Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 130narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali,molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 108 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Miloš Jevtić, Gordana Čomić, Borka Vučić, Riza Halimi, Ivica Dačić i Tomislav Nikolić. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – IZBOR SUDIJA USTAVNOG SUDA SA LISTE KANDIDATA KOJU JE PODNEO PREDSEDNIK REPUBLIKE Primili ste listu kandidata za izbor sudija Ustavnog suda koju je predložio predsednik Republike Srbije, sa biografskih podacima kandidata, kao i saglasnost kandidata da prihvataju kandidaturu. Podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi 5 časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe po rasporedu koji vam je poznat. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 178. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Obaveštavam vas da je ovlašćeni predstavnik SRS narodni poslanik Zoran Krasić, a ovlašćeni predstavnik LDP-a je narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Izvolite, reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović, pa potom narodni poslanik Balint Pastor.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, danas nam predstoji diskusija o drugoj tački dnevnog reda, tiče se izbora sudija Ustavnog suda sa lista koju je Narodnoj skupštini predložio predsednik Republike Boris Tadić. Naravno, i za ovaj deo postupka imenovanja, a potom konstituisanja Ustavnog suda, važi ono što smo rekli kritikujući odredbe Predloga zakona o Ustavnom sudu. Najpre imamo neke primedbe o načelnim pitanjima. Prvo je, koja je procedura primenjena prilikom utvrđivanja liste od 10 kandidata za sudije Ustavnog suda. Naime, član 172. Ustava govori o sastavu Ustavnog suda i o tome koji državnom organu kojem daje predlog, ali se nigde ne govori o proceduri, odnosno o načinu kojim se dolazi do liste koja ide kao zvanični predlog. Može se reći da je, što se tiče imenovanja prvog sastava Ustavnog suda, bilo nemoguće da se primeni druga procedura do one za koju mogućnost daje član 172. Ustava, ali sam dužan da podsetim, shodno onome o čemu sam govorio prilikom kritike Predloga zakona o Ustavnom sudu, da ni taj predlog ne predviđa proceduru kojom se dolazi do kandidata koji treba da budu sudije Ustavnog suda. Naime, i u Predlogu zakona o kome smo već diskutovali, koji smo kritikovali, samo se u članu 11. pominje procedura, a i to što se u članu 11. pominje samo upućuje na član 172. Ustava, koji u stvari ne pominje nikakvu proceduru. Zato postavljam pitanje, vama gospodine predsedniče i nadam se da ću dobiti odgovor, koja je procedura primenjena da bi se došlo do 10 kandidata o kojima će danas, odnosno kada bude dan za glasanje odlučivati Narodna skupština? Shodno pitanju koja je procedura primenjena, postavio bih i pitanje koji su kriterijumi primenjeni? Kada smo razmatrali na sednici Odbora za ustavna pitanja kandidate koje će Narodna skupština predložiti predsedniku Republike, vođena je diskusija i o tome, jer su se na listi našli neki kandidati koji ni po jednom kriterijumi ne mogu da zadovolje ono što se traži u Ustavu, a to je da kandidat za sudiju Ustavnog suda može da bude samo istaknuti pravnik, odnosno neko ko se bavi profesurom na pravnom fakultetu, kako stoji u Ustavu. Shodno ovome što imamo ispred sebe, odnosno ovom spisku sa biografijama, možemo zaključiti da se o ovakvom pristupu, odnosno o ovakvoj proceduri nije vodilo računa ni kada je sastavljana lista od 10 kandidata o kojima će se izjasniti Narodna skupština. Očigledno da i lista koju je predložio predsednik Republike i lista koju će predsedniku Republike predložiti Narodna skupština ukazuju na to da će se raditi o jednom partijskom sudu koji će biti u krnjem sastavu. Dakle, taj sud u samom startu svog bivstvovanja nosi dve negativne karakteristike. Jedna je da je u krnjem sastavu, što dovodi do toga da je moguća svaka vrsta opstrukcije, koju može da vrši samo jedan sudija, pa do toga da nisu ispoštovani kriterijumi, odnosno da se na listi nalaze ljudi koji ne mogu da budu ni sudije opštinskih sudova, a kamoli sudije Ustavnog suda. Takođe se postavlja i jedno načelno pitanje, naime, radno-pravni status sudija Ustavnog suda Predlog zakona o Ustavnom sudu, a ni Ustav ne regulišu. O tome smo nadugačko i naširoko diskutovali prilikom rasprave o Predlogu zakona o Ustavnom sudu. To pitanje ne postavljam slučajno jer, shodno važećim radno-pravnim propisima, koji će se primenjivati i na sudije Ustavnog suda, jer ne postoji leks specijalis koji tretira tu materiju, ovde u ovom spisku nailazimo na ljude kojima po sadašnjim propisima, recimo kandidatu Vlatkoviću iduće godine, treba da počne penzija; on iduće godine ispunjava uslove za odlazak u penziju, pa zatim gospođa Branka Ćurčija i da ne nabrajam dalje. Shodno činjenici da mandat sudija Ustavnog suda traje devet godina, postavlja se pitanje šta će se događati sa Ustavnim sudom kada se primene radno-pravni propisi koji se tiču i sudija Ustavnog suda, odnosno da li ćemo kroz svu ovu proceduru, za koju ne znamo koja se pravila primenjuju, prolaziti ponovo naredne godine, kada sudije koje budu ovih dana imenovane budu ispunile uslove za odlazak u penziju. Poslanička grupa LDP neće podržati ovakav pristup imenovanja sudija Ustavnog suda, između ostalog, i zbog toga što nije utvrđena procedura, što je korišćen paušalni pristup prilikom procedure za imenovanje, odnosno za određivanje liste sudije, i koje je imenovao predsednik Republike i liste kandidata za sudije koje će imenovati Narodna skupština. Shodno razlozima koje sam sada naveo vezane za načelna pitanja procedure, a i za suštinska pitanja koja vidimo iz biografija kandidata za sudije Ustavnog suda, stav poslaničke grupe LDP biće ovakav. Gospodine predsedniče, zahvaljujem na pažnji i napominjem da ćemo drugih 10 minuta iskoristiti prilikom završnog izlaganja, nakon obavljene rasprave.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Čedomir Jovanović, a potom će reč dobiti Pastor Balint, kao šef poslaničkog kluba.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 87. Poslovnika. Citiraću ga: "Na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove". Citiraću i član 166. Ustava Republike Srbije, u kome se kaže: ''Ustavni sud je samostalan i nezavisan državni organ koji štiti ustavnost i zakonitost i ljudska i manjinska prava i slobode. Odluke Ustavnog suda su konačne, izvršne i obavezujuće.'' Mi danas razgovaramo o kandidatima za sudije Ustavnog suda. Srbija nema Ustavni sud. U kakvoj atmosferi protiče ova rasprava? Gde su predstavnici Vlade, gde su predlagači imena o kojima mi danas treba da razgovaramo? Zašto takvo nepoštovanje prema toliko važnoj instituciji koja je potrebna ovoj zemlji? Mi smo održali konsultacije pre početka ove sednice. Razgovarali su šefovi poslaničkih grupa. Pomenute su neke pravne nedoslednosti, nejasnoće, nepreciznosti, ali upravo nejasnoće i nepreciznosti su obavezivale predstavnike predlagače, bez obzira da li govorimo o predstavnicima parlamentarnih grupa koje su predložile kandidate za sudije ili o predstavniku predsednika Republike, ukoliko on sam neželi ovde da se pojavi. Nama su ta obrazloženja manje važna, ali je potrebno pokazati drugačiji odnos prema tako važnom pitanju kao što je formiranje Ustavnog suda Republike Srbije. To je obaveza kojoj nije odgovoreno na vreme i to je obaveza kojoj se danas ne odgovara na valjan način. Znači, nova greška. Koji onda sud mi priznajemo ako ne priznajemo Ustavni sud i koji sud mi poštujemo, ako ne poštujemo kao Parlament ovako važnu instituciju, kao što je institucija Ustavnog suda, čije su odluke konačne, izvršne i opšteobavezujuće? Nema nijednog predstavnika Vlade. Je l' to poruka onih koji su nam obećali pravnu državu, poruka sa kojom Parlament treba da se složi? Nema predstavnika predsednika Republike, nema nikoga ko može da odgovori na ta pitanja koja mi postavljamo. Po kojim procedurama se došlo do ovih kandidatura i po kojim kriterijumima? Po političkim, kao što se uvek u Srbiji radilo, i u Miloševićevo vreme, i u vreme DOS-a, ali i danas. Ako nije bilo mogućnosti da se te promene unesu 2001. godine, kada je biran Ustavni sud, zašto ih nema danas, zašto one nisu definisane Ustavom? Zato što niko nije razmišljao o Srbiji budućnosti. Traženo je političko pokriće za propali politički projekat i danas Srbija plaća cenu toga. U ovom ustavu su morali biti definisani i kriterijumi i procedure po kojima se biraju sudije Ustavnog suda. To svesno nije urađeno, to nije slučajan propust, to je poruka onih koji su tada bili na vlasti, koji su danas vlast, da će oni biti ti koji će tumačiti i štititi pravo i zakone u ovoj zemlji, ali i nezavisne institucije koja bi svaki njihov postupak stavila izvan zakona i izvan Ustava, kao što je to bio slučaj do sada. Na jedan loš način je započela rasprava, ovo je sramota, ovo je ponižavanje građana i ovo je ugrožavanje elementarnih demokratskih principa na kojima se zemlja mora razvijati, jer je jasno da kroz ovakav postupak nećemo dobiti Ustavni sud koji je ovoj zemlji potreban. Što se tiče nekulture koja obeležava ovakvu raspravu, žaomi je što ona dolazi iz poslaničke grupe DS.
Reč ima narodni poslanik Pastor Balint.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kao prvo, ispred narodnih poslanika Saveza vojvođanskih Mađara, moram da kažem da nam je zadovoljstvo što će biti deblokiran rad Ustavnog suda posle više od godinu dana, ali isto tako treba da kažem da ni u raspravi u vezi Predloga zakona o Ustavnom sudu ovde niko nije rekao ko je odgovoran za to da jedna tako važna institucija, kakva je Ustavni sud Republike Srbije, ne radi već više od godinu dana. Ko je odgovoran za to da Ustavni sud u ovom trenutku ima oko 1.000 nerešenih pitanja i ko je odgovoran za ovakvo stanje? Mislim da i sa ove govornice moramo reći da potpunu odgovornost za ovo stanje snose stranke koje su činile prethodnu i sadašnju Vladu. Znači, prethodna i sadašnja Vlada, odnosno one stranke koje su činile prethodnu i sadašnju Vladu treba da snose potpunu odgovornost za to da jedna tako važna institucija, koja u Evropi funkcioniše u svim zemljama već više od 90 godina, znači od Hansa Kelsena, u ovoj zemlji ne funkcioniše već više od godinu dana. Pored toga, isto tako treba da kažem, odnosno primoran sam da kažem da je vrlo loše što nemamo tu danas predsednika Republike, kao ovlašćenog predlagača liste sudija, ili nemamo barem predstavnika predlagača ovih sudija. To nije ponižavanje samo institucije Ustavnog suda i nije samo ponižavanje Parlamenta, kako je to gospodin Čedomir Jovanović rekao, nego to smatram i poniženjem ovih kandidata koje je predložio predsednik Republike. Mislim da je vrlo loše za ove ljude koji su prihvatili da budu kandidati za sudije Ustavnog suda da tu nema nikoga ko bi rekao zašto je smatrao da ovi ljudi budu na listi kandidata za sudije Ustavnog suda. Pošto nema tu ni predlagača, ni predstavnika predlagača, ne znam ni koliko je celishodno reći bilo šta o ovim imenima. Ne znam koliko je celishodno postavljati bilo kakva pitanja, ali mislim da je to dobro uraditi, ako ne zbog druge stvari, onda zbog građana i zbog javnosti. Mi moramo pretpostaviti da su sva ta lica koja su na ovoj listi, kao kandidati za sudiju Ustavnog suda, stručni ljudi, istaknuti pravnici, da ispunjavaju i ljudske i moralne uslove za to da budu kandidati za sudiju Ustavnog suda. Mi to ne možemo osporiti, jednostavno smatamo da predsednik Republike sigurno nije, to je jedna oboriva pretpostavka, ali moramo smatrati da predsednik Republike ne bi nikoga predložio za sudiju Ustavnog suda ko ne ispunjava i stručne, i moralne, i ljudske uslove iz Ustava i zakona da bude kandidat za sudiju Ustavnog suda. Isto tako, ne osporavajući to da su svi ovi ljudi i moralni, i časni i dobri pravnici, treba da kažem i to da je veoma tužno što predsednik Republike nije mislio da je bitno da na ovoj listi kandidata za sudije Ustavnog suda budu i predstavnici nacionalnih manjina. Mislim da je to jedan vrlo, vrlo loš signal pripadnicima nacionalnih manjina, državljanima Republike Srbije, jer je to signal da, bez obzira na to što jednu trećinu stanovništva Republike Srbije čine predstavnici nacionalnih manjina, predsednik Republike Srbije, koji bi trebalo da bude predsednik svih građana Republike Srbije, smatra da nacionalne manjine nemaju istaknute pravnike, moralne i časne ljude koje bi vredelo predložiti za sudije Ustavnog suda. Moram da kažem, bez obzira na to što nije tu predsednik Republike, da nacionalne manjine, i Hrvati, i Bošnjaci i Mađari, i Slovaci, i Rumuni, i Albanci, ali sam isto tako siguran da i Romi i druge nacionalne manjine u Republici Srbiji imaju moralne, časne i stručne kandidate za obavljanje funkcije ili posla sudije Ustavnog suda. Siguran sam da nacionalne manjine imaju i sudije, i javne tužioce, i advokate i profesore na pravnim fakultetima širom Republike Srbije koji bi mogli da budu sudije Ustavnog suda. To, nažalost, gospodin Boris Tadić, predsednik Republike Srbije, nije tako mislio i na ovoj listi od 10 kandidata za sudije Ustavnog suda nema nijednog kandidata koji pripada nekoj nacionalnoj manjini u Republici Srbiji. Sreća je što na osnovu Ustava Republike Srbije kandidate za sudije Ustavnog suda ne predlaže samo predsednik Republike, nego predlaže i Narodna skupština Republike Srbije. Bez obzira na to što je to sledeća tačka dnevnog reda Narodne skupštine, želeo bih odmah da kažem na ovom mestu da poslanička grupa Manjina i poslanička grupa Vojvođanski poslanici imaju kandidate za sudiju Ustavnog suda iz reda nacionalnih manjina, i ti kandidati će biti na toj listi, i isključivo od predsednika Republike će zavisiti da li će neko od tih kandidata i postati sudija Ustavnog suda. Želeo bih sa ovog mesta da apelujem i na predsednika Republike gospodina Borisa Tadića da, ukoliko to u prvom koraku nije učinio, znači nije predložio da neko od pripadnika nacionalnih manjina bude kandidat za sudiju Ustavnog suda, onda barem izabere kandidata, pripadnika nacionalne manjine, za sudiju Ustavnog suda sa liste koju će mu predložiti Narodna skupština Republike Srbije. Siguran sam da je u interesu cele Republike Srbije da barem jedan sudija Ustavnog suda bude pripadnik nacionalnih manjina, a želeo bih da podvučem još jedanput da sam siguran da nacionalne manjine, koje čine jednu trećinu stanovništva Republike Srbije, imaju moralne, časne i stručne ljude za obavljanje funkcije sudije Ustavnog suda. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Boško Ristić, potom narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mogu da kažem da sam kao građanin, kao pravnik i kao narodni poslanik srećan da će Srbija dobiti Ustavni sud. Mislim da predloženi kandidati i zakon o Ustavnom sudu upravo stvaraju garanciju za zaštitu ljudskih i manjinskih prava i sloboda.
Gospodine Ristiću, vi reklamirate povredu Poslovnika?
Da, mogu da kažem da je to član 178. Poslovnika o radu Narodne skupštine, koji definiše postupak za izbor i razrešenje funkcionera koje bira Narodna skupština. U članu 178. predviđeno je da Narodna skupština bira predsednika i sudije Ustavnog suda. Član 172. Ustava kaže da Narodna skupština bira pet kandidata sa liste od 10 koju predlaže Skupštini predsednik Republike Srbije. Ovlašćenje predsednika proističe iz samog Ustava. Legitimitet je predsednik dobio na izborima i predstavlja volju građana Srbije, ion imaustavno ovlašćenje da Skupštini predloži izbor sudija Ustavnog suda, a s druge strane on takođe ima ovlašćenje da sa liste koju njemu dostavi Skupština, sa liste od 10, imenuje pet sudija Ustavnog suda. Kao što predsednik Narodne skupštine nema obavezu, pravo, ni ovlašćenje da obrazlaže predsedniku Republike listu koju Skupština dostavlja predsedniku, tako je po principu jednakosti koju je Ustav hteo da uspostavi između parlamenta i predsednika u ovoj situaciji, raspodeli moći između izvršne vlasti parlamenta i predsednika države, tako i predsednik Republike nema obavezu, a nema ni pravo, jer mu to Ustavom nije dato, da obrazlaže Skupštini i lobira za pet od 10 kandidata koje prosleđuje Skupština. Što se tiče razloga zašto Ustavni sud do sada nije konstituisan, mogu da kažem, samo u ime DS, da je prva mogućnost, na osnovu Ustava i Zakona osprovođenju Ustava, kada se pred Skupštinom našao predlog za izbor sudija Ustavnog suda i zakon koji definiše i poziciju i postupak Ustavnog suda. Prema tome, DS ne može da snosi odgovornost za političku krizu u kojoj su se našli parlament i Vlada u prošlom sazivu, a ta politička kriza je razrešena izborima i usvajanjem Ustava i zakona za njegovo sprovođenje. Prema tome, želim da zaključim da smatram da je od interesa građana u Srbiji da Ustavni sud bude konstituisan, da budu izabrani i predsednik i sudije Ustavnog suda. Smatram da su predloženi kandidati koje će Skupština uputiti predsedniku, a s druge strane i kandidati koje je predsednik uputio Skupštini, potpuna garancija da ćemo imati ljude od struke koji su dali doprinos razvoju pravnog sistema, o tome govore njihove biografije, da Ustavni sud svoju funkciju obavlja u skladu sa onim kako je njegova pozicija definisana Ustavom. Očekujem bolju zaštitu građanskih prava, manjinskih prava i sloboda, a isto tako i garanciju da će državne institucije bolje i efikasnije raditi i da će država biti u suštini servis građana u zaštiti njihovih prava i sloboda. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu odredbe člana 27, i tiče se vaših nadležnosti, vaših obaveza i vaše odgovornosti, gospodine predsedniče. Prvo, trebalo je da predstavite gospodina Ristića kao ovlašćenog zastupnika predsednika Republike. Ne znam šta je on reklamirao, u svakom slučaju nije reklamirao povredu Poslovnika. A što se tiče odgovornosti, gospodine Ristiću, za nerad Ustavnog suda, možda DS ne snosi posledice za stanje pre formiranja Vlade, ali u svakom slučaju će snositi odgovornost za ovakav predlog i za ovakav budući sastav Ustavnog suda. Gospodine predsedniče, pošto ste vi obavezni da se starate o poštovanju Ustava, trebalo je ovaj predlog da vratite predsedniku Republike. Zašto? Zato što Ustav u članu 172. stav 5. kaže da se sudije biraju i imenuju među istaknutim pravnicima. U svom obrazloženju ove liste predsednik Republike kaže jednu rečenicu: "Smatram da predloženi kandidati poseduju stručne i lične kvalitete na osnovu kojih mogu obavljati funkciju na koju sam ih predložio". Čime je predsednik Republike obrazložio ustavnu odredbu da su ovo istaknuti pravnici? Nema tog obrazloženja. Znači, povređen je Ustav. To je jedno. Drugo, zakon predviđa da se sudije Ustavnog suda biraju na vreme od pet godina. Troje od deset predloženih kandidata iduće godine idu u penziju. Samo dvoje mogu da ispune uslov da svih devet godina budu sudije Ustavnog suda. Pa šta mi biramo? Em krnji, em partijski, em penzionerski sud. Iduće godine će opet da bude metež ovde. Kada jedan ode u penziju, ne može da se odlučuje dvotrećinskom većinom, za one stvari za koje Ustavni sud treba da postupa dvotrećinskom većinom. Dalje, gospodine predsedniče, pet od deset predloženihkandidata nemaju položen pravosudni ispit. Znači, mi se vraćamo na nekakav laički sud, na ono vreme onog bivšeg režima kada su bili sudovi udruženog rada, laički sudovi, kada je ekonomista, pokojni gospodin Butulija, bio predsednik Ustavnog suda. Znači, na ovaj način, a vi ste za to odgovorni, bira se partijski, krnji, penzionerski, laički i potpuno nekvalifikovan, nekompetentan i nestručan sud. Ne možemo praviti ode, gospodine Ristiću, tom sudu, po principu "bolje išta nego ništa", dosad nismo imali, pa sada svako može da bude sudija Ustavnog suda. Hvala.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Bajram Omeragić, potom narodni poslanik Dragan Todorović.
Član 27. Tražim objašnjenje povodom predsednikovog predloga kandidata za sudije Ustavnog suda. Pogledao sam biografije i u biografijama stoji gde kandidati sada rade, gde žive. Video sam da gotovo 90 i više posto ovih koji su na listi žive i rade u Beogradu i mislio sam da se bira ustavni sud grada Beograda. Bira se Ustavni sud Republike Srbije i mislim, ovo što je i moj kolega Balint Pastor govorio o tome, da jedna trećina građana Srbije su građani koji pripadaju nacionalnim manjinama i normalno bi bilo u svakom društvu da najmanje dva kandidata iz redova pripadnika nacionalnih manjina, koji ispunjavaju zakonom predviđene uslove da budu sudije Ustavnog suda, budu i predloženi od predsednika Republike, s obzirom da od deset kandidata predsednik nije predložio nijednog pripadnika nacionalnih manjina. Ne bih citirao analitičare, ne bih citirao ni predsednika, koji se mnogo puta zahvaljivao nacionalnim manjinama što su se opredelile za demokratskog kandidata u drugom krugu izbora za predsednika Republike, međutim, od deset kandidata nije predložen nijedan pripadnik nacionalnih manjina. Zato pozivam predsednik Republike da izabere ova dva kandidata koja je Narodna skupština predložila i da ovo što smo se pre neki dan slikali u Briselu, slavili što se približavamo Evropskoj uniji, da poštujemo evropske vrednosti, a u Evropi se poštuju prava nacionalnih manjina. Vi znate, kada smo ponovo primljeni u Savet Evrope... predsedniče, molio bih da opomenete, jer ne mogu da govorim, galame i dobacuju. (Predsednik: Izvolite.) Naš je interes da što pre Ustavni sud počne svoj posao, jer u teoriji prava postoji načelo pravne sigurnosti i neki stari pravnici su govorili da je bolje imati i najgori zakon nego nemati nikakav zakon. Bolje je imati bilo kakav Ustavni sud nego nemati Ustavni sud. Prema tome, mi moramo da učinimo sve da izaberemo Ustavni sud, da ova država formira sve institucije koje su joj neophodne da zavlada vladavina prava, jer da ima vladavine prava, danas u Novom Pazaru ne bi doživeli da u Srednjoj verskoj školi dođe direktor i kaže: "Izbacujem učenike iz škole zato što im je bezbednost ugrožena". Još održi pres-konferenciju i kaže: "Isključio sam decu iz škole iz bezbedonosnih razloga". Dvesta-trista vernika moraju da klanjaju na ulici. (Predsednik: Gospodine Omeragiću, isteklo vam je vreme.) Njima je osujećeno ustavno pravo. Ustavom je zagarantovano pravo veroispovesti, pravo na školovanje i neka deca imaju samo 14 godina. Direktor škole, koji prima platu iz budžeta Republike Srbije, nas obaveštava da je on zadužen u državi Srbiji za bezbednost. Zamislite vi! Nije MUP zadužen za bezbednost i druge institucije nego on kao direktor škole, kaže: "Iz bezbedonosnih razloga isključujem dete od 14 godina iz škole". (Predsednik: Gospodine Omeragiću, isteklo vam je vreme.) Prema tome, neophodno je da što pre izaberemo Ustavni sud i da Ustavni sud vrati ovu decu na nastavu...
Hvala vam puno. Isteklo vam je vreme. Upozorio sam vas nekoliko puta. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, javljam se po članu 178, zato što je očito, po ko zna koji put, Skupština došla u situaciju da ono što je unapred predloženo kao loše rešenje, bez obzira da li se nalazi u zakonu ili u Ustavu, na neki način se to prelama ovde u Skupštini Srbije. Nažalost, mi ćemo i kod izbora kandidata za članove Ustavnog suda prekršiti član 166. Ustava Republike Srbije, koji kaže: "Ustavni sud je samostalan i nezavisan državni organ koji štiti ustavnost i zakonitost i ljudska i manjinska prava i slobode". Zašto ćemo prekršiti ovaj član? Jednostavno zbog toga što sudije Ustavnog suda neće biti nezavisne, zbog toga što je Ustav već odredio na koji način će se birati sudije Ustavnog suda. Sama činjenica da predsednik Republike predlaže deset kandidata, da deset predlaže Skupština Srbije i da deset kandidata predlaže Vrhovni kasacioni sud govori o tome da će, u stvari, plod svega toga biti politička trgovina. To su nesporne činjenice. Mi se, jednostavno, kao država nalazimo u situaciji da nam raznorazni kompromisi ne omogućavaju da dođemo do boljih rešenja, nego do lošijih rešenja. Sada to ovde na najbolji način može da se vidi. Kaže "tačno je da to piše u Ustavu, ali Ustav je donet kompromisom, da bi ga podržale sve stranke". Svako je odustao od nekih svojih zahteva, pa je kompromisom određeno da predsednik Republike predlaže deset kandidata, što garantuje da će njegovih pet kandidata biti izabrano. Tačno je da on ima i legalitet i legitimitet, ali on je samo jedan. Treba da izvučemo pouke iz svega ovoga, da dođemo u situaciju stvarno da dođemo do Ustavnog suda, do ljudi koji će predstavljati, i po profesionalnom, i po moralnom, i po svom životnom putu, ljude koji stvarno treba da budu sudije Ustavnog suda, i da na takav način budemo sigurni da će njihove odluke biti u interesu države, biti u interesu očuvanja zakona. A ne ljudi koji će morati da glasaju po nečijem nalogu zato što su na ta mesta i izabrani po nečijem nalogu, i da čekaju prvi sledeći sastav Skupštine, da taj prvi sledeći sastav promeni sastav Ustavnog suda. Izvinjavam se, javljam se ponovo, nisam završio.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 101. stav 1, kratko ću ga citirati, odnosno interpretirati. Poslanik Ristić iz DS je pogrešno protumačio moje izlaganje. Naime, uopšte ne osporavam, niti bilo ko iz LDP, pravo predsednika Republike da predloži kandidate za sudije Ustavnog suda, niti je sporno na čemu je to pravo zasnovano i iz čega proizilazi, niti osporavamo pravo parlamenta da parlament predloži kandidate za sudije Ustavnog suda. Ukazali smo na poražavajući odnos prema tako odgovornom poslu. Nema predsednika Republike, nema nijednog predstavnika Vlade, niko se nije javio kao ovlašćeni predstavnik predlagača. To nije slučajno, to je namera. Ta namera potpuno degradira tako važnu instituciju. Anomalije na koje ukazujemo, a koje ste vi sami pomenuli, navodeći zapravo pravo predsednika da on predloži kandidate, a da ne mora pri tom ni sa kim da se konsultuje, odsustvo pravila kojima se dolazi do tih kandidatura, kriterijuma, pa ni to nije slučajno. Kompromisi koji se pominju pri izradi Ustava, to nisu bili kompromisi, to je bila politička trgovina, to je bila buvlja pijaca. Za Ustav se više glasalo nego što se Ustav pisao. Više se kralo za taj ustav na glasanju nego što se razmišljalo o onome što treba da unese promene u organizaciju života ove zemlje, u njeno funkcionisanje. Konačno, ovaj Ustav je osporen i to baš u onom segmentu u kojem se bavi preuređenjem sudskih vlasti, da li je tako, gospodine Ristiću? Venecijanska komisija je ukazala na velike propuste i mi sa tim imamo problem. Taj problem može da se reši jedino promenom Ustava, amandmanima na Ustav, ali nam je, pored toga, potrebna neka vrsta političke podrške u ovakvoj situaciji u kojoj nam je neophodan Ustavni sud. Bilo bi lakše da se ovde pojavio predsednik Republike ili neki njegov predstavnik, da ovde sede predstavnici Vlade. Pogledajte samo listu zahteva o kojima treba da raspravlja Ustavni sud i videćete koliko su to ozbiljna pitanja. Pred polupraznom salom se vodi rasprava o sudu koji svi treba da poštujemo i čije su odluke obavezujuće za svakog od nas. Mi ćemo, kao poslanička grupa, upravo zbog toga, glasati protiv takvog suda. Nije nam potreban partijski sud. Potreban nam je sud koji će imati snage da kaže Vladi ili vladajućoj koaliciji da je odluke koje je donela donela izvan zakona i Ustava ove zemlje; Ustavni sud koji će štititi prava, dostojanstvo i ustavne slobode građana, kada to nisu spremne da rade druge institucije; Ustavni sud koji neće imati problem da vrati ovu zemlju na onaj kurs na kojem mora da se nalazi, s obzirom da pripada 21. veku.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Slobodan Maraš, potom Boško Ristić.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se ponovo u vezi povrede člana 200. ovog poslovnika. Dana 9. oktobra, gospodine predsedniče, postavio sam pitanje ministru pravde Dušanu Petroviću, kako je moguće da oni koji se nalaze u pritvoru ili zatvoru daju intervjue dnevnim novinama. To sam isto uradio 10. oktobra sa ove skupštinske govornice. Vi ste me tada nazvali nekorektnim, jer očekujem odgovor za jedan dan. Član 200. našeg Poslovnika kaže da na usmeno postavljeno pitanje postoji obaveza ministra da usmeno odgovori. Ukoliko ministar nije tu, ima rok od osam dana. Jedino u najsloženijim situacijama, kada mu treba puno vremena i puno operativnih akcija da bi došao do odgovora, daje mu se rok od 30 dana. Dana 8. novembra, u četvrtak, isto to pitanje sam postavio ministru Dušanu Petroviću, koji je ovde sedeo. Dušan Petrović je rekao da mu tada predsedavajući, gospodin Albijanić, ne da da izađe za govornicu, uz osmeh. Dana 9. novembra, u petak, postavio sam pitanje Dušanu Petroviću kada ćemo dobiti odgovor na to pitanje, jer je prošlo 30 dana, Dušan Petrović je rekao da pitanje stiže u toku tog dana, znači 9. novembra. Danas je 12. novembar i nema odgovora, nema ministra, nema ovlašćenih predlagača. Kada ćemo dobiti odgovore na neka pitanja, gospodo iz DS? Sebi ste dozvolili da, zajedno sa DSS i G17 plus, podelite Srbiju na feude. To ste uradili sa ministarstvima, to ste uradili sa upravnim odborima i sada to radite sa Ustavnim sudom. Mi ne možemo ni da raspravljamo o tim kandidatima. Potpuno su nebitni, a bitan je način na koji ste to birali. Molim vas, gospodine predsedniče, da okarakterišete to što nema odgovora na sva ta pitanja, što nema odgovora koje sam postavio pre 35 dana. Ako ste mogli moje postavljeno pitanje da okarakterišete kao nekorektno, molim vas da okarakterišete i ponašanje Vlade i ponašanje resornog ministra koji ne daje odgovor u predviđenom roku, i da dobijemo više odgovor na neko postavljeno pitanje, kako ste to birali sudije Ustavnog suda, zašto to ne znamo. Ne znamo ni jedan kriterijum. Nema ovde nikog da nam to obrazloži. Hvala.
Hvala. Karakterišem kao nekorektno da niste dobili odgovor u predviđenom roku. Nadam se da će ministar da vam da odgovor kada bude tu, a biće tu uskoro kada budemo raspravljali o amandmanima. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Todorović. Izvinite, Boško Ristić, paDragan Todorović. Boško Ristić je odustao. Izvolite.
Izvinjavam se, nastavljam tamo gde sam stao. Šta je problem? Problem je što Skupština mora da ispravlja sve probleme za koje objektivno nije odgovorna, pa i današnji izbor sudija Ustavnog suda. Šest meseci evo za neki dan će otkako je formirana Vlada, zašto mi danas raspravljamo o ovome? Zašto nismo odmah nakon 30 dana ili 40 dana raspravljali o svim pitanjima i o svim zakonima koje smo morali da donesemo? Zato što je problem u vladajućoj koaliciji. Jednostavno, nisu u stanju da se dogovore. Imaju potpuno suprotna gledišta o bitnim stvarima, različite političke interese, i to je posebno vidljivo kada su u pitanju predsednički izbori. Toliko suprotna da je prosto neverovatno kako još uvek ova koalicija opstaje. Ali se svesvaljuje na Skupštinu Srbije. Mi svi treba, a i vi, takođe, iz vladajuće koalicije, treba jednostavno da "vadite kestenje iz vatre" koji su gurnuti u Vladi ili u vrhu jedne i druge stranke koja treba da se dogovara. Jednostavno, nemoćni ste, jer nemate mogućnosti, nemate argumente da to sami vidite da su stvari ovakve kakve jesu. Ali, morate da "vadite te kestene" iz vatre. Mislio sam da vi volite neko drugo voće, izgleda da ste napredovali u tom smislu, ono što se ljušti, znate vi šta je to. Problem je ovde, takođe, ne samo u pravu predsednika da predlaže kandidate, nego što, između ostalog, ovde neki predstavnici nacionalnih manjina spočitavaju predsedniku da nije predložio nijednog predstavnika nacionalnih manjina, jer s pravom to očekuju, jer su ga podržali na predsedničkim izborima. To, koliko sam čuo jednog poslanika, kaže, kao demokratskog kandidata, prosto neverovatno. Molim vas, objasnite građanima Srbije koji su to nedemokratski ili koji su to parametri koji su odredili da je jedan demokratski, a da drugi nije demokratski. Da li je parametar američki ambasador, koji vam kaže kako ćete da glasate, i ko je demokratski, ko nije? Kako je moguće da ste na prethodnim izborima bili u koaliciji sa Demokratskom strankom, a sada ste u koaliciji sa Demokratskom strankom Srbije? Nemam ništa protiv, da se razumemo, ali to nema nikakve veze sa demokratijom. To je politička trgovina. Može se reći čak u nekim granicama kada pređe trgovinu da je to politička prostitucija i vi onda hoćete da nam spočitavate koji je kandidat demokratski, a koji nije. Izađite i objasnite koji su parametri koji određuju da li je neki kandidat demokratski ili nije, ili zbog toga što su izneverili vaša očekivanja, odnosno u trgovini niste dobili onoliko koliko ste mislili da treba, ili su vas prevarili, neću u to uopšte da ulazim. Ali, nemojte da se bavite takvim kvalifikacijama, mislim da to uopšte nije korektno.
Replika, narodni poslanik Bajram Omeragić.
Bio sam sprečen zbog energetskih razloga. Gospodin Todorović kaže da ako budeš u koaliciji sa jednom strankom, pa budeš sa drugom, da brojim sa kim ste sve dosad vi bili u koaliciji i za vreme vaše, evo ovde se govori o tome da neki kandidati nemaju ni pravosudne ispite. U vaše vreme su bili sudije Ustavnog suda ekonomisti, koliko se sećam, u vašem mandatu, to me podseća na 1945. godinu, kada je tamo neki partijski organ rekao da možda i ne treba da bude dalje pravnog fakulteta. Smirite se samo malo, čekajte da završim pa red napravite, jedan po jedan.
Gospodine Bajro, izvolite nastavite, a molim poslanike da ne dobacuju.
