Neću ja vama, gospodine Nikoliću, da objašnjavam da li neko govori kineski, ruski ili kako god, ali je neistina da su, sve ovo vreme,vrlo složeni i vrlo teški pregovori oko formiranja Vlade Republike Srbije vezani za to ko će koje ministarstvo da uzme. Što se tiče Demokratske stranke, to je neistina. Sve vreme se borimo za politiku u koju mi verujemo. Ta politika je postala vladajuća politika u ovoj zemlji 5. oktobra 2000. godine. Mi se borimo sve ovo vreme, od 21. januara, za toda Srbija nastavi da vodi politiku koju je vodila posle 5. oktobra 2000. godine. Ja znam da ste vi protiv toga, pa, mi smo vas pobedili. Kako stoje stvari, nema dogovora oko toga da se uspostavi većina u ovom parlamentu, da Srbija nastavi pravcem kojim je krenula 5. oktobra 2000. godine. To je tema, nisu ministarstva tema za Demokratsku stranku. Gospodine Nikoliću, ima jedno vrlo važna stvar ovde, a vi ste uzeli reč nekoliko puta i niste rekli istinu. Isto ste tako izgovorili jednu neistinu i kada ste kazali kako vam predsednik Republike nije poverio mandat da formirate Vladu. To je neistina. Nije mogao da vam poveri mandat. Posle izbora 21. januara, održane su konsultacije. Predsednik Republike Srbije je pozvao predstavnike svih poslaničkih klubova, Poslanički klub Srpske radikalne stranke je imao svoju delegaciju i svi članovi, koliko vidim, te delegacije su ovde, u ovom zdanju Parlamenta. Na pitanje, da li, dame i gospodo, vi iz Srpske radikalne stranke imate kandidata za predsednika Vlade, rekli su – ne. Vi niste imali kandidata za predsednika Vlade. Da li vi, gospodine Nikoliću, uspevate da održite red u svojoj stranci ili ne, ja to ne znam. Vidim da ste nekoliko puta preko novina tražili taj mandat, ali ljudi koje ste vi poslali, računam da ste ih upravo vi poslali kod predsednika Republike, nisu preneli taj zahtev Borisu Tadiću i nisu ispunjeni uslovi da vi ili bilo ko drugi bude predložen za kandidata za predsednika Vlade. Demokratska stranka je predložila Božidara Đelića i vođene su konsultacije o tome da li ima 126 poslanika ili nema. Dakle, važno je da budu potpuno jasne sve činjenice koje su vezane za ovo o čemu ste vi govorili. Gospodine Vučiću, vi grešite, ali ja ne znam odakle potiču vaše zablude i šta ih uzrokuje, kako god da bude završeno glasanje u ovoj skupštini. Može biti završeno tako što će Aligrudić i ljudi koji su iza njega, koje ja upravo sada gledam i vidim da im je jako teško i neprijatno, znači, da gospodin Aligrudić i njegov poslanički klub danas glasaju za vas, kao i gospodin Markićević. Sve je to parlamentarizam. Svako ko sedi u ovoj skupštini ima pravo da donese odluku za koju smatra da je u interesu građana Srbije. Ja mislim da je to veoma loša odluka za Srbiju i zato će da bude velika borba. Vaša je zabluda, gospodine Vučiću,da će rezultat tog glasanja dovesti do toga da vi nama vidite leđa. Gospodine Vučiću, Demokratska stranka je opozicija i neću ja vama to govoriti, pošto vi to znate, nego vi ovde pokušavate da postignete nekakve efekte kod građanstva. Dakle, od marta, ne znam tačno datum, 2004. godine Demokratska stranka je opozicija i bila je opozicija tri godine. Demokratska stranka je dobila dva puta više glasova na izborima 21. januara 2007. nego na izborima 2003. godine. Demokratska stranka će na sledećim izborima, a držim da će oni biti vrlo brzo, dobiti dva puta više glasova nego sada i onda ćemo doći u priliku da vodimo politiku koja će od Srbije napraviti modernu, uređenu i dobru zemlju, zemlju u kojoj će biračima Srpske radikalne stranke, kao i svim građanima ove zemlje, biti mnogo bolje nego što je sada.
Hvala vam, gospodine Petroviću.
Ovo je kao kada ugasite svetla a dete kaže – nije me strah, nije me strah! [[Aplauz]] Naslušao sam se tih autosugestija – ima da ih bijemo, bre, ima da ih zgazimo, bre. Pa, kada prođu izbori, vi se smanjite kao miševi. [[Aplauz]] Ajde da se ne junačimo. Ako ste zaista opozicija, neka danas Boris Tadić podnese ostavku na funkciju predsednikai da završimo taj posao, gospodine Petroviću. Ako zaista budem izabran za predsednika, imaćete pravo da sve vreme ovog sveta iskoristite za kampanju. Videćete kako izgleda demokratsko vođenje Skupštine. Pa i danas možete da radite na izgradnji svoje kampanje i izgradnji svoje hrabrosti. Vi niste opoziciona stranka, a trošite oko 40% budžeta, svih budžeta u Srbiji, a možda i više. Onaj ko troši budžet, taj je vlast, onaj ko pregovara u ime Srbije, taj je vlast. Onaj ko komanduje vojskom, taj je vlast i taj nije opozicija. Još nisam čuo da je u nekoj zemlji u svetu opozicija komandovala vojskom, a možda će i to biti neko demokratsko pravilo. Nazvali ste se petooktobarcima. Pobedili ste nas 5. oktobra, a od onda smo vas uvek pobeđivali i od onda je Srbija, uplašena onim što ste učinili, redigovala svoj kurs i pokušavala da se vrati na pravac kojim je išla do 5. oktobra. Možda će danas Srbija ovim glasanjem da izazove vaše sponzore da počnu da vas hvale, nama da prete. Možda će vam dati novi novac da ga koristite u kampanji, ali više ne mogu da zamislim miting Demokratske stranke na kome bi se pojavio jedan Nemac da govori Srbiji kako da glasa. E, to više nećete moći, jer su vaši Nemci jasno i glasno rekli da im nije dovoljno što smo se razdvojili od Crne Gore, što nam uzimaju Kosovo i Metohiju i neće im biti mnogo da nam uzmu Vojvodinu, Rašku – ne, oni traže našu dušu. Ako ste je vi prodali, evo, danas prebrojavamo patriote koji ne prodaju svoju dušu. [[Aplauz]]
Gospodin Miloš Aligrudić.
Mislio sam da ćemo o svim ovim stvarima govoriti kasnije, pod trećom tačkom dnevnog reda a ne sada. Ali ste me, gospodine Petroviću, izazvali na repliku, zbog jedne tačne stvari koju ste kazali, koju moram da potvrdim. Nažalost, sve drugo što ste izgovorili je netačno. Tačna stvar koju ste izgovorili, a zbog građana Srbije je ovde treba potvrditi, jeste da sve ono što se ovih šest meseci, našom zajedničkom krivicom, gradilo kao utisak da se radilo o ministarstvima,o ličnostima, i da se zbog toga nismo dogovorili – nije tačno i da to nema veze sa tim. Danas moram da potvrdim i javno iznesem jednu drugu stvar, da bi se konačno znalo o čemu se radi. Vidim da ste krenuli u predizbornu kampanju i to govori o jednoj jasnoj stvari, o vašem stavu koji ste doneli – da vam ne pada na pamet da s Demokratskom strankom Srbije pravite koaliciju. Međutim, ljudi ne znaju da ste vi to znali i juče, i prekjuče, danas takođe, prošle nedelje, i pre tri nedelje, jedino što, verovatno, mi to nismo znali. Razlika između vas i nas u onome zbog čega se nismo dogovorili je očigledno na ozbiljnom političkom nivou. Ona se očituje sigurno u jednom malom sektoru koji se ima personalno pokriti, a to je sektor bezbednosti, ali je očigledno da razlika nije u personalnom pristupu, već u krajnjem ishodu, zbog toga što očigledno neko među vama, ne mogu sve vas za to da optužim jer nemam osnova da to uradim, imanameru da sprovodi diktate van ove zemlje, neko ko misli da se van ove zemlje uređuju ministarstva i sastav naših ministarstava, sastav naše vlade i naš sistem bezbednosti. Kada ste shvatili da smo mi takav pristup prepoznali, sada vam više ne odgovara da uopšte vodite razgovore sa DSS o formiranju nove vlade, iako smo mi tim razgovorima i pregovorima bili odani sve ovo vreme, bez obzira na to što se ti sastanci nisu održavali u onom tempu, onom merom i u onom broju koji je trebalo da bude u slučaju da su hteli da budu iskreni. Mi smo vas poslednje dve nedelje čekali da se nakanite da sednemo i ozbiljno razgovaramo o ovom pitanju. Svi vaši razgovori koje ste vodili s nama, koje najbolje znam, bili su brifinzi u vrlo kratkom vremenu, kratki razgovori telefonom i sve je vodilo zaokruživanju jednog sistema koji treba da bude obezbeđen za nekog drugog, a ne za interes građana Srbije. To je problem. Gospodo, vratite se na iskrene razgovore, u okviru onog kompromisnog predloga koji je ponuđen od strane DSS. [[Smeh u sali]] Naravno, vi se smejete, jer to iskreno nikada niste hteli i to je vaš problem, a za ovom govornicom nikada niste čuli, do ovog trenutka, bilo koga od strane DSS da je pokušao, kao ni mene lično, da vodi kampanju za nove izbore i slično. Vi ste prvi to izgovorili danas, gospodine Petroviću, i prvi ste danas pokrenuli priču u vezi s novom izbornom kampanjom. Vi ste oni koji priželjkuju nove izbore, jer, valjda, mislite da nekome sa Zapada ili onome otkuda vi primate naloge ne odgovara da DSS uopšte učestvuje u vlasti. To je ono što je vaš politički stav, koji ste danas definitivno jasno iskristalisali. Danas ste imali priliku da čujete, kao što je javnost čula preko medija, da je DSS još jednom pozvao DS i G17 plus na iskren i ozbiljan dogovor, na prihvatanje predloga koje smo mi podneli. Možemo otvoriti priču i o korekciji tih predloga, ako se radi o personalnim rešenjima, ali se bojim i očigledno vidim da nije do toga i da je u pitanju nešto drugo. Bilo bi dobro da to do kraja ovde otvorite, da bismo znali do kraja čije naloge ko dobija i za koga vi mislite da ima pravo da nam uređuje naše personalne odnose i rešenja u Vladi Republike Srbije. Ako je to problem, onda da to otvorimo do kraja i vidimo šta je. Ako to nije problem, gospodine Petroviću, onda kako da ubedimo narod da se zaista nismo dogovorili i da je istina ovo što ste vi rekli malopre – da nije bitno ko će koje mesto u vladi zauzeti. Kako da ubedimo narod da to nije tačno? O čemu vi ovde pričate, gospodine Petroviću? O čemu onda pričate danas, jer ste danas pokrenuli čitavu kampanju, molim vas da objasnite. Mi smo pokušali da vam kažemo da ćemo vas pozvati da posebno pod tom tačkom dnevnog reda nešto kažete, ali sada ne možemo, jer, naprosto, nismo verovali da možemo otvoriti ovakvu diskusiju. Potrebno je da glasamo za jedan jedinstveni predlog, svi, zbog demokratske procedure u Skupštini, u vezi s izborom predsednika Skupštine. Ako je to neko ko može da nas reprezentuje, onda će najveći broj poslanika u Skupštini, i ako je to kandidat od strane srpskih radikala, glasati. Ako biste, gospodine Petroviću, to bili i vi,odnosno da je Demokratska stranka imala 81 mandat a oni 64, bez trenutka razmišljanja bismo glasali za vašeg kandidata i za bilo kog kandidata u ovoj skupštini. Prema tome, vi se rugate nečemu što mi pokušavamo da postavimo kao princip daljeg rada i pokušavate da zamenite teze da biste prikrili prave namere. To ste pokazali danas u vašem izlaganju i to je ono na šta moramo da ukažemo, da to izađe na svetlo dana. To moraju da čuju danas građani Srbije i onda da vidimo ko koga ovde zamajava tri meseca i zašto mi ovde ne glasamo i za Vladu Srbije i za predsednika Skupštine, jer da glasamo zajedno za Vladu, danas bi predsednik Skupštine reflektovao tu većinu. [[Aplauz]]
Replika, gospodin Petrović, pa gospodin Jovanović, pa gospodin Čanak.
Gospodine Aligrudiću, vidi se da ulazite u jedan potpuno jasan način govora, koji pokazuje na koju stranu ste vi nepovratno krenuli. [[Aplauz]] Vi pokušavate da budete veći katolik od pape, ali to ne biva. Teško ćete vi biti gori od radikala, samo ćete propasti, ali to nije moja stvar. Vaše odluke su vaša odgovornost. Želim nešto ovde da kažem što ne može da me ostavi bez odgovora. Gospodine Aligrudiću, da li ste svesni da vi nas optužujete za izdaju? (Odgovor poslanika Aligrudića, sa mesta: Da) Dakle, gospodin Aligrudić potvrđuje danas da smo mi, dakle Demokratska stranka Srbije, odnosno njen ovlašćeni predstavnik u Parlamentu je proglasio Demokratsku stranku izdajničkom strankom. (Uzvici od strane Radikala – jeste!) Naravno, nije prvi put, gospodine Aligrudiću. Nije prvi put da nas bez ikakvog razloga, bez ikakvog dokaza optužujete. Nikada nikakav dokaz nije dat o tome da se bilo čime što je protiv državnih interesa bavila DS, ni 1990. godine, ni 1993. godine, ni kada je predsednik DS–a bio Dragoljub Mićunović, ni kada je predsednik stranke bio Zoran Đinđić, a optuživali su ga sa svih strana, ni danas kada je predsednik Srbije Boris Tadić predsednik DS–a. Dakle, gospodine Aligrudiću, krenuli ste vi, to je jasno sada, u predizbornu kampanju.
Molim Vas.
Moram, gospođo Vučić, teške reči je izgovorio. Dakle, sada mi je jasno da, u stvari, do kraja niste dobili pristanak od SRS–a da ćete vladu praviti zajedno. Nije nam jasno da li ćete u Vladu sa njima ili se spremate za nove parlamentarne izbore, a na tim novim parlamentarnim izborima izdajništvo DS–a treba da bude tema. Dakle, 2000. godine, kada smo nekim slučajem bili zajedno u nekoj koaliciji, tema je bila da smo svi izdajnici, a evo, sada ste našli za shodno da optužite DS za nečasne stvari i nečasna dela, i to nema nikakve veze sa razumom, sa činjenicama. Demokratska stranka neće, niti može da formira vladu ukoliko nije potpuno jasno da ta vlada vodi Srbiju ka stvaranju jedne moderne, normalne evropske zemlje, da je to vlada koja će braniti svoje nacionalne interese, koja će braniti integritet države na Kosovu i Metohiji, suverenitet države na Kosovu i Metohiji. Može, šta god ko hoće da govori, mi smo na to, dame i gospodo, navikli.Možete kakve god hoćete neistine da govorite. Ukoliko ste krenuli u predizbornu kampanju, još jednom na vas apelujem da pre nego što ta predizborna kampanja, ukoliko dođe do novih izbora, krene, što DS ne želi, da ipak učinimo ovo o čemu govorili smo na početku ove debate, koja je mogla i da izostane, da se govori o izveštaju Državnog pregovaračkog tima, jer mislim da je to interes građana Srbije i interes ove države.
Gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo, nisam uzeo reč pre gospodina Jovanovića. Više puta sam se javljao i povodom prvog izlaganja gospodina Petrovića, za ličnu repliku, ali niste mi dali. Samo da stvar bude jasna, inače, siguran sam da u parlamentu koji ne vodi DS svako ima pravo na slobodnu reč i svoje mišljenje. Dakle, dame i gospodo, gospodin Petrović, predstavnik grupe poslanika Demokratske stranke, Sandžačke demokratske partije i Demokratske stranke Hrvata u Vojvodinije danas rekao jednu istinu. Inače, sve je izmislio. Naš narod je to rekao drugim rečnikom, a ja neću danas, zbog visokog doma u kome se nalazimo. Mislio sam da je u jednom trenutku zakolačio očima, ali ih je iskolačio. Gospodin Petrović je rekao jednu stvar na ono o čemu je govorio gospodin Aligrudić, rekao je – nije nam to prvi put. To je tačno, gospodine Petroviću. Nije vam to prvi put. Od osnivanja ste takvi. Od početka ste takvi. Od početka vam neki Cobel ili Karla del Ponte izdaju naloge. Od početka radite za sve druge, protiv svoje zemlje, i naravno da vam nije prvi put. Siguran sam da većina birača u Srbiji, kada glasa za listu DS, listu na kojoj se nalazi stranka Rasima Ljajića i podružnica HDZ–a u Vojvodini, zna da glasaju za ljude koji bi trebalo da vode računa ointeresima Srbije, a ne o interesima Cobela ili bilo koga drugog. Znam da vi služite samo njihovim interesima i to zna većina građana Srbije, ali nije to problem. Problem je u tome što ste se vi danas drznuli da kažete u jednom trenutku – da li je Tomi Nikoliću stalo da dođe na jednu državnu funkciju 7 ili 10 dana. Kako Vas nije stid? Ni iz jednog upravnog odbora, nijedna od vaših silnih lopuža nije otišla u sve vreme vladavine, tobože, DSS–a, SPS–a i ne znam koga. Gledam Olimpijski komitet ove zemlje. To je skup najgorih bandita i lopova. Pravi Glavni odbor Demokratske stranke. Koji god forum da pogledamo, od predsednika Privredne komore Srbije pa nadalje, svi iz DS–a. U kakvoj ste to vi opoziciji? Gde ste to vi? O čemu vi pričate? Vama smeta kada prihvatamo vaše reči. Pa, mi vas poštujemo, jer ste rekli – mora da se poštuje volja građana. Onaj ko je dobio najviše glasova, mora u konstituisanju Skupštine, kao što vi govorite za konstituisanje Vlade, da dobije te glasove.
Vreme, gospodine Vučiću.
Naše vreme, kao što znate, poštovana gospođo Vučić, tek dolazi. Dakle, gospodine Petroviću, gospodin Nikolić sasvim sigurno ne čezne za funkcijama, već za odgovornošću, da pokaže da u Srbiji može mnogo bolje i više da se uradi za narod i građane, a ne da se radi kao što ste radili – protiv naroda i protiv građana. Da vam kažem nešto. Javljaju se ljudi iz cele Srbije, ne može se to zaustaviti, oduševljenje je u svim gradovima, jer ljudi vam već vide leđa, ljudi se nadaju da vas nikada više u tolikom broju neće videti. Ne može se zaustaviti radost kod ljudi. Još nešto, ja vas, gospodine Petroviću, izuzetno poštujem. S vremena na vreme mi se učini da mi nešto pripretite kada prolazite, pa me odmah jeza obuzme. Možda sam pogrešno protumačio, izvinjavam se ako je tako. Imam savet za vas. Nemojte više da izlazite za ovu govornicu. Još od kad je Đilas Grola ošamario tamo 1945, pa se Demokratska stranka priključila komunistima, uvek su za nekog drugog radili, nikada nisu za svoj narod i za svoje građane, još od tada, radili. Za vas je savet, malo, gospodine Petroviću, zakolačite oči unazad, razmislite, i vama i vašoj deci, svoj deci Srbije biće mnogo bolje kada radikali budu vladali.
Gospodin Čanak.
Dame i gospodo, hteo bih samo da vas nešto pitam. Pitanje glasi – da li ste svesni da ovo o čemu sada razgovaramo, način na koji razgovaramo i sve ovo što se događa gledaju milioni ljudi, očekujući od nas rešenje, očekujući da se nešto dogodi i da prestane agonija koja traje. Ta agonija je sve ljude u Srbiji dovela u situaciju da od toga direktno ispaštaju i trpe. To je stvar koja se više ne može trpeti. Jednostavno, mi nemamo pravo da to radimo ljudima u Srbiji. Naravno da je potrebno razgovarati i debatovati o izveštaju Pregovaračkog tima, ali, s druge strane, koliko se ja razumem u skupštinsku proceduru, kada se o nečemu glasalo, ta je tačka završena. Nema nijednog razloga da svi mi ovde trošimo vreme, gledajući kako da odložimo, kroz beskonačne uvredljive svađe i reči koje upućujemo jedni drugima, ono što treba da se dogodi, a to je izbor predsednika Skupštine, Narodne skupštine Republike Srbije. Treba izabrati predsednika i na osnovu toga videti šta će se dalje događati. Osnova svake demokratije je institucija. Institucije se moraju čuvati i održavati. To što ja lično mislim da SRS mora biti zabranjena, to je nešto sasvim drugo, iz jednostavnog razloga što priča o tome da jako mnogo ljudi glasa za tu stranku, najviše u Srbiji, može da se uporedi sa sledećim. Podsetiću vas da je najviše štediša imala ''Dafiment banka'', pa opet nije postala državna banka Srbije, iz jednostavnog razloga – što je širila laži i zavodila ljude, obećavajući olako stvari koje nisu realne. Međutim, to je jedan deo priče. Drugi deo priče je taj da sam apsolutno za to da odmah pristupimo izboru predsednika ovog visokog doma, iz jednostavnog razloga što se vlast u jednoj zemlji ne drži ni policijom ni represijom. Srbija je država koju je napravio Milo Đukanović, a stanovništvo u njoj drži Oli Ren. To je situacija Srbije danas i nemojte, molim vas, da razliku između ovog doma i običnog cirkusa čini to što mi imamo zidano zdanje, a oni moraju da razapinju šator. Stvar je jednostavna, predsednik Narodne skupštine se bira po članu 104. Ustava Srbije, sa 126 glasova narodnih poslanika. To znači, apsolutnom većinom. Sa isto toliko glasova se bira i predsednik Vlade. Znači, ko izabere, kroz 15 minuta, pet minuta, ili pet sati, predsednika Narodne skupštine, taj, sasvim je logično, ima mandat, mogućnost i većinu da formira i Vladu. Da se više ne lažemo, da već jednom prekinemo laži o nekakvom demokratskom bloku, patriotskom bloku, da vidimo ko je sa koje strane, da se pogledamo u oči i da vidimo šta ćemo sa svim tim da uradimo. Ovakvim pristupom doći ćemo do toga da se kroz par meseci svi mi upitamo da li smo uvučeni da budemo deo nečega čega prirodno nismo deo, nekog bloka ili blokčića čega nismo deo i čega nećemo biti deo. Završio bih rečima mudrijih od mene, koji su zbog sličnih rasprava u ovom visokom domu, pre 60 ili 70 godina, između dva rata, izgovorili – sačuvaj me, Bože, srpskog junaštva i hrvatske kulture. Ja ću sada reći – sačuvaj me, Bože, radikalskog patriotizma i DSS–ovog legalizma.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovo poslednji trenutak da vratimo ozbiljnost u Parlament. Oni koji su iskreno želeli raspravu o izveštaju Državnog pregovaračkog tima, to je trebalo da predlože. Cilj naše inicijative je vrlo jasan i mi iza njega u ovom trenutku stojimo. Smatramo da je preduslov za raspravu o izboru predsednika Parlamenta zauzimanje jasnih političkih pozicija. Ovde smo čuli pozivanje na patriotsku svest. Ovde smo, isto tako, čuli obrazloženje odsustva patriotske svesti i optužbe za neku vrstu izdajstva. To nije jezik parlamenta i to ne sme biti politika u Srbiji 2007. godine. Zbog toga, Parlament treba na vrlo jasan način da izađe iz ove situacije, jednostavnim glasanjem. Ali, to glasanje obavezuje one koji će potom, u otvorenoj raspravi o izboru predsednika Parlamenta, svoju argumentaciju graditi, između ostalog, na navodnoj odbrani Kosova i nacionalnih interesa Srbije, jer je nemoguće tako nešto raditi, a pri tom biti nezainteresovan za izveštaj Državnog pregovaračkog tima. Što se tiče optužbi za izdajstvo, to je poslednja tema o kojoj možemo razgovarati i na koju treba da pristanemo. Pogotovo na to ne pristaje LDP, pošto smo suočeni s optužbama koje dolaze iz dve političke stranke – jedne koja je razorila srpsko društvo, u periodu vladavine kroz koaliciju sa Slobodanom Miloševićem, i druge koja odgovor za izdajstvo treba da potraži u svojim redovima, koja treba odgovor da traži od direktora BIA, jer je to jedina osoba koja je nesumnjivo, u toku poslednjih nekoliko godina, počinila akt veleizdaje, i to treba da bude tema za skupštinski Odbor za bezbednost. Mislim na direktora BIA Radeta Bulatovića i njegovo nezakonito i protivustavno ponašanje.
Reč ima gospodin Gavrilović.
Poštovani poslanici, dužan sam pre nego što kažem nekoliko reči povodom ove rasprave... Za razliku od tebe, da, Tomislave Nikoliću. Ne treba dobacivati na taj način, to nije u redu. Istorijske činjenice, Vučiću, pokazuju da je u avgustu 1945. godine poslanik Demokratske stranke u Parlamentu podneo predlog zakona o slobodi od straha. I vi takvog poslanika nazivate izdajnikom i da je služio komunistima. Sram vas bilo! Dragić Joksimović je sve slobodoumne mlade ljude branio na sudskim procesima, uključujući i proces protiv Draže Mihailovića, i zbog toga je završio u Sremskoj Mitrovici i tu okončao svoj život. To su predstavnici Demokratske stranke bili između dva rata, to su i danas. Doduše, ima tu istine. Vaša je bila jedna predizborna parola – gde su srpske zemlje, tu su srpski radikali. Sada pogledajmo zajedno svi gde su to srpske zemlje, a gde ima radikala. Da li ih ima, možda, u Republici Srpskoj Krajini, u Republici Srpskoj, u Crnoj Gori? Nema ih nigde. Što nema radikala to je mala šteta, ali tamo sada više nema ni Srba i sve ih je manje. To je politika koju je vodila ova stranka. Čuli smo, takođe, da se nova Srbija danas rađa. Ne mislim ona Velje Ilića, nego neka nova Srbija. Da li je to ona Srbija koja je podržavala vlast SPS–a, sa najvećom inflacijom u svetu 1992. i 1993. godine? Da li je to ona nova Srbija u čije su vreme formirani Dafina i Jezda, a uzeta sredstva građanima vraćala nova demokratska vlast? Da li je to ta nova Srbija u kojoj će Vučić biti ministar za informisanje, da ponovo šaljemo ljude u zatvore i da se ubijaju novinari? Da li je to ona nova Srbija u kojoj ćemo ponovo da imamo 1.000 dolara po glavi stanovnika, a Slovenija danas ima 17.000? To je gospodo, posledica političkih odluka koje ste vi donosili devedesetih godina. Ako je to ta nova Srbija, samo molim gospodu iz DSS–a da o tome vodimo računa, da danas ili sutra odlučujemo o nečemu, o tome kuda će Srbija ići duži period. To nije samo personalno pitanje. Ovo je krupno političko pitanje i zbog toga je važno da shvatimo ove poruke, da su one više potreba za nečim što je Srbija trebalo da prevaziđe. Pogledajmo svoje okruženje. Ko je god sarađivao sa svetom na pravi način uspeo je da na određeni način svojim građanima obezbedi bolji standard, više posla, bolji život, a da niko u tim državama nije smatran posebno izdajnikom, a posebno patriotom. Da li je neko od vas pomislio, onda kada ste bili toliko godina na vlasti sa socijalistima, da će Mađari, Rumuni, Bugari, uz svo poštovanje tih država, biti ispred Srbije? To se dogodilo upravo zbog politike koju ste vi vodili, zbog politike koju danas ponovo želite da vratite ovde. Zbog toga je to važno da shvatite da se ne može više prodavati rog za sveću u Srbiju i neće to uspeti ni Tomislavu Nikoliću, ni Aleksandru Vučiću, bez obzira na šta se pozivali i kakve demagoške sposobnosti imali. Sve je to jako ograničeno i sve je to prolazno.
Reč ima gospodin Vučić.
Gospodin Gavrilović je, kao i svaki demokrata, pobegao kao miš, napustio salu, uplašio se, kao što se svaki demokrata uvek plaši svega. Pobegao je u poslednju klupu, izvinjavam se. Nemojte da mu dobacujete to, ja nikada neću reći za njega ni da je bitanga, niti bilo šta drugo. Nemojte to da mu dobacujete. Neću da se spuštam na njegov nivo. To šta građani Užica o njemu misle – znamo, ali ja ni o tome ovog trenutka neću da govorim.Samo ću da kažem, čak i ako je gore od toga, gospodinu Gavriloviću moram da kažem, na srpskom se kaže lažov, a ne znam kako se to kaže na fini način. Gospodine Gavriloviću, vi ste u vreme hiperinflacije bili na vlasti, sram da vas bude; Zoran Đinđić je postavio Miodraga Perišića za ministra u Saveznoj vladi kada smo mi bili u opoziciji, progonjeni. Sram vas bilo što lažete naciju ovde. Zoran Đinđić je iz Dafiment banke uzeo 300.000 maraka, a ne mi, srpski radikali. Zato treba da govorite istinu, treba da pričate o tome, krali ste i otimali sve od naroda i građana Srbije. Vi ste uzimali od Danijela Boajera pare, gospodine Gavriloviću, i tada je još počelo, zato ovo nije prvi put, nego ko zna koji put, gospodine Gavriloviću. Zato je to ko zna koji put, zato što vi kadaiskolačite oči, kao da svi danas u DS–u imate tvrdu stolicu, mislite da treba neko da vas se plaši. Prošlo je vreme straha i od vas, gospodine Gavriloviću, oslobađa se Srbija straha od najgorih prevaranata, lopova i kriminalaca, a to ste vi iz DS, najgori banditi koji su Srbijom vladali, najgori ološ koji je bio na vlasti u Srbiji ikada. Ja vam kažem, Srbija zuluma vašeg više neće da trpi, nigde i ni na koji način, nigde i nijednog trenutka. Vi ste ti koji bi da zabranjuju stranke. Vi ste ti koji biste malo da hapsite, malo da bijete, svašta da činite. Mi vas, gospodine Gavriloviću, nećemo da zabranjujemo. Nećemo da zabranjujemo čak ni poslove onoga kojim se hvalite da ste izdajnici, lopovi, kriminalci i sve ostalo.
Gospodine Vučiću, obećali ste da ćete biti kratki.
Ali, ja znam, gospođo Vučić, da i vi osećate koliko je ovo istinito i koliko je ovo prava stvar za Srbiju da čuje, pa ćete mi dopustiti još koji sekund. Dakle, ej, bre, lopovi jedni, vi imate ovde jednog koji ima 11 miliona evra! Sram vas bilo, da vi nekome govorite nešto, 11 miliona evra ima na računu. Jel' pobegao? Nit manjih ljudi, nit više para na jednom mestu. Koliko, 10% «Meridijan banke» – 11 miliona evra. Ja moram da vam kažem jednu stvar, zakolačite oči, pošto nas niste uplašili, nemojte da plašite građane Srbije. Na njihovu sreću, vi o budućnosti Srbije u skorijem periodu nećete odlučivati, na sreću naše dece, pre svega, na sreću naše budućnosti, budućnosti Srbije, a ne budućnosti Cobela i bilo koje unije ili bilo čega drugog. Srbija vas gleda s prezrenjem. Hvala i vama, gospođo Vučić, zaista ste pokazali kako na drugačiji, pravi demokratski način može da se rukovodi Skupštinom, mnogo bolje i mnogo drugačije od onoga kako su to diktatori, zajedno sa gospodinom Gavrilovićem i ostalima, svojevremeno činili. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine Vučiću. Mislim da je replika bilo dosta. Obaveštavam vas.... pa nemojte. Hajde, izvolite.
Vidite, otprilike danas ili ovih dana, kada se vode završni pregovori kako će se formirati nova većina, jedino ovde, u Parlamentu Srbije čujemo da postoji jedna parlamentarna većina za predsednika Skupštine i za njene organe, a druga parlamentarna većina za Vladu. Da vidite takav jedan primer, pa će to biti jasno građanima Srbije. Ali, nema takvih primera. Niti ima ovo što sada hoće, imamo sada tehničku vladu, pa sada da imamo i tehničku skupštinu, pa možda da imamo i tehničku državu. To je, otprilike, krajnji politički cilj. A kada je reč o milionima, da podsetimo samo građane Srbije da je, zajedno uz pomoć predsedavajućih i nekih stranaka u to vreme, na Kipar iz ove zemlje, 90–tih godina, izneto između šest i 11 milijardi dolara i da su danas u Srbiji najbogatiji ljudi koji su taj novac sa Kipra crpeli i donosili. Tada je na vlasti bila Srpska radikalna stranka, ili pomagač upravo Socijalističke stranke Srbije. To su činjenice i uvek je ono – držte lopova, kada čujete nekog čoveka da viče kao Vučić. Šta je razlog tome? On nema argumente, govori neistinu, pa misli da će jačim tonom da nadomesti laži koje izgovara, a to neće moći ni danas ni sutra. Što se tiče straha od vas, ne bih se plašio da ste moćniji nego što jeste, a vi ste, u suštini, plašljiviji od zečeva. Bežali ste kada je god bilo teško. Onda se od toga može napraviti jedna priča kako ćemo da uđemo u nove kombinacije. E sada, pošto se Srbija malo pomerila, oni bi ponovo hteli da dođu na vlast, pa da malo opet od tih novaca uzmu što ga imaju u svojini. Pa, neće biti.
Hvala, gospodine Gavriloviću. Gospodine Vučiću, ali vrlo kratko.
Samo kratko, izneću neke nove argumente, obradovaćete se, verujte mi. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, slatko me je nasmejao gospodin Gavrilović, ne znam da li je i dalje problem sa stolicom ili šta je, ali malo ih zakolačite unazad. Što se tiče straha, naravno da vi ne treba nas da se plašite, naravno, mi smo demokratski orijentisani, mi vas nećemo da zabranjujemo, mi nećemo da vas bijemo, jer ne možemo, jer ste vi najjači, imate i Cobela koji bi nas tukao. Šta ćete, ljudi, nemojte na taj nivo. Ali, hoću jednu stvar da vam kažem – lopove ima da hapsimo i za Kipar, a u te za Kipar izgleda da su svi vaši umešani, jer vi ime nijednog radikala ne izrekoste. Ne znam da je na Kipru bio iko od nas, a od vas,bogami, znam mnoge, i to iz vaše vlasti koju ste formirali 2000. godine, tako da se potpuno slažem i prihvatam inicijativu gospodina Gavrilovića. Gospođo Vučić, vi poznajete Kipar, kao veliki stručnjak, kao pravi ekspert, pravi stručnjak,za razliku od ovih neznalica, ali znate i sami koliko su oni krali. Zbog opštedruštvene opasnosti tih velikih krivičnih dela koje je ova banda činila, molim vas da se dogovorite sa budućim predsednikom, on će vaše savete, siguran sam, prihvatiti, da se stavi na dnevni red Skupštine i rasprava o tome, da vidimo ko je ukrao kiparske pare. Opet ćete, kao kad pogledate Dafinu, kao kad pogledate cementare, kao kad pogledate sve u Srbiji, opet ćete naći ove «žute». Dosta, bre, više! Dosta više i vaše pljačke i vašeg lopovluka i dosta više vašeg zastrašivanja! Ne plašimo se vas nimalo. Koliko god da vas ima, svi zajedno meni jednom ne možete, a ne ovolikim radikalima, da učinite nešto. Ništa ne možete. Najgori ste na kugli zemaljskoj. Ima da vas pobeđujemo, i to nezbog nas, nego i zbog vas, i zbog vaše dece, jer će i vašoj deci biti mnogo bolje kad vi malo zakoračite, vratite se unazad, a neki bolji, pametniji dođu na vaše mesto. Hvala vam.
Dobro, izvolite.
Dame i gospodo, javljam se po Poslovniku. Reklamiram član 104. Poslovnika. S obzirom na to da očigledno mnogi poslanici ovde nisu s tim upoznati, ja ću ga pročitati u celosti: „Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Narodni poslanici su dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica.“ Izvinjavam se, ja vaš jezik očigledno ne govorim, mene je sramota bilo dok sam slušala ovo, a verujem da je mnoge građane Srbije koji ovo gledaju bilo sramota kada su videli ko ih predstavlja. Molim vas da poštujete Poslovnik. Hvala.
Izvolite.
Dakle, sasvim ću kratko. Ko je duže u ovom parlamentu, oni koji to prate, znaju da su neistine i uvrede, lažne optužbe, klevetanja, onoliko jači ukoliko treba obrazložiti stvar koja je nedoslednija. Shvatam duševni nemir svih onih koji hoće da glasaju danas za predsednika Parlamenta, jer je to jedna strašna politička nedoslednost, ali i to ću da iskoristim kao kraj ovog svog obraćanja za povredu Poslovnika. Ne znam ni kako će to izgledati onima koji dobiju glasove, kako će se završiti današnji dan, kada je svetlost dana u Srbiji, pre dva ili tri meseca, ugledala jedna knjiga koja je ovde bila predmet prometa, dakle, prodavali su je u Parlamentu. Povoljna je cena bila. Dr Vojislav Šešelj je predsednik Srpske radikalne stranke, kao što vi svi znate, i on je napisao jednu knjigu, koja je prilično velika i debela. Reći ću vam šta je politička nedoslednost, a videćete kad bude bilo glasanje za predsednika Parlamenta. Ta knjiga se zove "Politički ortakluk Kurve del Ponte i Kurve del Koštunice". Molim kamere da knjigu i njen naslov pokažu. Kad treba tako teške političke nedoslednosti obrazlagati, kad treba javnost sa time upoznati, naravno da je najlakše lagati, optuživati bez ikakvog dokaza, iznositi neistinite tvrdnje, jer pokušavate na taj način da pokrijete veliko odstupanje od politike koja predstavlja dobru stvar za ovu zemlju. Videćemo kako će se završiti današnja sednica Parlamenta, ali je vrlo važno da cela Srbija zna da se u ovoj skupštini prodaje jedna knjiga koja govori o dosadašnjem odnosu između Srpske radikalne stranke i Demokratske stranke Srbije. Videćemo, možda su se promenile stvari.
Izvolite.
Gospodine Petroviću, dopunite svoje znanje, još jednu knjigu ću vam pokloniti dr Vojislava Šešelja – "Ubistvo mafijaškog premijera Zorana Đinđića".
Izvolite.
Gospođo Vučić, vi kao predsedavajuća morate reagovati na ovo što je izrekao kandidat za predsednika Skupštine i poslanik Republičkog parlamenta. Tražim da, u skladu sa Poslovnikom, izreknete meru udaljenja sa sednice poslaniku Tomislavu Nikoliću, očekujem da to stavite na glasanje.
O tome ćemo odlučivati u danu za glasanje. Izvolite.
Gospodine Nikoliću, samo dokazujete ono što sam rekao. Što vam je veća ova nedoslednost, to upotrebljavate grublje, teže reči, veće neistine, sve veće zlo izlazi. Nemam potrebu da izučavam ovo delo. Na to sam samo upozorio one koji će da glasaju za vas. Demokratska stranka će učiniti sve da vi budete što kraće predsednik Parlamenta i da na sledećim parlamentarnim izborima odete u jednu trajnu i istorijsku opoziciju, a neki će i nestati sa političke scene. Nema potrebe da izučavam dela koja ste vi sad ovde naveli. Izvinjavam se, gospodine Vučiću, bili ste u zabludi, nisam imao nameru da vam bilo šta loše kažem. Pogrešno ste razumeli.
Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da primetim kako im se nekada naslov knjige sviđa, a nekad im se naslov knjige ne sviđa. To je samo naslov knjige. Nećete, valjda, knjige da zabranjujete?! Znam da ste ljude slali da zabranjuju knjige, Života Ivanović i Nikola Milošević su bili recenzenti, što se još od Titovog perioda nije dešavalo, zato što biste vi da zabranite drugačiju misao, zato što biste da zabranite svakoga ko bi drugačije da kaže nešto o vašoj vlasti. Nemojte da pretite i da dobacujete, znam da ste mnogo jaki i hrabri. Nema smisla da narod čuje kako psujete sa govornice i kako niste baš takve demokrate kakvima se u javnosti predstavljate, to kada mi pominjete majku, a da vas obavestim da sestru nemam – imam brata, da vas ne čujem slučajno da ste pokušali da psujete nešto. Dakle, da vas obavestim da samo zlo izbija iz vašeg pogleda. Po Forilo–Brozovoj teoriji, tačno kad vas pogledaju, vide vam zlo i vide vam kako i šta možete da učinite Srbiji. Ovo je istina, gospođo Vučić, vi znate. Znam da se vi i u ovo razumete. Završavam, pozivam vas da krenete u glasanje, jer kad krenete u postupak glasanja niko ne može da vas prekida, da vam pomognem oko toga. Što se tiče Srpske radikalne stranke i toga šta ćete se truditi ili se nećete truditi, trudili se, ne trudili se – budućnost je naša, a vama ostaje neslavna prošlost, pa neka istorija sudi o tome ko je šta u prošlosti radio, a za našu decu moraju mnogo bolji od vas da glasaju.
Izvolite.
Dame i gospodo, poštovana predsedavajuća, želim da kažem da se u toku današnjeg dana više puta grubo prekršio Poslovnik, pre svega, sa vaše strane, zbog toga što niste svim poslanicima omogućili jednako zastupanje interesa građana za ovom govornicom. Nekima dozvoljavate više puta da izađu za ovu govornicu, nekima ne dozvoljavate da se prvi put jave sa primedbama zbog kršenja Poslovnika. Želim da ukažemna član 85. Poslovnika i na to da samo predsednik Narodne skupštine može da zakaže sednicu Narodne skupštine izvan dana kako je to utvrđeno Poslovnikom. Predsedavajuća na to nema pravo. Ovo je konstitutivna sednica, koja je zakazana od strane prethodnog predsednika Narodne skupštine, i vi nemate pravo da zakazujete Skupštinu ponedeljkom, kako ste danas učinili. S druge strane, vi ste dužni da danas stavite na glasanje sve predloge kojima je izražena sumnja u kršenje Poslovnika, zato što na konstitutivnoj sednici nema dana za glasanje; samo predsednik Narodne skupštine, u skladu sa članom 85. Poslovnika, može da odredi dan za glasanje, ali kada se radi o sednicama koje nisu konstitutivne. Prema tome, ukoliko ne postupite po predlozima poslanika, vi ćete na grub način prekršiti Poslovnik i na taj način ćete poništiti sve odluke koje ova skupština bude donela. Hvala.
Mislim da je red da se vratimo na dostojanstvo Narodne skupštine i da ostavimo neka to razmatra onaj čije su to nadležnosti. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – IZBOR PREDSEDNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Obaveštavam vas da smo u skladu sa članom 10. Poslovnika Narodne skupštine primili predloge kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, i to dva predloga. Kao što ste dobili u materijalu, prvi kandidat je Milošević Milena, član Demokratske stranke. Drugi kandidat je Tomislav Nikolić, član Srpske radikalne stranke. Podsećam da prema članu 10. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine izvestilac predlagača može da obrazloži predlog. Da li izvestioci predlagača žele da obrazlože predloge kandidata za predsednika Narodne skupštine? Prvi je gospodin Dušan Petrović. Pre nego što počnete, gospodine Petroviću, rekla bih da ću, u duhu člana 85, učiniti sve što ovde stoji i produžiti rad Skupštine ako je potrebno.
Dame i gospodo, Demokratska stranka je pre više od mesec dana, 30. marta, predložila Milenu Milošević za predsednika Skupštine. Taj predlog je učinjen u skladu sa Poslovnikom. Gospođu Milenu Milošević smo predložili, i želim da na to podsetim, da bismo stvorili okolnosti u kojima je moguće doneti vrlo važne odluke u situaciji u kojoj se Srbija nalazi. Dana 30. marta je, po Ustavu Republike Srbije, istekao rok do kada je država morala da bude u režimu privremenog finansiranja. Vrlo je bilo važno da donesemo zakon o promeni budžetskog sistema. S druge strane, evo, više od tri sata debate pre nego što je i počela rasprava o ovom pitanju govorili smo o tome da je vrlo važno da se još jednom otvori debata o pitanju Kosova i Metohiju i o izveštaju Državnog pregovaračkog tima. Mislim da je vrlo bitno da istaknem sve te činjenice koje su nas navele da već 30. marta učinimo ovaj predlog. Gospođa Milena Milošević je poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije već treći mandat. Gospođa Milena Milošević je obavljala vrlo odgovorne i važne poslove u toku svog političkog angažovanja i delovanja. Bila je osam i po godina predsednik Skupštine opštine Vračar, beogradske skupštine, a pre toga je više od dve godine bila potpredsednik Skupštine opštine Vračar. Demokratska stranka ima vrlo jasnu politiku o tome da ljudi koji predstavljaju građane Srbije, građane koji su glasali za Demokratsku stranku, dakle, da poslanici, odbornici i predsednici opština treba da se posvete poslovima koje obavljaju i da im iskažu svoju punu pažnju, da učine sve što mogu da te poslove obavljaju na što je moguće bolji način. Dakle, gospođa Milena Milošević je, evo, već sedam godina u Parlamentu, u Narodnoj skupštini Republike Srbije, i Demokratska stranka smatra da su ispunjeni svi uslovi vezani za njenu ličnost, njenu demokratičnost i sposobnost da na odgovoran i dobar način obavlja posao predsednika Narodne skupštine Srbije. Želim da kažem nešto što predstavlja, koliko mogu da vidim, dilemu danas, a odnosi se na izbor predsednika Skupštine. Izbor predsednika Narodne skupštine Republike Srbije je političko pitanje prvog reda. Ne može da bude,nije nikada bilo, niti će ikada biti, niti u Srbiji, niti u bilo kojoj drugoj zemlji u kojoj postoji režim parlamentarne demokratije, izbor predsednika parlamenta vezan za razrešavanje tehničkih situacija u kojima se jedna skupština može naći. Za izbor predsednika Skupštine potrebno je da se konstituiše većina u parlamentu. Ta većina ne može da bude tehnička, ta većina je politička. Većina poslanika u ovoj skupštini, dakle, potrebno je 126 poslaničkih glasova za izbor predsednika Skupštine, utvrđuje politiku ili okvir za politiku za koju postoji većina u jednom trenutku u jednoj zemlji, za koju postoji većina u Srbiji. Mi danas, i o tome ćemo govoriti kada se otvori debata, imamo dva potpuno jasna predloga u Narodnoj skupštini. Demokratska stranka je istakla gospođu Milenu Milošević kao svog kandidata. Milena Milošević je osoba koja može da bude izvanredan predsednik Narodne skupštine, ali predlog da gospođa Milošević bude predsednik Skupštine je predlog jedne politike, politike koju predlaže Demokratska stranka, politike, i to sam nekoliko puta ovde rekao, koja je postala većinska u Srbiji posle izbora u septembru 2000. godine i posle burnih događaja koji su posle tih izbora usledili i doveli do konstituisanja demokratske vlasti. Dakle, predlog da gospođa Milena Milošević bude predsednik Narodne skupštine Republike Srbije jeste predlog da se u ovoj skupštini konstituiše većina koja će sačuvati glavni pravac politike koju je Srbija imala od 2000. godine do danas, jeste predlog da se formira većina koja će omogućiti da Srbija, onoliko brzo koliko je to moguće, postane uređeno demokratsko evropsko društvo. Potpuno je jasno da će danas biti doneta važna i velika politička odluka. Danas ćemo dobiti potpuno jasno saznanje o tome za koju politiku postoji većina u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a elemente te politike želim da kažem, elemente politike koju predlaže Demokratska stranka. Imali smo uverenje da u širokom krugu stranaka postoji saglasje da ova zemlja takvu politiku vodi, politiku koja treba što pre da nastavi pridruživanje Srbije Evropskoj uniji. Politiku koja bi trebalo da dovede vrlo brzo do nastavka pregovora o stabilizaciji i pridruživanju, politiku koja bi trebalo Srbiji da donese status kandidata za članstvo u Evropskoj uniji u toku 2008. godine, politiku koja bi trebalo da ukloni sve prepreke koje ova zemlja ima zbog neispunjenja međunarodnih obaveza. Politiku koja će imati snagu i sposobnost da istinski brani vitalne državne interese Srbije, da istinski brani interese ove države u pogledu Kosova i Metohije, u pogledu očuvanja teritorijalnog integriteta i suvereniteta države, politiku koja će moći da snažno uđe u borbu protiv kriminala, korupcije, pre svega, politiku koja će biti sposobna da posle izbora predsednika Skupštine formira snažnu i sposobnu vladu Republike Srbije, koja će biti u stanju da taj posao uradi. Onda, ovde je na kraju, ali daleko od toga da je najmanje važno, naprotiv. Da smo mi zemlja i društvo koji imaju bar malo manje problema nego što ih imamo mi danas, problema sa očuvanjem svoje teritorije, problema sa teškim nasleđem devedesetih godina, koje je, u stvari, otvorilo postojanje naših međunarodnih obaveza, da smo, dakle, takva zemlja, ovo što predstavlja poslednji element o kome ću dagovorim, poslednji element te politike, bilo bi najvažnije, jer je to najvažnije u svakoj zemlji koja nema ovakvu muku kakvu ima Srbija. To je ekonomija. Dakle, naše uverenje je da formiranje većine za izbor predsednika Skupštine ovde danas i za izbor Milene Milošević predstavlja pretpostavku i za formiranje većine koja će konstituisati vladu koja može da uđe u brz ekonomski razvoj. To će doprineti da uđemo u brzi ekonomski razvoj, koji će dovesti do smanjenja nezaposlenosti i do priliva stranih investicija za aktiviranje domaćih investicionih potencijala koje Srbija ima. Smatram da ćemo, bez toga, ući u vreme koje će biti veoma teško za građane Srbije. Ali, hrabrost je baviti se politikom u teška vremena, jer je to jedini način da iz tih teških uđemo u dobra vremena. Bavili smo se politikom kao opozicionari, dok je Slobodan Milošević bio na vlasti, i uspeli smo da damo priliku Srbiji. Danas ova skupština i poslanici koji u njoj sede treba da donesu svoju odluku o tome da li će dati svoj glas Mileni Milošević i otpočeti proces konstituisanja nove vlade, koja će snažno povesti Srbiju tamo gde će ona sigurno da završi, pre ili kasnije, u Evropsku uniju, ili ćemo doneti odluku da nam prođu još neke godine, kao što su prošle godine između 1990. i 2000. godine. Demokratska stranka glasa za normalan život, za normalnu Srbiju. Demokratska stranka predlaže Milenu Milošević [[Aplauz]]
Ima reč izvestilac Srpske radikalne stranke, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se kao izvestilac. Imam danas, na osnovu člana 9. i 10. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, izuzetnu čast da za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije predložim čoveka koji vodi najveću poslaničku grupu u Srbiji, čoveka koji je vodio onu političku stranku koja je dobila ubedljivo najveće poverenje građana Srbije. Prva rečenicu koju bih naveo, a koja će pokazati u čemu se sve razlikujemo, ne želeći da kažem nijednu lošu reč o drugim predlozima, suštinska stvar je što će naš predlog pobediti – Tomislav Nikolić da bude predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. [[Aplauz]] Dajem ovaj predlog zato što Tomislav Nikolić, sa mesta predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, neće voditi ovakvu ili onakvu politiku prema ovima ili onima, već će na najdemokratskiji mogući način obavljati svoj posao. Neće zabranjivati nikome da iznosi svoje mišljenje. On će biti taj koji će pokazivati šta sloboda govora u pravom smislu znači. Njemu će biti isti i Dušan Petrović, dok ne dođu izborne kampanje, kao i Aleksandar Vučić, Nataša Jovanović ili bilo ko drugi. Njemu će biti isti gospodin Aligrudić, kao i gospodin Čedomir Jovanović. I to je ono što danas mogu da kažem. To će mu biti posao u narednom periodu, to mogu danas da kažem, i videće se kako može da izgleda i naš parlament, kao pravi demokratski – gde neće biti glasanja iz udaljenih mesta širom Evrope i male Azije, gde neće da bude otimanja poslaničkih mandata i gde će svako ko misli da treba da se razgovara, o bilo kojem predlogu, dobiti svoju šansu. Pročitaću nešto, a onda ću dati sebi slobodu i kazati nekoliko reči o Tomislavu Nikoliću. Tomislav Nikolić je rođen na Sretenje 1952. godine u Kragujevcu. Po zanimanju je građevinski tehničar, a svoju bogatu radnu karijeru je započeo u Građevinskom preduzeću "Žegrap". Bio je šef izgradnje na pruzi Beograd–Bar, a radio je u Majdanpeku, Priboju, Trebinju, Beogradu i u drugim mestima širom bivše Jugoslavije. U firmi "22. decembar" bio je šef investicija u periodu od 12 godina, a dve godine je tehnički direktor Javnog komunalnog preduzeća u Kragujevcu. Od 23. januara 1991. godine član je Srpske radikalne stranke, u kojoj je najpre izabran za njenog potpredsednika, a na tri poslednja kongresa srpskih radikala, tajnim glasanjem, izabran je za zamenika predsednika. Od 1992. godine Tomislav Nikolić je jedini poslanik, jedini čovek koji je bio poslanik u svakom sazivu Narodne skupštine Republike Srbije i on je danas čovek koji ima najveće iskustvo u Skupštini Republike Srbije. Mi, njegovi politički istomišljenici, prijatelji i saradnici, kao i njegovi politički protivnici, znamo da je Tomislav Nikolić čovek koji najbolje poznaje i Poslovnik o radu Narodne skupštine i sve ono što možete da smatrate običajnim parlamentarnim pravom, da ima najviše iskustva, da je uvek prilično smiren i trpeljiv prema svojim političkim protivnicima i smatram da to predstavlja njegov veliki kvalitet u odnosu na sve druge koji bi želeli da dođu na takvu funkciju. Ja bih samo želeo da kažem da je Tomislav Nikolić, iako ovo nije dogovoreno da se kaže, ali ću sebi uzeti slobodu i kazati, jedan od ljudi koji je pretrpeo najteže moguće verbalne napade u prethodnom periodu. Podsetiću vas, inače, da je reč o čoveku koji je, zahvaljujući ličnoj nesreći, imao veoma težak životni put, koji je sam sebe gradio i obrazovao, a morao je da izdržavao sam i sebe i svoju porodicu. Njegov napredak u ličnom i profesionalnom životu je zaista izvanredan i to je svako ko želi da bude objektivan, na bilo koji način, mogao i morao da primeti. Moram da kažem da je to čovek koji je u prethodnom periodu uspeo da zadrži osmeh na licu i kada su ga optuživali najbrutalnijim lažima za najstrašnije stvari. Podsetiću vas na strašne laži u kampanji koje je vodila jedna medijska kuća u Beogradu, optužujući ga za tobožnje zločine i drugo. Onda su rekli – puj pike ne važi, pogrešili smo, izvinite, kada su pobrkali četiri meseca koja im se nisu dopala u lažima. To su oni isti koji su mu tobože našli stan, a posle se ispostavilo da je to stan dečaka od osam godina u ulici Svetog Save. To su isti koji svakog dana vode najgore moguće i najprljavije moguće kampanje, a pri tome nisu čuli nijednu grđu reč od samog Tomislava Nikolića, nijednu težu reč na svoj račun. Nemojte ni da zamišljate koliko je teško to preživeti i koliko je teško istrpeti, ostati veliki i pokazati svima da ste, bez obzira na to, u stanju da praštate. Znam da Tomislav Nikolić ima veliko iskustvo iz prethodnog perioda u Narodnoj skupštini. Bili smo zajedno 1995. godine, kada je pao ispod stolica i kada je, bukvalno, ma kako to smešno danas nekome zvučalo ili izgledalo, jedva izvukao svoju glavu. Ali je mnogo teže bilo posle 2000. godine, kada je svakog dana morao da gleda na koji način će se ponašati, ne politički protivnici, nego oni koji su hteli da nas satru u svakom pogledu. Tomislav Nikolić je i posle odlaska Vojislava Šešelja u Hag, i to posle pisanja optužnice ovde, u Beogradu, bio korektan. Pet godina posle njegovog odlaska u Hag, nema suđenja jer je Tužilaštvo nespremno, zato što se ta optužnica na brzinu pisala ovde, u Beogradu. Posle toga, Tomislav Nikolić je uspeo, svojim državničkim odnosom (to je verovatno bilo uzrokovano mobilnim telefonom, pa ste čuli pištanje) da podigne i Srpsku radikalnu stranku i da vrati nadu građanima Srbije da su promene u ovoj zemlji moguće. Ovog puta hoću da naglasim jednu stvar. Ovo nije glasanje za politički program Srpske radikalne stranke. Ovo je glas za konstituisanje Narodne skupštine i normalno je i logično da sve političke stranke glasaju za onoga ko je dobio najviše glasova na izborima. Potpuno je normalno da onaj ko dobije najveću podršku dobije tu vrstu odgovornosti, makar u narodnom predstavništvu, da se što pre konstituišu svi organi, sva tela, u skladu sa našim običajnim pravom, proporcionalno broju poslanika, odnosno proporcionalno narodnoj volji. Sasvim sam uveren da bi ovaj parlament, makar radio dan, dva, sedam dana ili tri meseca, dok se ne konstituiše neki novi, ili ne znam koliko, dok ne napravite neku većinu, do tog trenutka funkcionisao na apsolutno pravno–perfektan način ukoliko bi ga vodio Tomislav Nikolić. Pozivam sve poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije da glasaju po svojoj savesti, naravno, ali ih pozivam, istovremeno,da građanima koji danas iščekuju odluku Narodne skupštine, mi mislimo da najveći deo iščekuje to s nekom malom nadom da nešto u Srbiji može da se promeni i da može da bude drukčije nego ranije, koji iščekuju izbor Tomislava Nikolića, da u tom izboru učestvuju i da glasaju za Tomislava Nikolića za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, da glasaju za našu Srbiju. Hvala najlepše.
Pre otvaranja pretresa podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici... Ponovo ste prekršili član 100. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije zbog toga što mi niste dali obrazloženje, a bili ste dužni, kako to u članu 100. piše. Najavili ste još jedno kršenje Poslovnika, a to je da će Skupština raditi posle vremena predviđenog Poslovnikom. To, opet insistiram na tome, može da odredi samo predsednik Narodne skupštine. Vi niste predsednik Narodne skupštine. Prema tome, nemate ta ovlašćenja. Ako upodobljavate svoje mesto predsedniku Narodne skupštine, onda ćete i o budućem predsedniku Narodne skupštine morati da zakažete glasanje u danu za glasanje. Ili ćete poštovati Poslovnik dosledno, pa ćete napraviti razliku između konstitutivne sednice i redovne sednice ili ćete nastaviti sa kršenjem Poslovnika, kako ste i započeli. Čekam za ovom govornicom da date obrazloženje o tome da li uvažavate moje primedbe zbog kršenja Poslovnika iznete prilikom prethodnog javljanja.
Razgovaramo o 3. tački dnevnog reda.
Vi ste dužni da mi date obrazloženje, u skladu sa članom 100. Ukoliko nisam zadovoljan vašim obrazloženjem, mogu da tražim glasanje. To piše u članu 100. Ako se pristupi glasanju za predsednika Narodne skupštine, ako neki od kandidata koji se javljao po Poslovniku bude izabran, neće, zbog konflikta interesa, moći samostalno da zakaže dan za glasanje o primedbama koje sam iznosio. Prema tome, molim vas da date obrazloženje u odnosu na primedbe i odlučite da li će se o svim predlozima za glasanje odlučivati sada, pre izbora predsednika Narodne skupštine.
Pošto nisam predsednik Skupštine, ne mogu da vam dam obrazloženje i molim vas da idete na svoje mesto. Pre otvaranja pretresa, shodno članu 94, podsećam poslanike Narodne skupštine da ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničkih grupa. Molim poslaničke grupe, ako već to nisu uradile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 10. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres. Da li predsednici poslaničkih grupa žele reč?
Konačno je nastupio trenutak da razgovaramo o temi, iako smo to prebacili na raniji deo, kada smo pričali o povredama Poslovnika. Sada je pravo vreme da razjasnimo šta mi ovde radimo. Pred sobom imamo dva predloga za izbor predsednika Narodne skupštine. Inače, u političkoj praksi, to svi znaju, kada se bira predsednik Skupštine, to obično reflektuje volju skupštinske većine, koja se očituje na taj način što se pre toga ili istovremeno sa tim dogovori politika koju će skupštinska većina zastupati i ta politika se u svim državama za koje ja znam da su demokratske države očituje preko izabrane vlade. Dakle, izborom vlade se definiše politika koju zastupa skupštinska većina braneći tu vladu i po pravilu, mada i tu ima izuzetaka u poslovnicima određenih država, ali po pravilu u poslovnicima je predviđeno, i to je politička praksa, da i predsednik skupštine bude izabran tako da reflektuje tu volju, tu skupštinsku većinu. Dakle, za nas iz DSS–a nijednog trenutka ne bi bio problem da glasamo za bilo kog kandidata kojeg predloži bilo koji naš koalicioni partner, u slučaju dogovora o formiranju nove vlade. I pri tom, u tom smislu ne želim da raspravljam o personalnim rešenjima, za nas bi rešenje naših koalicionih partnera koje bi nam bilo predočeno bilo apsolutno prihvatljivo, ukoliko je deo našeg dogovora. Ono što danas mogu sigurno da kažem, i zbog čega žalim, to je da nemamo danas dogovor o jasno definisanoj skupštinskoj većini koja bi podržavala politiku izraženu kroz Vladu Republike Srbije koju bira ovaj dom. Samim tim je automatski s tim u vezi ima li dogovora i o poziciji predsednika Narodne skupštine, jer u našem sistemu, a to je i istorija pokazala, to je praktično neraskidivo. Nažalost, danas nemamo dogovor o formiranju Vlade Republike Srbije, na šta ću se vratiti da kažem zašto ne. U situaciji smo da imamo dva predložena kandidata. Jedan kandidat je predstavnik političke stranke koja ima 64 mandata u ovom parlamentu. To je politička stranka, sticajem okolnosti, s kojom je Demokratska stranka Srbije pregovarala; ne znam da li još uvek pregovara, ali smo svakako tri meseca pregovarali o formiranju nove vlade. Druga politička stranka je ona politička stranka sa kojom moja politička stranka nijednog trenutka nije vodila razgovore o formiranju skupštinske većine, podršci nekoj vladi u ovom parlamentu, niti znam da se to u ovom trenutku uopšte čini, koja je predložila svog kandidata za predsednika Narodne skupštine. Ta politička stranka ima 81 mandat u Narodnoj skupštini. Mi smo u više navrata probali da postignemo dogovor o ovom pitanju. Prvo sam to čuo od Tomislava Nikolića, pre oko dva i po meseca, možda tome ima i više. Taj predlog je bio razuman – da se formira Skupština do kraja, a da zatim prepustimo onima koji i dalje dogovaraju stvari kada je reč o formiranju vlade da to i učine. Do tog dogovora do danas nije došlo. Došlo je do jedne inicijative Demokratske stranke od pre nekoliko nedelja, mislim da već toliko ima, kada je predložila Milenu Milošević, i tada je dala motive koje je obrazložila, koliko se sećam, a osim toga biće tu ljudi koji će dati to obrazloženje bolje od mene, od strane Demokratske stranke, time da je potrebno prvo izabrati predsednika koji može svojom funkcijom odgovoriti na nove izazove na koje svojom funkcijom po položaju gospođa Borka Vučić ne može i, drugo, da bi se doneo zakon o izmenama Zakona o budžetskom sistemu, a zarad jasnijeg načina finansiranja Republike u periodu u kojem smo. To je bilo tada obrazloženje. Mi smo imali drugo obrazloženje kada smo sa našim potencijalnim partnerima, pa i onima koji to zapravo nisu bili, a predstavljaju respektivne poslaničke grupe u Skupštini, razgovarali ranije, ali naši motivi su bili drugačiji. Mi smo želeli da što pre imamo predsednika Skupštine upravo zbog toga da bi se prevazišla situacija, jer smo svi tada bili saglasni da predsedavajuća Prvom sednicom ne može otvoriti novu raspravu, odnosno novu sednicu sa eventualnim izveštajem o Kosovu. Danas smo čuli nešto neverovatno – da je to predsedavajuća mogla učiniti. Takvu vrstu stava, takvu vrstu obrazloženja nikada u našim konsultacijama nisam čuo, do današnjeg dana. Danas sam to prvi put saznao od našeg prijatelja u ovom parlamentu. Jednostavno, postavlja se pitanje koje je onda rešenje. Mi smo predložili tada i tada se u našim razgovorima koje smo imali, ne jednom, moglo čuti da bi to rešenje moglo biti pre nego što bude poznata skupštinska većina. Dame i gospodo, skupštinska većina je ona koja podržava politiku zemlje koju će oličavati Vlada, jer Vlada vodi politiku zemlje, prema slovu Ustava, i to je jedino što je merodavno kada je reč o određivanju politike kroz skupštinsku većinu. To nije dogovoreno. Dakle, u ovom trenutku to nije dogovoreno. Jedna od mogućnosti je bila da se svi dogovorimo o jednom kandidatu. Opcija je bila čak da možda to, paradoksalno, bude i najmanji poslanički klub u Skupštini, da možda on da kandidata za predsednika Narodne skupštine, pa je, naravno, najveći klub to odbio. Razgovaralo se i o drugim rešenjima. Jedino što je logično u ovom trenutku, i mislim zaista ozbiljno da vas sve pozovem da o tome još jednom razmislimo, ako nemamo dogovor o definisanoj skupštinskoj većini kroz podršku Vladi, što i jeste bio cilj izbora i ceo proces se završava izborom Vlade, ako to danas nemamo, jedino što je logično to je da svi glasamo za nešto što jeste logično – logično je glasati za kandidata one grupe koja ima najviše poslanika u parlamentu. U ovom slučaju to je SRS. Postavlja se pitanje da li se time definiše neka politika od strane onih koji bi tako glasali. Kada bi svi za to glasali ne bi bilo moguće postaviti to pitanje. Međutim, neko želi da se napravi podvojenost, neko želi da gura predlog. Uvažavam, moguće je dati predlog i od strane manje poslaničke grupe za predsednika parlamenta, ali onda je to zaista, kao što su neki moji prethodnici rekli, izričito vezano za formiranje skupštinske većine, podršku Vladi i zaista formiranje političkog pravca. U tome se slažemo. U drugom slučaju se pravi veštačka podela i veštačka podvojenost. Mi moramo naći izlaz iz ove situacije. Jedan od načina da se nađe izlaz jeste da zaista svi smognemo snage da podržimo nešto što je logično, ne ono sa čime se politički slažemo nužno. To nije nužno, nego nešto što je logično. Pitanje političkog slaganja izgleda da je ostavljeno sa strane. Reći ću vam jednu stvar, šta mislim da se ovde zapravo dešava. Oni koji nisu bili spremni ili iz određenih političkih razloga ni po koju cenu ne žele da naprave dogovor o Vladi sa DSS–om, ili zato što stvarno ne žele ili što im je neko to naredio ili što imaju novog predsednika stranke koji sedi sa ove strane i zove se Čedomir Jovanović, jednostavno ne žele da naprave koalicioni sporazum sa DSS. Zatim dovode u situaciju tu političku stranku da se opredeli pred ultimativnim zahtevom da se, bože moj, danas izjasnimo za politiku Srbije, za političkog demokratskog kandidata koji bi vodio Narodnu skupštinu, jer se, bože moj, samo na taj način određuje politika države u ovom trenutku. Ljudi, to nije tačno, to naprosto nije istina, jer da je to tačno i da postoje politički razlozi ovde sa vaše strane da se definiše politička većina, zašto mi danas ne glasamo o Vladi. Zbog čega je predsednik Demokratske stranke obavestio Demokratsku stranku Srbije da mu nijedno od kompromisnih rešenja, u protekla tri dana sa naše strane nuđena, ne odgovara. Reći ću vam zašto. Zbog toga što je svako rešenje koje nam je ponuđeno od strane Demokratske stranke podrazumevalo jedinu, isključivu i apsolutnu kontrolu nad svim onim što se zovu ministarstva sile, nad svim onim što se zove obaveštajna služba ove države, tako da ni na koji način nijedan od partnera ne bi mogao uticati na tu oblast i na to polje. Čak, kada se činilo u subotu da će se ti dogovori postići, u subotu popodne, što se tiče svega onoga što smo bili dogovorili sa našim tada potencijalnim političkim partnerima, možda još uvek potencijalnim, mi smo tada dobili obaveštenje da sve ono o čemu smo razgovarali više ne pije vodu. Dat je potpuno nov predlog koji čitave pregovore vraća na početnu poziciju. Znam da ovi ljudi koji ovde sede i koji su bili uključeni u pregovore ne mogu da negiraju ovo što sam rekao. Ako to budu negirali, izgovoriće ništa drugo sem gnusne laži, a ovo je ono što je tačno. Nakon svega toga mi treba da pristanemo na ultimativni zahtev da se izabere predsednik Skupštine, bože moj, što se time definiše politika ove države i ovog parlamenta kroz taj izbor. Gospodo, čuli ste i ranije u našim izlaganjima, dok smo imali raspravu danas popodne, da to jednostavno nije tačno. Postavlja se vrlo jednostavno pitanje: da li postoji politička volja onih koji su pregovarali da formiraju novu vladu, ili ne. Ako ne postoji i ako se izražava kroz stav predsednika države i kroz ono što smo čuli od njega kao predsednika stranke juče i prekjuče i kroz ono što se može čuti danas od šefa poslaničke grupe DS, koji je objavio rat DSS–u danas prilikom svog prvog izlaganja (naravno, ne pravi rat, nego predizborni rat, tako što je govorio o tome kako nastupaju izbori, kako je sve gotovo), izvinite, gospodo, to nije definisanje političkog pravca zemlje, to nije definisanje političke većine i to nije ono o čemu smo govorili. Ja jesam danas izneo jednu sumnju u odnosu na ono zbog čega su pregovori prekinuti, jer ne bih hteo, a mislim da mogu i u vaše ime govoriti, iako se nećemo možda oko mnogo čega složiti, da građani ove države misle da se vlada nije napravila zbog toga što neko nije hteo da odustane od svog direktorskog ili ministarskog mesta. Dame i gospodo, poštovani građani i sugrađani koji slušate, to zaista ne može biti tačno. Ako postoji neki razlog, on je suštinske političke prirode i molio bih da se taj suštinski razlog iznese. Juče je taj razlog suštinske političke prirode nagovestio predsednik Demokratske stranke i predsednik države Boris Tadić, zbog čega predlozi DSS nisu prihvatljivi, i upravo je obrazložio to politikom. Nije obrazložio time da mu se ne sviđa nečija njuška, da mu se ne sviđa nečije ime ili nečiji predlog za neku poziciju. Obrazložio je to politikom i rekao da postoje politički razlozi. Bilo bi dobro da se ti politički razlozi čuju, jer ako se oni svode na ono što smo danas u predraspravi čuli od predsednika poslaničkog kluba DS–a u parlamentu, onda je to, prvo, netačno i krajnje licemerno, jer ne postoji nijedan cilj, gospodine Petroviću, protiv koga bismo mi bili, od onih koje ste naveli kada ste govorili za šta će se vlada zalagati, za šta bi se vlada zalagala, za šta bi se vaša stranka zalagala, a da bi on bio sporan u ovom trenutku kada bi trebalo da postignemo dogovor o novoj vladi. Ostalo je bilo sasvim nešto malo u subotu i od tog malog se napravilo nešto sasvim mnogo, u tu istu subotu veče i u nedelju, i prosto se pitam da li je moguće da se to desilo. Vi ste, gospodo, iako to svi ne znate, možda ni sam gospodin Petrović ne zna, a ako zna onda mu svaka čast, očigledno od nekoga dobili instrukcije da je bilo kakvo prisustvo DSS–a u Vladi ili bilo kakvo mešanje u sektor bezbednosti ili obaveštajnih službi u Srbiji nedopustivo. Ko bi to mogao da odluči? Sigurno nije Demokratska stranka sama, a verujem da jedan dobar broj članova Demokratske stranke koje lično poznajem ne bi razmišljao na taj način. Prema tome, današnji izbor predsednika Skupštine, dame i gospodo, nemojte podmetati i brkati sa bilo kakvim političkim rešenjem ili nametanjem stava da je u pitanju definisanje skupštinske većine koja određuje politiku zemlje. Politika zemlje se, gospodo, određuje tako što oni koji su se tri meseca mučili u pregovorima, i mučili ovaj narod da to gleda, treba da sednu i da tu politiku definišu kroz Vladu Republike Srbije, a da je sreće, ovaj parlament je trebalo da se izjasni danas, a ne da danas radimo ovo što radimo. Ali, ako to nije slučaj i ako je vaša volja takva da to ne bude slučaj, mi mislimo da je naša dužnost da se držimo nekih principa. Taj princip je da vas pozovemo da uradimo ono što je razumno, a ne ono što nam je politički blisko, a razumno je podržati kandidata najveće poslaničke grupe, a to ne isključuje nikakvu mogućnost ni da budu izbori ni da se formira definisana skupštinska većina. Ali, gospodo, ako insistirate na predlogu da to bude Milena Milošević, verujte da DSS u postojećim okolnostima svakako ne može, niti ima osnova da podrži taj predlog, niti ga doživljavamo kao predlog kojim se definiše bilo kakva politika, u tom smislu, ovog parlamenta. Prema tome, da bi se sve rasprave na ovu mučnu temu završile, smatram da treba da se da jednodušna podrška onom kandidatu za koga je to, ljudi moji, logično. Onda ćemo, ako bude potrebe i ako bude sreće i ako bude pameti u ovoj državi, razgovarati o političkim rešenjima za ovu državu. Hvala vam.
Izvolite, replika.
Koristiću svoje vreme na kraju ove diskusije, imam pravo na to po Poslovniku. Danas se prosto ponavljaju iste situacije, kada nije moguće govorniku sa ove časne govornice da kaže zaista kako stoje stvari i šta je istina i onda počinju teške reči i teške uvrede. Opet je gospodin Aligrudić ovde izneo neistine, izrekao je uvredu na račun Demokratske stranke, ali dobro, to je njegova stvar. Pošto je otvorio ovde pitanje povodom toga kako su tekli pregovori za formiranje Vlade, želim samo da kažem šta je istina. Kada kažete da DS ima nameru da kontroliše celokupan bezbednosni sistem u ovoj zemlji, hajde onda, gospodine Aligrudiću, da vi, ja, poslanici u ovom parlamentu i ljudi koji gledaju ovaj prenos zaključimo koliko je logički održivo to što kažete. Predlog Demokratske stranke je bio da ministar unutrašnjih poslova bude iz Demokratske stranke, a da direktor policije bude čovek koji je trenutno direktor policije i koga je postavila sadašnja Vlada Republike Srbije, čiji je predsednik Vojislav Koštunica; da direktor BIA, molim vas, ovo je vrlo važno, bude čovek koga će predložiti DSS. Složili smo se, u jednom trenutku je ovde u tim pregovorima otvoreno pitanje, da treba da bude ekspert, i ovo odmah podržavamo, da bude nestranačka ličnost, neko ko je zaista kompetentan i uživa poverenje stručnih krugova i građanstva, da bude direktor BIA. Predložili smo da ministar vojske, ministar odbrane bude iz DSS–a, a da se ljudi koji stručno, odgovorno sa vrlo velikom odgovornošću obavljaju svoj posao, kao što je načelnik Generalštaba i ljudi koji su na čelu bezbednosnih, dakle obaveštajne i kontraobaveštajne vojne zaštite, budu tu gde jesu. I, da vidimo šta to znači monopol u sistemu bezbednosti. Naravno, nije stvar u monopolu, stvar je u međusobnoj kontroli i to je ono što je Demokratska stranka predložila i tražila za sistem bezbednosti, jer je to način da Vlada bude stabilna, da država bude stabilna i da mi možemo da obavljamo ozbiljne i teške poslove i da sa ovom velikom mukom koju država ima izlazimo na kraj kako možemo, znamo i umemo, sa potencijalima koje država ima. Kada izgovorite neistinu, najlakše je da izvadite nekakvu vrlo veliku neistinu, još veću od te, i da kažete da, sa jedne strane, neko hoće monopol, a da je onda izdajnik, jer neće da pristane na to da nastavite da vodite politiku onako kako ste je vodili do sada. Dakle, gospodine Aligrudiću, problem je u tome što DS neće da uđe u vladu koja će da nastavi da vodi ovakvu politiku kakvu ste vi do sada vodili. Pre godinu dana su prekinuti pregovori sa Evropskom unijom – nećemo na to da pristanemo, mi hoćemo da se borimo da ovo postane normalna i civilizovana zemlja – i za to nećete imati podršku DS–a, a za normalnu politiku imaćete vladu i podršku Demokratske stranke. Hvala.
Izvolite.
Izvinite, morao sam da se javim po Poslovniku, jer prosto je neverovatna lakoća sa kojom izgovarate neistinu, gospodine Petroviću. Vi ste izgovorili faktički sledeće: da ste ponudili međusobnu kontrolu. Prvo, mislim da ne treba da smaramo ovaj dom svim tim detaljima, ali zbog javnosti, kada smo već započeli sa diskusijom... Dakle, vi ste prvo hteli kompletnu kontrolu samo za sebe, a ono što ste nam ponudili, o čemu postoji papir koji je došao iz vaše stranke crno na belo i možemo dati na uvid javnosti i objaviti u novinama ako hoćete... Tamo stoji da se ono što vi nudite drugim vašim koalicionim partnerima sastoji u protokolarnim dužnostima, nudite mesto direktora policije u zamenu, ali gospodo, to mesto nije političko mesto, ono nije za politički dogovor. Mesto ministra unutrašnjih poslova jeste mesto zamenika, tj. državnog sekretara, jeste, ali ne može biti mesto direktora policije, gospodo, vi ste pobrkali stvari. Drugo, ako govorite o Ministarstvu odbrane i ako je to ono što ste pominjali, vi ste tamo striktno i izričito naveli da Generalštab sa tim nema nikakve veze i da to mora ostati pod striktnom kontrolom Demokratske stranke, odnosno predsednika države. Kada se sve sabere i oduzme, sve što ste imali da nam predložite bilo je ništa, a sve ono do čega smo došli mukotrpnim pregovorima u subotu pogaženo je za sat vremena. O tome se radi. Znači, sve ste pogazili, vratili ste pregovore od subote uveče unazad dva meseca u roku od sat vremena i to je ono što treba da kažete građanima Srbije. Pa ste onda rešili da namagarčite nesposobnu Demokratsku stranku Srbije, koja valjda nema načina da vam se medijski suprotstavi, da vam kaže šta je istina i šta je ono što pokušavate da uradite. Gospodine Petroviću, prilično ste se zeznuli povodom toga. Mi ćemo i te kako reći šta je bilo, i te kako ćemo to zastupati, a ako postoje pošteni među onima koji su pregovarali, pošto nisu samo DSS i DS, nego je bio još neko uključen pomalo u taj proces, valjalo bi da oni kažu šta je od svega ovoga istina, a šta nije. Prema tome, na taj način se ne pravi vlada, a pogotovu se ne pravi na takav način da se može izneti osnovana sumnja da neko van nas i van ovog parlamenta ne želi da neka od naših političkih stranaka, konkretno DSS, ima bilo kakvog efektivnog uticaja na ono što se zovu ministarstva sile ili upravljanje sistemom bezbednosti. Gospodo, to je živa istina. Drugo ne postoji. Sve što budete izgovorili za ovom govornicom može se svesti samo na jednu prostu reč, pošto sam ja pristojan čovek, to je – neistina. Neistina je kada se ono što nije tačno izgovori neki put nesvesno, a laž je namerno izgovorena neistina. Ja nikoga neću optužiti da laže, ali ovo što ste vi ovde naveli prosto nije tačno. Prema tome, to nikakve veze nema sa današnjom sednicom, niti sa biranjem predsednika Skupštine i uvlačenjem teme izbora predsednika Skupštine na način na koji ste vi to pokušali još pre tri nedelje. Ova problematika može da se shvati isključivo na jedan način, kao zlonamerna, i kao želja, u čije motive ne mogu da proniknem do kraja, da se jednostavno dogovor oko onoga što se pokušavalo tri mesecane postigne. Hvala vam.
Po Poslovniku, izvolite, gospodine Šutanovac.
Izvinjavam se, izrečene su neistine od gospodina, koji ne samo da nije učestvovao u pregovorima i koji je u svim medijima rekao da on ne učestvuje u pregovorima i da ne zna šta se tamo dešava, već čoveka koji je nekompetentan da priča o bezbednosnim strukturama. Gospodine Aligrudiću, ministar odbrane u svakoj zemlji je jako ozbiljna pozicija, ministar unutrašnjih poslova takođe, direktor policije je prvi profesionalac policije, načelnik Generalštaba – takođe. Ponudili smo vam poziciju direktora BIA, čoveka koji je doskoro bio vaš partijski funkcioner. Kažete da smo hteli da vam uzmemo sve; pa vi ste, gospodine Aligrudiću, malo i dobili. Sa kojim kapacitetom, gospodine Aligrudiću, vi pričate ovde o kontroli bezbednosnog sektora kada je vaša vlada dobila 16% podrške građana Srbije? Ne postoji nijedna logika sa kojom vi diktirate tempo pregovora, vi obrazlažete pregovore ovde, a niste nijednom učestvovali u tim pregovorima. To može da potvrdi, kao što ste rekli, treća strana koja sedi ovde. Molim vas da sledeći put kada govorite – govorite istinu, da ne zamlaćujete građane Srbije, da ne bežite u poslednji red, da se stidite kao sad da sednete u prvi red. Mi ćemo se još susresti i pričati o tome šta vi planirate da radite u Srbiji i na koji i čiji račun to radite.
Hvala.
Otišao sam do poslednjeg reda da se bolje zaletim. To da li sam ja učestvovao u pregovorima ili ne, ja ne znam. Ako je činjenica da ste vi u njima učestvovali, gospodine Šutanovac, onda nije ni čudo dokle su ti pregovori stigli. To je ono što je ovde, nažalost, tačno i što može da se konstatuje. To je ono što vi izbegavate da kažete. Mislim da polako ulazimo u sektor koji smara one koji gledaju ovo i koji su ovde prisutni sa druge strane, koji nisu pregovarali i sa kojima možda ne želimo da pravimo koaliciju, možda ih toliko treba poštovati. Ali, ono što bi trebalo reći svakako je da je predlog koji je dostavljen nama od Demokratske stranke kao poslednji bio ultimativan, da je sadržao rešenja koja se bitno i suštinski razlikuju od rešenja koja su bila dogovarana tokom prethodnog dana, u subotu, da je sporno mesto prevaziđeno time što je, kao, nešto ponuđeno da bi se sve ostalo promenilo i što je ta promena bila takva da jednog od partnera, svakako to niste vi nego neko drugi, onemogućava da vrši bilo kakav uticaj na ove sektore o kojima sam govorio. Jeste načelnik Generalštaba profesionalni vojnik, ali svuda u svetu Ministarstvo odbrane ima direktan uticaj ministra odbrane. Ukoliko bi predlog bio kako ste ga vi dali, počev od predsednika Republike do potencijalne Milene Milošević, predsednika Skupštine, do čega verovatno neće doći, pa i do svega ostalog, vi biste imali, sa 64 mandata od 250, kompletnu kontrolu u državi. Prihvatam da je moja lista dobila 47 mandata; vi imate 64, ali to je jedva više od pola polovine poslanika u parlamentu, gospodo. U svakom slučaju, to što ste vi izgovorili, sem uvredljivog tona i načina na koji razgovarate sa poslanicima koje je narod birao u ovaj parlament, što služi vama na čast, nikakve veze, gospodine dragi, sa politikom, a nažalost ni sa mozgom, nema.
Hvala.
Gospodine Aligrudiću, kad sledeći put budete rekli da ja nemam veze s mozgom, molim vas, skinite hulahopke pre toga, pa se spremite da vam uši izvučem, kako zaslužujete.
Hvala. Reč ima gospodin Dinkić.
Dame i gospodo poštovani poslanici, zaista ne mogu da verujem šta se ovde događa u Skupštini. Imamo gospođu Borku Vučić, koja predsedava, bira se Tomislav Nikolić za predsednika Skupštine, a dve najveće demokratske stranke – Demokratska stranka i Demokratska stranka Srbije se svađaju. Da li je to normalno? Da li i jedna i druga stranka znaju koliko je nekada vremena trebalo onima koji su pravili Demokratsku opoziciju Srbije, pre svega gospodinu Đinđiću, Koštunici i ostalima, da se slože i da 5. oktobra obore režim radikala i Miloševića, a sada, zbog pitanja BIA, policije i odbrane da se igramo sa dovođenjem Nikolića na vlast. Gde je tu mudrost? Gde je tu razum? Da li su u pitanju partijski interesi ili interesi građana koji su glasali za vašu partiju zato što ima demokratsko u svom predznaku u imenu? Za G17 plus nema dileme. G17 plus će glasati za kandidata Demokratske stranke.Nemamo dilemu, hoćemo da Srbija ide ka Evropskoj uniji, hoćemo da nastavimo ekonomske reforme, želimo da rešavamo probleme građana. Međutim, poruka je potpuno jasna: ukoliko ovaj parlament izglasa Tomislava Nikolića za predsednika parlamenta (ovo je poruka i jednoj i drugoj strani), G17 plus izlazi iz pregovora o ovoj vladi. Nemoguće je praviti tehničkog predsednika Skupštine. Ako se sada bira predsednik Skupštine, a nema iza toga nekog dogovora o vladi, čemu se onda bira? Po Ustavu, za sedam dana se raspušta Skupština. Zašto mi danas uopšte pričamo o predsedniku, ako nije napravljena i skupštinska većina za vladu? To je osnovno pitanje. Na to niste dali odgovor, niko ko podržava Nikolića za kandidata. Zašto je G17 plus protiv izbora Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine? Čuli smo Vučića, koji inače kada govori ovde dere se, a sada je tihim glasićem pročitao tzv. bogatu radnu karijeru Tomislava Nikolića, kako je ovde navedeno. Kaže, gospodin Nikolić je svoju bogatu radnu karijeru započeo u građevinskom preduzeću "Žegrap". Zaista ne znam koje je to preduzeće. Zatim, u firmi "22. decembar" bio je šef investicija u periodu od 12 godina. Samo da građani znaju, ta firma je danas propala. Zatim je dve godine bio tehnički direktor Javno–komunalnog preduzeća u Kragujevcu. Ono što takođe gospodin Vučić nije čitao onako gromoglasno, s ponosom, jeste činjenica da je gospodin Nikolić bio potpredsednik u Vladi Mirka Marjanovića od 1998. godine, a krajem 1999. godine potpredsednik Savezne vlade. U to doba penzionerima su delili bonove za struju umesto penzija. Tad je nastao onaj dug koji je počeo kasnije da se nadoknađuje. Nećemo i ne možemo podržati Nikolića, jer je politika njegove stranke Srbiju svojevremeno odvela u izolaciju, u sankcije. Izazvao je da nas bombarduju, u krajnjoj liniji, izazvao je rat na ovim područjima, ljudi su poginuli. Tog čoveka sada iz nekakvih taktičkih razloga, makar za sekund, dovesti za predsednika Skupštine – svako onaj ko sebe zove demokratom ne sme ni da pomisli na to, a kamoli da digne ruku za Nikolića. Zar hoćemo da se vratimo u devedesete godine? Zar da najvišim zakonodavnim telom Srbije predsedava čovek koji je protiv ulaska Srbije u Evropsku uniju? Ova skupština treba da izglasava proevropske zakone, da pomogne ljudima da imaju bolji standard, a ne da se busamo u prsa i da govorimo kako smo najjači na svetu, a kada nas pritisnu sa svih strana da bežimo u mišje rupe. Ne želim mnogo da govorim ovde o radikalima. Oni imaju svoje glasače i prosto ne znam da li se u kratkom roku na njih može uticati. Međutim, želim ovde da se obratim pre svega poslanicima Demokratske stranke Srbije i Nove Srbije i da ih pozovem da ne glasaju za Tomislava Nikolića kao predsednika Skupštine, jer moje pitanje vama je – da li ste vi uzalud učestvovali u petooktobarskim promenama? Kako može da vam bude, kako ste rekli, gospodine Aligrudiću, logično da se gospodin Nikolić izabere za predsednika Skupštine, kada je upravo predsednik vaše stranke 5. oktobra pobedio koaliciju Miloševića, uz podršku svih demokratskih snaga, i opozicije i nevladinih organizacija, na izborima 2000. godine? Drugo, zar je Koštunica 2000. godine izlazio protiv radikala i Miloševića na crtu da bi ih sada vraćao na vlast? To je nešto što mi ne možemo da shvatimo. Prosto, ne verujem da i vi do kraja danas to shvatate. Drugo, isto pitanje za Novu Srbiju: zar je lider Nove Srbije dovozio bager u Beograd i ovde pred ovom skupštinom rušio Miloševića i radikale da bi sada molio radikale da ga puste da asfaltira po Srbiji? To je suviše visoka cena. Niko ko u imenu svoje stranke ima predznak "demokratski" ne sme sebi da dozvoli da glasa za Nikolića i da oduzima evropsku perspektivu građanima Srbije. Čuo sam da je na ovim konsultacijama rečeno da je motiv za izbor radikala za predsednika Skupštine odbrana Kosova i Metohije. To je navodno motiv zbog koga bi eventualno Demokratska stranka Srbije za njega glasala. Kako glasati da se izabere za predsednika čovek čija je politika, zajedno sa Miloševićem, suštinski dovela da maltene Kosovo faktički bude izgubljeno i da Srbija nema suštinski suverenitet nad Kosovom i da imate stranu vojsku na Kosovu? Dokle ćemo da dozvolimo da se pod pitanjem Kosova sve beogradske i unutrašnje srpske teme rešavaju? Kome je stalo do građana Kosova, a kome je stalo samo do vlasti? Dakle, dosta je više manipulisanja građanima Kosova. Nema veze konstituisanje predsednika Skupštine danas i izbor Tomislava Nikolića sa zaštitom interesa oko Kosova. Ako nije formirana nova skupštinska većina koja znači izbor nove vlade, onda je besmisleno da biramo danas predsednika parlamenta, jer ako se do ponedeljka Vlada ne formira, Skupština se raspušta, raspisuju se izbori i ne vidim čemu onda birati predsednika i skupštinska tela. U toj situaciji ide se na izbore. Želim da apelujem pre svega na poslanike DSS–a i Nove Srbije da ne glasaju za Tomislava Nikolića, ali želim da apelujem i na Demokratsku stranku i na Demokratsku stranku Srbije da ne pregovaraju o vladi ovde – šta briga poslanike ovde kako idu pregovori o vladi i nemam nameru o tome ovde da pričam – već da se o tome dogovore izvan ove skupštine i da dođemo ovde u Skupštinu da izaberemo i proevropskog demokratskog premijera i takvu većinu da napravimo i da nastavimo reforme. Ako to nije moguće, reći jasno i glasno – nije moguće, i onda da vidimo ko šta misli. Hvala.
Replika, Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, dozvolićete mi, ja ću prvo malo da očitam bukvicu nepismenom ministru. Naime, gospodine Dinkiću, ne može u srpskom jeziku da se kaže – izašao Vučić pa se dere; jer, ja kožu ne derem, možda vičem. Ali, to je trebalo da vas uče u osnovnoj školi davno. Dalje, ne mogu da govorim "tihim glasićem", jer to je pleonazam, gospodine Dinkiću, a i to je trebalo u osnovnoj školi da vas nauče. Ima nešto što je trebalo i u predškolskom da vas nauče: ne stavljaj čarapu na glavu, ne kradi, ne otimaj i ne pljačkaj Srbiju. To si radio, e više nećeš moći.
Gospodin Dinkić, replika.
Gospodine Vučiću, jedva sam čekao da ne budem više ministar, nego narodni poslanik, da mogu sa vama da debatujem. Vaših laži je dosta bilo. Onoga časa kada budete želeli da narodu kažete istinu o tome da li ste ikada išta zaradili radom van države, da li ste išta stekli u svom životu a da vam država nije poklonila, i vi i gospodin Nikolić, onda razgovarajte sa mnom. To što ste izmislili sa tom čarapom, imate li nešto pametnije da izmislite? Činjenica je da ste jedva šaputali kad ste govorili o navodno bogatoj biografiji vašeg kandidata za predsednika Skupštine i predsednika stranke. "Glasić" je deminutiv.
Dame i gospodo, ja mislim da to poznaje gospodin Mićunović, on je čovek koji zna srpski jezik dobro. Jeste "glasić" deminutiv, gospodine Dinkiću, ali "tihi glasić" je pleonazam. Pa, pojma nemate, čoveče nepismeni. Vidim ja, gospodine Dinkiću, da ste ga nešto utanjili, ufitiljili. Uplašio sam se kad ste izašli pa počeli – jedva sam čekao, mnogo sam ojačao... Kao da dižete tegove ili ne znam ni ja šta. Gospodine Dinkiću, nemam nikakav problem sa tim da li sam govorio glasno ili tiho, važno je šta sam govorio. Ono što sam govorio o Tomislavu Nikoliću iskreno mislim, kao što mislim, a nisam hteo da govorim, gospodine Dinkiću, o onome šta ste vi učinili za ovu zemlju. Ne zaboravite, gospodine Dinkiću, da vam je Vlada na leto 2006. u junu mesecu ustanovila imunitet zbog oružane pljačke, kad ste upali sa čarapom na glavi. Gospodine Dinkiću, nemam problem ni sa tim, samo imam problem sa tim da nam držite lekcije da smo mi, otprilike, svi psihopate i zlikovci, a da ste vi mnogo dobri i fini. Podsetiću vas sada na nešto što ima veze sa istorijskim činjenicama, što je važno zbog građana, povodom ozbiljne teme, Kosova i Metohije. Kažete, krivi su ti i ti. Niste tako govorili na onom mitingu za Klintonov rođendan koji ste organizovali 19. avgusta 2000. godine, kada ste saopštili narodu kako će Kosovo i Metohija, kao demokratsko pitanje, u najbržem mogućem roku biti rešeno i kako će to nove demokratske snage sa našim prijateljima lako da rešavaju. Sad ću se osvrnuti na vašu ozbiljnu primedbu, ali neistinitu i licemernu, a to je, kažete, hoće Tomislav Nikolić, koji je protiv Evropske unije... Ne, nego ćete vi koji ste protiv Srbije i protiv Kosova i Metohije, ne, nego ćete vi koji ćete da ponavljate, kao najgori ponavljači, stotinu puta – živela Evropska unija, a posebno u trenutku kad nam otima Kosovo i Metohiju. I što više Solana i Ren budu govorili – treba da se prihvati plan Ahtisarija, treba da se otme Kosovo i Metohija, vi ćete utoliko jače i glasnije da ponavljate – da idemo u Evropsku uniju, otimajte Kosovo i Metohiju, otimajte bilo šta drugo, zato što je kriv Milošević ili ne znam ko. Niste tako govorili. Niko nema pravo da se na takav način odnosi prema teritoriji ove zemlje. To je pitanje budućnosti Srbije, a ne pitanje budućnosti Evropske unije. Mnogo ja volim i Mađare, i Poljake, i Čehe, i Engleze i Francuze, ali mnogo više od njih volim Srbiju i građane Srbije, pa me interesuje hoćemo li mi da imamo našu otadžbinu ili ne. Mi rezervnu otadžbinu, gospodine Dinkiću, nemamo. Imamo jednu jedinu. Nismo bežali iz nje ni dok ste vi bili pod vlašću, nećemo vas se ni ubuduće plašiti, budite sigurni. Pobeđivaćemo vas dok god budemo bili živi.
Gospodin Dinkić.
Hajde ovako da se dogovorimo, gospodine Vučiću: ja se odričem svog poslaničkog imuniteta, odrecite ga se i vi. Hajdemo na sud nas dvojica. Hajde da vidimo ko će da dobije. To smo dogovorili. Dosta više da me nazivate lopovom, jer ste lažov neviđene vrste. Hajdemo na sud. Vi sve ono što ste iznosili protiv mene, nema imuniteta, vi da skinete vaš imunitet, pa da idemo. Što se tiče druge stvari, šta ste vi ikad u životu uradili za Kosovo? Kad god se pozivate na vaš patriotizam, Srbija je sve manja. Da li ste ikada pomogli onom narodu tamo, da im napravite uslove da žive i da tamo ostanu? Ne, što ste vi glasniji, to se oni više iseljavaju. Koliko je ljudi poginulo zbog te vaše huškačke politike? Vi sad imate priliku, nažalost, ukoliko zbog ljudi za koje su građani glasali iz drugih razloga, a ne da bi vas podržali, dobijete priliku da ovde dobijete predsednika Skupštine, postajete vlast, zanima me šta ćete, osim na rečima, konkretno uraditi za te ljude, jer do sada ste njima samo manipulisali. Ono što smo mi uradili: postigli smo da dinar bude stabilan, napunili smo budžet, trenutno ima milijardu i 100 miliona evra u budžetu Srbije i sada može da se investira i u celoj Srbiji i na Kosovu. Ali, vi samo pričate prazne priče. Dok sam bio ministar ućutkivali ste me da ne mogu da vam odgovaram sa te pozicije. Sad sam poslanik i neću imunitet, hoću sa vama do kraja da raščistim sve ono što ste o meni 5–6 godina lagali, došlo je vreme da vam vratim.
Gospodin Vučić, replika.
Dame i gospodo, ja izlazim na repliku gospodinu Dinkiću, njemu je bio treći put, meni je tek sad treći put. Nije valjda da se sekirate zbog onoga što ću da kažem? Nemojte da se sekirate. Prvo neka se vrati u prvi razred, da nauči nešto o srpskom jeziku i pravopisu, pa će onda biti bolje. Gospodine Dinkiću, nešto ste nervozni, nešto vičete "lažov", ili ne znam šta [[Glasovi iz klupe: Laki je malo nervozan.]] Ne liči on na Lakija. Onaj Laki je neke časti imao, ovaj nema nikakve. Vi nešto govorite o lažima. Vi ste, gospodine Dinkiću, ne mogu da tvrdim sa sigurnošću da ste najveći, ali jedan od najvećih pljačkaša u savremenoj istoriji Srbije, i u to nema nikakve sumnje. Nikada se na imunitet neću pozvati, zato što jeste jedan od najvećih lopova u istoriji Srbije, ali ima neko ko vas se ne plaši, ima neko kome ste ništa. (Predsedavajuća: Gospodine Vučiću, vreme.) Vi ste hteli da zabranjujete stranke, vi ste hteli ko zna šta sve da radite, vi biste nas sve pobili. Hajde pobijte nas, hajde da vas vidim šta ćete da radite. Da, ja vam kažem. Vi ste pljačkali i preko Nacionalne štedionice, Euroaksis banke, Veksim banke, preko svega drugog. Jedino što znate u životu da radite, to je da pljačkate, i ništa drugo ne umete. Zato ćete, gospodine Dinkiću, morati da odgovarate i za crnu čarapu na glavi, bez imuniteta koji vam je Vlada ustanovila u junu mesecu. (Predsedavajuća: Gospodine Vučiću, vreme.) Što se mene tiče, jedva čekam to suđenje na kojem će se dokazivati kakav i koliki ste lopov, gospodine Dinkiću, sa najvećim zadovoljstvom. Hvala najlepše.
Gospodin Dinkić.
Gospodine Vučiću, u svom životu ni dinara nisam zaradio a da pošteno nisam radio. Nikada ništa ukrao nisam i nisam lopov, ali vi jeste ubica. Pobili ste indirektno toliko ljudi, da prosto ne znam kako smete uopšte da se pojavljujete napolju.
Gospodine Dinkiću, nema više ovakvih replika. Molim vas, samo vrlo kratko.
Dame i gospodo narodni poslanici, neću otići sa ove govornice dok, gospodine Dinkiću, ne kažete koga sam ubio. Ja slušam to, inače, svaki dan od vas lažova i lopova, od raznih lažova i lopova u ovoj zemlji. Izađite i kažite koga sam ubio. Koga sam ubio? Reći ćete – hiljade ljudi koji su otišli ovako i onako. Sad ćete na to da se vadite. Je l' na to, gospodine Dinkiću? Vi ste, gospodine Dinkiću, ubili ceo srpski narod, ubijate Srbiju od kad ste došli na vlast, ubijate svakog od nas i mislite da ne sme niko ništa da vam kaže, pa ćete da pričate koješta, plaše vas se ljudi, mnogo je moćan. Vi niste ukrali? Najgora lopuža koju je Srbija u savremenoj istoriji imala. Kažu da ste teški 50 miliona evra. Kaže, nije ništa ukrao. Batić neka kaže. Koliko je ukrao, koliko miliona? Vi ćete da govorite o ubicama. Sad izađite, a ja vas neću da tužim, gospodine Dinkiću, za to, ja vas pitam da kažete ime i prezime čoveka kojeg sam ubio, kojeg sam hteo da ubijem, ili znao ili bilo šta. Samo još kažite da sam hteo i rođenu majku da ubijem, pošto sam to već negde čuo, pa probajte da smislite nešto drugo. Gospodine Dinkiću, vidite, ne treba da se javlja gospodin Batić, samo vas pozivam, ispunite svoje obećanje, nemojte kao Ponoš i ovi, nego me tužite, gospodine Dinkiću, tužite me što pre. (Predsedavajuća: Gospodine Vučiću, da nastavimo sednicu.) Kako da nastavimo sednicu kad ste videli šta je sve izgovorio? (Predsedavajuća: Čuli smo ....) Čuli ste, sad mora na to da mu se odgovori. Dakle, sa tim, što pre, gospodine Dinkiću, tužite me, a ja ću veoma lako, bez ikakvih muka, uz pomoć gospodina Batića, uz pomoć gospodina Petrovića, mnogih drugih, a i Borke Vučić, ona je najveći ekspert zna koliko ste para oko Kipra pokrali... I uopšte se ne sekiram, ne brinem, znam kako će to da bude, a da ne pričam o onim drugim bankama i o svemu drugom. Gospodine Dinkiću, niste me uplašili nimalo, iako sam čuo koliko vas se ljudi plaše, zato što se u Srbiji rađa jedna nova generacija ljudi, ljudi koji više vole slobodu nego bilo šta, ljudi kojima možete da pretite. Ja sam ovo malopre shvatio kao poziv na linč, ne samo moj, već i moje dece i moje porodice. Ja, gospodine Dinkiću, nemam ništa ni protiv koga, samo vas upozoravam.... (Predsedavajuća: Vreme.) .... da ću vam u svakom trenutku muški odgovoriti, na način na koji treba da vam se odgovori, da vas se nikada neću uplašiti, a znajte, gospodine Dinkiću, da ćete kad–tad za svoje zločine protiv ovog naroda, za sav kriminal i za sve lopovluke morati da položite račune, a trešće se Srbija.
Replika, gospodin Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne želim da se bavim polemikom ko je veći lažov, lopov, ubica. To razrešite između sebe. Ono što ponekad u ime DHSS–a, u ime poslaničkog kluba LDP–a i svoje lično ime govorim i obrazlažem, za to podnosim dokaze tamo gde treba. Ali, tužno je da danas, 2007. godine, u Evropi, kada se Srbija nalazi u ovoj poziciji u kojoj se nalazi, satima slušamo ovako besmislenu polemiku. Gospođo predsedavajuća, pročitajte Poslovnik, ne može se neograničeno odgovarati na replike, to može da traje ceo dan. Onda smo mi ovde statisti koji uzaludno troše svoje vreme. Nismo mi na stočnom vašaru, nego u istoriji. Vreme je da se uozbiljimo.
Hvala. Izvolite, gospodin Dačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako neko sluša ovu našu današnju raspravu, mislim da se baš čudi zašto se niste dogovorili da formirate vladu. Prema tome, mislim da u Srbiji danas postoji mnogo više onih koji nisu spremni da preskoče uskostranačke plotove, nego onih koji gledaju šta je interes države u ovom trenutku. Podsetio bih sve vaše stranke koje sebe zovu demokratskim – a demokratske su samo zato što se tako zovu i tako su dali ime, a način unutarpartijskih izbora je takav da su svi izabrani sa po jednim kandidatom za predsednika stranke – pre izbora ste tražili, pre raspuštanja Skupštine, koje nije bilo, ali je suštinski to tako bilo, G17 i Demokratska stranka su tražili hitne izbore. Jedva smo se nekako izborili da izbori ne budu u decembru, za Novu godinu ili za Božić, nego da budu bar u januaru. Pričali ste ovom narodu da će biti vlada demokratskog bloka. Gde je taj demokratski blok? Moram da kažem da uživam u današnjoj raspravi. Odavno nisam ovako uživao. Ovo je konačno sahrana onoga što se nekada zvalo DOS. Prema tome, ono što je Socijalistička partija Srbije bila, kao stranka koja je izrekla na početku konsultacija o predsedniku parlamenta, mislim da je Srbiji potrebna politička stabilnost. Ne znam da li ste vi svesni težine odnosa građana Srbije prema onome što političke stranke danas u Srbiji rade. Da li iko misli da ijedan građanin u Srbiji razume zašto ne može da se postigne dogovor između političkih stranaka oko formiranja vlade ili konstituisanja parlamenta? Zar mislite da jedan građanin Srbije danas razume da je od Kosova i Metohije, Rezolucije Saveta bezbednosti važnija podela resora ili da li ćemo ići na nove izbore, u novu kampanju, ne bi li koja od stranaka dobila veći broj poslaničkih mandata. Vi ste dobili odgovornost od ovog naroda, isto kao i ja, isto kao i mi socijalisti, da radimo u interesu ove države, u interesu ovog naroda. Ako niko u Srbiji ne može ni sa kim, onda više ne vidim svrhu političkog delovanja ove političke elite. U Srbiji su valjda srušeni berlinski zidovi između političkih stranaka. U ovoj istoj sali, Svetozar Marović, u vreme vlasti Zorana Đinđića, izabran je zahvaljujući glasu Branislava – Baneta Ivkovića, socijaliste koga ste dobro gajili. Mlađan Dinkić je izabran, i Miroljub Labus, za potpredsednika Vlade i za ministra finansija, glasom SPS–a. Zašto danas Tomislav Nikolić, ili neko drugi sutra, Vojislav Koštunica možda, ne bi glasom Tomislava Nikolića ili nekog drugog, Žarka Obradovića, bio izabran? Ono što se dešavalo u Srbiji je bilo pre sedam godina. Ako mi nismo spremni da stavimo tačku na našu prošlost i na našu istoriju, ova zemlja nikada neće imati budućnost. Zato SPS neće glasati ni za jednog kandidata oko koga nema parlamentarne većine. Mi nismo u delu parlamentarne većine i nećemo glasati za kandidata, ali ćemo glasati, pošto nema većine, naravno da ćemo glasati za kandidata one stranke koja ima najveći broj glasova, a to je SRS. Želeo bih da podsetim sve ovde i da pozovem sve, Srbija više nema vremena da čeka. To što ste dali kao parolu – život ne može da čeka, jeste tačno, ali Srbija ne može da čeka da se vi više dogovarate i nagađate, dok je u ovoj zemlji sve gore i sve teže. Kako vi mislite da čekate Rezoluciju Saveta bezbednosti o Kosovu i Metohiji bez Skupštine, bez Vlade Republike Srbije? Mislite sa raspuštenom skupštinom, bez Ustavnog suda, bez Vlade, sa pregovaračkim timom u kojem je šef pregovaračkog tima podneo ostavku, prešao sa strane Tadića na stranu Koštunice? Da li mislite tako Srbija da brani Kosovo i Metohiju, ili uopšte da li mislite da tako Srbija ide u EU? Tako Srbija neće otići nigde. Srbija mora da zna imate li vi ovde hrabrosti i smelosti da napravite parlamentarnu većinu ili nemate. Ako nemate, povucite se. Zato pozivam DSS, pre svega SRS, da pokažu odgovornost prema državi, narodu i prema svojim biračima koji su ih birali, da se napravi vlada SRS i DSS–a i eventualno SPS–a, ali mi im tu ne trebamo, jer imaju većinu. Kažem eventualno, zato što imaju većinu bez nas. Naravno, vi dobro znate da vlasti nema bez SPS–a. Pozivam, zato što ako neko u Srbiji misli da će nam narod oprostiti što ne možemo da formiramo organe i što ćemo narodu reći zašto mi danas idemo na izbore... Šta ćete reći građanima Srbije, zašto se ide na nove izbore? Zašto? Imate li neki razlog zašto idete na nove izbore? Jeste li građane izveli u januaru na izbore? Jeste li prekinuli Vladu Vojislava Koštunice zbog novih izbora? Zašto? Ili je cilj novih izbora da se smeni Rade Bulatović ili, s druge strane, Ponoš? Ili je Dragan Jočić ili bilo ko drugi? Nas iz SPS–a ne zanimaju vaši pregovori i nemojte da prebacujete krivicu za to što ne možete da formirate vladu na neke druge, koji nisu učestvovali. Niste sposobni da formirate vladu, jer nemate odgovornost prema ovoj državi i prema ovom narodu. Zato pozivam one koji žele takvu odgovornost ili da naprave vladu narodnog jedinstva ili da idemo na izbore. Jednostavno, Srbija više zaista nema vremena da čeka. Hvala vam.
Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću govoriti u svojstvu predsednika Poslaničke grupe manjina. Prethodnih dana smo imali priliku da pročitamo u novinama izjavu predsedavajuće Narodne skupštine Republike Srbije da se ona pre zakazivanja sednice Narodne skupštine konsultovala sa svim parlamentarnim strankama. Moram da kažem da Savez vojvođanskih Mađara i Poslaničku grupu manjina niko nije konsultovao o datumu održavanja i načinu zakazivanja sednice, što smatramo nedopustivim. Bez obzira na ove okolnosti, nije bilo pitanje da li će naši poslanici doći na današnju sednicu, iz dva razloga. Prvo, ubeđeni smo da je mesto narodnih poslanika u Narodnoj skupštini i da politika treba da se vodi u parlamentu. Drugo, ne može da nas bude u ovom cenjenom domu 47, 64 ili 81, ali osećamo odgovornost prema biračima i svim građanima naše zemlje. Kao autentični predstavnici nacionalnih manjina u Narodnoj skupštini formirali smo zajednički poslanički klub još istog dana kada su verifikovani naši mandati. Formulisali smo naše zajedničke ciljeve, definisali principe rada; naše stranke imaju različita viđenja oko mnogo čega, ali smo se dogovorili za nekoliko sati. Ne znam kako će demokratske stranke objasniti građanima činjenicu da se ni oko čega nisu mogle dogovoriti za tri i po meseca. Kako je moguće da Narodna skupština već više od pola godine nije usvojila ni jedan zakon, iako je u proceduri više od 70 zakonskih predloga, još iz prošlog saziva ovog cenjenog doma? Kako je moguće da 7. maja Republika Srbija nema svoj budžet za tekuću godinu? Štaviše, pojedini funkcioneri nekih stranaka su pokušali da kolektivizuju i da između svih stranaka podele odgovornost za sopstvenu nesposobnost. Narodni poslanici Saveza vojvođanskih Mađara, Liste za Sandžak, Unije Roma Srbije i Koalicije Albanaca Preševske doline ne mogu biti odgovorni za nastalu situaciju maksimalne institucionalne krize u Republici Srbiji. Ne možemo biti odgovorni i krivi iz dva razloga. Od početka rada ovog saziva smo bili konstruktivni. Bili smo prisutni na svim konsultacijama, ma ko ih je organizovao. Nismo smatrali idealnim rešenjem, ali smo bili spremni da podržimo izbor tzv. privremenog predsednika Skupštine da bi se ova skupština odblokirala. Isto tako smo bili jedini, pored Poslaničke grupe vojvođanskih poslanika, koji smo bili spremni da podržimo predlog izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu krajem marta. Razlog je bio odgovornost prema svim građanima ove zemlje. Ostale stranke iz demokratskog bloka očigledno ne osećaju odgovornost, čak ni prema sopstvenim biračima. Nije potrebno da nas pravdam i da objašnjavam šta smo uradili. Sasvim je jasno da bez završetka konstituisanja Skupštine i izbora nove demokratske vlade nema napretka ove države. Neformiranjem nove vlade će svi građani Srbije pretrpeti štetu. Što se položaja nacionalnih manjina tiče, ako se odmah ne pristupi usvajanju izmena i dopuna Zakona o radiodifuziji, prema kojima bi se mediji koji emituju svoje programe na jezicima manjina izuzeli iz obavezne privatizacije, i ako se vrlo skoro ne donese zakon o izboru i nadležnostima nacionalnih saveta nacionalnih manjina, na šta se već više od dve godine čeka, to će imati nesagledive posledice. Mi ćemo i dalje biti konstruktivni i u interesu svih građana se nadamo, još uvek se nadamo, da će Srbija do 14. maja dobiti novu demokratsku vladu. Rado bismo podržali kandidata za predsednika Narodne skupštine iza koga stoji, za izbor dovoljni, konsenzus stranaka demokratskog bloka. Nijedno drugo rešenje ne smatramo dobrim. Dogovor o predsedniku parlamenta smatramo delom dogovora o Vladi Republike Srbije. Usled višemesečne prisutne razarajuće i neodgovorne političke rovovske borbe, drugačije rešenje ne možemo zamisliti kao zadovoljavajuće. U suprotnom se mora konstatovati – toliko ste delili odgovornost da ste postali krajnje neodgovorni. Mi niti smo učestvovali, niti želimo učestvovati u vašoj neodgovornosti. Naši poslanici Poslaničke grupe manjina će ipak danas glasati za kandidatkinju DS–a iz jedinog razloga: razlog je taj što se naše stranke koje su formirale poslanički klub nacionalnih manjina smatraju delom demokratske opcije. To je jedini razlog. Ali moram isto tako da kažem da ste mogli da nam stavite na raspolaganje i ozbiljnijeg kandidata. Jasno je da predlog Demokratske stranke u ovoj skupštini sada neće proći i za to su odgovorne sve stranke koje su vodile u prethodnim nedeljama i mesecima razgovore o formiranju nove demokratske vlade. Birači se još sećaju šta je bilo na predizbornim plakatima stranaka iz demokratskog bloka i šta se od toga ostvarilo u protekla tri meseca. Da vas podsetim, na plakatima Saveza vojvođanskih Mađara je pisalo – "Nova šansa". Naši poslanici su u januaru dobili novu šansu i opšta je ocena u našoj zajednici da nismo izneverili birače, nismo se neodgovorno ponašali. Autentični poslanici nacionalnih manjina će sigurno uspeti da dobiju još jednu šansu na sledećim izborima i sigurno će nas biti više u sledećem sazivu. Za ostale nisam siguran. Hvala lepo.
Hvala. Izvolite, Dušan Petrović.
Mislim da je potpuno prirodno da stranke nacionalnih manjina daju podršku gospođi Mileni Milošević kao kandidatu Demokratske stranke, kao kandidatu evropske i moderne Srbije. Dobro je što ste promenili svoju odluku, jer, koliko znam, na početku današnjeg dana ste imali drugačiju poziciju. Gospođa Milena Milošević, a zbog toga sam se javio da repliciram ovde, jeste ozbiljan kandidat. Demokratska stranka je dala kao svog kandidata osobu koja je sposobna da na dobar način vrši posao predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Da je sreće, i da ono što bi trebalo da je demokratski blok i da možemo da sakupimo odgovarajuću većinu, imali biste prilike sami da se uverite u to. Ovako, videćemo kako stoje stvari i kako će se ovo glasanje završiti. Dakle, još jednom apelujem na Demokratsku stranku Srbije i na Novu Srbiju da svoju odluku izmene i da glasaju za Milenu Milošević, da glasaju za ono što smo svi zajedno uspeli da uradimo u septembru 2000. godine i 5. oktobra 2000. godine i onda ćete moći da se potpuno uverite koliko Milena Milošević jeste dobar predsednik Narodne skupštine Republike Srbije.
Gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, uprkos svim željama da ovu raspravu shvatimo ozbiljno, teško je ignorisati sve ono što definiše njen karakter. Koliko god predložena tačka dnevnog reda – izbor predsednika parlamenta, pred nas kao imperativ postavlja obavezu dovršetka procesa konstituisanja najvažnije institucije krhke srpske demokratije, mi moramo imati onu političku snagu koja je imala tako malo podrške i koja je retko dolazila do izražaja u političkom životu Srbije u poslednje četiri godine. Kroz sednicu parlamenta na kojoj se raspravlja o kandidatu za predsednika Skupštine prelama se mnogo više od jedne, dve, tri, četiri političke sudbine. Ova sednica je počela danas, ali su politički procesi koji presudno utiču na njen tok davno započeti. Nije dobro kada političari kažu da za tako nešto nisu odgovorni. Nama iz Liberalno–demokratske partije je žao što nismo mogli u većoj meri da utičemo na te procese, ali ne pristajemo da se ova rasprava sada svede na izjašnjavanje između dva kandidata. Ova rasprava u kojoj se mi u ovom trenutku nalazimo govori o nesposobnosti onih koji su 5. oktobra pobedili da Srbiji nametnu novi sistem vrednosti, a ne samo nove političke lidere u okviru starog sistema vrednosti koji je u međuvremenu, uprkos brojnim pritiscima, samo delimično izmenjen. Kada govorimo o parlamentu, valjda moramo postaviti pitanje – u kojoj to zemlji postoji parlament ako prethodno ne postoji demokratija. Ako govorimo o postojanju demokratije, onda ne možemo preći preko činjenice da je naša demokratija pod senkom 12. marta i da se od nas očekuje danas da mi ovde ignorišemo ubistvo Zorana Đinđića, prvog demokratski izabranog predsednika Vlade Republike Srbije, ili da taj događaj posmatramo kao događaj koji će svoj epilog dobiti na nekom sudu. Nemamo mi šta novo da kažemo o kandidatu Srpske radikalne stranke za predsednika republičkog parlamenta. Ono što možemo da kažemo jeste da je reč o ozbiljnom političaru, ali o političaru koji sledi politički koncept koji je, po našem mišljenju, pretnja za stabilnost našeg društva i koji ugrožava budućnost ne više nas, nego budućnost naše dece. Ako govorimo o protivkandidatu, o gospođi Milošević, onda takođe ne možemo posmatrati nju kao izolovanu osobu i zanemariti činjenicu da smo, uprkos svim željama, uprkos svakom nastojanju, mi tako malo uticali na korigovanje politike stranke koja je kandiduje, koje je bilo nužno i koje nam je bilo potrebno upravo da bismo izbegli današnju sednicu i atmosferu u kojoj ona protiče. Verovati u postojanje demokratskog bloka je bilo iluzija. Očekivati da će se nakon izborne kampanje koja je vođena političke prilike u zemlji razvijati na drugačiji način, takođe. Mislim da ne preterujem kada kažem da smo u javnosti mi više insistirali na pravu Demokratske stranke da istakne predsednika vlade, od same Demokratske stranke, delom zbog svoje političke koristi. To svi znamo, jer smo političari. Mi svoju korist ne vidimo u šteti koju ćemo naneti Demokratskoj stranci; mi svoju korist vidimo u mobilizaciji Demokratske stranke i građanskog dela društva, kako bi oni poslovi koji nisu završeni 5. oktobra 2000. godine sada bili završeni, ali ne tako što će neko reći da uživa u ovoj sednici, jer prisustvuje sahrani. Nema sahrane srpske demokratije. Ona će trijumfovati, između ostalog, zbog toga što je ova sednica prilika da se oslobodimo nekih iluzija i sa sebe skinemo onaj teret koji nosimo nevoljno, svako na svoj način, već godinama. Zbog toga je sada mnogo važnije govoriti o političkoj budućnosti zemlje i načinu na koji mislimo da ona treba da se ostvari, a onda, na osnovu te definisane budućnosti, videti da li nam je uopšte potrebna ova rasprava, ovako kako ona teče u ovom trenutku. Ako biramo predsednika parlamenta, da li to znači da mi nastavljamo proces institucionalizacije političkog koncepta koji će uništiti ovo društvo i koji je poražen tako što je upravo ovaj parlament zapaljen. Ta politika je gorela 5. oktobra 2000. godine, ali ne da bi se vraćala 2007. godine. Demokratska stranka mora da nam odgovori da li je posle glasanja DSS–a za tu politiku koju smo zapalili u ovoj skupštini 2000. godine, zato što drugačije nije mogla da bude savladana, za Demokratsku stranku prihvatljiva naknadna promena odnosa DSS–a prema zajedničkim ciljevima? Nama je to važno da znamo u ovom trenutku, jer mi rešenje političkog problema u Srbiji ne vidimo u održavanju postojećih političkih odnosa, nego u definisanju onog političkog duela koji je Srbiji potreban i koji smo mi Srbiji uskratili, kao političari. Građani se nisu 21. januara izjašnjavali o politici o kojoj su se morali izjašnjavati. Glasali su za "100 evra po hektaru", glasali su za "stručnost ispred politike", glasali su za "živela Srbija". Ali, pre toga se mora napraviti ona vrsta razdvajanja u Srbiji bez koje je nemoguće ostvariti te ciljeve. Stručnost u politici – da, nije problem sa tim; "život koji ne može da čeka", takođe, ali ako tu stručnost i taj život, ako pravo na sudu treba da ostvarujemo kroz one koji su afirmisali i vratili u život Miloševićeve vrednosti, Miloševićevu politiku, Miloševićeve izvođače radova, onda je to besmisleno. Ova sednica treba da posluži, pre svega, kao prilika da pošaljemo poruku ohrabrenja našem društvu. Kakva ekonomska saradnja sa svetom, kakve unutrašnje reforme? Srbija prvo treba da odluči da li će da živi ili će da nestane, a mi moramo biti ti koji ćemo pokazati tu politiku koja će je dovesti do života na koji danas nema pravo. To nije politika "muljanja", to nije politika kuloarskih rešavanja i partijskih dogovora. To nije politika koja se prelama na BIA. Ako je BIA problem i ako je problem odnos prema ministarstvima sile, onda mi, zapravo, imamo dijagnozu bolesti, a bolest je poražavajuća. Ta bolest traži amputaciju, amputaciju one stranke i one politike koja je Srbiju vratila u Miloševićeve devedesete. To je ona politika sa kojom vi pregovarate očekujući da ćete moći da je promenite. Recite nam ovde, na ovoj sednici, da li je današnja rasprava u parlamentu kraj te političke avanture u koju ste, ne sumnjam, ušli sa najboljim namerama, ali iz koje morate izaći sa snagom koja je potrebna pre svega vama, a potom i svima u ovoj zemlji, jednom jasnom političkom porukom i odgovorom. Koštunica ne može biti predsednik Vlade Republike Srbije, makar prethodno bio izabran i kandidat Demokratske stranke za predsednika parlamenta, jer on kao premijer presudno utiče na politiku ove zemlje, a ta politika je direktno suprotstavljena interesima o kojima mi ovde sada govorimo. Gde se nalazi podrška koja nam je potrebna? U društvu, među građanima, onima koji ne žele izolaciju, onima koji su zabrinuti za budućnost svoje dece, onima koji u ovom trenutku sa strahom slušaju reči kandidata za predsednika Skupštine, koji bi da poveća budžet vojsci. Nema šanse. Ako treba da biramo između tog predsednika Skupštine i novih izbora – novi izbori. Nikada više srpska deca na frontove. Indeks, a ne šlem i puška. Tu politiku smo gledali deset godina i ta politika nas je dovela do stanja u kome se danas nalazimo. Spremni smo da podržimo kandidata Demokratske stranke za predsednika parlamenta, ali očekujemo od DS–a da LDP i građane koje mi predstavljamo posmatra na drugačiji način. Tražimo više ozbiljnosti. Ona nije nama lično potrebna. Mi želimo da dobijemo odgovor od Demokratske stranke, i zato smo tražili razgovore, na kakav način ćemo se strateški postaviti prema onoj orijentaciji zemlje koja je presudno ugrožena i ovom sednicom, na kraju, ali i svim onim što se prethodno dešavalo. To je evropska orijentacija Srbije. O tome treba da se staramo. Postavljamo ne uslove, nego pravila našeg međusobnog rada po pitanju izbora predsednika parlamenta. Mi želimo predsednika parlamenta koji će aktivirati Komisiju za lustraciju, predsednika parlamenta koji će pred Odborom za ustavna pitanja pokrenuti pitanje reforme Ustava. Želimo predsednika parlamenta koji će nam omogućiti da raspravljamo o finansijskoj kontroli koja guši ovu zemlju i o nepravednom odnosu kapitala i politike koja od Srbije pravi privatno vlasništvo nekolicine ljudi. Onaj predsednik parlamenta koji je spreman da na tome insistira dobiće našu podršku. Predsednik parlamenta iz Srpske radikalne stranke na tu podršku ne može da računa, siguran sam da je i ne traži. Odsustvo te podrške i nije izraz nepoštovanja birača SRS, već, naprotiv, izraz naše brige za te ljude koji će sutra ili u vremenu koje je pred nama shvatiti koliko je opasno vraćanje Srbije u politički koncept u kojem, između ostalog, presudnu ulogu ima i današnji kandidat za predsednika parlamenta, iza koga stoji trenutna parlamentarna većina. Srpska radikalna stranka simbolizuje politiku koja je problem ovog društva, iako se u ovoj zemlji SRS ne pojavljuje kao nosilac političkih događaja već sedam godina. Na prvom nivou odgovornost za stanje u Srbiji snosimo mi, i gospodin Dinkić, i gospodin Mićunović i ja. Mi smo sedam godina, svako na svoj način, vlast u ovoj zemlji, ne radikali ili socijalisti. Slabosti koje smo tada ispoljili, i koje ispoljavamo u međuvremenu, kompromituju naše pravo i oduzimaju nam ideju, od koje društvo ne sme odustati u ovom trenutku, a to je ideja suštinske modernizacije, konkretnih reformi i trajnog razlaza sa politikom koja se ostvaruje na frontovima, a ne na univerzitetima, sa politikom koja se oslanja na pendrek, a ne na dijalog, sa politikom koju smo zapalili upravo ovde 2000. godine. Ja sam na to ponosan. Nemojte se te ideje odricati i ne dozvolite da se iz pepela ponovo podiže.
Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak.
Dame i gospodo, uvažena gospođo predsedavajuća, imam obavezu da kažem nekoliko stvari, a prva je da vas sve zajedno zapitam – čemu se ko ovde čudi? Mi smo još 2003. godine imali prilike da gledamo vladu koju je podržavala Socijalistička partija Srbije, što je jasno pokazalo karakter te vlade. Zar ćemo zaista biti toliko naivni da se sada čudimo što isti oni koji su tražili podršku socijalista sada traže podršku SRS–a, kao osvetu Demokratskoj stranci, jer nije izašla u susret njihovim zahtevima. Koji su to zahtevi, niko od nas tačno ne zna, jer se takvi razgovori obavljaju iza zatvorenih vrata. Međutim, sasvim je jasno, iz svega što je rečeno, da su u pitanju personalna rešenja u onome što se ovde dosta olako zove ministarstvo sile. Ta personalna rešenja nisu samo pitanje ličnosti koje obavljaju te funkcije, nego su i pitanja efikasnosti rada tih službi i tih ministarstava u proteklih 3,5 – 4 godine. Ta efikasnost, tj. neefikasnost rada se pokazala po tome što nije uhapšen Ratko Mladić i što ništa nije učinjeno od onoga što se od ove zemlje tražilo. Sav taj "prljav veš" o kome govorim, koji se sada ovde iznosi, jasno može svakome pokazati šta je suština predloga da gospodin Tomislav Nikolić bude predsednik ove skupštine. Suština je ta da DSS ima širok koalicioni potencijal. Postavljam jedno pitanje – kako se taj širok koalicioni potencijal može tumačiti? Samo na jedan jedini način: podrškom gospodinu Nikoliću za mesto predsednika Narodne skupštine od strane DSS–a Srbija gubi šansu da uopšte ikada dobije u toj konstelaciji demokratsku vladu, čak i ako se napravi vlada DS–DSS–G17 plus. To bi onda značilo da je tu Demokratska stranka Srbije, koja nije demokratska stranka, koja je pokazala svojim delovanjem... Krajnje je vreme i najvažnije za ovu zemlju da se razjasnimo oko pitanja pojma – demokratska stranka, jer inače gubi se potpuno smisao okupljanja demokratskih stranaka, ako uvek može da se pojavi neko ko će pod demokratiju podvesti svoje nedemokratske ciljeve. Ovde je rečeno da treba staviti tačku na prošlost. Ja se tu potpuno slažem, vreme je da se stavi tačka na prošlost, ali se ona ne stavlja time što se odluči da se stavi tačka na prošlost. Tačka na prošlost se stavlja tako da ako je neko nešto ukrao, on za to mora da odgovara, da mu se sudi, da ide u zatvor i onda da bude ravnopravan član društva. Ne može se ići za tim zato što neko danas ništa nije ukrao i on kaže za sebe da nije lopov. Mora da se plati kazna za ono što je učinjeno i ne može da se desi da sva zla koja su se dešavala u našoj zemlji prođu nekažnjeno, a da mi idemo dalje. Onda mi momentalno postajemo saučesnici onih koji su sve to činili. Međutim, hteo sam da obrazložim zbog čega naš poslanički klub ne može glasati za Tomislava Nikolića. Pred sobom držim jedan dokument, na kojem je datum 3. decembar 2006. godine, kada je predsednik Srpske radikalne stranke prof. dr Vojislav Šešelj u svom testamentu, pošto je nameravao da drži štrajk glađu do smrti, napisao uputstvo svojoj stranci šta od njih traži. Ja ću podsetiti da se tu spominje sledeće: dr Vojislav Šešelj traži od članova SRS–a da se oštro suprotstavljaju ulasku Srbije u NATO i Evropsku uniju, jer su tamo, kako je navedeno, koncentrisani svi tradicionalni srpski neprijatelji. Je l' tako? Tako je. Zatim, da budete uporni u rusofilstvu i zalaganju za što veću integraciju Srbije sa Rusijom i ostalim istočnim, slovenskim, pravoslavnim zemljama. Je l' tako? Znači, po etničkom i verskom principu, a ne po ekonomskom i demokratskom. Četvrto, da vodite politiku iskrenog prijateljstva sa Kinom, Indijom i arapskim, afričkim i latinoameričkim državama, koje se suprotstavljaju američkoj hegemoniji i dominaciji. Dakle, sa antiameričkim, a ne prodemokratskim državama. Peto, da nikada, podsetiću vas na reči vašeg predsednika, ne ulazite u bilo kakvu koaliciju sa Tadićem, Koštunicom i sličnim srpskim izdajicama. Nemojte, molim vas, da reči svoga predsednika olako shvatate u trenutku kada čovek piše testament. Testament se obično piše jednom u životu; naravno, ima i drugih slučajeva, ali je ovo slučaj koji bih ja podvukao – da nikada ne prihvatite otcepljenje Kosova i Metohije od Srbije. Ako nam zapadne zemlje ipak na silu otmu Kosovo i Metohiju, da insistirate da se automatski, za sva vremena, podvlačim, prekinu diplomatski odnosi sa svim državama koje priznaju nezavisnost Kosova i Metohije. Je l' tako? Tako je. Takođe je prenet i zahtev radikalima da se uporno bore za oslobođenje Republike Srpske i Republike Srpske Krajine. Je l' tako? Uz činjenicu da u programu Srpske radikalne stranke stoji da je SRS protiv bilo kakve autonomije na teritoriji Srbije. Je l' tačno? Ja sam vaš program čitao pažljivo i tu stoji da između Vlade Republike Srbije i lokalnih organa vlasti ne sme postojati nikakva autonomija. Da li ste vi čitali svoj program? Ja sam ga čitao. Ako je to sve tako, hajde da pogledamo šta znači ovo što sam sada pročitao. To znači da bi izbor gospodina Tomislava Nikolića, koga izuzetno cenim zbog njegove doslednosti i zbog njegovog oštrog jezika i britkog uma, ali sam apsolutno neprijatelj tog tipa razmišljanja, iz jednostavnog razloga – ako bi se prihvatile ove poruke, za koje ne sumnjam da bi ih Srpska radikalna stranka sprovodila svim sredstvima i na svakom mestu u državnoj administraciji i hijerarhiji, to bi značilo pre svega klerikalizaciju države, svođenje celog državnog sistema na etničku osnovu, antiglobalizam, na način koji bi značio buduću izolaciju zemlje i, na kraju svih krajeva, rat za oslobođenje, pod navodnicima, Kosova, Republike Srpske i Republike Srpske Krajine, gde bi tu opet Srpska radikalna stranka bila dobrovoljni davalac tuđe krvi. To smo već gledali, i zbog toga će Liga socijaldemokrata Vojvodine i Poslanički klub vojvođanskih poslanika glasati za kandidata Demokratske stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, vidim da se siti ismejaše predstavnici nekih političkih stranaka. Nisam znao da ste zbog toga dolazili u Narodnu skupštinu, računam da je trebalo nešto da pripremite i da građanima Srbije ponudite. Ja nemam ništa protiv kada gospodin Čanak izađe i svoje poznate floskule o potrebi zabrane nekoga, neprijateljima, čudima raznim, iznosi na ovako veličanstven način. To, gospodine Čanak, govori o vama i vašem demokratskom bloku. Vi biste da zabranjujete, da sklanjate, da ne dozvolite da postoji drugačija ideja, a ja sam razumeo, posebno kada su se smejali ovi vaši podržavaoci, da su oni za sve suprotno od onoga što ste vi čitali, to jest, da ste vi za to da mi naročito ljubimo i volimo one koji nam otimaju našu teritoriju, da Kosovo i Metohiju odmah danas predamo, kao i sve drugo, da autonomiju imamo gde god vam padne na pamet. Ali, gospodine Čanak, u ovim teškim trenucima po Vojislava Šešelja, u koje ste ga vi i vaša vlast izmišljenom optužnicom smestili, on je napisao nešto po čemu je video kako će se ponašati Oli Ren i kako će se ponašati Havijer Solana, koji su, ne zaboravite, već ubijali po Srbiji, od male Milice Rakić do male Sanje u Varvarinu. Baš se lepo nasmejaše ovi vaši, verovatno su u tom trenutku na ta čuvena dela Evropske unije pomislili, posebno kada su oni iz najrazvijenijeg dela EU, Nemačke, krenuli i bombardovali most u Varvarinu. To je bilo jedno remek delo. Je l' tako, gospodine Čanak? Šta još treba? Još malo politike štapa i šargarepe, još malo, pa da budemo magarci. Vi prihvatajte ulogu magaraca koliko hoćete, ali mi nećemo da budemo magarci, jer imamo svoju zemlju i imamo svoj narod o kome moramo da brinemo. I to vam je, između ostalog, Vojislav Šešelj napisao, samo niste umeli da rastumačite. Vi ste se mnogo smejali i niste hteli da čujete šta su ozbiljne poruke. To jeste ozbiljna poruka; ako neko misli da onome ko mu ubija dete treba da kaže – hvala ti što si mi ubio dete i sada me preseli iz stana od 30 u stan od 40 kvadrata, a ja mislim da je upravo to ono što se dešava sa Kosovom i Metohijom, jer ga nije izgubio ni Milošević, ni Šešelj, ni ovaj, ni onaj, jer su oni napisali Rezoluciju 1244 protiv nas. Posle te rezolucije oni je ne ispunjavaju, ti vaši veliki prijatelji, a vi ćete da kažete – e malo je Kosovo što ste nam uzeli, nego, dragi Cobel, uzmi nam i Rašku, dragi Cobel, uzmi nam i Vojvodinu, uzmi nam još ne znam šta. E, ne može, gospodine Čanak. Danas ste poredili parlament sa cirkusom; ja sam mogao neke druge, ne parlamente, već izvršne organe na teritoriji Republike Srbije da poredim sa zoološkim vrtom, ali nisam. Mi se upravo u tome razlikujemo. Ali, to vide i građani Vojvodine i građani Srbije u celini. To što mislite da svojom bahatošću svi zajedno, kao – e, umiremo od smeha, ili ne znam šta sve, mnogo smo pametni, sada ćemo da napadamo Tomu Nikolića... Pa, vi to radite svaki dan. Ništa drugo ne radite sedam godina. Zašto vam je sedam godina kriv Tomislav Nikolić? Vi ste na vlasti. Svu vlast ovoga svega ste imali i imate, zašto vam je sada kriv? Kriv je zato što je dobio najviše glasova na izborima. Je l' to ne možete da podnesete i ne možete to da prihvatite? Da li je to vaš problem? Kandidujte onoga koga možete. Onda gledajte da negde nekoga i pohvalite od svojih, ako ste u stanju. To što ćete vi da kudite Tomislava Nikolića na neprincipijelni, rekao bih, imate pravo na šta god hoćete, ali na takav način, kroz salve smeha – kako smo snažni i jaki, da sebe tešite, da ne pokažete celom svetu koliko ste slabi i manji od makovog zrna, mislite da to šteti gospodinu Nikoliću? Ne. Izašao sam samo da vam dam dobronameran savet, da vam kažem – to nam prija. Što narod više vidi vašu nervozu, što narod više vidi vaše probleme, utoliko poverenje i u budućeg predsednika Skupštine, ako danas bude izabran, Tomislava Nikolića i u sve one koji su protiv vas svakoga dana raste. Nemojte da mislite da smo vam mi kao neki drugi, da možete da govorite šta hoćete a da vam niko ne odgovara. Ne znam za te neke druge koje ste naučili da šamarate kako stignete, i ovako i onako, da i sa njima vodite politiku štapa i šargarepe; podsećam vas, mi ne prihvatamo ulogu magarca, ni štap ni šargarepu, jer i štap i šargarepa su za magarce, a baš tako su ...Ne vas, ni po jada da samo vas tretiraju kao magarce kad s vama razgovaraju, nego što nam celu zemlju i ceo narod tretiraju kao magarce. Vreme je da više ne budemo magarci, nego ljudi. U tome je razlika između naših politika, što mi hoćemo da budemo ljudi, a vi hoćete da svi budemo magarci. Hvala vam najlepše.
Gospodin Čanak.
Gospodine Vučiću, nadam se da ćete se složiti sa mnom da za mene reći da sam manji od makovog zrna predstavlja dosta slobodno tumačenje moje veličine, ali hteo sam da kažem nešto drugo. Pre svega, kada govorite o Vojislavu Šešelju, nismo ga mi poslali u Hag, nego ste ga vi sa trubačima ispratili. Drugo, što se tiče predaje i prodaje Kosova, nije to urađeno Rezolucijom 1244, nego Kumanovskim sporazumom, koji je potpisan kao vojna kapitulacija od strane Slobodana Miloševića, vašega patrona, čime je on napravio akt veleizdaje, za koji se predviđa najteža kazna u svakoj državi. Ustav, koji ste i vi pisali, jeste ustav u kome sad više nema toga da niko nema prava da potpiše kapitulaciju i da nema prava da učini takav akt veleizdaje. Ustav, koji ste vi zajedno sa Demokratskom strankom Srbije inicirali, spiritus movens, a istovremeno u to uvlačili i Demokratsku stranku, napravili ste tako da možete da predate Kosovo, a sada je samo pitanje ko će za to da bude odgovoran. Znate kako, ja nisam spreman da o tome ćutim i nisam spreman da građani Srbije ne znaju šta se zaista događa. Mi ćemo ovde imati, koliko vidim, glasanje na kome će gospodin Nikolić biti izabran za predsednika Skupštine Srbije. Ja sam vrlo srećan zbog toga. Srećan sam zbog toga što je krajnje vreme da se stvari u ovoj zemlji raščiste, da se prestane sa uvijanjem u nekakve demokratske oblande onih koji to nisu. Demokratska stranka Srbije će nestati zbog toga, iz jednostavnog razloga što sam viđao da neko iz Demokratske stranke Srbije pređe u Srpsku radikalnu stranku, ali nikad nisam video da neko iz Srpske radikalne stranke pređe u Demokratsku stranku Srbije. Srpska radikalne stranka je put bez povratka.
Pauza pola sata. [[Posle pauze – 18.10]] Nastavljamo sednicu. Po Poslovniku, gospodin Aligrudić, a odmah posle njega gospodin Srđan Šajn.
Vrlo kratko, pošto je bilo vezano za ovu našu poslovničku raspravu na početku. Reći ću vam sledeće. Ispred mene je faks koji reprezentuje Tanjugovu vest od pre nekoliko sati, čiji naslov je sledeći: ''Ključno je da Tadić kontroliše službe bezbednosti'', Brisel, 7. maja ove godine, i kaže se sledeće (budite malo strpljivi): ''Visoki predstavnik Evropske unije za spoljnu politiku i bezbednost Havijer Solana izjavio je danas u Evropskom parlamentu u Briselu da je pre par sati razgovarao telefonom sa predsednikom Srbije Borisom Tadićem i da lično smatra da je za uspešnu saradnju sa Haškim tribunalom'', što god da je motiv, nije bitno, ''ključno da Tadić kontroliše službe bezbednosti u Srbiji''. Toliko o onome o čemu smo pre razgovarali – o hulahopkama, o špilhoznama, o čupanju ušiju, šta god hoćete, u prepodnevnom delu sednice. Ovo dokazuje ono što sam ja tvrdio – da očigledno mi nismo, a ne znajući, pregovarali sa Demokratskom strankom o formiranju vlade ovih nekoliko meseci i poslednjih nedelja, nego da je očigledno neko u Demokratskoj stranci, bez znanja i članova Demokratske stranke, a pod dirigentskom palicom nekog drugog, pregovarao sa nama u nečije treće ime. O tome se radi. Zato smo mi ''najureni'' sa pregovora i zbog toga su pregovori sa nama brutalno prekinuti u subotu uveče, i zbog toga je svima jasno da neko van ove zemlje ne želi Demokratsku stranku Srbije u Vladi Republike Srbije. To sam ceo dan danas pokušavao da objasnim. Eto toliko, da se zna šta je poručeno iz Brisela, ko koga sluša. A za dalji uspeh ove države i ozbiljne demokratske reforme prvo što je neophodno da se uradi jeste da onaj na čije ime je ovo adresirano kaže da to nije tako ili da kaže – što god meni neko bude rekao, ničije diktate neću da slušam. Kada neko tako odgovori, onda mogu da povučem sve što sam rekao i svaku insinuaciju koju sam ovde izgovorio.
Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sve poslaničke grupe. Reč ima poslanik Srđan Šajn.
Poštovani poslanici, prvo što moram ovde da kažem, pošto sam saslušao gospodina Aligrudića, moram da pomenem da nemam broj telefona Borisa Tadića i Vojislava Šešelja, iako sam u kampanji napadan da pripadam bloku Srpske radikalne stranke. Da imam brojeve telefona i jednog i drugog, rekao bih im ono što sam slušao za ovih nekoliko meseci od građana Srbije. Mogu da kažem da je ovo što se dešava u parlamentu jedna lakrdija. Nije u redu da se u srpskom parlamentu ovako govori i zato je stav Romske partije da ne glasa ni za jedan ni za drugi predlog, jer predlozi i nekakva većina oko budućeg predsednika Skupštine nije rezultat našeg programskog dogovora, niti je rezultat kompromisa, rezultat jasne programske perspektive Srbije, već je rezultat politikantstva i demonstriranja sile – ko je na političkoj sceni Srbije jači, ne razmišljajući da se Srbija nalazi u ozbiljnim problemima, da građani teško žive u Srbiji, a najteže živi nacionalna romska zajednica u ovoj zemlji Srbiji. Zaista poštujem to što je u Vladi Srbije, u kojoj je učestvovala SRS, gospodin Damjanović bio ministar; što je demokratski blok glasao da se donese Strategija o integraciji Roma Srbije i što je demokratski blok u vreme DOS–a govorio o pozitivnim stvarima, kako treba Romi da se integrišu, međutim, situacija se nije bitno promenila. Da bismo mi glasali tim jednim glasom, koji neće odlučiti bitno u odnosu na sadašnji odnos snaga u parlamentu, u vezi sa sadašnjim dešavanjima, daćemo taj glas, kao simboličku potvrdu, svakoj vlasti u Srbiji ako bi ona stvarno htela da razmišlja o socijalno ugroženim kategorijama; o Romima kao socijalno najugroženijoj kategoriji u okviru toga i da ta većina hoće da brine o deci Srbije. Naš program je bio veoma jasan: onaj ko bude stvorio većinu da glasa za antidiskriminacioni zakon u Srbiji, da bude konkretan i da usvoji u Skupštini deklaraciju o brizi o deci, da se sprovodi ono što je Vlada donela – Strategija o trajnoj brizi o deci; onaj ko bude glasao za to da se usvoji deklaracija o integraciji Roma u Srbiji, dobiće taj glas, danas jedan, kao simboličku podršku takvom programu, a sigurno će na sledećim izborima dobiti više glasova, jer će Srbija prepoznati političku lakrdiju u Skupštini, a na sledećim izborima prepoznaće neku drugu budućnost. Zato molim sve političke partije, i one koji su dobili mnogo glasova, da se okrenu programima i zaborave razgovore o tome ko će biti ministar, sekretar, podsekretar. Možete pogledati kako smo mi radili –na svim pregovorima koje smo imali mi smo govorili samo o programima, nema papira na kome piše da smo razgovarali o nečem drugom. Insistirali smo na realizaciji našeg programa koji smo zastupali u toku kampanje. Poražavajuća je, takođe, činjenica da u ovom parlamentu predstavnici manjina, uključujući i mene, kao predstavnika Romske partije, nisu bili pozivani na konsultacije povodom održavanja sednice ove skupštine. Ne slažem se sa gospodinom Dinkićem da nije briga ovog parlamenta i poslanika pitanje Vlade. Zašto smo onda tu? Da li smo tu da radimo ono što je negirao Ustav, a to je da političke partije direktno preuzimaju vlast u Srbiji ili smo tu zato da narodni poslanici preuzmu vlast u Srbiji. Možda sam drukčije razumeo, ali sam tako shvatio deo izlaganja. Zato molim sve poslanike u parlamentu, bez obzira kojoj političkoj partiji pripadaju, bez obzira ko od koga dobija direktive, da li su to birači ili neko drugi, da se svi dozovemo oko jedne važne stvari – da budemo odgovorni prema građanima Srbije, jer samo odgovorni poslanici mogu da donesu bolju budućnost Srbiji. Toliko, hvala što ste me saslušali. Nadam se da u budućnosti srpski parlament neće ličiti na cirkus; ja se obično šalim ovako – borio sam se da Romi izađu iz cirkusa, međutim, izgleda da sam ja upao u najveći mogući cirkus. Dajte da ne pravimo više cirkus od parlamenta.
Gospodin Aligrudić je pročitao ovde poziciju koju je iznela EU na jednom od svojih foruma. Postoje dve stvari koje mislim da su vrlo važne. Ponoviću prvu, koja je najvažnija, iako je ovde bilo nekih zamerki što o tome govorimo, ali evo, šta da radimo, moramo da kažemo kako su se odvijali razgovori i konsultacije, pregovori, kako god hoćete, što se tiče ovog dela izvršne vlasti koji se zove bezbednosni sektor. Ponoviću kao prvu stvar: Demokratska stranka je dala jasan predlog što se tiče najveće obaveštajne i kontraobaveštajne institucije u ovoj zemlji, a zove se BIA, nekadašnja državna bezbednost, da na čelu te institucije bude čovek koga će predložiti DSS, Vojislav Koštunica, ako bude predsednik Vlade. Neuporediv je potpuno sadržaj delatnosti, aktivnosti, veličina koju ima ova institucija, sa nekim drugim institucijama, vojnim, obaveštajnim, kontraobaveštajnim službama, službama koje postoje pri MUP–u. Dakle, ni reči, niti slova nema o tome da DS želi, traži i zahteva da ima monopol u sistemu bezbednosti. Mi želimo jednu vrlo jasnu stvar, a to je da, prvi put posle devedesetih godina, u ovoj zemlji bude narušen, ukinut, kako god, monopol u sistemu bezbednosti. Vi znate, ovde je bilo i onih koji su bili sa Slobodanom Miloševićem, u ovakvim ili onakvim strukturama vlasti; došlo je do velike promene 2002. godine, sada je situacija bila koncipirana na jedan način. Dakle, naš predlog je jasan, a to je kontrola u sektoru bezbednosti. Da se zadrži mesto sadašnjeg direktora policije, da DS dođe na poziciju MUP–a, da Ministarstvo odbrane zaduži i dobije ovu dužnost neko iz DSS–a, da se zadrže stručni ljudi u vojsci, Generalštabu, vojnim službama koje se bave ovim pitanjima, a da DSS, još jednom da ponovim, odredi ko bi trebalo da preuzme odgovornost za mesto direktora BIA. Dakle, monopol ni jednog jedinog trenutka nije bila ideja koju ima DS, već mislimo da je za dobar način organizovanja državne vlasti i za zaštitu, i to je jedna od najvažnijih stvari za zaštitu interesa građana, za sprečavanje zloupotreba, nužno da postoji ozbiljna kontrola koalicionih partnera, međusobna kontrola koalicionih partnera u budućoj vladi. Zbog toga smo dali ovakav predlog. Što se tiče stava koji je danas iznela Evropska unija, ili visoki predstavnik Evropske unije, kako god ko želi to da tumači, nije sporno... (Predsedavajuća: Vreme.) Vrlo je važno, gospođo Borka, želim ovo da objasnim, to je bitna stvar za sve koji sede ovde, a i za građane pre svega. Dakle, potpuno je jasno da Srbija ima veliki problem u procesu pridruživanja EU. Godinu dana i nešto više su prekinuti svi procesi integracije Srbije u EU. Shvatio sam da je nesporno da ova zemlja treba da ide u EU, barem u ovim razgovorima koje smo imali o formiranju Vlade. Nije moguće otkloniti ovu smetnju i ući u nastavak pregovora o pridruživanju sa EU, dok se ne reše, između ostalog i nažalost, problemi koje zemlja ima sa ispunjavanjem međunarodnih obaveza. Ja nisam zaprepašćen ovakvim stavom EU, međutim, taj stav nema nikakav uticaj na ono što je politika DS–a, niti ima uticaj na tok ovih pregovora. Dakle, niti ima bilo kakve šanse da neko ucenjuje DS, niti da vrši kakav diktat prema DS. Ali, mi želimo da formiramo vladu koja će moći da sprovodi politiku integrisanja Srbije u Evropsku uniju. Zbog toga je vrlo važno imati dobru komunikaciju sa svima onima koji tu Evropsku uniju predstavljaju: i sa Parlamentom, u koji su mnogi od nas išli, i sa Komisijom EU, i sa ljudima koji predstavljaju EU u pitanjima bezbednosti i spoljnih poslova. Pošto je gospodin Aligrudić tražio da neko ko predstavlja DS ovde da komentar onoga što sam pročitao, mislim da je vrlo važno da razjasnimo sve detalje, jer oni utiču na život svakog građanina ove zemlje.
Po Poslovniku, Miloš Aligrudić.
Ništa nisam razumeo iz ovog komentara. Molim vas, pošto većina vas iz DS–a nije bila u sali, da vam još jednom citiram; dakle, ovde stoji vrlo jednostavno, Tanjugova vest – ključno je da Tadić kontroliše službe bezbednosti. To piše. Da dalje ne ulazimo, piše ovako – da se pre par sati čuo telefonom sa predsednikom Srbije Borisom Tadićem Havijer Solana i da je tada rekao da lično smatra da je za uspešnu saradnju sa Haškim tribunalom ključno da Tadić kontroliše službe bezbednosti u Srbiji. To je vrsta saveta u toku dogovora, eventualno, o vladi, šta Havijer Solana ili neko ispred EU misli da treba da bude sastav ili kompozicija vlade, izvršne vlasti u Srbiji. Da li je to to ili nije? Jeste. Da li ćete vi poslušati ili nećete, ja se iskreno radujem vašim rečima kada ste izgovorili da vam ne pada na pamet da bilo čiji diktat slušate. To je u redu, to je ispravan stav, nego se bojim da ono što smo mi zaključili iz ponašanja prethodnih dana ne zvuči baš tako. O tome se radi. Kada pročitate ovo pismo i kombinujete sa onim što smo već ovde izneli... Vi ste maločas rekli da ste prihvatili to da neko iz DS–a bude na čelu državne bezbednosti i da na taj način to bude rešeno, a kontrola da se čini na drugi način. U svakom slučaju, šta god da ste rekli, ne znate ni vi šta ste rekli, jer šta god da ste rekli, ono što je Demokratska stranka Srbije dobila od vas kao ultimativni, poslednji predlog, sa porukom "uzmi ili ostavi", suštinski i nevezano za sektor bezbednosti, što se drastično razlikuje od onoga što je dogovarano zaključno sa subotom; ceo dan vas pitam da li je to tačno ili nije, vi pričate druge stvari i bajke. To je suština priče. Neko nije hteo da Demokratska stranka Srbije uopšte bude uključena u dalje pregovore i to nam je izričito stavljeno do znanja izjavom Borisa Tadića u nedelju, pri čemu nas je u toj izjavi još nazvao kriminalcima na poseban način. To je ono što tamo stoji, gospodo. Ne mogu građanima Srbije da kažem ono što vi hoćete, kako Demokratska stranka Srbije nije bila privržena dogovoru o formiranju vlade, te smo iz tog dogovora najureni. To je suština priče. Ja kažem i bojim se da smo iz tog dogovora najureni zbog toga što vam neko kaže da to treba tako da uradite.
Replika, Dušan Petrović.
Neću više polemisati sa gospodinom Aligrudićem o ovom pitanju, jer zaista ne mogu da utičem na tok vašeg zaključivanja, gospodine Aligrudiću, iz premisa možete da izvodite različite zaključke. Nažalost, svi zaključci koje ste ovde saopštili, a da ste ih izveli, pogrešni su, ali to ostavljam, uostalom, i poslanicima i svakome ko ovde posmatra. Potpuno sam jasno rekao da je DS za međusobnu kontrolu u sistemu bezbednosti. Nije ni vreme, ni mesto da ovde opterećujemo i građane i poslanike drugim elementima i detaljima onoga o čemu smo pregovarali, ali je potpuno jasno da niko nije niti najuren, niti je bilo šta nekorektno u pregovaračkom procesu urađeno. Imamo principe u koje čvrsto verujemo i ukoliko ti principi budu ispunjeni, DS može da bude deo izvršne vlasti, a pre svega ukoliko ova zemlja bude imala stabilan put prema EU. Inače, samo još da kažem da u ovom papiru, koji je ovde pročitan nekoliko puta, stoji da je gospodin Solana posle razgovora sa predsednikom Tadićem razgovarao i sa predsednikom Vlade gospodinom Koštunicom.
Po Poslovniku, gospodin Aligrudić.
Složiću se u jednoj stvari sa vama, da možda nije dobro da namećem svoje zaključke, pa ću se ovaj put ograničiti samo na čitanje. Dakle, Tanjug kaže sledeće, naslov: Solana – ključno je da Tadić kontroliše službe bezbednosti, Brisel, 7. maja (Tanjug). „Visoki predstavnik EU za spoljnu politiku i bezbednost Havijer Solana izjavio je danas u Evropskom parlamentu u Briselu da je pre par sati razgovarao telefonom sa predsednikom Srbije Borisom Tadićem i da lično smatra da je za uspešnu saradnju sa Haškim tribunalom ključno da Tadić kontroliše službe bezbednosti Srbije“. Dalje se kaže, pa citiraju Solanu: „Razgovarao sam pre par sati sa Tadićem. Situacija nije dobra, jer nema napretka u pregovorima o novoj vladi zato što lični odnosi“, sada slušajte ovo, „između Tadića i predsednika Vlade Srbije Vojislava Koštunice nisu veoma dobri“, izjavio je Solana, dodajući da će posle govora u Parlamentu Evropske unije razgovarati i sa srpskim premijerom. Dakle, on je to najavio da bi hteo, čisto da vas ispravim malo. „Tadić je opredeljen za saradnju sa Haškim tribunalom“ itd, itd. Znači, poenta cele priče je u sledećem: kad god sam kao predsednik poslaničke grupe bio zamoljen da primim nekoga od inostranih diplomata, ljudi koji su u ambasadama drugih država i sa kojima nikada nisam odbijao razgovor, kada god smo se dokačili teme formiranja vlade, odbijao sam sa njima da pričam o tome. To je jednostavno nešto o čemu mi ne možemo sa inostranim predstavnicima, dok se vlada formira i dok pregovori traju, razgovarati. O tome je reč. Izvinite, neću se vraćati na moje impresije, nego neka svako na osnovu onoga što sam pročitao izvodi svoj zaključak.
Hvala. Po redosledu, gospodin Čanak. Nije prisutan. Sledeći je Pastor Balint. Ni on nije prisutan. Reč ima dr Žarko Obradović, a neka se pripremi gospodin Batić.
Poštovana gospođo Vučić, kolege narodni poslanici, sve do početka ove današnje rasprave ja, a sigurno i svi ostali poslanici SPS–a, kao i ogroman broj ljudi, građana Republike Srbije, verovali smo da se pregovori o formiranju Vlade Republike Srbije vode zarad Srbije, zapošljavanja, poboljšanja životnog standarda, svega onoga što Srbiji treba, a čega nema. Mislio sam, iskreno, kada se razgovara o službama bezbednosti da je suština kako da se rad službe bezbednosti unapredi u borbi protiv terorizma, kriminala, špijuna, kako da što bolje zaštite državu. Sada vidim, slušajući gospodina predstavnika Demokratske stranke, da je suština da bude kandidat Demokratske stranke. Sa te strane smo to čuli i to je dobro da Srbija čuje, jer onima koji ne znaju posle tih reči će biti jasnije, primera radi, zašto smo se i mi 2004. godine odlučili da DS tada pođe sa političke scene Srbije i zato smo podržali ovu trojnu vladu, jer nije suština u tome da li je čovek obrazovan, da li je radio u službama bezbednosti, da li je imao svoje kvalitete koji ga preporučuju za radno mesto, nego je suština da bude u Demokratskoj stranci, a zarad interesa Demokratske stranke. To je dobro da Srbija danas čuje. To je ovde rekao gospodin Petrović, crno na belo. Što se nas socijalista tiče, mi smo zamolili gospođu Vučić da za danas zakaže nastavak konstitutivne sednice, smatrajući da je dobro da Srbija danas vidi da li ima skupštinske većine za formiranje vlade ili, ako skupštinske većine za formiranje vlade nema, da li možemo da napravimo korak da se Skupština potpuno zaokruži, konstituiše, da se izabere predsednik. Rekli smo javno i pre nekoliko dana, kada je ovaj nastavak sednice zakazan, da je logično, ukoliko nema većine za formiranje vlade, da se izabere predsednik Skupštine iz one stranke koja ima najveći broj glasova birača i najveći broj predstavnika. Rekli smo da to pravo pripada Srpskoj radikalnoj stranci, a da je njihovo pravo koga će predložiti. Mi ćemo taj predlog podržati, a samim tim i gospodina Tomislava Nikolića. Mislim da Srbiji to treba. Mislim da je Srbija umorna od ovih četvoromesečnih prepucavanja, tromesečnih pregovora koji to nisu, nametanja javnosti onih namrgođenih izraza ljudi koji u prolazu obaveste Srbiju da, eto, razgovaraju, samo što se nisu dogovorili, da su strašno zabrinuti što Srbija vlade nema, a u stvari, suštinski, da uopšte o tome ne vode računa. Videlo se da oni za Srbiju, odnosno Srbija za njih nije nimalo važna. Razumem razočaranje nekih od njih. Zahvaljujući medijima, oni su postali veliki, a sada, posle ovih događaja, ovo je jedan u početku, jer bez obzira da li predsednik Skupštine bio šest dana ili duže, činjenica je da je ovo veliki korak za Srbiju i da će neki konačno morati da shvate da nemaju medije za sebe i da ne mogu da rade šta hoće, a da budu pokriveni za svoju neefikasnost. Dobro je da danas izaberemo i potpredsednike Skupštine i da jednostavno učinimo taj veliki korak, Srbije radi. Rekao sam, i ponavljam, mislim da je ovo dobro za Skupštinu Srbije, dobro je za demokratiju, neki će valjda shvatiti da Srbija ima snage i sposobnosti, Skupština snage, da makar privremeno zakopa ratne sekire i da jednostavno učini nešto dobro. Mislim da je ova današnja rasprava za Srbiju dobra, zato što je do kraja demaskirala pojedine stranke i pojedince koji su voleli sebe da nazivaju, u ovim godinama pre, demokratama po opredeljenju i da se kvalifikuju kao demokratske stranke. Mislim da je dobro da se danas do kraja razotkrije ovaj lažni sistem vrednosti koji je uspostavljen 2000. godine, 5. oktobra. Neki ljudi će morati da shvate da je 5. oktobar bio 2000. godine, a da je danas maj 2007. godine. Stvarno je degutantno, nemoralno, sramota pominjati i mrtvog predsednika Miloševića, uzimati ga u usta na način neprimeren i tom čoveku i ovoj skupštini. Oni koji su imali hrabrosti rekli su mu to što su hteli i smeli za života, a sada kada je mrtav treba čoveka ostaviti tamo gde jeste i ne dirati ga, a pogotovo što te tvrdnje apsolutno nisu tačne. Ova današnja rasprava je pokazala jednostavno da neki treba da uče našu savremenu istoriju. Čuli smo razne teze iznete u nameri da se kandidat Srpske radikalne stranke diskvalifikuje. Nažalost, čuo sam od gospodina Dinkića, čak sam i zapisao, kaže – politika, a misli na Tomislava Nikolića, izazvala je da nas bombarduju. Pobogu, gospodine Dinkiću, u kom svetu vi živite i u kom vremenu? U kom vremenu vi živite, kada su oni akteri agresije na našu zemlju javno priznali da su nas bombardovali da Milošević ne bi bio predsednik Srbije i da bi nam oteli Kosovo. To je Montgomeri pre četiri–pet nedelja javno rekao na televiziji. Kakve veze ima politika 1999. godine sa tim? Ovo što smo danas čuli je jako zanimljivo, jer pokazuje suštinski manjak, ako hoćete, i političke kulture kod pojedinih kolega poslanika, jer smo od predstavnika tzv. mirne, građanske, demokratske, patrijarhalne, tolerantne, ili kako oni vole sebe da zovu – mirotvorne demokratske Srbije čuli reči za koje su oni pre par godina apsolutno optuživali sve druge da ih upotrebljavaju kao govor mržnje. Danas smo čuli od gospodina Jovanovića da je on, sa svojim prijateljima, zapalio Skupštinu. Time je pozvao javnog tužioca da uradi svoj deo posla. Čuli smo izraze – ja njih ne da ne volim, ja ih mrzim. Čuli smo izraze optužbe da su ubijeni ljudi. Da li vam to nešto govori? Jedan se rečnik upotrebljava kada si na vlasti, a drugi se rečnik, očigledno, upotrebljava kada postoji strah da se na vlasti neće biti, pa onda ko zna šta može da se desi. Govorim o tim dvostrukim kriterijumima koji se apsolutno upotrebljavaju i koji Srbiji ne trebaju. Pošto je danas ovde u skupštinskoj raspravi bilo reči povodom formalnog kandidata, kao i o nekim drugim temama, dozvolite mi da kažem još nekoliko reči. Lažna je dilema da je neko u ovoj sali za Evropsku uniju, a neko protiv; da su jedni spremni da poštuju ljudska prava ili međunarodne ugovore, a da drugi nisu; da su jedni za borbu protiv kriminala i korupcije, a drugi nisu; da su neki za ekonomski razvoj Srbije, a drugi nisu. Suština cele ove priče, dobro je da Srbija to danas vidi, jeste da li će Srbija sama, Skupština, poslanici, oni koji su dobili poverenje građana Republike Srbije, koji su dobili glasove građana, da li će oni sami izabrati svoje predstavnike, da li će Ren, Solana ili neko treći telefonom javiti i reći da mora da bude taj i taj ili, nažalost, ne sme da bude taj i taj. To je ono što Srbiju razdvaja u odnosu na one druge građane ili pojedine stranke u ovoj skupštini u odnosu na neke druge stranke. Ovde je suština da li ćemo mi sami odlučivati o kandidatima, o onima koji treba da budu u Skupštini, onima koji treba da predstavljaju Skupštinu. Ovih dana puno je priča o tome kako se sve radi "u naše dobro". U naše dobro hoće da nam uzmu Kosovo i Metohiju, u naše dobro može da bude Vlada takva i takva, u naše dobro može da bude ministar taj i taj, u naše dobro može da bude to i to. Toga "u naše dobro" nam je više preko glave, jer vreme prolazi, oni ostvaruju svoje ciljeve, a Srbija ne pravi nikakav korak napred. Još dve stvari. Definitivno je danas raspravom o kandidatima za predsednika Narodne skupštine dominirala politika, i to visoka. Dobro je da niko nije rekao nijednu negativnu reč o kandidatima, što pokazuje da apsolutno oba kandidata imaju svoje prednosti, a Skupština će glasati i opredeliti se za nekog od njih. Na kraju, želeo bih i da se u ime SPS–a, kao što je to činio i gospodin Dačić, zahvalim gospođi Borki Vučić, jer ako ovu sednicu privedemo kraju, ona će ovo svoje privremeno predsedavanje završiti, ali se mora priznati da je ovo predsedavanje bilo tiho, nenametljivo, da nije uznemirilo Srbiju, da je gospođa Vučić predstavljala Skupštinu na način na koji to Skupštini i Srbiji dolikuje. Mi socijalisti smo joj, u svakom slučaju, zahvalni za to.
Reč ima gospodin Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što se danas događa veoma podseća na vremeplov i na onu emisiju "Dogodilo se na današnji dan", jer na današnji dan pre 15 godina Vojislav Koštunica je promovisao krilaticu "svaka ptica svome jatu leti". Zna to dobro Dragoljub Mićunović. Evo, najzad je i on doleteo u svoje jato. Najzad je jato kompletirano, a u tom jatu političkih stranaka: ratni zločinci, antihaški lobi, tajkuni, zemunski klan, ovčarsko–kablarska mafija, silikonske pevaljke, vašar za Srpsku novu godinu ispred ove skupštine. To je ono što imamo danas. To je taj sistem vrednosti koji Srbiju vraća unazad. Kakvi su bilansi te politike? Gde je Srbija danas kada su Evropa i evropske integracije u pitanju? Na poslednjem mestu. Crna Gora, Bosna i Hercegovina, Albanija, svi su ispred nas. Dakle, ubedljivo smo na poslednjem mestu. Danas su i dalje ratni zločinci heroji. Imamo ponovo formiranje paravojnih formacija, imamo kriminal, koji čak izvozimo. Najveću pljačku u Dubaiju su izvršili naši sunarodnici. To su bilansi ove i ovakve vlasti koja danas ide u jednu novu etapu. Žalosno je što su neki naši saborci 5. oktobra 2000. godine ispred ove zgrade rušili režim Slobodana Miloševića i SRS–a, a sada sa njima prave novu koaliciju. To je neprincipijelna koalicija. Nije to problem za njih, to je problem za Srbiju i njene građane i našu budućnost. Još nešto. Ovde su neki pokušali da ukažu ko je za to odgovoran. Gospodin Dinkić se iščuđavao otkud je Tomislav Nikolić kandidat za predsednika, kako to da Borka Vučić predsedava parlamentom. Gospodine Dinkiću, vi ste rušili vladu Zorana Đinđića. Vaša je krilatica bila "Laki je malo nervozan". Niste tad uzimali u usta ni Slobodana Miloševića, ni Vojislava Šešelja, nikog. U to vreme SRS je imala 5% poslanika, čini mi se 23. Sa vašom vlašću danas ih ima preko 80. Uzimali ste tuđe ideje, tuđe poslanike, rušili ste Vladu Zorana Đinđića. Ovo je dobronamerna opomena našim prijateljima iz Demokratske stranke: tri godine ste tetošili Vojislava Koštunicu i DSS, verovali, nadali se, iščekivali, bili tolerantni, da će to biti buduća demokratska vlast. Podsećam vas i upozoravam vas – ko s đavolom tikve sadi, o glavu mu se lupaju.
Gospodin Zoran Nikolić, po Poslovniku.
Moram da ispravim jednu neistinu koja je ovde izrečena, a to je da je tačno na današnji dan pre 15 godina gospodin Vojislav Koštunica rekao "svaka ptica svome jatu leti". On to jeste rekao pre 15 godina, ali 26. jula, kada je stranka osnovana. To bi vi, gospodine Batiću, trebalo da znate. Uvek pripadam jatu demokratskih promena. Vi se bolje zapitajte kom jatu vi danas pripadate. To je pravo pitanje i pre svega ga postavite sebi. Ne znam odakle vam hrabrosti i odakle vam ta moralna osnova da postavljate to Vojislavu Koštunici ili nama koji smo ostali u Demokratskoj stranci Srbije. Dakle, mi znamo gde smo. Ovde zamena teze da ćemo glasatio politici, da ćemo se danas izjašnjavati o jednoj ili drugoj politici, neće proći. Vi se samo smejte, mi danas glasamo za jedan vrlo jednostavan, nedvosmislen i demokratski princip, a to je da kad dogovora nema i baš zato što dogovora nema, izglasaćemo predsednika Skupštine koji pripada najvećoj poslaničkoj grupi.
Gospodin Batić, replika.
Bio sam jedan od osnivača DSS–a. Tada sam bio ubeđen da je to, i bila je u to vreme, opoziciona, istinski demokratska, antikomunistička, antimiloševićevska, antiradikalska stranka. Danas to, gospodine Nikoliću, ona više nije. Samo još jedan detalj. Zbog čega je nastao ovaj spor? Zbog toga što DSS, odnosno Vojislav Koštunica, želi monopol nad službom bezbednosti. Sada je jasno zašto onoliki sati provedeni u našim pokušajima, tadašnjih lidera DOS–a, i zahtevima da se smeni Rade Bulatović. Sada je jasno zašto nisu otkrivena mnoga misteriozna ubistva, zašto nisu otkriveni mnogi ratni zločini, zašto nije otkriveno šta se dogodilo u kasarni na Topčideru. Sada je sve potpuno jasno. Sada je jasno zašto su ta ministarstva jedina u svetu ovde nazvana ministarstva sile – zato što je očigledan cilj da UDBA ili BIA, svejedno, i dalje vlada Srbijom.
Reč ima gospodin Radovanović.
Poštovani predsedavajući, cenjene dame i gospodo poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ni u najcrnjim snovima nisam mogao da zamislim da će prva sednica Narodne skupštine Republike Srbije, gde ću ja biti poslanik, proteći ovako. Dozvolite mi da se na početku, pre svega, u svoje ime i u ime Lige socijaldemokrata Vojvodine i Poslaničke grupe Vojvođanski poslanici, izvinim svim građanima Republike Srbije zbog onoga što im mi danas priređujemo. Kada sam dolazio na današnju sednicu prošlo mi je kroz glavu šta je 6. oktobra 2000. godine gospodin Vojislav Koštunica izgovorio. Njegovi snovi su bili da Srbija bude dosadna država. Zahvaljujem mu se, jer sam se zabrinuo da će to zbilja da bude, ali dok je on pri vrhu i vlasti... Bio je jedan poslanik iz Vojvodine pa je rekao jednom prilikom u ovom domu, a moram to da ponovim – ništa se nije promenilo, i dalje se ovde gače. Zgrožen sam što su građani moje države danas mogli da čuju kako se Srbija priprema za novi krstaški rat. Hrišćansku policiju smo osnovali, povećaćemo vojni budžet, podelićemo se na patriote i izdajnike i krenuti da se obračunavamo sa celim svetom. Pre desetak dana, gledajući parlament Evropske unije, u svojoj naivnosti poželeo sam da Republika Srbija što pre stekne pravo i ima svoje predstavnike u tom domu. Ali, danas se raspršiše ti snovi. Do sada sam bio jedan od onih koji je govorio mladima da ostanu ovde, ali ubuduće ne verujem da ću ih ubeđivati u to. Dužan sam da vam kažem kako je sve ovo počelo: 5. oktobra 1988. godine čuvenom "jogurt revolucijom" ukinuta je autonomija Vojvodine. Na taj način pokrenut je sunovrat Srbije i celog našeg društva, krenulo se sa oduzimanjem autonomije našoj Vojvodini. Čuli ste iz usta gospodina Čanka zašto vojvođanski poslanici neće glasati za predlog da predsednik Narodne skupštine bude gospodin Tomislav Nikolić. Poručio bih svojim sugrađanima i ljudima koji žive na severu Bačke, a to je... (Poslanik govori na mađarskom jeziku.) Sendviče, i kada smo bili mnogo jači, mi smo spremali, ubeđen sam da ih nećemo ni sada morati jesti, a osećam veliki napredak, jer deo ove skupštine je naučio da se kravate ipak stavljaju preko potkošulje. Hvala lepo.
Hvala i vama. Reč ima gospođa Snežana Stojanović–Plavšić.
Obično sam svoje obraćanje sa ove govornice počinjala sa "drage koleginice i kolege, dame i gospodo...", imajući u vidu da smo uglavnom raspravljali o zakonima a da je javnost putem medija bila u prilici da ove naše rasprave prati. Smatrala sam da skupštinska govornica nije mesto za javno obraćanje, ali ovoga puta počeću drugačije, jer želim da se obratim Srbiji. Poštovane građanke i građani Srbije, zovem se Snežana Stojanović–Plavšić. Psiholog sam iz Leskovca. Ovde sam da bih vam rekla nekoliko stvari. Pre svega, G17 plus, naravno, neće podržati izbor gospodina Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine, kao što neće podržati bilo koju ideju koju Srbiju vodi daleko, daleko u prošlost. Drugo, želim da pozovem Srbiju da iskaže jasan stav prema mogućnosti da se vratimo ne samo 10 ili 15 godina unazad, već mnogo više, i nekoliko vekova unazad. Demokratska, proevropska Srbija ima vrlo jasan stav o ovom pitanju. Tokom današnjeg dana zvalo me je mnogo ljudi iz Srbije i komentarisalo sve ovo što se danas dešava. Njihov zahtev je jasan. Oni su glasali za demokratsku, proevropsku Srbiju zato što žele da idu napred. To je ono što im mi svi, drage koleginice i kolege, dugujemo. Oni su svoj glas dali tome. Oni ne žele da slušaju rasprave o tome ko je kome šta dao, ko je kome šta uzeo. Ne žele više da slušaju teorije zavere koje su slušali tokom devedesetih godina. Dosta je svima nama tih priča. Zašto danas ovde stranke koje se spore oko resora koje bi trebalo da imaju u budućoj vladi ne raspravljaju o tome ko će imati resor nauke ili resor obrazovanja. To su pitanja koja su za Srbiju 21. veka najvažnija. Da li mi, dame i gospodo, živimo u nekoj orvelovskoj Srbiji u kojoj treba da raspravljamo o tome ko ima primat u službama bezbednosti? Da li se sa Srbijom dešava nešto o čemu njeni građani nisu dovoljno obavešteni? To su danas pitanja koja Srbija postavlja sebi, na koja mi moramo da damo još danas jasan odgovor. Proteklih godina smo svi govorili da gledamo u budućnost i u to ime nismo želeli da pričamo mnogo o prošlosti. Kad god bi se dotakli te teme svi smo govorili – dobro, to je iza nas, nećemo dalje pričati o tome, hajde da vidimo kako ćemo dalje napred, kako da napravimo neki iskorak u budućnost, nećemo se vraćati u prošlost. Dame i gospodo, ja mislim da u budućnosti treba da se vratimo malo i u prošlost, jer građani Srbije, kao i svi ljudi na svetu, imaju jedan zaštitni mehanizam, a to je mogućnost da zaboravljaju loše, ružne i traumatične stvari. Danas želim da ih vratim na to i govoriću u ime svoje generacije i u svoje lično ime, želim da vam dam par primera. Dame i gospodo, krajem osamdesetih i devedesetih godina uspešno sam, i sa prilično dobrim uspehom, završila studije, formirala porodicu i započela svoju profesionalnu karijeru. Naravno, kao i svi mladi ljudi toga doba, imala sam viziju o tome kakva nas budućnost čeka. Verovali smo da možemo da napredujemo u karijeri, da ćemo se stručno usavršavati, da ćemo putovati svetom, da ćemo svojoj deci otvarati perspektive koje će ih dovesti na korak ispred nas. Šta se onda dogodilo? Naše vizije, naši snovi i naša budućnost počeli su da se ruše kao kula od karata. Umesto svih tih vizija i svih tih snova, počeli smo da se takmičimo jedni sa drugima u jednoj jedinoj disciplini, a to je veština preživljavanja. Šta smo počeli da učimo? Počeli smo da učimo kako da zimi, u uslovima restrikcije od šest ili osam sati, kada nemate struju, zagrejete dvogodišnje dete, da li da ga držite pod ćebetom ili da ga držite obučeno u jaknu i rukavice. Ili, recimo, kako da napravite kolač od jednog jajeta; kako da nabavite džak brašna za 50 maraka ako vam je plata pet maraka; na kraju krajeva, kako da od tog brašna umesite hleb koji će vaša porodica jesti. Kako da svojim roditeljima, koji su radili po 35 godina i daju vam čitavu penziju da im nabavite hleb toga dana, objasnite da, nažalost, nemaju dovoljno za jedan hleb. To su veštine koje smo mi učili devedesetih godina, neki malo više, a neki malo manje uspešno. Moja komšinica, ekonomista od karijere, naučila je čak da pravi ceđ od pepela kako bi oprala pelene svom tek rođenom detetu jer deterdženta nije bilo. Svašta ljudi mogu da nauče, zaista. Međutim, za sve to vreme, dok smo sve to učili, mi smo verovali da postoje neki odgovorni ljudi koji će se baviti politikom i koji treba da urede državu tako da ona nama ipak služi i kako će se sve to u jednom trenutku na neki način ipak promeniti. Mislili smo da je naša obaveza da i dalje učimo, da napredujemo, a doći će vreme kada ćemo moći da dođemo do izražaja i da sve to pokažemo. Nažalost, moram da priznam da nismo bili u pravu, jer sve to dovelo je do toga da smo 1999. godine bili izloženi bombardovanju. Neću da vodim polemike o tome ko je kriv a ko nije kriv za to bombardovanje, ali građanima jedne zemlje uvek je odgovorna njihova vlast za ono što im se dešava. Ako je ideja bombardovanja bila odlazak gospodina Miloševića, pa da li postoji među vama ijedan političar koji će reći "ne, važnije mi je da budem predsednik, nego da čitava moja zemlja bude bombardovana". U trenutku kada smo shvatili da nije ugrožena samo budućnost naše dece, već da su bukvalno fizički ugroženi i njihovi životi, Srbija se podigla na noge i Srbija je promenila tu vlast koja je vodila takvu politiku. Da li mislite da Srbija danas zaista želi da se vrati toj politici? Ja sam ubeđena da će ona na sve načine dokazati da je to za nju potpuno neprihvatljivo. Gde se mi, dame i gospodo, nalazimo danas? Imam utisak da se nalazimo u nekom vremeplovu ili da sam, igrom slučaja, postala statista u nekom horor filmu. Zaista ne mogu da verujem, kao i većina građana Srbije, šta se ovo danas u ovom parlamentu događa. Ko je za sve to vreme u Srbiji napredovao? Napredovali su neuki, polu ili više kriminalizovani pojedinci koji se nisu libili ničega a danas oni žele da vladaju Srbijom. To je nešto što moramo sprečiti, to je nešto čemu jasno danas i ovde moramo reći – ne. Kako se danas u Srbiji živi? Loše se danas u Srbiji živi. Još mnogi ljudi žive jako loše. Dame i gospodo, mi smo počeli da gradimo svoju kuću. Imamo temelj, imamo stabilan budžet, imamo devizne rezerve, u zdravstvu se ne peru ponovo gaze, kao što je to bilo devedesetih godina, i ne peru se one sterilne rukavice, nego postoje moderni aparati. Lekari mogu da rade ponovo svoj posao. Pomalja se srednji sloj u Srbiji. Da li želimo da stavimo tačku na sve to? Da li želimo da vlast damo onima koji će sve to što smo gradili tokom ovih godina lagano trošiti na način na koji su to činili devedesetih? Da li stvarno hoćemo da za pet, šest ili deset godina Srbija ponovo bude potpuno izolovana zemlja, bez ikakve perspektive? Ovo je poslednja opomena za Srbiju. Ovo što se ovih dana dešava poslednja je opomena za Srbiju, i to se ne sme dogoditi. Uverena sam da će Srbija dati jasan odgovor na sve ovo. Dame i gospodo, na kraju krajeva, šta mi želimo sutra? Da li želimo da se naše kćeri takmiče u znanju, u veštinama, u sposobnostima sa ostalim građanima sveta, ili želimo da ih vraćamo veštinama koje su njihove prabake negovale pre mnogo vekova? Da li želimo da se naši sinovi takmiče u informatičkim veštinama i na sportskim terenima sa svetom ili želimo da okače puške o rame i da se – kao oni nesrećnici pre neki dan u Kruševcu koji ne samo da su promašili vek, nego su promašili istorijsko razdoblje – okupljaju i kreću u neke nove bojeve, iz kojih se možda neće ni vratiti? G17 plus nema dilemu pred ovim. Srbija mora da ide napred, Srbija mora da ide u Evropu, Srbija mora da ide ka ekonomskom napretku, Srbija mora da postane moderna država. Sve ostale rasprave u ovom trenutku potpuno su nebitne. Pozivam vas da se okrenemo budućnosti ponovo, u ovom trenutku koji je, verujem, za Srbiju zaista istorijski. Hvala vam.
Po Poslovniku.
Dame i gospodo, dugo trpim da ne odgovorim, jer mi savetuju da to ne kažem, ali posle ovakvih uvreda koje je gospođa izrekla na račun ljudi koji su spremni da pomognu odbranu svoje zemlje, odbranu ustavnog poretka koji nas obavezuje da je Kosovo i Metohija sastavni deo Srbije... Gospodo moja draga, da ste iole pratili šta se dešavalo u Kruševcu, da ste iole dobronamerni, znali biste da su ti ljudi spremni da se u slučaju proglašenja nezavisnosti Kosova stave na raspolaganje vojsci, policiji i žandarmeriji da bi spasili omladinu, da bi spasili decu od 18 do 25 godina. Njoj je najvažnije kako će od jednog jajeta da napravi pitu. Neki ne znaju da naprave pitu ni od sto jaja. Znači, gospođo, da znate, kada se obraćate ljudima koji su spremni da polože život za ovu zemlju, morate da se obraćate sa dužnim poštovanjem. Ovde ste danas u svojim politikantskim borbama, pre svega između nekih stranaka tzv. demokratske opcije, pomenuli sto puta hiljade poginulih, sto puta ste pomenuli žrtve. Moram da vam kažem jednu stvar: nijedan od nas koji smo ratovali od 1990. do 1999. godine nije ratovao ni za Slobodana Miloševića ni za radikalnu stranku, nego isključivo za srpski narod. Molim vas, kada pominjete hiljade mrtvih znajte da su iza njih ostale majke čije dostojanstvo vređate i vređate njihovu žrtvu. U svim demokratskim zemljama sveta takvi ljudi stoje na pijedestalu, uvek njihovi predstavnici stoje uz predsednike država. Jedino u Srbiji se njihova žrtva negira, jedino se njihovom žrtvom u Srbiji ispiraju usta i koriste se za sitne politikantske borbe.Hvala vam.
Gospođa Vesna Pešić.
Poštovani poslanici, poštovana gospođo Vučić, današnja rasprava pokazuje da Srbija još uvek nije rešila svoju osnovnu dilemu, da Srbija nije postigla konsenzus, ono što su učinile mnoge naše susedne zemlje, da ona nije rešila kojim će putem da krene. Ona još uvek ne zna da li će postati ruska gubernija, da li će biti siromašna zemlja, da li će biti policijska država, ili će krenuti putem razvoja, napraviti pravnu državu, krenuti putem Evrope i omogućiti svojim građanima da žive pristojno. Tu osnovnu dilemu Srbija nije razrešila i po hiljaditi put se to danas vidi. Najviše se to videlo onda kada je bio ubijen premijer Zoran Đinđić. Ubijen je zbog toga što je tada jasno izraženo kakav je put kojim Srbija treba da krene i kojim putem treba da ide. Po ovome što smo do sada čuli vidi se da mi odstupamo od svih naših suseda po tome što Srbija i sada hoće da kaže da može biti i teritorija neke druge države, i velike Rusije, i da nije važno kako će građani da žive i kojim putem će Srbija da krene. Osvrnula bih se sada na to kako je došlo do ove situacije da ponovo razrešavamo to pitanje za koje nam se učinilo da je posle 5. oktobra bilo razrešeno, da je Srbija našla svoj put i energično krenula da pravi određene reforme i da izgrađuje jedno normalno i pristojno društvo. Posle izbora 21. januara ove godine, desilo se nešto što zaista nije blizu pameti. Sada se govori, ono što čujemo od Demokratske stranke Srbije, da je zapelo oko BIA, oko saobraćaja, onih što grade puteve... Znači, to je zapelo. Gospodo, moram da vam kažem da nije tu zapelo. Zapelo je prvoga dana, kada je Demokratska stranka Srbije smatrala da Vojislav Koštunica mora biti premijer i nije dozvolila da dođe do regularne smene vlasti. Po tome se meri ko je demokratska stranka, a ko nije; onaj ko priznaje rezultate izbora i mirno siđe sa vlasti, taj jeste demokratska stranka. Tu nije poenta samo da prebrojavamo glasove, nego i da uvažimo rezultate izbora. Slažem se, gospodo radikali, da ste vi dobili najveći broj glasova. Ali, ovom činjenicom da Demokratska stranka Srbije nije prihvatila da postoji izbor, da je Demokratska stranka dobila veći broj glasova, i da nije htela da prihvati da premijera da DS, onda vi možete da tražite i da se ovde izvrši harakiri od strane Demokratske stranke, zato što vama ništa nije dovoljno. Vi ste upravo tu pokazali da Srbija nema demokratiju i nemojte se više hvaliti da je ima, zato što nećete da siđete sa vlasti. To je ono što ste vi uradili i zato smo upravo došli do ove situacije. Sada nam tu gospodin prepričava da li je Solana rekao ovo ili ono. To nema nikakve veze. Gospodo, vama niko 2003. godine nije sporio da sa 53 mandata imate sve službe, da vladate Srbijom i da delite vlast. Vi ste prvi smatrali da postoji jedna stranka i jedan jedini premijer, koji se vezao za vlast i neće da siđe sa vlasti. Zbog toga je upravo došlo do ovakve situacije. Vi ste se hvalili time da vaša stranka ima koalicioni kapacitet. Šta to znači? Da radite i na struju i na baterije i da možete da budete malo demokratska stranka, malo da priznajete izbore, malo da ne priznajete izbore, možete ka Evropi, možda možete ka Evropi. Ja kažem da je to glavni problem vaše stranke, ono što je rekao Nenad Čanak – sve što su rekla gospoda radikali, da li može iko od vas danas da navede jednu stavku, a da se vi uopšte ne slažete sa tim. To ste vi upravo sada pokazali, dajete podršku da Srbija posle sedam godina od 5. oktobra treba da glasa radikale za predsednika Skupštine. To je rezultat toga što ne prihvatate demokratska pravila igre. Sada bih htela da kažem... I, naravno, obratila bih se Demokratskoj stranci, zato što smatram da Demokratska stranka snosi veliku odgovornost za ovo o čemu danas govorimo. Evo o čemu: mnogima smo skretali pažnju da DSS zaista nije demokratska stranka. Podsetiću vas samo na jednog čoveka, jer možda se tu i neki drugi sećaju da je gospodin Zoran Stojković bio čovek koji je u naše vreme sudio moje kolege koje su tražile slobodu mišljenja. Taj čovek je postao ministar pravde u vladi Vojislava Koštunice. On je tražio koncentracionu vladu. On je niz stvari učinio i pokazao da nema nikakvog demokratskog kapaciteta. Demokratska stranka je prelazila preko toga i to joj ništa nije smetalo, ništa im nije zamerala, ušla je sa njima u isti čamac, prihvatila istu politiku i sada je dobila ono što je tražila. Gospodo iz Demokratske stranke, vi se hvalite da ste dobili milion glasova. Samo pomislite koliko su vaši glasači razočarani što ćete dovesti radikale ponovo na vlast. Ovo niste smeli da dozvolite, mi smo vas upozorili da kohabitacija nije politika Demokratske stranke i da ćete morati da podnesete za to određene račune. Onog momenta kada ste prihvatili da Vojislav Koštunica bude premijer, tada ste predali i BIA, i MUP i Ministarstvo saobraćaja kome treba – gospodinu Velimiru Iliću, je l' može dalje ono "leva ruka, desni džep". Čak ćete i na to pristati. Smatram da izlaz iz ove situacije može biti samo jedan, a to je da raspišemo nove izbore. Novi izbori neće imati smisla ukoliko se ove dve jasne opcije puta za Srbiju ne preformulišu, da građani Srbije mogu jasno i glasno da se opredele da li hoće da krenu putem Evrope, razvoja, pravne države, a ne svađe oko policije i oko toga ko će koga da špijunira i ko će koje fajlove i dosijee da drži. Da li će Srbija krenuti putem Evrope ili će Srbija da krene unazad u primitivizam, u ono što znamo i ono što nam se dokazalo svih ovih 17 godina. Ako to ne učinimo, ako DS i mi drugi ne napravimo jednu jasnu i glasnu opciju između koje će građani da biraju, onda neka pobede, to je ipak demokratija. Ako dobiju radikali, dobili su radikali. Ali, jasno mora biti za šta će građani Srbije da se opredele. Smatram da smo ovoga puta građane Srbije prevarili i da su oni glasali za Evropu i za bolji život, a dobili su to da mi danas treba da glasamo za predsednika Skupštine iz Srpske radikalne stranke, a sutradan da imamo manjinsku vladu sa radikalnom strankom. Smatram da su naši glasači, koji su marširali sa nama i koji su se godinama borili za demokratsku Srbiju, strašno razočarani i da su u očajanju, ali nudimo ovo rešenje i da kažemo da više šale oko toga kuda će Srbija da ide nema. Hvala vam.
Dame i gospodo poslanici, moram izraziti svoje nezadovoljstvo. Celoga dana slušam ovde o nekoj demokratiji i slušam od ljudi koji žele da predstave demokratiju, a ponašaju se apsolutno na nedemokratski način. Žao mi je što je gospođa Vesna Pešić, pričajući o svojoj velikoj demokratiji, pričala o demokratskim načelima i principima, naravno, izuzimajući stranku koja je dobila najveći broj mandata. Ona je želela da kaže da su Demokratska stranka Srbije i stranke koje su u bloku sa njom nedemokratske, jer nisu prihvatile ili nisu shvatile ko treba da bude mandatar. Ako je već neko želeo da da mandatara, onda je to morao dati predsednik Republike, po Ustavu, najvećoj stranci, na demokratski način i da ona napravi vladu. Ako ona ne napravi, daje drugoj stranci, pa trećoj stranci i mi bismo za tri nedelje imali izbore. Povod ovog mog javljanja jeste upravo to da je gospođa Vesna Pešić više puta, a naravno i sada, pričala o Novoj Srbiji, o Velimiru Iliću i naravno, po njoj – "leva ruka desni džep". Stvarno ne mogu da razumem da ljudi žele nepoštenje da pretvore u poštenje, da laž pretvore u istinu, da nerad pretvore u rad. Uvek se u Srbiji kritikuje bolji od sebe; hajde onda, izvolite, molim vas, Nova Srbija, gospodin Ilić je u prošlom mandatu radio tri hiljade kilometara puta i na tome su mu građani Srbije zahvalni i zadovoljni su. U pretprošlom mandatu u kome je gospođa Vesna Pešić bila, urađeno je samo 300 kilometara puta. S druge strane, na kraju, dame i gospodo narodni poslanici, stvarno moram da vam kažem, kao poslanik, iznenađen sam tokom ove sednice. Može ovde ko god hoće da se zaklinje u demokratiju i u demokratska načela, da se bije u prsa da želi da zaštiti interese građana Srbije, ali verujte mi, ova sednica Skupštine zgadiće se građanima Srbije, zato što su građani Srbije gladni, žedni i bosi, zato što će građani Srbije vrlo brzo doći u situaciju da se ne mogu isplatiti ni dečiji dodaci, ni penzije, ni plate prosvetnim radnicima, zdravstvenim radnicima. Građani Srbije ne mogu čekati nikoga da četiri meseca razgovara, pregovara hoće li ili neće da napravi vladu. Građani Srbije hoće vladu, građani Srbije hoće da rade, građani Srbije hoće da žive. Građani Srbije hoće boljitak za svoju porodicu i ne zanima ih ovakva demokratija i priče, vraćanje u prošlost. Pitam gospođu Vesnu Pešić ko je nju promovisao da bude ambasador. Prema tome, nemojte se zaklinjati u demokratiju. Građane Srbije zanima budućnost, perspektiva, ali naravno i sadašnjost. Nemojte kritikovati bolje od vas. Kada budete vi iskazali rezultate kakve je iskazalo Ministarstvo za kapitalne investicije, kada budete napravili 3.000 kilometara puteva, ili možda pet, onda možete pričati da ste bolji. Ako ste u vašoj vladi imali 300 kilometara, morate prihvatiti da je ovo ministarstvo značajan iskorak, na zadovoljstvo građana Srbije, učinilo.
Replika.
S obzirom na to da je pomenuta Demokratska stranka i shvatanje politike, koja je oličena u radu ministra Stojkovića, ministra pravde, mogu da kažem da je gospođa Pešić umnogome bila u pravu, osim u tome da je Demokratska stranka prihvatila politiku koja je predstavljala rad i delo gospodina Zorana Stojkovića. Želeo bih da podsetim i Skupštinu, i vas i javnost da je Demokratska stranka pokrenula opoziv ministra Stojkovića, da smo prikupljali potpise, pre svega zbog toga što smo bili nezadovoljni njegovim radom. Najveća politizacija u pravosuđu izvršena je upravo u vreme ministrovanja gospodina Stojkovića. Najveći partijski uticaj na izbor sudija i uticaj na pravosuđe je upravo bio od strane ministra Stojkovića. Njegov uticaj je i na Visoki savet pravosuđa, čiji je on član po funkciji. Podsetiću da Visoki savet pravosuđa nema ni svoju stručnu službu, nema ni svoje finansije i da se sva dokumentacija čuva u Ministarstvu pravde i tom dokumentacijom manipuliše ministar Stojković. Čak je podneta i krivična prijava protiv ministra Stojkovića, upravo zbog toga što je lažnim prijavljivanjem smenjivao predsednike sudova po Srbiji; slao im je inspekcije, a onda prikrivao dopunske izveštaje koji su oslobađali od odgovornosti te predsednike sudova, kojima je inspekciju slao. Ministar Stojković i Vlada gospodina Koštunice i dan–danas vrši politički uticaj na pravosuđe. Želim da vas podsetim da Visoki savet pravosuđa, koji nije sada u legitimnom sastavu, zbog izmene Ustava, raspisuje konkurs za izbor sudija porotnika, koji će se birati isključivo po partijskoj pripadnosti. Podsećam da u Srbiji ima nekoliko sudija porotnika, koje žele da izaberu po partijskoj pripadnosti kako bi dalje imali dominantni uticaj na srpsko pravosuđe. Ukazivali smo na unapređivanje pojedinih nosilaca pravosudnih funkcija po partijskoj pripadnosti. Unapređivani su oni koji su se u proteklom periodu dokazali kao kršioci osnovnih ljudskih prava. Unapredili su one koji su nezakonito sudili, koji su učestvovali u izbornim krađama. Smenjivani su najbolji predsednici sudova u Srbiji, kao što je predsednik Okružnog suda u Valjevu, i to pre isteka mandata, izabran i postavljen. Sa svim tim se Demokratska stranka nije nikada složila. Moram da kažem još jednu stvar – da je po partijskoj privrženosti finansirano srpsko pravosuđe, pa je ministar Stojković finansirao samo one sudove i tužilaštva koji su njemu partijski privrženi. Ne postoje kriterijumi za način određivanja troškova za sudove i ostale pravosudne organe i to govori o tome kako je ministar Stojković vršio svoju funkciju. Smatramo da je on isuviše partijski vršio tu funkciju, da je izvršio, u dogovoru sa SPS–om i SRS–om, unapređivanje onih kadrova koji su bili ideološki vezani zaSlobodana Miloševića, gde je izvršio restauraciju jednog ideološki propalog političkog režima. Upravo ta koalicija između Srpske radikalne stranke, Demokratske stranke Srbije i Socijalističke partije Srbije započela je još oko restauracije, pre svega, srpskog pravosuđa i kadrova iz Miloševićevog režima. Posebno želim da ukažem na Zakon o državnim službenicima, kojim je gospodin Koštunica, i njegova vlada, uz podršku SRS–a i SPS–a, obezbedio partijski izbor, politički izbor državnih službenika, obezbedio im je zakonsku garanciju i samo razvlačenjem ovih pregovora traži alibi za novu koaliciju sa radikalima i socijalistima, kako bi što veći broj državnih službenika po partijskom principu primio u državnu službu i na taj način obezbedio par hiljada državnih službenika pod direktnim partijskim uticajem ove koalicije. Na taj način i odlaskom sa vlasti Koštunica je obezbedio partijski uticaj na državne institucije.
Replika.
Gospođo predsedavajuća, javljam se po članu 104. Želim da vas upozorim da morate da vodite računa o tome šta poslanici ovde govore i da treba da se ponašaju sa uvažavanjem prema kolegama, a naravno, i prema državnim institucijama. Gospodin Velimir Ilić je još uvek ministar, a gospođa Vesna Pešić je rekla, nazvala ga je "leva ruka, desni džep". Morali ste da je upozorite zbog toga. Inače, kolega je rekao, za vreme ministra Velimira Ilića urađeno je preko 3.000 kilometara puteva. U vaše vreme, gospođo Pešić, kada ste samo zbog ljubavi iz mladosti bili izabrani za ambasadora u Meksiku, da vam se ispuni želja, rađen je jedan VIP salon na aerodromu i 18 ljudi je zbog toga uhapšeno. Šta bi bilo da ste radili autoput, koliko bi vas bilo pohapšeno? Što se tiče gospodina Boška Ristića, mislim da nema nikakvo pravo da kritikuje rad gospodina Zorana Stojkovića, s obzirom na to da je on bio predsednik Administrativnog odbora u vreme kada je Narodna skupština Republike Srbije, umesto 250, imala 308 poslanika i 308 ljudi primalo je platu. Da se vi nešto pitate, da imate i malo obraza, trebalo bi da pospete kukuruz u ćošak i čučnete i nikada više, dok vam se ne oprosti, da kleknete, da ne ulazite u Narodnu skupštinu Republike Srbije.
Prvo ima reč gospodin Žarko Obradović, pa gospodin Vlahović, vi ste treći.
Dame i gospodo, reklamiram povredu Poslovnika. Dakle, ja sam digao ruku još pre pet minuta, ali sa zadovoljstvom ću vam prepustiti govornicu kad završim. Dakle, povreda Poslovnika, član 104, koji kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine i da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Obraćanje sa uvažavanjem podrazumeva i obavezu narodnih poslanika da za ovom govornicom govore istinu, a to znači da barataju sa pravim podacima o onome šta je Vlada u prethodnom periodu uradila. Naime, maločas je poslanik iz Nove Srbije rekao da je u periodu od 2004. godine Vlada Republike Srbije ostvarila neverovatan napredak, izgradnju puteva, autoputeva i druga velika dostignuća koje je čuveno Ministarstvo za kapitalne investicije napravilo. Zbog javnosti želim da kažem da je Ministarstvo saobraćaja i Vlada RS, na čijem je čelu bio dr Zoran Đinđić a kasnije Zoran Živković, u periodu 2001–2004. godine, do marta 2004. godine, ukupno rekonstruisalo... Ako biste saslušali, onda ćete i čuti, pa sledeći put ne morate da govorite neistinu za ovom govornicom. Dakle, ukupno je rekonstruisano 5.000 kilometara puteva u Srbiji, izgrađeno 125 kilometara autoputa. A, ako se u ovih 3.000 kilometara puteva rekonstruisanih od 2004. računaju i oni putevi koji su posipani šljakom ili pak rabljenim asfaltom, onda je to zaista dostignuće i svojevrsni pronalazak još uvek, nažalost, trenutnog ministra za kapitalne investicije. Prema tome, molim vas kada govorite da govorite istinu. Neće vaše dostignuće i ono što ste uradili biti manje značajno ako kažete šta je zaista urađeno u prethodnom periodu.
Po Poslovniku, narodni poslanik Žarko Obradović.
Javio sam se da reklamiram Poslovnik povodom tvrdnji koje je izneo gospodin Boško Ristić, vezano za stanje u pravosuđu, i član 103. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije i ostali članovi Poslovnika koji se odnose na tačnost tvrdnji iznetih za ovom govornicom. Naime, mislim da je gospodin Ristić poslednji koji bi trebalo ovde da govori o stanju u pravosuđu, zato što je Demokratska stranka, kao jedan od lidera DOS–a, od 2001. do 2003. godine na više sednica Narodne skupštine Republike Srbije birala isključivo ljude koji su prošli kadrovsku komisiju DOS–a. U to vreme, pošto sam bio član Odbora za pravosuđe i upravu, verujući da će trajati 100 godina, nisu ni krili da je partijski kriterijum jedini kriterijum. Otvoreno su govorili na sednici Odbora da li je prošao kadrovsku komisiju DOS–a. Uopšte nije bilo bitno da li je čovek radio u pravosuđu, kako je radio u pravosuđu, da li je bio dobar student, na koji način je završio fakultet, koliko je studirao. Sramota je, ali činjenica je da smo tada za sudije i za predsednike sudova birali ljude koji nisu pre toga nogom kročili u sudnicu. Birali smo ljude koji su imali prosek ocena 6,4, 6,5, 6,7, 7,1, koji su studirali od 10 do 12 godina. Stvarno, što je mnogo, mnogo je. A da ne pričamo o onome što su učinili u tužilaštvu posle ubistva gospodina Đinđića, u vreme vanrednog stanja. Bez Skupštine su izmenili Zakon o tužilaštvu, pa su onda imenovali samo politički podobne tužioce, tužioce Demokratske stranke, da bi se, naravno, politički protivnik anatemisao, izvrgnuo ruglu ili već pod te njihove pravne norme podveo. Način na koji su radili u Skupštini, to je sramota za Skupštinu, bilo i ne povratilo se. Nema potrebe da nam predstavnici Demokratske stranke ovde drže lekcije o tome šta je bilo u pravosuđu, pogotovo vi, gospodine Ristiću, vi ste svedoci onog čuvenog slučaja u Narodnoj skupštini Republike Srbije kada su poslanici Demokratske stranke podneli ostavke, potpisali, izjasnili se ljudi da su podneli ostavke i samo su se jednog dana pojavili. Vi ste kao predsednik skupštinskog odbora rekli da ste bili u pravnoj i činjeničnoj zabludi. Sramota je da nam vi delite lekcije o Skupštini.
Reč ima gospodin Ristić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde se čulo puno neistina od strane mojih prethodnika koji ne žele da stvarnost vide onakvom kakva jeste, nego žele da je šminkaju u skladu sa svojim političkim ciljevima, a to je da opravdaju koaliciju koja predstoji u ovoj skupštini, a koja je bila vidljiva u prethodnom mandatu. Stalno i u svakom predlogu vidim koaliciju koja je bila začeta u prethodnom skupštinskom mandatu. U Odboru za pravosuđe, kada su se predlagali tužioci i sudije, uvek je bilo dogovora i uvek se stvarala većina između Demokratske stranke Srbije, Socijalističke partije Srbije i Srpske radikalne stranke. Kad god je DSS–u zafalio neki glas, tu su radikali: ili da smanje kvorum ili da prisustvuju bez glasanja ili da u samoj Skupštini laktom glasaju za neki predlog. Kad god je bilo to DSS–u potrebno, tu su podršku imali. Što se tiče mandata, podsetio bih moje prethodnike, malopređašnje govornike, da je Skupština birana po proporcionalnom principu. Kada je proporcionalni princip u pitanju to znači da mandati pripadaju strankama, podnosiocima lista. I 2000. godine je to bilo tako. Nije moguće da mandat u proporcionalnom principu pripada poslaniku, nego je, i po Ustavu i po zakonu, po tada famoznom članu 88. Zakona o izboru narodnih poslanika, pripadao podnosiocima liste. Moram da podsetim gospodina Šormaza da je prvo oduzimanje mandata potpisao gospodin Jočić, aktuelni ministar policije, kao potpredsednik Administrativnog odbora. Gospodinu Ljubivoju Slavkoviću je oduzeo prvi mandat, iz Socijaldemokratije. To je prvi oduzet mandat. Za to oduzimanje mandata je glasao gospodin Koštunica na predsedništvu DOS–a. Dakle, tu praksu oduzimanja mandata u korist liste koja je podneta uveo je gospodin Koštunica preko gospodina Jočića i većina u Administrativnom odboru, koju su oni tada kontrolisali. Ja tog momenta nisam bio ni član Administrativnog odbora. To je čisto radi podsećanja. U prošlom mandatu gospodin Tomislav Nikolić, koji želi da bude predsednik Skupštine, bio je predsednik Administrativnog odbora. Kako se tada odlučivalo o mandatima? Ako poslanik napušta aktuelnu skupštinsku većinu, njemu se mandat uzima; tu je primer gospodin Đoković koji sedi sada u redovima poslaničkog kluba DS–a. Iz stranke G17 plus oduzeti su mandati, ali kada je neko napustio SRS, prešao u stranku koja podržava skupštinsku većinu, onda se njemu ne oduzima mandat. Dakle, predsednik Administrativnog odbora ponašao se u cilju podržavanja Koštuničine vlasti i mimo zakona odlučivao, od slučaja do slučaja, kada će primeniti zakon, kada će primeniti Ustav. (Predsedavajuća: Vreme je isteklo.) Imam pravo na dve replike, dvojica su me prozvala, gospodin Šormaz i gospodin Obradović. (Predsedavajuća: Nemate pravo.) Imam pravo, pitajte pomoćnika sekretara. Za svaku repliku imam po tri minuta. Završiću misao. Želim samo da još jednom ukažem na činjenicu da je ta saradnja između ovih političkih stranaka započeta u prethodnom mandatu. Za raniju saradnju nismo imali mogućnosti da je uočimo, ali je jasno šta se želi od Srbije – želi se raspolućivanje i vraćanje Srbije na put za koji smo smatrali da je ukinut 5. oktobra 2000. godine.
Reč ima gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da sam primetio da se i ljudi iz današnjeg režima, i današnjeg ne znam kakve stranke statusa, iščuđavaju ovakvom istupu gospodina Ristića. Gospodine Ristiću, kako vas nije sramota da izmišljate? Kako vas nije stid? Vi ste glasali za 123 akta Vlade Republike Srbije i Demokratske stranke Srbije, a mi ukupno zajednički za četiri, i to su rezolucije i deklaracije, dakle opšti akti povodom Kosova i Metohije. Vi nama pričate, koji ste za 123 akta, a mi za četiri, vi pričate o nekoj saradnji i dogovorima. Je l' vi pričate, gospodine Ristiću, o sudijama, o tužiocima, o onima koje ste iz svojih opštinskih i gradskih odbora, sa prosekom ocena 6,1 na Pravnom fakultetu, jer su iz odbrane i zaštite dobili osmicu, a sve ostalo šestice, prosleđivali da budu tužioci, sudije Vrhovnog suda i na najznačajnija moguća mesta u našem pravosuđu. Je l' o tome vi govorite, gospodine Ristiću? Uopšte nisam mogao da shvatim dokle vaš bezobrazluk može da ide. Tačno je, kaže naš narod, postoji poslovica – što je tikva praznija, to je bezobraznija, ali nisam mogao da verujem da to toliko daleko može da ide, da vi kažete da se to uspostavljalo u ovom ili onom mandatu. Gospodine Ristiću, a kada se uspostavio vama nadimak Boško Amila? Zašto ne kažete građanima zašto pravosuđe ove zemlje ne radi, ne samo zbog onoga što ste radili u Administrativnom odboru i svemu drugome; što ne kažete narodu šta ste radili sa preprodajom vozila; što ne kažete ljudima da imate firmu za preprodaju vozila, pa vas zovu Boško Amila, jer vas gone svi u Rumuniji, a vašeg partnera iz Rumunije gone svi u Nišu. Nije ni to više u pitanju. Zaista ne vidim smisao... U redu, vidim da vam je teško, vidim da vam je mučnina, da ne znate šta ćete sa sobom od besa, pa morate da izlazite da govorite tek onako, ne biste li napravili dogovor između Tadića i Koštunice, pa da ne bude Toma Nikolić predsednik. Radite šta hoćete, ali ovo je besmisleno, nađite priču koja ima smisla. Sad vi pričate o tome, radikali glasali i podržavali, ali smeju vam se vaši poslanici. Svi vam se smeju. Smislite neku priču koja ima bilo kakvog smisla, koja bilo šta znači, pa u redu je da kažemo, slušamo naše političke protivnike, sve je u redu. Možda sam preterao, možda sam uradio ovo ili ono, ali daj, ako postoji neki način, da se malo urazumite i da ne pričate isto – vratili ste se u devedesete, vratili se onamo, mi idemo u budućnost; a gde je vama ostao mozak betoniran, možda negde u '95. i '98. i nikada se nećete izlečiti, jer i danas kada kažete – u proteklih 10 godina, zaboravljate da ste vi 7 godina na vlasti. (Predsedavajuća: Vreme.) Znam da vam je teško da me prekinete, jer govorim prave stvari, ali bih se ponosio i ne bih imao ništa protiv da kažem da je to istina, nažalost, nije. U svakom slučaju, gospođo Vučić, hvala vam, siguran sam da ćete demokratski ovo privoditi kraju, baš suprotno od onoga kako se radilo u vreme gospodina Ristića.
Poštovane kolege narodni poslanici, drago mi je što je Boško Ristić izašao na repliku, jer je u toj replici potvrdio ono što sam govorio u toku rasprave u načelu, a to je da kod pripadnika DS–a apsolutno postoji taj dvostruki kriterijum, pri čemu ono što je dozvoljeno za njih ne važi za druge. Gospodine Ristiću, rekli ste sa ove govornice da mandati pripadaju poslaničkoj listi na kojoj se nalazi kandidat ili stranci sa čije liste je izabran. Zašto onda niste dozvolili SPS–u 2002. godine da dobije svoje mandate na kraju? Zašto ste 16 meseci držali poslanike SPS–a, koje ste posle par meseci preimenovali u drugu stranku, i zašto ste 16 meseci njih upotrebljavali kao rezervnog džokera za skupštinsku većinu? Znači, gospodine Ristiću (da, DOS plus Bane), gospodin Dačić je pomenuo da je predsednik SRJ Svetozar Marović izabran tim džokerskim glasom; gde ste onda bili da kažete da to može ili ne može. Znači, kada treba drugome da uzmete poslanike, onda to može. Kada treba da sprečite nas da uzmemo svoje poslanike, odnosno da ih zamenimo, onda ne može. O čemu vi, u stvari, pričate? Vaše kolege poslanici su činili većinu u odboru, koji nije 16 meseci želeo poslanicima SPS–a da da mogućnost da zamene poslanike, 16 meseci pre odluke Ustavnog suda. Ustavni sud je tek 16 meseci nakon što smo podneli zahtev doneo odluku da mandati pripadaju poslanicima. A šta je bilo u međuvremenu? Pomagali su vam da držite vlast, da imate većinu. I to ste radili, ali nemojte da promovišete takve stavove.
Gospodin Ristić, replika.