Skratite doživljaj. Duže vremena nisam govorio, znam da vam nedostajem, ali smirite se, saslušajte, imaćete razloga posle. Rekao sam da u drugom krugu i u prvom krugu su predstavnici manjina podržali Borisa Tadića, predsednika Demokratske stranke, i mi smo smatrali da je Boris Tadić, i danas smatramo, demokratski kandidat. Nikada nismo rekli za vašeg kandidata da je nedemokratski kandidat. Nismo rekli da je on demokratski. Čim izlazite na izbore, sedite u ovoj skupštini ovde, priznajete rezultate, nekada imate 10 poslanika, nekada imate malo više, danas imate 80, radite svoj posao. Rekao sam samo kako je većina nacionalnih zajednica glasala. Prokomentarisali ste to zašto je Koalicija Lista za Sandžak u prošlom mandatu bila u koaliciji sa Borisom Tadićem, sada sa Vojislavom Koštunicom, sada je jedan predsednik Demokratske stranke i drugi Demokratske stranke Srbije, a te dve stranke čine okosnicu ove vlade. Prema tome, hoću da vam kažem da nacionalne manjine imaju interes uvek da budu lojalne državi, naravno u fazama te države kada ona ima legitimno rukovodstvo koje zaslužuje da se uvažava. Mi smo manjinske i regionalne stranke, ne možemo da dobijemo 250 poslanika i uvek vodimo politiku saradnje sa državom. Cilj je naš, ono što stoji u Ustavu Republike Srbije, da manjine treba da budu uključene u sve institucije. Prema tome, manjine imaju interes da budu uključene u sve institucije, i ovo što smo govorili gospodin Balint i ja – da treba i sada uključiti predstavnike manjina u ovu vrlo važnu pravosudnu instituciju, da njenim konstituisanjem zaokružimo institucionalizaciju našeg pravosudnog sistema, a sve u cilju vladavine prava – to je cilj manjina. Oni koji i dalje misle da dobijaju političke poene kritikujući manjine, to vreme mislim da je prošlo. Samo pozivam predsednika Tadića da se propust koji je napravljen u onih 10 kandidata ispravi na ovaj način: da između tih pet kandidata što je predložila Narodna skupština on izabere predstavnika nacionalnih manjina, jer to manjine zaslužuju kao ravnopravni građani ove države.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Todorović.
Kaže naš narod - tamo gde te svrbi, tamo se i češeš. Očito je to da je vreme predsedničkih izbora i tadašnja koaliciji na neki način nije opravdala vaša očekivanja, i u to neću uopšte da ulazim. Pravo svake stranke je da sklapa koalicije ili političke dogovore i, što se tiče SRS, nikome to ne samo da nećemo osporiti, nego nećemo nikada ni dovoditi u pitanje. Da li će to za vas biti dobar izbor, dobra procena ili ne, u to nećemo da ulazimo, ali očito je iz ovoga što ste rekli da vam je procena bila loša, jer da vam je bila dobra ne bi prozivali sada predsednika Tadića da uradi ono što SRS smatra da treba da uradi, da među sudijama Ustavnog suda treba da sede i predstavnici nacionalnih manjina. Gospodine Omeragiću, nemojte da pričate da se opet vraćamo na neka vremena gde se prozivaju nacionalne manjine. Što se tiče SRS nikada, apsolutno nikada nijednog građanina države Srbije nismo delili po verskoj, nacionalnoj ili bilo kojoj osobini. Mi smo samo delili na građane koji poštuju Ustav i zakon ove države, koji su lojalni građani ove države, bez obzira kojoj od ovih kategorija pripadaju. Da vas ne podsećam koliko smo stranaka, srpskih stranaka, prozivali za nepoštovanje ove države, za nepoštovanje Ustava, za pozivanje čak i na bombardovanje u vreme 99. godine. Što se tiče sudija Ustavnog suda i izbora sudija Ustavnog suda, SRS apsolutno nikada nije izabrala ni jednog jedinog sudiju Ustavnog suda, apsolutno. U vlasti smo bili od 98. godine, od marta meseca, do 2000. godine, do petooktobarskog puča. Za to vreme nijedan sudija Ustavnog suda nije izabran. Sada pokušavamo da se ovaj posao koliko toliko korektno uradi, da ukažemo na sve mane, na sve probleme, da bi se kasnije ispravilo sve ovo što nam pravi problem, da bi došli do dobrog i pametnog rešenja. Mi nijednog sudiju ovde nismo predlagali, nismo ušli u te političke trgovine, za razliku od vas. Ušli ste, jer čim ste rešili da učestvujete u ovome to je politička trgovina, ali trebalo je to da uradite pre nego što je predsednik Srbije predložio svojih 10, jer zašto predsednik Srbije da ima pravo na svojih pet, a da Skupštini bude dato pet, pa da se delimo tu? To je ono što je problem već napravljen načinom izbora sudija Ustavnog suda.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a neka se pripremi narodni poslanik Laslo Varga.
Ovo je mala varijanta Ustava i ona odgovara prema tački dnevnog reda, pošto nam se značaj Ustava baš sveo na ove dimenzije. Na početku, moram da vam ukažem da mi je drago što su danas svi kritikovali ovaj predlog, a naročito kada je kritikovao Boško Ristić. On je rekao - DS nema nikakve veze sa predlogom koji je podneo predsednik Republike. To je meni drago. Znači, sad svi peru ruke od njega. Sad su svi videli jasno kakav je Boris Tadić. Šta njega rukovodi kada nešto predlaže i uopšte kada vrši funkciju predsednika Republike? Kako to Boris radi? Interes. On je predložio listu od 10 kandidata, ali tu se vide dve kategorije kandidata. Postoje kandidati prve kategorije, za koje će Boris Tadić da uslovljava DSS, NS, G17 plus, i tu ćete biti jedinstveni kada zaokružujete, vi još ne znate ko su ti kandidati, kasnije ću vam reći ko su ti kandidati, pošto se ovaj sindrom neobaveštenosti širi Srbijom. Postoje kandidati druge kategorije koji nikako neće da prođu, ali oni formalno-pravno ispunjavaju uslove. Sada treba jedan deo opozicionih stranaka da se iživljava nad tim kandidatima, koji formalno-pravno ispunjavaju uslove, ali im fali malo do penzije ili, što reče gospodin Batić, nemaju pravosudni ispit. Kao da je pravosudni ispit nešto od Boga dato. Sudovi su nam puni ljudi koji imaju pravosudni ispit, pa gledajte kakve presude donose. Gospodine Batiću, to nikakav kriterijum nije. Za čestitost, moralnost, časnost, patriotizam, ljubav, poštovanje zabrane diskriminacije ne treba vam pravosudni ispit. Treba samo da čovek bude čovek. U dosadašnjoj raspravi svi su pokušali da izbegnu da pričaju o imenima. Znate li zbog čega? Zato što se još ne zna ko će da prođe. Još nije pao dogovor. Dogovor će da padne kada se završi treća tačka dnevnog reda, jer treća i druga tačka su vezana trgovina. U narodu to znači – tante za kukuriku. Vi meni ove kandidate, ja vama ove kandidate. Šta to znači? Ako prilikom glasanja o predlogu ili o predloženih 10 kandidata koje je dao predsednik Republike on bude zadovoljan i vi dokažete da ste poštovali dogovor, onda će on da razmisli da li će povodom treće tačke dnevnog reda, ukoliko ona prođe, da imenuje ona lica za koja je napravio dogovor sa svojim političkim ocem, predsednikom Vlade Republike Srbije. Pošto svi u ovoj sali znaju da trgovina nije završena, nije pala do kraja, malo ko će da se uhvati imena i prezimena da o tome priča. Radikali ne bi bili radikali kada ne bi u korenu definisali pojavu, i to vrlo lošu, štetnu pojavu po Ustav, po narod, po državu i sve ovo drugo. Vidite gospodina Batića, registrujte ga, on će da dopuni sve ovo što sam propustio. Uostalom, tako smo se dogovorili. Da idemo dalje redom. Ustav je predvideo način izbora sudija Ustavnog suda, nešto slično postoji u Francuskoj i u nekim drugim državama, jer takav način izbora treba da bude garancija nezavisnosti. Moram da vam skrenem pažnju da sada Ustavni sud mnogo više dobija na značaju zbog ustavne žalbe. Dok je bilo samo onog klasičnog - ocene ustavnosti i zakonitosti, taj ustavni sud je mnogo više bio u domenu teorije, ali ulaskom ustavne žalbe on neminovno ulazi u nešto što se zove i pravna praksa. Ne čudi me što je veliki broj kandidata iz Vrhovnog suda Srbije, i na jednoj i na drugoj listi, ali očigledno da su tu kandidati prema političkim dogovorima. Kako bi mi, možda, trebalo da dođemo do kandidata za sudije Ustavnog suda? Ne treba to u Ustavu da bude baš do kraja rešeno, ali bi mi morali iz ovih predloga, iz nekog obrazloženja ove liste, pričamo o listi koju je predložio predsednik Republike, da vidimo šta je njega rukovodilo kada je predlagao ovih 10. I ovih 10 kandidata treba da budu podjednake snage, podjednakog značaja. Ali, vi ste odmah primetili da tu nije ista snaga, ista jačina, već prvi i drugi red kandidata. Mi uopšte ne znamo čime se on motivisao. Ako uzmemo kriterijum biografije predloženih kandidata, onda ne znamo koji je kriterijum primenio predsednik Republike. Ono što je sigurno i nećete da pogrešite, jedini kriterijum je njegov interes da na te ljude može da utiče. Kako da utiče? Sad novi Ustav daje neka nova ovlašćenja predsedniku Republike. Ovaj Ustav omogućava da se pred Ustavnim sudom pokrene pitanje da li je predsednik Republike povredio Ustav i nije predsedniku Republike sasvim svejedno kakva će većina da bude u tom ustavnom sinodu njegovom, i da li će to da prođe i kako će da prođe. On je izuzetno zainteresovan da ima takve kandidate, kao što je, recimo, bio Slobodan Vučetić, koji stavi prst na čelo, pa ne tumači naš Ustav, nego kaže - ustavno-sudska praksa Francuske, Nemačke itd, nalaže, ukazuje - pa onda udari neko tumačenje koje je potpuno suprotno Ustavu Republike Srbije. Znači, ovo je vrlo važno pitanje. Da vi ne biste bili suviše neinformisani, samo ću vam postaviti pitanje - a šta mislite, ko mora da predloži ovih 10 kandidata, koji predsednik Republike, postojeći ili novoizabrani? Samo da vas podsetim, neki nisu učestvovali u kampanji donošenja novog Ustava i oni s puno razloga mogu da se ljute na ustavna rešenja, drugi nemaju pravo. Samo da vam skrenem pažnju, kada se radi o Ustavu i kada se radi o Ustavnom zakonu, rečeno je da najkasnije u prvoj polovini 2007. godine treba da se sprovedu izbori za predsednika Republike i to se poklapa sa prvim redovnim zasedanjem. Pošto se ovo produžava, nismo u prilici da razmatramo predlog predsednika Republike u skladu sa Ustavom Republike Srbije, nego razmatramo predlog bivšeg predsednika Republike, koji je zbog Ustavnog zakona još uvek predsednik Republike. Ovo je pravno felerični predsednik Republike. Teško da on može da crpi sva ovlašćenja iz ovog Ustava. Meni bi bilo vrlo drago da me neko demantuje, a onda bih mu objasnio kakva je stvar sa gradonačelnikom i sa drugim. Zašto delimo zakone - ovaj zakon ćemo kilo da primenjujemo, a ovaj zakon ćemo dva kilograma da primenjujemo. Idući dalje, predsednik Republike kao predlagač i Narodna skupština kao predlagač one svoje liste od 10 moraju da vode računa da ne prekrše zabranu diskriminacije. Ali, kada se pravi lista kandidata, nema pozitivne diskriminacije. Nemojte vi izuzetnost pravničkog znanja i ugleda da tumačite kao ovi iz G17 - stručnost ispred politike. Oni kažu - stručnost, kakva crna politika, to njih ne interesuje. Pa ste videli, onaj što je stručnjak za Loto, stručnjak je i za avione, on je univerzalni stručnjak. Pa rekoše - stručnost ispred politike, a onda kažu - G17 je dobio toliko javnih preduzeća, toliko toga- zar to nije u suprotnosti sa stručnošću? Stručnost je kada se raspiše konkurs, jave se ljudi koji ispunjavaju uslove, pa se izabere čovek koji je najbolji u toj svojoj profesiji, koji najbolje može da radi taj poso. Ali ne, stručnost ispred politike je za narod. A kada se zagrabi vlast, onda samo politika, nema stručnosti. Tamo gde ste na vlasti sedmi stan u izgradnji već imate, gde vam je onaj vaš Banana, sada mu prave sedmi stan preko one direkcije. Ja vama ovo, a vi meni jedan stan. Isto i ovaj Bogdanović ovde radio, ali da zaobiđemo njega, ajde. To je ta stručnost. Koja je to ta stručnost: da se drpi, da se ukrade. Ista ta stručnost postoji i u Ustavnom sudu, da se drpi i ukrade. Šta? Izborna volja, Ustav da se upropasti itd. Sada da pređemo na ove kandidate. Svi ovi kandidati ispunjavaju uslove po Tadiću. Što se tiče radikala, Bosa Nenadić ne ispunjava nijedan uslov. To je onaj savetnik Milana Panića, ona je dva puta bila u Ustavnom sudu, miruje joj radni odnos u "Dunavu", ima neke afere sa stanovima još uvek. Ne znam šta ona ispunjava, koje uslove ispunjava? Ona bi trebalo da bude kontinuitet ovih krnjih ustavnih sudova kod nas. Naravno da radikali za nju neće da glasaju. Nećete da pogrešite ni vi koji ne budete glasali za nju. Ona je suviše dugo u Ustavnom sudu. Dalje, Radmila Vasić, profesor Pravnog fakulteta u Beogradu. Jeste profesor, ali radikali smatraju da ona nije sposobna da vrši funkciju sudije Ustavnog suda. Ako nam ne verujete, idite na Pravni fakultet pa pitajte ko je, šta je. Ili, za vas još bolja ličnost, Marija Draškić. Ajde, kažite mi, koji ona uslov ispunjava? Naplatila lustraciju. Imam ovde i pismo sa fakulteta ko je, šta je. Njena moralna karakteristika je: "narani kuče da te ujede". Onaj ko je zaposlio i koji joj je omogućio da postane profesor, ona tog čoveka ujeda, provocira, preti telefonima, čujem i neki krivični postupak se vodi. Ona kod Tadića ispunjava uslove. Zašto? Zato što će bespogovorno sve da uradi što Tadić kaže. Dragiša Slijepčević. Gospodine Batiću, gde mu radi žena? U tužilaštvu, u Republičkom tužilaštvu. Znate vi, Batiću, sve, znam koga treba da pitam, znam vrlo lepo koga treba da pitam. Batić će posle toga da objasni, pošto je digo ruku. Sada vi meni objasnite, šta je nama to predložio Boris Tadić? Ovo su kandidati za koje sam siguran da će DS i rukama i nogama da glasa. Ima tu još i rezervnih, i ima onih otpisanih, koji su tu radi minimalnog uslova, mora da bude deset imena i prezimena. Možete da zamislite na šta bi ličio ovaj ustavni sud, kada bi recimo ova lica koja sam ja pomenuo, ušla u Ustavni sud, kakve bi odluke Ustavnog suda bile, ko bi stajao iza tih odluka Ustavnog suda, ko bi bio inspirator, kreator, idejni tvorac tih odluka Ustavnog suda? Ne bi čak ni Evropski sud za ljudska prava bio toliko bitan. Očekujem da će se razviti diskusija i da će neko da brani ove kandidate, paonda da čitam karakteristike. Znate, postoji u Srbiji jedna lepa izreka koja kaže - čime se budala ponosi, pametan se stidi. Imamo te kandidate koji se baš ponose nečim. Jedan kandidat napisa da sarađuje sa kanadskim nekim tamo, jedan ima nešto ono ju-es-ejd itd. To je bruka i sramota. Zašto bi radikali glasali za to, objasnite mi. Ovde imate nekih profesora koji su radili i pisali nešto, a oblast koju su oni obrađivali i pisali nema veze sa ustavnom materijom, apsolutno nema nikakve veze sa ustavnom materijom. Ne sporim da se neki hvale u sudu kako su velike sudije, kako oni mogu da vode odeljenja. Imate ovde jednog eksperta za stečaj. Kako njega niste uhapsili kada ste hapsili ovu stečajnu mafiju? Stečajna mafija nije samo u Trgovinskom sudu, ovom prvostepenom. Ona se širi do Vrhovnog suda. Pre nekoliko dana sam vam pričao o jednom zahtevu za zaštitu zakonitosti koji je pravno nemoguć, ali nema veze. Presudu je potpisao sudija koji je kupio od Dafine stan od 160 kvadrata. Što vi napadate Dafinu Milanović, vi iz DS? Vi samo cenite ko sa Davinom, sa Jezdom i sa ovima muvao. Tih najviše ima kod vas. Vi onda u javnosti pričate jednu priču. To je ono, kupus gleda, meso vadi. Jedno misli, drugo priča, treće radi. Sada ko će da vas uhvati. Ovamo protiv Jezde i protiv Dafine, a ovamo kadrovi koji su sarađivali sa Jezdom i sa Dafinom. Zašto? Čiji je to interes? Kažite - trećine DS, ovog bloka DS. Vi iz ''Otpora'' morate da pojačate kontrolu DS, oni su vam se oteli od kontrole. Ali, ne ove u Skupštini, one u Vladi da kontrolišete malo. PDV, znate onaj trio, šta rade oni ljudi? Meni je mnogo drago kada u aktima Božidara Đelića, kada u onome što radi Pitić, Milosavljević, itd, iza toga stoji DS. Onda je to vid prepoznavanja i poistovećivanja. Vi posle dokazujte da oni nemaju veze sa vama, da su nametnuti sa strane, da vam ih je neko ugurao, kao što kažete za "Otpor". Nisu oni naši, to nam ugurali ovi ovde. Ko vam ugurao? Na vašoj listi su bili. Svega i svačega ima na vašoj listi. Prvo ste bili u ljubavi sa jednima, pa ajde tu ne može ta ljubav, preuzeo Koštunica, pa ajde sada sa drugima da budete u ljubavi. Rasim Ljajić je najveća vlast u ovoj zemlji. Znate koliko je on godina na vlasti? Sedam punih godina je na vlasti. Sve može da se promeni, njega niko ne sme da pipne. On ko hidra samo menja pojavne oblike, te saradnja, te nesaradnja, te komitet, te komisija, te ministarstvo, te ovo, te ono. Rasturiste državnu zajednicu, njega niste smeli da pogledate u oči, a kamoli da ga pomerite. Evroatlanski reformisti, eto, to je ta... Za ova četiri kandidata SRS nema šanse da glasa. Pošto morate da ih obezbedite da prođu hitno kod Tadića pravite dogovore. Ako naši sa one liste prođu, Tadiću, proći će vam sa ove. Postoji samo jedan problem što građani Srbije moraju da shvate da Vojislav Koštunica predaje Ustavni sud Borisu Tadiću, a ovde glumi neku svađu i neće navodno da mu da podršku na predsedničkim izborima. Koga možete više da prevarite? To je jedna ista ekipa.Kada budemo na onoj trećoj tački dnevnog reda, ajde onda malo razmislite šta bi trebalo u našem Poslovniku da se promeni kada treba Narodna skupština da dođe do deset kandidata. Da li treba poslaničke grupe da predlažu? Kada predlaže poslanička grupa, šta ona predlaže? Lojalnog, podobnog, nekog kome je san da bude sudija Ustavnog suda i prihvata sve, i iza njega je tu do boga onaj koga je on predložio, ako prođe. Vi kažete da će te sudije da budu kompetentne, oni će da drže samo Ustav. Verovatno će sudije Ustavnog suda da imaju manji format Ustava od ovoga. Započeli smo u Skupštini sa onim Ustavom što ga ima Batić, velika knjiga. Sada ide neka manja knjiga. Kada budete ove vaše kandidate izabrali za sudije Ustavnog suda to će biti mini izdanje, pošto je ono maksi, midi, a za njih će biti ono mini izdanje. Zašto? Da što manje vide šta je napisano u Ustavu. Ili, da budem precizniji, da ništa ne vide što je napisano u Ustavu. Kako bi sproveli – šta? Volju. Čiju? DOS-a, demokratskog bloka, evroatlantskih reformista, ali ne naših interesa, ne interesa građana Srbije. Kao što vidiš, Bajro, nema tu ni pozitivne ni negativne diskriminacije. Nisi se uklopio u njihov interes i kraj priče. Nema tu razgovora. A vi samo njima dajte podršku.
Hvala vam. Replika, narodni poslanik Vladan Batić, izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je gospodin Krasić pogrešno protumačio moje reči. Nisam rekao da je pravosudni ispit najvažnija stvar na svetu, ali smatram logičnim, kada ga moraju imati stručni saradnici u opštinskom sudu, da je elementarni red da pravosudni ispit imaju i sudije Ustavnog suda, pogotovo što je proširena nadležnost Ustavnog suda i na ustavnu žalbu. Biće tu puno postupaka, komplikovanih postupaka, zakon se poziva na primenu različitih procesnih zakona, pa je neverovatno da sudije Ustavnog suda nemaju položen pravosudni ispit. Zahtevao sam od predsednika Skupštine da predlog predsednika države vrati i da predsednik države obrazloži koji su ga kriterijumi rukovodili da ispoštuje odredbu Ustava po kojoj se sudije Ustavnog suda biraju iz reda istaknutih pravnika. Kao poslanik DHSS-a, neću glasati za ovaj predlog, jer lično poznajem nekoliko stotina ljudi koji više ispunjavaju taj kriterijum - istaknuti pravnik. Istaknuti pravnik, u ovoj bar materiji, pretpostavljam da treba da ima položen pravosudni ispit. Takođe, Ustav u članu 166. kaže da je Ustavni sud samostalan i nezavisan državni organ. Kako može biti samostalan i nezavisan, ako sudije Ustavnog suda predlažu političke stranke iz reda svojih članova? Tu nema ni "s" od samostalnosti, ni "n" od nezavisnosti. Ne znam, gospodine Krasiću, nisam se bavio rodbinskim odnosima predloženih kandidata, ali ne isključujem tu mogućnost da i tu postoji sukob interesa, da postoji nepotizam. Ako, i čujte sada ovo, jedan od najistaknutijih članova Vlade, ovo će biti interesantno, otvara izložbeni salon, pa otvara tržni centar, ne onaj, ali i taj izložbeni salon i taj tržni centar prethodno opremi njegova supruga, odnosno firma njegove supruge, sa najskupljim nameštajem. To je već problem morala; pa onaj što inače voli da otvara tržne centre. Ako jedan od istaknutih članova Vlade učestvuje u jednoj susednoj državi u privatizacijama nekih javnih preduzeća, u toj susednoj državi, onda ovde više nema ni "m" od morala, tako da ova kategorija, na koju ste vi, gospodine Krasiću, s pravom ukazali, savesnost i moralnost, koja dominira svuda u svetu kada se biraju sudije, koji moraju biti moralni giganti ili moralne karijatide, ovde ne postoji. Mali, jeftini, sitni, partijski interesi buvlje pijace.
Reč ima narodni poslanik Laslo Varga, kao zamenik šefa poslaničkog kluba.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, predloženim Predlogom zakona o Ustavnom sudu Republike Srbije je Vlada, odnosno Ministarstvo pravde predložilo jedno rešenje kojim se ukida jedno stečeno pravo nacionalnim manjinama što je, naravno, protivno članu 20. Ustava Republike Srbije, prema kojem se dostignuti nivo ljudskih i manjinskih prava ne mogu smanjivati. Radi se o tome da se ovim predlogom zakona ukida pravo, odnosno nadležnost nacionalnih saveta da izjavljuju ustavnu žalbu kada ocenjuju da dolazi do kršenja ljudskih ili manjinskih prava. Tu mogućnost su nacionalni saveti ranije imali. Naravno, ova lista kandidata za sudije Ustavnog suda samo je nastavak te politike koja krasi Vladu Republike Srbije. Ne želim ovom prilikom da govorim, naravno, o kandidatima, da raspravljam o njima, o njihovim stručnim i moralnim kvalitetima, želim da govorim samo o nekim principima na osnovu kojih je ova lista sastavljena i to malo iz ugla, odnosno perspektive nadolazećih predsedničkih izbora. Gospodin Pastor i gospodin Omeragić su već govorili o tome, detaljnu analizu statističku nisu dali, pa bih ovom prilikom ipak želeo nekoliko brojki da citiram. Na prošlim predsedničkim izborima je sadašnji predsednik Republike dobio 500 hiljada, tj. pola miliona glasova građana Vojvodine. Mislim da, ako se uzme u obzir ova činjenica, nikako ne može da bude u redu da se na njegovoj listi nalazi jedan kandidat koji je rođen u Vojvodini, jedan drugi koji ne živi u Vojvodini, a niti jedan koji je rođen i živi na teritoriji AP Vojvodine. Sa druge strane, ne računajući teritoriju Kosova i Metohije, u Srbiji živi preko milion pripadnika nacionalnih manjina. Na ovoj listi se ne nalazi niti jedan pripadnik nacionalne manjine. Želim da podsetim još jednom predsednika Republike da je on pobedio na prošlim predsedničkim izborima sa 275 hiljada glasova, to je nesporno zahvaljujući glasovima pripadnika nacionalnih manjina. Veoma je loša poruka, mislim da je katastrofalno loša poruka da se on sa jedne strane Vojvođanima, a sa druge strane pripadnicima nacionalnih manjina na ovaj način zahvaljuje. Pošto nema predstavnika predlagača, mislim da nemam drugu mogućnost, nego da se obratim predsedniku Skupštine sa dva pitanja. Sa jedne strane, da li vi, gospodine predsedniče, smatrate da je normalno da u jednoj državi u kojoj živi više od milion pripadnika nacionalnih manjina niti jedan nije bio dostojan da se nađe na listi kandidata za sudije Ustavnog suda predsednika Republike? Sa druge strane, da li mislite da je to pošteno prema dva miliona građana Vojvodine, da se na listi kandidata predsednika Republike ne nalazi niti jedan kandidat koji je rođen i koji živi u ovom trenutku na teritoriji AP Vojvodine, a ima čak osam kandidata koji žive i rade u Beogradu? Kao pripadnik nacionalne manjine i kao građanin ove zemlje, razočaran sam ovom listom kandidata. Za mene ova lista kandidata nastavljapraktično tu licemernu politikukojuDSvodiisprovodi, govorim, naravno, o toj politici u kojoj je ogromna disproporcija uvek između reči i dela. Bilo je reči o tome ko je za pripadnike nacionalnih manjina demokratski kandidat, za nas je demokratski kandidat, odnosno demokratski predsednik ona ličnost koja ima najvažniji cilj da Srbiju u što kraćem roku uvede u EU. Naravno, za kandidata SRS, to je opštepoznata činjenica, da njegov prvenstveni cilj sigurno nije to. Međutim, nažalost, ako posmatramo ovu listu kandidata koju je predložio gospodin Tadić, ne možemo biti sigurni da je i njegov cilj posle ovoga ulazak u EU, odnosno prihvatanje evropskih vrednosti. Naravno, on se u svojim izjavama zalaže za EU, za ulazak u razne integracije, ali se prema načinu vođenja politike sigurno ne ponaša na taj način. Lista koju je on predložio je jedan veoma dobar, odnosno veoma loš dokaz ove moje tvrdnje. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Varga, pošto ste meni postavili pitanje, samo mogu da kažem da se nadam da će na kraju, kada sudije Ustavnog suda budu najzad imenovani, među njima biti predstavnik i manjina i Vojvođana, i mislim da je težnja ka tome potpuno jasna. Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, a neka se pripremi narodni poslanik Milena Stanković.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo poslanici, kao što sam i u prethodnom izlaganju rekao, smatram da je konstituisanje Ustavnog suda veoma značajan momenat u državi koja se zalaže za vladavinu prava, za otvoreno društvo, za zaštitu ljudskih i manjinskih prava i sloboda, za jednakost građana pred Ustavom i zakonom. Mi se zalažemo za funkcionalnu državu, za društvo socijalne pravde, gde će država biti servis građana, gde će država efikasno odlučivati o pravima građana, sve u skladu sa Ustavom i zakonom i u skladu sa garancijama koje je Ustav građanima dao. Smatram da ne stoje primedbe koje smo čuli tokom rasprave, da se pojedini kandidati na osnovu nekih imaginarnih priča prozivaju, i to sa kvalifikacijom da će se čuti ko su, šta su i kakvi su, mislim da je to diskriminacija, kao što smatram da je diskriminacija povezivanje pojedinih kandidata sa njihovim godinama starosti, jer svedoci smo činjenice da su svi kandidati u skladu sa Ustavom predloženi Parlamentu za izbor sa liste koju je ponudio predsednik Republike Srbije. Nijedan od kandidata nema zakonsku smetnju u pogledu godina starosti, u pogledu uslova koji su potrebni za ostvarenje prava na penziju. Prema tome, svikandidati mogu da budu birani za ovu funkciju. Onaj pravni standard unet u Ustav da se radi o kandidatima koji su izuzetni pravnici, mislim da je ta činjenica dokazana biografijama kandidata. Takođe ne stoji primedba da ovi kandidati nemaju položen pravosudni ispit. Pre svega, podsetio bih da svi ovi kandidati imaju uslova da se bave i advokaturom, za koju je potreban pravosudni ispit, ali oni konkretno nemaju obavezu polaganju pravosudnog ispita jer se radi o profesorima Pravnog fakulteta, o doktorima nauka. Prema tome, oni koji ispituju kandidate na pravosudnom ispitu ne moraju da imaju položen pravosudni ispit. Ono drugo o čemu želim da govorim, to je da ponovo podsetim neke moje kolege iz poslaničkih klupa da Ustavni sud nije deo pravosudnog sistema. Podvlačim, Ustavni sud nije deo pravosudnog sistema. Ustav je definisao sastav sudova, sudsku vlast. Tu se u glavi Ustava ne pominje Ustavni sud. Ustavni sud se pominje u potpuno drugoj glavi Ustava, tako da je njegova pozicija sui generis definisana Ustavom i zbog toga se takođe ne zahteva da sudije Ustavnog suda imaju položen pravosudni ispit. Sudija Ustavnog suda mora da ima mnogo šira znanja, iskustvo i druge sposobnosti koje prevazilaze znanje stečeno polaganjem pravosudnog ispita. Zato se i očekuje da kandidati budu izuzetni pravnici, a pozicija koju ovi kandidati imaju trenutno na društvenoj lestvici govori o tome da su oni prošli proveru legitimiteta. Mnogi od ovih kandidata su već bili pred ovom skupštinom. Neki su već bili sudije Ustavnog suda, neki su sudije Vrhovnog suda Srbije, pojedinci su bili i sudije Suda državne zajednice Srbija i Crna Gora. Dakle, svi oni su imali i stekli legitimitet od strane Skupštine Republike Srbije u nekom od prethodnih saziva. Ukoliko ova država poštuje kontinuitet i legitimitet, onda ne treba osporavati ono za šta se ova skupština u više navrata izjašnjavala. Nisam čuo nijednu konkretnu primedbu koja bi mogla da diskvalifikuje bilo koga od predloženih kandidata. To govori da je predsednik Republike Srbije ponudio kandidate koji ispunjavaju Ustavom predviđene uslove, a na Skupštini je da među ponuđenim kandidatima izabere one najbolje. Mogu da kažem da sam relativno i zadovoljan geografskim poreklom, da tako uslovno kažem, kandidata, jer i na listi onih koje će Skupština predložiti predsedniku Republike Srbije radi imenovanja petoro sa liste od deset, a i na listi koju je ponudio predsednik Republike Srbije Skupštini da sa liste od 10 izabere pet, može da se obezbedi sastav Ustavnog suda koji će zadovoljiti i regionalni kriterijum, i kriterijum, prema Ustavu, da obavezno po jedan kandidat dođe sa teritorije AP Kosovo i Metohija ili AP Vojvodina, ali isto tako i iz ostalih centara u Srbiji. Podsetio bih, pre svega, na ispunjenost uslova i kriterijuma da bi neko bio kandidat za sudiju Ustavnog suda. S obzirom da treba da budu istaknuti pravnici, oni treba da dođu ili iz redova profesure, pošto Ustavni zakon dozvoljava i omogućava da sudije Ustavnog suda obavljaju i profesuru na fakultetu, ali bih podsetio da u Srbiji nema toliko puno gradova koji bi se mogli smatrati univerzitetskim. Tako je i logično da dođe do predloga da jedan od kandidata bude profesor Pravnog fakulteta u Nišu, neko sa drugog pravnog fakulteta, recimo u Novom Sadu, ali je logično da bude i profesora sa Pravnog fakulteta u Beogradu. Logično je takođe, zbog kontinuiteta, ali i zbog toga što ne postoji dovoljan broj takvih kadrova koji bi mogli u nekom većem broju da budu predlagani radi izbora, pa je tako logično da neko od kandidata bude i dosadašnji sudija Ustavnog suda. Svako onaj ko se nije ogrešio o Ustav i zakon, svako onaj ko nije došao pod bilo kakvu sumnju, a ima stručne kvalitete, može da bude predložen za kandidata za sudiju Ustavnog suda. Mene samo čudi da pojedini predstavnici poslaničkih klubova u ovom parlamentu imaju primedbe na sastav predloga, a s druge strane nisu želeli da učestvuju u predlaganju kandidata. Podsetio bih da na listi koju predlaže Skupština predsedniku Republike Srbije ima 10 kandidata, ali je ta lista mogla da bude i mnogo šira. Svaki poslanik u ovom Parlamentu je imao mogućnost da predloži kandidata za sudiju Ustavnog suda i da se Skupština, između svih predloženih kandidata, izjasni za 10, da 10 onih koji dobiju najveći broj glasova od strane poslanika u Narodnoj skupštini budu na listi koju bi Narodna skupština predložila predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije. Isto tako, želim da kažem da su neosnovane primedbe da je ovde bio obavezan predsednik ili njegov predstavnik da obrazlaže predlog. Pozivanje na Poslovnik, na član 87, nije adekvatno. Član 87. kaže da će predlagač, odnosno predstavnik predlagača zakona ili akta biti pozivan na sednicu Parlamenta. Opet bih ukazao na činjenicu da je Ustav želeo da izvrši raspodelu moći između različitih grana vlasti. Zato je i način izbora sudija Ustavnog suda raspoređen između tri grane vlasti: jedna je Parlament koji bira sa liste koju predlaže predsednik, druga je predsednik koji, kao svojevrsna izvršna vlast, imenuje pet od predloženih 10 koje nudi Parlament, ali isto tako ima i još pet kandidata koje ćena opštoj sednici predložiti i utvrditi sudije Kasacionog suda, kao najviše sudske instance koje će biti konstituisana u Republici Srbiji. Naravno, Ustav je zbog tranzicionog perioda ostavio mogućnost da se Ustavni sud konstituiše sa dve trećine izabranih sudija Ustavnog suda, tako da ovaj izbor koji će obaviti predsednik sa liste koju nudi Narodna skupština i ovaj izbor pet kandidata koje ćemo mi izvršiti na osnovu predloga predsednika Republike Srbije omogućava funkcionisanje Ustavnog suda Republike Srbije. Ustavni sud je veoma značajna institucija u pravnom sistemu i u sistemu vlasti Republike Srbije. On u sebi sublimira i proceduru koja garantuje da svaki građanin ima mogućnost da se obrati instituciji koja je za to kompetentna i na osnovu Ustava ovlašćena da odlučuje o njegovim pravima, da reaguje uvek kada je pravo građana ugroženo, pre svega, ako je ugroženo nezakonitim aktima ovlašćenih organa za njihovo donošenje, ali isto tako i zbog nezakonitog postupanja pravosudnih organa. Mi smo svedoci nefunkcionalnosti pravosudnih organa u Srbiji, svedoci smo mnogostrukog kršenja prava, ali s druge strane smo svedoci toga da postoje mnoge pravne praznine u pravnom sistemu Republike Srbije i da nije postojala alternativna zaštita ljudskih prava i sloboda kojima nije obezbeđena zaštita pred pravosudnim sistemom Republike Srbije. Ovo je korak napred u demokratizaciji političkog i pravnog sistema Republike Srbije, ovo je korak u reformama u pogledu zaštite standarda koje smo prihvatili, ovo je garancija da ćemo sprovoditi standarde iz međunarodnog prava, koje smo prihvatili na osnovu Ustava kao dominantno pravo, sa kojim naše pravo treba da bude usklađeno, pre svega u pogledu standarda u zaštiti prava i manjina