Prvo da kažem gospodinu Obradoviću da je bio spor unutar SPS–a o tome ko nosi legitimitet za podnošenje zahteva. Molim vas, vaš spor unutar partije je bio pred Vrhovnim sudom Srbije i pred Ministarstvom pravde, nadležnim. Apsolutno je tačno. Podsetite se, ako vi zaboravljate da ste imali sukobe unutar partije i da je bilo sporno ko nosi legitimni zahtev za povlačenje poslanika, vi se toga podsetite. Što se tiče gospodina Vučića, on je izneo ovde niz neistina i ja ne znam, neistinu je teško dokazati, a gospodin Vučić treba da dokaže istinu. Niti sam vlasnik bilo kakvog preduzeća, niti sam do sada bio vlasnik bilo kakvog preduzeća. Prema tome, ne mogu da mu odgovorim na ove njegove optužbe. Dakle, ako gospodin Vučić ima takav dokaz da sam ja vlasnik bilo kakvog preduzeća, da sam trgovao bilo kakvim kolima ili osiguranjima, kako vi tvrdite, molim vas da dostavite takav dokaz. Prema tome, jasno je, ali mi je gospodin Vučić objasnio jednu stvar – zašto, kako reče, ona prazna tikva radi ono što radi, ali ja se nadam da je ovaj visoki dom skup časnih, kulturnih i vaspitanih ljudi i tako ću se i ponašati. Prema tome, argumentacija za sve ono što se ovde govori i iznosi za govornicom mora da bude prisutna; ova demagogija i zamajavanje naroda se koriste uvek kada vam argumenti suprotne strane ne odgovaraju, jer ovde je tačno da postoji koalicija, već unazad pet godina, koja je vidljiva u svim odlukama u prošlom mandatu, a sada se nastavlja. Meni su radikali jasni, zašto pokušavaju da restauriraju taj sistem, ali mi nisu jasne kolege iz DSS–a, oni mi nisu jasni, da li mogu da glasaju za ovakvu demagogiju, za ovakvo prosipanje prašine u oči građanima Srbije; jednostavno, neka se pogledaju i zamisle, ima još vremena za to. Hvala.
Gospodin Milan Marković ima reč. Izvinite, gospodine Vučiću, gospodin Marković se javio prvi.
Dame i gospodo, spreman sam čak i da prihvatim da ponekad kažem i rečenicu više, ali bih voleo da je zapamti gospodin Ristić, pošto je nije zapamtio, ali to sada nije ni važno. Hoću prvo da odgovorim na nešto ozbiljno što je rekao, a što je potpuno neistinito, a onda ću se vratiti na slučaj Boška "Amila". Dakle, najpre što se tiče ovih mandata. Zamerili ste nešto gospodinu Nikoliću, koji želi da bude predsednik Narodne skupštine, povodom mandata. Nisam vas razumeo, rekli ste – tu sedi poslanik koji je hteo da pređe u jednu stranku pa je izgubio mandat, pa su onda drugi podnosili ostavke, pa su izgubili mandat. Gospodine Ristiću, gospodin Nikolić i mi u Srpskoj radikalnoj stranci držali smo se samo jednog principa, moralnog i zakonskog principa, a sada ću vam reći šta je to. To znači, ako je taj čovek izabran na toj listi, ne može posle toga da ode u bilo koju drugu stranku i da kaže – ja sam svoje mišljenje promenio, zato što mi imamo, kao što dobro znate, sistem imperativnog ili vezanog mandata, a ne slobodnog mandata, zato što se u skladu sa tim na kojoj su listi bili... A SPO, morate da pitate njih da li su dali ostavke ili nisu, a nisu dali ostavke, da su doneli njihove ostavke, ne bi bili poslanici. Mi smo imali problem sa našim poslanicima i mi smo jedini koji su suštinski oštećeni bili za dva poslanička mandata, zato što nismo imali blanko ostavke za tu dvojicu poslanika i nismo mogli da kršimo zakon, iako smo bili oštećeni. Kako to ne razumete, čoveče božiji, ne razumem kako jedan jednostavan moralan princip ne možete da razumete. Sutra da donesu vaš mandat, vašu ostavku, mi ćemo da kažemo – Boško Ristić više nije poslanik, ako je to potpisao Boris Tadić ili neko drugi ko je bio nosilac ili prvi na listi DS–a. Kakve to ima veze sa tim što vi pričate? Što se tiče ovog drugog, moram da kažem da nisam ulazio u registar, nisam proveravao na koga se vodi, ali ceo Niš i, rekao bih, najveći broj ljudi juga Srbije dobro znaju i kome to pripada, a posebno znaju u Temišvaru. E, sad, da li je "Amila" omraženiji u Nišu ili Boško u Temišvaru, to ne mogu tačno da ustanovim, ali sam sasvim siguran da ljudi dobro znaju, ovog zovu Boško "Amila", a onog "Amila" Boško. Kako god okrenete, građanima je poznato čime se bavite i da raznim pravosudnim vezama sebe na takav način štitite. Dalje o tome neću da govorim dok ne pronađem ozbiljne dokaze, sem ovoga što predstavlja veoma ozbiljne indicije, a onda ćemo sa tim, sasvim izvesno, izaći u javnost. Što se tiče Srpske radikalne stranke, Administrativnog odbora, bilo kakvih manipulacija mandatima, toga sa naše strane apsolutno nikada nije bilo, kao ni manipulacije izbornim rezultatima, jer mi smo i 2000. godine, kada nam se izborni rezultati nimalo nisu dopali, prvi izašli i rekli – da, pobedio je Vojislav Koštunica, da, DOS je dobio toliko i toliko glasova. Mnogi od vaših čelnika su dolazili u sedište Srpske radikalne stranke po te rezultate. Po tome se razlikujemo, gospodine Ristiću, što mi takve stvari nismo u stanju da falsifikujemo.
Hvala najlepše. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam taj koji je pomenut i zato koristim pravo na repliku. Ja sam taj kome je pomenuta gospoda oduzela, ukrala mandat, napravila još jedan doprinos kriminalu u Skupštini Srbije i za to će kad–tad onaj ko je to uradio odgovarati. Jednostavno, ostavku nisam podneo i to je jedan doprinos tih demokrata. Nije mi žao zbog svega što sam pretrpeo za ove dve godine, kada vidim šta se danas dešava, kako se danas koalicija pravi, žao mi je čestitih i pravih ljudi koji su glasali za tu tužnu stranku i tu tužnu priču kojoj sam nekada pripadao, tu Demokratsku stranku Srbije, koja od demokratije nema ni "d". Meni je žao svega toga, žao mi je te priče. Neka je vama srećna vaša koalicija, a građanima srećna nova 1999. godina.
Hvala. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Hoće li biti izbačen zbog najgrublje psovke? Psovao je majku, sestru, na najgori mogući način.) Nisam čula. Reč ima gospodin Ivica Dačić.
Dame i gospodo, javio sam se za repliku Bošku Ristiću. Zamolio bih da svi poslanici shvate da se danas ovde odlučuje o predsedniku parlamenta. Ne shvatam da je toliko bolno da li će jedna stranka imati predsednika parlamenta ili ne. Koalicije se prave ad hok i ne razumem neke stranke koje govore da je ovo kao smak sveta. Rekao bih Bošku Ristiću, pošto govorite o pravima koja ste poštovali u ono vreme, Šabić je u avgustu 2002. godine doneo rešenje da se rešava taj spor, o kojem govorite, unutar Socijalističke partije Srbije. Bane Ivković je bio poslanik sve do kraja 2003. godine. Prema tome, Bane Ivković vam je bio potreban da održava skupštinsku većinu. Tada niste zamerali to što je on bio ministar u Vladi Mirka Marjanovića, a sada ispada da su neki malo više "grešni" od Baneta Ivkovića. Prema tome, niste vi poštovali te principe o kojima govorite. G17 plus je govorio o šestom principu, a vi ste govorili o nultom principu. Šta ispada od tih vaših principa? Zamislite šta bi se desilo kada bi nulti princip važio, Srpska radikalna stranka, Demokratska stranka Srbije, Socijalistička partija Srbije; pa znate gde biste vi bili na vlasti – u Malom Crniću, nikada, a ne znam gde biste još bili. Prema tome, ne znam da li zamerate Koštunici što on neće sa vama ili zamerate što on nije dobar. Ako on nije dobar, što ga zovete u vladu? Što ne napravite vladu bez njega? Što ne napravite vladu bezSrpske radikalne stranke? Što ne napravite vladu bez Socijalističke partije Srbije? Ako nemate većinu, prihvatite volju većine. Pa zato ste se borili, valjda – da poštujete volju većine. Zato ste valjda i palili ovu skupštinu – da poštujete volju većine, a ne da nosite WC šolje i slike iz kabineta ovde po Skupštini. Onda je profesor Mićunović morao dve godine da obnavlja ovaj dom da bismo mi danas mogli da se sastanemo. Molim Boška Ristića da sada odgovori o ovim koalicijama. Pa, mi se ne stidimo, mi smo bili u koaliciji sa njima, mi smo bili u koaliciji sa Demokratskom strankom Srbije. Nismo se krili. Šta hoćete da kažete? Uostalom, što ste vi izabrali Koštunicu da bude protivkandidat Miloševiću? Zato što ste mislili da jedini on može da ga pobedi. Što niste isturili vašeg kandidata za predsednika Republike Srbije? Prema tome, koga ste vi pobedili? Mi smo bili u koaliciji sa onima koji su nas "pobedili" 2000. godine, a sa onima koji su palili i rušili nismo. Hvala.
Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo dosta različitih diskusija na različite teme. Na neke stvari se treba osvrnuti. Od 2001. do 2003. godine ostatak DOS–a je pokušao da otme mandate Demokratskoj stranci Srbije, pa su onda nakon odluke Ustavnog suda ti mandati vraćeni. Toliko o činjenicama. U januaru 2004. godine je konstituisana Skupština, a Vlada, na čelu sa Vojislavom Koštunicom, izabrana je podrškom poslanika Demokratske stranke Srbije, G17 plus, Srpskog pokreta obnove, Nove Srbije i uz manjinsku podršku Socijalističke partije Srbije. Nikakve druge koalicije u prethodnom periodu nije bilo. To je bila jedna jedina koja je funkcionisala. Ta vlada je postigla odlične rezultate u različitim oblastima, da, gospodine Vlahoviću. Skupština je izglasala 260 reformskih zakona. Za neke od njih, zato što su bili dobri, glasali ste i vi, odnosno stranka kojoj i vi pripadate, i to su činjenice. Izbori su održani u januaru ove godine i da je bilo koja stranka imala mogućnost da samostalno formira vladu, ona bi to verovatno do ovog trenutka uradila. Svi govorimo o demokratiji, ali vrlo često nećemo da priznamo rezultate izbora. Demokratija podrazumeva da poštujemo svaki glas. Demokratija podrazumeva da poštujemo izbornu volju građana. Ne znam da postoji ijedna stranka u ovom parlamentu koja poziva da drugačije dođemo do određenih ciljeva osim u Skupštini, osim poštujući volju svih naših građana. Demokratija kaže da je danas 7. maj 2007. godine, nikako neka druga godina i neki drugi datum. Imali smo u ovoj skupštini različitih iskustava, ali mislim da smo se u prethodnom periodu trajno izborili za određene demokratske principe. U prethodnom sazivu, u kome je Demokratska stranka Srbije imala ključnu ulogu u vladajućoj većini, prvi put smo se izborili da potpredsednici budu iz svih parlamentarnih stranaka. Prvi put smo se izborili da sve poslaničke grupe učestvuju u radu skupštinskih odbora. Prvi put u novijoj istoriji Srbije su predsednici ključnih odbora bili iz redova opozicije. Mislim da smo to rešili trajno i da će tako biti i u ovom i svim sledećim sazivima. Nakon ovih parlamentarnih izbora Demokratska stranka Srbije se založila da se što pre formira skupštinska većina. Započela je pregovore i dva i po meseca je vodila pregovore sa Demokratskom strankom i strankom G17 plus. Zbog svih ovih važnih stvari koje se u Srbiji dešavaju i svih onih stvari koje su važne za Srbiju, pošto je bilo jasno da će trebati vremena da se formira koaliciona vlada, predlagali smo da se izabere predsednik Skupštine, da Skupština, ako ima verifikovane poslanike, dobije i svog predsednika. Pošto nije bilo formirane skupštinske većine, predlagali smo da je najbolje da se sve parlamentarne stranke dogovore i da izaberemo predsednika, da Skupština dobije svoj puni kapacitet. To smo pokušavali u više navrata. Nažalost, parlamentarne stranke nisu mogle da se dogovore oko jedinstvenog kandidata i to je činjenica. Mi i sada pozivamo sve parlamentarne stranke da pokušamo da napravimo dogovor i da svi jednoglasno izaberemo predsednika parlamenta, iz prostog razloga što nema dogovora o skupštinskoj većini. Demokratska stranka Srbije je uradila sve u pregovorima o formiranju nove vlade i skupštinske većine, da se napravi dogovor i da izaberemo predsednika parlamenta, potpredsednike, skupštinske odbore i naravno vladu. Ne krivicom DSS–a, nego zato što nije bilo volje drugih stranaka, mi još uvek nemamo taj dogovor. Pošto je važno da Srbija dobije predsednika parlamenta, DSS smatra da je važno poštovati volju građana, da je važno poštovati demokratske principe i da, pošto nema dogovora o skupštinskoj većini, treba podržati kandidata najveće parlamentarne poslaničke grupe.
Hvala lepo. Gospodin Dragoljub Mićunović, pre toga Milan Marković, replika. Mislila sam da ste odustali.
Poštovana gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, nisam odustao od replike, nego je bilo kolega koji su zamolili za preimućstvo, ja sam ustupio. Hteo sam da kažem nekoliko stvari koje su za mene veoma bitne. Ovo vraćanje u prošlost i razvoj našeg parlamentarizma od 2000. pa naovamo nije nešto čime možemo da se pohvalimo svi zajedno. Bilo je problema i u periodu od 2000. do 2003, bilo je problema od 2004. naovamo. Jedna stvar je tu sporna: oni koji su kritikovali probleme koji su postojali u periodu od 2000. do 2003. su na kritici tih problema došli na vlast, a onda uradili mnogo gore u svom mandatu. Mislim da tu nema nikakve dileme sa stanovišta prava. Dakle, ukoliko je u našem mandatu bilo problema, oni su bili principijelne prirode, ali je, sa stanovišta legaliteta, Narodna skupština u periodu od 2000. do 2003. radila bez ikakve sumnje. Moram da kažem nekoliko stvari, pokušaću na brzinu da odgovorim na sva pitanja. Gospodin Vučić kaže da se Srpska radikalna stranka u Administrativnom odboru ponašala u skladu sa moralnim principima. Mogu da prihvatim argumentaciju da se ne slažemo sa tim da mandat pripada ili ne pripada narodnom poslaniku, odnosno da pripada političkoj partiji, ali ne možemo mi dovoditi u pitanje ustavnost i zakonitost sa aspekta našeg doživljaja nečega što je ispravno ili nije ispravno. Dakle, postoji Ustav i zakon, postoji vladavina prava i mi moramo po tome da se ponašamo. Rimljani su, to je vama dobro poznato, gospodine Vučiću, rekli „dura lex, sed lex“ („loš zakon, ali zakon“). Mi smo tada imali zakon i sve što je radio Administrativni odbor, na čelu sa gospodinom Nikolićem, zaista je bilo protivustavno. Mandat je, shodno odluci Ustavnog suda, pripadao narodnim poslanicima i ne mogu da verujem da mi imamo spor što se tiče toga. Ponavljam, mogu da se složim sa argumentacijom kojom ste se vi vodili, a to je da mandati treba da pripadaju narodnim poslanicima, ali molim vas, oduzimanje mandata tada nije bilo u skladu sa Ustavom i sa zakonom i tu ne mogu da verujem da mi kao pravnici možemo imati neke dileme. O falsifikovanju Zakona o radu ne želim ni da govorim. Dakle, falsifikovanje Zakona o radu, koje je izvršeno u prethodnom sazivu Narodne skupštine, verovatno je najgrublji prekršaj i atak na parlamentarizam u Srbiji od uspostavljanja višestranačkog sistema do sada. Dajem za pravo da sam možda pogrešio za period Slobodana Miloševića, to možda znaju kolege socijalisti, da li je tada bilo većeg kršenja zakona, ja nisam bio član parlamenta, ali od 2001. do 2007, do današnjeg dana, goreg prekršaja, goreg obesmišljavanja parlamenta Srbije nije bilo, nego što je bilo falsifikovanja Zakona o radu. Iskreno se nadam da će se Ustavni sud kad–tad konstituisati, jer je pretpostavka za krivični postupak protiv Predraga Markovića upravo odluka Ustavnog suda. Verujem da će se u tom krivičnom postupku utvrditi ko je falsifikovao zakon, ne zbog toga što mi volimo ili ne volimo Predraga Markovića, nego zbog toga da se zaista više nikad ne bi desilo da nekom u ovoj skupštini padne na pamet da falsifikuje zakon, kao što se iskreno nadam da će ovaj saziv parlamenta izbeći sve zamke koje su pogađale prethodni saziv parlamenta i da ćemo napokon moći, nakon četiri godine, svi zajedno da kažemo – napokon je parlament radio tako da nema nikakve sumnje u legalnost njegovog rada. Kažete, gospodine Obradoviću, nije tu gospodin Obradović, ali malopre reče kolega – nije bilo nikakvih koalicija sa Srpskom radikalnom strankom. Nije bilo zvaničnih koalicija, ali moram da vas podsetim da je narodni poslanik Milan Škrbić, poslanik Srpske radikalne stranke, ostao na sednici parlamenta kada je vršena rekonstrukcija Vlade, kada se birao ministar Bubalo i ne znam ko već. Žao mi je, ne znam kakva je sad situacija u Srpskoj radikalnoj stranci, ko je član, ko nije ... (Tomislav Nikolić, sa mesta: Sad mi te je žao.) Morate da mi kažete zašto, ako treba, ja ću ... Ne možete sporiti tu činjenicu, a poznajući SRS svih ovih sedam godina, znam da je u vašoj stranci nemoguće da se to desi. Nemojte onda da govorite da nije postojala neka vrsta koalicije između ove dve stranke, odnosno saradnja između Srpske radikalne stranke i Demokratske stranke Srbije. Pominjano je pravosuđe. Gospodine Obradoviću, ja sam bio član Odbora za pravosuđe. Znate kako ste skidali sudije sa spiska? Tako što jedan naš kolega kaže – taj je "žuti" ("žuti", to smo mi demokrate), i onda ga vi većinom skinete. Niste nas udostojili ni da kažete – taj je simpatizer Demokratske stranke; vi ste skidali upotrebljavajući tako pejorativan naziv – "to je žuti", na taj način ste skidali ljude iz tog odbora. Mislim da ovo vraćanje na to šta se dešavalo u periodu od 2004. do 2007. godine i šta se dešavalo do 2004. ničemu ne vodi. Ono o čemu danas treba da razgovaramo, iskoristiću priliku kasnije u diskusiji, to je da vidimo gde sad idemo, da li treba da se pravi ova koalicija, da li ne treba. Naše pravo je da osporavamo vašu želju da budete u savezu sa srpskim radikalima, vaše je pravo da taj savez pravite; kako će to izaći, videćemo svi zajedno, ali imam utisak da se ovde konstantno vrši to vraćanje u želji da se diskredituje ono što mi danas govorimo. To što vi imate nama da kažete za period od 2000. do 2003, to je već toliko potrošeno, toliko puta je već rečeno, da nema smisla da time pokušate da odgovorite na naše argumente koji govore o tome kako vi sad vladate i vodite ovu Narodnu skupštinu. Što se tiče nečega što smo ovde čuli više puta, a to je da jedan narodni poslanik ima najmanje prava da govori o bilo čemu, ko je to ovde vlastan da kaže koji narodni poslanik ima pravo da priča, a koji nema pravo da priča? Svaki narodni poslanik ima pravo da priča. Nećete valjda vi da izađete i da kažete nekome – ti nemaš pravo da pričaš. Niste vi ovde da o tome odlučujete, kao što nismo ni mi da odlučujemo o tome što ste vi u parlamentu. Odlučili građani Srbije, i vaša partija je u parlamentu. Ne mislim da gospodin Šormaz ima mnogo šta meni da kaže u parlamentu, ali moram da ga poštujem kao narodnog poslanika. To je jednostavno tako i treba da naučimo da se ponašamo na taj način. (Predsedavajuća: Gospodine Milane, poštujte vreme.) Onda ćemo mi da poštujemo. Evo, završavam, gospođo. Na kraju gospodin Vučić kaže da li je ovo vezan ili slobodni mandat, pitanje je, a ja se pozivam na sledeće. Mi smo tek ovim Ustavom i ovim odredbama, gde može da se potpiše ugovor i drugo, iako smatramda je to možda loša odredba ustava, ali taj ustav smo svi zajedno doneli i bio je baš predlog stranaka, uredili da mandat bude vezan za političku stranku. Mislim da je to loše rešenje, ali bi možda bilo i dobro rešenje u ovom razdoblju razvoja našeg parlamentarizma i prelaska iz stranke u stranku itd. Gospodin Obradović Rade kaže da je Demokratska stranka uradila sve da dođe do formiranja nove vlade. Molim vas, gospodine Obradoviću, dovoljno je bilo da prihvatite izborne rezultate, samo je bilo potrebno da prihvatite ono što su građani glasali na izborima. Nisu građani glasali na izborima da Vojislav Koštunica bude premijer. (Predsedavajuća: Vreme.) Sve ste to isposlovali pritiskom na nas i pretnjom da ćete napraviti koalicijom sa Srpskom radikalnom strankom. Prema tome, nemojte nama imputirati stvari. Gospodine Tomiću, izađite za govornicu i recite šta imate. (Predsedavajuća: Vreme.) Kakve probleme imate, meni sada nije jasno. (Predsedavajuća: Vreme.) Na kraju, gospodine Obradoviću, za razliku od vas iz Demokratske stranke Srbije, mi nemamo takav koalicioni kapacitet i tu širinu da možemo i sa radikalima, i sa LDP–om, i sa G17 i sa svakim. Ako ste primetili, jedina stranka u Srbiji koja nema svoju ideologiju i identitet je Demokratska stranka Srbije. Nijedna stranka u ovom parlamentu ne može baš sa svima. Postoji samo jedna stranka u Srbiji koja može sa svima, samo da bude na vlasti, a to je Demokratska stranka Srbije. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Imamo dva poslanika, po Poslovniku. Gospodin Maraš je po Poslovniku. Reč ima gospodin Vučić.
Dame i gospodo poslanici, najpre bih objasnio građanima Srbije šta se malopre dogodilo. Mi smo, bez obzira na intervenciju koju smo odmah napravili, spremni da oprostimo narodnom poslaniku. Pretpostavljam da su razlozi za to što je prilično uzbuđen. Dakle, narodni poslanik DS–a je na najbrutalniji način, najprljavijim rečnikom opsovao narodne poslanike Srpske radikalne stranke. Računam da je to u žaru poslaničke borbe i bilo pa prošlo. Da li je vaspitan ili nevaspitan, to će građani proceniti. Odgovoriću na ove pravničke primedbe gospodina Markovića. Nije tačno, gospodine Markoviću, ovo što ste govorili. Prvo, mi nismo imali odluku Ustavnog suda ni po jednom slučaju gde su prihvatane ostavke pojedinih ljudi koji su napuštali stranke – blanko ostavke, stvarne ili druge. Nemamo nijednu odluku Ustavnog suda po tom pitanju. Čak i da imamo, gospodine Markoviću, mi nemamo pravo, jer Ustavni sud mora da se oglasi u svakom pojedinačnom slučaju. To se nikada nije dogodilo. Naš princip je bio apsolutno moralan kako smo ga zastupali u prethodnom mandatu, kada kod vas nije ni postojao, jer nije postojao ni zakon ni moral. Sada vas slušamo kako vi kažete – dosadili ste sa pričama o periodu od 2000. do 2003. godine. Vi ništa drugo ne radite u svojim životima, nego pričate šta se dešavalo od 1998. do 2000. godine. Podsetiću vas da je to ranije od vašeg udarnog perioda, kada ste radili, hapsili, otimali i činili po Srbiji sve što vam je padalo na pamet. To su činjenice. Važno je večeras da se pokaže građanima Srbije ono što radite – da vi niste u stanju da podnesete da parlamentarna većina po jednom pitanju, pitanju konstituisanja Narodne skupštine Republike Srbije, donese odluku koja se vama ne dopada. Meni je veoma žao zbog toga, ali mi nećemo reagovati kao vi oduzimanjem reči, niti izbacivanjem vaših nevaspitanih poslanika, niti išta drugo. Pokazaćemo vam kako to treba da izgleda drugačije i neće nam biti teško do tri ujutru da sedimo i slušamo vaša zamajavanja, da slušamo kako treba da pojedete sve vreme ovoga sveta, a da se ništa ne desi. Nemojte da vas podsećam šta ste radili kada smo se mi služili sličnim, ali u manjoj meri, metodama, kada ste vi bili potpuna vlast u državi, a to znači do danas. Dakle, i u tome se razlikujemo. Time pokazujete samo da ne poštujete volju građana Srbije i da ne želite da priznate izborne rezultate koje ste malopre spočitavali nekim drugima. Ne možete da podnesete da je Srpska radikalna stranka sama jača od tri vaše stranke zajedno, koje su bile na vašoj listi – Demokratske stranke, SDP–a Rasima Ljajića i Hrvatske demokratske zajednice (HDZ–ove podružnice, ne znam kako je ime, DSHV, nije bitno). One su bile na toj listi, a mi smo imali 300.000 glasova više, nego vaše tri stranke zajedno. To ne prihvatate i problem je u vama. Ja vas pozivam i vi slobodno nastavljajte, možda u toku noći Solana to prelomi i možda nam pošalje neki novi stelt, možda i bombarduje ovu skupštinu. Ne bi bilo prvi put da je spaljuje. Ko zna šta sve može noćas da mu padne na pamet, a vi tražite, mi nećemo uzmicati i sklanjati se, ni jednog jedinog trenutka, dočekaćemo noćas trenutak kada ćemo da izaberemo Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine. Kao što sam rekao, barem 24 časa da se radujemo što će vam Srbija gledati leđa i što će se radovati uspehu normalne Srbije. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Maraš.
Dame i gospodo poslanici, gospođo predsedavajuća, hoću da vas zamolim samo da povedete računa o članu 103. ovog poslovnika – poslanik može da govori samo o pitanjima koja su na dnevnom redu. Poslednjih sat i po mi samo slušamo sve moguće teme, a ne temu koja je na dnevnom redu.
Reč ima gospodin Nikolić.
Tačno je sve što je ovde govorio gospodin Marković, ali ja sam sa mesta uzviknuo da neke stvari nisu tačne. Reagovao sam, i za ovom govornicom ovog doma ću kazati te stvari, jer niste govorili istinu. Pitaću kada je Demokratska stranka Srbije u poslednja tri meseca pretila Demokratskoj stranci u pregovorima da će napraviti vladu sa SRS; ako to tvrdite iznesite to sada i recite, odnosno taksativno navedite kada smo to radili. Postaviću još jedno pitanje, jer ceo dan vam postavljamo pitanja, a vi volite da odgovarate na teška pitanja i spremni ste za teške izazove, na koje treba da mi odgovorite: da li postoji neko u Demokratskoj stranci ko može da mi odgovori da li je dogovor napravljen u subotu? Utvrdili smo sporne tačke i nije bilo problema uopšte da prevaziđemo te sporove i napravimo vladu. Šta se desilo preko noći i odakle odjednom preokret u DS–u? Otkud, kad može da se kaže da je 99 odsto postignut dogovor? Zašto ste od nedelje okrenuli priču? Taj odgovor nama ovde morate da date. Ceo dan vas pitamo, a vi izbegavate da odgovorite. To će vas pitati svako ko bude izašao, tražićemo da odgovorite koja sila je uticala na vašu promenu. To je pravo pitanje koje izaziva sumnju kod nas, a verujem i kod građana. Šta se desilo u noći između subote i nedelje da biste krenuli u nedelju da napadate, kako je rekao gospodin Aligrudić, da nas prosto proterate iz pregovora? Šta se desilo sa vama? Dužni ste da nam date odgovor, i nama sa kojima ste razgovarali ova tri meseca, što je manje bitno, ali što je bitnije, to morate da kažete zbog građana Srbije.
Izvolite, gospodine Markoviću.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo, moj kolega, pre pet dana je gospodin Velimir Ilić upravo rekao da ćete napraviti koaliciju sa Srpskom radikalnom strankom. Nema ni deset dana kada je gospodin Aligrudić pričao o tome – moguće je da napravimo sa SRS, zašto ne. Toliko im podilazite da je i mene sramota da vas slušam. Oni upravo kažu – nećemo sa vama. Vi mene pitate kada ste rekli da ćete sa Srpskom radikalnom strankom. Celu izbornu kampanju vas pozivamo da kažete da li ćete sa njima, a vi se bojite da kažete da nećete. Koji je to vaš patološki odnos, šta to ima u njima, ja uopšte ne vidim ništa posebno kod njih. Verujte da smo... Molim vas, nemojte da mi sa mesta dobacujete, nemojte me vređati. Ovo što sam rekao, ako vi mislite da je neistina, javnost zna, javnost je čitala intervjue Velimira Ilića. Zaista ne znam šta drugo mogu da stavim ovde kao argument u svoju odbranu. Nešto drugo, gospodine Vučiću. Niste u pravu, zato što Ustavni sud do donošenja ovog Ustava ne odlučuje o pojedinačnim stvarima. Kao što znate, Ustavni sud može da odlučuje samo o opštim aktima i Ustavni sud je kao takav odlučio o ustavnosti člana 88. tačka 1. i 7. Zakona o izboru narodnih poslanika i stavio te dve tačke tog člana Zakona van snage i, na osnovu odredbe Ustava koja kaže da narodnog poslanika biraju građani, protumačio i dao tumačenje Ustava da mandat pripada narodnim poslanicima. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Nije stavio zbog ostavke.) Gospodine Vučiću, neka građani Srbije to vide ko liči na magarca, a ko ne. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Rekao sam Markoviću, a ne magarcu.) Izvinjavam se, navikao sam na drugačije izraze. Bili ste različiti nego uobičajeno, niste me uvredili, priznajem. To samo znači da ne treba da dobacujemo jedni drugima sa mesta, jer pogrešno se čuje. Dakle, vi kažete da ne možemo da podnesemo da vi imate toliki broj glasova. Zašto mislite da ne možemo da podnesemo? Ne volim što imate toliki broj glasova. Ne znam nijednu uspešnu državu gde je takva politička ideja imala toliki broj glasova, ali vi imate toliki broj glasova. Ja tu ne mogu ništa, samo da se borim protiv toga, da iznosim program svoje stranke, ali verujte da nemam nikakav problem sa tim što vi sedite u ovom parlamentu. Mislite da imam problem zbog toga što ćete sa DSS–om da izaberete Tomu Nikolića za predsednika parlamenta? Mogu samo reći da mislim da Srbija ima problem zbog političke orijentacije, ali grdno se varate ako mislite da se nečega plašim i da imam lični problem sa tim. Problem sa tim imaju građani Srbije, birači Demokratske stranke Srbije i Demokratska stranka Srbije, i mislim da će ona to shvatiti pre ili kasnije. Još nešto želim da vam kažem. Mislim da je vrlo licemerno da vi iz DSS–a kažete – nismo mi pregovarali, dogovarali sa Srpskom radikalnom strankom. Ne, nego se jutros kada ste ustali prikazao Tomislav Nikolić! Dajte gospodine Aligrudiću, nemojte nas vređati, nemam ja nikakav problem sa tim što ste napravili. Ne mislim ni da je gospodin Tomislav Nikolić toliko neozbiljan čovek, eto i njemu se prividelo jutros da biste glasali za njega. Sve ste se vi dogovorili sa Srpskom radikalnom strankom. Reći ću vam još nešto. Priča je da je ovo parlamentarna većina, ovo nije politička orijentacija. Ne, nego je gospodin Nikolić pristao da ga birate na tri dana. Ako je gospodin Nikolić pristao na to, svaka vam čast, ali mislim da je to pogubno. Gospodine Aligrudiću, gospodo iz DSS–a, nema potrebe da ovde budete licemerni, nema potrebe da mislite da smo mi svi ovde umanjenih intelektualnih sposobnosti. Znači, niko vam ovde u Srbiji ne veruje da je vama palo na pamet jutros u 11,00 da Tomislava Nikolića podržite za predsednika parlamenta, a da je njemu palo na pamet u pet do dvanaest da se kandiduje. To je stvar vašeg političkog dogovora. Kada bude ovde diskusije, ja ću reći sve što imam o tome da kažem. Ovo je bila samo replika na izlaganja gospodina Vučića i gospodina Žarka Obradovića.
Gospodin Tomislav Nikolić.
Ja vam obećavam, ako budem izabran večeras, jedna tačka dnevnog reda na nekoj od narednih sednica biće razgovor između DS–a i DSS–a, kako je sve to teklo i ko bude hteo da vas sluša neka uživa u razgovoru. Meni je veoma zanimljivo, ali mislim da zaista više nema smisla, zato što niko od vas nije kandidat za predsednika Skupštine. Zbog toga obećavam, jedna tačka dnevnog reda biće da raščistimo kako je to bilo od nedelje naovamo, ko se kome priviđao, ko je kome dolazio u san, ali nemojte da me potcenjujete. Gospodine Markoviću, nemojte da me potcenjujete; ja ću odgovoriti nešto ako budem izabran, ako ne budem, negde ću da se pojavim, ali ništa od onoga što danas radi SRS nije slučajno i ništa nije samo u interesu Srpske radikalne stranke. Gledano vašim očima, Srpska radikalna stranka nema interesa da njen predstavnik bude izabran na pet dana za predsednika Skupštine. Gledano očima Srbije, Srbija ima potrebu da ima predsednika Skupštine. Ja vam danas kažem, i nemojte više to da koristite, da ne izlazim svaki put – mi nećemo učestvovati ni u kakvoj vladi pre novih izbora, nećemo podržati nikakvu manjinsku vladu, nećemo formirati nikakvu vladu. Nađite neku novu temu. Više nemojte uopšte da govorite o koaliciji DSS–a i SRS–a. Nema je, niti će je biti. Sve to što govorite je deplasirano. Tražite neku drugu kvačicu, šta nas to poveza. Možda nas poveza to što je u subotu vašeg predsednika zvao neko iz inostranstva i naredio šta mora da se radi. Znate, kada čujem da ta zapadna civilizacija naređuje po Srbiji, onda možda uradim nešto što u drugoj prilici ne bih. Ako vi možete da trpite da vas prozivaju... Evo, danas pred Ministarstvom inostranih poslova ima 50 automobila sa diplomatskim tablicama. Navalili su sada i na Vuka Draškovića. Molim vas, koncentrišite se da brukate mene, ima vremena na raspolaganju da pričate o meni, prijatno se osećam kada govorite o tome šta sve to kod mene ne valja, ali nemojte o Srpskoj radikalnoj stranci i nemojte sa insinuacijama i podmetačinama. Nećemo biti u vladi pre izbora. Ko izađe ovde i kaže – svi sa radikalima pravite vladu, moraću da kažem da je bio ili gluv, ili lud ili pijan. (Vjerica Radeta, sa mesta: Ili sve.) Nemoguće, zaista, jer onaj ko je lud njemu pijanstvo više nije potrebno. Dakle, molim vas, jeste, ja sam večeras meta, ali navikao sam, rekao je gospodin Vučić, 15 godina sam nečija meta, i vi to koristite slobodno, ali nemojte SRS. Nismo učestvovali ni u kakvim pregovorima, nije nas sramota ni što nismo učestvovali. Meni se čini da je vas sramota što ste učestvovali. Ako je nemoguće sa DSS–om napraviti vladu, otkud vam ideja da pregovarate sa njima, ako ne valjaju, ako su upropastili Srbiju za tri godine? Znate kako su upropastili Srbiju? Hvalili ste se da sve vaše zakone koje ste ostavili u fiokama izvršavaju, tako da ako su upropastili Srbiju, to su vašom ideologijom upropastili. Neću da se javljam, neće više ni radikali da vam odgovaraju, nema smisla, zato što više nema na šta da se odgovori. Došao je Aca Vlahović. Njegove zakone ste ispunjavali i sad smo tu gde jesmo. Dakle, mi nećemo učestvovati više u polemikama. Nekoliko naših poslanika će govoriti isključivo o našem kandidatu. Mi o tuđem kandidatu nećemo da govorimo večeras.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Mićunović, a neka se pripremi Žarko Korać, nije tu. Naredni je Oto Kišmarton.
Dame i gospodo, prvo da pozdravim činjenicu da u ovom parlamentu, u ovom sazivu ima više dama nego u prethodnom. To je jedan civilizacijski napredak. I ako mi oproste neki, to dolazi iz Evrope. Eto i da Evropa može nešto pametno da uradi. Želela je da budu polovi što više izjednačeni, a mislim da je to jako važno. Da je više bilo dama u ovom parlamentu, sigurno bi on danas imao drukčiji izgled od ovoga kakav ima. Jednom je jedna ministarka napala Darvina i teoriju evolucije. To sam joj onda zamerio, ali moram da budem sada malo oprezniji. Nisam sasvim siguran da evolucija deluje i da stvarno postoji uvek napredak kod svih. Problem sa kojim se srećemo, a imam zadovoljstvo... molim gospodina Vučića, kako vređam, pa šta sam rekao? Da li vi razumete šta je evolucija? To je jedna reč koja podrazumeva razvoj, razvitak, napredak. Ali, sada ću vam reći, ko god je verovao u napredak Srbije i srpskog parlamenta do danas, ako ima iole inteligencije, danas će priznati da nije bio u pravu, jer način na koji se danas ovde raspravljalo ni po čemu se ne razlikuje od onoga što se ovde dešavalo 16–17 godina. Počinjalo se sa verbalnim nasiljem, bilo je i fizičkog nasilja, pa se onda to prenosilona druge vrste nasilja koje su se izvan parlamenta nalazile na ulicama. Dakle, za 17 godina još uvek nismo napredovali toliko da svom kolegi ne moramo da kažemo – lažeš, barabo, ubico, i tako redom kako kome koja reč padne na pamet. Naši poslanici su izuzetno slobodni, ne vređam ih, nego je to kompliment. Što god im padne na pamet oni kažu i uvrede sa prvom uvredom koja im se pojavi. Imam pravo da to kažem jer nikoga ovde nisam uvredio za 17 godina. Prema tome, kada govorim o evoluciji odnosi se na napredak našeg parlamenta. Druga stvar, imamo tri dimenzije: prošlost, sadašnjost i budućnost. Prošlost da ispravimo ne možemo, što je bilo bilo je i ne može biti kao da nije bilo. To što ćemo ga farbati ovako i onako mala je nevolja. A sadašnjost, to je hrabrost da se suočimo sa činjenicama, da pogledamo Srbiji u oči, pa da kažemo: toliko je siromašnih ljudi, toliko nezaposlenih ljudi, toliko nepismenih ljudi, toliko iseljenih ljudi, toliko talentovanih ljudi koji su otišli napolje. To je činjenica, to je hrabrost da pogledamo Srbiji u oči. Naravno, još je mnogo teže kada je budućnost u pitanju. Onda treba imati neku viziju, treba razumeti kuda svet ide, shvatiti šta se u svetu dešava i planirati svoje mesto u tom svetu, a to je najteže. Zato je najlakše vratiti se prošlosti, tu se može pričati beskonačno i to ne obavezuje ni na šta. Ono što mi danas ovde imamo kao problem, postoji danas u Evropi jako mnogo podeljenih zemalja. To što pričamo da se samo Srbi svađaju i dele, to je naše nepoznavanje sveta. Danas je Francuska podeljena napola, danas je Turska podeljena napola, danas je Italija podeljena napola. Ali, problem nije u tome što se ljudi dele, i nekada su te razlike vrlo male, nego je problem oko čega se dele i da onda postoje različiti projekti; nekada pobeđuje jedan, drugi put pobeđuje drugi, nekad se oni približe; ali, ono što mi imamo kao fenomen to je konvertistvo i prelaženje iz jednog projekta u drugi. To smo imali kada poslanici prelaze iz jedne poslaničke grupu u drugu, ali imamo i kada cele partije menjaju svoje saveznike i svoje projekte. To je problem sa kojim se mi srećemo. Ovde je gospodin Čanak pročitao, čini mi se tačno i stalno je proveravao da li je tačno, testament gospodina Vojislava Šešelja. Verujem da Demokratska stranka sledi taj testament, nosi njegove bedževe, brani ga tamo, identifikuje se potpuno sa njim. Sada postoji drugo pitanje. Mi imamo dogovor, imamo na drugoj strani Demokratsku stranku Srbije, sa kojom smo se saglasili da ćemo biti za očuvanje teritorije Kosova i Srbije, da ćemo što pre pokrenuti akciju za pridruživanje Evropi, da ćemo u potpunosti sarađivati sa Haškim tribunalom, da ćemo nastaviti sve reformske zakone koji su tu. Oko toga smo se složili za manje od dva minuta i bio sam uveren da jeto jedan projekat njihov, i da je taj projekat istovremeno i naš, i da se nalazimo zajedno oko jednog projekta. Zato smo sa tim počeli, da li se slažemo okote četiri tačke našeg zajedničkog programa, kakvu ćemo politiku da vodimo. Ako se formira druga većina, ne bih hteo da ispadnem neko ko nije čuo gospodina Nikolića da to on ne želi, ali bilo je od Velje nadalje raznih izjava, raznih kombinacija kako je to moguće. Ono što je mene čudilo, kako je moguće da se sastavlja Vlada sa tako disparatnim projektom. Jedni u Evropu, jedni neće u Evropu, jedni Hag, drugi neće Hag. To mi se činilo nelogičnim i nemogućim, i to stvara zabunu. Naravno, imamo pred sobom velike probleme, imamo godine koje stoje pred nama. Što se Demokratske stranke tiče, ona će biti jedna vrlo konstruktivna, odgovorna opozicija, zajedno sa ostalim opozicionim strankama koje će biti u ovom parlamentu, i bez obzira kako se napravi većina, manjinska ili većinska vlada, mi ćemo biti njena konstruktivna, ozbiljna opozicija, jer verujemo da Srbija nema drugu alternativu osim Evrope i evropskih integracija. Svet hoće da preživi, mi smo loše živeli zato što smo bili izolovani, zato smo imali sve one nevolje koje smo imali tokom deset godina. Sada smo počeli na neki način da se otvaramo pred svetom, da investiramo, da gradimo, evo Velja gradi puteve, sve napreduje. Ajde da vidimo kako mislimo da beztoga možemo da opstanemo u Evropi i da to radimo. Da li mi idemo u tu izolaciju ili ne idemo? Čuo sam ovde jednu vest koja je alarmantno došla da je Solana negde rekao da Boris Tadić treba da ima kontrolu nad službamabezbednosti. Nije rekao Demokratska stranka, nego je rekao Boris Tadić. Zašto? Zato što je Boris Tadić predsednik ove države [[aplauz]] i nema nijedne države u svetu gde šef države nema kontrolu nad službama državne bezbednosti, ne postoji takva država. Prema tome, to što je Solana rekao, ako je rekao, rekao je jednu najelementarniju stvar da bi šef države morao valjda da kontroliše svoje službe i bezbednost. Dakle, graditi na tome alibi zašto ne možemo imati vladu je i smešno i nije korektno. Dolazi drugi problem, najlakša i najčešća reč u srpskom narodu, a nažalost ovde se demonstrira neprekidno, jeste izdaja. Svako je izdajnik, a onaj drugi koji to o onome tvrdi, on je patriota. Toga sam se ovde naslušao i tog herojizma nagledao. Govorio sam, čitaćete taj govor u knjizi, a imate ga i u stenografskim beleškama, rekao sam vam ovde pre bombardovanja šta će se dogoditi, rekao sam vam i posle šta se dogodilo. Rekli ste – samo ako tuđa noga zgazi na Kosovo, ispisaćemo se iz ljudi, neće nas biti itd. Na referendum smo išli da potvrdimo da nećemo dozvoliti nad našim nebom tuđe avione, ni one verifikatore na Kosovu itd. Izašlo je ne znam koliko posto ljudi, kako se to izbrojalo, uglavnom neka velika većina, da bi Milošević posle dve nedelje primio 230 verifikatora raspoređenih svuda po Kosovu. Možda je to morao, ali nemojmo se junačiti u nekim stvarima i pretiti gde nismo u stanju posle da stanemo i kažemo – eto, to smo rekli, tu ćemo mi stajati. Vidim da se osnivaju neke organizacije, čuo sam malopre cara Lazara. Pa dobro, znamo, car Lazar je stradao, nemojte ljudi da poginete, on je išao da pogine na Kosovu. Nadam se da to nije ambicija onih koji to sklapaju. Nemojmo da radimo stvari koje nisu potrebne. Ne možemo se za sva vremena izolovati od sveta. Ono što ovde danas treba Skupština da uradi, ako su se dogovorili, a verujem, ne mogu biti toliko naivan, da Toma Nikolić nije pristao da to bude jedna šarada na par dana, nego očigledno tu postoje neki dublji nacionalni razlozi. Ako je taj dogovor tu, dajte da glasamo i da to završimo, pa onda će se videti šta će to kome doneti. Hvala.
Reč ima gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, dužan sam da primetim jednu stvar, pošto je očigledno da su neki krenuli u svoje izborne kampanje. Nije u redu da gospodin Mićunović, ovo je replika njemu, pošto je on izazvao, a izazvao je najbrutalnijim rečima koje je uputio poslanicima, a sve fino i tobože umiveno. Niste vi, gospodine Mićunoviću, govorili o evoluciji, već o Darvinovoj evoluciji. Nemam ništa protiv da vi za nas kažete da smo majmuni i to da nismo napredovali od tog i tog stadijuma. Ne morate da dobacujete i neću da izmišljam da ste mi dobacili nešto što niste, kao što to vi radite sa ove govornice. Gospodine Mićunoviću, lepo vas je slušati, ali čini mi se da smo to već slušali stotinama puta, a da ste promašili temu. Tema je izbor predsednika Skupštine, a vi o tome uopšte niste govorili. Mi o vašem kandidatu nismo reč izgovorili večeras. Mi hvalimo i mi se dičimo našim kandidatom i hoćemo da vidimo na kraju taj rezultat. Pre svega, mi želimo da se konstituiše Narodna skupština Republike Srbije. Vi o tome ni reči niste rekli. Izašao sam samo još jednom da vam kažem da to što vi želite večeras da predstavite, otprilike, ovo je za i protiv Evrope; ne, ovo je za i protiv Srbije. Vi predvodite svi zajedno one snage koje su za razaranje Srbije, koje su za uništenje Kosova i Metohije i odvajanje od Srbije, jer to traže i Oli Ren i Havijer Solana. To je moto njihovog političkog delovanja u Srbiji. Jedino što rade svaki dan to je – kada ćemo da vam uzmemo Kosovo i Metohiju, kada će da se prihvati Ahtisarijev plan. Dakle, ovde jeste sukob političkih ideja, onih koji su za Srbiju i onih koji su protiv Srbije. To je večeras postalo potpuno jasno. To je najbolja definicija naših odnosa u Narodnoj skupštini danas. Vi stalno nešto pominjete prošlost. Vi ste prošlost, svi vi ste prošlost. Kad pobedi jednom Demokratska stranka u Americi, pa 12 godina vladaju republikanci, ne mogu republikanci posle osam godina da kažu demokratama – vi ste neki bivši, bivši režim. Vi ste bivši režim i bićete, a mi ćemo uskoro da postanemo vlast, narodna vlast, za razliku od vaše nenarodne. To je normalno u svakoj državi na kugli zemaljskoj da se smenjuju vlast i opozicija. Ali, nikada neću i niko od nas neće dozvoliti, ni jedan srpski radikal, ne narodni poslanik, nikada niko od nas vam neće dozvoliti da se odnosite prema SRS i prema ljudima u SRS kao da smo, otprilike, kužni ili šugavi, a vi ste mnogo fini i pametni, pa ste preveliki evropejci, pa ste ne znam šta. Spreman sam da se takmičimo i u znanju stranih jezika, spreman sam da se takmičimo i u poznavanju računarske tehnologije, u mnogo čemu. Ali, nemojte da nam govorite, otprilike, da ste vi divni, fensi odeveni i mnogo pametni, a mi smo kužni, prljavi i šugavi, zato što mi predstavljamo narod, mi predstavljamo građane Srbije, mi smo onakvi kakav je narod Srbije, time se ponosimo i to je naša najveća vrlina. Mi ne tražimo ništa za svoju zemlju, sem da građani žive bolje, da se izborimo protiv korupcije i kriminala i da budemo svoji na svome. Ništa drugo ne tražimo. Samo hoćemo da imamo našu otadžbinu. O kakvim vi to ekstremnim strankama pričate? Vi sebe uljuljkujete tom pričom – ovi ekstremisti, pa to, kao, samo u Srbiji. Naravno da nismo ekstremisti, jer ekstremisti ne mogu da dobiju 30 posto glasova ni u jednoj zemlji na kugli zemaljskoj, nego smo mi normalna Srbija, Srbija budućnosti, Srbija koja će da pobedi sve one koji su je razarali u prethodnih sedam godina. (Predsedavajuća: Vreme.) Zato dolazi do ovakvih izbornih rezultata. Vi možete da nas nazivate majmunima na posredan način, koliko god želite, kako god hoćete. Hvala vam na tome. Možda sa ili bez Darvinove teorije, čekajte uskoro pa da vidite rezultate izbora. Možda je Darvin i pogrešio.
Ne mogu da se bijem. Reč ima gospodin Šormaz.
Član 104. Poslovnika. Profesore Mićunoviću, gospodin Solana možda i ne mora da zna Ustav Republike Srbije, ali vi biste, kao narodni poslanik, morali da znate. Ne može predsednik republike da bude nadležan za nešto za šta je nadležna vlada, predsednik vlade ili parlament. Može gospodin Solana da želi da gospodin Tadić kontroliše, kao predsednik Republike, bezbedonosne službe, ali mu to Ustav ne dozvoljava, niti mu omogućava. Vi ste član pregovaračkog tima DS i predsednik ste Političkog saveta. Recite nam već jednom da znamo zašto ste u subotu posle podne vratili pregovore na početak. Po čijem nalogu ste prekinuli pregovore i vratili ih na početak? Postavljamo vam to pitanje ceo dan. Vi ste u pregovaračkom timu, odgovorite na to pitanje.
Reč ima gospodin Baralić.
Gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani novinari, vi ste, profesore Mićunoviću, ako sam dobro obavešten, predsednik Političkog saveta DS ili ste to bili. U Poslovniku o radu Narodne skupštine, u članu 46, u poslednjem stavu piše da Odbor za odbranu i bezbednost vrši parlamentarnu kontrolu nad svim službama bezbednosti, ili sam nešto propustio, profesore Mićunoviću, pa vi ovde zagovarate jedan drugačiji princip protiv koga ste se, kako ste nas ovde obavestili, borili 20 godina. Nešto se ovde pobrkalo, uvaženi profesore. Rekli ste da smo mi živeli loše zato što smo bili izolovani. Ne, profesore, mi smo bili izolovani da bismo živeli loše, da biste vi došli na vlast. Pa nije bilo dovoljno bez ovog paljenja, za koje se deklarisao danas gospodin Čedomir Jovanović ovde i neki drugi, ne pominjem slike Konjevića, Šumanovića i ostale kojih nema, a nema 87. Dakle, želim da kažem da ste vi grubo prekršili član 46. Poslovnika o radu Narodne skupštine. To da ne znate Poslovnik, ne verujem. To da želite da predsednik vaše stranke kontroliše službe bezbednosti, mogu da razumem, ali to vas diskvalifikuje, profesore Mićunoviću, zato što ste vi osnivač DS, zato što u tom programu ne piše ovo za šta ste se vi danas ovde založili. Nadam se da vam se omaklo i nadam se da stvarno ne mislite da je moguće da predsednik Republike kontroliše šest, sedam ili ko zna koliko službi bezbednosti, pošto ne znam tačno koliko ih ima, jer su neke došle izvan zemlje, a neke su domaće, koje takođe kontrolišu oni spolja. Bilo bi dobro da je ovo bilo samo epizoda, da to nije oficijelni stav, da to nije politika Demokratske stranke, a ako jeste, onda je ova priča o evoluciji upravo ogledalo kojim se sami vidite. Zahvaljujem.
Izvolite, gospodine Mićunoviću.
Prvo o evoluciji. Ne pada mi na pamet da bilo koga nazivam pogrdnim imenima, ali teorija evolucije je jedna od najopštijih teorija o razvoju sveta u celini. Prema tome, kako ko sebe doživljava u to ne ulazim, ali nije mi nikakva namera bila da bilo koga uvredim. Drugo pitanje, ne volim polemike i nije mi to želja, ali moram da kažem sada nešto ovde. Ovde se po drugi put izlazi sa zahtevom, kažite šta se dogodilo između subote i nedelje. Gospoda radikali su rekli da ih ta stvar ne zanima i ne bih hteo da ih onda time opterećujem, ali postoji nešto što je činjenica. Izašlo je u novinama: DS je poslala predlog kako da se razreši to pitanje formiranje vlade. Po jednom principu, Đelić je trebalo da bude predsednik vlade, a ministarstva tako i tako podeljena. Po drugom, da Koštunica bude predsednik vlade, a da ti rasporedi budu, ministarskih fotelja, na drugi način postavljeni. Na to dugo nismo dobili skoro nikakav odgovor. Zašto je to vreme trošeno, zašto se o tome nije govorilo – to najverovatnije znaju u DSS. Onda se pred kraj, u međuvremenu su dolazili intervjui Velje Ilića i mnogih drugih, moram da priznam da je postojala izvesna zebnja da će se ponoviti nešto što smo videli 2004. godine, da se razgovori vode do poslednjeg časa, a da istovremeno ima i nekih paralelnih tokova i onda se kaže, vreme isteklo, kroz dva sata imamo druge koji će nas podržati – vi ne morate. Zbog toga sam u jednom intervjuu upozorio da moramo do 30. aprila da to rešimo. Šta se dogodilo? Prvo, nije tačno da je to sada sve vraćeno na početak. Svo vreme problem je bio, o tome je govorio jutros i Petrović, da ne ponavljam detalje, to nije ni bitno, kako da se rasporedi. Bilo je ponuda kakvih god hoćete, da oni imaju MUP, da oni imaju Ministarstvo odbrane, a mi obratno, ali ono što je bilo načelno da ne može jedna stranka da ima i MUP i da ima i BIA. U poslednjem trenutku došao je i predlog da to bude nestranačka ličnost, i na to smo pristali. Dosta je neobično da jedna stranka koja ima toliko manje poslaničkih mandata od ove druge stranke dobije mesto premijera i da smatra da to nije dovoljno, nego da tu njoj neko nešto podvaljivao, zamajavao je itd, a ne da su ti ustupci bili ogromni koje je DS uradila, ne bi li smo došli do vlade i nastavili ono što se radilo u poslednjih sedam godina. Ništa se nije dogodilo. Postoji objavljeno, od subote ili nedelje, i predlog DS i predlog DSS. Tačno se vidi dokle se stiglo i da nikakvih nije bilo novih momenata. Na sve to došao je predlog DSS – uzmite ili ostavite, i to je bio kraj. Ovde o tome nisam želeo da govorim, ali pošto je postavljeno pitanje tri–četiri puta, onda da na njega odgovorim. Ono što mi u ovom trenutku imamo, to je sledeće: imamo kandidata za predsednika parlamenta, koji će verovatno biti izglasan glasovima DSS i time ćemo mi završiti ovu priču. Ne verujem u to da postoji jedna koalicija za ovo, druga za ono. Ne ulazim ni u čije duge aranžmane, ali to je nešto pred čime mi danas ovde stojimo i što treba da se uradi. Sve drugo vodi samo tome na koga će pasti krivica zašto nije bilo tri meseca vlade, jer su građani s pravom vrlo nezadovoljni, ogorčeni što se tako dugo bez vlade egzistira. Neko za to treba da bude kriv ako dođe do novih izbora. Mi sad ovde dve mogućnosti: ili ćemo brzo zaključiti da su nam izbori neophodni, da nema vlade, ili će se napraviti vlada, uz podršku videćemo čiju i kakvu. To je sve. Zato završimo ovaj posao koji je ovde sklopljen i da idemo kući.
Hvala, gospodine Mićunoviću. Replika. Izvolite gospodine Jovanoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se pozivajući se na pravo za repliku pre svega zato što je više puta pomenuta moja današnja diskusija. Upozoravam vas da se najmanje razgovara o onome o čemu bi se morala voditi rasprava. Na to želim da skrenem pažnju, pre svega, mojim kolegama iz DS, a potom i kandidatu za predsednika parlamenta, gospodinu Tomislavu Nikoliću. Najmanje nam je u ovom trenutku potrebno pravdanje, i to mislim na vas iz DS, pravdanje politike koje ste se odrekli pre tri godine. Ono što nam je u ovom trenutku potrebno, to je dokaz da ste svesni koliko je to bila velika greška i izraz spremnosti da sa drugim demokratskim snagama u društvu, onima koje postoje ovde u parlamentu, ali pre svega onim snagama izvan parlamenta, zajedno pokušamo da vratimo zemlju onom konceptu i onom koloseku na kome se ona mora nalaziti, ukoliko zaista mislimoda ostvarimo ciljeve o kojima govorimo danas ovde u Skupštini. Kada govorimo o evropskoj Srbiji, ne možemo govoriti o toj Srbiji a istovremeno poštovati duboko antievropski ustav, koji je donet konsenzusom svih drugih učesnika ove parlamentarne rasprave. Iza tog ustava su stali i predsednik i premijer, i u tom trenutku sve parlamentarne stranke. Ako govorimo o podeli na one koji vole i one koji navodno ne vole Srbiju, na one koji slušaju svoje društvo i one koji realizuju politiku nametnutu spolja, onda to možemo uraditi isključivo na osnovu analize rezultata politike koja simbolizuje dve Srbije. Na kojim su to izborima građani glasali za politiku koja se u ovom trenutku inauguriše u parlamentu. LDP je rekla svojim biračima mesec dana pre izbora koje su osnove naše parlamentarne politike. U ovom trenutku mi na tim principima stojimo. Mi ovde u parlamentu branimo zaokret u državnoj politici prema Kosovu. Insistiramo na lustraciji kao mehanizmu utvrđivanja političke odgovornosti za sve ono strašno što se u Srbiji dešavalo tokom 90–tih godina. Insistiramo na izmeni Ustava. Ponavljamo u svakom sekundu ono za šta smo dobili podršku. Ali, građani nisu glasali za ono čemu mi u ovom trenutku svi prisustvujemo, ne kao politički akteri, nego kao svedoci. Na kakav način mi možemo da utičemo na posledice verovanja, trogodišnjeg verovanja, i prepuštanja zabludi da će novi koalicioni partner Srpske radikalne stranke, dojučerašnji potencijalni koalicioni partner Demokratske stranke, na kakav način možemo da verujemo da će on biti sposoban da kroz tu novu koaliciju ostvari one političke ciljeve o kojima se ovde govori, a koji se pre svega vezuju za poštovanje demokratskih principa? Ako govorimo o demokratskim principima, moramo prvo videti gde se nalazi demokratija i kakvo je stanje našeg društva u ovom trenutku. Da li je ono demokratsko? Društvo u kojem je osnovni politički problem kontrola bezbednosnih službi je društvo koje je daleko od demokratije, jer je kontrola bezbednosnih službi preduslov demokratskog društva. Ako treba da raspravljamo o odnosu prema parlamentu, onda vi gospodine Nikoliću morate biti mnogo ozbiljniji. Vaš odnos prema parlamentu između ostalog demonstrirate svojim učešćem u ovoj raspravi. Pozivam vas još jedanput da se izjasnite o odgovorima koje smo tražili u toku današnje rasprave od vas. Da li vi kao budući predsednik parlamenta nameravate da vodite onu politiku koju nagoveštavate svojim amandmanima na predlog budžeta za 2007. godinu kroz isticanje zahteva za izdvajanje dodatnih sredstava za finansiranje vojske? Da li vi, kao predsednik parlamenta, nameravate da vodite onu politiku koju ste promovisali kao lider najveće poslaničke grupe najavljujući konflikt sa onim delom sveta koji nije spreman da bez ikakvog prethodnog usaglašavanja sa Srbijom kao državom prihvati diktat same Srbije? To je veoma važno što se kandidujete u ovom trenutku za najvažniju funkciju u zemlji, nakon funkcije predsednika Republike. Neodgovorna je rasprava koju prisustvujemo poslednjih nekoliko sati. Mi smo dali svoj doprinos i na tome u ovom trenutku insistiramo. Odgovorite na pitanja koja su postavljena i na takav način uverite građane, ako ne nas, da ne treba da se plaše sutrašnjeg dana. Mi se tog dana ne plašimo zbog toga što poznajemo svoje društvo i snagu koja se sada nalazi u njemu. Ta snaga ne može da prepozna ovaj parlament kao protagonistu politike na kojoj će insistirati u vremenu koje je pred nama, u vremenu u kome će se suočiti sa novim izborima kao demokratskim načinom rešavanja problema u kojoj je Srbija dovedena višegodišnjom neodgovornom politikom.
Hvala, gospodine Jovanoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne ispunjavam zahteve da odgovorim, odgovoriću ako me budete izabrali. Jedna stvar, Ustav Srbije nije antievropski. Ustav Srbije u preambuli kaže da je Srbija privržena evropskim tradicijama. Ako mislite da je antievropski zato što kaže da je Kosovo i Metohija u sastavu Srbije, e onda je antievropski. Ako Evropa kaže da nije, onda je antievropski. A svakoga ko sumnja u kapacitet, a posebno demokratski kapacitet Ustava Srbije, upućujem da pročita nalaz Venecijanske komisije. Venecijanska komisija nije rekla da je Ustav Srbije antievropski. Našla nekoliko primedbi, neku za koju smatra da je ozbiljnu, neku za koju smatra da nije, čak u oblastima prava je rekla da potpuno evropski Ustav. Tako da se najmanje očekivao od jednog poslanika Narodne skupštine Republike Srbije da je Ustav Srbije antievropski. Vi ste zaista prvi koga sam čuo da je to javno izgovorio, a slušao sam mnogo evropskih zvaničnika kako se izjašnjavaju o našem Ustavu.
Gospodin Željko Tomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Jovanoviću, konstantno insistirate na lustraciji. To bi bilo u redu da je do kraja principijelno, ali zarad znanja i ravnanja da se podsetimo samo tri stvari, troje ljudi, tri stranke. Bili ste u prilici da lustrirate Baneta Ivkovića, niste ga lustrirali. Napravili ste mu stranku. Postojala je instant stranka, koja je vama davala glasove da biste po svaku cenu opstali tada na vlasti. Danas ta, sećamo se, Socijalistička narodna stranka, faktički ne postoji. To je činjenica. Stari bezbednjak, Dušan Mihajlović, podupirao vlast JUL–a i SPS–a, bio čovek nedemokratskog bloka i preko noći, ni manje ni više, ministar unutrašnjih poslova, ni manje ni više, perjanica demokratskog bloka, onako kako vi tumačite demokratske i nedemokratske blokove. Na kraju krajeva, sećamo se i Bogoljuba Karića, svako jutro pio kafu u dvorištu porodice Milošević, ali danas je dobar da podupire vlast u Vojvodini, koju čini koalicija koja je već čini. Nemojmo biti selektivni, jednostrani i da pričamo samo ono što nama odgovara. Hajde da gledamo napred. Ako Tomislav Nikolić danas bude izglasan za predsednika Skupštine, onda Srbija ide nazad, ako bude recimo Milena Milošević, onda Srbija ide napred. Ma ko pravi to pravilo. Da li znači da ako gospodin Nikolić večeras bude izabran za predsednika Skupštine da se pravi nekakva koalicija. Čovek vam je sam odgovorio da toga nema. Ajde u tom kontekstu da pričamo dalje. Hvala vam.
Replika.
Što se tiče lustracije, slažem se da je ona potrebna. Bilo bi sjajno da je ona primenjena već 2001. godine. Jasno da u tom trenutku za to nije bilo političke volje i sada Srbija plaća cenu tog propusta. I danas sam rekao da je za sve što se u Srbiji od 5. oktobra 2000. do ovog maja 2007. godine desilo odgovornost na svima nama koji smo tog 5. oktobra 2000. godine bili politički pobednici, da je najmanja odgovornost ona koja se može transferisati na stranke prethodnog režima. Toliko puta do sada smo rekli da se protivimo onim stavovima koji Srbiju plaše Srpskom radikalnom strankom, dok neke druge stranke prisvajaju političke ideje i ciljeve same Srpske radikalne stranke ili Socijalističke partije Srbije, i to ne činimo ni danas. Ni u jednom trenutku nismo rekli da će Srbija krenuti napred ukoliko bude za predsednika parlamenta izabran kandidat Demokratske stranke, tj. kandidatkinja, ili da će krenuti unazad ukoliko za predsednika parlamenta bude izabran Tomislav Nikolić. Mi smo rekli da se protivimo izboru Tomislava Nikolića zbog toga što je to jedini način da se zaustavi propadanje Srbije i njen sunovrat, njeno nazadovanje koje je započeto 12. marta 2003. godine. Dakle, ne trenutkom izbora Tomislava Nikolića nego činom ubistva demokratskog premijera Vlade Republike Srbije Zorana Đinđića. I na tome insistiramo tokom čitavog dana u svakoj raspravi poslanika naše poslaničke grupe. Dakle, da li će Tomislav Nikolić biti predsednik Republičkog parlamenta ili ne, u ovom trenutku mnogo važnije pitanje je pitanje kako će se demokratski predstavnici građana Srbije odnositi prema toj političkoj ideji i da li će imati snage da podršku ovoga puta traži na onoj strani koju su ignorisali prethodnih godina, a to je u društvu, a ne u Koštuničinom kabinetu. Zbog toga tražimo od Demokratske stranke da nam kaže da li je današnji konflikt sa Demokratskom strankom Srbije prolazni konflikt, sukob koji treba da doprinese dogovoru oko formiranja Vlade, ili je to trajni razlaz koji će omogućiti u Srbiji one političke procese koji su preduslov stvaranja demokratskog društva, a to je definisanje jasnih pozicija. Niko ovde nema problema sa definisanjem pozicija radikala, socijalista, Liberalno–demokratske partije, ali mi očekujemo od Demokratske stranke, ne da se pravda za ono što se u prošlosti dešavalo, nego da pruži ruku onim građanima Srbije koji danas posmatraju povratak Srbije u 2000, onima koji su se okupljali pred ovom zgradom, onima koji veruju u ideje na kojima počiva naša politika, ona politika od koje su se mnogo u međuvremenu distancirali, ne mi lično, ali mnogi jesu. To distanciranje nas dovodi u ovu poziciju da zavisimo od onih od kojih ne smemo zavisiti.
Gospodine Jovanoviću, uvažavam da vi imate vaše politike, lepo je što ih iznosite, ne želim da vam osporavam pravo na to, ali kao što ste rekli šta mislite o nama, na vrlo uvijen i suptilan način, ali iz onoga ko to razume vrlo jasan, takođe ću vam reći na još jasniji način. Mislim da ste vi kukolj ovog društva u političkom smislu i da bi sigurno društvo bolje napredovalo da onaj broj građana, koje vrlo respektujem i koji vas je doveo u parlament u ovom broju, respektujem njihovu zabludu, oni imaju pravo na to, da nisu bili u zabludi i da nisu napravili nesreću ovom društvu da imate ovako mali broj poslanika u parlamentu koji imate. Hvala vam.
Replika, gospodin Čanak. Neka se ispucaju.
Gospodine Aligrudiću, vama se obraćam, mi koji smo izabrani na listi koalicije četiri stranke, čiji nosilac je bio gospodin Čedomir Jovanović, nismo slučajno ovde, nego da vas podsetimo da niste sami. Niste sami i nemate pravo da se ponašate kao da je Srbija vaša prćija. Druga stvar, da vas samo podsetim, kada govorimo ozbiljno, pobeda se u demokratskom društvu proglašava kada jedna stranka može sa tri pojedinačne druge stranke da napravi većinu ili kada sama ima većinu u parlamentu. U Srbiji ne postoji ni jedna stranka koja može sa tri različite stranke da napravi većinu. Dakle, u Srbiji ovog trenutka nema pobednika. Na ovim izborima niko nije pobedio nego je neko dobio više, a neko manje. Lično, ako mogu da vas zamolim, imam samo jednu molbu, molim Vas, glasajte za Tomislava Nikolića. Molim Vas, pokažite svoje pravo lice i da završimo više sa ovim što sramoti i ovaj dom i ovu zemlju. Hvala lepo.
Reč ima gospodin Nenad Prokić.
Skandal je prva reč koju ću izgovoriti za govornicom Parlamenta Srbije, jer je skandal reč kojom se opisuje ono što doživljavamo ovde. Skandal je način vođenja sednice, skandal je rečnik, skandal su teme koje se neodgovorno bacaju. Skandal je nagla promena retorike Demokratske stranke, koja posle tri meseca ili tri godine mrcvarenja sopstvenog biračkog tela, bez jasne naznake da će promena retorike provocirati promenu političkog delovanja. DSS je skandal sam po sebi, i zbog onoga što danas radi ovde, i zbog toga što je Srbiji radio proteklih godina. Žao mi je, skandal je što u Srbiji 2007. godine čovek takvog političkog razmišljanja i čovek koji se tako izjašnjava o streljanom premijeru Đinđiću treba da bude izabran za predsednika parlamenta. Ali, svako zlo za poneko dobro. Oni koji do sada nisu videli neka sada vide kolika je sebičnost i neodgovornost političkih elita u Srbiji.
Dame i gospodo, dragi prijatelji, ova skupština već dugo raspravlja o tome šta nije tačka dnevnog reda, a tačka dnevnog reda je izbor predsednika Narodne skupštine. Ne znam zašto se tolika buka diže oko izbora predsednika. Verujem da će najveći broj građana Srbije biti zadovoljan ako se gospodin Toma Nikolić izabere za predsednika Skupštine. Izašao sam da podržim izbor Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine u ime većine građana Severnog Banata i u svoje lično ime. Jedan od mojih prethodnika je govorio u ime nacionalnih manjina i u ime Mađara, naravno ne može niko govoriti u ime svih Mađara. Može samo govoriti u ime onih Mađara koji su pripadnici stranke koju on predstavlja. Ovako se stekao utisak da su svi Mađari u našoj državi za to da se za predsednika Skupštine izabere gospođa Milošević. Međutim, to svakako da nije tačno, jer Mađara ima i u drugim strankama. Kao što i drugih pripadnika nacionalnih manjina ima u svim strankama, tako i u Srpskoj radikalnoj stranci, gde je SRS jedna višenacionalna stranka, u kojoj svakog dana sve više ima pripadnika i nacionalnih manjina. Pripadnici nacionalnih manjina su prepoznali u SRS stranku koja će zastupati interese svih građana ove države, bez obzira na jezik kojim govore ili veru koju ispovedaju. Tako da je to jedan od razloga zašto građani nacionalnih manjina imaju poverenje u SRS. Mi u SRS poštujemo sve narode i narodnosti, i ne delimo ljude po veri i jeziku kojim govore, već samo po tome ko je dobar, a ko loš čovek. Kao jedini narodni poslanik Severnog Banata, podržavam predlog da narodni poslanik Tomislav Nikolić bude izabran za predsednika Narodne skupštine. S obzirom da Tomislav Nikolić uspešno vodi najbrojniju stranku na Balkanu, uspešno će voditi i Narodnu skupštinu za dobrobit cele Srbije i građana koji tu žive. Neka mu je sa srećom.