i građana u Republici Srbiji, ali isto tako to govori i o kompatibilnosti našeg pravnog sistema sa pravom EU. Mi ionako treba da usvojim standarde pravnog sistema EU, jer želimo da budemo integrativni deo tog sistema, ali nam je potreban i neko pored parlamenta, pored izvršne vlasti, pored pravosudnih organa, ko će dodatno kontrolisati primenu tih standarda u realnom životu. Moram da ukažem na još jedan segment zbog koga je važno konstituisanje Ustavnog suda Republike Srbije. Mi imamo pravosudne organe, oni vrlo često neefikasno odlučuju o pravima građana, gomilaju se predmeti u sudovima u Srbiji, građani su većinom nezadovoljni svojom pozicijom kao stranke u postupku pred sudskim pravosuđem i moramo nešto da učinimo kako bi se ostvarilo pravo na efikasnu pravdu, na blagovremenu pravdu i na suđenje u razumnom roku. Moram da ukažem da postoje mnogi predmeti, bar iz onoga što znam kao praksu u sudovima u Nišu, pred organima uprave u Nišu ili pred sudovima ovde u Beogradu. Postoje predmeti, kao što je predmet recimo Čoćić Miljka, koji je podneo zahtev da se sruši bespravno podignut objekat sa četiri dodatno dozidana sprata, a gradska uprava u Nišu na to ne reaguje. Kažu - vi se sudite, pa kad sud presudi, mi ćemo doneti odluku, iako je odobrenje za gradnju poništeno, iako već tri godine pred inspekcijskim organimačeka zahtev za rušenje. Zašto se ne ruši? Zato što je neko od moćnika imao dobar pristup organima uprave. Imamo i slučaj Jelene Despotović, koja na rušenje tri stepenika koji joj smetaju za ulazak u svoj stan čeka takođe četiri do pet godina, ali se ne ruši zbog toga što je kolega iz građevinske inspekcije, pa neće kolega na kolegu. Ne postoji adekvatna zaštita za takvo nepostupanje i za takvu zloupotrebu. Ustavni sud će detektovati takve probleme, po predlogu građana na osnovu ustavne žalbe, i rešavaće se i po takvim predmetima. Neće se dogoditi da predmet Marinković Draška, koji se sudi sa jednim slovenačkim preduzećem, traje 20 godina, da izvršenje za vraćanje na rad, kao hitan postupak, čeka pet godina zbog toga što Opštinski sud u Nišu sebe ne smatra nadležnim, ustupa Petom opštinskom sudu u Beogradu, koji takođe sebe ne smatra nadležnim, pa vraća ovom prvom, i tako četiri puta predlog za izvršenje za vraćanje na rad čoveka koji je ostao bez posla, ostvario pravo da se vrati na rad, ostvario pravo na naknadu štete, ne može da ostvari kontinuitet u doprinosima, a već se približava penziji. To je to pitanje blagovremenosti pravde i to je pitanje suđenja u razumnom roku. Da li nekom treba da se sudi 20 godina, znači polovinu svog radnog veka, da bi ostvario svoje pravo na redovnu penziju ili na starosnu penziju? Sramota je da u državi postoje slučajevi da neko ko je radno sposoban ne može to svoje pravo da ostvari zbog volje ili nevolje predstavnika pravosudnih funkcija ili predstavnika organa uprave. Država mora da obezbedi rad državnih organa tako da ona bude servis građana jer je građanin u centru pažnje.Moramo da se pitamo šta će država učiniti za građanina, a ne samo koliko je građanin dužan državi kad plaća porez, kada ima druge obaveze i moralne, i pravne i političke prema državi, kad treba da pokaže svoju lojalnost, a država ne želi prstom da makne da njemu olakša situaciju, na koju po Ustavu i zakonu ima pravo. Završiću ovim, smatram da mnogi postupci u Srbiji nepravedno stoje zbog toga što ne postoji taj bič legitimni koji proističe od građana, koji traži da državni organi rade efikasnije, rade bolje, rade u skladu sa Ustavom i zakonom, štite njihova manjinska prava i slobode, građanska prava i ostvare sve one standarde koji predstavljaju garanciju da je u Srbiji život dostojan čoveka, da smo otvoreno društvo i otvoreni za sve, bez ikakve diskriminacije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milena Stanković, a neka se pripremi narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predstavništvo, gospodine predsedniče, parlament danas vodi diskusiju o jednoj veoma važnoj temi. Mi, naime, treba da dobijemo Ustavni sud posle gotovo godinu dana i upravo zbog toga je LDP uložila veliki napor da aktivno i svojim predlozima, koji su konstruktivni, učestvuje u diskusiji. Prethodni govornici su izneli dosta toga o tome koliko je pogubno po sudstvo u Srbiji, koliko je važno to što mi nemamo proceduru u kojoj se biraju sudije Ustavnog suda i koliko je u stvari strašno to što smo takvu pravnu prazninu popunili na jedan veoma pogrešan način, a to je koalicionim sporazumom. Tako da mi praktično sada imamo situaciju da političke stranke predlažu sudije Ustavnog suda. Jako je važno da kadrovska rešenja budu dobra. Sada zaista ne bih ulazila u biografije tih ljudi, ali činjenica da su se oni kao kandidati pojavili na predlog političkih stranaka već dovoljno govori, odnosno dovoljno je važna činjenica koja nas dovodi u sumnju o tome kako će oni raditi svoj posao. Čitajući Predlog zakona o Ustavnom sudu, videla sam da je jedan od razloga za razrešenje sudija upravo to što su oni članovi stranaka. Zakonopisac je time zapravo želeo da zaštiti ovu funkciju, odnosno da obezbedi njenu nezavisnost. Opet,s druge strane, imamo tu situaciju da su oni kandidati zato što su ih političke stranke za kandidate postavljali. Dakle, mi ćemo praktično imati sudije koje nipošto ne smeju da budu članovi političkih stranaka, ali opet političke partije stoje iza njih. Svi mi ovde, pošto smoaktivisti političkih partija, dosta dobro znamo da neko ne mora da bude član neke stranke da bi njenu politiku sprovodio, pa možda čak i sprovodiodiktat svoje stranke. Ono što sam takođe primetila i o tome sam ranije govorila, a jako je važno, jeste da član 172. Ustava govori o izboru i o imenovanju sudija Ustavnog suda, ali da ni Ustav ne govori ništa o proceduri. Normalno, Ustav je najviši pravni akt jedne države i logično je da se on neće baviti procedurom, ali je onda potrebno da zakon bude taj koji će propisati proceduru. Mi smo prošle nedelje govorili o Predlogu zakona o Ustavnom sudu i on se procedurom za izbor sudije Ustavnog suda bavi samo u jednom članu, to je član 11, koji kaže da se sudije biraju i imenuju na način propisan Ustavom. Sada, na stranu to što je zaista u pravnom smislu vrlo pogrešno da niži pravni akt upućuje na viši pravni akt, mnogo je skandaloznije to što je praktično zakon uputio na Ustav, a Ustav ništa o tome ne kaže. Znači, tendenciozno je ostavljena pravna praznina, jer da se barem želelo ubuduće da se izbegnu ovakve situacije, pa da pro futuro obavimo proceduru za izbor sudija Ustavnog suda, onda bi zakon o kome smo diskutovali i koji će biti izglasan uskoro imao, odnosno sadržao odredbu kojom bi se jasno propisala takva procedura kojom se ne bi ugrožavala nezavisnost sudija Ustavnog suda. LDP, kao jedan od osnovnih postulata svog programa, ima vladavinu prava i jedan od osnovnih uslova da vladavina prava bude implementirana u jednom društvu jeste nezavisnost sudstva. Iz svega prethodno navedenog vi možete jasno da vidite da je nezavisnost sudstva vrlo ugrožena u Srbiji. Ne samo to, recimo, Ustav propisuje da tužioca bira parlament na predlog Vlade. Mi znamo ko ima većinu u parlamentu, tako da, praktično, Vlada kontroliše tužioca. To su sve vrlo ozbiljne stvari koje pokazuju koliko je nizak stepen vladavine prava, odnosno kako se stvaraju uslovi da se zakoni u Srbiji ne poštuju.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Srđan Milivojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, prošle godine 9. novembra, kada je proglašen Ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike Srbije, s obzirom na reč koju je dao Vojislav Koštunica, tadašnji, a nažalost i sadašnji premijer Vlade Republike Srbije, mi bismo u ovom trenutku imali pred sobom predlog gospodina Tomislava Nikolića, izabranog predsednika Republike Srbije. Naime, moram da vas podsetim da smo u toj noći, kada smo izglasali Ustavni zakon, mi srpski radikali, a i ostali učesnici na dogovoru oko raspisivanja predsedničkih izbora i njihovog održavanja, dobili čvrsto uverenje od Vojislava Koštunice, i gospodin Tomislav Nikolić je više puta rekao da će stalno na to da ga podseća, da će predsednički izbori biti raspisani i održani do 31. maja ove godine. Vreme je prolazilo, ništa se nije dešavalo. Dobijali ste pisma upozorenja od Tomislava Nikolića da Skupština mora da radi svoj posao, da zakoni proistekli iz Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava moraju da se izglasavaju, da neko mora da ih da Narodnoj skupštini, i da su verifikovani mandati još 14. februara i da je besmisleno da uzalud prolazi vreme, a da Narodna skupština bude, kako je rekao, a nažalost i danas je, sluškinja Vlade Republike Srbije, da mi budemo kao neki otirač na koji će da dođu i da stanu ministri iz Vlade, pa i predsednik Republike, kada im se prohte ili kada im je Skupština neophodna za izglasavanje nekih predloga. Evo, mi smo sada došli u situaciju da danas imamo predloge za sudije Ustavnog suda od strane Borisa Tadića, koje je on uputio Skupštini 14. juna, a danas raspravljamo o njima, iako je sasvim očigledno da ćemo kroz nekoliko meseci imati novog izabranog predsednika Srbije i da to neće biti Boris Tadić, već srpski radikal Tomislav Nikolić, i da ćemo doći u situaciju da će politički očigledno, jer su im takve i reference, instrumentalizovani ljudi - sudije Ustavnog suda, koje je predložio predsednik Republike, sedeti u instituciji koja ima svoje važno mesto, po članu 166. Ustava. Za nju je lepo gospodin Krasić rekao, a i ja sam o tome govorila u petak, da u sudskom sistemu vlasti, ako sudsku granu vlasti posmatramo kao jednu od tri koja treba da bude nezavisna, da je neki četvrti stepen sudske grane vlasti, odnosno mogućnost da sada, po novom Ustavu Republike Srbije, svaki građani pred Ustavnim sudom traži ocenu ustavnosti, zakonitosti, zaštitu svojih prava, da ne mora da ide u Strazbur, da ne mora da svoje pravo ostvaruje po belom svetu, ali samo u slučaju ako su sudije tog suda stručne, visokomoralne, kompetentne osobe, koje nisu podložne bilo kakvom političkom uticaju i koje nemaju kriminogene i druge repove iz svoje prošlosti. Predlozi koje nam je dao Boris Tadić su upravo drugačiji. Mi srpski radikali, kao što vrlo dobro znate, nikada se nismo bojali da govorimo istinu. Jedini smo to i radili. Ne bežimo od toga da ad personam govorimo o ljudima za koje imamo nepobitne dokaze da su umešani u kriminal, u korupciju, da su časni i da nisu moralni, jer to je naša obaveza. Mi, kao narodni poslanici koji treba sada unapred za nekonstituisani Ustavni sud da štitimo njegov integritet, moramo sa skupštinske govornice da kažemo sve ono što znamo. Kakvi bismo bili mi to ljudi, kakva bi nam savest bila kada bismo prećutali koji su to tajkuni ili drugi klanovi uticali na Borisa Tadića, ko je dolazio u zgradu predsedništva na Andrićev venac i donosio mu kandidature za pojedine ljude. Možete da uočite, a lepo ih je gradirao u prvu i drugu kategoriju kolega Krasić, kada su oni davali saglasnost. Na osnovu toga možete da vidite ko su VIP kandidati, a ko su oni drugi, jer ovi na koje on sigurno računa, a ovaj jedan za koga se zdušno zalaže mesecima, to je taj inkriminisani Dragiša Slijepčević, predsednik Ustavnog suda, kao i još neki drugi kandidati, između ostalog, koji su već 8. juna prihvatili kandidaturu, pozvali se na član 174. Poslovnika, pa je bilo srceparajućih izjava kod pojedinaca, pa se bogzna kako na početku zahvaljuju Borisu Tadiću, a onda kažu da prihvataju kandidaturu za sudiju Ustavnog suda. Ko su ti ljudi? Šta stoji iz ovih biografija koje su napisane tako pompezno i tako očaravajuće da ste mislili da ćete da nas zasenite nekim monografijama i stručnim radovima koje treba da svaki asistent pripravnik ili docent na fakultetu, da ne govorim o redovnim i vanrednim profesorima, objave, da bi uopšte radili u naučnoj oblasti. Gde su drugi kriterijumi na koje mi pokušavamo da vam ukažemo prilikom konstituisanja Ustavnog suda? To su, pre svega, moralna podobnost, ne politička, DS, DSS i G17, kako ste vi to navikli. Sećate se, gospodine Ristiću, da ste jednog dana došli ovde kao vrli zagovornik reformi u pravosuđu DOS-a, posle petooktobarskog mafijaškog puča, pa ste nam predložili čoveka koji je bio vršilac dužnosti direktora neke gumarske industrije u okolini Surdulice, pa je taj izabran za sudiju opštinskog suda, pa je prošlo nekoliko meseci, pa je izabran za predsednika opštinskog suda. Tako ste Borisu Tadiću, ne podmetnuli, ili njemu treba staralac, a da to nisu ovaj Krstić i Šaper, ovi zgubidani koji pevaju po ceo dan, nego neko ko će da mu kaže ko su ovi ili da lepo vas ukori i da vama iz DS kaže, da je on pametan i da ima odgovornost, kao što je nema, očigledno, da ovakvi ljudi ne mogu da budu ni kandidati za člana saveta mesne zajednice više, da se potpuno otresete od njih i da kažete - pobogu, ko je ovaj ko može izvesnog Dragišu Slijepčevića da mi predloži za kandidata za sudiju Ustavnog suda, a čak i za predsednika Ustavnog suda, za šta se sam Tadić više meseci zalagao, kao i drugi čelnici DS. Pošto nemam mnogo vremena, jer će govoriti i drugi srpski radikali, pažnju ću da fokusiram samo na tog Dragišu Slijepčevića. Dakle, Dragiša Slijepčević je kadar iz zrenjaninskog suda koji je, zajedno u tandemu sa Jovanom Prijićem, po zlu svima poznatog u srpskom pravosuđu, došao u Beograd. Njegova biografija počinje od ranih dana, što bi se reklo, i radova, preko kadrovisanja u okviru julovske organizacije, jer je bio član JUL-a i kandidat te, uslovno rečeno, političke stranke u to vreme, da bi postao predsednik Privrednog suda u Zrenjaninu, a kasnije je došao u Beograd i izabran je sa sudiju Vrhovnog suda. Tu započinje svoj biznis. On je to napredovanje u oblasti pravosuđa, koje mu je JUL omogućila, a vi ga kasnije, kao dosovski kadar, prihvatili posle petooktobarskog puča, iskoristio za mnoge situacije i za mnoge nepravilnosti u kojima je i te kako učestvovao. Ovo što imam ispred sebe, dame i gospodo narodni poslanici, samo je deo iz dosijea Slijepčević. To je samo nekoliko krivičnih prijava protiv njega, a da ne govorimo o brojnim novinskim napisima i o apelima stručne javnosti. Jer, ako je za vas neki ugledni beogradski ili neki drugi advokat, sa referencom stručnog čoveka da radi taj posao, stručna javnost, onda poslušajte malo šta govore ljudi koji i te kako mnogo znaju o ovom ne kandidatu koji ne bi mogao nikako, ni po jednom parametru, da se nađe ovde, nego svako bi se postideo da za Ustavni sud predloži ovakvog čoveka. Gospodin Slijepčević je delovao u tandemu sa drugim licima kojima je vlast to omogućila. Najpre julovska, a kasnije dosovska, i on je poznat po tome što je uzeo jednu, za biznis i za manipulacije kod takvih nečasnih ljudi interesantnu oblast u oblasti prava, a to je trgovinsko, odnosno privredno pravo, jer je kao predsednik Trgovinskog suda iz Zrenjanina došao, kao što rekoh, na mesto sudije Vrhovnog suda. Ne samo to, on je i svoju suprugu veoma lepo udomio na mesto zamenika republičkog javnog tužioca. Ona bi podizala zahtev za zaštitu zakonitosti u sporovima kod dobrostojećih kompanija, a Dragiša Slijepčević u dogovoru sa svojom drugom, lepšom polovinom bi to koristio kao predsednik veća i te zahteve je usvajao. On je, inače, poznat među svojim kolegama sudijama što u svom bahatom stilu na posao dolazi u džipu, valjda tako pokušava da demonstrira svoju moć i svoj upliv u biznis, samo ne radi onaj posao koji treba po zakonu da radi. Krivične prijave koje su podnosioci protiv njega i drugih lica, kao što su, između ostalih, ovaj nesrećni Ješić, predsednik opštine Inđija, Mlađan Dinkić i ostali, direktor preduzeća Vodovod i kanalizacija iz Inđije, podnosili protiv Slijepčevića, njega uopšte ne dotiče. On je radio neverovatne stvari. Posle 10 godina, evo vam jednog primera, vođenja sudskog spora pred nadležnim sudovima, najpre opštinskim, pa zatim okružnim, pa presude koja je obavezujuća Vrhovnog suda Srbije, Dragiša Slijepčević je svojim, pre svega, političkim uticajem, i sistemom manipulacija i u vezi sa vodećim srpskim tajkunima, uticao na to da se posle 10 godina vođenja jednog spora sud oglasi nenadležnim. Gde to ima? Razumem da ovi zlikovci u haškom kazamatu sada žele u ovom trenutku, posle onakvog brilijantnog svedočenja, i u istorijskom, i u pravnom i u političkom smislu, predsednika naše stranke prof. dr Vojislava Šešelja, odnosno njegove uvodne reči, na koju je ponosan svaki građanin Srbije kome je stalo do istine, da bi oni najviše voleli da se oglase nenadležnima za slučaj Šešelja i da kažu, mi nemamo ništa sa tim, nekako da pokušamo da se oslobodimo, teško nama kada je ovako uspeo da nas rasturi za ova četiri sata uvodne reči, a šta nas tek čeka u narednim mesecima. Što ćete videti, a videće i svako onaj ko se bavi pravnom naukom i, pre svega, svaki građanin koji zna da je istina na strani dr Vojislava Šešelja i srpskog naroda. Ali, da se oglasi nenadležnim sud pred kojim se vodi jedan tako egzaktan spor za očiglednu zloupotrebu, za mahinaciju koja je vredna milion evra, a da u tome učestvuje Slijepčević, to nas onda dovodi na put kriminala i korupcije, i takvog nam čoveka predlaže Tadić za kandidata za sudiju Ustavnog suda. Ono što su moje pouzdane informacije, da mu je lično preporuku, odnosno saglasnost Dragiše Slijepčevića u kabinet na Andrićevom vencu doneo Dušan Petrović, a što znači da je ministar pravosuđa direktno umešan u ovaj način predlaganja. Dakle, to nisu kandidati Borisa Tadića, a jesu kandidati DS, čim zamenik predsednika te stranke ušeta u kabinet predsednika i kaže mu, evo taj i taj je, dakle, mesec dana posle svog izbora, i to nelegitimnog, jer je sam glasao za sebe, Dušan Petrović dođe u Tadićev kabinet i ovakvog čoveka predloži za sudiju Ustavnog suda. O tome, svakako, mnogo znate i vi, kolega Ristiću, kao i druge kolege iz DS. Zašto ćutite ili se nadate ili u ovom izvlačenju iz bubnja, koje će da se desi za nekoliko dana, vi računate, neće on da prođe. Želeli smo, pošto je sklon takvim mahinacijama i može da završi svaki posao, bio bi nam koristan da radi za našu stvar, da ga promovišemo čak i za predsednika Ustavnog suda. Sada, pošto je javnost toliko uzburkana, pošto smo mi danas krenuli da raskrinkavamo slučaj Slijepčević, kao što su radili ugledni beogradski advokati i ovi ljudi iz "Putogradnja-inženjeringa" iz Beograda, koji su oštećeni za milion evra u parnici koju su vodili pred nadležnim sudovima, samo zbog toga što ih je lično u njihovom načinu i pokušaju da dođu do pravde stopirao sudija Slijepčević, vi morate da položite račune, jer vi niste upozorili predsednika vaše stranke i predsednika Republike da ovakvi ljudi ne zaslužuju pažnju, osim da se njima bave nadležni državni organi zbog mnogobrojnih zloupotreba koje su počinili. Ono što je važno, a to je da će i budući saziv Skupštine i posle sledećih parlamentarnih izbora, koji će se desiti veoma brzo, odmah nakon održavanja predsedničkih, a najbolje je da imamo izbore na svim nivoima i da se ova vaša nesposobna i očigledno trgovačka koalicija trange-frange, onako kao što je navikao Dragiša Slijepčević, što pre rasturi i raspadne, desiće se to da će Ustavni sud imati očigledno nesposobne ljude, pored Slijepčevića, ako se desi da ga izaberete, a upozoravam vas da to nikako ne uradite, jer to bi bila katastrofa i to bi u startu već danas i pre izbora, ako imate takvu nameru, bacilo ljagu na Ustavni sud. Šta će nam onda zakon? Šta će nam uopšte Ustavni sud, uz sve ove druge, uz ovu drugu koja je kadrovik DOS i koja je bruka i za pravni fakultet i za pravnu nauku, sada su u tom smislu loši kandidati. Ali, ako nekoga ko je do guše umešan u kriminal i korupciju izaberete za sudiju Ustavnog suda, onda bolje recite, mi za ovo nismo sposobni, mi ovo ne možemo da uradimo, on će da postoji u tom krnjem sazivu, imaće svojih deset članova. Kako će oni da odlučuju i po čijem nalogu, vidi se iz Predloga zakona o Ustavnom sudu koji ste pisali, jer će Dragiša Slijepčević i svi kandidati DS i Borisa Tadića da se ponašaju upravo onako kao što ste to napisali u članu 93. Ustavnog zakona. Ako se desi, hipotetički, da se brzo konstituiše Ustavni sud, sa ovakvim kadrovicima od strane Dulića, odnosno svih podeljenih interesnih sfera iz ove koalicije i Borisa Tadića, a Narodna skupština Republike Srbije, što je njeno pravo, zatraži da Ustavni sud da ocenu o radu Borisa Tadića, dok je još ovih nekoliko meseci na funkciji predsednika Republike, kada dođe takav zahtev Narodne skupštine, jer ste takav zakon napisali i očigledno ćete da ga usvojite, jer nemamo odgovor Petrovića koji je predlagao Slijepčevića i ostale Borisu Tadiću, mi dolazimo u pat poziciju kao Narodna skupština, da nam sudije Ustavnog suda, ovakvi kao što su Slijepčević i ostali, kažu, e, mi moramo da preispitamo da li ste vi, gospodo narodni poslanici, imali na to pravo, šta sadrži vaše obrazloženje i da li ćemo uopšte da uđemo u opoziv predsednika Republike. Za to neće biti potrebe u trenutku kada se Tomislav Nikolić od strane građana izabere na predsedničku funkciju. Ali, sada, sudeći po ponašanju Borisa Tadića, i da smo imali i da imamo časne sudije u Ustavnom sudu, i te kako bi bilo mnogo posla za njih, i te kako bi bilo mnogo mogućnosti od strane narodnih poslanika i razloga da podnesu predlog za opoziv ovakvog predsednika Republike, koji nam daje predloge za koje ne samo da imamo najoštrije reči kritike, nego smatramo da su zaista bruka za svakog narodnog poslanika, da ovakve biografije i ovakvi ljudi uopšte dođu u situaciju da se njihova imena i sve ono što su radili štampa u pisarnici Narodne skupštine. Glasaćemo protiv i nastavićemo, jer ovo je samo jedan deo od onoga što je radila dinastija Slijepčević, da govorimo sve dok bude trajala ova i sledeća tačka dnevnog reda. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nataši Jovanović, potpredsedniku Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, a neka se pripremi narodni poslanik Nemanja Šarović.
Poštovani gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, Demokratska stranka će svakako glasati za ove predloge, ali ovde se otvara umesto jedne stručne rasprave jedna politička rasprava. Nije bilo dana, nije bilo sata, nije bilo meseca u ovoj skupštini, u ovom zdanju da nismo čuli jadikovanje, plakanje, kukanje, kmečanje zašto Srbije nema Ustavni sud. Evo sada, u trenutku kada Srbija dobija toliko potreban i neophodan Ustavni sud, mi sada imamo jednu političku raspravu da li je taj sud potreban ili nije, imamo jednu raspravu o tome da li taj sud pripada ovoj ili onoj grani vlasti, imamo čak i jedno neprecizno tumačenje Ustava Republike Srbije, koji je vrlo precizno i jasno napisan. Neki se čak žale i na format Ustava. Znate, mogu da napravim i ustav u formatu skupštinskih vrata, za one koji ne mogu da ga pročitaju. Kod mene u Kruševcu kažu - ko se u manjoj bari udavi, veće mu more ne treba. Uređenje vlasti, peti deo Ustava, jasno se definišu svi sistemi vlasti, sve poluge vlasti, ali u članu 179. istog ovog ustava, u istom tom malom formatu koji nekima smeta, jasno se kaže da Ustavni sud čini 15 sudija, koji se biraju i imenuju na devet godina. Pet sudija Ustavnog suda bira Narodna skupština, pet imenuje predsednik Republike, a pet opšta sednica Vrhovnog kasacionog suda. Čitam zbog onih koji nisu razumeli. Onda kaže da Narodna skupština bira pet sudija Ustavnog suda između 10 kandidata koje predloži predsednik Republike. Ovde ću zastati, jer ovde je nastao prvi problem. Jedan od prethodnih govornika je kazao - eto, Boris Tadić je predložio 10 kandidata, a DS ne stoji iza toga. Znate, u članu 172. Ustava ne kaže da predsednici političih stranaka predlažu sudije Ustavnog suda, jer da to pravo pripada predsednicima političkih stranaka, očekivao bih i da SRS s pravom ima svojih 10 kandidata, da DSS i njihov predsednik da te kandidate, ali Boris Tadić nije predsednik samo DS, on je legitimno izabrani predsednik Srbije, koji je za to dobio poverenje na izborima i njegovo legitimno pravo je da, kao predsednik Srbije, a ne DS, predloži 10 kandidata, od kojih će pet naravno izabrati Skupština Srbije. U opoziciji je najteže prvih 40 godina, posle ćete se navići, nije to tako teško, ali je dobro opoziciono delovanje, jer onda u opoziciji dobijate jednu naknadnu pamet koju niste imali kada ste bili na vlasti i onda vrlo lako, kada ste u opoziciji, prihvatate jedno teško breme osude drugih, a olako odbacujete jedno lako breme samoosude. Neću ovde da navodim biografije onih sudija Ustavnog suda koji su bili na vlasti, odnosno vršili funkciju i dužnost sudija Ustavnog suda u vreme kada ste bili na vlasti, niti ću navoditi biografije ministara i šta su radili pre nego što su seli u ministarsku fotelju, ali hoću da prokomentarišem nekoliko stvari vezanih za pisanje tabloida, partijskih glasila, pa i nekih ozbiljnijih dnevnih novina. Naravno da su neki uplašeni formiranjem Ustavnog suda i izborom sudija Ustavnog suda, i naravno da je krenula jedna negativna kampanja protiv onih ljudi koji će uzeti to mesto, dobiti ga zasluženo u Skupštini Srbije posle glasanja i naravno da nekima ne odgovara da se u Srbiji formira Ustavni sud, jer stanje haosa, stanje opšteg kolapsa svih sistema vlasti nekima odgovara. Ne želim da ulazim u stručnu raspravu, gospodin Boško Ristić i moji prethodnici iz DS i prethodnih dana su imali vrlo dobru stručnu diskusiju na temu Ustavnog suda, ali ovde smo bili svedoci jedne rasprave o nacionalnom sastavu tog Ustavnog suda, i ko čini i zbog čega čini i da li tu sede predstavnici nacionalnih manjina ili ne. DS smatra da su predstavnici nacionalnih manjina Borisa Tadića podržali ne zbog toga što očekuju nešto da dobiju, a dobili su od DS, pogledajte samo sastav poslaničkog kluba DS – tu su predstavnici svih nacionalnih manjina. Pogledajte Vladu Republike Srbije. Nije li Rasim Ljajić čovek koga je predložila DS, koliko je meni poznato on je Bošnjak i mi nacionalne manjine ne tretiramo kao trgovačko biračko telo s kojim treba trgovati. Mi nacionalnim manjinama nudimo ruku saradnje koja ih vodi put Evropske unije. Mi im nudimo sigurnost, bezbednost, mi im nudimo ono što nacionalne manjine žele i zbog čega glasaju za nas. Kada budemo trgovali i želeli da trgujemo, onda ćemo formirati trgovačke kompanije, pa ćemo se baviti robnom razmenom. Naravno, i te kako ćemo voditi računa o našem odnosu prema nacionalnim manjinama, uvažavati ih, imaće nacionalne manjine kao što imaju u svom poslaničkom klubu DS svoje mesto, i odmah da kažem da imaju i druge poslaničke grupe predstavnike nacionalnih manjina, ali neprimerena je rasprava ovog trenutka i svoditi raspravu na tu temu. Veoma sam zahvalan predstavnicima svih nacionalnih manjina koji glasaju za gospodina Borisa Tadića. Veoma ih uvažavam, veoma mi je drago da glasaju za gospodina Borisa Tadića. Razumem njihovu borbu da se pozicioniraju u svom biračkom telu. Mislim da će kroz predlog Skupštine nacionalne manjine takođe biti sadržane u predlogu za sudije Ustavnog suda i mislim da je jako dobro da ovu temu i ovu raspravu okrenemo u stručnom, a ne političkom pravcu. Jer postojanje Ustavnog suda, odnosno njegovo nepostojanje do sada jeste možda bila politička tema, ali da sada ipak to okrenemo u jednom stručnom pravcu i da se ne svodi rasprava na to ko ima pravosudni ispit ili nema. Mene ne bi čudilo da se neki, koji nam ovde prosipaju pamet da sudije Ustavnog suda kao profesori pravnog fakulteta treba da imaju pravosudni ispit, ne zapitaju kako je Slobodan Jovanović došao na novčanicu od 5.000 dinara, a nije imao pravosudni ispit. Razne druge teorije i teme možemo ovde čuti, ali mislim da je tema ovde sasvim drugačija, da je tema ovde Ustavni sud, da je ovde tema pre svega da li je gospodin Boris Tadić imao pravo da predloži ili nije. Jeste, to pravo mu je dao Ustav i mislim da tu više ništa nije nejasno. Evo i gospodin Moma Marković se slaže sa mojim mišljenjem, zahvaljujem. Dakle, meni je drago da praktično ovde imamo jednu jasno definisanu poziciju da je gospodin Boris Tadić, po svojim ustavnim ovlašćenjima, predložio stručne ljude za sudije Ustavnog suda. Naravno, imamo strah onih koji se plaše od funkcionisanja Ustavnog suda, koji će pokušati da ovu instituciju, pre nego što se ona i ustoliči, već na ovaj način i ovakvim raspravama diskredituju. Pozivam poslanike da glasaju za ovo i uveravam građane Srbije da je veoma bitno i veoma važno da Ustavni sud profunkcioniše, jer on je jedan od temelja na kojima počivaju sve demokratski uređene države.
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Mrkonjiću, sebe izuzetno cenim, pa to zahtevam i od drugih. Naravno da je ovo po Poslovniku, nema veze sa replikom. U pitanju je član 136. i moram da vam skrenem pažnju, na sve što se radi u Narodnoj skupštini analogno se primenjuju odredbe Poslovnika koje propisuju postupak kako se usvajaju zakoni. Ovde se radi o donošenju jedne odluke iz člana 156. ili 161, nije bitno. Nama je potrebno kvalitetno objašnjenje. Stvarno nam je potrebno kvalitetno objašnjenje, jer slušao sam postoje poslanici koji osporavaju kvalitet predloženih kandidata i postoje poslanici koji osporavaju pravo tim poslanicima što kritikuju. Mi danas u raspravi treba da čujemo šta je kvalitet tih kandidata. Znam da je teško onima koji stoje iza ili ispred Borisa Tadića, ako smeju ispred, zašto ne upotrebe neki argument, da nešto kažu, kada kažu - taj sudija je dobar, taj profesor je dobar. Ovde slušamo bajke. Izađe Boško Ristić pa kritikuje nešto. Nisam to proveravao, verovatno je u pravu oko tih nadziđivanja, ali zbog njegove sestre jedna zgrada nije mogla da dobije upotrebnu dozvolu godinu i po dana jer je zid bio blizu prozora njene kuće i sada on izađe i nama drži predavanja ovde. Neka počisti u svojoj kući malo. Dajte vi iz DS, kad je ova tema, kažite - Marija Draškić je najbolja zbog: jedan, dva, tri, četiri, pet. Onda nam se pojavljuju ljudi sa računaljkama, koji su ponavljali prvi razred dva puta i oni nam sad drže predavanje - mi se plašimo nekoga. Koga se mi plašimo? Borisa bezemljaša? Samo ukazujemo kakvi su njegovi predlozi, šta je pozadina tih predloga. Kažite ako imate neku reč podrške za ove kandidate, izađite i kažite - najbolji su, referenca 1, referenca 2, referenca 3, uvaženi, poštovani itd. Toliko je poštovan da mu ceo Vrhovni sud menja gumu kad mu pukne guma na džipu. I taj kriterijum bih uvažio da ste rekli. A ne ovde bajke, jedno misli, drugo priča, treće radi. Ne plaši se SRS nikoga, nego vam samo ukazujemo, javnosti Srbije, ko su kandidati koje je predložio Boris Tadić, zašto je baš njih odabrao. Ako imate suprotno mišljenje, kažite sve u superlativima, a ne ovde da nam pričate neke bajke, pa nam neki ovde drže predavanja, koji su ponavljali u prvom razredu osnovne škole, pa morali dva dana brojčanicu ovde nose da računaju. Nemojte to da radite. Izađite, podržite vašeg predsednika. Vodite računa kako ćete da ga podržite, gde ćete da ga podržite. Podržite ga oko ovih kandidata, ali izađite i jasno kažite. Malopre sam shvatio - bolje išta nego ništa, tražili ste Ustavni sud, imate Ustavni sud. (Predsedavajući: Zahvaljujem narodnom poslaniku Zoranu Krasiću.) Samo dve sekunde, gospodine Mrkonjiću. Nismo tražili takav, tažili smo kvalitetan, a vi nam nudite ćorak.
Hvala. Poslovnik reklamiraju narodni poslanik Laslo Varga, pa potom narodni poslanik Bajram Omeragić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da sam pogrešno protumačen. Naime, u prepodnevnoj raspravi su pripadnici nacionalnih manjina, sa razlogom, govorili o tome da na listi gospodina Tadića nema nijednog pripadnika nacionalnih manjina. To znači da od milion ljudi, koliko ima sigurno nacionalnih manjina u Srbiji, nijedan nije bio dostojan da se nađe na ovoj listi. Mislim da je to ... (Dragan Todorović, sa mesta: Ispada da je tako.) Ispada da je tako, hvala vam. Mislim da je to, ako ne drugo, onda uvreda za pripadnike nacionalnih manjina. Posebno je uvreda ako se tvrdi da se mi ovde u Skupštini ponašamo na način kao da bi ovaj izbor sudija Ustavnog suda bio neka trgovina. Postavljeno je pitanje - zašto nacionalne manjine glasaju za gospodina Tadića, odnosno zašto su glasale za njega? Naravno, glasali su za njega zato što su očekivali da rešava njihove probleme, što on u praksi ne radi, nažalost, odnosno nije radio, a sa druge strane su glasali za njega zato što su smatrali da će da ih poštuje. Ova lista kandidata sigurno ne znači poštovanje pripadnika nacionalnih manjina, nego upravo suprotno. To znači da očekuje glasove od pripadnika nacionalnih manjina, a kad dođe do nekih konkretnih pitanja, kada bi mogao te glasove na neki način da vrati, odnosno da se na neki način zahvali, onda on radi upravo suprotno. To je problem. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Laslu Vargi. Reč ima narodni poslanik Bajram Omeragić. Izvolite.
Bio sam prekinut, pa moram da nastavim, da obrazložim zašto kandidat poslaničke grupe manjina Zejnepa Kavrajić, sudija Okružnog suda u Novom Pazaru, treba da bude izabrana. (Dragan Todorović, sa mesta: Pogrešio se. To je treća tačka.) Molio bih da me pustite da kažem. Šta ste vi sve promašili ovde, govorite šta je bilo pre 20 godina, pre 30 godina, šta se događa u Hagu, veze nema sa dnevnim redom i nikad vas ne prekidam. Prema tome, stanite malo. Zašto ona treba da bude izabrana? Upravo zbog toga što Ustav Republike Srbije kaže da manjine treba da budu uključene u sve institucije. Ovo je jedna vrlo važna institucija za pravni sistem naše zemlje, za pravni poredak naše zemlje, za pravnu sigurnost građana. Govorim iz razloga što ona dolazi iz kraja gde svakodnevno u novinama, u medijima, možemo da čitamo da je bezbednosna situacija vrlo loša, gde se narušavaju elementarna ljudska prava različitih kategorija stanovništva. Jedan sudija Ustavnog suda bi bio izuzetno važan da bude iz Novog Pazara, iz sandžačkog regiona, da može da se upusti u rešavanje svih ovih problema. Što se tiče zastupljenosti, u sastavu Vrhovnog suda nema nijednog Bošnjaka, u sastavu vrha tužilaštva nema nijednog Bošnjaka. Ne bih hteo da nabrajam sve institucije pravosudnog sistema, na najvišem nivou nema nijednog Bošnjaka. Mislimo da to nije dobro za imidž naše zemlje, nije dobra poruka Bošnjacima u ovoj zemlji. Zato ovaj kandidat, ne kažem kandidat bilo koje stranke. Imali smo sastanak sa predsednikom Skupštine i predsednik Skupštine na tom sastanku je obavestio sve šefove poslaničkih grupa da imaju pravo da predlože kandidate koji ispunjavaju zakonske uslove da budu izabrani za sudije Ustavnog suda. Upravo danas u "Večernjim novostima" možete da vidite sliku gde građani Novog Pazara moraju verski obred da vrše na ulici. Da imamo Ustavni sud, da druge institucije i drugi organi u pravosudnom sistemu malo bolje funkcionišu, ovo ne bi moglo da se dogodi. Spomenuo sam, događa se da se u jednoj školskoj ustanovi izbacuje pet ili šest učenika koji imaju 14-15 godina, uz obrazloženje direktora da ne može da im pruži bezbednost u školi i moraju da ih izbace iz škole. Zato apelujem na sve državne organe da u XXI veku ovakva slika iz Novog Pazara ne ide u svet zbog međunarodne zajednice, zbog svih nas, da verski obred ljudi moraju, par stotina ljudi, mora da vrši ispred džamija, a obrazloženje je da se rekonstruiše džamija. Ako državni organi ne reaguju, vršiće se rekonstrukcija stotine drugih džamija. Prema tome, apelujemo da se što pre omogući građanima Novog Pazara da obavljaju svoj obred tamo gde je to uređeno zakonom i Ustavom i da se deca hitno vrate u medresu, odakle su protivpravno isterana, čak direktor u svojoj izjavi kaže da je morao da ih istera iz škole zato što ne može da im pruži bezbednost... (Predsedavajući: Zahvaljujem narodnom poslaniku Omeragiću.) To nije bezbednosna akademija. Medresa nije mesto gde se utvrđuje da li je neko bezbedan ili ne. Imaju organi, zakonom utvrđeni, koji se brinu o bezbednosti građana, pa i ove dece. Zato apelujemo da se što hitnije omogući građanima Novog Pazara da uđu u svoje verske institucije i da se ova deca hitno vrate. Za ovu decu je, završavam, jako bitno jer, morate da znate da iz budžeta Republike Srbije se finansira ova škola da bi deca bila izbačena. Zato apelujemo na nadležne organe da hitno vrate ovu decu, jer onaj koji koristi budžetska sredstva ne može da sprovodi samovolju i da decu od 14-15 godina izbacuje iz škole.
Zahvaljujem gospodinu Omeragiću. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, potpredsednik narodne skupštine.
Samo moram da kažem da poslanici Koalicije Liste za Sandžak, ako se nešto ne preduzme, zaista razmišljaju da li dalje da rade u ovom parlamentu, jer je u 21. veku zaista, evo i gospodin Šarović kaže...
Zahvaljujem gospodinu Omeragiću.
Samo me pustite da kažem. Zaista je sramota da se u 21. veku deca izbacuju iz škole i apelujem još jednom da se hitno omogući otvaranje svih verskih objekata.
Svakako, Bajro. Hvala. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite, Nataša.
Gospodine Omeragiću, vi ste potpuno u pravu. To jeste sramota, ali vi imate način to da rešite. Zaista ne znam što ste napali čoveka kada je u pravu, vi iz DS poslušajte njegov apel. Dakle, gospodine Omeragiću, zakazana je vanredna sednica Vlade i usvaja se budžet, je l' tako? Vi prisustvujete svakoj sednici Vlade, vi ste jedini narodni poslanik koji ima ekskluzivni status. Vi ste poslanik, a ujedno ste i neka vrsta ministra. Ili možda dopisni član, što kaže kolega Šarović. Vi sada lepo da odete na sednicu Vlade, imate vremena, niste valjda toliko ljudi ili ne smete tamo da ima kažete, nego samo sa govornice. Pa lepo za ruku ministra policije, ministra vera, ovog Naumova, pa Koštunici sve u brk kažete i rešite posao. A ne nama da se žalite i promašili ste tačku dnevnog reda. Vama je krivo što govorim o onome što je važno za građane Srbije i kažete, pričate tamo o Hagu. Da ne pričam o tome, gospodine Omeragiću, ne bi imala ni država budućnost, niti deca koja ovde treba da žive, niti bi imala izgleda za bilo kakvu budućnost u ovakvom odnosu snaga i u ovakvom svetu da nas tamo na takav način ne brani profesor doktor Vojislav Šešelj. Pošto verujem da ste i vi to pratili, baš kao i milioni građana. Verujem da ste vi to s pažnjom, i to u dva navrata pratili, vama je sada očigledno jasno ko se bori za nacionalne manjine, ko vas štiti svuda i na svakom mestu i zbog čega treba ubuduće da glasate za SRS. Da se manete ovih koji vas samo lažu u vreme predizborne kampanje, i onda dođete i kažete, nema kandidata za sudije Ustavnog suda, što jednog, što ne dva, što tri kandidata. Ali, neće vas Boris Tadić, neće vas Koštunica. Još vam prave probleme svuda i na svakom mestu i onemogućavaju decu, koja su pripadnici vaše verske nacionalne manjine i etničke grupe, da izražavaju svoju slobodnu volju. Izvolite vi lepo u jedan sat na sednicu Vlade i recite im da ste vi ugroženi, da vas oni ne slušaju, da vas niko ne štiti, a tek kada izberete ovakve sudije Ustavnog suda, jer su mnogi ljudi morali do sada, pošto nismo imali Ustavni sud, da traže pravdu u Strazburu i da se žale raznim međunarodnim organizacijama, tek tada, gospodine Omeragiću, nećete imati nikakvu zaštitu. Prema tome, put vam je veoma jednostavan, ali budite zahvalni na svemu onome, kada ste već to pomenuli i to je bio osnov zbog čega sam se javila, što danas i za vas, i za srpski narod i za sve nacionalne manjine u Hagu radi i što će u narednim mesecima da učini profesor doktor Vojislav Šešelj, predsednik naše stranke. Hvala vam.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nataši Jovanović. Reč ima najzad narodni poslanik... (Bajram Omeragić, sa mesta: Replika.) ...nema replike. Sačekajte. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Sačekajte, pa ćete dobiti reč posle Nemanje Šarovića. Bajro, sedite na mesto u prvom redu.
Kada već nemamo zastupnika predlagača, dame i gospodo, evo možda je tu kao ovlašćeni predstavnik i gospodin Bajro Omeragić. Moram ponoviti ovo, pružio sam gospodinu Bajramu Omeragiću i sa svog mesta podršku dok je on govorio i ponoviću, to je rekla i gospođica Nataša Jovanović i kažem još jedanput: u pravu ste, gospodine Omeragiću, zaista je sramota to što se dešava u raškoj oblasti, sramota je i to što vas je Boris Tadić prevario još jednom i što vas je prevario Vojislav Koštunica. Ali, morate da priznate da deo te odgovornosti snosite i vi. To nisu ljudi koje vi politički ne poznajete, to nisu ljudi s kojima vi po prvi put sarađujete. Evo, i sada gospođa Nada Kolundžija vam govori šta treba da kažete kada izađete na repliku. Poslušajte, gospodine Bajro Omeragiću, i savet nas koji smo ipak dokazali svojim delima da smo mnogo dobronamerniji prema vama. Promenite konačno koalicione partnere. Vi ne podržavate Vojislava Koštunicu i Borisa Tadića samo poslednjih sedam godina, vi ste to činili i ranije. Onda kažete, kada dođe do toga da vrate na neki način te glasove i da ispune svoja obećanja, oni vas tada preskoče. U pravu je i gospodin Laslo Varga, koji je rekao, evo zapisao sam, da Boris Tadić ne poštuje manjine, da očekuje glasova, ali da ih kasnije, kada dođe vreme da se na neki način zahvali, zaobilazi. Dakle, gospodin Laslo Varga je u pravu. To jeste sramota. To pokazuje da Boris Tadić i Vojislav Koštunica nisu prevarili samo Bošnjake, oni su prevarili i pripadnike mađarske nacionalne manjine i sve druge. To vam je onda nauk za sledeće izbore, kada opet budete razmišljali o tome koga ćete podržati, stavite prst na čelo i recite, da li da podržimo ove koji su nas prevarili već pet-šest puta i koji će nas prevariti sigurno ponovo, ili da sada podržimo nekoga drugog. Dakle, veliku odgovornost gospodine i Bajro Omeragiću i Laslo Varga snosite i vi, jer je to prevashodno bio vaš izbor, a onda su i pripadnici nacionalnih manjina, kojima vi pripadate, prihvatili taj vaš izbor i podržali očigledno pogrešne ljude. Čuli smo ovde dosta rasprava što stručnih, što nestručnih, neki su se čak ogradili i rekli da neće ulaziti u stručne rasprave. Čuli smo, i mislim da je to doduše nekorektno, kako je opozicija kmečala, kukala i tražila da se konačno formira Ustavni sud. Mi naravno niti smo kmečali, niti kukali, mi smo tražili da se u skladu sa Ustavom Republike Srbije formira Ustavni sud. I nisu to, kako kaže Boško Ristić, nekakve evropske vrednosti koje mi moramo da prihvatimo. Srbija nije nastala juče. Ustavni sud u Srbiji nije neka novotarija koju mi prihvatamo od EU. Ustavni sud je godinama i decenijama bio standard i u Srbiji, i bio je standard sve do petooktobarske revolucije. Ukoliko ste vi već takvi legalisti i odgovorite vi nama, a to je činjenica - zašto mi duže nismo imali, nego što smo imali Ustavni sud od 2000. pa naovamo. Zato što je to vama tako odgovaralo. Odgovaralo vam je da radite šta vam god padne na pamet, a da nema jednostavno organa koji može da reaguje. Ono što je još gore je to što je Ustavni sud i u vreme kada je postojao bio politički sud. I odluke koje je donosio bile su isključivo političke. Ima veliki broj takvih odluka. Način na koji je radio, vreme kada se uzimaju pojedini predmeti u rad Ustavnog suda, takođe govore da je to politički motivisano. Setićete se Zakona o pomoći porodicama haških optuženika. Preko noći je Ustavni sud doneo odluku, iako nije imao pravo, jer Ustavni sud može reagovati samo na pojedinačni akt. Dakle, oni nisu imali na taj način pravo da reaguju, ali su reagovali, doneli su privremenu meru i onda nikada – a prošlo je evo triili četiri godine nakon te privremene mere koja podrazumeva hitnost, Ustavni sud je konstatovao da hitnost postoji i doneo je privremenu meru – i nikada više nije raspravljao o tom zakonu, nikada nije doneo konačnu odluku. Vi ste morali ovde kao prvo da ubedite poslanike SRS da ovaj sud koji sada formirate neće biti politički, nego da će biti Ustavni sud i da će suditi ni po babu, ni po stričevima. Kada pogledamo biografije kandidata koje ste predložili, kada pogledamo krivične prijave koje postoje protiv nekih, to je ogroman broj krivičnih prijava, onda se mi s pravom zapitamo da li će taj Ustavni sud biti poput onoga koji je povremeno i privremeno postojao i radio u tim kratkim intervalima u poslednjih sedam godina. Dakle, jasno je da se ovde radi o političkoj trgovini. Otvoreno su priznali predstavnici vladajuće koalicije da su stranke srazmerno svojoj veličini predlagale kandidate. Oni koji nisu zadovoljni tom podelom i delom kolača koji su dobili, oni sada izlaze za ovu govornicu i kritikuju način podele. Ali, zaista, postoji veliki broj stvari koji pokazuje da je to bilo postupanje koje je potpuno mimo Ustava, mimo zakona, kako je to išlo. A o tome nam govori i ovo pisamce koje nam je predsednik Narodne skupštine, Oliver Dulić, poslao 8. novembra, a predmet je - ispravke predloženih kandidata za sudije Ustavnog suda. Tu nam Oliver Dulić ispravlja biografske podatke, imena i prezimena nekih od ljudi koje je predložio za sudije Ustavnog suda i tu se vidi koleracija i identičnost između postupanja Olivera Dulića i Haškog suda. Dakle, kao što Haški sud prvo podigne optužnicu, a onda prikuplja dokaze i svedoke, tako i Oliver Dulić prvo predloži kandidate za sudije Ustavnog suda, a onda naknadno proverava da li oni imaju neki profesionalni kvalitet, proverava kako se tačno oni zovu, kada su diplomirali, da li su diplomirali i sve ostalo. Jasno je da ovakav način izbora sudija Ustavnog suda ne može doneti ništa dobro, i jasno je da taj Ustavni sud neće reagovati u očiglednim kršenjima prava i jasno je da je vama ovo potrebno da ne bi imali izbore u Beogradu, da bi mogli da birate kandidata nekog za predsednika Skupštine grada Beograda, da bi mogli da izmislite funkciju v.d. zamenika gradonačelnika Beograda, da bi mogli pre sednice da odštampate listiće sa samo jednim kandidatom, iako u Poslovniku jasno piše koji je način predlaganja i da svaka odbornička grupa može da predloži, ukoliko ima dovoljan broj odbornika. Ali, vi kažete - evo, stručne službe nisu gubile vreme, nego za slučaj da nema više kandidata, odštampani su glasački listići unapred. To je pravi razlog zašto vama ne treba Ustavni sud. Pravi razlog zašto vam ne treba Ustavni sud je otimačina koju planirate da napravite u Grockoj. Postavljam poslaničko pitanje - na osnovu kog je člana Ustava, zakona, bilo kog akta, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu poslao ovo, dakle, ovaj papir, jer ne znam šta je, da li je ovo ljubavno pismo, jer ovo nije zaključak, nije mišljenje, nije odluka. Ne poziva se ministar Milan Marković ni na jedan član zakona i ne kaže šta je ovo, nego kaže - Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu se zahtevom za davanje mišljenja obratilo Stanislav Jastšenjski, odbornik u SO Grocka, i to u odnosu na postojanje zakonske mogućnosti oduzimanja odborničkog mandata i eventualna ovlašćenja predsednika Opštine po tom pitanju. Obratio se u odnosu na postojanje zakonske obaveze. Dakle, tražim odgovor od Milana Markovića, kada se to dotični gospodin obratio, tražimo da nam pošalje taj dopis, fotokopiju tog dopisa i da vidimo šta je on to tražio. Pa da nam onda gospodin, a to je ujedno i drugo pitanje, da nam Milan Marković odgovori na osnovu kog ovlašćenja on piše ovakva ljubavna pisma, koji je to član Ustava, član zakona koji njega ovlašćuju da se na ovakav način meša u rad lokalnih samouprava? Dakle, brojni su ovi primeri zašto vi nećete Ustavni sud. Pitao bih, s obzirom na činjenicu da je stanje u sudovima katastrofalno, i gospodina Dušana Petrovića da mi odgovori kako je moguće da u Rumi, u toku je naravno štrajk, ali kako je moguće da pripadnici sudske straže sprečavaju građane da uđu u zgradu suda? Jedno je štrajk, jedno je to što oni eventualno neće da rade i to je potpuno opravdano. Dajte da vidimo ko je to ovlastio nekoga da sprečava građane da uopšte uđu u zgradu suda? Čuli smo od gospodina Boška Ristića da je on zadovoljan, citiraću, "geografskim poreklom kandidata". Da se radi o vinu, o siru, da se radi o nekakvim domaćim životinjama, koje imaju zbog geografskog porekla specifične kvalitete, to bih razumeo, ali kada govorite o sudijama Ustavnog suda, onda je potpuno neumesno reći da je neko zadovoljan ili nije zadovoljan geografskim poreklom. Vi ste morali voditi računa o kvalitetu kandidata, o njihovoj dosadašnjoj karijeri, o profesionalnim sposobnostima, a ne o geografskom poreklu. Čuli smo i to da je zbog tranzicije neophodno izabrati Ustavni sud. Kakve to veze ima sa tranzicijom? Pročitaću vam odredbu člana 9. stav 1. Ustavnog zakona, koja kaže – izbor, odnosno imenovanja sudija Ustavnog suda izvršiće se najkasnije do kraja prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine. To je prošlo. Prva stvar kada ste upućivali ovaj predlog, prvo što je morao navesti Boris Tadić jeste zašto je prekršio Ustav, zašto je prekršio Ustavni zakon i zašto nije izvršio svoju obavezu i predložio Narodnoj skupštini 10 kandidata, od kojih bi mi onda birali pet za sudije Ustavnog suda. To je ono što je Boris Tadić zanemario. Dakle, član 9. stav 4. kaže - zakon o uređenju Ustavnog suda, postupku pred Ustavnim sudom i pravnom dejstvu njegovih odluka, Narodna skupština će doneti na sednici na kojoj se vrši izbor sudija Ustavnog suda. Ovo je još jedna obaveza koju ste vi zanemarili. Oni koji se pozivaju na Sud u Strazburu moraju da znaju jednu stvar, ne može se niko obratiti Međunarodnom sudu pravde u Strazburu pre nego što iscrpi sve mogućnosti pred domaćim sudovima, a tu spada i obraćanje Ustavnom sudu. Dakle, činjenica da ne postoji Ustavni sud nije relevantna. Ko god se obrati Sudu za ljudska prava u Strazburu, oni kažu - da li ste iskoristili sve mogućnosti u svojoj zemlji, jedna od njih je i obraćanje Ustavnom sudu. A vi kažete - ali, kod nas ne postoji; postoji na papiru, ali ne i u praksi Ustavni sud. A oni kažu - žao nam je, vi se sledeći put žalite i na to što, zahvaljujući DOS-ovskoj vlasti, nije postojao Ustavni sud, pa niste imali kome da se obratite da zaštiti vaša prava. Čitav niz primera negativnih kršenja ljudskih prava naveo je gospodin Boško Ristić. Razumeo bih to da je on opozicija, ali vi ste, gospodo, na vlasti. Ne možete prati ruke i reći, mi o tome ne znamo ništa, Boris Tadić je dvostruka ličnost, on je ovaj predlog podneo kao predsednik Srbije, a ne kao predsednik DS-a. On nije ni smeo da obavlja funkciju predsednika DS-a. Dakle, trebalo je onog trenutka kada je izabran za predsednika Srbije, nažalost, zamrznuti ili dati ostavku na ovu funkciju koju je imao, stranačku. Međutim, očigledno je da vi jedne principe prihvatate kada ste u opoziciji i kada se za određeno mesto borite, a druge principe prihvatate i cenite kada konačno do vlasti dođete. I svi vi koji ste podržali Borisa Tadića, setite se da je on već nakon nekoliko dana od izbora rekao - mene je izabrao narod. Prvo je bilo - podržite me, vi me morate podržati, stranke koje ne podrže Borisa Tadića nisu demokratske stranke i sve ostalo. Posle nekoliko dana, on je rekao - vi mene više ne zanimate, mene je izabrao narod. Prevario je on i Bajru, i mnoge druge, ali imaćete priliku uskoro ponovo da mu omogućite da vas prevari, ali nadamo se da ovoga puta to neće biti tako. Povodom navodne političke rasprave - da li je ili nije potreban Ustavni sud, mene čudi da DS, odnosno predstavnici DS-a otvaraju takvu raspravu i ne znam kako je uopšte moguće raspravljati o nečemu što je definisao Ustav. I, u krajnjoj liniji, sama ideja da ne postoji Ustavni sud, zaista ne znam kako bi se čak izrazio o tome, da li je to monstruozno, da li je to gore od toga, ali nadam se da vam neće pasti na pamet da u narednom periodu bilo šta slično sprovodite u delo. Čuli smo i to da je dobro biti u opoziciji i da se u opoziciji stiče pamet. To mogu prihvatiti da je tako, ali je prava šteta što neki koji se bave politikomnikada nisu bili u opoziciji, nego se od početka bavljenjem politikom bave kao vlast, pa onda nisu ni imali mogućnost sticanja te pameti, što se sada građanima Srbije obija o glavu. Očigledan je, kada pogledamo predloge sudija Ustavnog suda, veliki upliv nevladinih organizacija. Očigledno je da je veliki broj kandidata prošao raznorazne obuke, da li preko Fonda za otvoreno društvo, preko SOROŠ-a, neki su bili u Budimpešti, neki su bili u Americi, neki u Nemačkoj, ali mislim da će to ponovo dovesti samo do velikog broja problema i da će ti ljudi i kada budu, ukoliko ne daj bože budu sudije Ustavnog suda, naravno imati odgovornost prema onima koji su ih obučavali, a ne prema građanima Srbije. Već dosta vremena sam potrošio, ali moram još reći nekoliko reči o kandidatu za predsednika Ustavnog suda koga je Boris Tadić predložio, radi se o Dragiši Slijepčeviću, i ovo je samo deo novinskih članaka i krivičnih prijava koje govore o minulom radu ovog gospodina. Očigledno je da on ima veći broj krivičnih prijava nego predmeta u radu. Kako koju presudu donese, kako koji predmet završi, tako se otvara afera u novinama i tako uslede krivične prijave protiv ovog gospodina. Dali je moguće da će Boris Tadić insistirati do kraja da ovaj čovek bude, da li predsednik Ustavnog suda ili samo član, ne znam, ali iskoristićemo i u narednim tačkama priliku da građane Srbije još detaljnije upoznamo sa svim kriminalnim aferama u koje je ovaj gospodin umešan.
Reč ima po Poslovniku narodni poslanik Bajram Omeragić.
Evo, slušao sam gospodina Krasića, člana SRS. Komentarisao je neke kandidate i pošto vi kritikujete da je neko propustio da nekoga iz manjina kandiduje, vi imate veliku šansu, dan za glasanje, pa da vi podržite predstavnike manjina. Prema tome, to što se zalažete, imate veliku priliku da to uradite na glasanju i da to što uradite za govornicom uputite pravu poruku građanima Srbije i predstavnicima manjina. Čuo sam gospodina Krasića da je komentarisao određeni broj kandidata za sudije Ustavnog suda, citirao je nešto iz njihove biografije, podsećao nas ko je gde radio do sada, da li je podoban da bude sudija Ustavnog suda ili ne. Samo sam rekao da kandidat iz Novog Pazara treba da bude izabran i zato pozivam sve poslaničke grupe da je podrže, jer je to dobro za ovu državu. Nikada do sada poslanici Koalicije Lista za Sandžak, uzmite stenogram i vidite kada su poslanici drugih poslaničkih grupa uzimali reč, imamo snimke, imamo stenograme, možemo da vidimo ko je do sada uvek uzimao novine, slučaj iz Sopota, slučaj iz Kruševca, iz opštinskog suda, nekome nešto nije plaćeno, struja nije za neku ulicu tamo uvedena, i nikada Koalicija Lista za Sandžak nije pravila probleme, imaju pravila Poslovnika, vi to koristite i nikada nismo osporili do sada. Prema tome, ne vidim uopšte razloga da toliko reagujete na to što smo, na dan kada se govori o kandidatima za sudije Ustavnog suda, spomenuli kandidata liste manjina. Mislim da to nije ništa u suprotnosti sa današnjom temom.
Po Poslovniku, reč ima Esad Džudžević, potpredsednik Skupštine, pa potom narodni poslanik Nemanja Šarović.
Poštovani potpredsedniče, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, govoriću u skladu sa članom 225. i 226. Govorio sam ovde u petak o jednoj vrlo teškoj temi, događajima koji se dešavaju u Novom Pazaru, tražio od ministra Jočića i resornog ministra Naumova, ministra vjera, da interveniše zbog situacije u Novom Pazaru. Moram da kažem kolegi Todoroviću da mi nismo tražili zaštitu ni od SRS, nismo tražili zaštitu ni od jedne stranke, tražili smo zaštitu od države i njenih organa, i sada to ponovo ponavljam, da je vrlo važno da se omogući građanima Novog Pazara da obavljaju svoje vjerske obrede u skladu sa Ustavom o zakonom, i da je važno da resorni ministar Naumov vrati djecu, odnosno učenike srednje verske škole Medrese u Novom Pazaru. Te dve stvari tražimo. Moram ovde da kažem sa ove govornice da ćemo ja i kolega Omeragić, poslanici Liste za Sandžak, biti primorani da se povučemo iz rada ovog parlamenta ukoliko državai njeni organi ne preduzmu nešto i ne omoguće javni red i mir u Novom Pazaru i uživanje, konzumiranje svih prava građanskih, verskih i drugih građanima, u skladu sa Ustavom i zakonom.
Reč ima poslanik Mujo Muković.
Povređen je član 103. Poslovnika i, rekao bih, povređen je duh Poslovnika, jer od jutros prisustvujemo jednom zaista ciničnom obraćanju poslanika Liste za Sandžak koji su promašili čitavu tačku dnevnog reda, rekao bih namerno. Naime, oni imaju jednog kandidata za Ustavni sud, o kojem smo mi hteli da govorimo po trećoj tački dnevnog reda i govorićemo, ali ovo što sada slušamo od obojice poslanika Liste za Sandžak jeste pokušaj opstrukcije rada ovog parlamenta i jeste pokušaj ucenjivanja državnih organa, pogotovu tu mislim na predsednika Tadića, koji ničim to nije zaslužio. Dakle, ljudi koji su najdirektnije generisali događaje u islamskoj zajednici, ljudi koji su napravili paralelnu islamsku zajednicu, zloupotrebljavaju ovu govornicu apelujući na državne organe da omogući vernicima da, kako oni kažu, konzumiraju verska prava a, koliko znam, konzumiraju se vina itd. U islamu nema konzumiranja verskih prava. Oni skrnave islam i oni ljudi koje su poslali tamo na ulicu, i platili im da klanjaju na ulici, najdirektnije skrnave islam. Zloupotrebljavaju ovu govornicu, mi to nikada nismo radili iz Sandžačke demokratske partije. Evo jutros strpljivo slušamo i čekamo da oni prestanu sa tim. Međutim, kap je prelila čašu i moram radi javnosti, radi građana Sandžaka da saopštim činjenice. Jadni su ti vjernici koje bi Jočić, ministar policije, trebalo da uvede u džamije, a Bajram Omeragić i Esad Džudžević danima pozivaju državne organe i pozivaju policiju da uvede vjernike u džamije. Ima toliko džamija gde bi oni mogli da klanjaju i da vrše svoj verski obred; međutim, ne, Ugljanin i njegovo obezbeđenje teraju ljude da klanjaju na ulici, i to moram reći jedan mali broj ljudi, danima pokušavaju da omasove taj događaj ne bi li izazvali neko krvoproliće, koji ovih dana, i njihov nazovi novi reis, kojeg u Sandžaku s pravom ljudi zovu srpski reis, pominju oružje, pominju krvoproliće. To je reis islamske zajednice, ne može biti srpski, ne može biti ni bošnjački, islam ne poznaje nacije, islam poznaje samo vernike. Ovde smo čuli toliko nebuloza da je to zaista poniženje za bošnjački narod, poniženje je kao i ovaj kandidat o kome ćemo govoriti po trećoj tački dnevnog reda, i očigledno da je Bajram Omeragić nervozan, zna da taj kandidat ne može nikako proći i nije mogao da sačeka ni treću tačku dnevnog reda, već po drugoj tački dnevnog reda govori o tome, ucenjuje sve živo. A on sam, kao što je i potpredsednik Narodne skupštine Nataša Jovanović rekla, jedini je poslanik koji ne zna da li je poslanik ili je član Vlade, on čovek ne zna šta je. On protivustavno, na nečiji poziv, prisustvuje sednicama Vlade. Pozivam sa ove govornice, pogotovo ljude u Sandžaku, vernike, da budu dostojanstveni jer je zaista bruka ovo što ovde Bajram Omeragić danas radi, ali šta ćemo, moramo i to pretrpeti, biće, nadam se, sve u redu. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodinu Mukoviću. Repliku traži narodni poslanik gospodin Bajram Omeragić.
Zaita nisam spomenuo nijednog poslanika, nijednog člana Vlade, nikoga nisam spomenuo, govorio sam o situaciji u Novom Pazaru i o situaciji da država i određene državne institucije, koje u opisu svog posla imaju da se brinu za bezbednost, za red i za mir, da institucije koje se brinu da građani vrše svoju versku službu tamo gde je to propisano, da to funkcioniše. Ovolika nervoza i ovoliko gneva prema kandidatu Bošnjaku, ostaće zabeleženo u istoriji da možda neće biti izabran Bošnjak zato što Bošnjaci to nisu hteli. Prema tome, pravo je svakog poslanika da bude protiv Bošnjaka, neka nastave, možda će i uspeti da zabrane da Bošnjak bude u Ustavnom sudu, to će biti dobra poruka da ne bude Bošnjaka i dalje u Vrhovnom sudu, u vrhu tužilaštva, u svim ostalim pravosudnim institucijama, ali to je nesreća bošnjačkog naroda. Ne bih nikada bio protiv da je neko drugog kandidata Bošnjaka isto predložio. Koalicija Lista za Sandžak bi glasala za pet kandidata Bošnjaka, koji bi postali sudije Vrhovnog suda, sudije Ustavnog suda i mi ćemo uvek glasati. Interesantno je da oni nisu hteli da predlože Bošnjaka kandidata. Ne sviđa im se ovaj, ali interesantno da neće od 20 kandidata nijednog da predlože da bude Bošnjak. Oni poručuju i ponižavaju svoj narod, kažu - vi Bošnjaci nemate dostojnu ličnost, da je imate, evo, mi bi kao politička opcija kandidovali jednog Bošnjaka. Ali, nama priznaju ljudi, nažalost, iz našeg regiona, iz jedne stranke, da Bošnjaci nemaju dostojnog kandidata. I oni nisu uspeli da nađu jednog koga bi oni kandidovali. Kažem, da su oni našli jednog kandidata, koalicija Lista za Sandžak bi odmah to prihvatila. Predložite jednog Bošnjaka, mi ćemo da ga glasamo, molićemo sve ostale poslaničke grupe da ga podrže. Ali, vi nećete Bošnjaka da bude kandidat, nećete da ga kandidujete, da ste hteli kandidovali bi ste ga, mi bi ga glasali. Izvolite, kandidujte ga, ima još vremena, mi ćemo da glasamo.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Mujo Muković.
Zaista se izvinjavam svim poslanicima. Sandžačka demokratska partija nikada nije ovu govornicu zloupotrebila i vi ste svi svedoci ovde. Ovo je prvi put da moramo da odgovorimo na laži kakve smo danas ovde čuli. Upravo zbog ove biografije, ovo je poniženje za Narodnu skupštinu da je Zejnepa Kavrajić u tri rečenice napisala svoju biografiju ili joj je pisao Bajram Omeragić. Radi se, ovo sam hteo da govorim po trećoj tački dnevnog reda, ali moram, jer je Bajram Omeragić ovde izneo laž da mi ne podržavamo kandidata Bošnjaka. Ovo je najveće poniženje za bošnjački narod. Bolje niko nego Zejnepa Kavrajić. Ima Bošnjaka u svim institucijama, nije smak sveta ako ovoga puta ne bude bio član Ustavnog suda iz reda bošnjačkog naroda. Mi smo želeli da se dogovorimo sa Listom za Sandžak, bez obzira što imamo mnogo toga da zamerimo, da predložimo nekoga ko bi bio makar ravan ostalim kandidatima, ima takvih kandidata iz reda bošnjačkog naroda. Međutim, ne, oni hoće svog partijskog aktivistu Zejnepu Kavrajić koja je jedina u biografiji napisala da nije član nijedne stranke. Laž, upravo zbog toga je to napisala, jer je ona član glavnog odbora SDA. Ona je bila predsednik Opštinske izborne komisije kada je poginuo jedan od kandidata za odbornika u Novom Pazaru u poznatim događajima i nije htela ni da poništi rezultate glasanja na tom biračkom mestu iako je čovek tu poginuo. Ona je, sa ličnim obezbeđenjem Sulejmana Ugljanina, kao predsednik Izborne komisije, obilazila biračka mesta, uterivala strah u kosti biračima i govorila - ko ne glasa za Ugljanina, nije Musliman. Takvog kandidata su nam oni ovde predložili i traže od nas da ga podržimo. Nikada nećemo na to pristati, i Bajram Omeragić zna da to ne može proći, iotuda od jutros njegova nervoza i izlaženje za ovu govornicu i kad treba i kad ne treba. Inače, što se tiče toga da građani toj Listi za Sandžak daju neko poverenje, o tome najbolje govori broj glasova koji je iz izbora u izbore sve manji kada je u pitanju Lista za Sandžak. To je jedna stvar. Molim još minut vremena, da se ne bih ponovo javljao po Poslovniku. Druga stvar na koju bi želeo da ukažem, to je jedna vešta manipulacija koju Bajram Omeragić ovde stalno, pozivajući se na pozitivnu diskriminaciju, pa kad god ima nešto da se izabere, iako je protivustavno, "dajte nama, mi smo ugroženi, mi smo manjina". Ne, mi iz Sandžačke demokratske partije nećemo tako da radimo. On koji ovde za sve i svašta traži pozitivnu diskriminaciju, tamo gde oni vrše vlast, najbezočnije se obračunavaju i sa političkim protivnicima, i sa novinarima, kradu izbore, rade sve i svašta. Mediji, koji su pod njihovom kontrolom, gori su neko RTS za vreme Slobodana Miloševića, mnogo, mnogo gori.
Repliku ima narodni poslanik Bajro Omeragić, a posle toga Esad Džudžević.