Poštovana gospođo Vučić, uvažene kolege poslanici, definitivno sam stekao utisak tokom današnjeg rada Parlamenta da ovo nije Narodna skupština već je ovo skupština političkih stranaka, koje pretvaraju ovaj hram razuma u dvorsku ludu, u stub neme službe. Oni koji bi eventualno hteli bolje da se upoznaju i razumeju taj fenomen mogli bi pročitaju knjigu dr Vojislava Koštunice i Koste Čavoškog ''Monizam i pluralizam'', koju sam svojevremeno prikazao u ''Politici'' i zbog toga sam bio suspendovan. Naime, tada je gospodin Koštunica rekao da kada god se političke stranke međusobno rvu i žele da predstave ceo narod i celu državu onda preti tom narodu i toj državi katastrofa. Nažalost, bojim se da se Srbija približava katastrofi. Ne želim da budem zao ili loš prorok, ali sam 91. godine rekao i gospodinu Miloševiću da je on polio celu Jugoslaviju benzinom i da svaka luda može izazvati požar neviđenih razmera i tako se nažalost dogodilo. Zato kažem, nisu u pravu oni koji tvrde da je Milošević izgubio sve ratove. Ne. On je dobio jednu blistavu pobedu protiv demokratskih snaga Srbije, koju je nakon 8. sednice pretvorio u dom za vešanje, i posledice toga mi danas ispaštamo. Bojim se, dame i gospodo, da ćemo zbog BIA–e, to se sada rimuje, izgubiti ono što nam je najmilije, demokratiju i slobodu i pravo na bolji život. Ali, ako je narod protiv toga pre 7 godina ustao, zašto se mi ponovo mirimo s tim. Zar nije dovoljno što je Vojislav Koštunica 20. septembra 2000. godine konstatovao da je jadna država u kojoj živimo i da je čemeran naš život u njoj. Hoćemo li tom jadu dodavati još jada, smemo li u naš život i u život naše dece dolivati nov čemer. Od tada do danas prošlo je 7 godina, a mi nismo, iako se Koštunica tada ponadao, postali prosečna evropska država. Biću iskren, mene to ne iznenađuje. Mene ne čudi što nemamo prosečan evropski standard, prosečne evropske plate, prosečnu ekonomiju, prosečno zdravstvo, prosečan socijalni sistem, prosečno školstvo, ali me strašno, užasno brine što nemamo prosečnu evropsku pamet, jer bez prosečne evropske pameti Srbiji nema napretka. Strašno me brine to, poštovane dame i gospodo, što svakodnevno razaramo sistem ljudskih i društvenih vrednosti i ta zgrada, razorena zgrada, izgleda užasnije od zgrada u ulici Kneza Miloša koje su razorili NATO zločinci. Ali, tu zgradu mi razaramo našim bombama, to je naš zločin i za to snosimo svi odgovornost. Mene brine što ni posle 2550 dana od 2000. godine nećemo reprezentaciju u ovoj zemlji na svim frontovima, na svim nivoima, već pravimo timove i timčiće koji će moći da šire i uvećavaju samo politička groblja u Srbiji, groblja na kojima, oprostite, nisu ni svi grobovi izbrojani. Situacija u kojoj se nalazimo, molim vas budite parlamentarni, nisam nikoga vređao, jasno pokazuje da je na delu nihilizam, da demokratija nije politička forma čovečnosti, kako ju je formulisao Masarik, već da ona sve češće i više nosi pečat i žigdemonokratije. Zlonamerni zbog toga nam već i poručuju, kao što je nekada govorio Josip Vrhovec, da se Jugoslavija nije raspala ne bi se videlo da smo najgori. S tim se ne slažem, nismo najgori, jer imamo veličanstvene sportiste, imamo studente, imamo naučnike, imamo Matematičku gimnaziju, imamo Crnjanski gimnaziju, ali na ključnimmestima u ovoj zemlji, nažalost, na mnogim mestima su još najgori i zbog toga Srbija ne može da napreduje. Koštunica, i time završavam, rekao je, treba nam država u kojoj vlast strahuje od naroda, a ne narod od vlasti. Dabismo to postigli, potrebni su nam normalni i uljuđeni ljudi, ličnosti demokratskog uverenja i ubeđenja, na svakom koraku i u svakom času. Ako vlast ne bude hajala za nove nevolje naroda, poručujem neka narod već od sutra počne da priređuje nevolje vlasti. Ako vlast, ako Skupština ne mari više za vapaj i glas naroda, izvinite, moj narod gladuje, milioni Srba traže koru hleba po kontejnerima, onda neka oni prestanu da slušaju vlast. Ako vlast želi i dalje da bezobzirno pljačka budućnost naroda, neka narod, ne časeći više ni časa, protera zauvek sve nas, uključujući i one druge političare, u ropotarnicu prošlosti. Hvala vam na strpljenju, živeli.
Hvala. Gospodin Žarko Obradović, po Poslovniku.
Gospodine Đuriću, zamolio bih vas u ime poslaničke grupe SPS da više prestanete da pominjete Miloševića. Ako imate neke lične traume, frustracije, nešto što vas goni na takvo ponašanje, onda to rešite na nekom drugom mestu. Skupština nije mesto za to. Reći da je Milošević polio benzinom Jugoslaviju i da se raspala nije tačno. Razbijena je, razbijena je zato što su veliki to želeli, a sitni, mali ljudi na prostorima bivše Jugoslavije im pomagali. Stjepan Mesić je pomenuo više puta da je došao da bude poslednji predsednikJugoslavije. Franjo Tuđman, profesor Letica iz Zagreba je objavio dokumenta koja kažu da je moglo bez rata, ali on nije želeo takav način rešavanja pitanja, želeo je i Oluju i Bljesak i nažalost sve ono loše što se dešavalo u Hrvatskoj. Želeo je da Srbi nestanu sa prostora Hrvatske i da ih ne bude 12% nego 3,8%. Godine prolaze i pokazuje se da je državna politika vođena 1990. godina, ma ko bio na vlasti, ili sa socijalistima, da je bila ispravna. Zar je trebalo Srbe van Srbije ostaviti na cedilu? Dobro, za vas koji ne znate šta je bilo 1992. godine, ništa nije tačno, za vas za koje počinje istorija 5. oktobra ništa nije tačno. Da li znate kada su bile Markale? Da li znate šta se dešavalo u ulici Vase Miškina? Da li znate kako su bile serije bombardovanja na prostorima Republike Srpske? Da li znate kako se do toga dolazilo? Da li mislite da su tu bili argumenti? Da li mislite da je to bilo stvarno činjenično stanje, da je stvarno posledica onoga što se zbiva na terenu? Ne, trebalo je zaustaviti Srbe, a Srbiju kazniti. Znam da mnogi liju suze zato što je Međunarodni sud pravde u Hagu doneo ovu presudu i rekao da Srbija nema veze sa ovim događajima, nažalost, u Bosni i Hercegovini. Znam, jer je time pobio onu istoriju koju je pričao 90–ih godina. Gospodo, pokušajte da čitate nešto više od onoga što ste pričali 90–ih godina. Pokušajte, videćete da se stvarnost promenila, ne samo do 5. oktobra, nego i posle 5. oktobra. Biće vam lakše da shvatite neke procese koji se dešavaju i u svetu i ovde u Srbiji. I ostavite Miloševića na miru.
Reč ima Milisav Petronijević, a da se pripremi Aleksandar Marton.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo već 10 sati na dnevnom redu sednice Skupštine je izbor predsednika Narodne skupštine. Za tih 10 sati Srbija se, siguran sam, umorila od ovih naših priča. Najviše su pričali danas oni koji se nisu ni prijavljivali za diskusiju, o svemu. SaznadeSrbijadanas i da je bogata, ida je gladna, i da je bosa i još mnogo tih stvari. Saznade Srbija danas da za ova tri meseca zamajavanja Srbije krivac je Slobodan Milošević što nije mogla da se formira Vlada, o njemu, postalo je pravilo, govore oni koji mu ni do kolena nisu. Mnogo toga saznade Srbija danas, ali dve stvari su nesporne. Prva, bar delimično je danas Srbija saznala ko ju je zamajavao tri meseca, ko se neodgovorno ponašao prema građanima Srbije tri meseca, ko je zaluđivao Srbiju tri meseca. Druga stvar, saznaće Srbija večeras, ono što je najvažnije, da je propao, nadam se, zadnji pokušaj restauracije DOS–a. Dvadeset prvog januara sprovedeni su izbori, 14. februara konstituisana je Skupština, usvojen je Predlog rezolucije o Kosovu. Od tada do sada traje blokada ne samo Skupštine, svih organa Skupštine, a uz to ako dodamo da država Srbija nema vladu, nema ustavni sud, nema institucije sistema, bar jedna stvar oko koje možemo da se složimo jeste da je to apsolutno neprihvatljiva politička nestabilnost u zemlji. Odmah posle toga skupiše se stranke koje same sebe nazvaše demokratski blok i javno i jasno obećaše Srbiji kako će vrlo brzo da bude formirana demokratska proevropska vlada. Naravno, kada oni kažu demokratska podrazumeva se samo ona koju oni formiraju. Ako se na istim osnovama, na istom Ustavu i zakonu, principu parlamentarne većine formira neka druga, kao da to nije demokratska vlada. Takođe obećaše nama, obećaše Srbiji da će vlada biti formirana čim se vrati delegacija iz Beča, onda još koji dan posle povratka iz Beča, pa onda do kraja marta, onda do kraja aprila, pa danas bar delimično saznadosmo da je glavni cilj i bio da se ne formira vlada. Za to vreme u Srbiji je karakteristično da je Srbija prepuna velikih događaja i malih ljudi. Velikih događaja koji su se našli pred Srbijom, u Srbiji, koji se odnose na Srbiju i malih ljudi koji treba da daju odgovore na te događaje. Umesto da se suoče sa tim, počeše veliku bitku za fotelje, za vojsku, za policiju, za Biju, zaboraviše sve ono što su obećavali građanima. Pretresoše uzduž i naopako ko će da zadrži vojsku ili kome će da je daju, ali onog jadnog Ponoša niko živ da ne dira, hoće da seku vene za njega. To je onaj što je brzometno postao general, načelnik Generalštaba, sve može, ali on ne može. Policija ako može da bude onako, kako to kažu ovi sa zapada, da to budu ljudi koji će biti upravnici ministarstava i da upravljaju njima, a ne ministri. Poče bitka za energetiku, poče bitka za državnu kasu i traje ta bitka tri meseca. Na kraju ništa. Za to vreme ambasador Cobel ponižava zemlju u kojoj uživa gostoprimstvo, sprda se sa šefom države te iste zemlje, a on javno saopštava kako će učiniti sve da ne učini ništa. Dakle, sada se vidi da je pravi cilj bio da se ne formira vlada, ali oni koji su u tome učestvovali moraće Srbiji da daju odgovor kome je to odgovaralo da se ne formira vlada, u isto vreme kada je odgovaralo onima koji bi deo teritorije Srbije da uzmu. Danas kada se pojavila i druga mogućnost odjednom se postavlja pitanje da li to treba, da li je to katastrofa za Srbiju itd. SPS je poštovala pravo tzv. demokratskog bloka da formira većinu, da izabere vladu, da izabere predsednika Narodne skupštine, ali oni to nisu tri meseca uradili i sada bi da spreče neku drugu mogućnost, a pojavila se druga mogućnost da se izabere predsednik Narodne skupštine, koji je isto tako, ako bude bio izabran većinom ovih poslanika, demokratski izabran predsednik Narodne skupštine. Ako tzv. demokratski blok nije uspeo da napravi većinu, nije uspeo da predloži i izabere predsednika Narodne skupštine, u tom slučaju mi iz principijelnih razloga podržavamo svakog kandidata kojeg predloži najbrojnija poslanička grupa i ne upuštamo se u to koje je to ime. Smatramo da je to u interesu Srbije i konstituisanja ove skupštine. Potpuno se slažem, to nema nikakve veze sa koalicijom, ali želim javno i jasno da kažem za govornicom Demokratskoj stranci Srbije i Srpskoj radikalnoj stranci, nemojte da budete u prilici da možete da preuzmete odgovornost da povedete ovu zemlju, a da pobegnete od nje kao što su to učinili ovi iz tzv. demokratskog bloka.
Reč ima Aleksandar Marton.
Poštovana gospođo Vučić, predsedavajuća, članovi predsedništva, dame i gospodo poslanici, drugarice i drugovi, poslanice i poslanici, zaista mi je čast da prvi put govorim kao poslanik Lige socijaldemokrata Vojvodine i član poslaničke grupe Vojvođanski poslanici, Liga socijaldemokrata, Savez vojvođanskih Mađara. Nažalost večeras, ko zna možda i do ranih jutarnjih sati, a možda sutra i prekosutra, raspravljaćemo o nečemu, po meni, po nama iz Lige socijaldemokrata Vojvodine, o čemu nije trebalo da raspravljamo. Poštujem gospodina Tomislava Nikolića i poštujem ljude iz SRS, koji su zaista ovih 16–17 godina, koliko postoje, potpuno dosledni. Potpuno je drugačije političko gledište nas iz Lige socijaldemokrata Vojvodine i njih, u potpunosti stavlja jedne i druge na dva suprotna pola u Srbiji, ali bože moj takva je država, zato smo na 48. mestu zemalja u Evropi, ne zna se ko je poslednji, mi ili Moldavija. Ali, nadam se da naredni politički događaji neće učiniti da mi i definitivno odemo na dno sveta, gde nažalost polako ali sigurno klizimo. Ovom prilikom, pošto imam informaciju da nemamo kao poslanička grupa još puno vremena, samo kratko o jednoj političkoj opciji, koju čak večeras ovde neko pokušava da naziva demokratskom. Pre svega tu mislim na DSS, na novi JUL, Novu Srbiju. Smatram da su to dve političke partije koje su u prethodnih nekoliko godina pokazale šta znaju da urade i mislim da će ovo skidanje maski i izvođenje stvari na čistac olakšati političko delovanje istinskim demokratskim snagama u ovoj državi, i mislim da će glasanjem ljudi iz DSS i Nove Srbije za predsednika parlamenta Srbije Tomislava Nikolića u narednih nekoliko godina, iskreno se nadam, od Srbije napraviti pravu evropsku državu, baš zato što smatram da će to glasanje te dve političke partije i definitivno ostaviti na narednim izborima ispod cenzusa od 5%. Još samo da kažem, pošto dolazim iz Zrenjanina, da pozdravim svoje birače. Isto tako u Zrenjaninu DSS, sa 9% glasova na izborima, drži 100% vlasti, baš zato što iz patološke mržnje prema Ligi socijaldemokrata Vojvodine i Demokratskoj stranci pokušava da sa 9% glasova drži 100% vlasti. Čujem da je isto tako u Leskovcu i u nekim drugim sredinama. Toliko patološki mrzeti nekoga i toliko želeti vlast, mislim da to Srbija još nije imala od Slobodana Miloševića.
Reč ima gospodin Nikola Novaković, a neka se pripremi Jovan Palalić.
Moje dame narodne poslanice i gospodo narodni poslanici, naslušasmo se, ispričasmo tušta i tma, svega i svačega, bilo je mržnje i inata, ali ostrašćenosti i zadrtosti najviše. To ne odlikuje nijednu od stranaka u ovom domu, a posebno ne one koje pretenduju na to da imaju u svom nazivu ili u svom ponašanju suštinskom pridev – demokratski. I opasnost je velika da nam slede godine koje će pojesti skakavci, pa se pitam otkud mi sada odjednom tu i u ovakvoj situaciji, relativno lako, pristojno i ajde da ne hvalim uspešnost, ali saradnju od dve ili dve i po godine, koliko smo delili onaj kolač vlasti u proteklom sazivu, da se nađemo na potpuno suprotnim pozicijama. I kako vreme više odmiče, siguran sam da je sve teže slušati i pratiti . Utisak je da su se i krajnosti malo smanjile, da su se razlike koliko–toliko, da kažem, približile, da nam ne predstoji štampanje novih majica sa pesnicama ili nešto slično. Možda sam naivan i ponosan upravo na to, ali uveren da te razlike nisu nepremostive. Dame i gospodo, činjenica je da je jutro pametnije od večeri, ovo je istina, ali je i sreda pametnija od utorka. Imam jedan predlog, zašto ne bi, obzirom da smo zašli u debelu noć i da se sećam kako je to gospodin Momčilov nama govorio u onoj skupštini da je ovo loše po zdravlje, nismo ga slušali, tačno, a vi ste ga podržavali, a pošto se sada radi o vama, sada to nije štetno po zdravlje, dakle, vrtimo se u toj jednoj priči, možda bi bilo najumnije i najmudrije da ovakvu jednu odluku, koja je svakako ključna, odložimo, moj je predlog za sredu . Hvala vam.
Reč ima gospodin Jovan Palalić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pored žučne rasprave koja traje skoro 10 sati, gde su se potezala pitanja iz prošlosti, otvarale velike ideološke teme, zaboravili smo se da je danas izuzetno važan dan za Srbiju. Dovršava se konstituisanje srpskog parlamenta i ta činjenica, bez obzira na političke razlike, govori o tome da Srbija posle izbora od 21. januara treba da dobije najvažniju svoju instituciju. Ne mogu, a da se ne osvrnem na početak ove sednice pre prelaska na ovu tačku dnevnog reda, kada je jedan broj političkih stranaka želeo da ovu čitavu diskusiju i sam proces konstituisanja na neki način izbegne i manervom čudnog tumačenja da li je iscrpljena 2. tačka dnevnog reda stvari pomeri ko zna dokle. I ta nervoza koja je tada nastala i koja traje već 10 sati može da ukaže samo na jednu stvar. Nekome ne odgovara da Srbija dobije Narodnu skupštinu u trenutku kada se rešava i kada pokušavaju mimo volje Srbije da reše pitanje Kosova i Metohije. Kome to odgovara? Politički haos, slabost Srbije, odsustvo dogovora, odsustvo sabiranja nacionalnih i državnih energija i snaga, kada se borimo za budućnost Srbije. I to baš sada, kada državna politika ima priliku da mirnim putem, diplomatskim sredstvima, iznošenjem prava i pravde koji su na strani Srbije u Savetu bezbednosti izvojuje pobedu na strani Srbije. To je pitanje zašto ovaj haos i ova nervoza traje danas 10 sati? I naravno, u toj atmosferi ovih dana došlo je do prekida pregovora o Vladi Republike Srbije i svi mi znamo šta se tu desilo, bar partneri koji su pregovarali. Sve ključne tačke bile su usaglašene. Ostalo je jedno sporno pitanje. Tražila su se rešenja kompromisna i za to pitanje. DSS, poštujući izborni rezultat, rekla je – pet ključnih ministarstava u svakoj državi postoji: unutrašnji poslovi, spoljni poslovi, odbrana, finansije i pravda. Pristajemo, poštujući i volju da DS dobije četiri, ali ne može svih pet i ne može se sa 22 posto uzeti apsolutna vlast. To je pitanje o kome treba danas da razgovaramo. Posle usaglašenih stavova dolazi potpuno kontrapredlog, koji ne samo da priču o sektoru bezbednosti krajnje relativizuje, nego se resori koji bi trebalo da pripadnu DSS–u nude tako da nikakve realne poluge vlastii uticaja DSS i Nova Srbija nemaju, tj. da se njen izborni rezultat ispod onog nivoa koji je ostvaren u samoj Vladi tako reguliše da neki drugi imaju uticaj i vlast. Naravno, danas smo videli poruku iz Evropske unije, ali to nije prva poruka. Mi, kao stranka koja želi da Srbija sa svojim nacionalnim dostojanstvom bude deo Evropske unije, pitali smo se zašto neki drugi procenjuju efekte rada njenih institucija i sugerišu kako da se one konstituišu. To traje nekoliko meseci, to se poklopilo sa pregovorima o Vladi i danas vidimo odakle je sve to stizalo. Nismo danas u toku dana dobili nijednom prilikom odgovor zašto su pregovori prekinuti i zašto smo u prilici da razmišljamo o novim parlamentarnim izborima. Jer, danas završavamo konstituisanje Skupštine, pred nama mogu biti veliki izazovi po pitanju rešavanja Kosova i Metohije. Zar da takvu situaciju i atmosferu dočekamo bez ijedne institucije? Zar Srbija treba da se pretvori u jednu slabašnu banana državu, da šalje poruku da smo neozbiljan narod, da su Srbi neozbiljan i neodgovoran narod i da zato ne zaslužuju da imaju to što imaju. Završićemo postupak konstituisanja, a onda ako dođe do parlamentarnih izbora, da vidimo, gledajući i sagledavajući kako su se vodili pregovori o Vladi, da li će Srbija glasati kao što je uvek glasala, na čijoj strani je uvek bila DSS, za slobodu, za pravo da uređuje svoju državu, da se pita kako će da izgleda njena vlada, ko će biti na čelu institucija ili ćemo stati u red nekih drugih država koje nemaju svoje ja i koje se utapaju u neke nove koncepte. Hvala vam.
Milan Marković, replika.
Zahvaljujem predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Palalić je dosta toga rekao, istina ne u stilu na kakav sam navikao, obzirom da se znamo već dugo godina, ali morao bih da odgovorim na nekoliko stvari u vidu replike, na koju imam pravo kao zamenik šefa poslaničkog kluba DS. Ovde se već više puta provlači jedna vrlo teška optužba na naš račun, na račun DS, koja u prevodu znači da mi radimo po nečijem nalogu, da smo mi ne znam šta. Malo je to, u najmanju ruku, neozbiljno i neodgovorno, jer takve paušalne optužbe smo slušali devedesetih godina i znamo ko ih je izgovarao protiv nas, a drugo, zašto ste onda sa nama toliko dugo pregovarali, ako smo mi takvi kakvi kažete da jesmo. To je nešto što nema nikakvog pokrića i jednako je vredno i teško, kao kad bih ja isto to rekao za vas, što meni, iz razloga pristojnosti, ne pada na pamet da kažem. Verujem da ni vi to ne mislite, iskreno vam kažem, ali recimo da to u žaru borbe gospodin Aligrudić, a zatim i vi ponavljate. Da li neko iz EU ima određeno mišljenje po pitanju naše države? Znate, to je mišljenje nekog iz EU i ne mora da na bilo koji način vrednuje stavove koji postoje ovde. Ako neko iz EU kaže – znate, vi u Srbiji treba da imate dobre lekove i da se lečite, ne znači da ćemo mi prestati da se lečimo. Ako neko kaže – vi u Srbiji treba da dišete, nećemo mi da zapušimo nos zbog toga što je neko u EU to rekao. Nemojte da koristite to kao argument u ovome što mi sada radimo i uopšte u našim pregovorima. Ne sviđa mi se argumentacija tipa – pa zar danas vi toliko diskutujete, a u Savetu bezbednosti se rešava pitanje Kosova i Metohije. To je argumentacija koju smo imali i devedesetih godina, pa zar danas demonstrirate, hoćete neku demokratiju, a na Kosovu i Metohiji se dešava to i to. Ne smemo koristiti takvu argumentaciju, niti smemo na taj način osporavati pravo narodnih poslanika i drugih političkih grupa da iznose svoj politički stav ovde. Vi kažete, sad tu neko procenjuje rad Vlade i stalno se vrtimo oko toga, pa – te iznutra, te spolja, te vi procenjujete rad Vlade, te mi itd. Mi smo imali izbore nedavno, nažalost, ne baš ni tako nedavno. Tu je procenjen rad Vlade i mi smo na te izbore izašli sa svojim programima, sa svojim kandidatima za najodgovornije funkcije, sa svojim kandidatima za premijera i građani su procenili rad Vlade. Da li se vi slažete sa načinom kako su to građani procenili, verujem da ni mi ni vi nismo zadovoljni što su građani vrlo loše procenili rad Vlade. Mi nismo zadovoljni što građani još lošije nisu procenili rad Vlade. Ali od toga se ne može pobeći. Građani su to procenili, mi to moramo da poštujemo. Iskoristiću priliku, još minut, malopre je to neko govorio, ne radi se ovde toliko sada, neko je Evropljanin ako zna engleski, a neko nije Evropljanin. Radi se o ideji, radi se o politici, radi se o tome da se DS i poslednje tri godine, a i ova tri meseca iz sve snage bori da u Srbiji dođe do formiranja parlamentarne većine koja će omogućiti izbor predsednika Skupštine i Vlade Republike Srbije koji će nastaviti put Srbije ka EU. Mi verujemo da još uvek ima tog potencijala i u DSS. Ne možemo tako lako dići ruke od svega toga i uvaliti se u udobnu, komfornu poziciju puke opozicije i reći – ma, nema veze, hajde, sada ćemo svi lepo da kritikujemo SRS i DSS zbog toga što su oni sada u nekom partnerstvu. (Predsedavajuća: Gospodine Markoviću, vreme je isteklo.) Dobro. To zaista želim da kažem kolegama iz stranaka okupljenih oko LDP–a, koje izuzetno cenim zbog njihove hrabrosti, ali mi se ne sviđa što se na ovoj sednici više puta pominje DS u jednom negativnom kontekstu. Dragi naši prijatelji, mi ovaj posao obavljamo u skladu sa onim što su nam građani kreirali na izborima. Ne možemo formirati Vladu a da u tu vladu ne pozovemo DSS. Mi ne možemo formirati vladu evropskog karaktera bez toga da se okupe sve demokratske snage u ovoj zemlji ili bar svi oni za koje mi verujemo da imaju demokratske kapacitete. Nemojte nas optuživati što smo tri meseca to pokušavali, jer ako svi mi mislimo da politička filozofija i političke ideje koje imaju radikali, ako svi mi mislimo da su one loše, zašto nam osporavate naše pravo da se mi ova tri meseca borimo da ne zavladaju te političke ideje. Nemojte nam osporavati to pravo, kao što ne smete da nam osporavate naše pravo u prethodne tri godine da se ponašamo drugačije od onoga što smo navikli da izgleda ponašanje opozicije. Zašto je sporno naše ponašanje kada smo glasali za stotinak zakonskih predloga koji su evropski zakoni, koji su dobri za budućnost Srbije. (Predsedavajuća: Gospodine Markoviću, vreme.) Uz puno poštovanje, zaista, ne sviđa mi se da koristite ovu temu na taj način, iako veoma cenim vaš politički angažman i zaista smo spremni na svaki način da vas zaštitimo od izvesne političke dehumanizacije vaših lidera koja se čuje i sa medija i za ovom govornicom od nekih kolega poslanika. Hvala vam.
Gospodin Batić, replika. Po redosledu je gospodin Božidar Đelić, narodni poslanik.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je naša poslanička grupa predložila da se prvo dovrši druga tačka dnevnog reda, a po odluci Narodne skupštine sa prethodnog zasedanja, da bi državni pregovarački tim prezentirao izveštaj o toku pregovora, da o tome obavesti Narodnu skupštinu, koja treba da odluči o daljem toku pregovora, to piše u ovom materijalu i to je lako protumačiti i za one koji nisu kvalifikovani za tumačenje pravnih normi. Dakle, Narodna skupština je uskraćena izveštaja državnog pregovaračkog tima o toku pregovora i ne može da predloži dalji tok pregovora. Stvar je potpuno jasna. Prema tome, ne opstruira naša poslanička grupa ni na koji način završetak konstituisanja parlamenta, odnosno izbor predsednika Narodne skupštine. Naprotiv, tri i po meseca traje ovo mrcvarenje. To je uvreda građana Srbije, to je uvreda zdravog razuma, to je uvreda za inteligenciju. Ovo današnje iscrpljivanje ne znam čemu vodi. Zašto sednica nije završena u šest ili sedam sati, ili u neko razumno vreme, pa nastavljena sutra. Znam da vi želite da se ova vaša nova politička idila završi, da se okonča jednim političkim brakom i mislim da i mi svi treba da prihvatimo da se taj politički konkubinat, jedna vrsta političke prostitucije završi, i zato apelujem na sve poslanike, istinski demokratske opcije, ne kvazidemokratske opcije, da se uzdrže od dalje diskusije, da lepo poželimo sreću novoj koaliciji, ali na nesreću građana Srbije.
Hvala. Ima još jedna replika, gospodin Palalić.
Po Poslovniku, na izlaganje gospodina Milana Markovića, koga jako dugo poznajem i zaista smo imali korektnu saradnju, ali mislim da sam u svom izlaganju pogrešno protumačen. Zaista, kada se analizira na koji način se međunarodna zajednica mešala u formiranje Vlade, pogotovo u segmentu sektora bezbednosti, konkretnih izjava, tumačenja da li je koji ministar izvršavao svoje zadatke u skladu sa očekivanjima i kada se to poklopi sa pregovorima, ali bukvalno tako da se na taj način pregovori prekidaju, onda se radi o jednom odsustvu nepoverenja. Na tim osnovama Vlada se ne može praviti. Ako se da sve, uvažavajući izbornu volju, da se uspostavi istinski partnerski odnos, onda se ne može ići u ponižavanje DSS, niti ćemo mi to ikad dozvoliti. Vi ste ponudili da Vojislav Koštunica bude premijer, ali takav premijer da nema nikakav uticaj u Vladi ni u sektoru bezbednosti. Ako je to konačna ponuda... (Dragan Šutanovac, sa mesta: Nije.) Pa, jeste. Dobro, izađite pa recite da nije tako. Ako se Vlada formira u tim uslovima, nećemo je formirati. Konstituisaćemo parlament da bi mogao da reaguje na izazove državne politike i ugrožavanje državnog i teritorijalnog integriteta, i onda naše pozicije izmeriti na izborima. Mi smo istinski želeli da se formira Vlada. Smatramo da Srbija treba da dobije Vladu, ali da to bude realan partnerski odnos, uvažavajući izborne rezultate. Tu smo gde smo, bitno je da se konstituiše parlament, da imamo najvišu državnu instituciju i da posle 14. vidimo na koji način ćemo ovu, istina tešku političku krizu u Srbiji, rešavati. Voleo bih da o ovim pitanjima krajnje otvoreno razgovaramo.
Replika. Dragan Šutanovac.
Gospodine Palaliću, ajde zarad istine da analiziramo ozbiljno situaciju. Trenutni monopol u sektoru bezbednosti ima Demokratska stranka Srbije, ministra odbrane, ministra unutrašnjih poslova, direktora Bije, ministar pravde. Takav monopol u sektoru bezbednosti nikada nije postojao od 2000. godine. Ukoliko odta četiri mesta Demokratska stranka traži dva, zašto mislite da je to oduzimanje svih nadležnosti premijeru u toj koaliciji? S druge strane, moram da vas podsetim da se u oktobru 2005. godine gospođa Karla del Ponte u poseti Beogradu susrela sa tada penzionisanim generalom, gospodinom Stankovićem, ne bi li mu ona dala odobrenje da bude vaš kandidat za ministra odbrane, Vojske, u to vreme, Srbije i Crne Gore. Ukoliko pričate da se iko meša danas iz inostranstva vezano za sadašnji predlog Vlade koji je dala Demokratska stranka, budite iskreni pa kažite da li je istina ovo što govorim, da li se gospodin Stanković, general u penziji, viđao sa Karlom del Ponte, da li je on obećao da će ispuniti svoje haške obaveze ili nije? Nije dovoljno izaći pred građane Srbije i reći, mi smo dobili ponudu koja je bila neprihvatljiva. Vi danas imate ponudu da od četiri pozicije držite dve, i to vam je malo, a imate 7% manje od Demokratske stranke i imate sedam puta veće apetite od Demokratske stranke. Žao mi je, ali građani Srbijenisu tako glasali. Hvala.
Kada pričate o dve pozicije, gospodine Šutanovac, podsetio bih vas upravo na osnove tih pregovora. Znači, ponude su bile ovakve: Demokratska stranka ima ministre finansija, pravde, ministra ili unutrašnjih poslova ili odbrane, e sad dolazim do toga, možete da dobijete ministra policije, ali ne možete Biju. Možete da dobijete ministra odbrane, ali mi ćemo da odredimo Generalštab i načelnika Generalštaba. Ajde sada da vidimo ko šta dobija tu. To su ponude koje ste dali. Što se tiče gospodina Stankovića i njegove funkcije u Vladi Republike Srbije, Vlada Republike Srbije je činila sve napore da se ostvari puna saradnja sa Haškim tribunalom i to je apsolutno tačno. Učinila je napore u svim svojim segmentima i traju ti napori. Prema tome, to pitanje za Vladu Republike Srbije i taj deo politike Vlade Republike Srbije nikada nije bio sporan, ali na ovu ponudu potpune kontrole službi bezbednosti mi nismo hteli da pristanemo.
Po Poslovniku, Dragan Šutanovac.
Uvažena predsedavajuća, moram da se složim sa kolegom iz G17 koji je zatražio da napravimo pauzu i da nastavimo za jedan ili dva dana jer ovde poslanici iskazuju veliki umor i ne mogu da se koncentrišu na diskusiju koju imaju. Gospodine Palaliću, razumem da ste umorni, ali ako kažemo da postoji vojska, BIA i policija, i mi vam dajemo vojsku i Biju, pojasnite mi kako to nije pošteno? Kakva je to matematika kada imate manje od nas 7%, pri tom imate nasledno pravo da njegovo visočanstvo Koštunica bude kandidat za premijera, iako Srbija za to nije glasala. Srbija je glasala da bude premijer ili iz Srpske radikalne stranke ili iz Demokratske stranke, pa tek onda iz koalicije DSS – Nova Srbija, mada po rezultatima pre bi trebalo da bude Velimir Ilić kandidat vaše koalicije nego Vojislav Koštunica. Zato vas molim da ne pričate ono što nije istina, gospodine Aligrudiću nemojte da dekoncentrišete pa čovek posle ovde greši. Nema nikakve dileme da Demokratska stranka nema nameru da kontroliše sve službe bezbednosti ili bezbednosni sektor, naprosto od tri stvari koje vi kontrolišete tražimo samo jednu, i tu jednu ne želite da ustupite zato što to navodno traži Solana. A kada je Karla del Ponte odobrila gospodinu Stankoviću tada je to bilo prihvatljivo, tada se izašlo u susret, obećalo i posletoga ništa, gospodine Palaliću, apsolutno ništa nije učinjeno posle toga po pitanju rada na haškim optuženicima. Hvala.
Palalić – replika.
Ponovo bih podsetio na današnju izjavu gospodina Havijara Solane. Vrlo je bitna. Vi ovde želite da ukažete na ravnotežu unutar službi bezbednosti, kako DS i DSS treba po vašem viđenju da kontrolišu delove službi bezbednosti, a ovde gospodin Solana kaže da Boris Tadić treba da kontroliše službe bezbednosti. Da smo toliko naivni, nismo. Sad vi hoćete javnost Srbije da ubedite kako ste nam dali fer ponudu. Što se tiče vojske, znamo mi dobro ko komanduje vojskom, a kakve su ingerencije ministra odbrane? Vrlo je jasno u pregovorima kakva je funkcija ministra odbrane ukoliko nema mogućnost adekvatne komunikacije i sa Generalštabom i sa svima oko sprovođenja politike u okviru Ministarstva odbrane. Sem toga, predsednik Republike ima takođe nadležnosti po pitanju Ministarstva odbrane. Tu stvar ne treba apstrahovati u ovim pregovorima i vrlo je bitna kada se govori o odnosima unutar službi bezbednosti. Predsednik Republike Boris Tadić, koji je izabran između ostalog i glasovima DSS.
Zahvaljujem, pa pošto sam ovde najstarija, a nisam umorna, posle gospodina Božidara Đelića, da se pripremi Nataša Jovanović.
Gospođo predsedavajuća, poštovane poslanice i poslanici, poštovani građani Republike Srbije, već više od devet sati traje ova rasprava i siguran sam da delim ogorčenost i razočarenje ogromnog broja naših građana koji danas vide, nažalost, što se tiče parlamentarnog života i osećaja odgovornosti da naša zemlja nije napravila dovoljan iskorak i napredak. Suštinski bih hteo da moju intervenciju centriram oko tri suštinska pitanja. Prvo pitanje je ono o čemu večeras pričamo, šta znači izbor predsednika Skupštine. Drugo pitanje je šta donosi izbor, sa jedne strane gospođe Milošević, a sa druge gospodina Nikolića, šta znače te opcije. Naravno, treća stvar je da pozovem sve poslanike, a najviše poslanike koalicije DSS–Nova Srbija da glasaju za predlog DS, gospođu Milenu Milošević. Na kraju mog izlaganja siguran sam da će njima, a i građanima Republike Srbije biti jasno zašto. Prvo pitanje, o čemu pričamo mi ovde večeras. U našim parlamentarnim debatama ima mnogo tema, neke su bliske ovoj, a druge su veoma daleko. Suštinski, ako je tačka dnevnog reda izbor predsednika Narodne skupštine, moramo da znamo da obavljamo veoma važan korak. O tome je govorilo već nekoliko poslanika. To uopšte nije tehničko pitanje. Oni koji žele da se u to uvere dovoljno je da pročitaju Ustav Republike Srbije. Predsednik Narodne skupštine je, po ustavnom poretku, broj dva u našoj državi, odmah iza predsednika Srbije i, u slučaju sprečenosti, zamenjuje predsednika republike. Predsednik Narodne skupštine saziva sednice, vodi ih, određuje dnevni red. Ne samo to, već raspisuje, što je vrlo važno u mesecima koji dolaze, i parlamentarne izbore, i lokalne i pokrajinske izbore. U ovom momentu, imajući u vidu ono o čemu smo danas govorili, treba da se podsetimo da, na predlog Vlade, proglašava i vanredno stanje. Samim tim ustavno uređenje i ustavna snaga predsednika Narodne skupštine je velika. To ne može biti predstavljeno ni na koji način našim građanima kao jedno puko tehničko pitanje – pa hajde da izaberemo nekoga, hajde da to bude do petka, pa 14, jer bože moj ionako u Srbiji je sve od danas do sutra, videćemo. To, naravno, nije moguće i nije to što se danas dešava. Danas ovo nije rezultat nekih tehničkih dogovora između gospodina Nikolića i gospodina Aligrudića, nego ako se ovo potvrdi, kao što su mnogi na to danas ukazali, večeras, 7. maja, vidimo novi politički savez Šešelj–Koštunica, koji se konstituiše pred našim očima. To je nešto što je od prvoklasnog značaja za našu zemlju. Naravno, moramo da se pitamo kako smo došli do ovoga i kako je moguće da u ovom domu, koji je 5. oktobra video odlučujući korak, gde su i gospodin Koštunica, pokojni Zoran Đinđić i svi lideri DOS rizikovali sopstvene živote i hrabro krenuli u preobražaje, demokratski, koji je omogućio koliko–toliko napredak našeg građanina, odnosno kako je moguće da su danas na različitim stranama istorije. Naravno, svi smo mi odgovorni i o tome je bilo priče nešto ranije danas. Svi koji su na ovaj ili onaj način, tu uključujem i sebe, držali bar parcelu vlasti, odgovorni su za ovo stanje. Razdor u DOS–u, a posle toga napadi koji su usledili na pokojnog premijera Đinđića, sve do obaranja reformske vlade Zorana Živkovića, i onda konstituisanje jedne vlade, gde je pokušan, kako je rečeno, sanitarni otklon od DS, na koji način se relegitimisao SPS. Nije čudo što danas njegov lider govori da nema vlasti bez SPS. To je bio prvi korak i za njega su odgovorni i DSS i G17 plus. Danas taj pokret nazad u devedesete se zaokružuje i vidimo da se pruža ruka saveza i SRS. Danas je veliki broj poslanika DSS postavio pitanje odakle taj preokret – šta vam bi? Ponovo vidimo da se ta pitanja postavljaju na onaj uobičajeni tužan način devedesetih – ko je ovde izdajnik, ko je dobio poziv; ko dobija instrukcije i od koga, iz kog centra moći? Nisu to mnogo komplikovane stvari. Podsetimo se, čim su proglašeni rezultati izbora 21. januara, predsednik Tadić je po Ustavu pozvao sve parlamentarne stranke i zamolio ih da izađu sa njihovim predlozima za mandatara. Nažalost, samo DS je izašla sa jednim predlogom, sve druge su pričale o drugim temama. DS je pokrenula seriju bilateralnih razgovora i posle toga, na pozitivan zahtev G17 plus, bilo je trilateralnih sastanaka, ali nažalost nije se došlo do nečega što bi trebalo da bude podela vlasti i shodno izbornim rezultatima, poštujući izbornu volju građana, već su se izmislili šesti principi, po principu "eci–peci–pec", da bi svi mogli da sačuvaju svoje pozicije. Ne samo to, odbijen je i danas vidimo zašto, da se prihvati tzv. nulti princip koji smo mi predložili – da se ta buduća većina o kojoj smo govorili tada (DS–DSS–Nova Srbija i G17 plus) odmah pokaže tamo gde je moguće i na lokalnom nivou, na primer, u Novom Sadu. To je odbijeno, danas malo bolje shvatamo zašto. Dva meseca je DS tražila da se poštuje izborna volja građana, da se prihvati evropski, demokratski princip da od stranaka koje ulaze u koaliciju iz redova one koja ima najveći broj mandata, ovde je nedvosmisleno to DS, dođe premijer. Uviđajući da nije bilo moguće na taj način konstituisati vladu napravili smo iskorak koji nijedna druga demokratska stranka u Evropi danas nije uradila, predložili smo DSS, preuzimajući veliki rizik ispred onih glasača, njih je skoro milion koji su nama dali poverenje, da napravimo zajednički dogovor. Bilo je puno predloga DS, puno tabela. Učestvovao sam u tim pregovorima i verujte da je uložen veliki trud da se izbegne ovo što se danas, po svemu sudeći,dešava, a to je savez Šešelj–Koštunica. Pokušali smo do poslednjeg momenta, neki će možda reći da smo preterali u tim kompromisima i u tom konstruktivnom pristupu, da nađemo rešenje za bezbednosni sistem. Ali, ne treba nama Solana da kaže da nešto ne štima u tom delu. Da li je policija uradila neke dobre stvari, jeste u poslednje dve–tri godine, ali je jasno da naša zemlja nema pregovore sa Evropskom unijom ne zato što je inflacija 7 ili 6 odsto, već zato što nema rada u tajnim službama, zato što ne radimo ono na šta nas je obavezao SPS i njihov pokojni predsednik Milošević, pristupajući Dejtonskom sporazumu koji je ustoličio Haški tribunal, jer tada je kroz taj ugovor ustoličen taj međunarodni tribunal. Jednostavno, do poslednjeg momenta, uviđajući da očigledno DSS nije voljna da deli na pravi način odgovornost u bezbednosnom sistemu, za Biju i MUP smo predložili rešenje, ali su to iskoristili kao prvu mogućnost da proglase da su ti pregovori propali. Poslali smo nebrojeni broj predloga, a DSS i Nova Srbija su poslale jedan. Na taj jedan nismo ultimativno odgovorili, nego smo predložili alternativu i očekivali dalji razgovor. Onda su krenule priče da smo možda strani plaćenici. Danas očigledno vidimo da se ono o čemu je gospodin Ilić, možda malo prebrzo, pričao pre nekoliko dana dešava, a to je da se polako formira taj politički novi savez između gospodina Šešelja i gospodina Koštunice. Mi danas moramo da biramo i to je drugo pitanje. Koje su posledice izbora gospođe Milene Milošević, sa jedne strane, i, sa druge, gospodina Tomislava Nikolića. Ne sporeći ni jednom ni drugom kandidatu profesionalne kvalitete i iskustvo u radu u parlamentu, nije teško videti ogromnu razliku za građane Republike Srbije. Izbor gospođe Milošević večeras će voditi zasigurno ka izboru jedne vlade demokratskog bloka, to će odblokirati naše pregovore sa EU i bićemo u stanju da odmah pristupimo realizaciji mnogobrojnih predizbornih angažmana, što DSS–a, što G17 plus, što DS. Podsetiću da nismo zaboravili ni jedno od tih obećanja, ni ukidanje poreza na kupovinu prvog stana, ni 100 evra u proseku za hektar zasejane površine u registrovanim individualnim gazdinstvima, ni formiranje državnog stipendijskog fonda, ni izmene u penzijskom zakonu da našim penzionerima obezbedimo povećanje kupovne moći, delimično vezujući rast penzija sa rastom plata, ni seriju drugih stvari koje smo predvideli za naše građane, uključujući za zemlju dobijanje statusa kandidata za ulazak u EU i dobijanje bele šengenske liste krajem sledeće godine. To su stvari koje su još i dan–danas, želim da kažem poštovani poslanici DSS i NS, moguće. S druge strane imamo izbor gospodina Nikolića. Još jednom ne osporavajući njegove profesionalne kvalitete jasno je, i možda će neko u tome videti neki paradoks, tom izboru najviše će se radovati Tači. Najviše će se radovati oni koji žele da nađu bilo kakav izgovor u razdoru u Srbiji, u lomljenju našeg državnog konsenzusa oko odbrane našeg teritorijalnog integriteta. Ne samo to, to može biti baš taj izgovor za one koji su najmanje naklonjeni našoj zemlji, što u Kontakt grupi, što u svetu. Jasno je da ove priče o okretanju ka jednom ili drugom centru nisu povoljne. Jasno je da moramo raditi sa svima, uključujući i održavanje dijaloga sa onima koji su nam najmanje naklonjeni, ukoliko imaju snagu i uticaj u međunarodnoj zajednici, jer izolacija nikada nije pomogla Srbiji, ni priklanjanje nekom carstvu nikada joj nije donelo nikakav dobitak. Samim tim večeras, posle eventualnog izbora gospodina Nikolića, u stvari najviše će biti oslabljeni Srbi na Kosovu i Metohiji, pozicije Srbije na Kosovu i Metohiji će biti najviše ugrožene, i večeras moramo da mislimo i za njih, i da razmišljamo koji će biti drugi putevi da obezbedimo da se ništa unilateralno ne desi, i na način da povećamo našu aktivnost, da ovo ne bude baš taj izgovor koji je nekima potreban da do kraja raskomadaju našu zemlju. Želeo bih isto da kažem nekoliko reči o ekonomskim posledicama. Naravno, odlazeća vlada, time pokazujući da ne želi većinu sa nama, odbila je dogovor oko teksta zakona o dopunama Zakona o budžetskom sistemu, a o tome smo se takođe sa kolegama iz G17 plus dogovorili za 20 minuta. Tu je bio dogovor da zajedno, pokazujući tu buduću većinu, izglasamo te veoma jednostavne izmene zakona i da vratimo javne finansije u zakonski i ustavni okvir. To je odbijeno. Odbijeno je zato što smo hteli, to smo čuli kao obrazloženje, da se napravi jedan paket aranžman, da sve izglasamo zajedno. Pa evo ga paket aranžman. Danas vidimo zbog čega se to ne dešava i pošto nema nikakve kontrole i dan–danas ne znamo koliko je novca ostalo na računu. Ono što znamo je da se na puteve trošilo bez pokrića, da javno preduzeće "Putevi Srbije" imaju 260 miliona evra dugova. To ne kažem ja, nego sam direktor tog preduzeća. Da imamo seriju problema i u vođenju monetarne i fiskalne politike. I ne samo to, nego kada se taj novac potroši, možda će u domenu energetike doći do neke investicije, ali samo je pitanjeda li je to šest, devet ili dvanaest meseci. To vam kažem sa punom odgovornošću, a nisam neko ko želi da seje paniku ili da plaši građane, ali budimo svesni da novi saziv Šešelj–Koštunica u roku od 12 meseci može ozbiljno da ugrozi postignuti stepen razvoja naše zemlje. Nivo penzija, nivo plata i vraćanje naših dugova, jer vidimo da postoje čak i neke želje da se izolujemo i od naših poverilaca, sve jemoguće, mi smo suverena zemlja, ali ništa nije besplatno. Sve ima cenu i cena po život naših građana, po onome što će se desiti, biće izuzetno visoka, a da, kao što sam rekao, nikakav dobitak se neće dobiti na pitanju Kosova i Metohije. Zbog toga, nažalost, možemo svi da budemo zabrinuti večeras ovde u Srbiji. Jedini koji mogu da se raduju su Albanci na Kosovu i u Prištini. Samo oni mogu da se raduju ovakvom razvoju događaja, a sigurno ne oni koji vole našu zemlju. Treće pitanje – zašto treba podržati gospođu Milenu Milošević večeras? Mislim da je to svima valjda jasno. Bez ikakve, da kažem, ocene vrednosti bilo koje parlamentarne stranke ovde, svi građani Srbije su jednaki, svaki je glas naših građana, išao radikalima, LDP–u i DS, jednak. Ali, jasno je da, sa jedne strane, imamo ubrzanje pristupa EU, a sa druge strane vraćanje u devedesete. S jedne strane imamo bolji život, a sa druge strane imamo neizvesnost i rizike. Sa treće strane, jasno je valjda svim da je mnogo bolje glasati za život, nego za jednu neizvesnu avanturu, jer očigledno je da oni koji ulaze večeras u tu avanturu ne znaju gde je kraj. Vidimo i sami iz redova DSS i NS i njihovi glasači u velikoj većini nisu to očekivali, ovakav razvoj događaja, i da oni u stvari i ne znaju šta će se desiti posle 14. maja. Kao što reče jedan poslanik malo ranije, možda je to za njih put bez povratka, ali budite uvereni da u veoma teškim nedeljama, mesecima, nadam se ne i godinama koje dolaze, DS će biti tu, braniće i deo evropske Srbije, i braniće ideju suverene zemlje koja brani teritorijalni integritet, koja se otvara svetu i koja obezbeđuje bolji život za sve građane naše zemlje. Hvala vam puno na pažnji.
Meni je ovo što ste vi malopre govorili, gospodine Đeliću, zvučalo dosta iskreno, odnosno način na koji ste govorili. To govori u prilog tome da mi se čini ili da ništa ne razumete od ovoga što se ovde dešava ili da su vas nešto pogrešno informisali. Da je to najverovatnije tako kao što mislim nemojte se naći uvređenim. To se, između ostalog, nalazi i u ovom podatku ili ovoj slici koju ću pokušati da vam vratim. Reč je o poslednjoj izbornoj konvenciji DS koja se desila u "Areni". Tada je govorio na završnoj konvenciji predsednik vaše stranke Boris Tadić, u špaliru u redu iza njega su stajali potpredsednici, a vi ste bili negde u gomili poslanika. U to vreme već ste bili javno promovisani kao kandidat za premijera. Mene su pitali ljudi koji su videli taj snimak – ko je od ovih kandidat za premijera u Srbiji. Prema tome, to je potpuno tačno, možete da pogledate snimak i da vidite kako ste se vi odnosili prema vašem kandidatu za premijera na vašoj završnoj konvenciji. To je jedna stvar. Prema tome, kako očekivati od drugih da dožive to kao ozbiljan predlog. To je prosto neverovatno. Druga stvar, ono što vi niste razumeli očigledno, bez najmanje ljutnje, smatram da ste vi iskreno govorili, a pokušaću da vam pojasnim, nemojte i vi da padate u vatru i da zamenjujete teze oko osnovne stvari. Zaista se večeras ne glasa o političkom pravcu Srbije, ni o čemu tako dramatičnom i o kapitalnom o čemu vi upravo govorite. Vi pokušavate da kažete, da se izjasnimo za kandidata Milenu Milošević, te da ćemo na taj način odrediti politički pravac Srbije i definisati šta je naš posao i šta je buduća vlada. Hoćete da mi kažete da će pomoći ovom parlamentu i svima nama glasanje za vaš predlog kandidata za predsednika parlamenta i da će to pomoći izglasavanju nove vlade. Svašta. Pitam vas prostu stvar, koju vi verovatno ne znate, zna neko drugi, ali očigledno da mi odgovori neće, a to je zbog čega nam je rečeno u subotu da ne dolaze u obzir dalji pregovori sa DSS o Vladi Srbije. Zbog čega nam je dat divergentno suprotan predlog onome što je dogovoreno do subote, zbog čega nam je dat predlog koji potpuno odudara u svom licu od svega onoga što je bilo do subote dogovoreno. Zašto je to rađeno? Mora da postoji neki razlog. Ako taj razlog postoji, trebalo bi otvoreno da se kaže. Ako taj razlog sedi u Briselu i to treba otvoreno da se kaže. Što se tiče principa koji ste vi pominjali, taj šesti princip, da građane podsetimo, bio je princip podele odgovornosti, protiv koga ste odmah ustali. A nulti princip bio je princip negiranja svega onoga što postoji na lokalnom nivou u mestima gde postoje koalicije koje nisu bile po vašem ukusu. To se, gospodine Đeliću, rešava na izborima, koji su jednako trebali ove godine da budu zakazani i održani, pa bi onda taj princip odgovornosti i podele odgovornosti koje smo, da je bilo sreće, zajedno dogovorili, mogao da se ispoštuje na prvim narednim lokalnim izborima. Dakle, nemojte nešto što je logično, a to je princip odgovornosti, stavljati u istu ravan sa principom destrukcije, koji je nulti princip. Zamislite kad bi bilo tačno ovo što vi nama imputirate, da pokušavamo da pravimo tzv. novi pravac i novu koaliciju, da li biste nam onda takođe preporučili sprovođenje nultog principa, da vidimo kako bi to izgledalo. Hoću da vam skrenem pažnju, ovo što vi govorite možda jeste s vašeg aspekta iskreno, ali zaista je nabijeno podacima koji nisu tačni i jednom emocijom u koju ste vi dovedeni zahvaljujući zaista pogrešnim podacima i pogrešno predstavljenim u čitavoj stvari. Stvari se ne grade na naopak način. Ne možemo graditi Vladu tako što ćemo birati predsednika parlamenta, nego se Vlada gradi tako što se izađe sa predlogom, u kome se kaže da smo se dogovori o tome kako nova vlada izgleda i tako što se Skupštini i narodnim poslanicima dostavi takav predlog od strane predsednika države, jer je siguran da je postignuta skupštinska većina. To se radi. Ne radi se tako što jedni druge začikavamo i podmećemo predloge za predsednika Skupštine i kažemo – ko nije uz nas taj je protiv nas.
Hvala. Reč ima gospodin Vučić, pa gospodin Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, sada ću da objasnim gospodinu Đeliću sedmi princip. Prvo, gospodine Aligrudiću, apsolutno niste u pravu. Gospodin Đelić je opasan, opasan, prevejan igrač, zna on šta radi, vrlo ozbiljno zna šta radi, a to ćemo na kraju šta sve zna da radi. Prvo da odgovorimo na ovo o čemu priča gospodin Đelić. Gospodine Đeliću, vi ste dva puta na najpokvareniji način, onako kako vam priliči, onako kako izgledate, e baš tako, e tako ste, gospodine Đeliću, dva puta večeras rekli kako bi u eventualnom izboru gospodina Tomislava Nikolića na mesto predsednika Skupštine, a ne zaboravite da je dobio najviše glasova od građana Srbije, dakle, rekli ste najviše će se radovati neki od vaših partnera, da li Tači, Čeku ili neki drugi od vaših drugova. To je onaj, gospodine Đeliću, da vas podsetim, koji se druži sa Borisom Tadićem na aerodromu u Skoplju ili je to onaj drugi, onaj koga je nazvao da je vojnik, a to je najveći i najgori terorista koji je klao srpsku decu i ubijao srpsku nejač na Kosovu i Metohiju. Gospodine Đeliću, kada ste došli na vlast 2000. godine, tada su vatromet izvodili u centru Prištine, radovali se dolasku njihovih prijatelja na vlast. Večeras se oni neće radovati maloj, ne političkoj pobedi, ali pobedi Srbije, njoj će se radovati građani Srbije svakako, a Tači i Čeku će da tuguju zajedno sa vama, gospodine Đeliću. Gospodine Đeliću, još nešto, razumeo sam da vi imate neki problem sa Srpskom radikalnom strankom. Vi ništa niste pričali večeras, samo ste govorili o Srpskoj radikalnoj stranci. Molio sam vas, rekavši da nije tema Srpska radikalna stranka, ali ne brinite, odgovaraćemo vam na to. Morate da imate u vidu jednu stvar, gospodine Đeliću. U ovoj zemlji svakojaki savezi postoje. Istine radi i zbog jednog i zbog drugog, i zbog Vojislava Šešelja i zbog Vojislava Koštunice, a znam zašto ste i kako vi to govorili. Tog saveza nema, ali ima jednog drugog saveza. Sada ću vam i tačno navesti kako ide ta transverzala, sada ćete da čujete precizno. Tači i Čeku, meni su isti, pravo da vam kažem, s kim vi bolje sarađujete, ne znam, gospodine Đeliću, ne znam koji vam je bliži od njih dvojice, Tači ili Čeku. Tači, Čeku, Tadić, Mesić, Solana, to je ta čudesna koalicija koja bi da upravlja svim i svačim u Srbiji. Je li vam se to javio Tači, gospodine Đeliću, da li javlja da je zadovoljan vašim govorom. Siguran sam da jeste. Tako i na kosovskoj televiziji se raduju svakom vašem nastupu, a i u Meridijan banci, gospodine Đeliću, da li vam se i tamo raduju, gde imate 10%, 11 miliona evra, sram vas bilo gospodine Đeliću. Da li je to od tetke ostalo, gospodine Đeliću? Da li je to od tetkinog kauča ostalo? Koji je to princip? Sedmi ili osmi, gospodine Đeliću? Ne interesuje mene tu Đelić. Upozoravam ovog trenutka Odbor za sukobe interesa da se ne igraju, svi će da idu u zatvor, dobili smo mi sve informacije i papire. Gospodin Đelić je upisan u Narodnoj banci Srbije kao vlasnik, imenom i prezimenom, ne neko drugi, upisan kao vlasnik 10%. Govorio je da živi u tetkinoj kući i da spava na kauču. Od tetkinog kauča došao je do 11 miliona evra, građani Srbije, 11 miliona evra. Upozoravam Odbor za sukobe interesa da se ne igraju glavom, da postupaju protivzakonito, da mu sada naknadno upisuju ono što nije prijavio, pošto smo i to saznali da nije prijavio. Pošto ni to niste prijavili, gospodine Đeliću, e time će morati da se bave nadležni državni organi, to je veoma ozbiljna stvar ...
Vreme, gospodine Vučiću. Vreme, moram da vas podsetim.
Gospođo Vučić, vaše i naše vreme tek dolazi, ovo Đelićevo je prošlo svakako.
Molim vas, vreme.
Njegovo vreme je prošlo. Ne znam kako je sa tom bankom, ali u skladu sa zakonom, a kada govorim o gospođi Vučić, govorim o eminentnom stručnjaku, o ženi koja zna kako se obavlja posao, za razliku od gospodina Đelića, koji ni Odboru za sukob interesa nije u stanju da prijavi 11 miliona evra. Iz tetkinog kauča je valjda izvukao 11 miliona, ne znam gde drugo. Zato završnih računa u Srbiji nema. Radujte se vi, gospodine Đeliću, nekim drugim budućim pobedama sa Tačijem i Čekuom zajedno, a večeras će Srbija da se raduje zbog pobede Tomislava Nikolića.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Božidar Đelić, moj nekadašnji kolega iz prve demokratske vlade pokojnog premijera Zorana Đinđića, pomenuo je odgovornost lidera DOS–a. Pošto sam bio jedan od članova predsedništva DOS–a, slažem se, odgovorni smo za ono što se događa danas. Da je 5. oktobra urađeno ono što je trebalo, Srbija bi danas bila na vratima Evropske unije. Srbija se danas, na ovaj način, vraća u 90–tu godinu. Zato je naša odgovornost velika, a naročito onih koji su u noći između 5. i 6. oktobra otišli na kanabe, na Dedinje kod Slobodana Miloševića i poništili rezultate 5. oktobra. Ovo danas oslikava na najbolji način političku pozadinu ubistva Zorana Đinđića, i to je istina. Posle svega toga postavljam pitanje našim prijateljima iz Demokratske stranke, jer smo pročitali agencijsko saopštenje Demokratske stranke da izbor Tomislava Nikolića dramatično smanjuje mogućnosti formiranja demokratske vlade. Pitam vas, dragi prijatelji iz Demokratske stranke, da li će izbor gospodina Tomislava Nikolića za vas značiti da i dalje pokušavate da napravite Vladu sa Demokratskom strankom Srbije. Šta još treba da vam rade? Dokle? Kao što postavljam pitanje i ovoj novoj koaliciji, šta ovo znači? Ne pitanje zbog nas, nego pitanje zbog građana Srbije. Oni su dosta bili žrtve, dosta su bili taoci neodgovorne politike, demonstrirali su svoju političku volju 21. januara. Šta imamo od toga? Ovakvu koaliciju. Ali, odgovorite pošteno zbog njih, ne zbog poslanika. Da li to znači buduću koalicionu vladu SRS i DSS i nekih njima bliskih stranaka? Da li to znači manjinsku vladu DSS i drugih, uz podršku SRS? Da li to znači nove izbore, posle kojih će biti ozvaničena vlast ove nove, ne više neprincipijelne, nego ideološki i politički bliske, normalne i jasne koalicije? Dužni ste da date odgovore na ova pitanja građanima Srbije.
Reč ima gospođa Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Nikoliću, malopre kada je Aleksandar Vučić govorio o mafijašluku Božidara Đelića i o činjenici da Odbor za sukob interesa nije preduzeo ništa zato što ste vi na svoje ime uknjižili 10% Meridijan banke, a o čemu se pitaju i čitaoci sutrašnje novine ''Pravda'', evo to je vaša slika, sa naslovom: ''Odakle ti pare? Đelić poseduje deonice Meridijan banke čija je vrednost oko 11 miliona evra''. Pitaju se da li vam je to tetka ostavila. Gospodine Đeliću, to što je vama simpatično i što sam vam dala nadimak po jednom liku iz Diznijevog crtanog filma, nije ništa strašno. To je postao sinonim za vas u celoj Srbiji, vi kažete da vama to ne smeta, rekli ste i na zvaničnoj konvenciji. Građanima smeta što ste veliki lopov i mafijaš, što ste 11 miliona evra uknjižili na svoje ime. Kada ste došli u Srbiju objašnjavali ste nam da to radite iz patriotskih povoda i razloga, motiva, da nemate gde da spavate, da vas je tetka primila na konak, da se nekako prehranjujete i da ćete da se snađete. Postavlja se pitanje, kako Vi uopšte imate časti i morala da nam pričate o tome kuda treba da ide Srbija dalje i koliki su dugovi građana Srbije. Kada pohapsimo sve koji su pljačkali i krali kao vi, ima ih još dosta u poslaničkim klupama, mnogo ćemo toga moći da damo građanima Srbije, zaista da im svane, da imaju i bolje plate, penzije, da bolje školuju decu i da ne razmišljaju da im takvi kao vi deru kožu. Što se tiče današnjeg toka rasprave i onoga što je za mene zaista večeras izuzetna čast, ne samo zbog toga što sam već 15 godina član SRS, već zato što je gospodin Tomislav Nikolić moj sugrađanin i pravi srpski narodni tribun, koji je ostavio nemerljiv doprinos i pečat u razvoju srpske demokratije u obnovljenom višestranačju. One kolege koje ga poznaju i ljudi koji su od prvog dana sa njim u klupama Narodne skupštine, jer je on uporedo bio u više navrata i poslanik u Narodnoj skupštini i poslanik u Veću građana Savezne skupštine i Veću republika, znaju da je to čovek, kao što je u jednoj od svojih knjiga ''U skupštinskim rovovima'' napisao, zaista iz skupštinskih klupa pokušao, ubeđujući svoje političke neistomišljenike, odnosno neistomišljenike nas srpskih radikala, a sve vas je manje i manje, jer mi dominiramo u biračkom telu i brojem poslanika evo već u dva saziva, da ih nauči tome šta su demokratski procesi. Ko se malo seća od vas, tu ima i gospode, kao što je i gospodin Mićunović, on je uvek zagovarao da je jedini normalni parlamentarni demokratski pristup, pošto smo se odlučili posle 50 godina jednopartijskog sistema da obnovimo višestranačje, da se striktno u parlamentu, najvišem zakonodavnom telu, poštuje volja naroda. To apsolutno nema nikakve veze sa nosiocima izvršne vlasti. Pošto se vi hvalite da ste poznavaoci demokratskih procesa, pa imate prijatelje u Evropi, pa posećujete razne parlamente, vi gospodine Mićunoviću, čas ste sleteli, čas uzleteli, stalno ste bili u vazduhu i svaka vam čast kako ste to izdržali, kao predsednik bivšeg skupštinskog doma, vi znate da u parlamentima gde se poštuje volja građana, onaj koji pobeđuje, a pobedila je SRS, mora da ima na mestu predsednika Skupštine, kao prvog čoveka u zakonodavnoj vlasti, onoga iz redova koga narod najviše želi. Šta možemo da izvučemo kao zaključak iz današnje rasprave i kako će Srbija i građani Srbije da se osećaju? Mnogo ste se bili osilili i u toku rasprave ste zamenili teze, prisećali se nekih ružnih događaja za demokratiju u Srbiji, koju nikada niste poštovali, samo se tako nazivate, ali ste zaboravili na jednu stvar – da je gospodin Tomislav Nikolić, iako opozicioni poslanik, za sve ove godine, iako je pretrpeo najgora moguća šikaniranja, što se tiče i verbalnih napada, naročito u periodu od pre 2,5 godine, kada je bio predsednički kandidat i kada je do nogu potukao Borisa Tadića u prvom izbornom krugu, sam protiv svih vas. To nije smešno gospodine Šutanovac, to su činjenice. Imam za vas jedan veoma značajan podatak iz biografije gospodina Tomislava Nikolića. Verujem da ćete Vi biti impresionirani posebno tim podatkom, koji je slučajno izostavljen iz ovog teksta. Pročitali ste kako je ovo impresivna biografija jednog časnog i poštenog Srbina, čoveka koji se celog života odlikovao moralom, čašću, poštenjem, svojim znanjem, svojim ugledom, i u sredini u kojoj živi i u celoj Srbiji. Zato je danas tako poštovan i zato je danas političar koji ima najveću popularnost u biračkom telu. Meni je zaista žao, možda je to samo tehnička greška, ali bih još više volela i molim vas da vi svi to dopišete svojim olovkama, pored svega ovoga ovde, gospodin Tomislav Nikolić je i srpski četnički vojvoda. Često napadan, najpre da je počinio ratne zločine, a onda da nije ni učestvovao u ratu. To je bila zabuna u vašoj glavi, gospodine Šutanovac, pa ste verovatno saznali na kraju šta je od toga istina, ali za njega je to najveći ponos, i ne samo zbog toga, nego zbog činjenice da je on najbolji prijatelj, prvi saradnik i zamenik predsednika SRS, danas najvećeg srpskog junaka i patriote. Večeras će da slavi demokratska i patriotska Srbija, svi građani Srbije, ali slaviće i patriote iz celog sveta, jer je u ovoj zgradi Doma Narodne skupštine, bivše Savezne skupštine, Tomislav Nikolić primio akreditovane ambasadore iz tri četvrtine zemalja celog sveta, što vi nikada ne možete ni da zamislite. Jer ako otrčite kod Solane ili vas pozove telefonom, ili ako ljubite ruku nekome od zlikovaca, ako se dodvoravate, mislite da ste nešto dobro uradili za Srbiju. Niste, to je uradio Tomislav Nikolić u najtežim trenucima za državu i za narod. I kada se odlučivalo o sudbini Kosova i Metohije, nažalost i danas kada se odlučuje o tome, on je bio prvi čovek koji je zaboravio i stavio ispod sebe stranačke interese i posvetio se državi i narodu, i pokazao je da je staložen i mudar, državnički mudar, da je odgovoran čovek i da, za razliku od vas i neznalica u politici i neznalica o tome šta su demokratski procesi, nikada se ne zaleće i nikada ne daje izjave koje mogu da idu na štetu srpskog naroda i srpske države. U tome je razlika između svih vas koji se nazivate nekim demokratama, a koji tek treba da se učite demokratiji. Kako naš narod kaže, koliko još to kilograma ili džakova soli treba da pojedete da imate znanje kao što ga ima o parlamentarnoj demokratiji Tomislav Nikolić. Građani Srbije će to da pokažu. Da vas ispravim, gospodine Đeliću, malopre ste pravili neko poređenje, ali ni terminološki niste, vi ste samo vešti u pljački i krađi, još ušli u suštinu toga, ali rekli ste malopre jednu neistinu – kako će večerašnjim izborom gospodin Tomislav Nikolić da bude drugi čovek, valjda ste mislili po rangu funkcija u državi. Šta ste to mislili – drugi iza Borisa Tadića? U odnosu na Borisa Tadića i na sve vas koliko vas ima, Tomislav Nikolić je uvek prvi, i uvek će biti prvi i on i SRS, koju uspešno predvodi ovih pet godina, otkako je naš predsednik u haškom kazamatu zahvaljujući vama. Zaista je mnogo toga što bih mogla da kažem, poznavajući dugo, toliko godina i učestvujući zajedno sa njim i časnim ljudima, srpskim radikalima, u radu Narodne skupštine Republike Srbije, o Tomislavu Nikoliću. I to da je ugledan domaćin, čovek koga poštuju svi oni koji su bilo kada i bilo gde sa njim sarađivali, ali što je najvažnije od svega, nikada nijedan od političkih neistomišljenika, pa to niste mogli ni vi večeras, nije mogao da kaže nijednu ružnu karakternu crtu ili osobinu koja ga odlikuje jer on ih nema. Nikada ih nije ispoljavao i u duelima, u kojima vas je uvek do nogu potukao, uvek kada ste ga napadali na najgori mogući način. Zato sam apsolutno sigurna da će Srbiji da svane oko ponoći, kada na mesto predsednika Narodne skupštine Republike Srbije prvi put sedne istinski demokrata i predstavnik naroda, koji je sinonim za narodne predstavnike posle, ne 17 godina otkako imamo parlamentarne izbore, nego posle 70 godina, jer to je bio srpski radikal do početka Drugog svetskog rata. Ono što je važno, to je da vam kažem da i danas, u trenutku kada nije bilo ni pomena, i kada uvaženi gospodin, njegova ekselencija ambasador Republike Kube, Hulio Sezar Kancio Ferer, nije ni znao da će gospodin Tomislav Nikolić da se kandiduje na funkciju predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, on mu je jutros u prostorijama poslaničkog kluba uručio pismo Republike Kube, Nacionalne skupštine narodne vlasti, Komisije za međunarodne odnose, koje ću da vam pročitam: "Parlamentarna grupa prijateljstva Kuba–Srbija Nacionalne skupštine narodne vlasti Republike Kube želi da potvrdi svoju obavezujuću i solidarnu podršku srpskom narodu i njegovim institucijama u vezi sa predlogom posrednika Organizacije Ujedinjenih nacija za Kosovo Marti Ahtisarija, pošto taj predlog, ne govoreći to izričito, pogađa teritorijalni integritet i suverenitet srpske države, a u tom smislu pozivamo i ostale parlamentarce sveta da se izjasne u korist teritorijalnog integriteta svih država, za nemešanje u unutrašnje stvari zemalja i za puno vršenje suvereniteta svake od njih, kao što utvrđuje Povelja Ujedinjenih nacija i Pokret nesvrstanih zemalja. Tokom okrutnog bombardovanja srpske teritorije od strane NATO–a 1999. godine, Organizacija Ujedinjenih nacija se pokazala bezosećajnom pred genocidom, koji se u ime ljudskih prava vršio nad civilnim stanovništvom Srbije, postajući saučesnik tih zločina, koji sada teže da zaoštre i učine trajnom, prikrivenom secesijom, koja čini očiglednima prave namere albansko–kosovskih elemenata NATO–vaca, što nije ništa drugo do uništavanja zemlje Srbije. Neka se traži i nađe jedino rešenje koje bi dozvolilo dostojanstven i miran život svih stanovnika Kosova, poštujući kulturu i običaje svih njih i neka se na isti način poštuju svete granice Srbije, bez smanjivanja njenog suvereniteta i teritorijalnog integriteta." Kako je ekselencija ambasador Republike Kube danas došao kod gospodina Nikolića da da nesebičnu podršku kubanskog naroda za našu slobodu i za demokratiju u našoj zemlji, tako će i svaki od poštenih patriota, od poštenih državnika, onih koji neće da nam otimaju Kosovo i Metohiju, Vojvodinu, Rašku oblast, oni koji znaju da mi imamo svoje birače i da birači u Srbiji imaju svoje demokratsko pravo, dolaziće kod gospodina Nikolića, koji će na čast i zadovoljstvo svih nas, videćete i vas, da vrši časno i pošteno funkciju predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Unapred mu već čestitam, a vama neka je sretna demokratija večeras od ponoći. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin Šutanovac.
Pomenut sam. Ostalo je ovo što vi nazivate novinama. Ovo je sve samo nisu novine. Moram da kažem da sam primetio da u ovoj, kako vi kažete, maestralnoj biografiji gospodina Tomislava Nikolića fali da je on učesnik paravojnih formacija, koje su širom bivše Jugoslavije radile poslove za koje veliki broj ljudi je danas u Haškom tribunalu. Isto toliki broj ljudi je i optužen. Da je gospodin Tomislav Nikolić postaovojvoda zbog nekih zasluga u ratovima. U istoriji srpskog naroda nije postojalo mnogo vojvoda. Kada postoji vojvoda Mišić, vojvoda Putnik i kad čujete da postoji vojvoda Tomislav Nikolić onda cela istorija se anulira ako to shvatate ozbiljno. Onda kada je postavljeno pitanje kakve su to zasluge gospoda iz Srpske radikalne stranke, na čelu sa vojvodom Tomislavom Nikolićem, napravili, on je rekao da on pušku nije ni nosio. On se bavio pozadinom. Zato ga zovu, mladi u Beogradu ga zovu vojvoda od pasulja, ali kažu da je to radio odlično. E, zapišite i to, gospodo iz narodnjačke koalicije koji ćete večeras glasati za vojvodu Tomislava Nikolića, da imate to u vidu kada dignete ruku za tog čoveka, pogotovo se obraćam koleginici koju znam već 7 godina, koja danas ovde lije suze, pretpostavljam zato što je sramota da glasa za ovo za šta je stranka tera. Ne morate da glasate, možete mandat da povučete i da odete kući časni, a za ove druge koji budu glasali, videćemo se mi još, srešćemo se mi ponovo. Zanima me kako će vas dočekati vaši sugrađani u gradovima. Šta će vam sutra reći za koga ste ruku digli. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovana gospođo Vučić, ponovo se javljam zbog člana 103. Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. To se, naravno, ne odnosi na gospođicu Jovanović, koja je tako lepo i nežno govorila o gospodinu Nikoliću, koji je kandidat za predsednika Skupštine Srbije, pročitala ono divno ljubavno pismo. To se, pre svega, odnosi na gospodu iz Demokratske stranke Srbije, naročito na gospodina Aligrudića, koji izlazi svako malo da nam objašnjava šta je ko kome rekao u subotu. Molim vas, nemojte nas time maltretirati. Znam da želite da ova rasprava odmakne duboko u noć, da građani Srbije poležu, zaspe i da ne vide kako će vama biti neprijatno i kako će vas biti sramota. Ali, tako vas je bilo sramota i tako vam je bilo neprijatno kada vas je SPS podržavala jedno vreme, navići ćete se vi i na ovo.
Hvala. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, reći ću dve rečenice, molim vas. Dakle, ne znam kako će i da li će, videćemo kada dođe do glasanja, glasati poslanici iz DSS–a za gospodina Nikolića. Znam da su neki od njih javno, pretpostavljam da nisu baš svi ili većina nije zaokružila Čekuovog i Tačijevog nadvojvodu Borisa Tadića na predsedničkim izborima. Još gore od Čekuovog i Tačijevog nadvojvode i Solaninog kaplara Borisa Tadića bi bilo da podržite, zamislite, za predsednika Vlade vojvodu od Meridijan banke od 11 miliona evra. Zamislite tako nešto. Dame i gospodo, zato će Tomislav Nikolić i Srbija večeras pobediti.
Hvala. Izvolite.
Gospodine Šutanovac, vi i ja smo to razrešili odavno i apsolvirali, ali moram zbog celokupne javnosti i vaših kolega. Dakle, vi o patriotizmu i o četništvu ništa ne znate, kao što ništa ne znate ni o sektoru bezbednosti oko koga se koljete već danima i tri meseca, jer za razliku od vas koji ste Cijin i Nato đak, ja sam Mirčićeva škola. Milorad Mirčić je, za razliku od vas, predsedavajući Odborom za odbranu i bezbednost, unazad tri godine pokazao kako se radi, kako se rukovodi, kako se kontroliše sektor bezbednosti u interesu srpskog naroda i srpske države. Naravno, vama nije bilo interesantno pa niste ni dolazili unazad dve godine, šta vas briga, vi ste morali da idete po vaš paušal u NATO ili već onih kojih vas plaćaju. Što se četništva tiče, gospodine Šutanovac, sećate se kada ste pre dve i po godine bili na BN televiziji, zajedno sa mnom, u jednoj emisiji i kada ste pokušali da se na takav isti način šegačite. U skoro 40–oj godini prvi put ste prešli preko Drine, morala sam da vas podsetim da to što ste vi tek tada prve večeri došli preko Drine, gde je narod stradao, gde su mnogi časni ljudi, srpski dobrovoljci, srpski četnici, ne paravojne formacije, nego pravi Srbi, poginuli za otadžbinu, vi ste se junačili i šegačili dok su bile reklame i pominjali to, da li je taj neko vojvoda, govoreći o vojvodi Mirku Blagojeviću, za Šešelja ili kralja. Šta se desilo posle toga? Toliko ste se uplašili da ste jedva izašli, sve unezvereni i vi i vaš pratilac iz Bijeljine, molili ste jednu koleginicu iz G17 da vas doprati do Rače, jer niste znali put koliko ste se izgubili. Ni to vam nije bilo dovoljno poniženje, što ništa ne znate o četnicima, što ste ih se uplašili na licu mesta, iako oni takve kao vi ne bi pogledali uopšte, nego ste kao prava, tako se u Šumadiji kaže, seka Persa, dva dana posle toga na BK televiziji krenuli sa tužakanjem. Je l' to radi jedan junak, heroj, jedan čovek koji može da se suprotstavi četnicima, koji zna sve o sektoru bezbednosti? Kažete gospodinu Todoroviću, naočigled celokupne javnosti, vaša koleginica mi je pretila pre dva dana. Pa recite, uplašio sam se, što sam se kačio sa onima sa kojima ne treba da se kačim. Lepo vam je gospodin Todorović odgovorio – ma ne bi ona to nikada. Ni ja ne bih, a kamoli bilo koji častan Srbin da pretim takvome kao što ste vi. Vi ste jad i beda Srbije i ovog parlamenta.
Sve što bih vama rekao bila bi uvreda normalnosti u Srbiji, gospođo Jovanović. Zarad vaše istine slobodno dovedite sve vojvode do jednoga, da l' su iz Semberije, da l' su iz Srbije, nek stanu u red, nemam nikakav problem da se izmerim sa svima od njih. Znači, ta vrsta pretnje je postojala onoliko koliko ste želeli vi da me otpratite do granice umesto gospođe iz G17, ali za vas u mom autu nikad mesta biti neće.
Dame i gospodo narodni poslanici, prihvatam delimično odnos u parlamentu između muškarca i žene koji bi bio takav da je muškarac u stanju da izgovori svašta nekoj ženi, ali ovo je prevršilo svaku meru, gospodine Šutanovac, ovo kako ste se ophodili prema Nataši Jovanović. To za koga ima mesta u vašim kolima ili ne, to je toliko nepristojno, ne znam da li je išta prevoženo u tom autu, ali jedino što znam to je da je ovo bilo krajnje nepristojno i krajnje neodgovorno za nekoga da izgovori. Sa druge strane, moram samo da vam kažem, ne znam šta da se merite? Nije tu reč o kilaži, gospodine Šutanovac, nego valjda o junaštvu u nekom periodu kada je to bilo teško, o hrabrosti, a ne o kilama i o tome ko kolko ima – 110, 120 ili 130 kila. Ako ćemo o tome koliko ko meri, svi smo mi mali u odnosu na vojvodu od Meridijan banke kad se popne na novčanik. Džabe nam je sve to, 11 miliona evra, čudo jedno.
Gospodin Petar Cvetković.
Hvala. Definitivno sam došao do reči. Sada treba reći ovom gospodinu, prethodnom govorniku, koji se stidi, navodno se stidi, morao sam da ukažem na povredu Poslovnika i tom gospodinu da treba da se stidi sebe, da treba da se stidi toga šta radi danas, šta rade njegovi prijatelji, na koji način pokušavaju, zamenom teza, da stvore haos, nove sukobe u ovoj Srbiji. Vaš gospodin Đelić i vaš gospodin Šutanovac, kao potpredsednik jedne, kažu, velike stranke, i po glasovima to jeste, međutim, male stranke s obzirom na ponašanje, dozvoljava sebi da dobacuje, ali u ovom trenutku to nije bitno, to je verovatno odraz domaćeg vaspitanja. Ovde treba ukazati na zamenu teza i na vaše uporno nastojanje da danas ovaj parlament ne radi, što reče jedan gospodin iz LDP–a, oni imaju potpuno legalnu i razumljivu opstrukciju. Ali, koja je opstrukcija Demokratske stranke, gde u momentu gospodin Dušan Petrović, još jedan potpredsednik stranke, zamenjuje tezu i zahteva raspravu po drugoj tački dnevnog reda koja je davno završena. Zna da je završena tačka dnevnog reda i da izveštaj može uslediti tek na nekoj novoj sednici, i da je i ova sednica, izbor predsednika, upravo u funkciji spasavanja i države i Kosova i čitavog društva i našeg demokratskog poretka. Šta zna gospodin Đelić? Bio bi mnogo ubedljiviji da je ovde plakao, bez uvrede. Nisam imao nameru da uvredim gospodina Đelića, ali njegovi argumenti nisu bili nikakvi u pogledu politike, u pogledu ekonomskog delovanja. To najbolje dokazuje jedan pripadnik njegove političke stranke koji mi je sada u pauzi rekao – pa šta, čovek je zaradio 11 miliona evra za tri godine pružajući savete. Kako pružajući savete zaradio 11 miliona evra za tri godine? Pa kaže, evo, on je i prodao „Grand“ kafu. Što, kaže, ne bi bilo moguće, tu je provizija možda 15%. Taj gospodin koji hoće da zna, koji hoće da bude predsednik vlade države Srbije, koja je bila i biće ozbiljna, odgovorna, pametna, predvodnik i u ovom delu Balkana i u Evropi, i uvek će biti pametna i predvodnik, taj gospodin Đelić nije znao da je trebalo da prijavi svoje prihode, nego se sad tih 11 miliona evra pojavljuju niotkuda, pali s neba. On je bio u prethodnoj vladi, po Zakonu o sukobu interesa je morao da prijavi svoje prihode i to dve godine nakon prestanka mandata. Mi to ovde nismo čuli, ali to je manje bitno. Mnogo je bitnije da za sve svoje neuspehe, a i gospodin Vlahović ako baš hoće, ponašaju se kao mala deca. Mi hoćemo sve, kažete vi, mi smo najjači, nama građani dali, mi moramo da imamo sve, i premijera, i sve ministre, mi možemo sve da komandujemo, vi ste dužni da se složite i ako se ne složite vi ste, u najmanju ruku, protiv demokratije, protiv države. Nije tako, gospodo, to je nakaradno tumačenje demokratije, to je nakaradno ponašanje od vas kao, trebalo bi da budete jedna ozbiljna demokratska stranka, koja je isticala i dalje ističite principe, kažete bitni su principi za formiranje vlade, a padnete na prvom direktorskom mestu ili tražite da Ponoš ostane tamo gde jeste. Gde su tu principi, a gde je tu vaš interes? Zašto ne reći, danas niste komentarisali to i ne možete komentarisati uopšte, vi ste direktno priključeni na neku svest, na neku savest, na nake instrukcije koje očigledno nisu iz ove države Srbije.
Hvala. Gospodin Đelić.
Gospođo predsedavajuća, poštovani poslanici, dame i gospodo, dva pitanja su ovde postavljena. Prvo, da li se stidim? Ne stidim se, nego sam rekao da delim razočarenje naših građana. Razočaran sam. Delim zabrinutost zato što sam zabrinut, zbog toga što večeras, gde su građani Republike Srbije nama dali mogućnost da formiramo, bez ikakvog problema, jednu efikasnu vladu koja će u roku od 18 meseci obezbediti našoj zemlji status zemlje kandidata za ulazak u Evropsku uniju, da privučemo dodatne investicije, da svima bude bolje, iz meni nepoznatih razloga verovatno je tu i mešavina ideologije nažalost, imajući u vidu šta čujemo večeras i malo više od ideologije, bila je reč i o nekoj formi nepoverenja. Nažalost, čini mi se to ide još dalje od toga, prema onome što predstavlja Demokratska stranka, jednostavno mene nikada neće biti stid, ni mene niti naše zemlje, nego ću se uvek boriti da svim našim građanima bude bolje. To je cilj Demokratske stranke, i uprkos teškim vremenima koja dolaze, mi ćemo se boriti za to. Sada, pošto ste večeras nekoliko puta to pominjali, u pogledu moje lične situacije želim da kažem da nemam 11 miliona evra, da bih voleo da imam 11 miliona evra i da pojasnim neke stvari. Vratio sam se u našu zemlju posle 25 godinau inostranstvu i nikada nisam krio da sam tamo imao i teške momente, da je moja porodica živela u dubokom siromaštvu i da znam šta je to nemati ni za hleb. Živeo sam u toj situaciji i da znam šta je to nemati ni za hleb. Živeo sam sa mojom pokojnom majkom, koja je preminula pre dve godine, i mojim očuhom u 7,8 kvadratnih metara i bilo je teško. Znam šta je to biti siromašan, znam šta je to kada ne znate od čega ćete kupiti i hleb u sledećem danu. Meni moj otac i bilo ko drugi, a najmanje država, nije nikada ništa obezbedio. Neću ovde da padnem u bilo kakvu formu patetike, ali sve što sam zaradio, zaradio sam sam bez ikakve veze, bez ikakve privilegije, nego iz mog znanja, iz mog ogromnog truda. Meni ne trebaju dilovi, meni ne treba ništa prljavo. Sposoban sam da obezbedim i za moju decu, za moje dve ćerke, i za moju celu porodicu i za moje saradnike, bez problema, hvala lepo. Izlazeći iz Vlade Republike Srbije, pre godinu dana, dobio sam angažman u drugoj najvećoj finansijskoj instituciji u svetu i ušao sam u rang čelnih 30 direktora. To je kao Real Madrid finansija, to je vrh finansija u svetu. To vam je kao Vidić u Mančester junajtedu ili kao Đoković u Top–ten, kao neko ko je u stanju kao Divac da igra u onoj ligi, gde nažalost nema dovoljno ljudi našeg porekla. U tom svetu, uz platu, često dolazi isplata i u akcijama. I ta banka je sto odsto privatna. To nema nikakve veze sa državom, niti imam 10 odsto. I da, naravno, prijavio sam sve što imam. Ne samo što sam prijavio ovom odboru za izbegavanjesukoba interesa, nego, kao što i sami vidite, pošto je taj dokumenat došao iz NBS, uredno sam sve prijavio NBS, jer nemam šta da krijem. Sa mnom nema tajnih računa, sa mnom nema of–šor zona, egzotičnih ostrva, neplaćenih poreza. Ljudi, ono što obezbedim to svi znaju i platim porez na to. Ako je neko ljubomoran na to, šta mogu, ali kod mene nema nikakve muljačine. Na sve što zaradim platim porez i ono što je moj uspej je samo moj uspeh. Želim da kažem da je to mogao da bude uspeh i onih ljudi koji rade oko nas i da treba da se bavimo napretkom, ekonomijom i svaki put kada neko od naših uspe negde treba da ga podržavamo. Voleo bih da ljudi ovde iz SRS kažu – bravo Đeliću, to Božo, pokaži svima kako Srbin može da bude uspešan u finansijama, Božo, to majstore, pokaži svima, mi smo ponosni na tebe, jedan vojvoda, vojvoda od finansija Božidar Đelić, svaka čast!!! A ne ovako. Posve sam miran, moja savest je čista. Ja sam uspešan čovek. Ne moram da pribegnem ničemu. Sve je poznato, sve je transparentno sa mnom, ne bojte se ništa i novac koji sam zaradio ne dugujem nikome. Za razliku od nekih lidera Demokratske stranke nisam dobio stan od države. Za neke koji ne plaćaju račune za infostan, plaćam moje račune. Eto, toliko, hvala svima! [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Vučić.
[[Govori kroz smeh.]] Veče je veoma ozbiljno, ali vojvoda od Meridijan banke nas, s vremena na vreme, slatko zasmeje. Hvala vam vojvodo od Meridijan banke. Ima nekoliko problema, poštovani vojvodo od Meridijan banke. Najpre, uvaženi vojvodo, sledeću stvar da vam kažem. Vi ste napravili nekoliko značajnih zakonskih prekršaja i ništa tu nije tako transparentno. Odmah vama da kažem, nema on prijavljenih u kešu 11 miliona evra, ali ima 10 posto akcija koje trenutno vrede 10 miliona i 850.000 evra, pa je u pravu, nije punih 11 miliona evra. E sad, nešto da vam kažem, gospodine Đeliću, znali smo mi da ste vi Vidić, Novak Đoković, iako ne ličite na njih, i za njih navijamo, a za vas baš ne navijamo, ali znamo mi da ste vi neko svetsko čudo. Nego tu je ključno pitanje, vojvodo od Meridijan banke – da li ste vi to prijavili Odboru za sukob interesa ili niste? (Jeste.) E, niste, gospodine Đeliću. E, niste. Zato večeras upozoravam ljude u Odboru za sukob interesa da se sa tim ne igraju i ne falsifikuju kršenje zakona. Lepo je nama što ste vi mnogo bogati, vojvodo od Meridijan banke, samo nemojte ovoj sirotinji u Srbiji koja živi da pričate o tome kako i na koji način veliki vojvoda zarađuje pare. Još nešto, uvaženi vojvodo od Meridijan Banke, vaših 11 miliona evra, ne znam kolko su vam saveti skupi, ne znam šta se to radi da bi neko imao 11 miliona evra. Za ovo da igrate u Real Madridu, znamo da čovek treba da zna da igra fudbal, pa ako ne zna ne može da igra u Real Madridu. A šta to vi, gospodine Đeliću, znate i imate u glavi, a da niko drugi u Srbiji nema, da niko drugi u Srbiji ne može da ima 11 miliona evra. Gospodine Đeliću, nisam znao da je Meridijan banka filijala Mančestera ili Reala. Čuo sam da je Meridijan banka bila Kredi Agrikol banke nešto, pa joj uzeli i ko će znati šta je sve tu bilo. Samo znam, gospodine Đeliću, da ste tražili od Narodne banke da ne pokaže podatke nikome ko je vlasnik u Meridijan banci. Insistirali ste da ti podaci ostanu tajni. Pa što to, vojvodo od Meridijan banke, što ste to tražili, nego kada ste videli da smo se mi dočepali tih podataka i papira. pa sada počinjete da pričate? Sad mi da vičemo – napred Božo! Mi vičemo dole Boža, a napred Srbija. Ali, dole Božo. Da bi Srbija mogla da ide napred, zato vojvoda od Meridijan banke mora da ide dole. Srećni vi bili sa vaših 11 miliona evra, svaka vam čast i vama na savesti, da građani Srbije vide koliko ste pametni i sposobni, i koliko pametniji i sposobniji od svih građana ove zemlje.
Reč ima gospodin Dragan Šormaz, po Poslovniku.
Govoriću opet o članu 104. Gospodine Đeliću, vi izgleda znate da delite zabrinutost, znate da delite Kariću nezakonito pare, a znate da množite konto na svom računu u banci. Međutim, moram vam reći da mi se čini da ste i vi, a i cela Demokratska stranka, u ovoj situaciji taoci samo tri čoveka – to su Tadić, Jeremić i Šutanovac. Ta tri čoveka su bila na određenoj obuci u Maršal centru, tamo su očigledno davali neka obećanja vezana za obaveštajne službe u Srbiji. Izgleda da su dali obećanje da će, kada budu pravili Vladu sa DSS, to biti vlada u kojoj će DSS i Koštunica biti marionete, a gde će oni preuzeti kontrolu na svim obaveštajnim službama, nad policijom, nad vojskom. Vidimo šta se dešava i kakve poruke se upućuju Srbiji. Posle toga, ti neki drugi, a ne država Srbija, kako nalaže Ustav i kako je u svim ostalim zemljama, kontrolisaće našu policiju, vojsku i obaveštajne službe. Očigledno zbog toga su srušeni pregovori i dat je papir koji vraća sve ponovo na početak. Zbog toga se nalazimo u ovoj situaciji u kojoj se nalazimo.
Reč ima gospodin Šutanovac.
Moram da kažem da uvek imam tremu kada govorim posle gospodina Šormaza, jer takva politička veličina retko kada se pojavi za ovom govornicom. Gospodine Šormaz, mislim da je u protekloj godini i godini pre te više desetina pripadnika Policije, Žandarmerije, Vojske, koji su vođeni ministrom Jočićem i ministrom Stankovićem iz DSS–a, boravilo na obuci u Maršal centru u Garmišu. Ono što vi nažalost ne znate, to je obrazovni centar gde dolaze predstavnici svih zemalja Evrope, kada sam bio, bile su kolege iz Rusije, Ukrajine, Belorusije, zemalja Magreba, mnoge druge zemlje. Žao mi je, gospodine Šormaz, što od mržnje koju imate prema članovima DS–a ne možete da sagledate realno ono što je činjenično stanje. Pošto ste vi član Odbora za bezbednost, molim vas da odvojite vreme koliko još sutra da gospodina Jočića pitate kako on to školuje špijune u Garmišu i o čijem trošku, i ko će nam voditi policiju kada on završi to školovanje.
Replika, gospodin Šormaz.
Ne mrzim nikoga, pa čak ni vas, gospodine Šutanovac. Nisam spominjao imena nijednog policajca, nijednog pripadnika žandarmerije. Rekao sam tri imena i vi ste sada potvrdili da ste bili tamo, ali niste demantovali da li ste razgovarali o ovome što sam rekao. Znači, vi ste rekli obuka, bili ste sa Rusima. Nisam rekao da je bilo ko od Rusa bilo šta kome obećavao. Samo sam izrazio sumnju za vas trojicu. Izrazio sam sumnju, a na tu sumnju mi daje pravo ovo što se dešava poslednjih dana i to što se dogodilo sa pregovorima. Možda nisam u pravu, ali meni se čini da je sve tako.
Reč ima Željko Tomić
Dame i gospodo, nemojte nam se obraćati sa mesta – vi gospodo narodnjaci i slično. Licemerno je, vraćali ste pare Kariću, o tome niko ništa ne priča. Vraćali ste bez uredbe Vlade, tadašnje vaše Vlade. Šta je sa firmom "Alpis" preko Privredne komore? Koliko je para navučeno? Nemojte pričati onu demagogiju o sirotinji. Jako je ružno i licemerno. Ne kupujemo mi jakne od 7.000 evra u Beču sa Nikijem Laudom i ne znam šta. Zna se ko to radi. Nemojte, stvarno je ružno i krajnje licemerno. Nemojte da se preganjamo celu noć oko toga. Dajte da privedemo raspravu kraju i da konačno uradimo ono zbog čega smo i došli ovde.
Po Poslovniku.
Gospođo Vučić, koleginice i kolege poslanici, imao sam nameru i ranije da se javim. Imao sam nameru, ali gospođa Vučić nije izabrana, inače bih pokrenuo da je večeras razrešimo dužnosti, jer flagrantno krši Poslovnik. Kolege iz DSS–a samo dignu ruku i kažu – po Poslovniku, ona im da reč, oni dođu ovde i kažu – član 104. i pričaju priču. Ako imamo isti tekst Poslovnika, ćirilicu sam naučio na vreme, u članu 100. stav 2. stoji da je narodni poslanik dužan da navede koje je odredba Poslovnika po njegovom mišljenju povređena i da obrazloži. S druge strane, u članu 104. na koji se gospodin Šormaz poziva ovde – sva sreća nećemo noćas da spavamo, inače bih se budio u snu, kako se ovde beči – piše da je narodni poslanik dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. U drugom stavu – narodni poslanici su dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. U trećem stavu, nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Meni nije jasno zašto predsedavajuća daje reč po povredi Poslovnika, član 104, u više navrata, kada nijedan od ovih elemenata nije povređen, a govori se o efikasnosti rada, o tome da neko zadržava itd.
To zavisi od vas, a ne od predsedavajućeg. Imam 80 godina i pažljivo vas slušam.
Izvinjavam se, ali nije do mene. Prvi put se javljam u zadnjih 12 sati.
Odmah sam vam dala reč. Ima reč gospodin Marković.
Gospođo Vučić, nemojte osporavati naše pravo da izađemo po Poslovniku da se javimo. To pravo proizilazi iz ovih odredbi ovde i nema potrebe za tolikom žurbom. Ne znam zašto ste nervozni. Nemate razloga za nervozu. Žao mi vas je sada sa kim idete u koaliciju, ali šta je tu je. Ne mogu da razumem kolege iz DSS... (Predsedavajuća: koji član?) član je 101... koji na naše argumente koji govore o tome da se ovde formira jedna politička koalicija, parlamentarna, verovatno kasnije i koalicija koja će formirati Vladu, ne razumem kada mi želimo da se suprotstavimo tome, da kažemo naš stav zbog čega mislimo da je to loše, ne zbog Tomislava Nikolića što je visok ili nizak, nego zbog politike koju on personifikuje i koju on verovatno veruje, za koju mislimo da je verovatno pogrešna, mi želimo da kažemo da je to loše za Srbiju, a vi iz DSS–a odgovarate time što nas nazivate izdajnicima, pa nas sada nazivate i lopovima, pa ne znam šta je sledeće. Da li se toliko trudite da ličite na SRS? Kakav je to način? Dali smo vam Biju, policiju, vojsku i premijera, onda bismo bili patriote, ali pošto su bili izbori i pošto su na tim izborima građani dali svoj glas i za vašu i za našu, i za svačiju politiku, na osnovu programa i onoga što smo do sada radili, vi jednostavno ne možete dobiti sve te funkcije. Vi morate prosto shvatiti da su se desili izbori i da ne možete kontrolisati sve poluge vlasti u ovoj državi. Vi nama govorite da mi nismo hteli formiranje vlade. Nama je najviše u interesu da se prekine ovaj monopol vlasti koji ima DSS, a da pori tom nema ni 10% podrške u biračkom telu Srbije. O tome se ovde radi. Dajte vi nama jedan argument. Šta to želite još od nas? Šta je to što vama fali u celoj ovoj priči? Govorite o nekom monopolu bezbednosnih službi. Pa deset puta vas pitamo sa govornice, gospodin Petrović i gospodin Šutanovac, u redu, imamo predsednika Vlade, imamo BIA–u, imamo vojsku, imamo policiju. Sve četiri stvari želite? Recite. Sve četiri? Ne može, građani nisu glasali za to. Dajemo vam premijera, dajemo vam vojsku, BIA–u. Šta više možemo da damo? O tome se ovde radi. Nemojte više tu zamenu teza i nemojte se truditi da budete veći radikali, nego što su gospoda iz SRS–a. Reći ću vam još nešto. Konstantno pokušavate da skrenete temu sa onoga što je ovde suština, a suština je da li Srbija nakon sedam godina i jednog proevropskog puta, okreće svoje kormilo i kreće kontraputem. To je suština. Da li ste vi došli na vlast 5. oktobra i sve ovo vreme ste na vlasti, da se odmah razumemo, nijednog momenta DSS nije napuštao vlast, zbog toga da biste samo bili na vlasti ili je za vas prihvatljiv svaki politički savez, sa bilo kim, samo da biste bili na vlasti; ili imate ikakvu ideju o tome gde treba da ide ova država, da li treba da ide u Evropu ili treba da ide u Aziju, da li treba da bude provincije Rusije ili treba da bude moderna, samostalna, ponosna evropska država. Morate da imate politiku, jer je vaša politika daj šta daš, daj sa bilo kim, samo da budemo na vlasti. Molim vas, diskusije ste srozali na najniži nivo vašim optužbama na račun Demokratske stranke, deset godina su nas optuživali iz SRS, vaših novih koalicionih partnera, i SPS, vaših već dobro znanih koalicionih partnera, da smo izdajnici....
Gospodine Markoviću, vreme vam je isteklo.
... palili naše zastave na trgovima, proganjali ste nas i hapsili. Zar ćete sad vi i DSS ponovo isto da radite?
Gospodine Markoviću, vreme vam je isteklo.
Gospođo Vučić, samo da vam kažem, ovde se zaista javlja kako god stigne, javi se i ima 15 replika, i 15 ljudi izađe ovde i mora jednom da se replicira...
Ovde niko nije bio, a da nije dobio reč do sada. Po Poslovniku, Dušan Proroković.
Poštovani gospodine Markoviću, ovaj vaš tragični pogled na to šta se kome daje u stvari govori zašto nije došlo do formiranja vlade. Ne treba nama DS da da niti MUP niti Biju, niti bilo šta drugo, jer to ne pripada DS. Ko shvata tako državne institucije ne može da učestvuje u pravljenju države. I MUP, i BIA, i Ministarstvo odbrane i sve ostale državne institucije nisu stranačko dobro pa da se dele. One moraju biti onakve državne institucije kakve su u svakoj drugoj državi. Najgore za Srbiju jeste da institucije nema, u trenutku kada ne samo da pregovaramo o budućnosti Kosova i Metohije, nego imamo zahtev za formiranje nekog novog distrikta u BiH, u trenutku kada se u Crnoj Gori formira nova nacija sa novim jezikom, u trenutku kada nijedan Srbin ne može da se vrati u Hrvatsku. Za mene su to jako ozbiljna pitanja o kojima u ovom parlamentu rasprava treba da se pokrene, ali da bismo o tome raspravljali, da bi određene odluke donosili, da bi imali i nacionalnu politiku i neke strateške ciljeve za budućnost, institucije moraju da postoje. Zato večeras moramo izabrati predsednika parlamenta. Da bi imali predsednika parlamenta moramo ili da imamo skupštinsku većinu, što nažalost nemamo, ili da glasamo po osnovu prvog demokratskog principa, a to je da predsednika parlamenta da stranka koja ima najveći broj poslanika. Na kraju, ako želite da delite na demokratsko i nedemokratsko, na proevropsko i proazijsko, na civilizacijsko i anticivilizacijsko, onda treba da znate da ćete i vi postati predmet podela. Ko se mača lati od mača i gine. Nastaviće se sa podelama, nastaviće se sa polarizacijom u Srbiji na patriote i na izdajnike, na neke druge klasifikacije koje nikome ne odgovaraju. Hvala vam.
Reč ima Žarko Obradović, po Poslovniku.
Poštovane kolege narodni poslanici, gospođo Vučić, član 104. Poštovane kolege, izašao sam da reklamiram povredu Poslovnika i član 104, a mislim što je mnogo, mnogo je. Večeras je na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije tačka dnevnog reda – Izbor predsednika Narodne skupštine; predsednika Narodne skupštine,ljudi, ne pričamo o vladi, a molim vas, pogotovo kolege iz DS, da prestanu da plaču. Bilo šta je bilo, dogovorili se ili ne, molim vas, nemojte da maltretirate građane Republike Srbije i nas prisutne poslanike sa pričom ko je kome, šta, kako i zbog čega obećao, ko će ovo, ko će ono. Poslušajtenajstarijeg među vama, koji je lepo rekao, dajte da završimo posao, ko hoće neka glasa, ko neće – neće. Ima svako svoje razloge. Stvarno, što je mnogo, mnogo je. Zamolio bih najstarijeg među vama, gospodina Mićunovića, da održi jedan kurs unutar stranke, da malo edukuje svoje poslanike, da ih nauči šta su principi demokratije, da malo nauče šta se radi u zemljama sveta koje sebe nazivaju demokratskim, da shvate da nisu demokrate oni koji sebe nazivaju demokratama, nego oni koji imaju neke vrednosti i koji poštuju zakone i volju građana. Više puta večeras poslanici DS su rekli, za nas su glasali građani da bi birali Vladu, što nije tačno. Za svakoga, pa i vas, građani su glasali na osnovu programa i ideja koje ste vi, i mi i svi ostali, ponudili u izbornoj kampanji, a zna se ko je dobio najveći broj glasova ili najmanji broj glasova ili između. Večeras pričamo o izboru predsednika Narodne skupštine. Ako tačka – izbor vlade dođe na dnevni red, pa onda otvoritetu priču o vladi, o direktorima, o resorima, o službama, ko je, gde, kako, koliko i zbog čega izdavao zemlju, za koje pare i kako je ko zarađivao. Stvarno je mnogo te suštinski prazne priče za večeras. Hajte da izaberemo ili ne izaberemo, u svakom slučaju da dođemo do glasanja za izbor predsednika Narodne skupštine i da pokažemo građanima da li smo sposobni da učinimo jedan korak koji će jednu instituciju, Narodnu skupštinu Republike Srbije, učiniti funkcionalnom ili ne. Hvala vam.
Gospodine Obradoviću, nije na mestu da delite lekcije ovde, vi predstavljate građane Srbije koji su za vas glasali i iznosite njihove stavove i iznosite svoje ideje. Obrazložite zašto ćete glasati za Tomislava Nikolića, to je sve u redu. Ali, ono što je na mestu, a o čemu ste manji deo svoje replike, odnosno svog izlaganja po povredi Poslovnika ovde posvetili jeste da mi govorimo o tome da se danas bira predsednik parlamenta i svako od nas brani svoje političke stavove, svoje predloge ili brani svoju podršku. Tu se slažem sa vama potpuno. Ovo je, i o tome smo govorili ceo dan jedno veliko političko pitanje i nije tehničko pitanje. Svako od nas glasa, a mi predlažemo Milenu Milošević, a vi podržavate Tomislava Nikolića, jer verujete da donosite važnu političku odluku za Srbiju. Šta da radimo, pošto postoji jedan deo ovog parlamenta koji pokušava od velikog političkog pitanja da napravi, kobajagi, tehničko pitanje i onda nažalost, ova diskusija, s vremena na vreme, uđe u detalje koji ne bi trebalo da opterećuju ovo zasedanje. Ponoviću još jednom, a to je da je DS, predlažući Milenu Milošević, predložila politiku nastavka približavanja Evropi, normalnom životu. Svako ko podrži Milenu Milošević podržava tu politiku. SRS ima svoj predlog i oni znaju kakvu politiku predlažu, vi znate zašto podržavate tu politiku, ima nekih ovde koji kažu da to nije politika nego je tehnika. Nažalost, dobrim delom i zbog njih ova rasprava traje duže nego što bi trebalo.
Po Poslovniku, Zoran Nikolić.
Ne znam koliko puta treba da ponovimo da se mi ovde večeras ne izjašnjavamo o politikama. Drugo je pitanje, usaglasite vaše stavove. Dakle, ne znam iz kojih stranačkih centara vi dobijate uputstva, ali ovde neko tvrdi da je ovo politički stav ako glasamo za Tomislava Nikolića, a neko, kao na primer gospodin Đelić, kaže da mi ceo dan vas ubeđujemo da je ovo tehničko pitanje. Nije ovo ni političko ni tehničko pitanje, mi smo ga vrlo jednostavno objasnili. Dakle, podržavamo demokratski princip da kada ne postoji parlamentarna većina, kada je nema oko najvažnije stvari, a to jeste izvršna vlast, odnosno vlada, i baš zato što te parlamentarne većine nema, mi ćemo podržati princip da najveća poslanička grupa da predsednika Skupštine. I to nije tehničko pitanje, kako neko savetuje gospodina Đelića, niti je naš odnos prema politici koju ovi kandidati nose, kao što je to ustvrdio gospodin Petrović. Dakle, usaglasite vaše stavove. Čujemo da je neka delegacija DS trenutno kod gospodina Tadića. Ne znam da li je to ona grupacija koja savetuje gospodina Đelića ili ona koja savetuje gospodina Petrovića. Dakle, usaglasite se. Drugo, kažu u političkoj teoriji, odnosno tako jeste, preduslov da imate stabilan državni sistem jeste da imate stabilan politički sistem. Njega čine stabilne političke stranke. Nije dobro kada u DS postoje struje, kada neko zna nešto na parče, a kada neko nešto dogovara da onaj drugi ne zna. Dakle, opet vam dajem jednu toplu preporuku – dajte, dogovorite se. Treće, zaista ne mogu logički da razumem vašu priču. Vi sve vreme ovde napadate gospodina Koštunicu i DSS, pri tome ste u intenzivnim pregovorima bili ova tri meseca da napravimo zajedničku vladu, mnogi kažu da su i sada, možda vi i ne znate, ali neke informacije koje sam dobio da se i sada dogovara i pregovara. Dakle, to jednostavno nije logički normalno. Dakle, nenormalno je da na taj način napadate DSS, a da u isto vreme tražite njenu podršku da zajednički napravimo vladu. Dalje, ovde se napada sve i svašta. Napadaju se svi resori. Neko ne želi da prizna da je za ove tri godine ipak načinjen pomak, da je vlada Vojislava Koštunice, Vlada DSS, G17 plus, SPO i uz manjinsku podršku SPS, neuporedivo bila delotvornija nego vlada Zorana Đinđića i Zorana Živkovića. Ne postoji segment u ovom društvu i ne postoji oblast u kojoj nismo učinili više od onoga što ste vi učinili u prve tri godine. Gospodin Đelić je, na primer, nešto priznao. Priznao nam je, recimo, kada je govorio, pošto se ceo dan govori o bezbednosnim sistema, priznao je da je policija dobro radila i da je bilo dobrih stvari. Po prvi put je hapšena i stečajna mafija, po prvi put je hapšena i carinska, putna mafija, univerzitetska i ne znam kako se već zove. Mnogo veza je bilo između pojedinih poslanika u određenim poslaničkim grupama sa pripadnicima stečajne mafije, koji su nažalost sebi oduzimali život itd. Dosta toga je urađeno i dobro je da priznate, jer kada priznate, onda možemo da sednemo i da se dogovorimo.
Reč ima Žarko Obradović, po Poslovniku.
Hvala gospodinu Petroviću što je potvrdio moje navode kada sam se javio da reklamiram Poslovnik. Tačno je, mi ćemo glasati za gospodina Nikolića. Rekli smo da ako nema dogovora, a dogovora nema, da ćemo podržati kandidata one stranke koja ima najveći broj glasova i broj poslanika i u tome ne vidimo ništa loše. Ne govorim o politici, ali vi stalno insistirate o politici. Ako već tražite da se izjasnimo, u redu. Gospodine Petroviću, ne bismo podržali politiku vaše stranke, politiku koja je Srbiju suštinski opljačkala kroz privatizaciju, politiku koja je Srbiju ponizila, politiku koja nije smela tri godine da progovori reč o Kosovu i Metohiji, politiku koja je naružila i urušila vojsku. Politiku koja je smenila sve časne generale i oficire i politiku koja Srbiju hoće u vojnom smislu da dovede na 30 hiljada ljudi, a niko neće da nam objasni kako je moguće da jedna Grčka, članica NATO, sa nešto više stanovnika nego što Srbija ima, može da ima preko 100 hiljada vojnika. Ali su rekle gazde da se mora. Kada gazde kažu da se mora, onda se traži svako objašnjenje. Nismo za politiku koja je Srbiju dovela do siromaštva. Nismo za politiku koja je značajno umanjila prava svim kategorijama stanovništva. Pričam o politici DS. Nismo za politiku koja ne sme da kaže ni jednu reč protiv onih koji kroje svetsku mapu, pa i Balkana. Da li je iko od vas danas spomenuo šta se zbilo devedesetih godina, jer vi kada govorite o devedesetim godinama, govorite samo o posledicama sankcija, ne smete da kažete ni jednu reč o uzrocima i ko je tome doprineo. U pravu ste, gospodine Petroviću, ali mi to ne vezujemo za kandidata vašeg, nego pokušavamo da razgovaramo o izboru predsednika Narodne skupštine. Ako vi to ne razumete ili ako imate potrebu da svoju politiku objasnite građanima, u redu, ali ne večeras, imaćete priliku sutra, prekosutra, narednih dana, na izborima. I to je opcija, izbori su tu, pa se potrudite da se građanima dopadnete na drugi način, ali prestanite da Srbiju maltretirate večeras sa tom vašom pričom ko se dogovarao, kako i zbog čega. Ma, ne interesuje nas. Niste se dogovorili, stvar je gotova, biramo predsednika i idemo dalje, ko hoće, a ko neće, ostaće tu gde jeste.
Reč ima gospodin Dušan Petrović.
Sve što ste rekli je neistina, ali u tome i jeste razlika između vas i DS, između politike SPS i politike DS. Gospodine Obradoviću, nikakav problem nemam sa vama i nema DS sa vama. Nemate ni vi nikakav problem sa nama. Mi pred biračima obrazlažemo način na koji mislimo da u ovoj zemlji stvari izmenimo i dovedemo tamo gde treba da budu. Gospodine Obradoviću, sećaju se svi ovi ljudi koji gledaju, doduše ima i nekog mlađeg sveta koji je bio premlad devedesetih godina, gde smo bili 5. oktobra 2000. godine, gde je Srbija bila u decembru 2003. godine, gde se nalazi danas. Dovoljno je da svako pogleda u svoj novčanik i da to vidi. Ne mislim i nemam nikakvu ambiciju da vi i ja ovu diskusiju danas ovde dovedemo do kraja, i nećemo mi svoje razlike prevazići, i mi smo politički protivnici. Ali, ovi tehničari ovde predstavljaju problem zbog toga što hoće da prikažu ovo glasanje kao jedno tehničko pitanje, umesto onoga što ono jeste, a to je donošenje krupne političke odluke. I danas će odluka o tome ko će da bude predsednik ovog saziva Skupštine, u stvari biti odluka da li se Srbija okreće prema onom životu kakav je bio kada ste vi upravljali Srbijom ili će ostati na ovom pravcu koji je od 2000. godine ovakav kakav jeste i koji je u Srbiji doneo mnogo bolji život od onoga kakav je bio dok ste vi bili na vlasti.
Gospodin Batić, po Poslovniku.
Od prethodnih govornika čuli smo da je ova vlada delotvornija od vlade pokojnog premijera Zorana Đinđića po mnogim stvarima ili u svim segmentima; priznajem da jeste. Delotvornija je kada su u pitanju neispunjena obećanja. Obećali ste da ćete sačuvati državnu zajednicu, ona se raspala i nikom ništa, kao da se ništa nije dogodilo. Obećali ste brz put u evropske integracije. Poslednji smo na putu ka Evropi. Setite se da je Crna Gora potpisala Sporazum o asocijaciji i stabilizaciji. Vizni režim Crna Gora, Bosna i Hercegovina, Albanija – mi smo definitivno poslednji na putu ka evropskim integracijama. Uostalom, vi se i trudite da Srbija ne ide u Evropu nego da se okrene na drugu stranu, da postane nekakva ruska gubernija. Nadate se da će Rusija staviti veto. Ništa niste naučili iz lekcija iz istorije. Sva ta velika očekivanja pala su u vodu. Gledali smo arhivske snimke na RTS–u, tobože krenula ruska prekomorska flota da spreči NATO intervenciju, krenula i još valjda ide da sad nešto spreči. Dakle, sve što je obećano ništa nije ispunjeno. Obećali ste dalje snaženje institucija, pet institucija. Evo, muku mučimo da druga proradi. Srbija nema Ustavni sud, nema državnog tužioca. Srbija ima tehničku, krnju i fantomsku vladu. Krnju– zato što mesecima nema ministre finansija, zdravstva, poljoprivrede. Fantomsku – jer je ovo jedina zemlja u svetu gde nikada parlament nije izabrao ministre odbrane i inostranih poslova. Tehnička – jer je samu sebe proglasila tehničkom. To znači radićemo šta hoćemo, odnosno nećemo da radimo ono što nećemo. Obećali steborbu protiv korupcije i kriminala. Pa svaki dan ove vlade je nova afera. Pričate o privatizacijama. Svaka privatizacija u Srbiji od početka ove vlade, od marta 2004. godine, jeste kriminal i afera. To će vreme pokazati. Kako da se borite protiv kriminala kada je koalicioni partner ove vlasti zemunski klan. Dočekali ste šefa tog klana na najvišem državnom nivou, kao da je Buš došao u MUP. Ministar unutrašnjih poslova, ministar pravde, šef kabineta Vlade, šef državne televizije, šef javne bezbednosti čekaju najvećeg kriminalca i ubicu u ovoj zemlji. I vi pričate o borbi protiv korupcije i kriminala. Privreda – kolaps, socijalna politika – katastrofa. Srbija zarasta u trnje i korov. U Srbiji više niko ništa ne radi. O kojim vi to dometima i dostignućima pričate, kao da je nastupila kolektivna amnezija ovde. Konačno, obećali ste perspektive za mladu generaciju. Eno ih pred ambasadama, to je Srbija devedesete i to je delotvorno delovanje ove krnje, tehničke, kriminogene vlade.
Hvala. Reč ima Ivica Dačić, po Poslovniku.
Dame i gospodo poslanici, obično u ovo vreme građani Srbije rade neke pametnije stvari nego što mi danas pokušavamo da nešto uradimo. Dozvolite samo da kažem gospodinu Batiću da je sve u pravu. A to ste sve zajedno obećali vi pre 5. oktobra, kada ste došli na vlast. Sada je sedam godina posle 2000. godine. Koliko vama godina treba da realizujete ono što ste obećali 2000. godine u predizbornoj kampanji. Niko vam nije smetao, naprotiv, SPS u protekle tri godine je čak i pomagalajednom delu onih protiv kojih smo se borili 2000. godine da realizuju određeni politički program. Ali, što se toga tiče zaista mislim da više nema potrebe da ubeđujemo jedni druge kada je bilo bolje, niti mislim da ni vi ni mi, niti bilo koji građanin Srbije ne želi da se vraća u prošlost, nego da gleda u budućnost. Nas sledeće nedelje, kako je rekao Nikolas Berns, čeka predlog rezolucije o Kosovu i Metohiji Saveta bezbednosti UN. Noćas je jedan Srbin teško ranjen kod Zvečana na Kosovu i Metohiji. Na drugog je pucano kodsela Klokot. Podsećam vas kakve su posledice ovoga što mi radimo večeras. Neko ovde želi da Srbija nema institucije, da nema vlast, da nema ni vladu, ni parlament i da idemo i čekamo rezoluciju Saveta bezbednosti o Kosovu i Metohiji bez onih u Srbiji koji će moći da brane nacionalne i državne interese. Podsećam vas i sve vas pitam, da li vi posle ovoga što ste večeras rekli jedni o drugima možete opet da sednete za jedan sto i da razgovarate o formiranju Vlade RS. Apsolutno se slažem sa onim što je Batić malopre rekao. Ako budete napravili vladu, DS i DSS, pokazaćete celoj Srbiji da ste neprincipijelni, da se svađate samo zato što nećete jedni s drugima danas i što vam je krivo što jedni niste sa drugima danas, i da napadate jedni druge zato što nisu sa vama, a ne zato što mislite da neko ne vodi dobru politiku. Ako vama Koštunica ne valja ili ako Koštunici Tadić ne valja nema više razgovora o Vladi RS i zato vas molim da ne gubimo vreme. Ovde se sve zna. Ovo je dobijena utakmica danas. Postoje tri stranke koje će glasati za ovaj predlog, to je Tomislav Nikolić. Nadam se da će ove tri stranke glasati za predlog nove vlade do sledeće nedelje. Srbija mora da ima novu vladu. Hvala vam. Čak mislim da bi to možda mogli i noćas.
Hvala. Reč ima Boško Ristić, po Poslovniku.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo, narodni poslanici, mislim da po prvi put u ovoj skupštini neko reklamira povredu člana 1. Poslovnika, jer ovaj poslovnik služi da se uredi način rada ovog parlamenta. Način na koji vi vodite ovaj parlament je zaista katastrofalan. Ovde svako uzima reč kako hoće, priča o čemu hoće, nemate nikakvog reda oko određivanja vremena za svaki govor. Prijavljeni govornici nemaju mogućnost da se jave i da nešto kažu za ovom govornicom. Ipak, kaže naš narod, ne padne sneg da pokrije breg, nego da zverke pokažu svoje tragove. Ipak je ovaj predlog za izbor Tomislava Nikolića pokazao šta se u Srbiji dešava, ko s kim politički sarađuje, šta su politički principi na kojima je zasnovan predlog za izbor Tomislava Nikolića za izbor predsednika parlamenta. Ovde smo čuli o nekoj navodnoj raspodeli službi bezbednosti. Pre svega DS se zalaže da se, prilikom formiranja nove vlade, utemelji nova demokratska politika koja će Srbiju voditi ka evropskim integracijama, koja će uvesti nove političke vrednosti, društvene vrednosti u rad ove vlade. Mi želimo da službe bezbednosti budu pod civilnom kontrolom, želimo da otključamo te službe, da parlament dobije blagovremen informacije o njihovom radu. Da sam kandidat za premijera borio bih se za ministarstvo finansija, ekonomiju. Nije mi jasan taj bolestan odnos, bolesna borba za tajne službe i službe bezbednosti. Šta je to što se tamo krije što narod Srbije ne sme da zna? Šta je to što čuvaju službe bezbednosti? Zašto nikad na odborima nismo dobili informaciju koga službe prisluškuju? Koliko je puta Vrhovni sud odbio zahtev službe bezbednosti za prisluškivanje? Da li je tačno da se prisluškuju poslanici? Da li se koriste informacije iz nezakonito prisluškivanih razgovora za vođenje politike za borbu protiv političkih neprijatelja? Zašto se stranke određenihideološke orijentacije stalno bore da zadrže uticaj nad službama bezbednosti? DS se bori za otključavanje svih tajni. Želimo da otvorimo dosijea, ne želimo da službe bezbednosti ostanu i dalje pod partijskom strukturom. Pet godina je Vojislav Koštunica taložio svoj partijski uticaj na sve institucije: u pravosuđu, Vrhovni sud. Podsetimo se, kada smo vraćali Vidu Šćero u pravosuđe, kada je SPS isterao iz pravosuđa, čuli smo najgore pogrde od SPS–a i radikala na njen rad i na njenu ličnost. Posle, vidi čuda, SPS i radikali glasaju za izbor Vide Škero na mesto predsednice Vrhovnog suda, samo zato što su istovremeno birali direktora BIA. Jer oni u sprezi treba da donose odluke o zavođenju mera prisluškivanja i praćenja uz saglasnost Vrhovnog suda. Na kraju, ministar pravde traži izmenu Zakona krivičnom postupku, gde svaki sudija može, na zahtev policije ili predstavnika BIA, da odobri zavođenje posebnih mera prema građanima Srbije. Zašto se to radi? Samo zato da bi se te institucije zloupotrebljavale upravo u političkoj borbi protiv političkih neistomišljenika. Mi želimo to da otvorimo i nije tačno da se ovde radi o partijskoj raspodeli institucija prilikom pokušaja formiranja nove vlade, već je ovde želja da se utemelje nove političke vrednosti i novi principi, koji će građanima Srbije dovesti otvorene institucije koje mogu da kontrolišu preko izabranih predstavnika u ovom parlamentu. Dosta više zavaravanja naroda od strane DSS, kojima je pregovor sa Demokratskom strankom služio samo kao alibi da stvori tajnu koaliciju sa SPS i radikalima. Dosta više prodaje magle.
Gospodine Ristiću, hvala. Dačić, replika.
Želim da kažem iskreno gospodinu koji je malopre diskutovao, da se on nalazi u pravnoj i činjeničnoj zabludi. Kao kada je govorio kada su poslanici potpisali ostavke, pa kao nisu potpisali ostavke i bili u pravnoj i činjeničnoj zabludi. Gospodine, Borka Vučić je predsedavajući zbog toga što ima, koliko Borka, 81 godinu. (Predsedavajuća: Uvek dodajete.) Nema 81, nego 80, izvinite. (Predsedavajuća: Ništa ne mari, dodajte još, ali ja ću da čekam kraj, s vama zajedno.) Mislim, dame i gospodo, da bi svako od vas poželeo da doživi te godine i da može da radi i neke normalnije stvari nego da predsedava ovakvom sednicom Narodne skupštine Republike Srbije. Ali, u svakom slučaju, ona nije kriva što vi niste uspeli da se dogovorite, jedino da je trebalo svakoga dana da zakazuje konsultacije i da ona vrši medijaciju između vaših političkih stranaka. Ona jedva čeka da se izabere novi predsednik parlamenta i nadam se da nećete imati primedbi na njen način vođenja sednica. Želim da joj se u ime Socijalističke partije Srbije, onih građana koji su glasali za nas, zahvalim što je toliko dugo bila privremeni predsedavajući Narodne skupštine Republike Srbije, iako su mnogi od vas to potcenjivački gledali, vređali, govorili svašta o tom potezu, ali ona je pokazala da je u tim godinama vitalnija, visprenija i politički pismenija od mnogih, pa i duplo mlađih, poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Želim da joj se zahvalim, a zaista bih vas zamolio da primedbe na način vođenja sednice i sve ostalo ostavimo za neke druge sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Ovde ne postoji kriza vođenja sednica, ovde postoji u Srbiji kriza da niko ni sa kim neće, svi hoće protiv svih, niko neće ni sa kim, a niko ne vodi računa o srpskim nacionalnim i državnim interesima. A kada nema više Srbije i srpskih državnih i nacionalnih interesa neće biti nijedne vaše i naše partije. Hvala vam.
Ima reč Riza Halimi.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako mi je danas nešto jasno, to je da je povreda Poslovnika glavna stvar u našem Poslovniku. Hajde da se prisetim, pre devet godina, na jednoj od poslednjih sednica, kada je u radu Narodne skupštine prisustvovao naš predstavnik, mislim na predstavnika Albanaca Preševske doline, mislim da je tu bilo na dnevnom redu utvrđivanje referendumskog pitanja o odbijanju međunarodne pomoći o rešavanju kosovske krize. Mislim da je bespredmetno da govorim o katastrofalnim posledicama uopšte te referendumske logike u to vreme. Međutim, primetio bih ima dosta sličnosti u današnjoj sednici, nažalost, ima dosta tog žargona odbojnosti, animoziteta nečega što dolazi kao vrednost međunarodne zajednice i u toj atmosferi nekako sam u velikoj dilemi. Mi smo muke videli na terenu, da ubedimo naše glasače da nakon sedam–osam godina pauze, zbog diskriminatornog izbornog zakona, kojim su manjine bile onemogućene da budu izborno zastupljene u ovoj skupštini, uz prekid da kažem realizacije Vladinog programa, odnosno programa dveju vlada, i savezne i republičke, o rešavanju krize u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa. Znamo da je to od 2004. godine prekinuto i da apsolutno dosta ti životni problemi su u nekom stalnom iščekivanju rešavanja, i ekonomski problemi. Preševo je negde sa šest puta nižim dohotkom po glavi stanovnika u odnosu na prosek države. Mi smo imali takođe, pored ekonomskog stuba, drugi koji se tiče bezbednosti. Našim predizbornim skupovima imali smo dosta pitanja kada će konačno sa tih prostora prestati da dežura specijalna policija. Mi znamo usred Beograda ima momenata kada treba specijalna policija, ali to traje sat – dva sata, dok se smiri situacija. Postavljali su građani uopšte pitanja, da li uopšte ima smisla učestvovati, da li su demokratski izbori, ako su pod takvom situacijom. Ima drugih pitanja i onoga što treba rešavati u školstvu, a ima ozbiljnih, veoma osetljivih problema, gde se Ministarstvo ponaša uopšte kao da ga se ne tiče. Nemaju totalno informacija o problemima na terenu. To je isto u zdravstvu, to je isto u kulturi i niz drugih životnih problema koji čekaju, traže rešenja. Sada da li je poruka današnje sednice da ljudi mogu biti optimisti da se ti životni problemi mogu rešavati, ako ovde većinski narod ne dobija takvu poruku, šta ostaje manjinama, šta oni da očekuju. Jednostavno sada ovde postavljam pitanje, ako ste toliko bili homogenizovani kada ste doneli Ustav, s kojim se mi nismo slagali dole, jer nije priznao osnovne vrednosti savremene Evrope, uopšte decentralizacije i regionalizacije, ali dajte u interesu svih građana ove države, poput onoga kada smo doneli Ustav, dajte u interesu građana budite sada ovih sedam dana u tom nivou homogenizovani i to u interesu građana ove države. Hvala
Nisam tražio ovoliku raspravu. Tražili ste, gledajte. Želim da protestujem zbog naziva ove poslaničke grupe, kojoj pripada šoku Halimi. Pričajte slobodno na albanskom, ovo je slobodna država, mada ne znam da li bi Srbi mogli da pričaju na srpskom u Albaniji, ako ih uopšte još ima. Vi ste dali svojoj izbornoj listi naziv Preševska dolina. Otkad postoji taj naziv? Kako je RIK mogla da prihvati taj naziv. Vi ste tim nazivom sugerisali novu autonomnu oblast, novu autonomiju i nov separatizam u Republici Srbiji. Duboko sam protiv, i naša poslanička grupa i naši socijalisti sa juga Srbije su protestovali kod RIK–a, kako je moguće da bude prihvaćen takav naziv jedne izborne liste. Ime Preševska dolina nije geografski pojam, nepoznat je u tom kraju, nastao je kada su Albanci formirali Oslobodilačku vojsku Bujanovca, Preševa i Medveđe i kada su zauzeli Preševo i ušli u Bujanovac, i skoro ušli u Vranje. To je bilo kada je došla nova vlast u novembru ili decembru, čini mi se, 2000. godine. A to o referendumima, pa nismo samo mi radili referendume, sada ste držali referendum pre nekoliko meseci. Da li je bila zajednička odluka Skupštine, i Demokratske stranke, i Demokratske stranke Srbije, i SRS, i SPS, mislim da je podržao i G17 plus, ali nije podržala LDP, jedina je bila protiv referenduma. Jeste vi napisali tu preambulu ustava. Tu preambulu su pisali vaši pravnici i stručnjaci. Nismo mi jedini koji su sprovodili referendum. Ne znam šta je loše u sprovođenju referenduma. Ne znam kako će prava pripadnika nacionalnih manjina Albanaca u Srbiji biti ugrožena više ili manje izborom nekoga za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Prava pripadnika albanske manjine su ustavom garantovana kao i svake manjine. Nijedan građanin ove zemlje koji nije Srbin ne sme da bude diskriminisan zbog toga što nije Srbin. Ali, nijedan Srbin ne sme u Srbiji da bude diskriminisanzbog toga što jeste Srbin, pa makar živeo u Preševu i u toj vašoj tzv. Preševskoj dolini, koja sigurno neće više postojati.
Gospodin Čeda Jovanović.
Gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj dan jesu obeležile najčešće besmislene rasprave oko člana 3. povrede Poslovnika. Taj besmisao može da bude karakterističan za većinu poslaničkih grupa. Ali, taj besmisleni odnos mora da bude najoštrije osuđen u onom trenutku kada je usmeren ka predstavnicima nacionalnihzajednica, manjina, a pogotovo kada je usmeren prema građanima Albancima koji imaju svoje političke predstavnike u ovom republičkom parlamentu. Preševska dolina neće nestati. Mi ćemo štiti pravo svakog da, u skladu sa sopstvenim političkim interesima poštujući zakone i institucije ove zemlje, tasvoja prava ostvaruje. Već nekoliko puta se preti sa skupštinske govornice predstavnicima Albanaca i manjina. To nije jezik koji može proći bez komentara i to ne sme biti pravilo koje će uspostaviti ovaj saziv republičkog parlamenta. Ne želimo da se tako govori u Prištini prema kosovskim Srbima. A ako to pravo tražimo za sebe na Kosovu, ono mora biti dato ovde u Beogradu i garantovano predstavnicima Albanaca sa juga Srbije. Nije dovoljno izvinjenje, ali gospodinu Halimiju garantujemo da će u svakom trenutku moći da zastupa slobodno svoje političke stavove, da će moći da ostvaruje političke interese građana koje predstavlja, a da smisao ove sednice ne vidimo u dokazivanju snage parlamentarne većine na koju mi računamo, jer nje nema. Smisao ove sednice je, pre svega, u ohrabrivanju građana Srbije koji će nam pružiti političku podršku na izborima koje očekujemo za 30 do 60 dana. Ali, mislim da i ni u interesu kandidata za predsednika parlamenta, gospodina Nikolića, ni većine parlamentarnih stranaka nije jezik koji smo imali prilike da čujemo, gospodine Dačiću, u vašoj poslednjoj replici. Molim vas da o tome povedete računa. Sve možete da uputite na račun Demokratske stranke, Liberalno–demokratske partije. Ne kažem da mi na isti način odgovaramo vama, ali puni respekt, puno poštovanje i potpuno drugačiji jezik i ton mora biti prisutan u svakom dijalogu sa predstavnicima nacionalnih zajednica, manjina, pogotovo Albanaca u Srbiji.
Hvala. Ivica Dačić [[Komentar u predsedništvu da nema pravo na repliku.]]
Odgovaram Čedi Jovanoviću, a ne Rizi Halimiju. Nema problema, odgovoriću i jednom i drugom. Mislio sam da Čeda zastupa Rizu, ali mogu i jednom i drugom da odgovorim. Ne znam kako sam, gospodine Jovanoviću, uvredio bilo kog pripadnika nacionalne manjine? Kako? Da li zato što sam rekao da mora da poštuje ovu državu i što je naziv Preševska dolina separatistički pojam koji je nastao u vreme kada ste, čini mi se, vi bili, šef poslaničke grupe DOS–a. Bio sam, kao čovek koji je bio član Odbora za jug Srbije koji je tad formirala Privremena vlada, na sednici koju smo održali u Bujanovcu. Bio je i pokojni Zoran Đinđić, i Vojislav Koštunica, bio je i Riza Halimi. Govorilo se o Preševskoj dolini. Kakva Preševska dolina? Evo, Milan Nikolić je iz Vranja, da le je ikad čuo da se negde upotrebljava izraz Preševska dolina, sem kada se kaže da će Medveđa, Bujanovac i Preševo nekada činiti Preševsku dolinu kao novi oblik separatizma na jugu Srbije. Nemojte vi govoriti o tome da mi vređamo. Da li ste se meni obraćali ili onima vašim koji to treba da čuju šta ćete da kažete? Ako ste se njima obraćali, u redu, ako ste meni govorili, nem potrebe. Pa u vreme naše vlasti Riza Halimi je deset godina bio predsednik opštine. Šta mu je falilo? Prema tome, nemam razloga da se bilo kome izvinjavam i nikome neću da se izvinjavam. Nikoga nisam uvredio. Rekao sam da njemu ne sme ništa da fali zbog toga što nije Srbin. A znate zašto? Ne sme da mu fali, jer veoma je rizično da se jedan Srbin, na primer, u Zagrebu ili u Sarajevu, u Prištini ih više nema, izjasni u njihovom parlamentu da prihvata plan o stvaranju Republike Srpske Krajine, kao što se Riza Halimi izjasnio ovde o prihvatanju plana Martija Ahtisarija o nezavisnom Kosovu i Metohiji. Ali, i pored toga ne sme ništa da mu fali u Srbiji zato što nije Srbin. Ali, molim vas, nijednom Srbinu koji živi u Preševu ne sme ništa da fali ovde zato što jeste Srbin jer je ovo država Srbija i treba da brani sve građane ove države, slažem se. Znam da ste vi koalicija koja se obraćala nacionalnim manjinama. Ako je to njima usmereno, nemam ništa protiv. Ako je meni usmereno, mislim da niste imali razloga za to, uopšte nisam govorio jezikom mržnje. Naprotiv, mi nismo na vlasti ovde već sedam godina, nadam se da u Srbiji buja bratstvo i jedinstvo, i nadam se da su međunacionalni odnosi toliko su dobri i jaki za ovih sedam godina da sigurno jedan moj govor ne može da ih naruši. A Riza Halimi i ja ćemo se naravno i dalje preganjati. Nisam govorio o tome da će nestati Preševska dolina u smislu da će nestati Albanci, nego Preševska dolina iz političkog rečnika kao najava budućeg otcepljenja tog dela srpske teritorije. Nisam ja, Riza, krio oružje tamo u okolini tvog Preševa, nego pripadnici tvoje Oslobodilačke vojske Bujanovca, Medveđe i Preševa. Nisam ja načelnik ili direktor BIE. To je bilo i u vreme vaše vlasti, gospodine Jovanoviću, i u vreme vlasti Zorana Živkovića, iu vreme Koštunicine vlasti. I dan–danas se hapse pripadnici tih teroristi grupa koje kriju i imaju skrivena skladišta naoružanja. Za šta će im to? Za miran život Srba i Albanaca u Preševu možda? Siguran sam da je to svrha tih skrivenih skladišta oružja i municije. Hvala.
Hvala. Gospodin Riza Halimi.
Kratko ću, pošto je po drugi put na ovoj govornici ista priča o tome da su sukobi dole u Preševskoj dolini bili za vreme DOS–ove vlasti. Zapravo, činjenica je da su započeti 26. januara 2000. godine, kada je SPS bio na vlasti, i izbili su danom kada su braća Saćipi ubijena od strane specijalne policije. Na njihovoj sahrani su javno izašli kao oružana formacija, koja je u to vreme pokušavala da brani kućni prag. Mogu vam otvoreno reći, žar borbe koji je bio na Kosovu u to vreme je prenet upravo preko specijalnih jedinica koje su bile locirane u našem području. Rezultat 26. januara je bio taj koji sam maločas izneo. Jeste da je trajalo do 20. maja 2001. godine. Rešavano je preko tadašnje vlasti ,uz saradnju sa KFOROM na Kosovu. Relativno brzo, u okviru jedno šest meseci od formiranja Koordinacionog tela, konflikt je završen mirovnim ili da kažem – ugovorom o demobilizaciji ili demilitarizaciji. Naziv Preševska dolina; maločas sam govorio o potrebi decentralizacije. Kada bi Pčinjski okrug bio demokratska kategorija, dane bude da se preko Vlade direktivama postavljaju činovnici da upravljaju ljudima tamo, nego kad bi to bilo demokratskim izborima, Albanci bi imali 30% svojih poslanika. Sada nemaju nijednog zaposlenog u Pčinjskom okrugu, a negde je stanovništvo sa 30% učešća. To je rezultat SPS vlade,te diskriminacije koja u najoštrijoj formi, čak i sa primesama aparthejda, u to vreme bila. U jednom razgovoru sa gospodinom Nikolićem sam izneo činjenicu da sam izgubio posao u Obrazovnom centru u Preševu, između ostalog zato što sam se protivio da nastavnici Srbi primaju 10% veću platu nego Albanci. I toga je bilo za vreme vladavine SPS. To su činjenice. Kome smeta jedan naziv koji oslikava karakteristike jednog područja? Ne govorimo li da je to šarenolikost kultura i jezika, da je to bogatstvo. Ko želi da ograničava to bogatstvo? Kome ide to u prilog? Normalno bi bilo da nijednom narodnom poslaniku ovdene bude ni na kraj pameti da na takav način rešava probleme koji su i te kako osetljivi na tom području. Moja diskusija apsolutno nije bila, na kraju sam čak završio sa tim zahtevom, imamo sedam dana, u interesu je svih građana, pa i manjina, neka se postigne taj konsenzus, da se počne normalno živeti i u ovoj državi.
Ivica Dačić, replika.
Dame i gospodo poslanici, znam da je gospodin Riza Halimi pod zaštitom Čedomira Jovanovića, ali moram da mu odgovorim. Upotrebiti reči ovde da je Srbija sprovodila aparthejd pod bilo čijom vlašću je sramota za ovu skupštinu da odreaguje ćutanjem. Apsolutno je netačno, apsolutno je suprotno istini, jer da je bilo tog aparthejda, naravno da danas možda ne bi albanska nacionalna manjina ni imala predstavnike u ovoj Narodnoj skupštini Republike Srbije. S druge strane, sva sela u kojima su legla terorista, od Končulja i Trnovca pa nadalje, imaju srpska imena. Samo što, dame i gospodo, tamo više nema Srba. Ko je onda tu činio aparthejd i genocid? Molim vas, bez obzira što ste pripadnik nacionalne manjine, da ipak vodite računa o konsekvencama i posledicama izraza koje upotrebljavate u ovoj Narodnoj skupštini Republike Srbije. Hvala.
Replika, Srđan Šajn.