U nedostatku dobrih humorističkih emisija mislim da je dobro ovo što je prethodni poslanik govorio. Nisam ga ni spomenuo. Ako me neko ubedi, evo, pozivam sve poslanike da uzmu listu koju je predložio Boris Tadić, da uzmu listu koju je predložila Skupština, možda mi poslanici Liste za sandžak nismo mogli da vidimo, od 20 imena tamo, još nekog Bošnjaka koga su oni predložili. Mi smo rekli - predložite vi Bošnjaka i mi ćemo da ga podržimo. Mi smo imali sastanak, tu su šefovi poslaničkih grupa, sa predsednikom parlamenta Oliverom Dulićem, gde je rečeno da sve poslaničke grupe imaju pravo da predlože kandidate, ne partijske kandidate, nego kandidate za koje smatraju da ispunjavaju uslove. Ne vidim zašto ovolika nervoza. Imali ste prilike, kao poslanici, da predložite nekog Bošnjaka za kojeg vi smatrate da ispunjava zakonom propisane uslove. Svojim nepredlaganjem ste kazali da ne postoji Bošnjak, evo, ovaj naš vam se ne sviđa, koga smo mi predložili. To da je član glavnog odbora, to su nebuloze i ne bih to komentarisao, to su totalne izmišljotine. Da je član glavnog odbora, ne bi mogao da bude sudija okružnog suda. Prema tome, to je isključeno. Što se tiče izbornih rezultata, izvolite, izađite pod svojim imenom, da se izmerimo na izborima, pa da vidimo. Vi ste morali da se sakrijete na jednu listu i da pod tom listom dobijete taj broj. Mi smo samostalno izašli na izbore. Prvi put kada je ovaj parlament doneo zakon da predstavnici manjina mogu da imaju svoju listu, mi smo pretendirali da zastupamo manjine. Mi nikada nikome nismo osporavali pravo da manjine uđu na druge liste. Mi smo samo iskoristili to pravo. Prema tome, na osnovu tog prava smo dobili. Posle ovog sastanka koji smo imali sa predsednikom Skupštine, rečeno je, bio je tu i gospodin Todorović, i gospođa Kolundžija, bio je Aligrudić, bio je Albijanić, bili su svi, predsednik parlamenta je rekao da sve poslaničke grupe imaju pravo da predlože kandidata. Mi smo predložili kandidata. Ne razumem čemu ovolika nervoza zato što smo pozvani da predložimo kandidata. Mi smo poručili svima i molili sve, što više Bošnjaka bude na toj listi, mi ćemo da glasamo za njih.
Zahvaljujem. Gospodine Bajrame, nemojte širiti, vi uvek idete preko tri minuta, pa dajte, tri minuta, držite se reda, pa ponovo tri minuta.
Zato mogu da zaključim da Koalicija Lista za Sandžak zaista hoće da glasa za sve Bošnjake koji budu bili kandidati. To smo predlagali svima i molili sve poslaničke grupe da glasaju za svakog Bošnjaka koji bude predložen za sudiju Ustavnog suda.
Reč ima narodni poslanik Esad Džudžević, po Poslovniku.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih još jednom da skrenem pažnju da se radi o činjenici da u centralnoj novopazarskoj džamiji, Altun Alem džamiji, spomeniku kulture iz 16. stoleća, koja je pod zaštitom države, kao izuzetni spomenik kulture za Republiku Srbiju, u tom vjerskom objektu nalazi se pedesetak naoružanih ljudi. Prema tome, ova država je obavezna da te ljude razoruža i da omogući vjernicima da obavljaju svoje obrede u skladu sa Ustavom i zakonom. Kolega Mukoviću, vama kažem, mi smo učinili u prošlom sazivu da sve manjine, koje žele da se bave manjinskim pravima i njihovom konzumacijom, da mogu na manjinskoj listi to da urade. Iskoristili su to pravo Bošnjaci, Mađari, Romi i Albanci. Oni se nalaze u klupama ovog parlamenta i imaju legitimno pravo da se bore. Vi, koji nikada niste ušli ni u jedan vjerski objekat, a kamoli džamiju, dajete sebi za pravo raspravljate o tome. To je malo degutantno i nepristojno. Kažem vam, na sledećim izborima iskoristite pravo, pa da se takmičimo u programima u našem regionu, ko će više da se bori za manjinska prava, ko će da se bori za razvojne projekte i slično. O tome se radi.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam obavezu, zbog jednog dela birača Romske partije koji su muslimanske veroispovesti, da zamolim sve diskutante da podvuku jednu jasnu razliku između toga, da ne mešamo nacionalno i versko pitanje. Slažem se sa time da bi bilo dobro da neko od Bošnjaka ili pripadnika manjina bude u Ustavnom sudu. Slažem se i sa onima koji govore da to treba da budu najkvalitetniji ljudi i oni ljudi koji mogu tome da odgovore, ali zaista molim, sa time ću da završim, nemojte da sabiramo nacionalno i versko pitanje, nemojte regionalna pitanja da izdižemo na nivo verskih pitanja. Nije dobro da nijednu nacionalnu zajednicu delimo po osnovi vere. Dajte da imamo pripadnike nacionalnih manjina. Mi ćemo u tom pravcu da govorimo kasnije. Shvatite da nije dobra situacija da, kada govorimo o predstavnicima manjina, kada govorimo o predstavnicima Bošnjaka, Roma ili nekih drugih koji imaju muslimane, znači te veroispovesti, odmah prenosimo borbu na tle crkava, da prenosimo borbu na tle da li u džamijama imamo ovakvu ili onakvu situaciju. Pozivam vas da to razlikujemo i da te priče ne stavljamo u isti koš, jer plašim se da nam sve to liči na politikantstvo. Obaveza mi je to, još jednom govorim, da govorim zbog Roma muslimana.
Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija, šef poslaničke grupe DS.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zaista vas molim da, ako je moguće, lokalne probleme koji su izuzetno važni, oni su važni sa više aspekata, dakle oni su u Mnogom smislu zaista važni problemi, ali da ne pokušavamo da ih rešavamo za ovom skupštinskom govornicom. Dakle, ono što je, takođe, izuzetno važno jeste da pokušamo da se politika što manje meša u neke probleme koji su vezani za neka druga pitanja i za neke druge institucije. Isto tako, mi zaista verujemo da u neka pitanja država ne samo da ne treba da se meša, bar ne ono što predstavlja državnu silu, već zapravo ne bi smela da se meša. Dakle, rešenja moramo da tražimo izvan prostora u kome bi država, sa svojom državnom silom, rešavala neka pitanja koja zaista treba da ostanu u jednom potpuno drugom domenu. Član Poslovnika 103. Želela sam, pre svega, da reagujem na činjenicu da se niko ne skriva u partijama, ovde postoje partije koje imaju predstavnike svih nacionalnih manjina i to zaista ne znači da se neko u okviru tih partija skriva. Naprotiv, mi mislimo da jeste zaista izuzetno važno da svaka partija, koja deluje na političkoj sceni, u svojim redovima ima pripadnike nacionalnih manjina i da pitanja nacionalnih manjina budu temeljna pitanja tih partija. Dakle, ne mislim da se samo predstavnici stranaka nacionalnih manjina zalažu za pitanja koja su vezana za nacionalne manjine. Mislim da je to problem celog društva i, kao takav, problem svih partija i pitanje svih partija. Ovde zaista u svim partijama u ovom parlamentu su zastupljeni predstavnici nacionalnih manjina. Osetljivost na pitanja nacionalnih manjina je nešto čime se moraju baviti sve partije. Činjenica je, samo još nešto da kažem, da je postojao poziv da sve poslaničke grupe kandiduju predloge za Ustavni sud i utoliko ste potpuno u pravu. Dakle, vi ste, koristeći taj dogovor, predložili kandidata kao predstavnika poslaničke grupe manjina. Mi oko toga ništa ne sporimo. Nemamo nikakav problem oko toga da ste vi, zapravo, uradili onako kako smo se mi i dogovorili. Postoje, naravno, ovde sa raznih strana osporavanja ličnosti kandidata, ne samo jednog, nego po svemu onom što smo do sada čuli, mnogi kandidati su ovde osporavani. To je sada pitanje politički suprotstavljenih viđenja oko toga ko jeste najbolji kandidat, a ko nije. Ono što je naš zajednički interes je da ti kandidati zaista ne budu partijski kandidati, da oni zaista rade posao u skladu sa Ustavom i zakonom. Hvala.
Reč po Poslovniku ima narodni poslanik Mujo Muković.
Poštovani predsedavajući, kao što sam rekao na početku, moja namera nije bila ni jednog momenta, a mislim da smo to i dokazali, da zloupotrebim ovu govornicu i da lokalne ili regionalne naše razmirice iz sandžačkih opština prenesemo ovde i da oduzimamo pravo narodnim poslanicima da govore o temama koje su na dnevnom redu. Ali sam bio prinuđen, kao i sada, da koristim pravo po Poslovniku. Najkraće sada da kažem i demantujem ono što smo čuli od poslanika Liste za Sandžak da, eto, Sandžačka demokratska partija ne želi da podrži Bošnjaka. Mi smo, kao što svi znate, glasali za Esada Džudževića da bude potpredsednik Skupštine, najdirektnijeg našeg političkog protivnika, ne želeći da unosimo dalje zlu krv i podele, i želeći time da demonstriramo da smo za dogovore, za razgovore itd. Povodom ovog predloga za Ustavni sud, želeo bih to jasno da kažem, mi smo hteli, ako već treba nacionalne zajednice da predlažu svoje kandidate, da kandidat bošnjačkog naroda ili bošnjačke nacionalne manjine bude makar ravan sa ostalim kandidatima, a takvih ima, da nas na ovaj način ne ponižavaju, po ko zna koji put, da naš kandidat bude najgori. Onda se šalje poruka bošnjačkom narodu upravo ovakvim kandidovanjem da smo i mi najgori. E, mi ne pristajemo iz Sandžačke demokratske partije na to. To je jedna stvar. Druga stvar, gospodin Džudžević mi se lično obratio, i on zaboravlja i ovu činjenicu da smo mi glasali za njega, i zaboravlja činjenicu da je i to mesto dobio poklonom. Prvo, LDP je poklonio to mesto manjinama, odnosno poslaničkom klubu Manjina, pa je gospodin Džudžević dobio to mesto kao kompromis. Koristi sada to mesto, kao izigrava neki autoritet ovde i poziva državne organe da se mešaju u poslove islamske zajednice. Mislim da je to katastrofa, ovo što smo čuli od njega. Ono što je meni lično rekao, da nisam ušao nikad ni u jedan verski objekat, to više govori o njemu, to zaista ne bih komentarisao. To je suvišno komentarisati. Idem u džamiju kad god imam vremena. Naravno, teško je biti pravi musliman u onom pravom istinskom smislu, jer to podrazumeva pet puta obavljanje namaza, služenja itd. To zaista ne mogu, ali idem kada god imam vremena. Gospodin Džudžević je dao sebi za pravo da meni kaže da nikad ne idem u džamiju. Očigledno u nedostatku argumenata, oni su se našli u jednoj izuzetno teškoj situaciji, pokušali su da izvrše puč. (Predsedavajući: Zahvaljujem, gospodine Mukoviću.) Pokušali su da izvrše puč u Islamskoj zajednici, da naprave paralelnu islamsku zajednicu. Nije im to uspelo i sada koriste skupštinsku govornicu da pozivaju državne organe da im pomognu u tome. To sigurno neće dobiti, jer nije ova država tako nisko pala i ti državni organi da se mešaju u Islamsku zajednicu i da daruju Ugljaninu njegovu privatnu islamsku zajednicu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Esad Džudžević, pa potom narodni poslanik Munir Poturak, pa potom narodni poslanik Zvonko Stević, pa potom narodni poslanik Laslo Varga, sve po Poslovniku. Hajde to da završimo do dva sata, molim vas.
Uvaženi potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, želim samo zbog javnosti Srbije da kažem jednu činjenicu, na mesto potpredsednika ovog visokog doma izabran sam na prijedlog poslaničkog kluba Manjina, poslaničkog kluba Vojvođanski poslanici i prije svega poslaničkog kluba DSS. Po jednoj dobroj tradiciji ove skupštine, svi poslanici, njih 234 su glasala i za Esada Džudževića i za drugih pet potpredsednika ovog doma. Prema tome, to je jedna neistina koju ste rekli. Drugo, još jednom bih pozvao da se mi ne miješamo u rad jedne verske institucije, moramo i obavezan sam i kao potpredsednik ovog parlamenta da kažem i da tražim od ove države da štiti prava građana, da ih oni mogu slobodno konzumirati, u skladu sa Ustavom i zakonom. Samo se o tome radi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Munir Poturak.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, građani Srbije će steći utisak, koliko se predstavnici nacionalnih manjina javljaju sa ove govornice, da Srbija bez nacionalnih manjina ne može ni da diše, da bez nacionalnih manjina nema kud u Evropu. Imam dobar predlog, obzirom da je kandidat nacionalnih manjina ispred Liste za Sandžak, odnosno predstavnika manjina iz Novog Pazara, gospođa Zejnepa Kavrajić, mogli su da predlože jednog Roma, jednog Mađara, jednog Egipćanina, pa ovih 10 neka budu sve nacionalne manjine. Verovatno bi Srbija sutra bila u Evropi. Sa ove govornice se koristi prilika da se ucenjuje i da se ne vraćaju na izbore od 2000. godine, kada su i gospodin Esad Džudžević, i gospodin Bajram Omeragić, uz podršku Demokratske stranke bili jedan dan i jednu noć u okviru Demokratske stranke, a sutradan, kada su bili u situaciji da biraju dali da budu narodni poslanici ili državni sekretari, prekršen je Ustav, pa su bili i jedno i drugo jedan dan, i izašlo je to u "Službenom glasniku Republike Srbije", pa im se sve to progledalo i oni su danas tu gde jesu. Danas se sa ove govornice ucenjuje i Demokratska stranka, i gospodin Tadić u negativnom smislu spominje i dolazi se do toga da nacionalne manjine počinju da ucenjuju - mi smo glasali, sada nas treba neko da zastupa, pogotovo u takvoj instituciji koja treba da bude vrh, krem ove države. Ono što mogu da kažem ispred Sandžačke demokratske partije, mi jesmo na listi Demokratske stranke, drago mi je, želim odavde da poručim, i kažem građanima Srbije, i onima koji su glasali za Sandžačku demokratsku partiju, da smo podržali i bili na listi Demokratske stranke samo zato što smo procenili da je Demokratska stranka lider među demokratskim partijama, da je gospodin Tadić lider među predstavnicima demokrata i da je to šansa da što pre budemo u Evropi. Činjenica da je pre neki dan parafiran Sporazum pristupa Evropskoj zajednici pokazuje da smo na pravom putu. Činjenica je da je ovo šansa da biramo najbolje i ti najbolji će najbolje braniti interese i nacionalnih manjina, i drugih naroda u ovoj državi. Nezavisno od svega toga, mislim da je ono što bi trebalo kod nacionalnih manjina da bude temelj jeste da podržimo sve te ljude koji brže vode Srbiju u Evropu, zato što ćemo u takvoj konkurenciji imati bolju šansu da pokažemo ko je sposobniji, ko je veštiji, ko je obrazovaniji, da dobijemo status da se u jednom takvom velikom sistemu merimo, gde će nacionalne manjine meriti se ne zaštitom, nego onim čime su sposobne, i to je za nas šansa. Još jedan deo, izvinjavam se. Onaj drugi deo, javiću se ponovo po Poslovniku, jeste na šta su se i gospodin Bajro Omeragić i gospodin Esad Džudžević sve vreme na početku obraćali sa ove govornice, pre svega ljudima u Sandžaku dole, u Novom Pazaru, svojim biračima, kao zaštitnici Bošnjaka i zaštitnici Islamske zajednice. Molim vas da mi dozvolite, ako ne sada, onda posle po Poslovniku ću se javiti.
Molim vas, posle po Poslovniku dobićete reč. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodo iz vladajuće koalicije, trebalo je da sednete i da se dogovorite o kandidatima za Ustavni sud. Javio sam se iz drugih razloga, ali pre nego što kažem povodom čega sam se javio, uz svo uvažavanje prava nacionalnih manjina, uz poštovanje po svim međunarodni konvencijama i pravilima, pitam ovu sednicu i ovaj visoki dom kada ćemo da raspravljamo o stanju i situaciji srpskog naroda na Kosovu i Metohiji, jer na pragu 21. veka nema više ugroženih prava nego što su prava srpskog naroda na prostoru Kosova i Metohije. Vi, gospodo, imate struju, imate vodu, imate slobodu. Mi nemamo ni struju, ni vodu, ni slobodu. Javio sam se na osnovu čl. 225. i 226. da kažem da vi znate, celokupna javnost zna da je na prostoru Kosova i Metohije vlast privremena raspisala izbore za 17. novembar, to je u subotu. Želim da obavestim javnost da je UNMIK, od dolaska na prostor Kosova i Metohije, registrovao od raseljenih lica sa prostora Kosova i Metohije 180 hiljada glasača. Javio sam se zato što smatram da je to ogroman prostor za manipulaciju birača i glasača. Postavljam pitanje Ministarstvu za Kosovo i Metohiju, Ministarstvu za lokalnu samoupravu i Ministarstvu za unutrašnje poslove da li će u subotu na teritoriji centralnog dela Srbije biti obavljeno glasanje? Koliko će biti biračkih mesta, koliko će glasača glasati? Zato što kruže informacije da neke glasačke kutije već kruže po Srbiji, da je OEBS u ulozi posmatrača. Ko će da kontroliše tu dostavu kutija, glasačkih listića i povraćaj tog biračkog materijala? Zagovara se da će se glasati preko pošte. Molim organe iz nadležne institucije da povedu računa o pokušaju zloupotrebe Pošte u političke svrhe. Mi znamo, javnost zna da je vladajuća koalicija, Socijalistička partija je to od samog početka govorila i zagovarala, da na te izbore ne treba izlaziti i doduše ovog puta su najviši državni organi rekli da Srbi ne učestvuju na lokalnim i pokrajinskim izborima. Međutim, ovde hoću da kažem da neki predstavnici DS i G17 plus prećutno zagovaraju i pregovaraju da Srbi izađu na izbore. Još jednom postavljam pitanje i tražim informaciju u najkraćem roku o glasanju na prostoru Kosova i Metohije, odnosno centralnom delu, koliko će glasača da glasa, koliko će biračkih mesta biti otvoreno, kada, kako i na koji način? Tražim odgovor, jer mi iz Socijalističke partije smatramo da je to odlična mogućnost za zloupotrebu i manipulaciju glasova na prostoru Kosova i Metohije, kao što se čuju zagovaranja da će navodno Albanci da glasaju za nekakve srpske liste, što bi bio presedan.
Reč ima narodni poslanik Laslo Varga, takođe reklamira povredu Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, želim da protestujem zbog činjenice što vladajuća koalicija ponovo opstruiše rad Narodne skupštine. Naime, poslanici vladajuće koalicije se naizmenično javljaju po Poslovniku. Sa druge strane, naravno, i vređaju svojim izlaganjima predstavnike nacionalnih manjina. Kada se kaže da su ovde nacionalne manjine govorile o nekim lokalnim i regionalnim problemima, to je za nas uvreda, i to iz razloga što je problem da na listi kandidata za sudije Ustavnog suda, predsednika Republike, nema nijednog predstavnika nacionalnih manjina. To nije lokalni ili regionalni, već opštedruštveni problem. Nažalost, gospođa Kolundžija sada nije u sali, ona je inače ovu uvredu izgovorila. Rekla je da u većini stranaka u Narodnoj skupštini ima predstavnika nacionalnih manjina. To je istina, samo oni predstavnici, oni poslanici po pravilu glasaju protiv onih predloga koji su u interesu nacionalnih manjina. To je problem. Sada je na dnevnom redu, pored izbora sudija Ustavnog suda, i zakon o Ustavnom sudu, o kojem sam već rekao, da se tim zakonom kreće praktično u ukidanje jednog prava nacionalnih manjina, koje je postojeće stečeno pravo. Naime, tim predlogom zakona je predviđeno da se ukine nadležnost nacionalnih saveta da izjave ustavnu žalbu, što je još u ovom trenutku moguće. Što se tiče poklanjanja mesta potpredsednika Narodne skupštine, želim da kažem neke činjenice. Nije LDP poklonila ništa. Naime, oni imaju 11 poslanika, a iza kandidature gospodina Džudževića je stajao poslanički klub Manjina sa šest poslanika, poslanički klub Vojvođanski poslanici sa pet poslanika, plus gospodin Šajn. To znači 12 poslanika, tako da vas molim da ubuduće uzmete u obzir ovu činjenicu. Naravno, nije ni to tačno da predsednika Republiko bilo ko ucenjuje u vezi izbora kandidata za sudije Ustavnog suda. Jednostavno, ne možemo da prihvatimo da predsednik Republike ubira ili želi da sakupi glasove pripadnika nacionalnih manjina, a posle nema nameru da rešava njihove probleme ili da ih poštuje, makar utoliko da na svojoj listi za kandidate Ustavnog suda stavi bar jednog predstavnika nacionalnih manjina. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Laslu Vargi. Repliku, najzad, ima gospodin Dragan Todorović, narodni poslanik SRS, pa potom repliku Bajram Omeragić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se vezano za pominjanje SRS i ono što smo mi na dobronameran način pokušali da, eventualno problem koji postoji u Novom Pazaru, ukažemo na koji način bi to moglo da se reši, posebno kada je u pitanju Bajram Omeragić koji, sticajem okolnosti, sedi na sednicama Vlade, uputili smo ga da na najbrži i najjednostavniji način pokuša da se reši problem koji je stvoren u Novom Pazaru. Moram da vam kažem da SRS ni jednim jedinim gestom neće da se meša u ovaj problem koji je nastao, pre svega mislim u političkoj podeli između dve stranke. Trudićemo se da budemo potpuno po strani, da ni na koji način, po bilo koju cenu, da bilo koga favorizujemo. Moram da vam kažem jednu stvar, kada sam na Iftar večeri video američkog ambasadora, znao sam da ćete vi imati velike probleme. Kome su Amerikanci krenuli da pomažu, oni su, što kaže naš narod - obrali bostan. Kod njih postoji samo jedna stvar, a to je interes, pokušaj da se zloupotrebe i verska i nacionalna prava, a i političke podele, odnosno stranačke podele i nikome nikada nisu donele dobro. Vi to najbolje znate kako se Amerikanci odnose prema muslimanima u svetu. Kako možete uopšte da poverujete jednog jedinog trenutka da će prema vama biti drugačiji i da će se prema vama na drugačiji način odnositi. Njima je u interesu da se stvori problem unutar muslimanske zajednice. Pokušavaju da to, u krajnjoj meri, upere protiv Srbije. Uopšte ih ne interesuje što je došlo do problema među vama, što može da izazove mnogo teže probleme, kao što smo svedoci, da ne kažem da padne krv, ali vrlo blizu situacije i krv da padne. Vi ćete uraditi tačno ono što oni žele, da bi vas iskoristili u datom momentu. Onu stranu koju podržavaju, mada se sada predstavljaju kao mirotvorci, nezainteresovani, žele, navodno, da unutar islamske zajednice vlada mir, suštinski rade sve da dođe do podele, omogućiće jednoj strani da pobedi u tom sukobu i tu stranu će okrenuti protiv Srbije. Zato vas upozoravam, rešite vaše probleme što pre, bez mešanja bilo koga sa strane. Time ćete učiniti korist i muslimanskoj zajednici, i Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Draganu Todoroviću. Reč ima narodni poslanik Bajro Omeragić. Izvolite.
Zaista nisam mogao da poverujem da jedan Bošnjak, kandidat za sudiju Ustavnog suda, može ovoliko negativne energije da izazove kod određenog broja poslanika. Ovde je rečeno, uzmite stenogram, nisam spomenuo nijednog poslanika, nijednog ministra, nikog nisam spomenuo. Sad neću da spomenem ni imena tri poslanika, koja su napustila dva dana ovu skupštinu iz protesta što država ne radi svoj posao u Sjenici. Nama kažu da mi ucenjujemo državu, oni održali pres-konferenciju, napustili Skupštinu, dok država ne počne da radi svoj posao. Mi nismo održali pres-konferenciju, niti smo osudili zašto su oni napustili rad Skupštine, niti spominjali njihova imena, niti koga vređali. Toliko je uvreda sad ovde izneto na ono što je gospođa Kolundžija potvrdila. Ona je potvrdila da smo mi bili na sastanku kod predsednika Skupština i predsednik Skupštine nas je pozvao da predložimo kandidata, kao predstavnici, ne nijedne bošnjačke stranke, gospodin Varga je to rekao, gospodin Balint je to rekao jutros, kao predstavnici poslaničke grupe Manjina, ne nijedne političke opcije. Naš je bio stav i mi smo ga javno izneli - svako ko predloži Bošnjaka, mi ćemo ga podržati. Ali, ne vidim razloga za ovoliku negativnu energiju, ovoliko uvreda, ovoliko jezika mržnje za ovom govornicom, zato što smo se drznuli da iskoristimo pravo koje nam je dao predsednik i rekao da imamo pravo. Ponovo pozivamo sve poslanike, sve poslaničke grupe, da predlože Bošnjaka koji po njima, ovde smo čuli, rečeno je da postoje Bošnjaci koji su moralni, profesionalni, nisu članovi nijedne stranke, predložite ih i kažem vam, kao predstavnik koalicije Liste za Sandžak - mi ćemo glasati za njih. Ne vidim gde je problem. Ko ga bude predložio, mi ćemo da glasamo za njega. Niti ćemo nekog da vređamo, niti ćemo koga da ucenjujemo. Što se tiče ucena, ne mogu da poverujem, to je stvar aritmetike, matematike, kao egzaktne nauke, sa dva poslanika da mi ucenjujemo Skupštinu i državne organe. Uopšte mi to nije jasno. Koga mi možemo da ucenjujemo? Mi smo samo rekli da Ustav ove zemlje predviđa da manjine budu zastupljene u institucijama. Danas treba da biramo jednu instituciju, mi smo predložili jednog kandidata. (Predsedavajući: Zahvaljujem, gospodine Bajro.) Ne vidim gde je problem. Nema razloga za vređanje, za nerviranje, za korišćenje rečnika mržnje. Svako treba da kandiduje svog kandidata, da ga obrazloži. Čak smo rekli na ovom sastanku... (Predsedavajući: Hvala, Bajro.) ... kod predsednika Skupštine - ko bude predložio Bošnjaka, mi ga nećemo komentarisati.
Zahvaljujem. To ste već više puta rekli. Najzad, reč ima narodni poslanik gospođica Jelena Marković. Izvolite.
Probala bih da stvar vratim na temu. Ne kažem da su događanja u Sandžaku manje bitna, ili u Raškoj, kako radikali više vole da kažu, svejedno, nećemo o tome polemisati, nego smatram da ipak treba da iskoristimo ovu skupštinsku govornicu da govorimo o dnevnom redu koji se pred nama nalazi. Drago mi je što pred nama danas, kao tačka dnevnog reda, stoje predlozi predsednika Tadića za sudije Ustavnog suda, zato što smo dugo čekali i zato što smo se svi složili da nam je Ustavni sud preko potreban, da smo konačno došli do te tačke dnevnog reda i da će mnoge naše polemike i nedoumice biti razrešene činjenicom da postoji Ustavni sud, koji će o našim problemima i pritužbama rešavati, umesto da mi dajemo različita tzv. autentična tumačenja Ustava i zakona. Drago mi je, takođe, što lista, koja se nalazi pred nama, kandidata za sudije Ustavnog suda nije DS lista, iako je rečeno da se mi, činjenicom da to podvlačimo, ograđujemo od predloga predsednika Tadića. Ne, mi smo samo protivnici partijskih sudova i apsolutno ne smatramo da predsednik države treba da, bez obzira koja je njegova politička stranka, zastupa interese te stranke, nego da zastupa interese svih građana. U tom smislu nam je drago da to nije partijska lista, nego nešto drugo. Zbog toga bih podsetila, pošto je ovde bilo primedbi da bi moglo da se desi da taj sud radi po diktatu jedne političke stranke, ne braneći time DS, nego bilo koju drugu stranku koja će sutra imati predsednika države, koja će imati skupštinsku većinu, da je ustavno rešenje takvo da onemogućava političke partije da zloupotrebljavaju Ustavni sud, činjenicom da pet sudija predlaže kasacioni sud, pet predsednik države, a pet Skupština. I ako dobro pogledate predloge koji se nalaze pred vama, sledeća tačka dnevnog reda će biti skupštinski predlozi. Imali smo dosta prilike ovde da čujemo na koji način se došlo do liste kandidata i javnost je dobro upoznata sa činjenicom da se DS zalagala za to da ne bude lista kandidata koju predlaže skupštinska većina i koju će izglasati skupštinska većina, nego da u tome učestvuju sve poslaničke grupe. DS na toj listi nije predložila nikakve kandidate, ustupajući to drugim poslaničkim grupama, te stoga nije istina da su ovi kandidati predsednika Tadića iz DS. Mi u tome ne želimo da većinski jedno političko mišljenje preovladava, ako uopšte postoji takva mogućnost, i to smo dokazali činjenicom da ne želimo svoje kandidate na listi Narodne skupštine, smatrajući da treba da se i etnička struktura, i svaka druga, i geografska, kako je ovde bilo priče, i kako sam Ustav nalaže i svi drugi kriterijumi da se uvaže prilikom izbora sudija Ustavnog suda jer oni zadovoljavaju sve građane ove zemlje. Druga pritužba na ovu listu koja se nalazi pred nama jeste profesionalnost ljudi koji su predloženi. Dakle, naravno da je ovo upravo pravo mesto gde ćemo o tome razgovarati, da li imamo dobre kandidate ili ne. Ali, način na koji ćemo razgovarati o njima je sledeći, jedini pravno utemeljen i jedini korektan politički, da tako kažem. Dakle, zna se šta su kriterijumi za neke ljude, gde se smatraju problematičnim, neproblematičnim, uspešnim i neostvarenim u svojoj karijeri ili ne. Statistika je tu neumoljiva. Ovde imamo troje sudija Ustavnog i Vrhovnog suda, tri profesora pravnog fakulteta, dva tužioca, Niko od ovih ljudi ne dolazi sa neke funkcije gde ga je postavio neko na volšeban način, nije vlasnik privatne kancelarije, nego su ljudi koji su prošli stručni sud, već izborom na ove funkcije, i neke od njih je i postavljala ova ista Skupština, možda u nekom drugom sazivu. Ali su prošli tzv. volju građana. Drugo, pred nama se nalaze njihove biografije, koje govore dovoljno o njihovom profesionalnom angažmanu. Način na koji mi možemo da pobijemo to što o njima piše je sledeći. Dakle, pošto se ovde čulo da neki od njih imaju krivične prijave, a podsećam, krivičnu prijavu može podneti svaki građanin i da, ukoliko hoćemo da taj institut zloupotrebljavamo, možemo svakog da diskvalifikujemo iz javnog života. Ali, ukoliko iko ima saznanje da ovi ljudi na bilo koji način su kršili pravo i poredak ove zemlje,ne treba to da sačuva za skupštinsku govornicu, nego da se obrati nadležnim organima, što je prosto obaveza svakog od nas kao građanina. U tom smislu DS nema ništa protiv da sutra glasa o razrešenju tih sudija,ukoliko se dokažu istinite tvrdnje o njihovim aferama, ali takođe ostavljamo za pravo da i oni koji su klevetali bez dokaza snose odgovornost za to što smo unapred neke ljude diskvalifikovali sa ove govornice, nemajući argumente za to. Treće što želim da kažem, to je da smo ovde bili svedoci jedne prilično ružne rasprave o tome na koji način se predsednički kandidat zahvaljuje, citiram tu reč zahvaljuje, svojim biračima. Dakle, i manjine su stavljene u jednu poziciju predmeta trgovine, u kojem je čak rečeno, i to citiram, dakle sledeći put glasajte za nas, pa ćete videti šta ćete dobiti. Dakle, koliko razumem i kada se opredeljujem kao građanin za nekog kandidata, ne opredeljujem se zato što on kaže šta će mojoj mesnoj zajednici dati, ili meni kao ženi ili na bilo koji način da se kvalifikujem i klasifikujem, nego šta će on kroz svoj program ponuditi celoj ovoj državi i svakom njenom građaninu. U tom smislu podsećam, dakle, da predsednik Tadić ovde ima dvostruku ulogu, pošto je ovde rečeno da je zaboravio da zaštiti manjine. Dakle, s jedne strane on predlaže listu, a sa druge strane bira sa skupštinske liste, i vrlo je dobro znano da on neće zanemariti taj princip da je ovo etnički heterogena zemlja i da takav treba da joj bude Ustavni sud. Hajde da o tome razgovaramo na kraju i da vidimo da li smo mi bili u pravu kada smo rekli da će taj ustavni sud biti slika ove zemlje i demokratskih načela za koje se borimo. Kada je reč o poštovanju manjina, manjine se poštuju tako što se sledi evropska orijentacija zemlje, što se sarađuje sa njihovim matičnim zemljama, što se radi na utvrđivanju mira i pomirenja u regionu, što se poštuju prava nacionalnih manjina, što se bori da u novom ustavu bude svaka rečenica, do zapete, iz Ustavne povelje, koja je bila ocenjena kao jedan od najboljih ustava u oblasti zaštite ljudskih i manjinskih prava, što se brane nacionalni saveti, što se brane sve odredbe koje se tiču stečenih prava, što se vodi jedna demokratska otvorena politika kojom ćemo omogućiti i Mađarima na severu Vojvodine, i Albancima na jugu Srbije, i Romima svuda diljem ove lepe zemlje, da se osećaju kao građani države koje štiti i ova skupština, i predsednik i njihova vlada. Sasvim sam sigurna da ovo što govorim će potvrditi rezultati na izborima i da će građani birati ne po tome ko im je ponudio kandidata iz njihove političke autentične stranke, nego onima ko im je omogućio da imaju sud koji je demokratski i pravi. Hvala vam.
Zahvaljujem gospođici Jeleni Marković, narodnom poslaniku. Prepodnevni deo sednice je ovim završen. Nastavak je u 15,00 časova. Prvi govornik biće narodni poslanik Slobodan Maraš, a drugi narodni poslanik Dragan Todorović.