Ne znam koji je to član Poslovnika koji reguliše aparthejd, ali nema veze, pošto je Ivica rekao da će po Poslovniku. Samo bih još jednom da zamolim Skupštinu, kada su u pitanju nacionalne manjine, dajte da o nacionalnim manjinama ne govorimo u kontekstu potkusurivanja jedne ili druge političke ideje, jedne ili druge političke stranke. Nacionalne manjine su u ovom parlamentu zato da bi postale vezivno tkivo, zato da bi ojačali Srbiju i zato da bi Srbiju poveli na put ka Evropi. Kada govorimo o tome, mislim da je to slučajno gospodin Čedomir Jovanović zaboravio, ali ne treba da govorimo samo o specijalnom statusu ili kako je on već rekao posebno, kada su u pitanju Albanci. Romi su najugroženija socijalna grupa u Srbiji. Romi su, pored Srba, kojih je 200 hiljada izbeglo ili su se interno raselili sa Kosova, najveća nacionalna zajednica koja je ostala bez svojih domova na Kosovu. Preko 100 hiljada Roma je napustilo svoje domove na Kosovu, negde oko 50 hiljada ih je raseljeno interno u Srbiji, od toga 25 hiljada je popisano u dokumentima UNHCR–a, a isto dokumenat UNHCR–a govori da 25 hiljada Roma nije popisano. Negde oko 50 hiljada Roma je u zemljama EU i ne možemo, kada govorimo o posebnim brigama prema nacionalnim zajednicama, da u taj red ne svrstamo i romsku nacionalnu zajednicu. Da se vratimo sada na pitanje izbora predsednika. Mislim da je nekorektno prema Tomislavu Nikoliću da govorimo da ovo nije bitno političko pitanje, pa ćemo da ga biramo zato što je on, ili oni koji će da ga biraju, zato što je pripadnik stranke koja ima najviše mandata. Ne, ne znam gde piše to demokratsko pravilo. Ne znam koje je to prvo demokratsko pravilo uopšte i u kojem demokratskom udžbeniku piše. Znam samo jedno demokratsko pravilo, da većina u Skupštini u principu bira predsednika Skupštine iz najjače političke partije koja čini parlamentarnu većinu. Prema tome, ukoliko je to parlamentarna većina, onda dajte da to tako deklarišemo, dajte da građanima Srbije kažemo jasno šta danas radimo, a ne posle da se kaže da poslanik Romske partije nije hteo da podrži predlog jedne ili druge partije zato što je ovako ili onako obojen. Ne, nego poslanik Romske partije ne može da podrži zato što ne govorimo građanima Srbije iskreno šta radimo danas. Znači, moramo otvoreno da govorimo o predlozima, na pravi način da obaveštavamo građane Srbije i onda da možemo da tražimo odgovarajuće odluke i odgovarajuće glasanje pojedinaca. U tom smislu, dajte ljudi uradite ono što je potrebno Srbiji. Srbiji je potrebna ozbiljna otvorena politika, a ne odmeravanje snaga političkih partija u parlamentu. Za to će da bude vremena tri meseca ili četiri godine, ali, dajte, završite taj posao, odgovornost je na vama, a nemojte da stavljate odgovornost onima koji ne mogu da učestvuju u većini, pa da kažete – malo su radikali, malo su demokrate. Ne, mi smo građani Srbije, birali su nas građani Srbije i dajte da učinimo svi nešto za Srbiju. Hvala.
Hvala. Tomislav Nikolić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da predstavniku Romske partije kažem da nije lepo reći nekome da laže. Od vas ne očekujem da glasate za moj izbor, ne očekujem ni da ne glasate, niste se izjasnili, ali da ostavite ovde utisak da nećete da glasate zato što mi ne govorimo večeras ovde istinu, to već nije u redu. Dakle, govorim vam istinu, večeras ne birate novu vladu. Zato, gospodine Šajn, imate pred sobom izbor, ili ćete glasati za gospođu Milošević ili za Tomislava Nikolića, i nemojte nijednim izmišljenim argumentom da pravdate to što nećete glasati. Nije tačna vaša teza da vas ovde neko laže i da ne sme da vam kaže da se kao formira neka vlada nego samo skupštinska većina. Samo skupštinska većina. Nemojte da svrstamo u jedno tri grupe onima koje to večeras, ponavljam već četvrti ili peti put, pa se prave da ne razumeju. Vi se ne pravite, vi ste inteligentan čovek, vrlo dobro znate da mene ne možete da obmanete. Ako hoćete da glasate, glasajte, ako nećete ne morate, ali nije razlog to što vas neko večeras laže. Ja vas ne lažem. Imate pred sobom izbor, birate predsednika Skupštine, ne birate vladu. Da birate vladu, to bih vam već rekao. Uopšte ne mislim da se upuštam sa ovakvima u pregovore o vladi. Nas građani Srbije nisu hteli u dovoljnom broju. Da gubim tri meseca i da mi neko izađe posle za govornicu i kaže: dao sam ti BIA–u, dao si mi CIA–u. To je apsolutno neozbiljno. Verujte mi, uostalom, do raspuštanja Skupštine nema tako mnogo. Večeras ne birate vladu. U ovom sazivu je verovatno nećete birati, izuzev ako ovo odugovlačenje ne predstavlja znak da se još uvek pregovara, što bi meni možda najviše odgovaralo. Kada vas slušam ceo dan danas, vidim da mnogi od vas ne zaslužuju da im budem predsednik Skupštine.
Reč ima Dušan Bajatović, a neka se pripremi Suzana Grubješić.
Poštovane kolege, 16. sam prijavljeni od 41 i očigledno je da je kršenje Poslovnika ovde stvarno masovna pojava. Razmišljao sam da li da održim minut ćutanja ili da pričam pet minuta. Opredelio sam se da pričam pet minuta iz čisto praktičnih razloga. Vidim da gospoda demokrate već imaju podršku za moje izlaganje. Dobro je što se održava ova sednica danas. Moji razlozi da prisustvujem ovoj sednici i da se opredelim na kraju za ono za što se opredelila moja partija, da glasamo za kandidata SRS kao najveće poslaničke grupe, prosto su moralni. Da li je moguće da mi, koji smo na prethodnim izborima proglašeni i od svojih partijskih struktura, a njima ta moć je delegirana od građana koji su masovni izašli na prethodne izbore, dakle, predstavljamo nekakvu političku elitu, ne samo da nismo u stanju da sastavimo vladu, nego nismo u stanju da konstituišemo ni Skupštinu. Rok je do 14. Da gospođa Vučić, predsedavajuća, nije zakazala ovu sednicu, mi ne bismo imali priliku ni da konstituišemo, ljudi, Skupštinu, bez obzira kako ćemo to učiniti večeras. Kakvi smo mi to ljudi? Pred kim mi to treba da odgovaramo? Tadić bi morao 14. da raspiše izbore sa obrazloženjem da se on i Koštunica nisu dogovorili. Baš me briga. Politika je veština mogućeg. Sve što ste vi naveli, svi ovi principi, svi brojevi, sve velike demokratije padaju pred tom definicijom. Želim nešto pravo da vam kažem, svidelo se nekom ili ne, ovi tehničari dobro voze, bez obzira da li pregovaraju ili ne pregovaraju. Da krenemo redom. Dakle, prva dobra stvar jeste što će se ovde večeras konstituisati Skupština, svidelo se to nekom ili ne. Druga stvar je jedna činjenica, da vi gospodo pregovarate tri i po, četiri meseca. A nije istina,kohabitirate tri i po godine. Ovde je neko, izvinjavam se gospodinu Jovanoviću, neće mu se svideti što ga spominjem, ali je dobro rekao: kohabitacija traje tri i po godine. Za te tri i po godine nije bilo smena po dubini, nije bilo smena u lokalnim samoupravama, nije bilo smena u podeli u upravnim odborima. Ustav smo zajednički doneli. I radikali su učestvovali u donošenju Ustava. Pa šta, da li je to bilo dobro za Srbiju. Jeste. Šta nije dobro? Nije dobro što ova politička elita koja sedi u ovom parlamentu i oni koji upravljaju poslaničkim grupama, a ne sede večeras ovde, imaju svoje planove i imaju svoj interes. O čemu još treba govoriti? Naravno, o kvalitetu političkih elita ću reći još nešto. Ovde večeras slušamo ponovo o Slobodanu Miloševiću, neki sve objašnjavaju Miloševićem, a neki Đinđićem, neki čak i Zoranom Živkovićem i nazivaju ga ekspertom, ali to mi nije jasno, a neki Vojislavom Koštunicom. Izvinite, i mi nosimo odgovornost, i mi koji smo bili u prethodnom parlamentu, i u saveznom, i u republičkom parlamentu. Od 1990. godine bilo je raznih saradnji, raznih razgovora, u raznim kohabitacijama je bio i Milošević, i Đinđić, i Vuk Drašković, i Vojislav Šešelj, i mnogi drugi, i to je istina o nama. Dalje, slušam sada ovde različite razloge. Hajmo da probamo kao politička elita da definišemo koji su problemi pred ovim parlamentom i pred budućom vladom da smo je formirali, ša bi sve mogli da pobrojimo, hajmo da probamo nekim redom. Šta smo uradili u projektu privatizacije? Ne samo što je privatizacija socijalno nepravedna, ona je bila ekonomski neefikasna i to predstavlja jedan, po meni, neuspeli društveni projekat. Cilj privatizacije nije bio da dobijemo 10 bogatih vlasnika Srbije, nego da se ljudi zaposle, da ljudi rade i da mogu da žive od svog rada. Idemo dalje, preveliki uticaj, ima jedna sistemska greška, ekonomskih lobija na izvršnu vlast. Da li je moguće govoriti o suzbijanju korupcije u srpskom društvu kada imamo instalisanu sistemsku grešku. Preveliki uticaj izvršne vlasti na sudsku i zakonodavnu vlast, i preveliki uticaj tajkunskih struktura pomalo na izvršnu vlast, i to u periodu od druge polovine devedesetih godina do danas. Dakle, govorim i samokritički. Valjda mi kao odgovorna politička elita treba i o tome da razmišljamo. Evo, jedan primer iz prakse. Da li je Zakon o lokalnoj samoupravi dobar? Nije. Bio je loš po političku praksu u Srbiji i bio je loš po razvoj lokalne samouprave. Treba da ga menjamo. Da li je to bio deo razgovora nove vlade ne znam, ali znam da je trebalo da ga promenimo. Gospodin Đelić nema 11 miliona, ima pet i po, nije bitno, tako kažu naši izvori iz Narodne banke, taj podatak vam nije tačan, dobro, nema veze, šalim se, ali ima nešto drugo: da li je dobro što imamo ovako formirane bankarske oligopole i ovolike kamatne stope, hajde da budemo tu praktični na vašem terenu. Postoji, hoću da kažem, na desetine i stotine praktičnih pitanja koja žuljaju građane Srbije i mi dolazimo do onog što je možda u ovom momentu opredelilo da možemo večeras da držimo neku vrstu opela za DOS: situacija vezana za Kosovo i Metohiju, gde nam se otima 15% teritorije; situacija vezana za problem pokušaja unitarizacije BiH, odnosno poništavanja Republike Srpske; u Sandžaku imamo vehabije i terorizam, za koje ne znam kako ćemo da odgovorimo i imamo internacionalizaciju tzv. vojvođanskog pitanja.
I imamo vreme.
Što vreme više odmiče, sve više shvatam da Borku ne treba menjati. Samo nekoliko rečenica. Potpuno sam siguran da država Srbija ima jedan ozbiljan problem, ozbiljan problem sa kvalitetom političkih, ekonomskih i kulturnih elita, i o tome i mi moramo da razmislimo. Centralno pitanje današnjeg dana, i da ne uzimam više vremena mnogo bi se moglo govoriti, kažu gospoda iz DS, kako smo došli do ovoga. Kazaću vam nešto što vi lako možete da izvrnete, ali ću vam ipak reći: tako što ste prodali 5. oktobar, tako što ste prodali ideje 5. oktobra i tako što ste izdali ljude koji su vas podržali. To pokazuje i večerašnje veče. Vama to ne mora da se svidi što govori jedan socijalista, ali da imam malo više vremena, verujte, sa slašću bih vam održao predavanje o demokratiji i demokratskim procesima. Vi ste nas doveli u poziciju da mi možemo mirne savesti da vam držimo čak i pridike o demokratiji. Uostalom, po čemu ste vi to veće patriote i veće demokrate od bilo koje druge stranke koja u sebi ne sadrži naziv demokratska. Da li više volite Srbiju, da li više znate o toj demokratiji, imate li monopol na put u Evropu? Nemate, gospodo, nemojte biti tolik samoljubivi. Bolje bi bilo da budemo pravdoljubivi, da budemo efikasne političke elite i da u Srbiju donesemo posao i pravdu.
Opet je vreme i hvala. Reč ima gospođa Suzana Grubješić.
Drage kolege iz DS i DSS, hoćemo li da prekinemo ovu farsu i agoniju i da damo još jednu šansu razumu i dogovoru, ili vi, drage kolege iz DSS i Nove Srbije, pristupite glasanju, izaberite gospodina Tomu Nikolića za predsednika Skupštine, srećno vam bilo, jer bojim se da je čovek već počeo da se kaje što je predložen.
Reč ima gospodin Šami.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, dozvolite mi da na početku dam samo dve napomene koje, moram da priznam, ne spadaju u dnevni red. Pre svega, želim da kažem da se slažem sa svim onim kolegama poslanicima, mislim da je tu bio gospodin Maraš i još neki, koji su ukazivali na to da kršimo Poslovnik time što pričamo o svemu i svačemu a ne o dnevnom redu. Neću sada da širim priču, jasno vam je da smo pričali o koječemu, a ne o dnevnom redu i to naravno nije dobro. Ono što drugo, takođe, želim da kažem i na to su ukazali neki poslanici, znate, mi dolazimo iz različitih stranaka i normalno je i prirodno je da o nekim stvarima možemo i treba različito da mislimo. U protivnom, da svi isto mislimo, svi bi pripadali istoj stranci, ali ne mogu da razumem, da ako se po nekom pitanju sa nekim kolegom poslanikom ne slažem, da to neslaganje ne mogu da iskažem jednim uljudnim rečnikom, nekom argumentacijom, ako je imam, a da pri tom ne stvaramo od ovog parlamenta mesto, jednu arenu, gde se takmičimo u pljuvanju u dalj, u vređanju ljudi, u vređanju svojih neistomišljenika i to, moram da priznam, neki put jako neukusnom i neprimerenom vređanju. Kao što reče gospodin Mićunović, dajem sebi za pravo da ovo kažem upravo zato što sa skupštinske govornice nikada nikog privatno i lično nisam uvredio. Sada da pređem na suštinu stvari. DSS, odnosno koalicija DSS i NS je vrlo jasno, odmah nakon izbora, prirodno stavila javnosti na znanje da je spremna da preuzme svoj deo odgovornosti u vlasti. Na to nas teraju glasovi koje smo dobili i, na kraju krajeva, smisao izlaska političkih stranaka na izbore je valjda u tome što žele da osvoje vlast. Ne vidim drugi smisao. Ali, da budemo načisto, problem Vlade, to je problem svih 250 poslanika u ovoj skupštini ili ako hoćete svih poslaničkih grupa u ovoj skupštini. Neki, gospodin Nikolić nam je to kazao više puta, danas ponovio, ne žele da uđu u Vladu, bilo kakvu vladu, neki drugi su tvrdili da žele, ali posle poslednjeg vikenda počinjem da sumnjam da li to iskreno žele. Uostalom, da ne lamentiramomnogo nad tim, postoji još osam dana vremena, a u tih sedam ili osam dana postaće sve jasno. Ili ćemo za tih sedam dana napraviti vladu ili će, po onome što piše u Ustavu, biti raspisani novi izbori, pa ćemo videti, što reče gospodin Ristić, tu će svaka zverka da pokaže svoj trag. Što se tiče konstituisanja Skupštine, ovde su iznete razne teze, najčešća teza je bila sledeća – nekome stavite u usta da je kazao da zemlja nije okrugla i onda naravno počinjete da obrazlažete da zemlja jeste okrugla. Ali, to su doduše dozvoljene političke sitne politikantske podvale, a ne ono što je suština. Hajde da pođemo od pretpostavke, imamo dva varijante. Formira se vlada, to znači formirana je skupštinska većina, ta skupštinska većina će između ostalog i da rešava pitanje predsednika Skupštine. Ako se ne formira Vlada raspisuju se izbori, ali je dobro da imamo formiranu Skupštinu, prosto zato što ta Skupština, iako neće i nema mandat da donosi zakone, ali može da raspravlja o nekim izuzetnim važnim državnim stvarima. Nažalost, mi živimo u državi u kojoj stalno imamo takve izuzetne stvari, u ovom trenutku mislim na Kosovo i Metohiju. Ovde ste, više vas, optužili DSS da nije iskrena u ovome što priča. Ja ću vam dati primer da ovo nije prvi put da se DSS ovako ponaša i to upravo u ovoj sali. Gospodin Mićunović je svedok, bio je predsednik u to vreme Skupštine SRJ, DSS je u to vreme bila u ozbiljnoj opoziciji, da kažem, ostatku DOS–a i dala je glasove da se za potpredsednika Skupštine izabere gospodin Boris Tadić, jer smo imali i tada procenu da Skupština treba da radi, a naravno da nije mogla da radi bez potpredsednika, jer bi to značilo da gospodin Mićunović ne bi mogao ni pola sekunde da izađe iz sale. Dakle, nije ovo prvi put da se DSS krajnje principijelno zalaže za formiranje jedne institucije kakva je Skupština, posebno s obzirom na stanje u kojem se nalazi zemlja. Nema skupštinske većine, izvinite, onda je logično da predsednik Skupštine za neko vreme, dok se ne izabere Vlada, odnosno formira skupštinska većina, ili ne raspišu i održe novi izbori, dođe iz stranke koja ima najviše mandata. Voleo bih da se ta stranka zove DSS, ali ona se zove SRS, i to je sve. I konačno, završiću, potpuno se slažem sa gospodinom Dinkićem, za ovom govornicom se ne formira Vlada, ali Vlada se isto tako ne formira ni u Briselu, ni u Strazburu, ni u bilo kojoj evropskoj prestonici, ona se formira u Beogradu. Hvala.
Reč ima gospodin Dragan Šutanovac.
Uvažene kolege poslanici, tačno je da se vlada ne formira ni u Briselu, ni u Strazburu, Vlada se formira u Beogradu, u parlamentu u kome se nalazimo, na osnovu izbornih rezultata. Ukoliko ste iskreni u odnosu da napravite vladu sa DS, onda morate biti iskreni da priznate da ste izgubili na ovim izborima i da nema nijedne demokratski razvijene države u kojoj premijer po, kako sam rekao, naslednom pravu ostaje na tom mestu, a ko god ima više od njega i želi u vladu, onda mora da ispoštuje i da njegovi saradnici ostanu na tom mestu. Gospodine Šami, vi to odlično znate. Nema tu licemerja, to je naprosto jedna politička činjenica. Nigde u svetu nije drugačije, pa ni u Briselu, ni u Strazburu, ni u Nemačkoj, niti bilo gde. Ono što je činjenica, to je da je ova skupština zakazana u petak, a vi spočitavate da smo mi vama u subotu vratili vaš predlog. Vi ste već u petak napravili dogovor. Nije današnji izbor Tomislava Nikolića vaš rezultat loših pregovora ili propalih pregovora sa DS. To je rezultat dobrih pregovora sa SRS. To je sva činjenica sa kojom se danas ovde susrećemo. Nema apsolutno nikakve druge činjenice. Ono što ne znam, a Srbija će vrlo brzo to otkriti, to je da li je ovo strateška odluka DSS da dovede SRS na vlast, da li ste svesni šta činite pre svega građanima Srbije koji su glasali za vas zbog predznaka "demokratska". Ali dobro, to je vaša odluka i siguran sam da ovi građani Beograda, koji se večeras voze kolima sa zastavama SRS, vama neće aplaudirati kada izađete iz ove skupštine, ma šta vi to mislili. Vi niste njihovi, vi ćete biti iskorišćeni. Vaš izbor. Sa druge strane, moram da vam kažem da je SRS bila godinama u koaliciji sa Miloševićem. Nikada im on nije dao da imaju mesto predsednika parlamenta, iako su imali više ministara nego sam SPS, odnosno imali su isti broj ministara kao SPS i JUL zajedno. Gospodo, ne postoji tehnički predsednik parlamenta. Doduše, činjenica jeste da je gospodin Tomislav Nikolić tehničar po zanimanju, ali obećao je da će do kraja godine da diplomira na Pravnom fakultetu u Kragujevcu, pa će možda biti diplomirani pravnik. Činjenica je, gospodo, da će taj predsednik parlamenta imati ovlašćenja od kojih i vas može da zaboli glava. Da ne govorimo o tome da, u slučaju sprečenosti predsednika Republike, on komanduje oružanim snagama. Priča u kojoj vam smeta predsednik Tadić, koji je legitimno izabran tako što je pobedio gospodina Nikolića, danas vi njemu dajete šansu da na mala vrata sutra komanduje oružanim snagama. To nije iz Brisela, to nije iz Strazbura, to je vaša odluka, sa kojom ćete se vi suočiti još koliko sutra u svojim opštinskim odborima, u svojim gradovima, sa svojim prijateljima, koje ste ubeđivali da ste vi deo demokratskog bloka. S druge strane, predsednik parlamenta raspisuje izbore kako za predsednika Republike, tako i za lokal. Gospodin Tomislav Nikolić je rekao da ovde nije stvorena većina. Ne znam na koji način će biti izabran ako nema većine, ali je rekao da će još u toku ove nedelje, a koliko znam u petak, biti razmatran budžet i da ćete vi glasati i o budžetu. Znači, ne postoji nikakva skrivalica iza koje se možete sakriti i reći – ne, to je sve zarad toga da mi oformimo parlament, pa ćemo sad malo i budžet, pa imamo tehničku vladu, pa imamo tehničara, doduše građevinskog, predsednika parlamenta i Srbija to ne vidi i ništa ne razume. Sa druge strane, kažete da je politička logika ta da onaj ko ima najviše poslanika ... (Reaguje na dobacivanje iz sale.) Gospodine Vučiću, nema razloga za tom vrstom nervoze. Razumem da je vama gospodin Šešelj dozvolio da skinete one pidžame i da danas izgledate pristojno, ali dajte da govorim, ja vas nisam prekidao nijednom. Kažete danas da onaj ko ima većinu, odnosno u toj koaliciji koju vi pravite, onaj ko ima najveći broj poslanika, taj zavređuje da dobije poziciju predsednika Skupštine. Sve bi to bilo u redu da ste vi principijelni, pa da isto tako kažete da u koaliciji tzv. demokratskog bloka DS ima duplo više mandata od DSS i po tom istom principu zaslužuje da ima predsednika Vlade Republike Srbije. Gospodine Šami, to bi bilo principijelno. Ništa nema malicioznog, govorim vam kao čoveku koga znam od 1996. godine. Danas odlučujete da svoj glas poklonite Tomislavu Nikoliću, a koliko sutra ćemo se sresti pa čemo videti kakav ste problem napravili i vama i Srbiji. Predstavnici narodnjačke koalicije kažu da ne glasaju za politiku SRS, glasaju za dela SRS. Verujte mi, dela su mnogo gora nego politika SRS. Ono što piše u njihovom programu nije ništa u odnosu na ono što su učinili Srbiji devedesetih godina i što će ponovo učiniti ukoliko im date glas. Moram da kažem da sam jako ponosan na to što mi imamo gospođu Milenu Milošević kao protivkandidata. Ubeđen sam da će demokratska Srbija apsolutno razumeti da je gospođa Milošević i bolja kao kandidat, i žena koja je uravnoteženija u odnosu na gospodina Nikolića. Gospodo, još ništa nije gotovo, još uvek imate šansu da se vratite. Što se mene tiče, ja ću vam oprostiti, ali nisam siguran da će vam oprostiti vaši birači. Gospodo radikali, čemu ta nervoza, čemu briga? Srešćemo se mi još na izborima, jedino mi je žao što niste u ovoj maestralnoj biografiji gospodina Tomislava Nikolića napisali – izgubio na predsedničkim izborima 2004. godine od Borisa Tadića.
Reč ima gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da jedino nervozu vidim kod poslanika DS, samo što još suze ne vidim, "dragi naši iz DSS–a, razmislite još malo, mi smo već podelili ne samo kabinete, nego i pare, i šta ćemo da radimo i kako ćemo da radimo". Dajte im još malo vlasti, hajde još malo da glasate za njih. Molite još malo, niste dovoljno. Izađite, pa ih još koji put zamolite, nije još gotovo, još malo nas podržite, još malo da vladamo. Da se obratim maršalu iz Garmišpartenkirhena. Imamo vojvodu od Meridijan banke i maršala iz Garmišpartenkirhena. Ne znam samo što vam je tolika gužva u tom maršal centru u Garmišpartenkirhenu. Ne znam šta se tamo radi, pravo da vam kažem. Ima jedna stvar koju morate da znate. Večeras o Tomislavu Nikoliću, o kandidatu DS, ne odlučuje se u Garmišpartenkirhenu, ma šta god vi mislili, odlučuje se u sali Doma Narodne skupštine Republike Srbije, a tamo gde se odlučuje u Srbiji, a ne gde odlučuju kaplari Havijera Solane, tu nemate nikakvu šansu i to je vaš ključni problem. Još nešto, kada govorite o SRS i nešto o Tomislavu Nikoliću, svaki put se trudite da budete mnogo pametni. Mnogo ste u obrazovnom nivou ispod Tomislava Nikolića, daleko ispod njega. Sa druge strane, Tomislav Nikolić nikada nije lažno predstavljao svoje diplome, za razliku od nekih drugih. Videćete već sutra, biće vrlo interesantno koji su ljude iz BIE kojim ljudima pomagali u demokratskom bloku da steknu svoje diplome. Tomislavu Nikoliću nisu pomagali. On je čovek rano ostao i bez majke, i bez brata i bez oca. Sam se izdržavao, sam radio, sam živeo, i časno i pošteno, a sa svojim obrazovanjem današnjim može da se ponosi. I u tome se Tomislav Nikolić razlikuje od Solaninog kaplara Borisa Tadića. Još nešto, mi smo kao što vidite spremni da čekamo do bilo kad, drago mi je da ste primetili da se ljudi u Srbiji vesele, jer im je jasno da postoji većina koja će izglasati Tomislava Nikolića večeras, ili ujutru, kako god hoćete. Ali, moram da priznam još jednu stvar, Boris Tadić, odnosno pardon, izvinite, kaplar gospodina Solane, nije pobedio Tomislava Nikolića u prvom krugu, nego kada ste ponovo klečali i molili Aligrudića i ove njegove da vas podrže u drugom krugu. Ali nije bio sam Aligrudić dovoljan i Koštunica, nego je morao i Bogoljub Karić, i on je morao da podrži da biste svi zajedno imali neki procenat više od Tomislava Nikolića. To je vaša istina. Imaćete kompleks Srpske radikalne stranke dok ste živi jer nas nikada nećete pobediti, jer se glasa u Srbiji, od Pirota do Subotice, od Prijepolja do Kikinde, a ne u Garmišpartenkirhenu.
Hvala. Replika, gospodin Šami.
Moram da se izvinim gospođi Vučić, kao i drugi poslanici slabo poštujem njene godine, da više poštujemo verovatno bi bilo manje replika. Inače, za sedam godina koliko sam poslanik samo dva puta sam replicirao i ovo je treći put. Moram da repliciram gospodinu Šutanovcu u sledećem: sa njim se slažem da je koalicija Demokratska stranka Srbije – Nova Srbija izgubila izbore, ali je izbore izgubila i Demokratska stranka, i to su činjenice. To je prvo. Drugo, znate, kada se prave koalicije nije uopšte tačno, moguće su sve kombinacije i mogu da vam navodim primere i primere iz evropske prakse ko je davao predsednika, ko je uzimao koja ministarstva, kako su neke stranke decenijama sa 5,5% držale neke veoma važne resore. Imali ste primer svojevremeno u Nemačkoj itd. Prema tome, sve te priče padaju u vodu. I ono jedino što stvarno zameram gospodinu Šutanovcu, on je ponovo ponovio priču, koju sam rekao da je prisutna ovde u izlaganjima, tvrdio je da sam rekao da zemlja nije okrugla i onda je dokazivao da je ona ipak okrugla. Znate, kakve veze ima, za sednicu Skupštine saznao sam kada i drugi poslanici, to je poznato, a kriza se dešavala krajem prošle nedelje i to je takođe poznato. Ponoviću, nemojmo da vodimo priču o Vladi za ovom govornicom. Pregovore o Vladi stranke su dužne da prave na nekom drugom mestu. Hvala.
Dušan Petrović, replika.
Prošli put nisam reklamirao, nisam tražio repliku kada je Vučić rekao teške stvari o predsedniku republike, ali ovo je već drugi put. Dakle, postoje u psihologiji ozbiljne teorije koje objašnjavaju način na koji gospodin Vučić iznosi ovde svoje stavove i svoje zaključke, mislim na komplekse. Potpuno je jasno da ta mržnja koja izlazi, izvire iz svih ovih reči je posledica nemoći njegove stranke, i kandidata njegove stranke i kandidata koji je sada kandidat za predsednika Skupštine dau čestitoj, fer, političkoj civilizovanoj utakmici pobede Borisa Tadića. Ali, želim da zahvalim gospodinu Vučiću, kad god ovakvu psovku o predsedniku Republike kažete, kad god uvredu iznesete, kad god ga nepravično, nepravedno i bez dokaza optužite, vi jačate Borisa Tadića, i zato ga nikada nećete pobediti na izborima. To je u ovom trenutku politička činjenica, koja će uspeti da zaleči sve ove loše političke odluke, od kojih će jedna verovatno i večeras biti doneta. I ovaj pokušaj da Srbija bude urušena u svojim političkim temeljima, koji su postavljeni na septembarskim izborima 2000. godine, biće kratak i privremen.Videćemo se brzo na izborima i to što ne možete da pobedite Borisa Tadića će održati Srbiju na putu stvaranja normalnog, civilizovanog, demokratskog i evropskog društva.
Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se gospodinu Petroviću i gospodinu Borisu Tadiću. Ja sam opsovao i rekao strašnu reč, odnosno sintagmu. Rekao sam da je Boris Tadić Solanin kaplar. To je bila strašna stvar. Izvinjavam se. Imamo večeras treći čin. Posle vojvode od Meridijan banke, to je ovaj što je ukrao 11 miliona evra, onda posle maršala iz Garmišpartenkirhena, e sad imamo i nadvojvodu od Solane, Borisa Tadića. Nadam se da je sada zadovoljan gospodin Dušan Petrović, nije kaplar nego nadvojvoda na gospodin Solana, je l' može tako? Sad mislim da će Boris Tadić biti veoma zadovoljan. Ako vam je to psovka, šta da vam radim, očekujem da me opomene predsedavajuća Narodne skupštine. Ne znam šta je to u psihologiji gospodine Petroviću, ali svaki put kada izađete da govorite pomislim evo sad će da kaže nešto, pa muteško da izgovori reč gospodin, pošto je valjda Boris Tadić, njegovo veličanstvo povređeno. Mi od Borisa Tadića ne samo da nikakve koristi kao narod nismo imali, samo nas je ponižavao, razarao Srbiju, pozivao Srbe na izbore da im narušava jedinstvo nacionalno, da bi vas poslušalo 0,16% ljudi na Kosovu i Metohiji i ništa više i niko više. Gospodine Petroviću, to što vi sanjate, a ne mislim da je to psihološki problem, mislim da je medicinski, kao i onaj sa tvrdom stolicom, mislim gospodine Petroviću da vi imate problem što nikada ne možete sami da se približite Srpskoj radikalnoj stranci. Prvo uzmete uz sebe HDZ, pa uzmete i SDP, pa ste njih stavili na listu. Računate dobićete 60.000 glasova u Raškoj oblasti, dobićete u Subotici još 30.000 glasova, onda šta će sve da laže B92 u vašu korist a protiv nas, šta će još neki mediji da učine i opet dobijete 300.000 glasova manje, sa sve predsedničke funkcije. U čemu je onda problem, da li je to medicinski ili psihološki problem, gospodine Petroviću? Ne znam, možda je medicinski, možda psihološki. Ali, pre svega mislim da je problem u tome što građani Srbije neće ni kaplara ni nadvojvodu nad Solanu, nego hoće ljude koji brinu o Srbiji i srpskom narodu, kojima je Srbija pre i iznad svega. To je vaš problem, što Solana ne može da glasa na izborima i što ne mogu da glasaju oni koji su van ove zemlje, koji su je bombardovali i ubijali našu decu. Kada bi ti koji su ubijali malu Milicu Rakić, malu Sanju u Varvarinu, mogli da glasaju, DS–u ne bi bio potreban HDZ, tada bi suvereno pobeđivala DS. Ne zaboravite, gospodine Petroviću, ne plašimo se mi sile Borisa Tadića niti njegovog šefa Havijera Solane zbog toga što, za razliku od vas, imamo jedan viši cilj, mnogo važniji cilj. Taj cilj za koji se mi borimo i zalažemo jeste sloboda Srbije, sloboda našeg naroda, sloboda da imamo najvišu vrednost jednog naroda i konačno ostvarenu. (Predsedavajuća opominje govornika na vreme.)
Da imamo slobodu i da stanemo.
Video sam sad nekakve histerične pokrete, videli ste i vi gospođo Vučić, verovatno je to neki psihološki problem, nije medicinski, računam.
Prošlo je vreme.
Obaveštavam vas, gospodine Vlahoviću, kao što znate, naše vreme dolazi, vaše vreme je pluskvamperfekat. Za Srbiju dolaze bolji dani, a i kaplar će uskoro u mirovinu, pošto tako volite da se izražavate, što bi naš narod rekao, u političku penziju. Mi ćemo mu obezbediti da se lepo šeta Kalemegdanom, da igra šah sa penzionerima, ali da prvo odgovara za sve ono što je učinio zaSrbiju, za srpski narod, protiv naših nacionalnih interesa. Za Srbiju ne brinite, ona je u sve boljim rukama, samo da iz vaših izađe što pre. Hvala vam puno.
Reč ima gospodin Milan Ranđelović, po Poslovniku.
Drage koleginice i kolege, javio sam se po Poslovniku, član 104. Želim samo da vas obavestim da je jedan sat po ponoći. da većina naših građana glasača, ili kome god se obraćate na ovakav način, već spava. Mislim da nema potrebe više da seponašate ovako, ajmo uozbiljite se, odlučite se, glasajte ovako ili onako, ili nikako, i ajmo da radimo malo. Hvala.
Hvala. Vidite kako su mladi efikasni. Ima reč gospodin Jovan Damjanović. Odustaje, u redu. Naredni je Zoran Nikolić.
Tačno je da je trenutno jedan i deset, i da raspravljamo 13 sati. Ali sam takođe ubeđen da ako u ovom trenutku ne gleda veliki broj građana, u šta ćemo se uveriti sutradan, svakako je danas ova skupština i ova sednica oborila rekord u gledanosti, jer građani su svakako očekivali ovu sednicu i želeli da vide ko će biti predsednik Skupštine i da li će biti, u krajnjoj liniji, izabrana nova vlada. Otkad je sveta i veka i otkad je parlamentarne demokratije, vlast se deli na sudsku, izvršnu i zakonodavnu. To je informacija za eventualno one građane koji ne znaju, ali i to je informacija za pojedine poslanike ovde koji uporno, ali i namerno mešaju izvršnu vlast za zakonodavnom vlašću. Bitno je imati sve tri grane vlasti. Država ne može da funkcioniše na način kako to treba i mora da bude ako nije kompletna i ako izvršna vlast nije formirana, a ako pri tome ni zakonodavna vlast ne postoji – onda je država u velikom problemu. Srbija je od 2000. godine prolazila kroz razne krize i imali smo situaciju kada smo bili u blokadi i kada, zahvaljujući Zakonu o predsedniku Republike i Zakonu o izboru narodnih poslanika, koji je zahtevao da u drugom krugu izađe više od 50 posto, to nije bilo realno, imali smo čitave izborne cikluse, dva ili tri puta smo išli na izbore i nismo uspevali da izaberemo predsednika. Tada je gospodin Koštunica dobijao i preko dva miliona glasova, ali nije postao predsednik Srbije. Da je postao, bio bi predsednik sa najvišim legitimitetom ikada uspostavljenim. Zašto se to nije dogodilo? Zato što to tadašnja skupštinska većina nije želela, radila je i zloupotrebljavala tu većinu da zapravo do izbora predsednika Republike i ne dođe. Kada se promenila skupštinska većina, među prvim zakonima koji su promenjeni bili su Zakon o izboru predsednika republike i Zakon o izboru narodnih poslanika. Tako smo ukinuli taj potrebni cenzus, potrebni uslov da u drugom krugu izađe preko 50 posto. Zahvaljujući tim izmenama zakona izabran je predsednik Republike Boris Tadić. To nismo uradili zbog sebe, već smo i tada znali da institucije države moraju da se formiraju. Ali, ono što vi danas ne shvatate i na šta želim da skrenem pažnju, da izbor vlade i dogovor oko vlade je jedna stvar, a izbor predsednika Skupštine je druga stvar. Ako postoji dogovor i sporazum, to je kompatibilna stvar i kada se dogovorimo oko vlade, dogovorićemo se i ko će biti predsednik Skupštine. Danas sam to i rekao, kada dogovora nema i baš zato što ga nema nalazimo se pred dilemom da li da i dalje funkcionišemo i bez predsednika Skupštine i bez formiranih skupštinskih organa ili ne. Tu je jasan naš odgovor i dosledan, kao što smo se uvek postavljali, bez obzira o kome je reč, to činimo i večeras. Smatramo da moramo da izaberemo predsednika parlamenta. Kao što sam rekao, to nije niti je politička, niti tehnička stvar, već je poštovanje, jednostavno, demokratskog principa – da kada u državi dogovora oko vlade nema predsednik Skupštine bude iz najveće poslaničke grupe. To je u ovom slučaju gospodin Tomislav Nikolić. Tu nema zastupanja bilo kakve politike, jer ispunjavamo jednostavno onaj nužni uslov da Srbija konstituiše svoje organe. Tako će biti večeras. Ne daj bože, ako Srbija bude prolazila i ubuduće kroz tako teška iskušenja, tako ćemo se ponašati i ubuduće. Hvala.
Reč ima gospođa Gordana Čomić. Izvolite, neka se pripremi Amjad Migati.
Dame i gospodo, poslanička grupa DS na javnom glasanju, prozivkom, kako i doliči kada se bira predsednik ili predsednica Skupštine, daće svoj glas gospođi Mileni Milošević, narodnoj poslanici koja ima iskustvo, ugled i kredibilitet za mesto predsednice Skupštine. Sve ovo o čemu se pričalo u toku današnjeg dana, u bezuspešnom pokušaju da se za sopstvenu nemoć optuži i okrivi DS, da se nađe alibi za nešto što je legalno, a to je da se pravi koalicija s kim god hoćete, jer je koalicija saglasnost volja, kao i sve ostalo gde se ljudi udružuju. Dakle, mesto predsednice Skupštine i potreba da se ima institucija je zadovoljeno i time da sve glasove dobije i Milena Milošević. U petak smo obavešteni da sednica koja se danas održava upravo je posvećena rešavanju problema završetka konstituisanja Skupštine. Tvrdili smo 30. aprila da je dobro da imamo predsednika ili predsednicu Skupštine. Ponudili smo i naravno nije bilo većine. Sada ponovo nudimo kandidatkinju koja ima sve kvalitete za predsednicuSkupštine i nemamo većinu, što je pravo svih političkih stranaka da se opredele za kandidata ili kandidatkinju koju smatraju boljom. Kandidat SRS Tomislav Nikolić je, nesporno, čovek sa verovatno najdužim trenutno iskustvom u ovoj skupštini i ono što je mojeiskustvo trećeg mandata kao narodne poslanice, da je Tomislav Nikolić vrlo retko ili gotovo nikad se ogrešio o osnovna pravila koje svaka skupština treba da zahteva i koje je ova skupština zahtevala. Danas se, čini mi se, ogrešuje o pravila ovog doma. Mislim da prvi put otkada sedim zajedno sa vama u ovoj sali, gledajući emocije na licima ljudi, mislim da prvi put u suštini prepoznajem kod gospodina Nikolića emociju da mu je neprijatno. Ne vidim razloga zašto, on tu funkciju zaslužuje ako ima saglasnost DSS. Kontekst verovatno u kome je kandidatura ispostavljena je ono što izaziva neprijatnost kod kandidata. SRS je nailazila na kritike mnogih stranaka, na kritike naših birača, na kritike raznih ljudi zbog svog programa, zbog onoga što je radila, zbog onoga što je govorila. SRS nikada nije učestvovala u uzurpaciji bilo koje vlasti i nikada nije učestvovala u uzurpaciji institucija. Trenutno, u verujem da je to uzrok neprijatnosti koju Tomislav Nikolić oseća, učestvujete u uzurpaciji sistema vlasti za koje je mahom odgovorna DSS, ali odgovornost delimo svi. Kontekst u kojem se bira današnji predsednik skupštine, obrazloženje da je neophodan predsednik Skupštine, imamo dva kandidata. Dakle, može se glasati za Milenu Milošević, ako se hoće, može se glasati za Tomislava Nikolića. Kontekst u kome biramo predsednika Skupštine na pet dana, pet meseci ili na četiri godine je kontekst koji ima datum u 14. julu 2006. godine. To je datum kada je sadašnja krnja vlada izgubila većinu od 126 u Skupštini Srbije. Mi godinu dana imamo ustavnu krizu i to posebne vrste, pogotovo sa donošenjem novog ustava koji nije primenjen ni u jednom svom članu. Sigurna sam da gospodin Nikolić to zna i da svojim pristankom, i motivi su mu jasni, jer smatra da je ovoj zemlji potrebna bar još jedna legalna institucija osim predsednika Srbija, on je jedina legalna institucija, osim gradonačelnika i lokalnih vlasti na lokalnom i pokrajinskom nivou, ali ovo će biti prvi put da je SRS procenila da može da učestvuje u uzurpaciji sistema vlasti. Činjenica da imamo Vladu koja bez 126 poslanika upravlja svim resursima u Srbiji, bez ikakve kontrole, da imamo vladu u kojoj su dva ministra, jedan spoljnih poslova, jedan odbrane, koji su starešine organa uprave, donose rešenja i odluke koje proizvode posledice na druge ljude, a da nikada nisu birani u ovoj skupštini, činjenica da imamo da se budžet Republike Srbije donosi nakon ustavnog roka od 31. marta, da je svo trošenje javnog novca nezakonito i neustavno, i činjenica da su sva mesta odlučivanja u Srbiji, uglavnom odgovornošću DSS, potpuno nejasna. Niti znate kako se donose odluke, niti ko donosi odluke, niti ima ikoga ko godinu dana skoro kontroliše bilo koji sektor u Vladi RS. Kazaćete – a što onda predlažete Milenu Milošević? Zar nije i to učestvovanje u uzurpaciji vlasti? Motivi za predlog su u ovom slučaju identični kao i motivi za predlog Tomislava Nikolića. Dakle, imamo ustavnu krizu koja je, moja je procena, takva da ne može biti rešena izborima. Ustavne krize u zemljama obično imaju u izborima ono što se zove rasplet, ono što se zove geometrija u kojoj možete da skupite institucije... (Dragan Todorović, sa mesta: Simetrija.) ...narodni poslanici dobacuju i simetrija, napravljena je simetrija, i smešno izgleda sama koalicija za izbor gospodina Tomislava Nikolića, kao da želimo da se napravi vlada koju će činiti i paralela i simetrija, i možete gospodine Todoroviću koliko god hoćete da dobacujete, možemo i da pričamo ovako, vi iz klupe, ja sa govornice, i možemo i percepcije razne da pravimo. Ne možemo da sakrijemo još jednu stvar koju je, čini mi se, SRS uradila prvi put, a to je omalovažavanje birača u Srbiji. Pokušaj da se predstavi da je ovo koalicija samo za predsednika Skupštine, a da nije koalicija za vladu, jeste pokušaj u koji ne veruje niko u ovoj sali i u koju ne veruje niko od nas u Srbiji. Šta će biti sutra nakon izbora Tomislava Nikolića ostaje da se vidi, da li će biti odluka o smanjenju ustavne krize, čemu se nadam, jer mi je stalo do toga da sve ono što su proizveli ljudi iz neznanja,osionosti, bahatosti i mržnje, da se racionalnim pristupom pokuša smanjiti. Jedino na šta nećemo pristati kao DS, da ovim dečjim igrarijama, pokušajima provociranja nas iz DS da bi se stvorila slika o našoj odgovornosti i krivici za neformiranje vlade, isključivo na to ne možemo da pristanemo. Za 17 godina kao politička stranka preživeli smo mnogo provokacija, mnogo udaraca, mnogo napada, kao i danas u ovoj sali. Samo ko nije žurio, iz bilo koje poslaničke grupe, nije imao da kaže da je za nešto DS odgovorna ili da je za nešto DS jako kriva. Svi smo imali vremena. Sve smo preživeli, i najtragičnije od svega gubitak predsednika smo, ako smo, preživeli, i to nam je kredibilitet kojim nećemo dozvoliti da bilo kakav pokušaj okrivljavanja DS za ustavnu krizu koju je izazvala DSS, za koju je odgovorna DSS, da prevalite na pleća poslaničkog kluba ili DS u celini. Silno želim, naravno, da Milena Milošević dobije 126 glasova. Imajući iskustva u Skupštini, želim uspeh sledećem predsedniku Skupštine i nadam se da smo se razumeli da, evo gospodin Dragan Todorović nije razumeo jedini, ne čudi me, kasno je, ovi ostali su razumeli, dakle, mislim da smo se razumeli da ako postoji jedan zajednički napor, a to je da se smanji ogromna šteta opšteustavne krize u kojoj ovo društvo i ova država živi. Hvala.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću izgleda biti prvi uzurpator vlasti u ovoj Narodnoj skupštini posle moje cenjene koleginice Čomić, koja je rekla, bar je tako prevodim, da svako ko bude danas glasao za Tomislava Nikolića biće uzurpator vlasti u ovoj Narodnoj skupštini. Evo, sada javno govorim u ime Jedinstvene Srbije iz narodnjačke koalicije, da će poslanici ove stranke glasati za Tomislava Nikolića. To je naše demokratsko pravo da glasamo za kandidata za predsednika Narodne skupštine i za onog ko ima najveći broj poslanika u ovom domu. Narod je to rekao na izborima 21. januara, svidelo se to nama ili ne. Svideo nam se Tomislav Nikolić ili ne, ali on je dobio pravo da bude predsednik, odnosno nadam se da će dobiti pravo da bude predsednik Narodne skupštine i Jedinstvena Srbija, ponavljam, daće mu podršku. Postavlja se pitanje zašto tzv. demokratski blok nije došao u razgovorima do 126 poslanika koji će podržati nekog kandidata iz tog bloka. To je pitanje za analizu posle ove sednice. Nju smo započeli juče na drugi dan Đurđevdana, a danas je na Markov dan, 8. maja, završavamo. Nadam se da ćemo je završiti uspešno i izabrati predsednika Narodne skupštine i nadam se da će posle ovoga doći nekim ljudima usijanim glavama u pamet, da sednu i da se dogovore da Srbija dobije Vladu. Srbija vapi za Vladom. Srbija je u ekonomskoj, socijalnoj, političkoj krizi posle izbora od 21. januara. Morate da shvatite, život u Srbiji se ne odvija u krugu dvojke. Uđite malo u Srbiju i dajte da rešavamo, i idite malo po Srbiji da rešavamo probleme u Srbiji. Jedinstvena Srbija će vam dati podršku da rešimo sve te probleme. Nemojte da zagovarate nove izbore, ko će to da plati, građani Srbije nemaju para da plaćaju nove izbore. To mnogo košta. Dajmo da formiramo Vladu, pa neka traje šest meseci, devet meseci ili godinu dana, ali nam je potrebna. Nemojte da mislite da je sva pamet ove Srbije koncentrisana u jednoj stranci, koja misli da može jedino ona Srbiju da izvede na pravi put. Ne može to i neće se to ni desiti. Zato, dame i gospodo predlažem da damo podršku gospodinu Tomislavu Nikoliću i da mu damo šansu da ovaj zakonodavni organ vodi, i danas izaberemo danas popodne radna tela i potpredsednika ove skupštine, i da krenemo u usvajanje budžeta, koji je takođe neophodan ovoj Srbiji i da krenemo u rešavanja mnogih problema ove Srbije. Hvala lepo.
Reč ima gospodin Slobodan Gavrilović.
Poštovane kolege i koleginice, prema istraživanjima javnog mnjenja u poslednjih 15 godina parlament Srbije je ubedljivo na poslednjem mestu. Ta ubedljivost je ovom raspravom juče i noćas zaista potvrđena s pravom. Jer umesto da ovaj dom posluži za ono što je Srbiji najpotrebnije, a to je dogovor o viziji njenog razvoja, da posluži za dogovor o onome što može da pokrene milione ljudi, i juče i noćas ovaj dom je poslužio više za lične obračune i za određene vrste etiketiranja, koje nemaju u osnovi nikakve veze sa razvojem Srbije i njenim napretkom, nemaju nikakve veze sa boljitkom u Srbiji, boljim standardom, višim uposlenostima, boljim platama i manjim odlaskom iz ove zemlje. Normalno, za to ne može da snosi odgovornost jedna stranka ili samo oni koji čine trenutnu većinu ili manjinu. Vlast, kada je posmatramo u celini, čini je i većina i manjina. Samo su njene odgovornosti različite. Od onoga koji imaju efektivne mogućnosti da pokažu kuda to i kako može jedna država da se organizuje. Drugo pitanje je vezano za samu proceduru koju smo imali prilike da za ovih 15–tak godina vidimo kod izbora predsednika Narodne skupštine. Neko je ovde pomenuo da nije SPS, u vreme kada je imao koaliciju sa Srpskom radikalnom strankom i kada im je dao pola mandata u Vladi, nije dozvolio da imaju Narodnu skupštinu. To je verovatno iz određenih tehničkih razloga koji se danas takođe ponavljaju. Ali, ostaje nejasno iz januara 94. godine, pošto je tadašnji ili pređašnji generalni sekretar Srpske radikalne stranke, mislim da se zove Aleksandar, ali ne ovaj sadašnji, izjavio da su tada srpski radikali za 100.000 nemačkih maraka prodali četiri glasa SPS–u, da bi dobili svog predsednika Skupštine. Demanti na takvu informaciju visokog funkcionera Srpske radikalne stranke nismo imali do danas. Verovatno će kandidat za predsednika Skupštine i na to odgovoriti, pošto se u takvoj informaciji, čini mi se, pominjalo i njegovo ime među ta četiri poslanika. Za razliku od vas, imam razumevanja prema dami i hoću da je saslušam, a ne da polemišem s njom. Ali, i tolerancija ima određene granice i ona je pre svega vezana za ono što je potrebno da se učini, ne, vama lično se ne obraćam, nego govorim principijelno i načelno. Tolerancija u ovom domu je bila prisutna samo onda kada je to bilo potrebno onima koji se pozivaju na svoj interes ili se pozivaju na Ustav kada je on za njih povoljan, a ne kada nije. Otuda imamo i ovaj razgovor koji smo čuli maločas, daDemokratska stranka traži monopol nad određenim ministarstvima u budućoj Vladi. U sadašnjoj Vladi DSS, koji ima 50–tak poslanika ili je imao u vreme kada je to postao, ima gotovo sve monopole na najvažnijim, a svim bezbednosnim funkcijama. To je normalno. Kada se predlaže sa ove strane sada međusobna kontrola i podela odgovornosti u toj sferi, to se onda naziva monopolom. U vreme kada je Demokratska stranka Srbije dobila svog premijera sa tolikim brojem poslanika ipak je na predsedničke izbore išla sa svojim kandidatom, smatrajući da i to treba da ima. Tada nije postojao princip podele odgovornosti. Ti se principi uvode onda kada su ad hok potrebni određenim strankama, a ne da služe kao jedna trajnija vrednost u ovom parlamentu, na osnovu koje možemo da razgovaramo i danas i sutra, i za sledećih pet godina. Tako može da se uspostavi veći stepen poverenja među nama. To poverenje je poljuljano raznim razlozima i ne bih rekao samo sa jedne strane, već sa više strana. Ako hoćemo da dođemo do rešenja koja su povoljna stvarno za državu i ako vidimo da su interesi stranke ispod toga, a državni iznad, onda ćemo valjda doći do rešenja koja će biti povoljna za nas i kao poslaničke klubove. Posebno želim da naglasim da su posledice određenih političkih odluka tako ogromne i po pravilu se ogledaju u plaćanju ceha od građana. Najčešće, kada su donete pogrešne političke odluke, čak i iz najboljih namera, ne moram da sumnjam u bilo kakve motive u vreme Vlade SPS–a sa radikalima, neka je to bila najbolja namera da država krene u pravom pravcu, ali je činjenica da su posledice tih političkih odluka za Srbiju bile katastrofalne u privredi, u obrazovanju, zdravstvu, međunarodnoj saradnji, u spoljnoj politici, u poziciji ove zemlje, u mogućnostima da njeni građani imaju bolji standard, da imaju više posla, da imamo kvalitetniji život. Po tome se stvarno meri uspešnost jedne politike. Zato će i danas ili noćas, ili sutra, kada bude doneta ovde odluka imati dalekosežne posledice. Zato je važno da o tome razmišljamo, kako to sutra može da deluje na veći stepen poverenja među nama ili pak da ono bude još manje. Ali, sa osnovnim ciljem da su građani oni koji će meriti ono što smo mi učinili. Možemo mi govoriti ovde što hoćemo, možemo jedni drugima reći bilo šta, ali kada dođe vreme da se merimo na izborima, tada ćemo stvarno videti šta to stvarno znači. Građani u Srbiji u ovom trenutku imaju s pravom nezadovoljstvodugim pregovorima o Vladi, delom neuspešnih pregovora o Vladi, ali će večerašnje i noćašnje odluke pokazati jednu novu dimenziju, a to je promena politike u Srbiji. Ta promena politike u Srbiji može biti, sa stanovišta potencijalnih partnera, povoljna, mi nju procenjujemo kao lošu, kao nepovoljnu i zbog toga je važnije danas da pokušamo da posle ove rasprave, bar do sutra, prekosutra, sačekamo i da donesemo odluku hladne glave, da dobro razmotrimo sve posledice, ne samo za svoje stranke, već za državu u celini. Ako budemo mislili samo o svojim strankama i to će građani znati da nagrade ili da kazne. Hvala vam.
Po redosledu je gospodin Sulejman Spaho.
Poštovana gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem zašto bi trebalo da glasamo za gospodina Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine, tj. predsednika ovog visokog doma, osvrnuo bih se zbog javnosti na nešto što se desilo pre tri meseca. Bilo mi je veliko zadovoljstvo što me je SRS predložila u delegaciju koja je pregovarala o mandataru i o sastavu nove Vlade sa Tadićem. Znajući da je Tadić posle izbora rekao da je DS dobila na izborima, moja uvažena koleginica Nataša Jovanović je rekla da je to laž i da nije DS dobila, nego da je dobila SRS najviše glasova i najviše mandata u parlamentu, i normalno da Tadić treba da da mandatara SRS, odnosno da za to odredi gospodina Tomislava Nikolića. On je odgovorio na to da će da razgovara sa svojim pravnim savetnicima, tj. sa onim savetnicima koji su ga savetovali, i njega i DS, kako treba da se kradu mandati u parlamentu i to je jedan od razloga večeras što treba da glasate za gospodina Tomislava Nikolića, jer on to nikada ne bi dozvolio, zato što je pošten i čestit čovek. Kolega koji se predstavlja kao navodno nacionalne manjine i rekao da će glasati za kandidata DS, može da govori u njegovo ime i u ime onih koji su ga glasali, a ne može da govori u ime drugih nacionalnih manjina koji se nalaze u drugim političkim strankama. Pripadam građanima Srbije koji su druge veroispovesti, tj. deklarišem se kao Srbin muslimanske, odnosno islamske ispovesti, a ono čime se ponosim jeste da sam pripadnik SRS, koja je pre svega građanska stranka, patriotska stranka i koja ima u svojim redovima, a 17 godina sam u stranci, sve nacionalne manjine koje deluju u SRS. SRS ima više od 100.000 članova svojih, rekao sam članova nacionalnih manjina 100.000, znate dobro da smo imali milion i 300.000 glasova, a slobodno sada mogu reći da je od tih milion i 300.000 glasova, najmanje 300.000 građana Srbije koji su glasali za SRS su druge nacionalnosti i veroispovesti. Verujte da jedva čekaju, ti građani koji su druge nacionalnost i veroispovesti, i cela Srbija, da večeras ili sada ujutru, gospodin Tomislav Nikolić bude izabran za predsednika parlamenta. Gospodin Tomislav Nikolić će znati kako treba voditi ovu skupštinu i s njim će parlament biti pošten i demokratski a, ono što je najvažnije pridržavaće se Poslovnika Skupštine, a to je garancija da će Skupština Srbije, koju bude vodio on, biti onakva kakva treba da bude u službi naroda Srbije. Ono što mi je drago, što ste danas u više navrata spominjali dr Vojislava Šešelja i njegove knjige, ko bude pročitao te knjige, videće kako treba da se brani Srbija i da se bude patriota Srbije. Ono što moram još da kažem, dr Vojislav Šešelj će što pre doći, možda čak i za ove izbore, i ne samo da ćemo imati predsednika Skupštine, nego ćemo imati i predsednika Republike, i predsednika parlamenta. Hvala.
Reč ima gospodin Dragan Šormaz, a neka se pripremi Srđan Milivojević. Hvala. Reč ima gospodin Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi dobro znamo u kom se trenutku nalazimo i zašto noćas na ovaj način biramo predsednika Narodne skupštine. Šest velikih lista, plus nekoliko lista nacionalnih manjina dobilo je glasove građana Srbije i ušlo u Skupštinu Republike Srbije i evo, do noćas, u deset do dva nije napravljena skupštinska većina za pravljenje Vlade Republike Srbije. Tih šest lista nije uspelo da napravi dogovor i da napravi skupštinsku većinu za pravljenje nove Vlade Republike Srbije. Sami smo čuli da ovom domu mora izveštaj da podnese pregovarački tim. Takođe znamo daneke od veoma uticajnih članica Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija da će u toku maja meseca već predložiti novu rezoluciju o Kosovu i Metohiji. Da li mi kao narodni izabranici imamo pravo da Narodnu skupštinu držimo nekonstituisanu do kraja zbog toga? Nemamo pravo jer Narodna skupština o svemu tome mora da raspravlja. Zbog toga Narodna skupština mora da ima svog predsednika, svoje potpredsednike i svoje organe, tj. izabrane odbore, bez obzira da li će do isteka zakonitog roka biti formirana nova Vlada ili ne. Do izbora nove Narodne skupštine, ako ne bude bila formirana Vlada, ova Narodna skupština mora da obavlja svoje ustavne nadležnosti. I zbog toga mora da bude konstituisana na zakonit i valjan način. Zato, kada već nije došlo do takve vrste dogovora, Demokratska stranka Srbije će podržati izbor gospodina Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine, kao kandidata stranke koja je dobila najviše glasova na ovim izborima. Inače, ovde smo čuli mnogo toga dobrog i o protivkandidatu. Nešto od argumenata je bilo da će izborom gospođe Milošević Srbija sigurno brže krenuti ka Evropskoj uniji. To je ovde rečeno. Meni su već pomalo pune uši priče iz redova Demokratske stranke, a obmanjivali ste i građane Srbije u izbornoj kampanji, a reći ću sada i kako, time kako će sa vama Srbija više ići i brže ići u Evropsku uniju. Jedan od vaših glavnih argumenata je bio veliko prijateljstvo sa nemačkom državom, nemačkim narodom, Šreder je došao u kampanju da vam pomogne, držao je govor. Pre nekoliko nedelja smo doživeli da je ambasador te iste zemlje poručio Srbiji, ako se ne odrekne Kosova, da će doći u pitanje i Raška oblast, ili Sandžak i Vojvodina. Ako se odrekne Kosova, da će Srbija imati šansu u roku od 20 do 25 godina da uđe u Evropsku uniju. To je brzina koju nam nudite vi iz Demokratske stranke. To je besmisleno, mi smo bili brži u prethodne tri godine, mnogo brži. To su svi ljudi iz evropskih institucija, iz Međunarodnog monetarnog fonda i Svetske banke govorili. Sada ćete vi reći, da, prekinuti su pregovori sa Evropskom unijom. Tačno. Da li su prekinuti sa Hrvatskom na isti način, iz istog razloga kao sa Srbijom – nisu. Šta se na kraju dogodilo – da je čovek koga je tražila Hrvatska država i Haški tribunal uhapšen na teritoriji Evropske unije, pa su nastavljeni pregovori. Ali, Srbija nije imala isti tretman kao i Hrvatska. U Hrvatskoj pregovori nikada nisu prekinuti. Zašto? Samo naivni danas mogu da tvrde da to, posle svega što nam se dogodilo, da to u stvari nije učinjeno smišljeno da bi se Srbija destabilizovala, da bi se oslabila pozicija tadašnje i sadašnje Vlade Republike Srbije i da bi se na taj način Srbija primorala da prihvati odluku koju su pripremali neki u međunarodnoj zajednici da Kosovo i Metohija bude nezavisno. To je danas svima jasno. Ko ne želi to da prihvati kao političku realnost, taj ne treba da se bavi politikom. Mi treba te stvari otvoreno da kažemo, uostalom, Evropska unija i danas pokazuje otvoren stav da treba da seprihvati plan Ahtisarija, što je potpuno suprotno odluci svih državnih organa Srbije. Zadovoljstvo mi je jedino što daju predlog da, ako to ne prođe na Savetu bezbednosti, stavEvropske unije ne bude jednostranog priznanja Kosova i Metohije. Hvala bogu, neće proći Ahtisarijev plan ili ta nova rezolucija koja se najavljuje u maju u Savetu bezbednosti. Čime vi to još nama iz Demokratske stranke možete da garantujete da možete brže da vodite Srbiju u Evropsku uniju? Da li ovim što je Solana danas izjavio? Da li time što je gospodin Solana na sednici Evropskog parlamenta izjavio da je gospodin Tadić taj koji treba da kontroliše bezbednosne službe u Srbiji? Da li to znači da gospodin Tadić zna nešto što mi ne znamo? Svi znamo da je razlog da bi se nastavili pregovori o Evropskoj uniji hapšenje Ratka Mladića. Da li to možda gospodin Tadić, kao vrhovni komandant Vojske Srbije, a samim tim i obaveštajnih službi u Vojsci, zna gde se nalazi Ratko Mladić, pa nije obavestio one koji bi trebalo da budu obavešteni o njegovom lokalitetu, da bi bio uhapšen i priveden Haškom tribunalu. Negde se sećam da kada ste bili vlast, a jedan od ministara, da li beše u Saveznoj vladi, gospodin Tadić, držali ste demonstracije, izvodili ste policiju na ulicu, da jedan od haških optuženika ne bude isporučen. Otkud znamo da i sada nešto tako ne znate i da i sada možda nekoga ko je optužen ne krijete. Tada ste jednog pokušali da zaštitite. Vi ste prekinuli pregovore pre par dana sa Demokratskom strankom Srbije i to je činjenica, i vratili ste ih na početak, sa neprihvatljivim predlogom. Pa mi njih pitamo zbog čega? Nabrojao sam: Cobel, Solana – nešto se dešava. Ne odgovara nekome ko želi da destabilizuje Srbiju jak predsednik Vlade u Srbiji. Očigledno da to nekome, ko želi da destabilizuje Srbiju, da je oslabi i da nam otme 15% teritorije, ne odgovara jak predsednik Vlade. Vi pokušavate na svaki način da kao pristanete na to da Vojislav Koštunica bude predsednik Vlade, ali u stvari da bude samo predsednik Vlade na papiru, a da nema nikakvog uticaja na izvršnu vlast u zemlji. Zato sve vreme minirate pregovore o formiranju Vlade sa Demokratskom strankom Srbije, jer očigledno da vam neko ne da da napravite Vladu sa Demokratskom strankom Srbije. Vi imate očigledno i novog lidera, jer ta politika koju sada vodite i to što ne želite sa Demokratskom strankom Srbije da napravite Vladu, i isti oni koje slušate da ne biste napravili Vladu sa Demokratskom strankom Srbije, jesu isti oni koji su pomagali prethodnih meseci jednu od lista koja je ušla , listu LDP. Danas ste potpuno sledili Čedomira Jovanovića u svemu i pokazali ste da je Čedomir Jovanović u stvari ponovo postao lider Demokratske stranke, a ne Boris Tadić. Čak i sa onim apsurdnim objašnjenjem da nije završena druga tačka dnevnog reda. Ljudi moji, pa šta da smo tada odmah krenuli na treću tačku, da smo imali dogovore već završene o formiranju vlade i da smo odmah prešli na treću tačku, kad bismo slušali izveštaj. Znači, apsurdno je bilo to što ste radili, ali očigledno da morate da radite sve ono što radi Čedomir Jovanović u Srbiji, samo što, na vašu žalost, vi i Čeda nikada nećete imati 126 poslanika da biste formirali takvu vladu kakvu vaši nalogodavci žele da formirate.
Dobro veče dame i gospodo poslanici, predsedavajući, reklamiram povredu člana 103, dakle, govornik može govoriti samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Mi smo imali ovde govornika koji je pričao o rezultatima Vlade, a ja bih da pomenem još neke rezultate, dakle: Nacionalna štedionica, „koferče“, Papurna, „Knjaz“, „Putnik“, „Borka“, „Čulice“, Legija, Topčider, Indeks, Darvin, Šarančić, vozić; je l' treba još?
Srđan Milivojević.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, uvaženi predstavnici sredstava javnog informisanja, poštovani građani Srbije, ovde imam knjigu koju je pokazao danas gospodin Dušan Petrović, koja nosi naziv, izvinjavam se građanima Srbije što ću morati da citiram naziv ove knjige, gde kaže: ''Politički ortakluk Kurve del Ponte i Kurve del Koštunice'', autor dr Vojislav Šešelj. Naravno, sada ću da vam pročitam za šta ćete vi gospodo iz Demokratske stranke Srbije danas dići ruku. Kaže: „Možda bi prevare Vojislava Koštunice prošle nezapaženo da ne postoje knjige prof. dr Vojislava Šešelja. U njima je sve zapisano, sve, i javni i tajni ortakluci, i javne i tajne izdaje Srbije“. To je potpisala ova gospođa, Vjerica Radeta. Za njenog ćete predstavnika sada glasati, koji ima tako lepo mišljenje o vama iz Demokratske stranke Srbije. Zašto ste nervozni? Pogledajte na šta vam liči Toma Nikolić, on je osedeo od muke, strah ga je da sada ne kaže Vojislav Koštunica, predomislio sam se, nemojte da glasate za njega. I vuče vas i rukama i nogama da se ne javljate za replike, a vi uporno dobacujete. Nemojte da mekećete, budite mirni, sačekajte samo malo i sve ćete čuti. Dali ste nam ovde biografiju gospodina Tomislava Nikolića. Čitam i neke druge knjige. Postoji knjiga umetničko delo Aleksandra Popovića, ne ovog vašeg Aleksandra Popovića, jedan drugi Aleksandar Popović napisao je ''Razvojni put Bore Šnajdera''. Sada me pitate kakva je sličnost između Bore Šnajdera i Tome Nikolića. I jedan i drugi su uzimali meru ljudima, samo Bora Šnajder živima, a Toma Nikolić mrtvima. Sada razvojni put Tome Nikolića. Toma Nikolić, kaže, rođen na Sretenje 52. u Kragujevcu, to je u redu, student, ne piše to ovde, prvih 20 godina mu teško išlo, sad mu krenulo, kad postane predsednik Skupštine, ići će mu još bolje. Od 23. januara 91. godine član je SRS (molim vas, pozovite obezbeđenje da ukloni ogledalo iz ovog ovde dela, nešto viču majmune, neko ogledalo tu stoji), ne kaže da je pre toga sa američkom zastavom mahao ispred američke ambasade i pružao podršku američkom narodu u pravednoj borbi protiv Iraka. To su zaboravili da napišu. Kaže ovde da je Toma Nikolić primeran radikal. Svi ga uzimaju za primer, niko za ozbiljno. Zaslužan je građanin ove zemlje, zaslužan je za sankcije, izolaciju, siromaštvo, ratna razaranja. Još kao mali sanjao je da postane predsednik i čuva Srbiju, iako ni tri nacrtane ovce ne zna da sačuva. Ponekad sanja i Lazara, pa ga Lazar pita, ima li Bela Crkva samodrežu gde sam pričestio vojsku? Sanja i Milutina, on ga pita gde je crkva Gračanica, gde je manastir Pećka patrijaršija. Dođe mu u san i sveti Jovan, i sveti car Dečanski i pita ga gde su manastiri Dečani. A vi, gospodo iz Demokratske stranke Srbije, koji se bavite politikom po principu „i ja sit i ovce na broju“, reče vuk jedući čobanina, sada ćete glasati za njega. Naravno, ima ovde još puno detalja u njegovoj biografiji. Jer, kad se javio za reč danas Tomislav Nikolić, on kaže, pa nemojte da dirate SRS, dirajte mene. Čekajte, gospodine Nikoliću, jeste li vi kandidat grupe građana, udruženja lovaca sa Kube ili ste kandidat SRS. One SRS koja je odgovorna za bombardovanje. One SRS, za vreme čije vlasti je ubijen Slavko Ćuruvija. One SRS za vreme čije vlasti je ubijen Ivan Stambolić. One SRS koja je bombardovanje proslavila pevanjem i igranjem na mostovima. One SRS koja se danas poziva na bombardovanje mosta u Varvarinu. Znate li kako je proslavljen ulazak NATO trupa na Kosovo s vaše strane? Vatromet ste u Kruševcu organizovali, dok mi nismo znali gde je 15.000 naših Kruševljana, sram vas bilo. Danas čujem ovde od SRS, od njihovih predstavnika, kažu – bitange za nas , kažu – ološ za nas. Vi ste zlikovci, to je naziv za vas. Kažu danas žutica to je bolest prljavih ruku, a znate šta se dobija od zarđale kašike? Sepsa, trovanje krvi i to se ne leči, od toga se umire. Žutica se leči. Danas vi ne morate više da brekćete, niste vi tema, tema su gospoda iz Dremamo spavamo sanjamo stranke, iz Demokratske stranke Srbije. Vi danas glasate za njih. Vi danas treba da se vratite u Čačak, u Kruševac, u Smederevo i da kažete svojim sugrađanima kako ste mogli da dignete ruku za njih. Pozivam vas, mnogo je lakše dići glavu nego ruku. Mnogo je lakše razmisliti za koga glasate, koje mišljenje imaju o vama. Šta ćete vi u Čačku kazati kad dođete tamo onim ljudima koje ste 5. oktobra vodili protiv ove politike? Vi danas pravite koaliciju ne s ljudima, sa vrednosnim sistemom, sa politikom. To su tačke spajanja između Demokratske stranke Srbije i SRS. To je ono što nas spaja. Ne želja da menjate Srbiju. Kažete, obnovićete Srbiju. Kako ćete vi sa SRS obnoviti Srbiju? Već vidim, obnavljaju se stari zaboravljeni zanati: abadžijski, bravarski, šusterski, šloserski, obnavlja se sećanje na stari dobri „smederevac“, obnavljaju se redovi za šećer, zejtin, benzin, obnavlja se podela sveta, ponovo se pravi veliki blok dve supersile – Srbije, Iraka, Belorusije, Kube – koji će prevaspitati posrnulu planetu. Danas sam ovde imao priliku da vidim da predstavnici SRS kažu – vaš predsednik Tadić. Vi imate nekog drugog predsednika, to razumem. Vaš predsednik je Bil Klinton, njemu ste poklonili Kosovo. Vaš predsednik je možda i neko drugi sa zapada. Vaš predsednik sigurno nije Boris Tadić. Jer zemlja Srbija očigledno nije vaša zemlja, imate rezervnu zemlju. Ne razumem kako to možete da se pozivate na patriotizam i da ne priznajete gospodina Borisa Tadića, i da ga nazivate kaplarom Havijera Solane. I to kaže NATO konjička jedinica, u kojoj se ne zna ko je konj, a ko jahač. (Iz sale: Ti si konj.) Naravno, vidim ovde mudrost Dalaj Lame iz vas. Zaboravili ste da ste do pre sedam godina bili na vlasti i sada kažete – evo, to rade strani plaćenici i špijuni. Razumem, to je vaš vokabular, ali ne razumem vas iz Demokratske stranke Srbije. Gospodin Miloš Aligrudić, opet nije u sali, verovatno hvata zalet od Slavije, malopre je hvatao zalet iz prvog reda da se javi Dušanu Petroviću, sada verovatno od Slavije hvata zalet, kaže – znate, vi ste strani špijuni i strani plaćenici, i dobijate naloge sa Zapada. Jedini ko dobija naloge sa zapada je SRS, a njihov šef se nalazi u najzapadnijem gradu, u Hagu, i to su nalozi sa Zapada. Nemojte taj vokabular, to je već prevaziđen vokabular. To ne priliči DSS–u, to je već uslovni refleks koji ste razvili druženjem sa SPS–om, i sada sa SRS. Međutim, uslovni refleksi dolaze iz malog mozga. Morate da koristite veliki mozak, politički da promišljate i da vidite s kim ulazite u koaliciju i s kim delite sistem vrednosti. Jer, danas se pravi koalicija oko vrednosnog sistema, oko buduće vlade i vi gospodo iz DSS–a, vama se obraćam, i vi iz Nove Srbije, vama se obraćam, koji ćete glasati za ovu koaliciju, vi iz SPS–a niste potrebni, zaista, vama ne treba da se obraćam, vas će otkačiti kada im ne budete trebali, ali vama se obraćam, još jedanput razmislite oko kog vrednosnog sistema vi pravite koaliciju, oko kojih političkih ciljeva. Ne pravdajte se da je ovo tehnička koalicija i da ovo radite zarad viših državnih interesa. Ovo radite zato što vlast doživljavate kao skup privilegija i to želite da zadržite. Pozivam vas, jer mnogo je lakše dići glavu nego ruku i nemojte glasati za ovo, već za Milenu Milošević. Hvala. [[Aplauz.]]
Gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo, pretpostavljam da je neko normalno radno vreme ne bih rekao ono što ću sada da kažem, ali je moj prethodnik isto ovako nastupao. Posle izbora nećete me čuti da komentarišem ono što govore poslanici, ali ovo je bilo previše. Ovakvima veterinari puštaju krv. [[Smeh i aplauz poslanika iz SRS–a.]] Posle 35 godina rada, 15 godina poslaničkog staža, kada zaista niko od poslanika nije mogao reč da mi kaže, doživeo da se u Skupštini pojavi neka uštva koja će meni nešto da kaže. Da vam nije bilo tog Borisa Tadića kada biste vi videli Skupštinu? Ovde ste prosipali 20 minuta mržnje, šta sve niste rekli poslanicima SRS, a sutra biste skočili da nas hapsite zbog govora mržnje SRS. Uzmite stenogram, sve ovo što ste izgovorili, izgovorili ste meni, Tomislavu Nikoliću. Za vas sam pojam narodnog poslanika. Ući ću u legende u Skupštini, imam 10 knjiga stenografskih beležaka samo onoga što sam ja izgovorio u Skupštini, a vi ste se dočepali prve prilike da napadnete mene. Mislite da se tako postaje veliki poslanik. Ne, možda će vam aplaudirati još jedanput, a kada se raziđu, reći će – gle, ona naša budala šta je napravila od sebe noćas. Jer to tako ide. [[Aplauz radikala.]] U našoj poslaničkoj grupi takav se ne bi zadržao ni dva dana. Evo, pitajte ih. A svako bi mu u oči rekao – je li budalo, šta si ono radio noćas. Voleo bih da ste pijani. Pronašao bih tu opravdanje.
Gospodin Miodrag Đidić ima repliku.
Razumem nervozu, možda se Vojislav Koštunica predomisli i kaže – nećemo da glasamo za vas. Ako kamere bolje snime Tomislava Nikolića, primetićete kako je osedeo od jutros do noćas od straha da se ne predomisli DSS. Kažite mu da li ćete se predomisliti ili ćete ipak glasati za njega. Vreme je da to kažete ne zbog njega, već zbog Srbije. Srbija vas je to pitala tokom decembarske i januarske kampanje. Pitali smo vas da li ćete podržati SRS, vi ste ćutali i niste hteli da odgovorite. Sakrili ste se i niste hteli da pogledate u oči ni demokratsku javnost, ni građane Srbije, ni vaše birače. Moraćete, posle ovog glasanja u Skupštini, posle ovih biranih reči kojima se obraća meni SRS, gde su me ispsovali, izvređali, ali to govori o njima, a ne o meni, da kažete vašim biračima – da li je to sistem vrednosti za koji se zalažete, koji propagirate i da li je to politika u Srbiji koju ćete vi sprovoditi?
Gospodin Vučić.
Dame i gospodo, Toma Nikolić je morao, pre svega, da zaštiti dame. Ne znam gde vi živite. Da li je vama smešan čovek koji je više puta ženama govorio ovde da mekeću, pa iza toga je govorio najstrašnije izraze da se ne zna ko je konj, a ko jahač. Neću na takav način da odgovaram, niti mi pada na pamet da vam tako teškim rečima odgovaram. Solana ne poznaje ovakve, on ih odmah šalje u apoteku ili na još bolje mesto. Ovo je naređenje Solaninog kaplara. Imam samo da kažem jedno i završio sam, jer je s ovim razgovarati besmisleno, odgovarati ili bilo šta pričati, čovek isto da traži lekove ako se meša s njim. Ali, on je pominjao neke zanate, pa je rekao bravarski, abadžijski itd. Pozivam, kad već tim jezikom govori, sve hećime u Srbiji da dođu da mu pomognu, jer samo u njima je spas. Ovde drugog leka nema niti ga može biti.
Dušan Petrović. Odustaje. Željko Tomić ima reč. Odustaje. Aleksandar Vlahović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, večeras neću govoriti o onome o čemu su govorile kolege – povratak u vrednosni sistem kakav znamo i pamtimo do 5. oktobra i onog koji se nazirao da se izgrađuje od proleća 2004. godine Međutim, ne mogu a da ne primetim da mi zaista simpatični napori, pogotovu koalicije DSS–NS, da se jedno par ekselans pitanje proglasi za tehničku stvar. Tako danas izbor predsednika Parlamenta i predlog zajedničkog kandidata koji dolazi iz SRS opravdavaju činjenicom da nije mogao da se podigne dogovor oko formiranja nove vlade i da, kao posledicu, moramo izabrati predsednika Parlamenta i to pet dana pre nego što ističe rok ovom parlamentu, pre nego što se formira, odnosno ne formira Vlada do, ako se ne varam, ponedeljka, 14. maja. Teško je prihvatiti ovakvo objašnjenje i ne mogu a dane ponovim ono što su rekle moje kolege da, kada se radi o političkom pitanju, ono iza sebe ima jasnu političku koaliciju i svedoci smo izgradnje i rađanja nove političke koalicije između DSS–a i SRS–a. To je sasvim legitimna stvar i legitimno pravo svake političke stranke da bira sa kim će da ide u političku koaliciju, ali bilo bi u najmanju ruku pošteno da se jedna i druga strana, a pre svega DSS, obrate građanima i da kažu koliko iznosi i kako izgleda cena formiranja takve političke koalicije. Mi smo početkom devedesetih godina imali odgovarajuće političke ciljeve oko kojih se formirala politička koalicija. Jedini problem je što ti ciljevi nisu iza sebe imali jasno ispostavljenu cenu građanima, koliko će koštati realizacija ciljeva koja postavlja u to vreme tadašnja politička koalicija. Kolika je cena političke koalicije koja je na vidiku? Pokušaću da to objasnim iz ugla jednog veoma važnog dokumenta, koji je prošle godine usvojila Vlada Republike Srbije, a to je dokument koji se odnosi na strategiju razvoja nacionalne privrede Srbije. U toj strategiji razvoja autori strategije i izvršna vlast je vrlo jasno precizirala rok prisajedinjenja Srbije EU. Taj rok je do 2012. godine, a do tada se mora postići prosečna stopa rasta bruto društvenog proizvoda od 7%. Da bi se postigla prosečna stopa rasta od 7% do 2012. godine i da bi se Srbija pripremila za ulazak u EU, neophodan je adekvatni, zahtevani nivo direktnih stranih investicija. Taj nivo direktnih stranih investicija iznosi godišnje 3,6 milijardi dolara. Kako stvari stoje, u ovoj godini imaćemo tek možda šestinu onoga što je ostvareno u 2006. godini. Kako stvari stoje i kako nam dolaze poruke iz sveta, koliko god nam se te poruke ne sviđale, mi ćemo gospodo ostati bez direktnih stranih investicija, koje za našu zemlju znače nova radna mesta. Čuli ste vrlo jasne poruke naših evropskih prijatelja. Evropski prijatelji ne smatraju da se svetla ekonomska perspektiva i budućnost ove zemlje gradi tako što će se koalicija praviti sa onim političkim snagama koje su i čija je vladavina karakterisala devedesete godine, godine propadanja. Prema tome, zaista pozivam sve članove parlamenta, dakle, sve poslanike da veoma oprezno i na veoma pažljiv način upotrebljavaju reči i kvalifikuju, pre svega, naše prijateljske zemlje u EU. Jer, podsetiću vas, u ovom trenutku zahvaljujući direktnim stranim investicijama, koje su došle kroz privatizaciju ili preko direktnih grinfild investicija, 200.000 radnih mesta u Srbiji postoji. Povlačenje stranih investitora iz Srbije značiće momentalni ostanak 200.000 ljudi bez posla, a to se može desiti ukoliko zemlja sklizne ponovno u ekonomsku izolaciju. Neću govoriti šta će značiti ovakva politička koalicija i koliko će iznositi cena ove političke koalicije na trenutnu makroekonomsku ravnotežu i da li će, imajući u vidu poruke koje su nam stizale tokom današnjeg dana, da će se usvajanjem budžeta usvojiti amandmani koji znače, između ostalog, podizanje javne potrošnje, da li će ova politička koalicija biti u stanju da smanji javnu potrošnju za pet procentnih poena bruto društvenog proizvoda. Svakako da neće. Šta to znači za građane Srbije? Ovo ne govorim vama, govorim građanima Srbije. To znači ponovno uvođenje Srbije u ekonomsku destabilizaciju. To znači ponovno ekonomsko propadanje ili najmanje ekonomski zastoj. Da li građani Srbije zaslužuju da plate takvu cenu? Ponovo, posle ogromne cene koja je plaćena zahvaljujući političkim zabludama i nerealnim političkim projektima tokom devedesetih godina, svakako da ne. U najmanju ruku, draga moja gospodo iz DSS–a i NS–a, morate građanima reći kolika je cena ovoga za vas tehničkog projekta, odnosno tehničke odluke, suštinski političke koalicije koja je na vidiku. Jer ukoliko se to desi, svakako da će se na dugi rok, i verujem da je to jedina pozitivna stvar i rekao bih pozitivni efekat ovakve odluke, pojednostaviti politička scena. Mi lagano idemo ka bipolarnoj političkoj sceni u Srbiji, s tom razlikom što na toj političkoj sceni na jednoj strani će biti DS, sa svojim sestrinskim strankama, koje pripadaju istom političkom bloku, a na drugoj strani u bliskoj budućnosti ne vidim DSS, koja će biti stožer. Hvala vam najlepše.
Reč ima Milan Marković.
Ova diskusija je pokazala, rekao bih, sudbinu podela koje postoje u našoj političkoj sferi. Mislim da je gospodin Vlahović, koji je malopre govorio, potpuno u pravu. Mi idemo ka bipolarnoj političkoj sceni. To i nije tako loše na duži rok, ali je činjenica da politička koalicija koja se sada formira sigurno će ostaviti posledice na isti taj duži rok po građane Srbije. No, mi tu ne možemo ništa. Normalno, moramo poštovati brojeve, matematiku koja vlada u parlamentu. DSS je donela tu odluku. Neki od nas su sumnjali da će se to desiti još u izbornoj kampanji. Nažalost, to se zaista desilo. Do poslednjeg dana smo se trudili i verovali da je moguće napraviti vladu koja će nastaviti evropski put Srbije. Nažalost, danas smo svesni da to izgleda više nije moguće. Veoma, veoma, nam je žao, jer smo duboko uvereni da je jedini put za Srbiju put evroatlantskih integracija. Ono što želim da u ime DS–a predložim na samom kraju i mislim da bi to bilo važno i pretpostavljam da i sami kandidati, gospođa Milena Milošević i gospodin Tomislav Nikolić, očekuju, a to je da glasanje o izboru predsednika Skupštine bude javno. Poslovnik Narodne skupštine je predvideo da to bude prozivkom. Nadamo se da ćete usvojiti ovaj predlog. Jednostavno, neka svako stane iza svog kandidata. Nije mi to sporno ni za nas iz DS–a, mi ćemo stati iza Milene Milošević, mi jednu istu politiku gajimo već 17 godina. Nije mi sporno ni za SRS. Oni imaju svoju politiku, svoju veru u koju veruju, to poštujem, ali se naravno sa tim ne slažem, sa tim idejama. Sporno mi je za vas kolege iz DSS–a, kako ćete imenom i prezimenom glasati za tu politiku, protiv koje ste bar do juče bili, ali videćemo šta nosi novi dan. Molio bih samo da ispoštujete ovu želju, zahtev, princip, a to je da glasanje bude javnom prozivkom. Zahvaljujem se na pažnji.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Gospodin Čanak. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo Vučić, bio sam slobodan za vreme ove konstruktivne diskusije da pregledam izveštaje koji su se pojavili na svetskim agencijama i da vidim šta svet govori o nama dok mi ovde govorimo, manje–više, jedni drugima. Sve u svemu, činjenica je da se uglavnom sve svodi na to da će teško doći do nastavka pregovora u EU, da nigde u Evropi nema situacije u kojoj tajne službe su u ovakvoj poziciji nekontrole i gde odgovaraju isključivo premijeru i nijednom drugom organu, osim posredno skupštinskim odborima, i to samo jednom. EU, prema rečima predstavnika EU, mora imati jasnu situaciju da bi nastavila saradnju sa Srbijom. S druge strane, berza kaže da je od 44 akcije na kontinuiranom trgovanju, devet akcija je sa rastom cene, za njih osam je ostala ista cena, dok je čak 27 sa padom cene. To se sve desilo dok smo mi sedeli u ovoj sali. Gotovo sve akcije banaka koje se listiraju na Beogradskoj berzi su zabeležile pad: Privredna banka 12%, AIK banka 9%, Agrobanka 2,35%, Metalsbanka 2,5%, Jubmes banka 1%. Veoma sam srećan što je čir pukao i što ćemo najzad doći u poziciju da Srbija počne da ozdravlja. Naravno, kada god se otvori neka zagnojena rana, a ona Vlada u kojoj je predsedavao Vojislav Koštunica je sasvim sigurno bila zagnojena rana na telu Srbije, pošto je to sada puklo i sve se vidi, i pošto je sada sve čisto, srećan sam što mogu da čestitam gospodinu Nikoliću unapred na izboru za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Srećan sam što ćemo, najzad, imati čistu sliku u Srbiji. Obratio bih se gospođici Nataši Jovanović. Vi ste šarmantno prikazali Kubu, ali moram vas podsetiti da je Kuba zemlja na kojoj je zabranjena upotreba Interneta, na kojoj su vozila uglavnom stara preko 50 godina, a stanovništvo ima dva i po puta manji nacionalni dohodak od Srbije. Zato je slobodna. Tačno. Taj koncept slobode smo imali čast i zadovoljstvo da uživamo 50 godina komunizma u Srbiji. Meni je potpuno jasna SPS, koja je gradila svoj razvoj polazeći od socijalizma, komunizma do nacionalizma, ona je našla svoje ogledalo u SRS, koja je od nacionalističkog pristupa otišla ka socijalističkom. Krug je zatvoren i mi krećemo iznova. Srećan sam zbog toga. Čestitam vam na tome i nadam se da ćemo imati prilike da uradimo sve ono što smo obećali biračima, lustraciju, da ćemo uraditi to da svi oni koji su odgovorni za zla koja su se događala u Srbiji i na prostorima bivše Jugoslavije od 90. godine odgovaraju za to, da svi zločinci budu izručeni u Hag i da se tako završi i ova sramna epizoda ove zemlja, koja se zove vlada Demokratske stranke Srbije, Srpske radikalne stranke i Socijalističke partije Srbije. Živeli i čestitam još jednom.
Gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo Vučić, dame i gospodo narodni poslanici, ne radujem se ovom ishodu današnje sednice Republičkog parlamenta, ali nisam, kao ni svi drugi poslanici LDP, iznenađen političkim ishodom kome sada prisustvujemo. Još jedanput bih rekao zbog čega smatramo da je apsolutno neprihvatljivo, ne samo glasati i imenovati Tomislava Nikolića za predsednika Republičkog parlamenta, već i o tome voditi raspravu. Narodna skupština je najviše predstavničko telo i nosilac ustavotvorne i zakonodavne vlasti u Republici Srbiji. Narodnu skupštinu predstavlja njen predsednik. Čuli smo nekoliko najznačajnijih motiva za podršku koja se pruža kandidaturi Tomislava Nikolića. Rečeno je da je ta podrška i izbor predsednika parlamenta u ovom trenutku dokaz ozbiljnosti naše države. Neću vas podsećati da se podrška pruža predstavniku one politike koja je građanima Srbije ponudila državu kao najveću i najozbiljniju pretnju. Rečeno je da se podrška pruža radi odbrane Kosova. Ne mislim datreba da vas podsećam da se podrška pruža predstavniku one politike pod kojom i zbog koje je Srbija izgubila Kosovo, a siguran sam da će ta pružena podrška Srbiju suočiti sa poražavajućom činjenicom da zbog nje Srbi praktično gube mogućnost da na Kosovu ostanu da žive, bez obzira na sve vaše namere. Rečeno je da se podrška pruža radi odbrane demokratskih principa. Ne može se čovek koji je izraz politike koja je negacija demokratije dovesti na tako značajnu političku funkciju. Osoba koja je bila jedan od realizatora politike koja je u godini našeg poslednjeg zajedničkog političkog nastupa uhapsila 40.000 mladih ljudi u Srbiji, da je reč o predstavniku politike koja se obračunavala sa medijima u Srbiji brutalno gušeći njihovu nezavisnost i slobodu, izveštavanje i izražavanje govora; da je reč o predstavniku one politike koju je našu državu dovela na optuženičku klupu Međunarodnog suda u Hagu; da je reč o kandidatu za predsednika parlamenta naše Republike u čijoj se biografiji potkrao propust. Naime, izostavljena je ta prestižna titula četničkog vojvode. Mi živimo u demokratskoj republici, a tu demokratsku republiku ne smeju i neće simbolizovati četničke vojvode, niti će naša poslanička grupa pristati da na bilo kakav način pruži i da legitimitet onoj politici koja počinje da se afirmiše kroz čitav niz potpuno neprihvatljivih političkih principa koji se uspostavljaju pružanjem podrške Tomislavu Nikoliću, kao kandidatu za predsednika Republičkog parlamenta. Zbog toga mi ne želimo da budemo deo predsedništva tako konstituisanog parlamenta. Ne pristajemo, niti ćemo se kandidovati za mesta potpredsednika i najodlučnije ćemo bojkotovati rad svih skupštinskih odbora, jer se ti odbori ne konstituišu baš kao i predsednici koji se ne biraju da bi se Srbija menjala, već naprotiv, da bi se u Srbiji ugušila svaka ideja promene, njene demokratizacije, modernizacije i reformi. Da li postoji alternativa? Da, ona postoji, ali nažalost prijatelji iz DS vi je niste ponudili. Mi smo rekli da ćemo pružiti podršku vašem kandidatu, ne samo danas, to smo uradili i juče, to smo uradili i pre mesec dana, to činimo prethodne tri i po godine. Pružanje podrške vašem kandidatu za predsednika Republičkog parlamenta nije ukazivanje na onu alternativu koja je Srbiji danas potrebna. Ta alternativa se nalazi na onoj strani na koju se vi niste jasno okrenuli u ovom trenutku. Mi smo spremni da prihvatimo ruku koju nam pruža gospodin Vlahović, najavom nekih novih političkih podela u Srbiji, rekao bih onih koji su idejno Srbiji potrebne i koje su karakteristične za naše društvo, ako ne za politiku koja se od tog društva otuđila. Ali, još uvek ne znamo šta je vaš politički koncept, jer pored te poruke koju ste uputili, vi ste poslali i neke druge. Vama je potrebno vreme, jer se nadate da će se ohladiti neke glave, a Srbija je izgubila svoje vreme. Vi još uvek verujete u mogućnost dogovora sa DSS, iako i sami smatrate da je mogućnost za taj dogovor znatno manja zbog izbora Tomislava Nikolića za predsednika Republičkog parlamenta. To je loša politika i to nije politika u kojoj možete naići na naše razumevanja. Tražite podršku u narodu, u građanima, a ne u Koštunici. Kada govorite o 5. oktobru, ne zaboravite da on nije bio čovek koji je sa nama realizovao taj 5. oktobar, da je to bila osoba koja je taj 5. oktobar obesmislila i ne ponavljajte onu grešku koju smo mi ponovili, verujući da je sa njim moguće ostvariti naše političke ciljeve drugačijim sredstvima. To nije moguće. On je oživeo Miloševićev sistem vrednosti i taj sistem vrednosti oduzima pravo na normalan život svakom čoveku koji živi u ovoj zemlji, i onima koji nas podržavaju, i onima koji će marširati linijama frontova na koje nam upiru ljudi koji danas definišu novu, dominantnu politiku u Srbiji. Pružićemo podršku vašem kandidatu za predsednika Republičkog parlamenta. Ne zato što znamo da ćemo na takav način doći do demokratskog predsednika parlamenta. Ne zbog toga što želimo vama time da iskažemo neku vrstu lojalnosti i podrške, nego zbog toga što smatramo da je to najjasniji put kojim vas dodatno obavezujemo pred vašim biračima i pred onim ljudima koje smo toliko puta razočarali. Mi ne možemo ništa više učiniti od pružanja još jedne ruke DS i vašem predsedniku, i jedinom predstavniku legitimne vlasti u Srbiji. Ali mi od vas očekujemo da ne dozvolite formiranje vlade, u kojoj će se nalaziti politika koju simbolizuje Vojislav Koštunica, već da zajedno sa nama omogućite organizovanje novih izbora u Srbiji, na kojima bi građani Srbije dobili pravo da se izjasne o onome o čemu nisu mogli da se izjasne 21. januara. Taj izbor će biti legitiman i taj ćemo mi izbor poštovati. Ono sa čim se mi danas suočavamo nije ono što možemo poštovati i nije ono na šta ćemo pristati. Ovo nije poraz demokratije u Srbiji, ovo je poraz jedne zablude i delimo ono osećanje Nenada Čanka sa kojim se on od vas rastao. Drago mi je što konačno svakom u ovom parlamentu može reći ono što smo mi toliko puta do sada rekli, što može stati iza jedne političke ideje, bez ikakve potrebe da taj politički stav pravda nekom opštom koristi, jer opšte koristi u svemu ovome što se dešavalo prethodnih 15 sati u ovom parlamentu nema. Postoje partijske koristi, postoje lične koristi, ali Srbija danas nije bila tema na koju se mislilo kada se o njoj tako često govorilo.
Gospodin Aligrudić.
Nažalost, posle ovako vatrenog govora, moje vreme koje imam kao šef poslaničke grupe na kraju moram da iskoristim na sledeći način. Dakle, ono što je današnja rasprava pokazala jeste rađanje jedne ponovne ljubavi između dve grupacije ovde, s jedne strane LDP i DS, koja nije samo prosta ljubav, nego se vidi i da postoji avangarda politička Demokratske stranke, koja sedi sa njihove leve strane i gleda na moju i da ovoliko fali da DS dobije svog novog predsednika u liku Čedomira Jovanovića. Između vas, gospodo, ne postoji nikakva razlika. Ovo što gospodin Čedomir Jovanović malopre izgovorio na račun DSS i Vojislava Koštunice, govoreći o ulogama i promenama čuvenog 5. oktobra i reafirmisanjem nekog Miloševićevog režima, može biti sa moje strane sublimirano vrlo kratko. Prvo i pod jedan, niko od vas ne bi imao nikakvu vlast, nikada, u vreme DOS–a, da nije bilo pobede Vojislava Koštunice na predsedničkim izborima 24. septembra 2000. godine. Druga stvar, ono što vi zovete izdajom 5. oktobra svodi se na sledeće. Vaša ideja 5. oktobra bi se sastojala u vešanju po Terazijama i po krvi koja teče po ulicama. Način na koji je deo DOS, rukovođen onima koje vi reprezentujete, gospodine Jovanoviću, u ono vreme hteo da radi, to su bili upadi u preduzeća, to je bilo uspostavljanje prinudnih uprava, kriznih štabova i raznih drugih čudesa. Kad smo vas namolili i sprečili da prestanete to da radite, onda je posle toga verovatno to bila izdaja revolucije. Dame i gospodo, mi nikada nismo bili spremni da izvedemo revoluciju, ali smo bili spremni da pobedimo jedan režim u to vreme, čiji pripadnici i dan–danas ovde sede sa nama i jesu deo ovog sistema, jer ako nisu i ako im danas ovde nije mesto, onda je valjalo i u ono vreme Ustavni sud da donese odluku o njihovoj zabrani, da se oni žale i da se postupak pokrene i da ta stvar ide. Ti ljudi se danas biraju za narodne poslanike na svojim listama i ne možemo definisati pripadnike političkih stranaka u Srbiji kao pozitivne i negativne ili kao poželjne i nepoželjne. Mi možemo samo da budemo na jednim i na drugim političkim idejama. Ono što je gospodin Vlahović pre vas rekao, premda se sa 99 posto ne slažem, u jednoj stvari jeste u pravu, to je pitanje političkog pogleda, ali ne možemo diskvalifikovati jedni druge na takav način. S jedne strane se ovde pravi jedna vrsta spina, koji ceo dan ovde traje, o tome da jedan principijelni stav DSS kada je reč o podršci kandidatu za predsednika Skupštine, nasuprot jednom potpuno neprincipijelnom stavu podmetanja kandidata još pre nekoliko nedelja, iako se znalo da ne postoji nikakav dogovor o Vladi Republike Srbije. A da vas podsetim na još jednu stvar kada je reč o tome šta je principijelni stav. Gospodine Jovanoviću, a za ovo imam svedoke koji su ovde živi, zdravi i prisutni, na sastanku prošlom koji smo imali u onoj zgradi Narodne skupštine, kada smo razgovarali na temu eventualnog sazivanja sednice Skupštine za izbor predsednika, kada smo bili sutradan po tom sastanku suočeni sa formalnim predlogom da to bude gospođa Milena Milošević, na tom sastanku ste vi pred nama izgovorili da ako nema drugog kandidata, priznajem, to je bila rečenica, nije bila rečenica dileme između dva, nego ako nema drugog kandidata, a svi se dogovore da to bude čak i Tomislav Nikolić, da biste mu vi dali glas. To je tačno. To ste izgovorili. Kažem da ćete vi sada reći da to nisu dve iste situacije. Toliko kada govorimo o principima. Moguće je postaviti princip po kome je moguće izabrati ovog čoveka, pa onda pada sve ovo u vodu što ste danas pričali. Vi ste nas zasmejavali, maltretirali na jedan ili drugi način ceo dan. Malo više političke principijelnosti i doslednosti ne bi vam bilo naodmet, ali ne mogu vas za to moliti. Meni odgovara da budete neprincipijelni i nedosledni. Meni odgovara da pričate ovo što pričate, jer je to politički poen za moju stranku, a vi vatajte ono biračko telo ako možete na taj način. Ono čega mi večeras više nije žao, to je da će doći do spajanja vaša dva krila, jednog ultralevog koje vi predstavljate i jednog umereno levog koje predstavljaju ovi ljudi koji ovde sede i čine DS. U tome vam želim uspeha. Za razliku od nekoga drugog koji vam je ovde čestitao, čestitam na političko–avangardnom vođstvu DS od strane Čedomira Jovanovića, koje će ubrzo uslediti, pa će se onda jednostavno stvari vrlo brzo izjednačiti i rešiti. Što se tiče onoga što je ovde predloženo i kursa za koji se vi zalažete, samo je jedan način ovde postojao i još uvek postoji da se taj kurs dokaže, formirajmo Vladu Republike Srbije, uradimo to. Ne podmećite kukavičija jaja. Kakve ima veze izbor predsednika Narodne skupštine sa bilo čim o čemu smo ovde pričali.
Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao zamenik šefa poslaničke grupe nisam imao nijedanput do sada izlaganje, ali vas samo molim za malo pažnje. Dakle, mi se ovde siti naslušasmo duhovitih komentara, genijalnih misli, lekcija i pridika koje nam drže najgori ne u Srbiji, nego talog društva bilo gde na kugli zemaljskoj da se nalazi, a sada ćete da čujete i o kome govorim. Ne govorim o vama, gospodine Mićunoviću. Uvek govorim istinu i u lice mu je saopštavam, bez obzira ko je u pitanju. Slušali smo ljude kako su ceo bogovetni dan napadali Tomislava Nikolića, a da ni sami nisu znali zašto ga napadaju. Malo su pretili lustracijom, malo su pretili zabranama, malo su pretili asanacijama. Malo su pretili povratkom vremena linča, kao što su svojevremeno linčovali Milanovića, pa niko od onih bandita nije uhapšen nikada. Pa su ponovo pretili spaljivanjem Skupštine i ne znam čime sve. Valjda sada svi treba da se uplašimo, da niko nigde ne sme da izgovori, niko nigde ne sme ništa da kaže, jer njih štiti Agim Čeku i štiti ih, ne znam, Solana ili bilo ko drugi. U čemu je vaš problem? Zar vi stvarno mislite da vama niko ne sme ništa da izgovori? Izvinjavam se, i Tači. On je bio i finansijer nekih kampanja. Da li vi ljudi zaista mislite da ćete vi biti u poziciji da zabranjujete one koji su, građani kažu, šest puta bolji od vas, od svih vas zajedno. Pogledajte odavde od Petrovića pa gore do Čanka, od HDZ–a, od Rasimove stranke, Demokratske stranke, LDP–a, Čankove stranke – sve zajednokoliko vas ima manje vas je od radikala. Da li vi to ne vidite, ne umete da brojite ili imate problema sa vidom, sa razumevanjem, sa shvatanjem, ne znam sa čime imate problem. Vaših pet–šest, sedam–osam, stranaka koliko vas je, i pored svih para, i pored sve podrške koju ste dobili od Čekua, Tačija i sve druge koji su za demokratske stranke u srpskom društvu, nije vam vredelo da svi zajedno pobedite jednu SRS. Vratiću se na predlog srpskih radikala da Tomislav Nikolić bude predsednik Narodne skupštine. Slušali smo ovde uvrede. Kaže – neće Tomislav Nikolić da predstavlja Narodnu skupštinu, to je neko vreme prošlo; pa vaše je vreme prošlo. Niko vas još nije obavestio da je vaše vreme prošlo. Niko vam još nije rekao da ste vi onaj, kako su vaši politički preci učili ljude, onaj reakcionarni režim ili ne znam šta, retrogradne snage, snage mraka, haosa, bezumlja, snage koje se hvale da su spaljivale Skupštinu. Da vam nešto kažem, sa tim što se hvalite da ste spaljivali Skupštinu, za to će morati da odgovaraju i da idu na robiju oni koji su spaljivali Skupštinu, oni koji su linčovali ljude, ima da idu i da odgovaraju pred licem pravde za sve to što su činili. I to ne zbog toga što se nama oni ne sviđaju, pa nemožemo da ih kaznimo po zakonu, pa ćemo da ih lustriramo. Moram građanima Srbije da objasnim šta predlažu samoproklamovane demokratske snage. Pošto ne mogu da vam pronađu da ste kršili zakon, onda kažu – lustriraćemo. To znači da vas odstrane iako zakon kršili niste. Mi to nećemo nikada da radimo. Uvek ćemo sve po zakonu, a vi ćete po zakonu da odgovarate za zločine koji ste činili protiv srpskog naroda i protiv srpske države. Kažete, neće Tomislav Nikolić da predstavlja Srbiju jer je Tomislav Nikolić ovakav i onakav. Ne, vi ćete da predstavljate Srbiju, sa sve zajedno Čekuovim i Tačijevim parama po pet posto dobiste i ko zna koliko ste stranaka udružili. Ne može da predstavlja Tomislav Nikolić, ne nego će da je predstavlja vojvoda od "Meridijan banke", ili vojvoda od kokaina, ili vojvoda od ovoga ili onoga. Vi ćete sada to da govorite na takav i takav način svi. Vi mislite ne sme niko ništa da vam odgovori, jer vi imate pravo, mnogo ste svi pametni, da govorite sve najgore o onima koji su dobili mnogo veće poverenje od vas. Evo, mi smo danas videli i veoma sam radostan zbog toga, delim ogromnu radost sa gospodinom Nenadom Čankom. Volim što sam vas video sve zajedno, od HDZ–a, Nenada Čanka, Čede Jovanovića, Dušana Petrovića, vojvode od "Meridijan banke" – svi na jednom mestu. Sve zajedno, dakle, od HDZ–a do Rasima Ljajića, Demokratske stranke, LDP–a, ukinutog Građanskog saveza, ove druge frakcije ukinutog Građanskog saveza – ima sve zajedno da vas pobeđujemo. Da vas pobeđujemo ne zbog nas, ne zato što su nama potrebne te pobede, nego zato što su Srbiji potrebne pobede da bi ostala normalna, da bi postojala kao država, da bi postojala kao Srbija, jer Srbija bez onih teritorija za koje se vi zalažete da postoje više nije ista Srbija, više nije ista otadžbina. U tome se mi razlikujemo. Vidite, mi smo danas predložili gospodina Tomislava Nikolića, a čekali smo da vidimo hoće li postojati parlamentarna većina koja će to podržati. Čekali smo da vidimo, računali smo na to da Tomislavu Nikoliću nećete moći da kažete da je kršio Poslovnik, da ne zna demokratsku proceduru, da se u parlamentu nije ponašao onako kako se obično narodni poslanik ponaša, ili kako bi trebalo da se ponaša. Neki od poslanika iz drugih političkih stranaka su to čak i priznali. Onda je, kao otprilike, naručena usledila čitava hajka potpuno neverovatnih stvari. Tu je bilo čak i nekih poslanika koje uopšte nisam ni razumeo šta su govorili, koje niko nije razumeo šta su govorili. Nisam siguran da i oni u ovom trenutku znaju šta su tačno poručili građanima Srbije. Je l' vaš toliki problem da bude izabran predsednik Skupštine? Da li biste više želeli da nemamo predsednika Skupštine, da ga uopšte nemamo, da nemamo konstituisane organe Narodne skupštine, da li to hoćete? Hoćete haos u Srbiji. Rekli smo vam, evo imaćete izbore vrlo brzo, ali je Srbiji potreban parlament. Treba da razgovaramo o izveštaju pregovaračkog tima. Treba da razgovaramo o nekoliko drugih stvari. Vi ceo dan kao papagaji, aha – evo ih ovih u koaliciji, al' smo vas uhvatili na delu. Pa izmislili ste i to, zato što vi nemate čime drugo da se služite nego izmišljotinama. Razumem kada neko sad gleda kako će da napadne DSS, aha – vi ste sada sa radikalima, sada ćemo to da koristimo protiv vas. Džabe vam je kada čovek izađe i pet puta kaže šta misli i šta će da bude. Vi to nećete da čujete zato što vas istina ne zanima, zato što vas ne zanima ništa da čujete sem sebe i sem onoga što ste dobili kao nalog da ovde izgovorite. Moram da priznam, imam mnogo vremena, nemojte da ste nervozni. Slavićemo mnogo, a Srbija će posebno da slavi, ne brinite. Imamo jednu stvar koju nudimo građanima Srbije, a to je da konstituišemo institucije ove zemlje, da imamo predsednika Narodne skupštine, koji će na demokratski način svakome od vas dajući reč, prihvatajući svaki vaš predlog i stavljajućisvaki vaš predlog na dnevni red, da razgovaramo narednih dana, pa čak i ako idu izbori, da i u to vreme, ako imamo neko od ključnih pitanja, kao što znate, po Ustavu Republike Srbije, Skupština o tome može da raspravlja. Koji bi to organ i koje bi to telo raspravljalo ako dođe predlog nove rezolucije za Savet bezbednosti. To mora da bude Narodna skupština Republike Srbije, koju mora da sazove predsednik Narodne skupštine, ali nekome to danas ne odgovara. Neko to danas neće, zato što je nekome potrebno da ne postoje srpske institucije, da nema demokratije u Srbiji, da nemamo Skupštinu, da postoji samo jedno lice, inokosni organ izvršne vlasti, koji bi mogao da kaže šta hoće i kako hoće. Da postoji Boris Tadić, kaplar na Solanu, da taj postoji koji će da nam ponovi ono što ćemo već da čujemo iz Solaninog saopštenja. Nama je potrebno da se čuje cela Srbija, ne mišljenje jedne političke stranke, nego da se čuje i mišljenje njegove političke stranke, ali i da se čuje i političke stranke koja je dobila mnogo više glasova od njegove stranke, sve u koaliciji sa HDZ–om i Rasimom Ljajićem. Potrebno je da se čuje i mišljenje i SPS, i LDP–a, i Demokratske stranke Srbije, i svake druge političke stranke. Pozivam vas još jedanput da se u ranim jutarnjim satima izjasnite u skladu sa svojom savešću za predsednika Narodne skupštine, bilo da je to u pitanju Tomislav Nikolić ili gospođa Milena Milošević, za koju ste videli da nijednu ružnu reč večeras nismo želeli da izgovorimo, zato što se i u tome razlikujemo od naših političkih protivnika. Mi nervozu niti imamo niti bismo je pokazivali, a oni koji su je toliko večeras pokazivali, oni koji toliko nisu mogli da je sakriju, očigledno imaju nečistu savest, imali su nečiste nakane i namere prema Srbiji. Izbor Tomislava Nikolića za predsednika Narodne skupštine je izbor za institucije u Republici Srbiji, izbor za demokratske institucije Republike Srbije i izbor za budućnost Republike Srbije. Glasajte za Tomislava Nikolića. Hvala vam.
Dame i gospodo, poštovana predsedavajuća, kasni su sati, pozivam vas na početku da podržite predlog koji je Demokratska stranka uputila Narodnoj skupštini Republike Srbije, da podržite izbor Milene Milošević za predsednika parlamenta, da podržite očuvanje političkih vrednosti za koje smo se svi zajedno izborili 2000. godine u septembru i za koje smo se svi zajedno izborili 5. oktobra 2000. godine. Nije moguće doneti odluku o predsedniku parlamenta a da to ne bude velika politička odluka. Danas za vrlo kratko vreme ćemo svi zajedno biti svedoci kakva je parlamentarna većina u Narodnoj skupštini Republike Srbije stvorena, i to je politika. Demokratska stranka je, i evo da odgovorim nekima koji su govorili ovde pre mene, sve vreme, i u predizbornoj kampanji, i pre 21. januara i od 21. januara do danas činila ono što je bilo u njenoj moći da formira vladu koja će moći da vodi jasnu proevropsku politiku ove zemlje. Zbog toga što takva politika omogućuje građanima Srbije da dođu do perspektive za bolji život, zbog toga što takva politika omogućuje zemlji da sa najvećom državnom i nacionalnom snagom se bori da sačuva teritorijalni suverenitet na Kosovu i državni integritet. Zbog toga što bi takva vlada omogućila i građanima i državi da svoje interese zaštite. To je naše duboko uverenje. Činjenica da takve vlade nema u ovom trenutku znači da Demokratska stranka nije došla do uverenja da takva politika može da bude vođena. Zbog toga nema vlade kao posledice pregovora koji su vođeni od 21. januara do danas. Govorili smo o bezbednosnom sektoru i naravno da se tu ne radi o tome ko će personalno se baviti kojim poslom, već se radi o činjenici da li sektor bezbednosti može na efikasan način da obavi posao koji Vlada od 2004. godine do danas nije uradila. Nažalost, pre godinu dana su prekinuti pregovori sa Evropskom unijom, zato što Vlada nije imala dovoljno moći i sposobnosti da taj posao privede kraju. Zbog toga što zemlja nije ispunila svoje obaveze, međunarodne, koje ima. I zbog toga je Demokratska stranka insistirala na potpuno jasnim garancijama i na rešenjima koja će omogućiti da Srbija taj posao završi. Da završi posao koji će omogućiti da stigne Rumuniju i Bugarsku. Poštovani dame i gospodo poslanici, i poštovani građani malobrojni koji nas gledate, jer smo nažalost sebi dopustili da ispred nas budu ne samo Mađarska, Češka, Slovačka, Poljska, već uz puno poštovanje prema tim državama i prema građanima tih država, i Rumunija i Bugarska, kao što će, ukoliko ova odluka bude značila trajno formiranje politike, odluka da Srpska radikalna stranka i njen kandidat dobiju mesto predsednika parlamenta značiti da će nas preteći Makedonija, Bosna i Hercegovina i Albanija, i da će država Srbija biti zemlja u kojoj žive najsiromašniji građani u Evropi. To je odluka koja se danas donosi i to su posledice odluke koju će ovaj parlament danas izglasati. Nema ni jedne zemlje u Evropi koja ima ovakve probleme kakve ima Srbije. Probleme neizvršenja međunarodnih obaveza i probleme teške borbe za očuvanje teritorije i državnog suvereniteta. Pod takvim otežanim okolnostima, Srbija mora da se bori za ekonomiju. O tome su ovde govorili poslanici Demokratske stranke, da se bori za to kako da se smanji nezaposlenost, koja je danas oko milion ljudi, da se bori za to kako da dobijemo nove investicije, kako da kapital koji se nalazi u Srbiji postane operativan i kako da omogući ljudima da se zaposle i da žive bolje nego što žive danas. Odlučujemo o tome i svako će naravno, kako to uvek biva u javnim poslovima i u politici, snositi odgovornost za svoju odluku. Ali, to je stvar koju moram još jednom da kažem, ta odluka je politička i ta odluka označava pravac kojim Srbija večeras kreće. Bićemo opozicija toj politici. Od toga da li ste se dogovorili, ovde mislim na DSS i na Radikalnu stranku, oko formiranja Vlade ili ne, zavisi da li ćemo biti opozicija ovom parlamentu. Ukoliko idemo na nove izbore, imaćemo potpuno jasnu sliku, jasnu situaciju, jer će građani Srbije moći da donesu odluku kojim pravcem žele da ova zemlja ide. I, naravno, nema pravičnije i jasnije odluke od odluke koju građani mogu da donesu. Zbog toga apelujem i pozivam sve koji žele evropsku, modernu, demokratsku i prosperitetnu zemlju da glasaju za Milenu Milošević, koja je sposobna da bude dobar predsednik Skupštine, ali da glasaju za priliku koju, ukoliko sada uskratimo građanima Srbije, moraćemo da upotrebimo mnogo truda da bismo je vratili. Glasate za normalnu Srbiju.
Gospodin Mlađan Dinkić.
Dame i gospodo, obraćam se isključivo vama narodnim poslanicima, s obzirom da zaista u ovo vreme ne verujem da iko normalan gleda ovo što se ovde događa, ali želim iskreno vama da kažem ono što je moj utisak celog ovog dana. Meni je žao, iskreno mi je žao, što sam danas čuo toliko napada, međusobnih uvreda jedne demokratske stranke na račun druge demokratske stranke, bez obzira odakle to išlo. Jer ono što je problem, lako je svađati se kasnije, kasnije je teško posle obnoviti partnerstvo. Moram da kažem da mi se čini nažalost da Srbija sada ulazi u period jedne velike političke nestabilnosti. Mislim da ovo što se danas događalo u ovoj skupštini nije dobar znak. Ovi međusobni napadi koji su išli sa svih mogućih strana, odgovori i uvrede, razni izrazi koje smo ovde čuli, nije to nešto što nas iz G17 plus raduje. Mislim da to ne treba da raduje nikoga od nas. Želim da kažem vama poslanicima nešto što sada neće građani čuti jer ne gledaju ovo, ali želim da vi znate. U tim famoznim pregovorima, na kojima sam učestvovao, u direktnim pregovorima sa gospodinom Tadićem i gospodinom Koštunicom, zaista oko programskih ciljeva, o kojima je raspravljano dva dana po nekoliko sati, postignut je potpuni konsenzus. Prosto, meni je bilo neverovatno, i dan–danas, i sad mi je u 3 sata ujutru neverovatno da je cela stvar dospela do takve ivice, zbog jedne stvari koja je meni potpuno neshvatljiva, kako nije mogla biti prevaziđena, a to je na predlog Borisa Tadića da ministar policije bude iz DSS–a, uz to da DSima direktora BIA, odgovor od strane DSS–a je bio tvrd, da se to ne prihvata. Nakon toga usledila je promena i zahtev da ne bude policija, nego odbrana. Sve u svemu, mislim da je to suviše mali razlog da nije došlo do formiranja većinske demokratske Vlade. Pogledajte vi predloge koje su dali DS i DSS, osim u sektoru bezbednosti, nema velike razlike. Naravno da ima ponešto, ali nije to toliko ključno. No, dobro, desilo se. Želim još nešto da kažem poslanicima DSS i Nove Srbije da ne bi otišli sa ove sednice i bili u zabludi. Argument da se na Tadića i njegovo mišljenje utiče iz Strazbura, Brisela, jeste zabluda. To je jedna, rekao bih, zabluda jednog od vaših savetnika predsednika stranke, koji je to razvio do nivoa paranoje. Nije Tadić manji patriota od Koštunice, budite uvereni u to. To vam govorim potpuno iskreno, niti sam ja manji patriota od njih dvojice. Ovde se radi o internim problemima unutar zemlje i zbog toga birati sada Tomu Nikolića, jedini moj zaključak zašto se danas bira Toma Nikolić od strane DSS – Nova Srbija, to je nešto što je katastrofa, to je inat, da se pokaže drugoj strani da, ako se ne pristane na neke uslove, onda će se pokazati šta se može uraditi. Međutim, to je opasna igra, to je problem. Tu nema racionalnosti, to je problem i to ima posledice. To je ono što mene iskreno brine. Neću više govoriti o ovome. Ukoliko izaberete Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine, koji je oličenje politike koju smo zajedno svi pobedili 5. oktobra, G17 plus izlazi iz ovih pregovora, nećemo učestvovati u nastavku konstituisanja organa, jer prosto ne vidimo perspektivu za takav parlament. Očekujemo da će biti raspisani izbori i mislim da će prosto svima nama biti žao zbog neodgovornosti koja je na kraju pokazana i što ipak nije napravljena ta većinska vlada. Mi smo iskreno želeli većinsku vladu demokratskog bloka. Čini mi se, ako poslanici DSS i Nove Srbije glasaju za gospodina Nikolića, učiniće veliku grešku. Mislim da pravite grešku i da te greške trenutno niste svesni. Znam da ne mogu da utičem na vas, ali govorim vam iskreno, mislim da pravite grešku, zbog koje će možda biti jednog dana, nekima od vas, krivo zbog ovoga što ste uradili, jer zapravo znam šta ste radili 7 godina. Ovde je bilo reči koja je Vlada više uradila, prva Vlada posle 5. oktobra ili druga Vlada. Mogu vam reći – i jedna i druga Vlada su dosta uradile, i jedna i druga Vlada nisu uradile sve. Bilo je propusta i kod jedne i kod druge Vlade, ali i jedna i druga su pomicale stvari napred. Naravno da možemo meriti rezultate u ovoj ili onoj oblasti, ali sve to nije bilo vredno ovolike svađe kolika je danas bila. Znam da možda stranke zauzimaju poziciju pred izbore, ali čini mi se da, opet ovo govorim demokratskim strankama, retka je situacija da u tranziciji imate mogućnost da imate treći mandat uzastopno. Bio sam guverner za vreme mandata pre Vlade, ministar finansija za vreme mandata druge Vlade i građani su glasali tako da je bilo moguće formirati ponovo Vladu od stranaka koje su bile u prve dve vlade i imati treći mandat, i završiti tranziciju, i ući u EU. Neverovatno je da takvu šansu propuštamo. Ovo za mene predstavlja samouništenje onoga što smo do danas zvali demokratskim blokom. Ni sada ne mogu da verujem da će se to desiti, ali prosto ide ka tome. Zbog toga, bez pretenzija da na vas utičem, jer znam da ste se dogovorili kako će ko glasati i znam da postoji partijska disciplina, pozivam poslanike DSS i NS da urade nešto što niko od vas ne očekuje, podržite kandidata DS ili makar budite uzdržani, spasite svoju savest. Hvala.
Reč ima Ivica Dačić.
Dame i gospodo, iako su rani jutarnji sati, mislim da vam mojih nekoliko minuta neće mnogo oduzeti od sna, ukoliko ćete ga imati posle ovih stvari što se ovde dešavaju. Želim samo da vam dam napomenu da prestanete da živite u zabludi da su svi u okviru jednog bloka isti i da su svi u okviru drugog bloka isti. Ono za šta ste se borili 5. oktobra, vi ste srušili već u prvoj godini te vaše borbe posle 5. oktobra. DSS je izašla iz tadašnje Vlade. Smenjen je, odnosno nije izabran Mlađan Dinkić i G17 plus je praktično odstranjena iz te vlasti. Najveći protivnik tadašnje Demokratske stranke, koju je predvodio Zoran Đinđić, u operativnom smislu Zoran Živković i Čedomir Jovanović, bila je upravo stranka G17 plus. Tadašnja vlast DS je srušena zahvaljujući DSS, G17, NS, SPO i SPS, gospodine Dinkiću. Tako je formirana Vlada, u kojoj ste vi bili ministar i u kojoj je Labus bio potpredsednik Vlade. Ne bih da govorim o demokratskim vrednostima jednog dela vladavine vaše stranke zato, naročito u vreme kada je 12 hiljada ljudi bilo u zatvorima u vreme vanrednog stanja, način proglašenja vanrednog stanja itd. Uostalom, DS se opredelila prema tom vremenu. DS sadašnja je smenila ta rukovodstva koja su u to vreme vodila stranku i kaznila one koji su glasali iz Bodruma i ne znam kojih sve gradova. Nemojte ovde glumiti jedinstvo demokratskog bloka. Što se nas tiče, nas taj demokratski blok koji vi zovete demokratskim uopšte ne interesuje. To su vaši unutrašnji odnosi i uopšte nam nije žao što se taj demokratski blok raspada. Samo, ne raspada se on večeras. Kada ćete da shvatite da se on raspao već 6. oktobra. Prema tome, radite kako hoćete, samo želim da izrazim zaista očekivanje da ćete nastaviti razgovore i posle ovoga što se večeras ovde dešava. Ne bi me iznenadilo da opet ne bude postignut neki dogovor između vaših stranaka, jer vlast je vlast, a izbori su izbori. Na samom kraju, što se nas tiče iz SPS, još jednom ponavljam, pošto nema parlamentarne većine, nema dogovora o parlamentarnoj većini, mi bismo glasali za predlog svih stranaka oko toga da se napravi rukovodstvo Narodne skupštine na principu Vlade ili dogovora o nekoj vladi narodnog jedinstva. Pošto toga nema, ako postoji predlog stranke koji ima najveći broj glasova, mi ćemo glasati za taj predlog. Da li će biti napravljena Vlada ili ne, to je drugo pitanje. Samo vas sve upozoravam da ne plašite građane posledicama izbora ili neizbora jednog čoveka, jer je narod imao šta da čuje poslednjih nekoliko godina. Naravno, svaka vlast, i naša, i tuđa, i druga, i treća, i četvrta, svaka vlast pomalo čini ono što je zamerala prethodnoj vlasti. Uostalom, vi svi najbolje znate kako je funkcionisala vlast u vreme kada ste je vršili. Tada vam nije smetalo da sarađujete sa nekim strankama tadašnjeg i sadašnjeg bivšeg režima. Stranke se menjaju, ali ono što ostaje je narod i građani. Govorite o izborima. Izbori su održani 21. januara. Šta mislite da će se promeniti posle izbora? Šta će se promeniti posle izbora? Vi u vašim glavama morate da raščistite hoćete li vi, hoće li Tadić sa ovakvim Koštunicom kakav je sa vama ili mislite da je Koštunica drugačiji kada je sa nama, ili nećete uopšte jer mislite da je Koštunica uvek isti. Isto Koštunica treba da raščisti hoće li sa Tadićem, koji je sa Čedom ili koji je bez Čede, ili mislite da su u pitanju dve ili tri potpuno suprotne politike. To su vaši unutrašnji problemi i u te probleme ne želimo da ulazimo. Nas interesuje hoće li Srbija imati političku stabilnost. Radovali bismo se da bilo ko u Srbiji može da napravi vladu da Srbija ne bi ulazila u probleme koje ima bez političkih institucija. Pošto ih nema, još jednom pozivam sve političke stranke da se i posle izbora predsednika, ako bude izabran, konstituišu svi organi i da se ide na konstituisanje Vlade, ili na nove izbore što pre, jer kao što ste sami rekli, Srbija nemože da čeka na vaš dogovor, jer niste u stanju da postignete taj dogovor. Kako sami sebe zovete, demokratskim ili nedemokratskim blokovima, bitno je kako će vas narod nazvati na izborima. Hvala.
Da li još neko ima ko nije iskoristio svoje pravo u vezi sa članom 93. Poslovnika? Ako nema, zaključujem pretres. Saglasno članu 10. stav 5. Poslovnika, utvrđujem listu kandidata za predsednika Narodne skupštine po azbučnom redu prezimena: 1. Milošević Milena; 2. Nikolić Tomislav. Pošto je Narodna skupština obavila pretres i pošto je, saglasno članu 10. stav 5. Poslovnika, utvrđena lista kandidata za predsednika Narodne skupštine, podsećam vas da, prema članu 11. Poslovnika, pre pristupanja izboru predsednika Narodna skupština odlučuje hoće li se glasati tajno ili javno. Ako Narodna skupština odluči da se glasa javno, glasa se prozivanjem poslanika (član 12. Poslovnika). Predlažem da se izbor predsednika obavi javnim glasanjem, prozivkom. Pre glasanja o ovom predlogu, molim da se prebrojavanjem utvrdi broj prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da sednici prisustvuju 243 narodna poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se izbor predsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem, prozivkom. Ko je za ovaj predlog? (244 narodna poslanika) Da li je neko protiv? (Ne.) Da li ima uzdržanih? (Ne.) Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se izbor predsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem, prozivanjem. Prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština odlučila da se izbor predsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem, glasanje treba da obavimo prozivanjem narodnih poslanika (član 12. Poslovnika). Pre prelaska na glasanje prozivkom, podsećam vas da je članom 124. Poslovnika uređen postupak sprovođenja javnog glasanja – prozivkom i da, shodno toj odredbi, treba da: – sekretar Narodne skupštine proziva narodne poslanike po azbučnom redu prezimena, – narodni poslanici koji pristupaju glasanju izgovaraju puno ime i prezime kandidata za koga glasaju, – predsedavajući ponavlja ime i prezime narodnog poslanika koji je glasao i njegovu izjavu, odnosno utvrđuje da je odsutan ili da ne želi da glasa, – sekretar narodne skupštine zapisuje izjavu narodnog poslanika ili njegovu odsutnost uz njegovo ime i prezime na spisku. Pre nego što pređemo na glasanje podsećam vas da je, prema članu 104. Ustava Republike Srbije, utvrđeno da Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika bira predsednika Narodne skupštine, što znači da je za predsednika Narodne skupštine izabran narodni poslanik koji je dobio većinu glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za predsednika Narodne skupštine izabere jedan od predloženih kandidata: 1. Milošević Milena; 2. Nikolić Tomislav. PRISTUPAMO GLASANjU – prozivkom narodnih poslanika. Molim sekretara Narodne skupštine da obavi prozivanje narodnih poslanika po azbučnom redu prezimena i evidentira njihovo izjašnjavanje za nekog od predloženih kandidata za predsednika Narodne skupštine. Napominjem da svaki narodni poslanik treba da izgovori puno ime i prezime kandidata za koga glasa, član 124. stav 4. Poslovnika. Molim narodne poslanike da prilikom glasanja ustanu i izjasne se. (Sekretar Narodne skupštine proziva narodne poslanike po azbučnom redu.) Avramović Dragan – za Tomislava Nikolića; Avramović Milan– za Tomislava Nikolića; Albijanić Miloljub – za Milenu Milošević; Aleksić Bojana – za Tomislava Nikolića; Aligrudić Miloš – za Tomislava Nikolića; Anastasovski Dragoljub – za Tomislava Nikolića; Andrić Ivan – za Milenu Milošević; Antić Zoran – za Tomislava Nikolića; Antonijević Vuko – za Tomislava Nikolića; Arsić Veroljub – za Tomislava Nikolića; Adžić Slobodan – za Tomislava Nikolića; Bajatović Dušan – za Tomislava Nikolića; Baković Tatomir – za Tomislava Nikolića; Banović Donka – za Tomislava Nikolića; Baralić Rajko – za Tomislava Nikolića; Batić dr Vladan – za Milenu Milošević; Belić Milorad – za Tomislava Nikolića; Bečić Igor – za Tomislava Nikolića; Bogdanović Goran – za Milenu Milošević; Bogdanović mr Nenad – odsutan; Božić-Talijan Elena – za Tomislava Nikolića; Buha Milorad – za Tomislava Nikolića; Valjarević Saša – za Tomislava Nikolića; Varga Laslo – za Milenu Milošević; Vasiljević Željko – za Tomislava Nikolića; Vlaović Mika – za Tomislava Nikolića; Vlahović Aleksandar – za Milenu Milošević;Vojić-Marković Milica – za Tomislava Nikolića; Vujadinović mr Dragan – za Milenu Milošević; Vukelić Nikola – za Tomislava Nikolića; Vukićević Lidija – za Tomislava Nikolića; Vuković Jadranko – za Tomislava Nikolića; Vuković Milan – za Milenu Milošević; Vučić Aleksandar – za Tomislava Nikolića; Vučić Borka – za Tomislava Nikolića; Vučićević Vladan – za Tomislava Nikolića; Vučković Milan – za Milenu Milošević; Vučković Nataša – za Milenu Milošević; Gavrilović Slobodan – za Milenu Milošević; Gajić Gordana – za Tomislava Nikolića; Galgo-Ferenci Andrea – za Milenu Milošević; Glišić Darko – za Tomislava Nikolića; Grubješić Suzana – za Milenu Milošević; Grujić Mladen – za Tomislava Nikolića; Davidović Goran – za Tomislava Nikolića; Daja Jovan – za Tomislava Nikolića; Damjanović Jovan – za Tomislava Nikolića; Damnjanović Dragi – za Milenu Milošević; Dačić Ivica – za Tomislava Nikolića; Delić Božidar – za Tomislava Nikolića; Despotović Zoran – za Tomislava Nikolića; Dimitrijević Milan – za Tomislava Nikolića; Dimitrijević dr Ninoslav – za Tomislava Nikolića; Dinkić Mlađan – za Milenu Milošević; Dinčić Vuk – za Milenu Milošević; Duvnjak Momčilo – za Tomislava Nikolića; Dulić dr Oliver – za Milenu Milošević; Đelić Božidar – za Milenu Milošević; Đidić Miodrag – za Milenu Milošević; Đokić Branimir – za Tomislava Nikolića; Đokić Milan – za Milenu Milošević; Đoković Dragiša – za Milenu Milošević; Đurić Arsen – za Tomislava Nikolića; Đurić dr Rajko – za Milenu Milošević; Živanović mr Srboljub – za Tomislava Nikolića; Živkov Dragan – za Tomislava Nikolića; Živković Milenko – za Tomislava Nikolića; Žutić dr Nikola – za Tomislava Nikolića; Zankov Stefan – za Tomislava Nikolića; Zdravković Ljiljana – za Milenu Milošević; Zdravković Nebojša – za Milenu Milošević; Zečević Ivana – za Tomislava Nikolića; Ilić Borko – za Tomislava Nikolića; Ilić Radiša – za Tomislava Nikolića; Janković Vladeta – odsutan; Janković Nenad – za Milenu Milošević; Jevremović Radoslav – za Tomislava Nikolića; Jevtić Miloš – za Milenu Milošević; Jerkov Aleksandra – za Milenu Milošević; Jerković Slavko – za Tomislava Nikolića; Jovanović Branislav – za Milenu Milošević; Jovanović Vidoje – za Tomislava Nikolića; Jovanović Dejan – za Milenu Milošević; Jovanović Zlatan – za Tomislava Nikolića; Jovanović Ivan – za Milenu Milošević; Jovanović Nataša – za Tomislava Nikolića; Jovanović Čedomir – za Milenu Milošević; Jović Radoslav – za Tomislava Nikolića; Jojić Petar – za Tomislava Nikolića; Jorga dr Jagoda – za Milenu Milošević; Josimov Ivan – za Tomislava Nikolića; Jocić Radica – za Tomislava Nikolića; Kalanović Verica – za Milenu Milošević; Kitić Svetlana – za Tomislava Nikolića; Kišmarton Oto – za Tomislava Nikolića; Knežević Biljana – za Tomislava Nikolića; Kovačević Veljko – za Tomislava Nikolića; Kovačević Zorica – za Tomislava Nikolića; Kolundžija Nada – za Milenu Milošević; Konstantinović Nenad – za Milenu Milošević; Koprivica Božidar – za Tomislava Nikolića; Korać Žarko – odsutan; Krasić Zoran – za Tomislava Nikolića; Krstin Milorad – za Tomislava Nikolića; Krstić Nenad – za Milenu Milošević; Kuntić Petar – za Milenu Milošević; Laušević Maja – za Milenu Milošević; Lovrin-Gavrilović Danijela – za Milenu Milošević; Ljiljak Branka – za Milenu Milošević; Ljubenović Tomislav – za Tomislava Nikolića; Magda Jon – za Milenu Milošević; Maraš Slobodan – za Milenu Milošević; Marinković dr Dušan – za Milenu Milošević; Marjanović Vesna – za Milenu Milošević; Markićević Miroslav – za Tomislava Nikolića; Marković Dragan – za Tomislava Nikolića; Marković Jelena – za Milenu Milošević; Marković Milan – za Milenu Milošević; Marković Milovan – za Milenu Milošević; Marković Momir – za Tomislava Nikolića; Martinović Aleksandar – za Tomislava Nikolića; Martinović Vesna – za Milenu Milošević; Martić Miroslav – za Milenu Milošević; Marton Aleksandar – za Milenu Milošević; Marčok Pavel – za Milenu Milošević; Matić Slavoljub – za Tomislava Nikolića; Mašić prof. dr Zoran – za Tomislava Nikolića; Migati Amjad – za Tomislava Nikolića; Mijailović Predrag–Lune – za Tomislava Nikolića; Mikić Predrag – za Tomislava Nikolića; Milanović mr Radivoje – za Milenu Milošević; Milenković mr Marko – za Tomislava Nikolića; Milentijević Vladimir – za Tomislava Nikolića; Milivojević Srđan – za Milenu Milošević; Milić Nenad – za Milenu Milošević; Miličković Milosav – za Tomislava Nikolića; Milišić Marija – za Tomislava Nikolića; Milovankić Radovan – za Tomislava Nikolića; Milovanović dr Bojan – za Tomislava Nikolića; Milovanović Radoslav – za Milenu Milošević; Milošević Jasmina – za Tomislava Nikolića; Milošević dr Kosta – za Milenu Milošević; Milošević Milena – uzdržana; Milošević Radmilo – za Tomislava Nikolića; Miljanić Jovan – za Tomislava Nikolića; Mirović mr Dejan – za Tomislava Nikolića; Mićić Nataša – za Milenu Milošević; Mićunović Dragoljub – za Milenu Milošević; Mihajlović Vojislav – za Tomislava Nikolića; Mihajlović Zvonko – za Tomislava Nikolića; Mihajlović Miletić – za Tomislava Nikolića; Mihajlović Ognjen – za Tomislava Nikolića; Mladenović Slobodanka – za Tomislava Nikolića; Momirov Nadica – za Milenu Milošević; Momčilov dr Paja – za Tomislava Nikolića; Mrvoš Dušan – za Tomislava Nikolića; Mrkonjić Milutin – za Tomislava Nikolića; Muković Mujo – za Milenu Milošević; Mučenski dr Đura – za Milenu Milošević; Nedimović Branislav – za Tomislava Nikolića; Nikolić-Vukajlović Vesna – za Tomislava Nikolića; Nikolić Dejan – za Milenu Milošević; Nikolić Zoran – za Tomislava Nikolića; Nikolić Milan – za Tomislava Nikolića;Nikolić Tomislav – uzdržan; Novaković Nikola – za Milenu Milošević; Obradović dr Žarko – za Tomislava Nikolića; Obradović Radojko – za Tomislava Nikolića; Omeragić Bajram – odsutan; Omerović Meho – za Milenu Milošević; Palalić Jovan – za Tomislava Nikolića; Paskaš Tatjana – za Milenu Milošević; Pastor Balint – za Milenu Milošević; Perić Sreto – za Tomislava Nikolića; Perjaničić Dejan – za Tomislava Nikolića; Petković Vladimir – za Milenu Milošević; Petković Miroslav – za Tomislava Nikolića; Petković Stojanka – za Milenu Milošević; Petković dr Čedomir – za Milenu Milošević; Petrov Zoran – za Milenu Milošević; Petrović Vidoje – za Milenu Milošević; Petrović Dušan – za Milenu Milošević; Petrović Petar – za Tomislava Nikolića; Petronijević Milisav – za Tomislava Nikolića; Pešić Vesna – za Milenu Milošević; Pivac Žarko – za Milenu Milošević; Plužarević Vitomir – za Tomislava Nikolića; Poskurica prof. dr Mileta – za Tomislava Nikolića; Poturak Munir – za Milenu Milošević; Prokić Nenad – za Milenu Milošević; Proroković Dušan – za Tomislava Nikolića; Raguš Marina – za Tomislava Nikolića; Radeta Vjerica – za Tomislava Nikolića; Radić Gojko – za Tomislava Nikolića; Radovanović Milovan – za Tomislava Nikolića; Radovanović Radovan – za Milenu Milošević; Radović Milica – za Tomislava Nikolića; Radulović Miloš – za Tomislava Nikolića; Rajkov Gordana – odsutna; Rajčić Dejan – za Tomislava Nikolića; Rakovac Goran – za Tomislava Nikolića; Ranđelović Miljan – za Milenu Milošević; Ranđelović prof. dr Nebojša – za Milenu Milošević; Ristić Boško – za Milenu Milošević; Savić Nikola – za Tomislava Nikolića; Samofalov Konstantin – – za Milenu Milošević; Sekulić Vlado – za Tomislava Nikolića; Simonović Dragoljub – za Tomislava Nikolića; Simonović mr Miloš – za Milenu Milošević; Spasojević Srđan – za Tomislava Nikolića;Spaho Sulejman – za Tomislava Nikolića; Stanković mr Živojin – za Milenu Milošević; Stanković Milena – za Milenu Milošević; Stevanović Zorica – za Tomislava Nikolića; Stević Zvonimir – za Tomislava Nikolića; Stefanović Goran – za Milenu Milošević; Stefanović Nebojša – za Tomislava Nikolića; Stojaković - Milovanović Svetlana – za Milenu Milošević; Stojanović Svetlana – za Tomislava Nikolića; Stojanović - Plavšić Snežana – za Milenu Milošević; Stojković Goran – za Milenu Milošević; Stošić Predrag – za Tomislava Nikolića; Stupar Dušan – za Tomislava Nikolića; Tabaković mr Jorgovanka – za Tomislava Nikolića; Tišma Jovan – za Milenu Milošević; Todorović Dragan – za Tomislava Nikolića; Toman Marina – za Tomislava Nikolića; Tomanova-Makanova Ana – za Milenu Milošević; Tomić Željko – za Tomislava Nikolića; Topalović Zdravko – za Tomislava Nikolića; Topalović Slaviša – za Tomislava Nikolića; Tot Tamaš – za Milenu Milošević; Tošković Vučeta – za Tomislava Nikolića; Umičević Predrag – za Milenu Milošević; Halimi Riza – za Milenu Milošević; Hasanović-Korać Biljana – za Milenu Milošević; Hrebik Jaroslav – za Milenu Milošević; Cvetanović Goran – za Tomislava Nikolića; Cvetković Petar – za Tomislava Nikolića; Čanak Nenad – za Milenu Milošević; Čolić Dragan – za Tomislava Nikolića; Čomić Gordana – za Milenu Milošević; Džudžević Esad – odsutan; Šajn Srđan – uzdržan; Šami Zoran – za Tomislava Nikolića; ŠarovićNemanja – za Tomislava Nikolića; Šerifov Edip – za Milenu Milošević; Škrbić Milan – za Tomislava Nikolića; Šormaz Dragan – za Tomislava Nikolića; Šutanovac Dragan – za Milenu Milošević. [[Nastavak posle pauze – 04,15 časova]] Molim narodne poslanike da uđu u salu, pošto imamo rezultate izbora. Pošto smo obavili glasanje za izbor predsednika Narodne skupštine prozivkom, zaključujem glasanje i pristupamo utvrđivanju rezultata. Dozvolite mi da saopštim rezultate glasanja. Od 244 narodna poslanika koji su pristupili glasanju, 99 poslanika je glasalo za kandidata Milošević Milenu, 142 poslanika je glasalo za drugog kandidata – Tomislava Nikolića. [[Aplauz.]] Molim vas, nisam završila proceduru do kraja. Tri narodna poslanika su se uzdržala od glasanja, odnosno nisu glasala. Poštovani narodni poslanici, na osnovu vašeg glasanja, konstatujem da je kandidat narodni poslanik Tomislav Nikolić dobio većinu glasova svih narodnih poslanika i da je Narodna skupština za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije izabrala Tomislava Nikolića. [[Aplauz.]] Dozvolite mi da u vaše ime i u svoje čestitam Tomi Nikoliću na izboru za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Molim predsednika Narodne skupštine da preuzme predsedavanje sednice Narodne skupštine. [[Aplauz.]]