Nastavljamo popodnevni rad. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, a zatim narodni poslanik Dragan Todorović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, današnja tačka dnevnog reda po kojoj radimo je veoma značajna, međutim, značaj te tačke, odnosno značaj izbora sudija Ustavnog suda umanjilo je odsustvo predlagača. Predlagač ovih 10 kandidata je predsednik Republike Boris Tadić. Međutim, Boris Tadić nije ovde sa nama danas prisutan da pokuša da nam objasni, da nam razjasni i da nam kaže neke glavne karakteristike, onih koji su predloženi s njegove strane i mi to možemo da razumemo, ali mogao je poslati nekoga iz svog kabineta ko bi mogao na najbolji mogući način da nam odgovori na neka pitanja koja smo i mi iz LDP-a, a i poslanici ostalih opozicionih partija, postavili ovde. To neću da kažem da govori najbolje o odnosu prema svemu tome, međutim, ono što smo bili svedoci tokom prethodne rasprave jeste da su ovo zaista kandidati DS, a najbolje o tome nam govori to što su se jedino naknadno prijavili predstavnici, odnosno poslanici DS-a da pokušaju da na neki način amortizuju ovo odsustvo predlagača. Pokušalo je nekoliko poslanika iz DS-a, veoma neubedljivo, veoma mlako, da nam daju odgovore na neka pitanja. Ne znam da li je razlog to što se stide svojih predloga ili što zaista nemaju puno toga da kažu o tim predlozima. Mi iz LDP-a imamo jednu načelnu primedbu kada su u pitanju ovi kandidati, odnosno kada je u pitanju izbor sudija Ustavnog suda. Naravno da će ovo biti politički sud, naravno da će biti to sud u rukama Borisa Tadića, iz prostog razloga što je Boris Tadić, kao predsednik Republike, predložio 10 kandidata o kojima mi danas pričamo i treba da izaberemo pet. Isto tako, Skupština Republike Srbije će predložiti svojih 10 kandidata, od kojih će Boris Tadić odabrati pet kandidata, koji će biti sudije Ustavnog suda. Znači, 10 sudija Ustavnog suda, možemo reći, da će u stvari biti sudije Borisa Tadića. Zbog čega je to problem? Problem je taj, jer postoje neki članovi našeg Ustava i ja ću citirati samo jedan, recimo to je član 115, koji kaže - Nespojivost funkcije predsednika Republike, i kaže da predsednik Republike ne može obavljati drugu javnu funkciju ili profesionalnu delatnost. Zamislimo sada hipotetički da poslanici LDP-a podnesu Ustavnom sudu, pokrenu postupak da je Boris Tadić prekršio Ustav zato što je u isto vreme i predsednik Republike i predsednik DS-a, jer ćete se svi složiti da veoma često ne znamo kako on nastupa, da li nastupa kao predsednik DS-a ili kao predsednik Republike. Šta će onda tih 10 sudija Ustavnog suda koje je, ili predložio Boris Tadić ili su uz njegovu saglasnost izabrani? Mislim da niko nema dilemu da će naravno reći da nije prekršen Ustav i mislim da će to biti veliki problem za te ljude koji će biti sudije Ustavnog suda. Naravno da mi imamo mnogo zamerki na neke od njih. Imamo, pre svega, zamerku na to na koji način su predloženi. Isti takav slučaj je bio i sa Ustavom i zaista moram to da napomenem, da sve što se na brzinu radi, pod velom neke tajnosti, sve što nema odgovore na pitanja koja postavljamo, moramo imati veliki znak upitnika i moramo imati veliku brigu za to na koji način će to da se reflektuje na sve građane Srbije, a pogotovo na jednu od najvažnijih institucija, a to je Ustavni sud. Čuli smo ovde pre neki dan da su neki poslanici izjednačavali Ustavni sud sa Državnom revizorskom institucijom ili RIK-om, govoreći da svaka stranka može da predlaže. Nažalostili na sreću, Ustavni sud nije takva institucija, ne može da bude politička institucija. Svedoci smo da čak i oni koji su imali prilike da predlože samo jednog kandidata, sa jedne strane čujemo da je to stranačka ličnost, s druge strane se to opovrgava itd. Bojimo se da je ovo, ponavljam, da će biti politički sud i zbog toga mi kao poslanici LDP-a nismo predložili nikoga za sudiju Ustavnog suda. Šta je još tu nama što se postavlja kao problematično? Kada smo imali izbor, recimo, Državne revizorske institucije, Zaštitnika građana, kada smo imali izbor Poverenika za javne informacije, niko od tih ljudi, znači i koji su ušli u Državnu revizorsku instituciju ili koji su izabrani za Poverenika i Zaštitnika, nije dobio podršku od vladajuće većine u ovoj skupštini. I bojim se da neće dobijati ni ove sudije Ustavnog suda podršku u budućnosti, jer smo videli da svaki organ državni koji predloži ova vladajuća većina, da li skupštinska ili Vlada, nema podršku onoga ko je predložio. Zbog toga podvlačim da poslanici LDP-a neće glasati, odnosno neće podržati ovaj predlog i neće glasati za predložene kandidate. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, zatim narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, mislim da i ovaj početak poslepodnevnog rada Skupštine Srbije na neki način pokazuje odnos vladajućih stranaka prema ovom pitanju i njihovo prisustvo, da ste vi praktično počeli sednicu pred praznom salom. Evo, tu je gospodin Šami, svega četiri poslanika je bilo iz ove tri vladajuće stranke, što mislim da nije primereno. Da se vratim na dnevni red, postavlja se ovde pitanje i na neki način prebacuje se SRS da se sada, kada se krenulo u formiranje Ustavnog suda, dovodi u pitanje da li je Ustavni sud potreban ili nije. Mislim da je ta konstrukcija veštački izvedena i da apsolutno ne stoji što se tiče SRS. Apsolutno se ne postavlja pitanje da li nam treba Ustavni sud ili ne - treba nam. Ali je sada pitanje kakav nam sud treba, to je ono što sve vreme pokušava SRS da stavi do znanja i poslanicima Skupštine Srbije, a i građanima Srbije. Da treba Ustavni sud, najbolje ste vi izneli ovde sve one podatke ili jedan deo podataka i činjenica koje govore u prilog toga da treba da se formira Ustavni sud. Iste takve ili slične razloge smo i mi iznosili ovde tražeći da se formira Ustavni sud. A onda se postavlja pitanje zašto to do sada nije urađeno, zašto se kasni najmanje šest meseci, zašto nemamo Ustavni sud od 2000. godine, skoro četiri godine u kontinuitetu? To je problem sa kojim ste se vi suočili. Drugi problem, pokušavate da uverite i nas poslanike i građane Srbije da će sastav Ustavnog suda biti nestranački, da ste predložili kandidate koji zaslužuju da tu budu po svim kvalitetima, od stručnih do moralnih. Ističete da DS ne stoji iza ovih predloga predsednika Srbije Borisa Tadića. Kako je onda moguće da ne stoji DS kada izlazite i zalažete se za to? Kako ćete izabrati tu listu? Mene i ne brine šta radi DS po ovom pitanju. Normalno je da ćete podržati predlog vašeg predsednika stranke. Postavlja se drugo pitanje - šta je sa dve preostale političke stranke u vašoj vladajućoj koaliciji? Kakvu vi to sliku šaljete Srbiji? Da li na ovoj listi govornika ima ijednog poslanika iz redova DSS i G 17? Šta govori ova lista? Govori da ste vi i dalje podeljeni, da DSS apsolutno ne interesuje predlog Borisa Tadića, štaviše da su protiv tog predloga. Šta je sa G 17? Oni bar tvrde da je stručnost iznad politike ili ispred politike. Što ne brane stručnost ovih kandidata koji su predloženi od strane predsednika stranke? To je najveći problem za ovu državu: vaša podela i vaš rad unutar Vlade Srbije, koji podrazumeva strogo omeđene granice u ministarstvima koja ste dobili, niko se nikome ne meša u posao, vi radite ono što mislite da je najkorisnije za vas, odnosno vašu stranku. Vi nijednim gestom ne pokazujete da su vam važni interesi države Srbije i građana Srbije. Bar oko ovog pitanja ste morali da nađete konsenzus i da se dogovorite. Kakav ste vi to dogovor postigli? Jednostavan, mi ćemo imati naše kandidate, ne mešajte se u te kandidate, kakvi god da su, vi predložite vaše kandidate, mi nećemo da se mešamo u vaše kandidate. Šta ćemo dobiti? Dobićemo kandidate jedne stranke i druge stranke, bez obzira ko ih predlaže, koji će postupati po nalozima stranaka kada donose odluku po svakom pitanjupo kome Ustavni sud bude donosio odluku. Takav ustavni sud ne treba Srbiji, ne treba građanima Srbije, a to najbolje pokazuju imena kandidata koji su stigli kao predlog i od predsednika Srbije, a i od ovog dogovorenog predloga od strane Skupštine Srbije. Da li nam je potreban Ustavni sud? Jeste. Gde je bio do sada? Zar je bilo moguće da je, ne znam u koliko, u 30 i nešto opština u Srbiji praktično prinudna uprava, a izbori se ne raspisuju. Da li bi bilo moguće, da je Ustavni sud formiran onda kada je trebalo da bude formiran, da to stanje bude takvo? Kome to odgovara? Da li to odgovara opozicionim strankama? Ne, odgovara strankama koje su na vlasti, odnosno koje su u Vladi. Oni koji nisu dobili na lokalnim izborima, kršenjem Ustava i zakona, zahvaljujući većini, dobijaju vlast i u opštini koja im ne pripada, jer građani nisu glasali za njihove predstavnike. Mislite li da bi ovo u Beogradu što se desilo, da bi se desilo? Mislite li da bi na tako grub način bio prekršen Ustav, zakon i Poslovnik u Skupštini grada Beograda? Ne bi, morali biste da vodite računa, jer Ustavni sud bi o tome morao da kaže svoju reč. Mislite li vi da bi Ustavni sud olako prešao preko činjenice da je razlog neraspisivanja izbora za gradonačelnika Beograda vaše uverenje i ubeđenje da će na lokalnom nivou izbori biti raspisani u roku od šest meseci. Ko može da vam veruje? Čime ste dokazali da građani Srbije i mi kao poslanici opozicije u Skupštini Srbije možemo da verujemo da ćete vi poštovati ono što obećate ovde u Skupštini? Ne, svi dosadašnji postupci govore da vi jedino čime se vodite u politici, to je korisnost. Čak to ističete u svakoj prilici. Ono što je za vas korisno, za vas je i najbolje, ali to nije najbolje za građane i državu Srbiju. Zato se mi zalažemo za zakon jer zakon prelazi preko tih stvari korisnosti, odnosno ne određuje se na osnovu korisnosti, nego je propisano tačno šta može, šta ne može i u kojim rokovima. Zato smo insistirali na tome da se formira Ustavni sud na vreme, da ne dođemo u ovu situaciju. Sada vas pitam, na osnovu ovoga što se dešava sa Ustavnim sudom, čime vi uopšte garantujete da će se ova stvar završiti onako kako biste vi želeli, i to mislim na DS. Očito je da su vaši motivi različiti. DS na svaki mogući način želi da ovaj set zakona, koji je potreban da bi se raspisali izbori, bude donet u Skupštini Srbije, ali očigledno je da DSS uopšte ne deli sa vama istu želju. Koliko vidim iz njihovog načina postupanja, oni na sve moguće načine gledaju da se neke stvari odlože, da se to dovede u pitanje, jer njih razumem. Njima je to legitimno. Oni pokušavaju da dobiju u vremenu, ne bi li popravili svoj jako, jako slab politički rejting, tako što će ubeđivati građane Srbije da postoje mnogo važnije stvari nego što su izbori. Vama nisu izbori važni zato što će Srbija time nešto dobiti ili građani Srbije. Vi pokušavate da taj problem rešite, odnosno da izađete na izbore pre rešavanja statusa Kosova i Metohije. Taj dan "D" koji je bio određen za 10. decembar izgleda da je pomeren, po nekim najavama, Amerikanci su spremni da ga odlože dok se ne završe izbori u Srbiji. Hajde da postavimo logično pitanje - kako je to u interesu Americi da odloži tako važno pitanje, kao što je nezavisnost Kosova, dok se ne završe izbori u Srbiji. Šta vodi Amerikance da donesu takvu odluku, kada su tvrdili da treba do kraja 2006. godine, pa onda da treba u proleće 2007, ali tada je bio dogovor, ako se sećate, da izbori za predsednika budu u maju 2007, pa se odložilo, pa onda 10. decembar 2007, pa će ponovo da se odloži. Koji su to motivi koji vode Amerikance da se izbori odlože? Spreman sam da prihvatim one razloge koje navodi DSS kada se protivi izborima u decembru, da Boris Tadić želi da pobegne od odgovornosti za rešenje koje će pokušati da nadmetnu SAD. Ako to prevedemo na razumljiv jezik, onda to govori da je Boris Tadić američka marioneta i da njima više odgovara da na mestu predsednika Srbije bude čovek za koga su sigurni da neće preduzeti nijedan korak koji neće odgovarati Americi. Koji je drugi razlog? To je ono što je potpuno logički iz svega ovoga što nam se dešava. Setite se izbora Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine, kada ste razmenili između sebe sve istinite informacije, odnosno bojazni, i kakav je ko i na koji način politički deluje. To su najveći problemi sa kojima se suočava Srbija, sa kojima se suočavaju građani Srbije. Zato SRS nije ni htela da se dogovara oko ovog pitanja sa ostalim strankama, jer smo shvatili da je u pitanju politička trgovina i to politička trgovina koja je jasno omeđena. Ovo je našeg predsednika, ovih pet će da budu vaši, a onih sledećih pet ćete verovatno raspodeliti između sebe, i mi ćemo dobiti praktično ne Ustavni sud, kako grubo da ga nazovem, trgovački sud, ali sud koji je proizišao iz trgovine. Nažalost, on će takve odluke i da donosi. To neće biti dobro za Srbiju, i mislim da ste krenuli pogrešnim putem, i da će se taj put obiti o glavu i građanima Srbije, a i vama na sledećim izborima.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković a zatim narodni poslanik Vlatko Ratković.
Meni je, dame i gospodo narodni poslanici, žao što gospodin Bajram Omeragić još uvek veruje u Deda mraza i predizborna obećanja Borisa Tadića. U to vreme ste pevali ''Novi Pazar mali gradić, živeo nam Boris Tadić''. Upravo ste vi Borisa Tadića doveli na poziciju na kojoj se danas nalazi, i evo kako vam vraća. Nadam se da u sledećim izborima ćete povesti računa, jer se samo neoprezan čovek dva puta spotiče o isti kamen. Naravno, sve vreme ste govorili o gospođi Zejnepi Kavrajić, sudiji Okružnog suda, i pri tom ste zaboravili da je ona na trećoj listi, da je to treća tačka dnevnog reda, da danas raspravljamo o drugoj tački dnevnog reda, raspravljamo o listi koju je predložio predsednik Boris Tadić. Pre nego što pređem na listu, moram nekoliko današnjih svojih utisaka da iznesem. Prvi utisak mi je bio oduševljenje Boška Ristića time što ćemo konačno dobiti Ustavni sud. Čovek u euforiju pade jutros govoreći sa ove skupštinske govornice kako eto dobija Srbija Ustavni sud. Gde je bio i Boško Ristić, i svi ostali. Godinu dana unazad, dve, tri, četiri, mi nemamo Ustavni sud, i sad dolazimo u situaciju da konačno i tu enigmu razrešimo. Zašto nemamo Ustavni sud? Da vas podsetim, i u prošlom mandatu, i u ovom mandatu SRS, poslanici SRS gotovo na svakoj sednici pokrenu pitanje neke afere. Afera se zataškava, jer da imamo Ustavni sud ne bi se mogla zataškati. Ustavni sud, ma kakav bio, morao bi te afere da razrešava i aktere afera da privodi k poznaniju, pre svega, prava. Naravno, s obzirom na činjenicu da ste podelili Srbiju na despotovine, na spahiluke i onda svako svoj segment, i tu mi se ne mešaj, ja se neću mešati tebi, koliko vam je dugo trebalo da konstituišete Vladu, samo zbog podele. Koliko vam je dugo trebalo da podelite javna preduzeća? Da li su to interesi građana bili prevashodni pa ste odlučivali onoliko dugo kome će koje preduzeće da pripadne? Da ima Ustavnog suda ne bi se desilo da se u Naftnoj industriji Srbije onolike afere dešavaju. Ne bi se moglo desiti da 200.000 litara pred novu godinu ode, toj instalaciji nema pristup ceo Novi Sad, nego možda desetak ljudi. Tačno se moglo, u ime i prezime, u sekundu kad je to urađeno pronaći. Nekome nije u interesu. Da li su MUP i ministar Jočić bilo šta po tom pitanju uradili? Nisu. Dozvolite mi da steknem utisak da tu ima malo interesa nekih stranačkih prijatelja, u najmanju ruku, ministra. Da li je ministar pravde bilo šta učinio po pitanju istrage? Nije. Dozvolite mi da steknem utisak da tu ima sigurno i interesa stranačkih prijatelja ministra pravde. Šta je sa onim silnim aferama, da vas podsetim, od prodaje Knjaza Miloša pa do ove poslednje Voda Voda? Šta je sa kontrolom leta gde se neverovatne pare, državne pare, kradu iz dana u dan? Čovek ima 1.400.000 dinara platu. Čovek pravi tendere kako njemu padne na pamet, pogodbe kako njemu padne na pamet. Pogledajte njihov vozni park, i nikom ništa. Ali, on ima kvalifikaciju, on je po zanimanju muž gospođe koja je bila sekretarica u nekim od ministarstava, pa ima debelu zaleđinu i može mu se. Dame i gospodo, da vas podsetim, on posle sledećih izbora, ne znam šta ima dalje od školske spreme, ali ovo muž - to znam sigurno. Dame i gospodo, posle sledećih izora će sve te afere biti otvorene.
Molim vas, gospodine Markoviću, vratite se na temu, nemojte rekla-kazala.
Gospodine Albijaniću, nemojte me prekidati, taman dolazim u meritum stvari, pa bojim se da me ne zbunite. Upravo zbog tih silnih afera, zbog lopovluka, zbog toga što ste državu podelili na spahiluke, zbog toga što svaki ministar ima više od 40 pomoćnika, pa ni Ali Baba nije imao više od 40 pomoćnika i zamenika. E, vaši ministri imaju, 54 pomoćnika ima jedan ministar. Zar to nije sramota? Jedino što radi u ovoj državi, jedino što prima platu, to su upravo ove administracije koje ste vi proizveli, birokratija koju ste bukvalno po sistemu deobe ćelija, po sistemu ameba se namnožilo, pa agencija za ovo, pa agencija za ono itd. Oglodaste državu do kostiju, nema više šta. E sad ćemo da dovedemo da napravimo ustavni sud, ali nećemo praviti ustavni sud koji će raditi u skladu sa Ustavom, nego ćemo početi tako što će se predložiti upravo oni koji su se dokazali u zakonu koji je bio na javnoj raspravi i koji ćemo sad, kad bude dan za glasanje, glasati i izglasati. U članu 15. kaže - sudija Ustavnog suda razrešava se ako postane član političke stranke. Koja je garancija da ovi koje je sad predložio Boris Tadić i ovi koje je predložio predsednik Dulić nisu članovi političkih stranaka? Kako ćete to sad nas poslanike da ubedite da oni nisu u političkim strankama. S obzirom na njihovo dosadašnje delovanje, i u sudovima gde su se nalazili, a i ovako u javnom životu, tačno mogu da odredim ko kojoj političkoj stranci pripada. Da li ćete otvoriti kompjutere da uđemo u bazu podataka, da proverimo da li su vam članovi političkih stranaka? Nećete, naravno. S obzirom na to da ima još dosta govornika iz SRS, neću svih 10 predloga koje je predložio Boris Tadić komentarisati, zadržaću se samo na dva. Mislim da će moje kolege, poslanici SRS, iskomentarisati i ostale, pa da vidite, da ogolimo građanima Srbije da vidite koga to predlažete za sudije Ustavnog suda. Prvi o kome bih stvarno hteo da govorim je kandidat koji se nalazi pod brojem osam je Dragiša Slepčević, inače sudija Vrhovnog suda. Da vas podsetim na to delovanje tog sudije Vrhovnog suda. Pre desetak godina preduzeće ''Putogradnja'' dobije u Inđiji tender da izgradi vodovod i vodotoranj. Putogradnja izgradi, završi posao i vodovod i vodotoranj uđu u eksploataciju i dan-danas građani Inđije koriste i taj vodovod i taj vodotoranj. Kad je trebalo da se plati Ješić, predsednik opštine, zabrani isplatu, a i nisu imali izgleda odakle da plate jer su sve prethodno počistili, ko gubar šumu, opštinsku kasu, zabrani isplatu i naravno čovek, Mihajlo Mihajlović, mislim da se zove vlasnik i direktor preduzeća, pokrene tužbu. Već tri puta okružni sud donosi u korist izvođača radova i tri puta Vrhovni sud odbija to i vraća na ponovno odlučivanje. Gle čuda, sva tri puta predsedavajući sudija tog veća je taj Slijepčević. Radi se o cifri od preko milion evra. Sa kamatama od devedeset i neke godine, kada je to bilo, verovatno već prilazi cifri od dva miliona. "Putogradnja inženjering", pošto su joj dužni, javi se ponovo na konkurs kada je, valjda u Maradiku, ispravićete me gospodine Vukeliću, trebalo graditi vodotoranj. Naravno, nisu mu dali, jer mu već mnogo duguju i nađu drugog investitora. Čovek izgradi vodotoranj, vodotoranj stoji uspravno, ni vetar mu nije mogao ništa. Elem, kada su ga napunili vodom, vodotoranj padne, čak i povredi neke ljude tamo. Toliko o kvalitetu izvođača tih radova koji su uz proviziju dobijali tendere. Ovom čoveku, zahvaljujući Slijepčeviću, opština Inđija i dalje duguje preko dva miliona evra. Tog čoveka, pošto se dokazao kao moralna gromada, a pri tom da vas podsetim da je predsednik opštine Inđija, ako ste ispustili iz vida, bio član GSS, pa onog trenutka kada je GSS počeo polako da hramlje, kada su počeli da ga napuštaju, on tap u DS. Ne treba njemu ni vaš program, ni vaš statut, ni vaša ideologija, njemu treba vaša zaštita, a zaštitiće ga upravo sudija Slijepčević, sada kao sudija Ustavnog suda. Poslanici SRS neće glasati za ovakvo kadrovsko rešenje. Sledeći kandidat, koji se istakao od "buldožer revolucije" naovamo, od trenutka kada je sinulo nad Srbijom, kada ste zapalili Skupštinu i RTS, do današnjeg dana, upravo se dokazala, radi se o gospođi Mariji Draškić. Ona je, kao naučnik, kao profesor, izdavala i neke knjige. Samo ću iz njenog golemog opusa nekoliko knjiga da izdvojim. Prva je "Transeksualitet i brak". Ne znam da li ovde ima nešto poučno, za SRS sigurno nema. Druga je "Osnovi prava I", zajedno sa Stevanom Lilićem. Ovde dolazimo do problema. Da vas podsetim, taj Stevan Lilić je ona lopuža ... (Predsedavajući: Gospodine Markoviću, molim vas da vodite računa, upozoravam na vreme.) Izvinjavam se, gospodine predsedavajući. Stevan Lilić je onaj intelektualac koji je ukrao mrtvog Lazu M. Kostića, ukro mu Administrativno pravo i prepisao od tačke do tačke. Mislio je čovek - umro Laza Kostić, nema više ko da ga brani, niko i ne čita to Administrativno pravo, sada Upravno pravo, pa niko neće ni primetiti. Međutim, našao se dr Vojislav Šešelj, pa kaže upravo ovo što sam rekao maločas, citirao sam dr Vojislava Šešelja: "Lopuža Stevan Lilić". (Predsedavajući: Gospodine Markoviću, zaista vodite računa.) Dalje, "Osnovi prava II", zajedno sa Stevanom Lilićem, opet ista priča. "Prava pacijenta - Fond za otvoreno društvo". Al' im je društvo i to otvoreno. "Prava pacijenta II", "Prava pacijenta III", takođe Fond za otvoreno društvo. "Model Zakona o medicinski potpomognutom rađanju - Fond za otvoreno društvo i Centar za bioetiku". Šesta, "Pravna klinika - Fond za otvoreno društvo", "Model Zakona o transeksualcima - Centar za bioetiku i Fond za otvoreno društvo". S obzirom na nauku koju je gospođa Draškić elaborirala svetskoj i našoj javnosti, pre svega, i s obzirom na to da pouzdano znam da pripada jednoj od političkih stranaka vladajuće opcije, preporučujem poslanicima SRS da, kada bude gospođa Draškić na glasanju, pritisnu crveno dugme.
Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković, a posle njega narodni poslanik Sreto Perić.
Gospodine potpredsedniče, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u toku prethodne nedelje vodili smo načelnu raspravu o Predlogu zakona o Ustavnom sudu. Mislim da ogromna većina poslanika, i stručna javnost i uopšte javnost u Srbiji shvata značaj ovako važne institucije za funkcionisanje pravnog sistema Republike Srbije. Ustavni sud je, podsetiću, po ustavnoj definiciji, nezavisan i samostalan državni organ koji štiti ustavnost i zakonitost, ljudska i manjinska prava i slobode. U narednim danima raspravljaće Narodna skupština u pojedinostima, znači po amandmanima, a koji su podneti u velikom broju na Predlog zakona o Ustavnom sudu, a sadašnja tačka dnevnog reda jeste Predlog kandidata za sudije Ustavnog suda koje je dostavi predsednik Republike. Podsetiću vas da je predsednik Republike Srbije Boris Tadić 14. juna 2007. godine dostavio Narodnoj skupštini listu kandidata za sudije Ustavnog suda, temeljeći svoj predlog na odredbi člana 172. Ustava Republike Srbije, pri čemu se predsednik rukovodio prvenstveno imperativnom normom Ustava, i to člana 172. takođe, koji propisuje da se sudija Ustavnog suda bira i imenuje među istaknutim pravnicima, sa najmanje 40 godina života i 15 godina iskustva u pravnoj struci. Biografije ovih deset kandidata, koje su pred nama, ako ih pažljivo proučimo, ako ih pažljivo pročitamo, kvalifikuju svih deset kandidata za ovako odgovornu funkciju sudije Ustavnog suda. Čitajući biografije ovih kandidata možemo da se uverimo da među njima ima istaknutih teoretičara prava, a jedan značajniji broj među njima jesu tzv. praktičari. Znači, imamo ovde i sudije Vrhovnog suda, imamo i tužioce, imamo profesore pravnog fakulteta. Osvrnuću se na jednu primedbu koju je u toku današnje rasprave jedan od kolega poslanika izneo, da niko od ovih ili većina nema položen pravosudni ispit. Dakle, pročitajmo pažljivo biografije i utvrdićemo da od predloženih deset kandidata, sedam kandidata ima položen pravosudni ispit, a tri kandidata su profesori pravnog fakulteta, koji nužno ne moraju da imaju pravosudni ispit, niti je sam pravosudni ispit po sebi neki conditio sine qua non da bi neko bio istaknuti pravnik. No, kažem, postoji sedam kandidata sa položenim pravosudnim ispitom. Što se tiče druge primedbe, koja je, takođe, od strane jednog kolege poslanika istaknuta, da biramo penzionere u Ustavni sud, ta konstatacija nije tačna. Kažem, pročitajmo ponovo i pažljivo biografije, pročitajmo godine rođenja sudija i videćemo da većina njih ima uslov da u narednih devet godina, kako to Ustav nalaže, može da vrši ovu funkciju. Ne moram čitati imena kandidata, ali reći ću da su godišta sledeća: 1961, 1962, 1953, 1953, 1946, 1953, 1950, 1955, 1948 i 1954. Predsednik Republike Srbije Boris Tadić rukovodio se svojim ustavnim ovlašćenjima i svojim ustavnim obavezama i Narodnoj skupštini dostavio je listu od deset kandidata. DS će, po okončanju rasprave o ovoj tački dnevnog reda, a pre dana za glasanje, vrlo analitično pristupiti izboru pet od deset predloženih kandidata, pri čemu još jednom ističem da reference koje imaju ovi kandidati zadovoljavaju i ustavnu normu i intenciju Narodne skupštine da Ustavni sud čine ljudi koji su dokazani u struci i koji će efikasno i stručno obavljati svoj posao. Mnogi od ovih kandidata imaju niz naučnih radova, niz stručnih radova, a većina ovih kandidata ima i veliko praktično iskustvo, i to još jednom hoću da ponovim, imaćemo takvu strukturu Ustavnog suda gde će sedeti i ljudi koji su praktično radili ili kao sudije, ili kao tužioci, ili kao sudije Vrhovnog suda, ili kao sudije Ustavnog suda, kako sa ove liste koju je predložio predsednik Republike, tako i sa liste kandidata koju će Narodna skupština dostaviti predsedniku Republike. Dakle, DS će se između ovih 10 kvalitetnih kandidata opredeliti za pet najkvalitetnijih i glasaće za njih i time ćemo mi našu ustavnu obavezu, kao poslanici, ispuniti. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a zatim narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi sada imamo na dnevnom redu izbor sudija Ustavnog suda, a sa liste koju je predložio predsednik Republike Srbije. Mi, kao narodni poslanici Skupštine Republike Srbije, na osnovu dva člana Ustava, imamo ovlašćenje i obavezu da radimo ovaj posao. Interesantno je da je jedan od narodnih poslanika rekao da se ovde raspravlja više politički, pa u svojoj diskusiji skoro osporio pravo narodnih poslanika da donose odluke koje se tiču izbornog prava Narodne skupštine, što je regulisano članom 99. gde je u tački 2. rečeno da, između ostalog, a u okviru svojih izbornih prava, Narodna skupština vrši izbor i razrešenje sudija Ustavnog suda. Ustavni sud za SRS je uvek veoma važna i jedna od možda najvažnijih tema o kojoj treba da raspravljamo u Narodnoj skupštini, a to ukazuju i odredbe Ustava. Podsetiću vas da je Ustavnom sudu u Ustavu Republike Srbije posvećeno 10 članova. Da bi mogli da razumemo koliku snagu, važnost i značaj taj Ustavni sud treba da ima porediću još sa nekim institucijama na koji način i sa koliko odredaba tretira Ustav Republike Srbije: predsednik Republike – 11 članova je posvećeno, Narodna skupština i Vlada Republike Srbije po 13, Zaštitnik građana jedan i Vojska Srbije tri. Naravno, o svim ovim institucijama treba doneti posebne zakone i nadam se da ćemo u ovom sazivu imati zakon o Narodnoj skupštini, s obzirom da to nismo uspeli u više navrata do sada. Poslanici DS su zaista, ono o čemu je govorio i gospodin Dragan Todorović, poslanik SRS, pokušali da obmanu javnost i da ukažu na to da SRS nije za izbor Ustavnog suda. Na to smo ukazivali stalno, doduše pridruživali su nam se tu još neki poslanici, i da je to neophodno i obavezno. Međutim, način na koji se ovo danas našlo pred narodnim poslanicima ukazuje da predlagač nije ozbiljno pristupio ovom problemu, odnosno izboru Ustavnog suda. Kako i na koji način? Ima li išta logičnije nego da predstavnik ove liste, a to je predsednik Republike Srbije, gospodin Boris Tadić, bude ovde kada razmatramo njegov predlog. Onda je Boško Ristić pokušao da objasni da predsednik Republike Srbije i Narodna skupština imaju ista prava i da to onda nije ni bitno i ne treba da bude ovde. Mislim da je trebalo da bude ovde, da damo jedan značaj i ton važnosti izboru sudija Ustavnog suda. Samo ću vas podsetiti da u prethodnom mandatu za izbor sudija Ustavnog suda predsednik Republike Srbije je predložio tri kandidata, a za neke od ta tri kandidata nisu glasali ni poslanici DS, što ukazuje da nije imao ozbiljnu nameru da se izvrši izboru sudija Ustavnog suda, jer da jeste, predložio bi kandidate za koje će bar glasati poslanici DS. Njemu nije ni odgovaralo da se izabere Ustavni sud, jer štošta od onog dana do danas što je prošlo, sigurno ne bi, da smo imali Ustavni sud, koji je trebalo da štiti prava građana, između ostalog. Mi smo, prilikom vođenja aktivnosti oko usvajanja Ustava Republike Srbije, ukazivali da nije najbolji način izbor sudija na ovakav način. Imamo sada tri subjekta koja vrše izbor ili tri institucije, zaista veoma važne, koje vrše izbor sudija Ustavnog suda. Pošto se predviđa u Poslovniku o radu Ustavnog suda da će se razrešiti neke dileme i neke nepoznanice, izražavam sumnju da sudije Ustavnog suda, dakle njih 15, kada svi budu izabrani – poslovnikom o radu Ustavnog suda možda će biti predviđeno, a on je promenljiv, moći će da se menja više puta u toku trajanja mandata sudija Ustavnog suda – pa da kažu sudije Ustavnog suda koje je izabrao predsednik Republike, e pa mi smo najvažniji, nas je predložio predsednik Republike. Poznato vam je da je SRS imala želju i potrebu da se donese i usvoji Ustav Republike Srbije, kako bismo zaštitili Kosovo i Metohiju, i onda smo odustali od tih svojih namera, odnosno našeg viđenja kako bi trebalo rešiti taj problem. I možda i tačno je da za mnoge zakone nismo glasali, ali smo za to, dok se oni ne promene, da se poštuju i za to smo da se poštuje i ovaj način na koji se vrši izbor sudija Ustavnog suda. Gospodin Batić je ovde osporavao i čulo se još od nekih da ima nekoliko kandidata koji treba za godinu dana da odu u penziju. Ne mogu potpuno da se priključim kritici tog načina izbora. Malo mi je nezgodno što gospodin Batić nije tu, da bi i za njega, kao diplomiranog pravnika, doktora pravnih nauka, i za mnoge kolege diplomirane pravnike, najveće dostignuće bilo da svoju radnu i profesionalnu karijeru, kao diplomirani pravnici, završe kao sudije Ustavnog suda. To ne bi bio neki veliki problem da nije u pitanju ono što sam mogao da saznam, da nije u pitanju nešto sasvim drugo. U Nacionalnoj strategiji reforme domaćeg pravosuđa postoji i sekretarijat za sprovođenje strategije, i onda su formirane razne komisije, pa u izveštaju tih komisija stoji da kondicione pripreme naših sudija, misli se na sudije redovnih sudova, vrše neke institucije SAD. Zamislite, kondicione pripreme za sudije, da vam oni neće biti fudbaleri? Zbog čega li je to? Dok se dovoljno ne osposobe i ne pripreme neki stručnjaci koji se sada možda nalaze na tim kondicionim pripremama, a treba da budu sudije Ustavnog suda, zbog toga svesno se ide u predlog ovih koji će za godinu ili možda dve da odu u penziju. Ne vršim podelu stručnjaka po godinama nego zaista po onom što oni znaju i umeju da rade, ali ovde se plašim da nam opasnost ne dolazi odatle. Čuli smo, takođe, od jednog narodnog poslanika da je rekao, nije konačna lista onih 10 koje predlaže Narodna skupština predsedniku Republike Srbije, nego da je svaki od 250 poslanika mogao da ima svog kandidata, po jednog kandidata. A onda se pitamo se, zašto ne dva ili više. Ni to nije važno. Zašto vi niste predložili više od 10, nego je to tačno i potpuno jedan politički, odnosno trgovački dogovor, kako nam na kraju svog izlaganja reče i narodni poslanik Dragan Todorović. Čuli smo, takođe, ono što je karakteristično za ove kandidate da imamo geografske tzv. brendirane kandidate, nestručne, stranačke, nemoralne, imamo sve osim stručnih i onih koji bi savesno radili svoj posao sudije Ustavnog suda. Vrlo često su neki poslanici iz Demokratske stranke pre svih, jer drugi nisu ni diskutovali, isticali ono što piše u članu 166. Ustava Republike Srbije, da je Ustavni sud samostalan, nezavisan državni organ koji štita ustavnosti i zakonitost, ljudska i manjinska prava i slobode. To je tačno, to je odredba Ustava, a ovi kandidati koji se nalaze na ovoj listi, koji se nalaze na listi koja je predložena od strane Skupštine prema predsedniku Republike Srbije zaista ne garantuju da će to tako i da bude. Jedan od govornika reče - stanje haosa nekima odgovara i zato se vi protivite izboru Ustavnog suda. Mislio je, naravno, na poslanike SRS i on je priznao, a podržava ovu vladu, da u Srbiji vlada haos. Mi ne mislimo da je haotično stanje, mislimo da mnoge institucije ne rade odgovorno, ne rade dovoljno kvalitetno i valjano svoj posao, ali nama iz SRS i te kako odgovara Ustavni sud i želimo da što pre bude formiran, odnosno da izaberemo, ali pravi Ustavni sud. Iz biografija kandidata, odnosno dva kandidata samo ću pročitati jedan deo da bi mogli da shvatite, ono o čemu sam govorio vezano za kondicione pripreme sudija, da sam potpuno u pravu. Jedan od kandidata Predrag Ćetković u svojoj životnoj i radnoj biografiji kaže da je u organizaciji Udruženja sudija Kanade, a preko Fonda za razvoj demokratije iz Beograda, proveo dve nedelje na stručnom usavršavanju u Montrealu tokom 2002. godine. To je onaj deo koji potpuno opravdava moju tvrdnju, odnosno sumnju i bojazan kakve će nam sudije Ustavnog suda biti postavljene. Zatim, jedan od kandidata za sudiju Ustavnog suda, Dragiša Slijepčević. Mislim da je o njemu više od mene govorio kolega Momir Marković i još neki poslanici SRS, ali vidite šta kod njega u biografiji stoji - učestvuje u radu komisije za edukaciju sudija trgovinskih sudova, angažovan kao predavač na postdiplomskim specijalističkim kursevima Pravnog fakulteta u Beogradu iz oblasti trgovinskog prava i stečaja. Već je poslanik Todorović rekao da ovo nije ustavni nego trgovački sud i da predsednik Republike Srbije upravo ovog Slijepčevića protežira za predsednika tog suda i onda je i na taj deo odgovor potpuno jasan. O Ustavnom sudu ovde nam je govoreno i iz Otpora. Nije dobro kada Otpor govori o Ustavnom sudu, ni kada ga kritikuje, ni kada ga hvali.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, vi ste taze predsedavajući. Pozivam se na član 136.
Pozivali ste se i pre podne, razumem. Nastavite.
Je l' mogu, gospodine Albijaniću? O čemu se radi? Ova rasprava je postala stvarno besmislena. Niko nije izašao da brani ove kandidate. Ovako ne može da se vrši rasprava. Nekoliko poslanika iz Demokratske stranke je izašlo i ovde su više objašnjavali o tome kako se pravi lista. Znamo mi kako se pravi lista, nego pohvalite nekog od vaših kandidata. Zar je moguće da se i vi stidite ovakvih kandidata? Stičem utisak na bazi ovakvog ponašanja danas da DSS ne želi da se hvata ove teme, Nova Srbija ne želi da se hvata ove teme, G17 plus je u rasulu, nema ni jednog.
Molim vas da vodite računa.
Ima jedan, izvinjavam se, još jedan ima. Sada je ovde besmislena svaka rasprava. Stičem utisak da ovde praktično kao najveća uvreda što je čovek mogao da doživi u svojoj profesiji jeste da ga predsednik Republike Boris Tadić predloži za sudiju Ustavnog suda. Tako ispada ova rasprava. Na početku sam vam rekao kakav je scenario, niko me nije demantovao, da su druga i treća tačka vezana trgovina itd. Prosto sam iznenađen da vi revolucionari petooktobarci ne želite da branite kandidata Mariju Draškić. Evo šta je pisao profesor Marko Mladenović Pravnom fakultetu. Čovek je zaposlio tu gospođu, bila kod njega asistent i pesme pisao o njoj kakva je itd. On kaže ovako - sačekala je da dođu naši, to su vaši. Jedanaest potpisnika iz grupe naših tražilo je lustraciju, pa lustrirali ovog profesora. To je sada ono čestito, časno, moralno. Daću vam ovo što je profesor napisao, da se vi upoznajte, ali mislim da to ima i kod Borisa Tadića. Molim vas, da bi ova rasprava bila konstruktivna, da bismo tu uporedili argumentaciju, jer ovo ispada monolog SRS, da bismo uporedili dokumentaciju, da bi javnost shvatila koliko su to kvalitetni kadrovi koje je predložio Boris Tadić, izađite i branite ove kandidate, kažite neku lepu reč za njih. Vaše ćutanje potvrđuje sve naše što pričamo. Gospodine Albijaniću, pozivam vas da kada se jave poslanici iz onih poslaničkih grupa koje su na vlasti, da ih upozorite, da im izreknete opomenu ako krenu sa trla baba lan. Neka daju neku pohvalnu reč za ove kandidate. Ukoliko ne date pohvalnu reč, onda stvarno ispada da je najveća sramota nekome što ga je predložio predsednik Republike za sudiju Ustavnog suda. Ne pričam o Borisu Tadiću nego pričam o funkciji predsednika Republike, potpuno druga dimenzija, da znate gospodine Albijaniću. Molim vas, vodite ovu sednicu kako treba.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a zatim narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako uporedite Predlog zakona o Ustavnom sudu i način izbora sudija za Ustavni sud, mi smo daleko od Evropske unije, mi smo daleko od Evropske zajednice, mi smo daleko od demokratije, mi smo daleko od principa koje treba uvažavati, postavljati i poštovati kada se uzimaju u obzir kriterijumi za izbor sudija Ustavnog suda. Ova procedura je vrlo komplikovana u Srbiji sa ovim predlogom, a podsetiću vas na Ustav Savezne Republike Nemačke. U članu 94. je propisano i normirano da Nemačka bira sudije Ustavnog suda tako što jednu polovinu bira Bundestag, a drugu polovinu bira Bundesrat. Vidite šta je kod nas. Kod nas je da jednu polovinu predlaže predsednik Republike, drugu polovinu predlaže Narodna skupština, pet kandidata za Ustavni sud predlaže Kasacioni sud, a Kasacioni sud Srbija nema. Dame i gospodo, kako stvari stoje, moram da vam kažem, a neka čuju i građani Srbije, ovo nije rasprava o Ustavnom sudu i izboru sudija, ovo liči na opelo za srpsko ustavno sudstvo, zbog toga što je naše pravosuđe bačeno u političku arenu. Stručna javnost i naši građani smatraju da pravosuđe u Srbiji nikad nije bilo u katastrofalnijoj situaciji nego što je danas. Glavno sporno pitanje ovog vremena jeste kome će pripasti kontrola nad pravom, i to i na zakonodavnoj, i na ustavnoj i na izvršnoj vlasti. Kada vi gledate predložene kandidate i analizirate njihove biografije, i dođete do njihovih stručnih i moralnih kvaliteta, nećete zaključiti, niti ćete moći da potvrdite, ako je ona - da najmudriji donose i kreiraju pravo, a najhrabriji i najstručniji primenjuju pravo, to u konkretnom slučaju kod nas nije. Postavljam pitanje ispred SRS i njenih narodnih poslanika - kada će Ustavni sud da počne da funkcioniše i kada će Ustavni sud da prestane da bude sluga političkih partija na vlasti? Da su političke stranke na vlasti imale nameru i želju, mogle su pre godinu i dve dana da donesu zakon o Ustavnom sudu, da izaberu sudije, da funkcioniše taj sud i ne bismo imali sada više od hiljadu nerešenih predmeta pred Ustavnim sudom. Dame i gospodo, broj sudija koji se predviđa je 15. Odluke se donose jednoglasno. Samo jedan ako nedostaje nema odluke i građani Srbije neće moći da ostvare svoja prava zbog ovako pogrešnih zakona, ne uvažavajući okolnosti u kojima se nalazi Srbija i u kojima se nalazi pravosuđe. Da vas podsetim, ako imate hiljadu nerešenih predmeta, a imate samo 15 sudija, a predviđa se ovim novim zakonom i ulaganje ustavne žalbe, hiljade ustavnih žalbi će krenuti onog dana kada bude stupio na snagu zakon o Ustavom sudu. Taj sud i ti ljudi će biti pretrpani, neće moći da se snađu i nema efikasnosti, nema ekonomičnosti tog suda. Ustav, kao osnov i osnovni zakon, predviđa kao ustavnu kategoriju Ustavni sud Srbije. Ravnoteža između državne moći i ustavnih ograničenja mora biti regulisana zakonom o Ustavnom sudu. Ta ograničenja, dame i gospodo, moraju biti delotvorna, kao što bi štitila individualnu slobodu građana i uskraćivala državnoj vlasti ono što pripada građanima. To se mora ostvariti u krajnjoj instanci pred Ustavnim sudom. Kako to u praksi izgleda? To u praksi kod nas neće zaživeti. Naše pravosuđe – od sudije za prekršaje tj. od organa za prekršaje opštinskog suda, okružnog suda, Vrhovnog suda, Ustavnog suda, trgovinskih sudova – jeste politizovano. Sudije postavljaju političke stranke. Oni presuđuju kako im se od strane političkih stranaka na vlasti diktira. To je žalosno i to je poražavajuće za demokratiju u našoj državi, a ujedno za funkcionisanje celokupnog pravosudnog sistema kao grane pravne vlasti. Podsetiću vas, upečatljiv primer traženja ove osetljive ravnoteže između državne moći i ustavnih ograničenja, dame i gospodo, predstavlja i Hamiltonovo opravdanje velikih, dalekosežnih ovlašćenja američkog predsednika po Ustavu iz 1787. godine. Šta to u praksi znači prevedeno kod nas? Stranka koja je na vlasti ima neograničena ovlašćenja da daje direktive i smernice i da utiče na donošenje sudskih odluka. Po mišljenju SRS, Ustavni sud mora biti legitimna institucija slobode. Ovaj predlog zakona o Ustavnom sudu i načinu izbora sudija, po našem mišljenju, jeste zakon i način izbora sudija po porudžbini, kao što se šije odelo po želji mušterije, koja zauzvrat može ponešto da plati. Po predlogu ovog zakona očigledno se može primetiti da se radi o prividnoj nezavisnosti Ustavnog suda. Narodne poslanike SRS ne može nijedna stranka koja je na vlasti i niko u ovoj državi ubediti, niti uveriti, da nema uticaja stranaka na vlasti na Ustavni sud i da neće biti. Biće ga, radiće Ustavni sud po nalogu aktuelne vlasti i drugačije ne. Mi, srpski radikali, smatramo da je nužno u ovom trenutku i ovim okolnostima obezbediti punu nezavisnost i nepristrasnost Ustavnog suda. Nešto što se odnosi na Ustavni sud i na sudije Ustavnog suda, a ujedno, pokušaću dame i gospodo, da objasnim ukratko, ako mi dozvolite, kako izgleda ta nezavisnost i kakav je uticaj pojedinih faktora na nezavisnost i nepristrasnost našeg pravosuđa. Treba razlikovati ugrožavanje nezavisnosti sudstva putem tih tzv. intervencija, tj. intervencija koje dolaze od strane pripadnika političke i privredne vrhuške, od intervencija od strane privatnih lica koja ugrožavaju pristrasnost, odnosno nestranačnost sudova. Naravno, ponekad je vrlo teško razlikovati te dve vrste intervencija, pošto ima slučajeva da se interveniše privatno, ali sa pozicija društvene moći. Zapravo, sve te tzv. "zvanične intervencije" počele su da se sprovode u praksi kao privatne, čime se otvaraju vrata i onim mnogo štetnijim delovanjima na sud. Često intervenišu, pored ovih subjekata, i prijatelji, rođaci, komšije, zemljaci zainteresovanih sudskih stranaka. Da postoje intervencije na sudove i sudije, pokušaću ukratko. Kao institucije u procesu donošenja odluka, od kojih se onda mnoge tako i donesu, doduše kreću, navodno, u okvirima zakona, ali su na neki način drugačije no da su donete bez postojanja intervencija. Drugo, postoje i privatne intervencije, ali takođe i intervencije od strane lica na određenim političkim i državnim funkcijama. Treće, postoje intervencije koje dolaze zloupotrebom određenih funkcionera, partijskih, privrednih, administrativno-upravnih, daleko opasnije i škodljivije za funkcionisanje celokupnog pravosuđa, nego one koje dolaze od strane poznanika, rođaka, kao i privatnih lica, mada su i rođaci i privatna lica koji intervenišu i te kako opasni. Anonimni moćnici koji intervenišu, odnosno vrše pritisak na sudije, to mogu da rade, odnosno imaju odrešene ruke, upravo zahvaljujući činjenici da je sudsko mesto reizborno i da, prema tome, sudije egzistencijalno zavise od pravosudnih struktura. Kada sudije odbijaju da postupaju po takvim instrukcijama, koje dolaze od strane vanpravosudnih struktura, mogu se desiti i dešavaju se razne nepravilnosti u sudu i službi, naročito prilikom izbora sudija. Nekada se ne interveniše otvoreno u vidu pritisaka nego u vidu konsultacija. Pazite, molim vas, kakav pritisak se vrši i na koji način. Razgovara se, sugestija se neka daje, što je manje drastičan, ali ne manje štetan način ograničavanja nezavisnosti sudova u donošenju odluka. Pošto mi ipak vreme ne ide na ruku, a naše kolege iz SRS treba da učestvuju u raspravi, samo bih postavio jedno pitanje o jednom sudskom postupku, i izneo jedan podatak. Privredni sud u Beogradu 30.6.1998. godine zaprima tužbu firme "Anvel", a tuženi je "Peka ib inženjering" d.d.s. sa sedištem u Beogradu, vrednost spora je 124.864,81 dolar i 11.502 marke. Bio je sudija u trgovinskom sudu koji je postupao u ovom predmetu Vladimir Kozar. Oštećeni u ovom slučaju jeste Ljubomir Andonovski, sa sedištem svoje firme u Sofiji. Kako to da naša država ne poštuje i ne uvažava sudske postupke i oštećene koji se pojavljuju pred našim sudovima iz inostranstva, konkretno iz Bugarske. Vladimir Kozar u više navrata presuđuje kako njemu odgovara. Ukida se presuda tri-četiri puta. Stečajni upravnici i poznata sudija, čuvena Delinka Đurđević, učestvuje u ovom postupku, koja je sa onom stečajnom mafijom obuhvaćena istragom. Šta se sada događa? Građanin, dakle firma iz Sofije pred sudom trgovinskim u Beogradu i pred Višim trgovinskim sudom u Beogradu ne može da ostvari svoja prava zahvaljujući neefikasnosti, nestručnosti, nesposobnosti i zloupotrebama sudija Trgovinskog suda u Beogradu i pojedinaca u Višem trgovinskom sudu. Zbog toga, dame i gospodo, imamo takvu situaciju, a kažem vam, mnoge sudije svojim nestručnim i neefikasnim radom, a ujedno i usled korumpiranosti, nanose veliku štetu poštenim sudijama i poštenim tužiocima, časnim stručnjacima koji rade u našem pravosuđu. Zbog toga treba što hitnije pristupiti reizboru i sudija i tužilaca, i onaj broj ljudi koji je ogrezao u korupciju i koji je nestručan i nekvalifikovan, da više ne zavijaju u crno sirotinju pogrešnim odlukama svojim. Hvala vam.
Preostalo vreme SRS iznosi pet minuta. Za reč po Poslovniku se javio narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine Albijaniću, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po članu 226. Poslovnika o radu Narodne skupštine, i molim da citiram ceo član i molim da se zaustavi vreme: ''Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, i iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalazi, a koja su mu potrebna radi ostvarivanja funkcija za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika.''
Gospodine Baraliću, samo jedan momenat i vratiću vam vreme. Dozvolite mi da kažem neku reč. Mi smo se dogovorili, i načelno je i formalno stavljena tačka dnevnog reda za poslanička pitanja, iz delokruga tog dobijanja informacija za narodne poslanike. Ali, dozvoliću vam i sada ću vam vratiti početno vreme, pošto ne znam o čemu se radi, ali molim sve narodne poslanike da ne upotrebljavamo Poslovnik u svrhe postavljanja odgovarajućih pitanja.
Radi se o dva pitanja, oba su urgentna i njihovo odlaganje može da proizvede posledice, dakle to je suština. Gospodine Albijaniću, iz osećanja odgovornosti prema državi i narodu moram da pitam odmah. Može li na čelu jedne zdravstvene ustanove, koja se zove Specijalna bolnica Ribarska banja, da bude doktor Branislav Katančević, koji je na ovaj način, gospodine potpredsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, unakazio bivšeg radnika, gospodina Miletić Dragomira, koji je odbornik SPS u Kruševcu. Ovaj čovek sutra ima zakazani operacioni dan, on ima veoma teške povrede, ima 78 godina, bivši je radnik Specijalne bolnice u Ribarskoj banji. Katančević dr Branislav je odbornik DS u Kruševcu i potpredsednik Opštinskog odbora DS u Kruševcu. On je nominovani kandidat za predsednika opštine u Kruševcu. Nisam zlonameran i nisam zlurad. Pokrenut je odgovarajući pravni postupak u vezi sa, kako se to kaže, remećenja javnog reda i mira. Ali vas molim, ne može biti na čelu jedne zdravstvene ustanove, dakle ne može biti po saglasnosti i odobrenju Vlade Republike Srbije i ministra zdravlja, čovek koji se na ovakav način, čak i da je u pravu, obračunava sa starcima. To nije moguće. To nije dozvoljeno. Očekujemo da ministar zdravlja, gospodin Tomica Milosavljević, i Vlada Republike Srbije preduzmu sve što je neophodno da ovaj čovek ne može da obavlja ovaj posao. To je prva stvar. Druga stvar, po čijem nalogu i za čiji interes je gospodin Božidar Đelić pokrenuo inicijativu da će biti ukinut moratorijum na izgradnju nuklearnih centrala u Srbiji. Podsećam, 20 godina u ovoj zemlji postoji moratorijum o izgradnji nuklearki. O ovom pitanju ništa ne zna ministar za energetiku gospodin, Aleksandar Popović, koji je pre toga bio ministar za ekologiju. Takođe, želim da kažem da se slučajno ili ne ova izjava gospodina Đelića poklapa sa stavom Vestinghausa, najvećeg dobavljača nuklearne opreme u svetu ili jednom od najvećih, da je nemoguće da zemlje koje imaju energetsku ugroženost, a to je navodno Republika Srbija, ne mogu više da imaju luksuz da imaju moratorijum na izgradnju nuklearki. Pitam predsednika Vlade Republike Srbije, dr Vojislava Koštunicu, da li Vlada Republike Srbije u vezi sa ovim ima stav, da li je ovlastila gospodina Đelića da ovo izjavi i da li je ovo moguće bez rasprave u nadležnim odborima Vlade, u nadležnim odborima Republike Srbije i u parlamentu Republike Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Molim narodne poslanike, mi smo danas imali sastanak šefova poslaničkih grupa, dogovorili smo se da će se u principu ovakva i druga pitanja ostaviti za kraj rasprave, u periodu između pola šest i šest, kada nisu vezana za temu rasprave, a ovo nije vezano za izbor sudija Ustavnog suda. Tako da molim narodne poslanike da se prosto to poštuje. Između pola šest i šest možete da postavljate ova i slična pitanja, takav je bio dogovor danas. Molim vas da se to poštuje. Hajde da se vratimo nazad na raspravu. I to isto važi za gospodina Milivojevića. Pretpostavljam da ste se javili vezano za ovu temu. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem nekoliko rečenica o kandidatima za sudije Ustavnog suda Srbije, moram da se osvrnem najpre na ono što je rekao gospodin Srđan Milivojević vezano za Slobodana Jovanovića. Gospodine Milivojeviću, Slobodan Jovanović je rođen 1869. godine i nije počeo karijeru kao univerzitetski profesor, nego je bio sudijski pripravnik u Apelacionom sudu u Smederevu i, koliko je meni poznato, položio je ispit koji je adekvatan onome što se danas naziva pravosudni ispit, tako da ta vaša konstatacija nije tačna. Doduše, meni je jasno zašto se vi slabo razumete u lik i delo Slobodana Jovanovića. Slobodan Jovanović je bio poznati srpski nacionalista i tokom 1942. i 1943. godine, kao predsednik emigrantske Vlade u Londonu, zastupnik ministra vojnog generala Draže Mihailovića. Pre svega, prekršen je, dame i gospodo narodni poslanici, član 9. stav 1. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije. Naime, u tom članu je propisano kada je Narodna skupština trebalo da raspravlja o kandidatima za sudije Ustavnog suda i da donese zakon o Ustavnom sudu. Taj član 9. kaže ovako - izbor, odnosno imenovanje sudija Ustavnog suda izvršiće se najkasnije do kraja prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine. Ovo je, ako se ne varam, Treća sednica Drugog redovnog zasedanja i očigledno je da je povređen Ustavni zakon. Kada bi političari iz vladajuće koalicije imali imalo političkog morala, kada bi osećali i trunku političke odgovornosti, onda bi neko, u najmanju ruku, morao da podnese ostavku, odnosno da snosi odgovornost, makar političku, zbog toga što je prekršen Ustavni zakon. Tu, pre svega, mislim na predsednika Narodne skupštine i na predsednika Republike Srbije Borisa Tadića, koji nije na vreme, u roku koji je propisan Ustavnim zakonom, Narodnoj skupštini podneo predlog kandidata za sudije Ustavnog suda Srbije. Što se tiče samog predloga kandidata, ono što pada u oči na samom početku, to je da predlog kandidata ima jednu jedinu stranicu i na toj jednoj jedinoj stranici postoji samo jedna jedina rečenica obrazloženja o kandidatima koji su predloženi. Ta rečenica glasi - smatram da predloženi kandidati poseduju stručne i lične kvalitete, na osnovu kojih mogu obavljati funkciju na koju sam ih predložio, i ništa drugo. Onda mi o tim stručnim i ličnim kvalitetima predloženih kandidata možemo da steknemo neki utisak samo na osnovu biografija koje su priložili uz svoju kandidaturu. Što se tiče samih biografija, veći deo tih biografija je napisan vrlo amaterski, nestručno i otprilike dobar deo tih biografija ne bi mogao da prođe čak ni kod učenika u osnovnoj školi, po stilu, jeziku itd. Nenad Trifunović, kandidat za dužnost sudije Ustavnog suda Srbije, pa kaže, pazite rečenicu - po nacionalnosti sam Srbin državljanin Republike Srbije, dakle, bez zareza, bez bilo čega, kaže - Srbin državljanin Republike Srbije. Ovo je izgleda neka nova nacija. Onda kaže šta ga preporučuje na tu funkciju, obratite sada pažnju - otac mi je bio dugogodišnji opštinski i pokrajinski funkcioner. To je važna preporuka da bi neko postao sudija Ustavnog suda Srbije 2007. godine. Pazite dalje - kao zamenik okružnog tužioca zastupao sa optužnice za najteža krivična dela, pre svega za terorizam, a od 1999. godine i u slučajevima ratnih zločina, počinjenih na Kosovu i Metohiji, od strane pripadnika rezervnog sastava, pazite sada, Vojske Srbije i Crne Gore. Čovek je bio 1999. godine zamenik okružnog javnog tužioca, a tada je još uvek postojala SRJ, a on navodno podizao optužnice protiv pripadnika Vojske Srbije i Crne Gore. Takva vojska u to vreme nije postojala. Inače, očigledno je da ovaj predloženi kandidat nema mnogo veze sa ustavnim pravom i sa postupkom pred Ustavnim sudom. Onda, gospodin Predrag Ćetković, ne želim ništa ružno da pričam o čoveku, ne poznajem ga lično, ali iz njegove biografije se vidi da čovek isto nema nikakve veze sa Ustavnim sudom, niti je ikada radio profesionalno na nekom poslu koji bi imao veze sa postupkom pred Ustavnim sudom. Onda, biografija prof. dr Milana Vlatkovića. Moram da kažem da je možda degutantno pričati o ljudima koje lično ne poznajemo, ali pošto je biografija jedino sredstvo da se mi upoznamo sa tim njihovim kvalitetima, onda nemam drugog izbora. Čovek je rođen 1946. u mestu Jošani u Lici, završio je Pravni fakultet 1968. godine, tada je bilo ono "Praško proleće" itd, a doktorirao je, zamislite, tek 2004. godine, i to na Privrednoj akademiji u Novom Sadu iz oblasti lokalne samouprave. Kakve veze sada ima ustanova koja se zove Privredna akademija sa lokalnom samoupravom i kako se na takvoj instituciji može steći doktorat iz oblasti pravnih nauka, nije mi baš najjasnije. Dalje, Dragiša Slijepčević, moje kolege su rekle o tome kako je časno obavljao svoju dužnost, ali pazite, čovek je završio fakultet 1978. godine i sada stekao opet neku titulu koja meni nije jasna. On je, kaže, magistar pravnih i ekonomskih nauka. Ili je magistar pravnih ili je magistar ekonomskih nauka, jer ne može neko da bude magistar i pravnih i ekonomskih nauka. Takva nauka ne postoji, niti se naučna titula magistra pravnih i ekonomskih nauka uopšte može steći.
Gospodine Martinoviću, vreme za vaš poslanički klub je isteklo.
Izvinjavam se, ali u svakom slučaju biografije nisu ohrabrujuće i navode nas na odluku da mi jednostavno za ovakve kandidate ne možemo da glasamo.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, članovi 27. i 200. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Gospodine predsedniče, mislim da su uopšte predlog ovih tačaka dnevnog reda i rasprava o njima preuranjeni. Zašto? Zato što je najpre trebalo da bude donet zakon o Ustavnom sudu, proglašen od strane predsednika Republike, objavljen u "Službenom glasniku", pa tek se onda moglo preći na raspravu o kandidatima i izbor kandidata. Jednostavno, lako i prosto, jer svaka od ovih tačaka dnevnog reda i njeno izglasavanje može biti predmet nadvlačenja konopa ili konopca, to se događalo i pre nekoliko dana, jer mi ne znamo gde će i u kom smeru krenuti trgovina između stranaka vladajuće koalicije, pa se može dogoditi da ovaj zakon i ne bude usvojen. Dakle, preuranjeno. Drugo, ministru pravde, gospodinu Petroviću, postavio sam pitanje na koje mi nije dao odgovor - da li je tačna informacija da bivši predsednik Ustavnog suda, gospodin Slobodan Vučetić, već 13 meseci, otkako je u penziji, i dalje prima platu predsednika Ustavnog suda? Kako, zašto, po kom osnovu i da li je tačno da je ta plata oko 230 hiljada dinara? Postavio sam mu pitanje: šta sa zaposlenima u pravosuđu, koji opet imaju plate između 9 hiljada i 17 hiljada dinara, i danas štrajkuju? Danas nijedno ročište nije održano nigde i situacija polako postaje haotična i anarhična. Nema odgovora. Za to vreme koristim priliku da postavim pitanje predsedniku Administrativnog odbora, gospodinu Draganu Todoroviću, na bazi onoga što imamo u dnevnoj štampi - da li je tačno da Odboru nisu dostavljeni izveštaji o zaradama direktora Javnog servisa RTS-a, direktora BIA, direktora Preduzeća za puteve, kolike su te plate, kako ćemo, kada ćemo to saznati, u vreme dok zaposleni u pravosuđu, kao građani drugog reda, primaju nešto što je na nivou socijalne pomoći? Neophodno je, dakle, dobiti odgovore na ta pitanja. Kolegi Ratkoviću bih predložio da pročita datume rođenja i datume zasnivanja radnog odnosa pojedinih od kandidata, pa će videti da samo troje njih može biti na mestu sudije Ustavnog suda svih 9 godina, kako je to zakonom predviđeno. Tu nam ne treba neka velika matematika. Ima jedan poslanički klub ovde u Skupštini koji se bavi milionima i milijardama, a ovo je jezik malih brojeva.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li reč žele predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović, kao ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba LDP. Imate deset minuta.
Poštovani gospodine predsedniče, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, vreme koje pripada mojoj poslaničkoj grupi iskoristiću da dam par impresija koje smo svi stekli na osnovu današnjih diskusija, odnosno izlaganja koleginica i kolega narodnih poslanika. Kada smo jutros počeli debatu vezanu za izbor sudija Ustavnog suda sa liste predsednika Tadića, prvi govornik je bio ovlašćeni predstavnik LDP-a. Predstavnika predlagača nije bilo. Možemo da sebi postavimo pitanje da li je to ignorisanje Narodne skupštine i narodnih poslanika i da li je to posledica političkog dogovora koji stoji iza kulisa imenovanja, odnosno izbora sudija Ustavnog suda. Zatim, jedan od poslanika iz reda vladajuće koalicije, odnosno nekoga ko podržava predlagača, govorio je o biografijama predloženih kandidata za sudije Ustavnog suda, ističući kako u tim biografijama nema mrlje i kako svi zaslužuju da budu sudije Ustavnog suda. Dodaću da se tu ne radi samo o biografijama, već insistiramo na tome da malo razmišljamo da se tu radi o proceduri. O proceduri, sem predstavnika opozicionih partija, niko nije govorio, tj. nismo dobili informaciju ko je predložio ove kandidate predsedniku, sa koje liste su predloženi, na osnovu kojih kriterijuma iko je dao stručni sud o tome. Stručnog suda o tome nismo imali. Dakle, to još jednom upućuje na nekakav politički dil koji je urađen iza političkih kulisa ove skupštine. Takođe je jedan od poslanika govorio da pravosudni ispit, odnosno doktorat pravnih nauka nije neophodan da bi neko bio sudija Ustavnog suda, već se za sudiju Ustavnog suda podrazumevaju neka šira znanja. Da, kolega je bio u pravu. Za sudije Ustavnog suda se podrazumevaju neka šira znanja, ali ta šira znanja mogu da budu samo nadgradnja, pravosudni ispit ili doktorat pravnih nauka. Da podsetim, da bi neko bio profesor Pravnog fakulteta, mora prvo da bude doktor pravnih nauka. Dakle, ta šira znanja mogu da budu samo nadgradnja nad onim što je bazično pravničko obrazovanje, da bi neko mogao da bude sudija bilo kog suda, profesor Pravnog fakulteta, pa i sudija Ustavnog suda. Da ponovim još jednom, ljudi o kojima danas odlučujemo imaće ogromna ovlašćenja. To su ljudi koji će dvotrećinskom većinom moći da sebi u nadležnost stave sve što se tiče zakonitosti i ustavnosti. To su ljudi koji će imati pravo da odlučuju o razrešenju predsednika Republike. Da podsetimo, bez odluke Ustavnog suda nema postupka pred Narodnom skupštinom. Dakle, odluka Ustavnog suda je uslov da bi se okončaopostupak razrešenja predsednika Republike. Da ne nabrajam dalje, kao što je ovlašćenje vezano za ukidanje političkih partija itd. Prilično je neodgovoran pristup ovakav, odnosno ovakav način imenovanja, odnosno izbora sudija Ustavnog suda, tela koje ima ovakva ovlašćenja. To znači samo da je ovakav način imenovanja sudija Ustavnog suda i utvrđivanje lista samo vrh ledenog brega, iza koga stoji politička trgovina nosilaca vlasti. To je jedino moguće ishodište političke trgovine, koja je iznedrila antinomičan Ustav, krnji Ustavni sud i prazan zakon o Ustavnom sudu. Naravno, na osnovu svega ovoga može se zaključiti da se iza kulisa ove trgovine krije se nemoćna vlada koja ne želi izbore, koja želi apsolutnu kontrolu svega postojećeg u državi, a oružje u njenim rukama za ostvarivanje ovakve kontrole biće, između ostalog, i Ustavni sud. Sama ovlašćenja Ustavnog suda i način kako će se doći do konstituisanja Ustavnog suda nedvosmisleno govori u prilog ovome što sam sada naveo. Ovde smo čuli i floskule da će država biti servis građana. Sadašnji ustav, sadašnje zakonodavstvo, dolazeći zakoni, da pomenem samo sadržinu Predloga zakona o Ustavnom sudu, Predloga zakona o predsedniku Republike i sadržinu Predloga zakona o izborima za predsednika Republike, kazuju da ova država neće biti servis građana, nego da će biti servis Vlade Republike Srbije. To je nedopustivo za jednu ozbiljnu državu. Sadržina svih ovih akata nedvosmisleno govori o svakovrsnom favorizovanju Vlade, odnosno nosilaca izvršne vlasti. Deo ovoga što sam pripremio za sadašnje obraćanje reći ću prilikom obraćanja u vezi izbora kandidata koje predlaže Narodna skupština predsedniku Republike i to će biti samo druga polovina vrha ledenog brega o kome sam sada govorio.
Zaključujem pretres. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: –UTVRĐIVANjE LISTE KANDIDATA ZA SUDIJE USTAVNOG SUDA KOJE IMENUJE PREDSEDNIK REPUBLIKE Primili ste predlog liste kandidata za sudije Ustavnog suda koje imenuje predsednik Republike, kao i ispravke u predloženoj listi. Primili ste zaključak Odbora za ustavna pitanja i biografije predloženih kandidata za sudije Ustavnog suda. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3. a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ako to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram pretres. Dopustite mi da uzmem reč kao predlagač ove liste.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Zahvaljujem. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je lista kandidata za sudije Ustavnog suda koje Skupština treba da predloži, a sa koje predsednik Republike treba da izabere - pet kandidata. U ovom obraćanju sam želeo da se pre svega osvrnem na period koji je prethodio današnjoj sednici, a koji traje nekoliko meseci, kada je postojala namera da se ova lista sastavi na način da to budu predlozi Narodne skupštine iza koje će stati sve poslaničke grupe, da na listi budu ljudi za koje mogu da stanu sve političke stranke, da među njima nema nijedne osobe koja bi bila sporna za bilo koju od političkih opcija koju mi predstavljamo, a sve u cilju da formiramo instituciju koja će u budućnosti biti jedna od prvih institucija ove države koja neće biti sporna nikome. To je ono što treba nama u Srbiji u budućnosti. Institucije koje neće biti sporne, koje će raditi svoj posao i na koje niko ne može da baci nikakvu političku sumnju. Nažalost, mi u tome nismouspeli. Politička scena u Srbiji nije još uvek zrela da dođemo do liste kandidata iza koje može da stane svaka poslanička grupa. Pokušao sam da organizujem šefove poslaničkih grupa na takav način. Zahvaljujem se svima koji su pokušali da dođemo do toga. Veliko je nepoverenje među nama i u ovom trenutku nije moguće da dođemo do liste koja bi predstavljala kandidate za sudije Ustavnog suda, koji mogu da rade svoj posao bez znaka upitnika koji im stavljaju političke stranke. Meni je žao zbog toga i nadam se da ćemo u budućnosti moći da konstituišemo institucije koje će biti onakve kakve ova država zaslužuje, a to su institucije koje neće da budu sporne. Ova lista je sastavljena na predlog poslaničkih grupa, i to nije tajna. Poslaničke grupe su, pretpostavljam, dale svoje najbolje kandidate. Siguran sam da je svaka poslanička grupa verovala da ti ljudi svojom stručnošću, moralom, iskustvom i znanjem zaslužuju da budu na listi Narodne skupštine i zaslužuju da budu sudije Ustavnog suda. Ove ljude ne poznajem lično. O njima najbolje govore njihove biografije i siguran sam u dobru nameru svih onih koji su učestvovali u postupku predlaganja sudija Ustavnog suda na ovakav način. Mi smo zajednički prošle godine, pre godinu i nešto dana, doneli Ustav iza koga su stale gotovo sve političke opcije u ovoj državi iza kojeg je na kraju stala i većina naših građana. Taj Ustav je definisao izbor sudija Ustavnog suda na jedan komplikovan način. On je definisao izbor sudija Ustavnog suda na način koji nakon toga nije definisan zakonom. Mi smo se našli u pravnom vakuumu. Imali smo rasprave i u ovoj skupštini na početku ovog zasedanja, odnosno na početku ove sednice da li može ovlašćeni predlagač ove liste da bude predsednik Skupštine ili ne. Samo se nadam da ćemo u budućnosti, pre svega Poslovnikom o radu, definisati ovu važnu materiju i nacrtati hodogram kako će se u budućnosti birati sudije Ustavnog suda kada do izbora dođe. Do tada se nadam da će ovi ljudi raditi svoj posao pošteno i časno, da će potvrditi poverenje koje mi treba da im damo ovih dana i da će sigurno učiniti sve da Ustavni sud preraste u jednu ozbiljnu instituciju ove države, koja će u budućnosti raditi na čuvanju ustavnosti i zakonitosti rada svih nas i da će najzad prestati dileme koje smo imali u prošlosti, a to su dileme da li se poštuje Ustavni zakon na ovaj ili onaj način, da li treba raspisati izbore sa ili bez neophodnih zakona, i sve one dileme koje smo imali u našem političkom životu u proteklo vreme. Srbija će najzad dobiti Ustavni sud i to je najvažnije. Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se usvoji lista od sledećih kandidata za sudije Ustavnog suda: Olivera Vučić - profesor Pravnog fakulteta u Beogradu, Vesna Ilić-Prelić - državni sekretar Ministarstva prosvete, Katarina Manojlović-Andrić - sudija Vrhovnog suda Srbije, Mihailo Rulić - sudija Vrhovnog suda Srbije, Duško Čelić - saradnik Pravnog fakulteta Univerziteta u Kosovskoj Mitrovici,prof. dr Agneš Kartag-Odri - vanredni profesor Pravnog fakulteta u Novom Sadu, Zejnepa Kavrajić - sudija Okružnog suda u Novom Pazaru, dr Dragan M. Stojanović - profesor Pravnog fakulteta u Nišu, prof. dr Vladan Kutlešić - profesor na Fakultetu političkih nauka Univerziteta u Beogradu i profesor na Megatrend univerzitetu i mr Jadranka Injac - sudija Vrhovnog suda Srbije. Pozivam vas sve da za ovu listu glasate. Hvala vam.
Zahvaljujem predsedniku Narodne skupštine, gospodinu Oliveru Duliću.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ponovo član 27. i tiče se vaše obaveze, gospodine predsedniče, da poštujete Ustav, a to poštovanje Ustava pretpostavlja jednu ustavnu kategoriju koja je navedena kada je u pitanju izbor sudija Ustavnog suda – iz reda istaknutih pravnika. Gospodine predsedniče, vaši pokušaji da se poslaničke grupe dogovore oko kandidata za sudije Ustavnog suda nigde nisu utemeljeni ni u Ustavu ni u zakonu. Ako možete da me demantujete, vi recite. Po kojoj to odredbi Ustava ili zakona političke stranke predlažu kandidate za sudije Ustavnog suda? Šta je trebalo da uradite, gospodine predsedniče, na nivou Odbora za ustavna pitanja? Da utvrdite koji su to kriterijumi koji kvalifikuju pojedine kandidate da budu kandidati za sudije Ustavnog suda ispunjavajući onu ustavnu odredbu da su iz reda istaknutih pravnika, pa tek kad se utvrde ti kriterijumi onda da se napravi jedan široki spisak mogućih potencijalnih kandidata za sudije Ustavnog suda. Ovako, gospodine predsedniče, i to vam govorim kao poslanik DHSS i bivši ministar pravde, sve se svelo na licitiranje. Vi ste, govoreći malopre, rekli da se nadate da su poslaničke grupe dale svoje najbolje kandidate. Na taj način, gospodine predsedniče, vi ste javno obznanili da će ovo biti partijski sud, a ne ustavni sud. Nigde na svetu političke stranke ne predlažu svoje kandidate. Da ne govorim o praksi u svetu, da su to zaista najistaknutiji pravni stručnjaci i ljudi koji su moralno potpuno neokrnjeni. Gospodine predsedniče, ilustracije radi, na ovoj listi kandidata mi imamo jednog člana nekadašnjeg Centralnog komiteta Saveza komunista Srbije. Neću ovog puta govoriti ni o potencijalnim penzionerima, ni o pravosudnom ispitu, ali zaista, da se poštovao Ustav i da se učinio napor da se utvrde kriterijumi, sada bismo imali jednu listu kredibilnih kandidata. Ovako je sve po onoj narodnoj - daj šta daš.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, potpredsednik Nataša Jovanović. Izvolite.
Kolega Varga, izvinite, vi ste se javili kao šef poslaničke grupe, je l' tako? Upravo se javljam zbog toga. Ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS je jedan od vodećih pravnih eksperata u našoj zemlji, istaknuti pravnik, gospodin Zoran Krasić, dobro poznat domaćoj i svetskoj javnosti, naročito zbog činjenice što je glavni savetnik u procesu koji antisrpski Haški tribunal vodi protiv našeg predsednika prof. dr Vojislava Šešelja. Nije sporno kolegi Krasiću uzeti učešće kao ovlašćeni predstavnik od 20 minuta, nije nikakav problem, i pre podne je govorio o predlozima Borisa Tadića zajedno sa nama, kao i kolega Varga. Ali, vi ste, gospodine predsedniče Skupštine, gospodine Duliću, sad u jednoj veoma nezgodnoj situaciji. Oni koji su vas naterali da izađete sa ovim predlogom su vas u ovom trenutku izdali. To su Nada Kolundžija, gospodin Miloš Aligrudić, gospođa Grubješić i eventualno, ako je u tome učestvovao, kolega Ivica Dačić. Vi ste rekli malopre da ste vi neka svojevrsna transmisija ovde od poslaničkih grupa, odnosno kako kažete najšireg mogućeg konsenzusa koji je postignut. Znate da u svemu ovome nije želela da učestvuje SRS. Mi se izričito protivimo tome da bilo koji kandidat bude kandidat koga će da predlaže neka politička stranka. Dakle, jasno je po Ustavu Republike Srbije da vi, kao predsednik Narodne skupštine, treba preko nadležnog odbora, odnosno odbora koji ste vi sazvali na osnovu našeg upozorenja, pošto smo pre toga dobili samo papir koji nije značio ništa, imena kandidata bez biografija, bez predloga Odbora, da učinite to da kao ovlašćeno lice poUstavu i po Poslovniku to iznesete pred Narodnu skupštinu. Vi ste se pojavili u vreme kada mi počinjemo sa tom tačkom dnevnog reda, ali znate, nas zanima gde su ovi stvarni predlagači, oni koji stoje svojim integritetom i svojih političkih stranaka iza tih kandidata. Jer sad da vas pitam redom od prvog do poslednjeg teško da ćete vi, gospodine Duliću, moći ne znam kako da se bijete u grudi i da branite svakog od ovih kandidata. Jedan je Ivicin, drugi je Maricin, ne zbog kolege Dačića, nego se to tako kaže inače, jedan je od Suzane, drugi od Miloša, za trećeg lobirala Nada, pa mislim, na šta to liči. Gde su ti ljudi? Predsednici poslaničkih grupa, koji su učestvovali u nečemu u čemu nije želela da učestvuje SRS, a sada ih nema da nam obrazlože ove kandidature, zaista je besmisleno. Mi smo pristali jutros, pošto je to neka poslovnička praznina, jer je Ustav donet prošle godine, a Poslovnik je već dugi niz godina na snazi, da, kada je u pitanju ova lista koju je predložio Boris Tadić, otpočnemo raspravu bez, praktično, ovlašćenog predlagača. Mi smo to uradili, to smo završili. Vi ste sada ovlašćeni predlagač, ali u sali uopšte ne vidim, jer kamera je fokusirana samo na jedan deo poslanika koji su prisutni u sali, predsednike poslaničkih grupa. Hoćete li vi onda svaki čas da izlazite i na naše primedbe ili komentare o ovim predloženim ljudima? Onda ćete zaista morati, ali da znate da su vaši saradnici, koalicioni partneri, gospođa koja je predsednik vaše poslaničke grupe, doveli u veoma nezgodnu situaciju. Vi se sada branite kako znate i umete, ali je zaista neverovatno odsustvo interesovanja za kandidate koje su oni predložili. Ljudi, zar to nije nelogično, da njih nema u sali i da nisu pratili ceo dan, kao što ste vi, pa ste došli iz kabineta, pa ne možete da stignete da odete na sednicu Predsedništva DS, ali nije ni važno, ništa tamo neće značajno da se odluči ni za državu ni za narod, možda nešto oko vašeg funkcionisanja, ali da nema svih ovih šefova poslaničkih grupa, gospodin Varga, gospodin Krasić, Zoran Krasić i gospodin Pastor su samo u sali, ovo je zaista neverovatno.
Reč ima narodni poslanik Laslo Varga.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, više poslanika je tokom današnje rasprave tvrdilo da su jedna i druga lista vladajuće koalicije, stranačke liste. Čak su neki tvrdili da su to liste DS. Želim za ovom govornicom da kažem da je prof. dr Agneš Kartag-Odri kandidat mađarske zajednice u Republici Srbiji, koju podržava poslanička grupa Vojvođanski poslanici. Inače, ni slučajno se nije moglo desiti da se na listama kandidata vladajuće koalicije nađe bilo koji pripadnik nacionalne manjine. Što se gospođe Agneš Kartag-Odri tiče, ona je rođena 7. jula 1951. godine u Čoki, diplomirala je 1975. godine na Pravnom fakultetu u Novom Sadu, za asistenta na Pravnom fakultetu u Novom Sadu je izabrana 1977. godine, a magistrirala je 1983. godine na Pravnom fakultetu u Beogradu. Doktorsku disertaciju je odbranila 1990. godine na Pravnom fakultetu u Beogradu. u zvanje docenta Pravnog fakulteta u Novom Sadu je izabrana iste 1990. godine, a zvanje vanrednog profesora je stekla 2003. godine na Pravnom fakultetu u Novom Sadu. Pored rada na univerzitetu, ona je bila jedno vreme novinar. Od 1995. godine do 2000. godine je radila kao viši naučni saradnik u Institutu za kriminološka i sociološka istraživanja u Beogradu. Kasnije, od 2000. do 2002. godine je radila u Saveznom ministarstvu nacionalnih i etničkih zajednica, u resoru za međunarodnu saradnju, a bila je i angažovana i u resoru za zakonodavstvo istog ministarstva. Bila je član jugoslovenskog tima za borbu protiv trgovine ljudima. Naravno, objavila je veliki broj stručnih publikacija na mađarskom, na srpskom i na engleskom jeziku. Dakle, mislim da su stručni i moralni kvaliteti gospođe Agneš Kartag-Odri nesporni. Pored toga, sa ponosom mogu reći da je ona pripadnik nacionalne manjine, pripadnik mađarske zajednice, i ona dolazi sa teritorije AP Vojvodine. Naime, rođena je i živi u Vojvodini.Mi se nadamo da će predsednik Republike uvažiti sve ove naše argumente i da će da imenuje gospođu Agneš Kartag-Odri za sudiju Ustavnog suda. Inače, izbor Ustavnog suda Srbije je najbolji dokaz iz proteklih devet meseci rada Narodne skupštine zašto je važno da autentični predstavnici nacionalnih manjina, a i autentični predstavnici Vojvodine, budu zastupljeni u Skupštini. Naime, lista kandidata, a i ona predsednika Republike, ne sadrži, naravno, nijednog pripadnika nacionalnih manjina, niti ime jedne osobe koja je rođena i živi na teritoriji Vojvodine. Želim još jednom da saopštim činjenicu da se na listi predsednika Republike nalazi osam kandidata iz Beograda, na skupštinskoj listi još dodatnih šest. Dakle, od 20 predloženih kandidata, 14 živi u ovom trenutku u Beogradu. Nažalost, niko iz poslaničkog kluba DS nije izašao za ovu govornicu i niko nije rekao da je predsednik Republike napravio ogromnu, katastrofalnu grešku kada je predložio ovakvu listu. Nisu to, nažalost, uradili ni pripadnici nacionalnih manjina koji sede u istom poslaničkom klubu, naravno, ni poslanici iz Vojvodine iz istog kluba. Naravno, navikli smo na to, nismo to ni očekivali. Vladajuća koalicija, pre svega, u ovoj Narodnoj skupštini deluje kao jedna dobro uhodana glasačka mašinerija. Mislim da je najbolji dokaz za ove moje tvrdnje izlaganje jednog poslanika iz DS. Iz njene diskusije želim da citiram nekoliko stvari. Dakle, ona je tvrdila da, s jedne strane, DS i njen predsednik brane nacionalne savete. Predlogom zakona o Ustavnom sudu se oduzima jedna nadležnost nacionalnih saveta, koju nadležnost su nacionalni saveti ranije imali, a to je mogućnost izjavljivanja ustavne žalbe. Ako se na ovaj način brane nacionalni saveti, onda ne znam kako se radi nešto suprotno. Dalje je ona tvrdila da se brane sve odredbe Ustava koje se tiču stečenih prava. Mogućnost izjavljivanja ustavne žalbe od strane nacionalnih saveta je jedno stečeno pravo. Ako bi se branile ustavne odredbe prema kojima se dostignuti nivo ljudskih i manjinskih prava ne može smanjivati, onda takvo rešenje ne bi bilo napisano u Predlogu zakona o Ustavnom sudu. Sa treće strane, ona je rekla i to da se predsednik Republike i DS zahvaljuju pripadnicima nacionalnih manjina tako što se sledi evropska orijentacija zemlje, što se nude evropske integracije za nacionalne manjine. Naravno, morali biste priznati da i ono malo što predsednik Republike radi u interesu integracija, to ne radi, barem se mi nadamo, samo u interesu nacionalnih manjina, nego i cele države. Sa druge strane, on je više od tri i po godine predsednik Republike i moram reći da ni u kom slučaju nije ispunio očekivanja pripadnika nacionalnih manjina. Naime, evropske integracije, prema našoj oceni, jako sporo teku. Želim još jednom da ponovim jedan podatak, prema kojem su Poljska, Češka i Mađarska sporazum o stabilizaciji i asocijaciji potpisale 1991. godine, a mi se hvalimo činjenicom da je Srbija stigla do ove tačke, odnosno nije potpisala, samo je parafirala 2007. godine. Treba još dodati da je ovim zemljama bila potrebna još decenija i po da stignu u EU. Naravno, to bi valjalo i građanima Srbije saopštiti, da najverovatnije i njih čeka taj put. Gospođa Marković je rekla i to da bi trebalo da porazgovaramo na kraju ove rasprave i na kraju svih izbora i imenovanja o tome da li će Ustavni sud biti slika ove zemlje. Mi se nadamo da hoće i da će pripadnici nacionalnih manjina biti izabrani u Ustavni sud. Ali, naravno, moramo reći za ovom govornicom da to ni u kom slučaju nije zahvaljujući DS. To se neće desiti zahvaljujući njima, jer da su oni imali neke takve namere, onda bi i na svojoj listi predložili neke pripadnike nacionalnih manjina. Dalje, poslanica DS tvrdi da je cilj DS da se građani pripadnici nacionalnih manjina osećaju u Srbiji kao državi koja štiti nacionalne manjine i ovde u Skupštini, i predsednik i njihova Vlada. U vezi ovog izlaganja želim da napravim jednu digresiju. Naime,19. septembra 2007. godine sam za ovom govornicom postavio pitanje gospodinu Slobodanu Milosavljeviću, ministru poljoprivrede, kojom prilikom sam pitao - šta Vlada namerava da preduzme u cilju otklanjanja posledica suše koja je poprimila razmere elementarne nepogode. On je tada, tom prilikom, rekao da će vlada u roku od dve-tri nedelje pripremiti program za ublažavanje posledica ove elementarne nepogode. To je bilo 19. septembra, još jednom želim da napomenem. Kada je prošlo jedno 40 dana od tog dana, znači 30. oktobra ove godine, poljoprivrednici iz severne Vojvodine bili su primorani da održe protest. Na taj protest Vlada Republike Srbije nije poslala delegaciju Ministarstva poljoprivrede nego žandarmeriju. Mislim da je to zaprepašćujuće i da mnogo toga govori o odnosu i Vlade i, naravno, DS, koja rukovodi Ministarstvom poljoprivrede, i prema građanima i prema pripadnicima nacionalnih manjina. Nakon svega toga, prošlog četvrtka posle sednice Vlade, kada su me nazvali poljoprivrednici severne Vojvodine, mene je bilo sramota i kao opozicionog poslanika. Naime, da imamo ovakvu Vladu, koja donosi zaključke posle 53 dana, prema kojim zaključcima je šteta na teritoriji severne Vojvodine 10 posto, mislim da to jednostavno sve govori o načinu rada Vlade. Naravno, to nije tačno, jer su opštinske komisije za procenu štete procenile da se šteta kreće između 50 i 60 posto, a u nekim delovima je ta šteta dostigla i 90 posto. I posle toga, to isto ministarstvo je predložilo Vladi neke zaključke prema kojima se,s jedne strane, prihvata ova lažirana informacija, prema kojoj šteta iznosi 10 posto na teritoriji severne Vojvodine. S druge strane je predložilo takve besmislene mere da jednostavno druga reč nije za to da se okarakteriše pogodna. Naime, predložilo je ministarstvo da se ispita mogućnost odlaganja, odnosno reprogramiranja dugova, da se razmotre mogućnosti odlaganja dospelih dugova po osnovu naknade za odvodnjavanje, da Ministarstvo finansija pripremi predlog radi oslobađanja plaćanja poreza od poljoprivrede, i to u 2008. i 2009. godini, da se uvećaju sredstva za regresiranje osiguranja, i to u 2008. godini. Naravno, na kraju, ovo je najciničnije, Ministarstvo je predložilo Vladi da sada Komisija za utvrđivanje štete od elementarnih nepogoda krene sa sprovođenjem postupka procene štete koja se desila u Srbiji. Mislim da su ove činjenice i podaci dobar dokaz koliko DS brine o područjima na kojima žive pripadnici nacionalnih manjina, pre svega o područjima i ne samo o područjima u Vojvodini, nego i u ostalim područjima van Beograda. Desi se, naravno, i to da ponekad Vlada izađe u susret pripadnicima nacionalnih manjina. Naravno, to u situacijama kada je Vladi toliko neprijatno da je praktično na to primorana. Nažalost, moram na kraju da kažem da ovo što sam rekao, nažalost, jesu činjenice. Dakle, ovu digresiju sam napravio sa namerom da pozovem vladajuću koaliciju i da pozovem predsednika Republike da i ovog puta izađe u susret nacionalnim manjinama i da se između 10 sudija Ustavnog suda nađe bar jedan pripadnik nacionalnih manjina. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Milisav Petronijević. Ukoliko više ne bude javljanja po Poslovniku, sledeći će reč dobiti narodni poslanik Nebojša Ranđelović, kao ovlašćeni predstavnik LDP.
Hvala lepo, gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, koristim član 225. i 226. da dobijem i da dam obaveštenje narodnim poslanicima. Prvo, ne vidim razloga zbog čega se ovde obavija velom tajne ko su predlagači ovih 10 imena. Narodna skupština treba da predloži 10 kandidata za sudije Ustavnog suda Srbije na listu, odakle će predsednik Republike izabrati pet. To je činjenica. Druga činjenica, ni zakon o Ustavnom sudu nije predvideo način izbora, odnosno predlaganja kandidata za sudiju Ustavnog suda. Na to smo ukazali u raspravi, ali naša moć nije da to menjamo nego većine. Poslovnik nije regulisao tu materiju. Ostao je dogovor poslaničkih grupa. Koja god lista da se našla na dnevnom redu Skupštine, neko od poslaničkih grupa je predlagač i nema nikakvog razloga da se to krije.Poslanička grupa SPS poštovala je dogovor da učestvuje u predlaganju kandidata, ne svojih, nego stručnih lica za kandidate za sudije Ustavnog suda Srbije. Nema nikakve tajne. Ona je to uradila i predložila je dva kandidata, čije su ih stručne kvalifikacije, u stvari, kandidovale za to mesto. Profesor dr Vladan Kutlešić, a on je inače profesor na Megatrend univerzitetu, stručnjak za ustavno pravo. Molim vas, javno da kažem, ovde nije sakriveno, jeste bio član CK SKS, nekome je to prednost, nekom je mana, zavisi kako to ko gleda i iz kog ugla. Ali, vi ste do juče imali predsednika Ustavnog suda koji je, takođe, bio član CK SKS. Drugi kandidat je magistar Jadranka Injac, sudija Vrhovnog suda Srbije. Ispunjavaju sve uslove predviđene Ustavom i zakonom o Ustavnom sudu, i one starosne i radne, i ispunjavaju uslove i nisu članovi političkih stranaka. Poslanička grupa SPS to ne krije. Naprotiv, stoji iza tog predloga do kraja. Ne vidim nikakvih razloga da se ne kaže za sve ostale koji su predloženi ko ih je predložio. Zar je neka to tajna tolika? Znamo mi da smo ušli u jednu priču gde postoji mogućnost da nas izigra vladajuća većina, ali ne izigrava nas, izigrava politiku, izigrava demokratiju. I sa Savetom državne revizorske institucije je bilo isto tako. Mi smo, takođe, predložili stručnjaka koji nije prošao voljom vladajuće većine. Kako se ne bih javljao ponovo, molim vas samo minut. Predložili smo člana Saveta, takođe, kao poslanička grupa, Narodne banke Srbije. Vladajuća većina je to izigrala. Naša odgovornost, kao poslaničke grupe SPS, jeste da učestvujemo u predlaganju i da pomognemo Skupštini da izađe sa predlogom kandidata, jer SPS nije opozicija državi nego ovoj vlasti. Ako to izigra vladajuća većina, onda je to njena neodgovornost. Poslanička grupa SPS je jasno rekla, jeste učestvovala u predlaganju, jasno vam je rekla koja su ta dva kandidata i stoji iza tih predloga. Molim neka i svi drugi kažu za druge predloge.
Hvala puno. Šta vam predlažem: rasprava je počela o ovoj temi, pa javite za raspravu, sada ćete se vi javiti i onda ćete braniti kandidate, gospodin Krasić i gospodin Ranđelović čekaju. Oni isto mogu da se jave da raspravljaju po Poslovniku. Molim vas da idemo nekim redom. Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović, potom narodni poslanik Zoran Krasić i potom vi, gospodine Vasiljeviću.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, dobar deo materije koja se tiče liste kandidata koju treba Narodna skupština da predloži predsedniku Republike iscrpen je u diskusiji, odnosno u debati vezanoj za listu kandidata koju je predsednik Republike predložio Narodnoj skupštini, tako da neću oduzimati previše vremena i trudiću se da ne ponavljam ono što je već rečeno. Reći ću par stvari o nekim prethodnim pitanjima. Na neka je skrenuta pažnja, neka nisu pominjana. Najpre, podsetio bih da nije poštovan Ustavni zakon prilikom pristupanja i podnošenja Predloga zakona o Ustavnom sudu, kao ni prilikom pristupanja proceduri izbora sudija Ustavnog suda. Za to nepoštovanje Ustavnog zakona, a on je takođe izvor ustavnog prava, te nepoštovanje Ustavnog zakona znači nepoštovanje Ustava, niko u ovoj državi nije snosio odgovornost. Sledeće prethodno pitanje je ono koje se tiče procedure. Možda se može primeniti voluntarizam kada se prvi put imenuju sudije Ustavnog suda, jer na to upućuje Ustavni zakon, a zakona o Ustavnom sudu još uvek nema. Međutim, iz teksta zakona o Ustavnom sudu, odnosno Predloga zakona o Ustavnom sudu vidimo da se zakonopisac nije potrudio da proceduru utvrdi ni ovim zakonom. Dakle, prilikom sledećeg imenovanja, odnosno prilikom sledećeg izbora sudija Ustavnog suda biće voluntarizma, biće javašluka, biće neodgovornosti. Zakonopisac se nije potrudio da utvrdi proceduru izbora sudija Ustavnog suda, ali se i te kako potrudio da gde god je mogao favorizuje Vladu. Gde god je moglo, to ćemo videti i iz narednih zakona o kojima ćemo raspravljati, kao što je zakon o predsedniku, zakon o izboru predsednika itd, primenjivane su direktno odredbe iz Ustava kojima se favorizuje Vlade, a gde u Ustavu Vlada nije favorizovana onda se pristupilo tome prilikom pisanja zakona. Konkretno, jedan od primera je obezbeđenje izvršenja odluke. Član 171. Ustava nigde ne pominje da će se Vlada baviti izvršenjem, odnosno da će Vladi biti povereno izvršenje odluka Ustavnog suda, a Predlog zakona o Ustavnom sudu i te kako ova ovlašćenja daje Vladi. Što se tiče procedure, rekao bih i par stvari vezano za utvrđivanje predloga o kome danas raspravljamo. Najpre smo dobili jedan papirić na kome je bilo 10 imena, bez biografija i bez osnovnih podataka o kojima bi trebalo da se izjašnjavaju poslanici. Onda je na silu obezbeđeno da se sastane Odbor za ustavna pitanja i da se ovo sporno pitanje raspravi na tom odboru. Šta je bilo na Odboru za ustavna pitanja? Oni koji su toj sednici prisustvovali znaju. Pred sam početak sednice Odbora za ustavna pitanja dobili smo biografije pomenutih kandidata. Nismo imali vremena da se čestito upoznamo sa njima. Iz onoga što smo dobili videli smo ko su predlagači dela kandidata, jer je uz predlog i biografiju kandidata išao i predlog odgovarajuće partije, odnosno odgovarajuće poslaničke grupe. Da bi gospodin Aligrudić, žao mi je što večeras nije prisutan ovde, pod pritiskom rekao, da su biografije, koje su inače na nekakav čudan način sklepane i nepotpune, u stvari predlog DSS, a da su takve jer su pisane neposredno pred sednicu Odbora za ustavna pitanja. Na tom odboru, kao neko ko je predstavljao poslaničku grupu LDP, koliko sam stigao letimično sam pogledao biografije, naleteo sam na biografiju gospodina Duška Čelića. Lično ga ne poznajem, možda je on zaista vrstan pravnik, možda u malom prstu ima sve ono što mi ostali koji se bavimo pravnim naukama nemamo ni u glavi, ali iz ove biografije se vidi da on jednostavno ne zadovoljava ono što je Ustavom predviđeno kao kriterijum za izbor sudije Ustavnog suda. Da podsetim, član 172. Ustava kaže - sudija Ustavnog suda se bira i imenuje među istaknutim pravnicima, sa najmanje 40 godina života i 15 godina iskustva u pravnoj struci. Dakle, među istaknutim pravnicima. Dotični gospodin je asistent pripravnik, bez magistrature na Pravnom fakultetu u Kosovskoj Mitrovici i nema položen pravosudni ispit. Dao sam opasku, sticajem okolnosti stigao sam samo njegovu biografiju da pogledam, zamolio sam da se dotične biografije upotpune, te da se nakon toga Odbor za ustavna pitanja izjašnjava o njima. Nisam dobio odgovor, već je jednostavno predlog dat na glasanje. Odbor za ustavna pitanja je usvojio ovakvu listu i doneo zaključak - kandidati za sudije Ustavnog suda, koje je Narodnoj skupštini predložio predsednik Narodne skupštine, ispunjavaju uslove iz člana 172. stav 5. Ustava Republike Srbije da budu predloženi na listi kandidata za sudije Ustavnog suda koju utvrđuje Narodna skupština. Da li je dovoljno imati samo skupštinsku većinu, pa se na takav brutalan način suprotstavljati argumentima? Podsetiću da je jednom neko u ovom parlamentu pre mnogo godina rekao - dajte mi 126 poslanika, proglasiću zemlju da je kockasta, a ne okrugla. Na kraju, još jednom bih ponovio ono o čemu sam govorio prilikom mog izlaganja vezanog za listu koju je Narodnoj skupštini predložio predsednik Tadić. Moramo imati puno uvažavanje i mnogo opreza prilikom izbora sudija Ustavnog suda i prilikom konstituisanja Ustavnog suda, jer to je jedno telo sa moćnim ovlašćenjima, a shodno tekstu Ustava i shodno tekstu Predloga zakona o Ustavnom sudu možemo da vidimo šta Vlada može da uradi sa Ustavnim sudom. Kratko podsećanje, dvotrećinskom većinom, samoinicijativno ili na predlog državnog tužioca, odnosno predlog javnog tužioca, koga pak predlaže Vlade, može se pokrenuti postupak za zabranu političke partije. Ako podsetimo da član 4. Predloga zakona o Ustavnom sudu daje mogućnost da se predstavnici dotične partije sasvim isključe iz procesa time što će im se zabraniti uvid u spise, vidimo na kakav brutalan način voljom vladajuće većine može biti ukinuta jedna politička partija. Preostalih 10 minuta ostavljam za završno izlaganje nakon debate.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Duliću, opet vas ovi vaši iz Demokratske stranke grdno prevarili. Ne znam odakle vam hrabrosti, to ste verovatno videli od onog Predraga Markovića, da na svoja nejaka pleća preuzimate ovoliki stepen odgovornosti za ustavno-pravni haos u državi. O čemu se radi? Zakazali ste Odbor za ustavna pitanja, doneli jedan zaključak, vi ste predložili formalno-pravno kandidate, Odbor za ustavna pitanja je utvrdio da su svi stariji od 40 godina, da su diplomirani pravnici, da su istaknuti i da imaju više od 15 godina radnog iskustva u struci. Opet vas je, po ko zna koji put, neko prevario. A onda, tokom rasprave o prethodnoj tački dnevnog reda i sada, imali smo prilike da čujemo da je do ovih 10 kandidata Ustavni odbor, predsednik Narodne skupštine došao tako što je nosio litije između poslaničkih klubova. Sad smo saznali koga je predložio SPS, ali ne znam koga je predložio DSS i danas to sigurno nećemo da saznamo, jer ga nema nijedan. Izvinite gospođo, jedan je samo poslanik iz DSS. Što se tiče G17 plus imamo jednog poslanika ovde... (Miloljub Albijanić, sa mesta: Dva.) ... izvinite, dva, Nova Srbija tri. Vas ne primećujem, pošto su u vašoj ruci i nož i pogača. O čemu se, zapravo, radi? Odakle i na osnovu čega poslaničke grupe crpe pravo da predlažu? Kažite mi na osnovu kog člana kog zakona, kog člana Ustava? Nema ga. Šire tumačenje, pa čak ni između redova, ne daje za pravo da poslaničke grupe predlažu. Poslaničke grupe mogu da imaju status predlagača oko formiranja odbora, eventualno kao forma na koji način se identifikuju predlagači nekog zakona i tu je kraj. Kod utvrđivanja liste kandidata poslaničke grupe ne postoje, čak ni kao inicijatori. Sad se ovde otvara nekoliko pitanja. Šta će da se desi ukoliko ova lista od 10 ne prođe? Moguće da predsedništvo na silu stavi celu listu na glasanje, ali to bi bilo duboko u suprotnosti sa Ustavom i Poslovnikom. Morali bi pojedinačno da se izjašnjavamo o svakom od ovih kandidata. Šta će da bude ako prođu dva kandidata, tri kandidata? Nema liste. Ako idete sa listom od 10, možda hoću da glasam za dva ili pet, ali kako ćete doći do onih 10? Zašto vam ovo pričam? Zato što je isti problem bio kod Nacionalno-prosvetnog saveta pre tri godine, pa je utvrđivanje liste bio svojevrsni cirkus. Zašto? Zato što su neki, koji su se setili da treba da napišu zakon, stavili prst na čelo pa počeli da karikiraju šta toi kako negde na zapadu izgleda i napravili takav galimatijas da smo nekoliko puta morali da sprovodimo glasanje po sistemu - brzi prsti, kako što pre da se izglasa, da se ne pogreši boja. Ako je demokratija i odlučivanje učestvovanje u kvizu, onda ste to uspeli. Znam da vi želite od svega ovoga da napravite kviz. Glavna premija, takmičenje itd. Kao što vidite, u tom karikiranju demokratije, koje je kod nas vrlo tragično, jer kad je u pitanju ova tačka dnevnog reda tiče se samog postojanja i biti jednog vrlo važnog državnog organa, mi sve ovde, zahvaljujući ovako neozbiljnim predlagačima, dovodimo na nivo tragikomedije. Moram da skrenem pažnju svima onima koji su ušli u ovaj postupak kao poslaničke grupe, kako god da se utvrdi ova lista od 10, petoro njih bira Boris Tadić. Mogli ste vi da predložite sve eksperte iz oblasti ustavnog prava, ali Boris Tadić odlučuje ko će biti. On će ovu tačku dnevnog reda, sa onom prethodnom, da stavi u vezanu trgovinu. Videćete tokom ove rasprave, niko iz poslaničkih grupa koje su predložile, ne računam socijaliste, oni to vrlo pošteno rade, ovi drugi neće da kažu - to je naš kandidat, mi smo ga predložili, nego će da mudro ćute da javnost ne bi saznala kakva je pogodba povodom samostalnosti, nezavisnosti, kompetentnosti itd. Što se mene tiče, ova lista je bolja nego ona Tadićeva, neuporedivo bolja. Radi vas iz DS, da vam kažem, osmoro njih su mi prijatelji, a vi razmišljajte koji su. Nećemo mi po imenima nikoga da kritikujemo. Sad ćete vi da crknete od muke razmišljajući ko su ti. Zašto sam vam ovo rekao? Da bih vam obesmislio ideju, ideju pravnog nasilja, da vidite da se ovo nasilje vraća kao bumerang. Niko još nije našao odgovor na pitanje, kada čuje Tadić da sam rekao da su mi osmorica kućni prijatelji, šta vi mislite, koga će on da imenuje? Od ovih 10 treba pet, a da li ima pravo da vrati listu i kaže - neću nijednog od ovih. Jeste li razmišljali o tome? Njima ne odgovara Ustavni sud. Oni su dokazali da im ne odgovara Ustavni sud. Kad god su se dovatili vlasti, oni su prvo rasturili Ustavni sud, da se ne bi kontrolisalo vanredno stanje, da se ne bi kontrolisala "Sablja" itd, pa pod pritiskom javnosti uspeli su nekako da izguraju onaj Ustavni sud i molili se Bogu da on ne radi. Znači, otvoreno pričam da bih vam obesmislio ideju, da bih vas naterao da upadnete u još veći glib. Gospodine Duliću, očekujem da nas vi obavestite ko su kandidati koje su predložile poslaničke grupe. Ono što je predložila DS, ne znam da li ćemo da glasamo. A odmah da kažem ovim ljudima sa ove liste - mnogo su pali u mojim očima ako ih je DS predložila. Znači, osmoro ovih sa ove liste, koga je od vas predložila DS, ne da mi nije više prijatelj, to su ljudi profesionalci, ali je pao u mojim očima. Gospodine Duliću, kod predloga Borisa Tadića imali smo jedan papir gde oni izražavaju veliku zahvalnost što ih je gospodin predsednik predložio i kažu da prihvataju. Ovde nemamo nijednu izjavu kandidata da prihvata da bude kandidat. Šta ako se desi da neko, recimo, nije kontaktiran da bude kandidat? Nemamo pismene izjave ovih kandidata. Imate li vi pisane izjave ovih kandidata? Nemate. Za svoje imaju, ali drže u sefu. Nemamo pisane izjave, pa da kažu - gospodine Duliću, izražavamo veliku zahvalnost što ste nas predložili da budemo kandidati na listi Narodne skupštine, obaveštavamo vas da prihvatamo da budemo kandidati, da se nađemo na listi koju će Narodna skupština da predloži predsedniku Republike za izbor. Mi nemamo tu saglasnost. Možda su se ova lica popišmanila u međuvremenu. Znam da su se neki popišmanili kada su čuli moju diskusiju, u to sam apsolutno siguran, pa čak i ovaj moj prijatelj, veliki monarhista, profesor. Gde su vam saglasnosti, pokažite javnosti. Novinari jure ovde, traže. Ko koga ovde predlaže? Koja poslanička grupa predlaže kog kandidata? Neka izađe i junački neka kaže - mi iz DS predložili smo toga i toga, zato što je takav i takav. Vi ste predložili i objasnili, svaka čast, SPS je to uradio, svaka čast. Vidite, opozicija je redovna, vlast je neredovna, vlast je neuredna. Ne znamo da li su saglasni i ne znamo da li su poslaničke grupe bile u stanju da predlože adekvatne kandidate. Evo, gospodine Duliću, jedan predlog, a vi hvatajte beleške ili stenogramske tamo, da vidite kako bi to možda trebalo da izgleda jedno od budućih rešenja u našem poslovniku kada je ovo u pitanju. Pošto je ovde formalno-pravno Narodna skupština predlagač liste, ona to svojstvo stiče tek posle glasanja, mi formalno-pravno možemo da imamo predlog liste sa 50 kandidata. Ali smo dužni da na listu stavimo one koji su dobili najveći broj glasova u Narodnoj skupštini ili, da budem precizniji, potreban glasova na osnovu kojih Narodna skupština odlučuje, a to je 126 glasova, pa tek onda je to predlog koji ide prema predsedniku Republike. Kako da mi dođemo do te liste, do kandidata? Pošto minemamo izvorno pravo, verovatno treba Poslovnikom da predvidimo da upućujemo javni poziv zainteresovanim institucijama, verovatno tu su na prvom mestu pravni fakulteti, advokatske komore, profesionalna udruženja,instituti, da nam dostave inicijative, dakle svoje predloge, pa da Odbor za ustavna pitanja pozove sve te kandidate, da se pogleda kakve su njihove radne biografije i da se sa svima njima obavi razgovor. Zašto je potreban razgovor? Zato što, paralelno sa dolaskom tog materijala kojim se neko kandiduje, dolazi onaj materijal kojim neko osporava tu kandidaturu. Na ustavnom odboru mora da se raspravi pitanje da li je taj sudijaVrhovnog suda, koga je Udruženje pravnika predložilo za listu, da li on tokom svoje radne karijere Miki Mikiću doneo neku presudu koja je loša i koja je nezakonita, pa se taj Mika Mikić javio. To tu treba da se raspravi. Hajde malo da glumimo Amerikance. Znate kako je kod njih, senatski odbor, kandidat za ministra, pa oni ga istresu sa svih strana, izađe mu šta je doručkovao kada je počeo kao beba. Vi nećete to. Vi hoćete da poslanička grupa ima status inicijatora, onoga ko daje početni predlog, Ustavni odbor to zaokružuje, kako, pa po sistemu dogovora, ali ova lista nije lista za Odbor za rad i socijalna pitanja Narodne skupštine. Ako vi mislite da ćete ovu listu da izglasate kao što se glasaju liste i biraju poslanici članovi radnih tela Narodne skupštine, onda nama uopšte ne trebaju takvi kandidati za Ustavni sud, jer ste ih devalvirali dibidus. Zna se odbor taj i taj Narodne skupštine, radno telo i poslaničke grupe predlažu svoje kandidate , niko ne ulazi u sastava toga, izglasa se to, izabere se predsednik, zamenik predsednika i potpredsednik i radno telo funkcioniše. Ali, to nije Ustavni sud. Zaboravili ste, to nije Ustavni sud. Mi treba da dođemo do liste od 10, a ne Odbor za ustavna pitanja. Pitanje je ko ovde ima propusnu moć pre Narodne skupštine? Tim pre što u našem Poslovniku nije uređen taj naš interni postupak: kako ćemo nekoga da pozovemo da predloži kandidata ili da se čovek sam predloži. Zašto? Ima ovde sposobnih ljudi koje niko ne vidi, sam sebe predloži nekom odgovarajućem radnom telu Narodne skupštine koja priprema taj materijal, izlazi ovde na glasanje, formira se lista od 10 i ide predsedniku Republike. Kao što vidite, ovde nema mesta za političke strane. Cenim one poslaničke grupe koje su predložile kandidate, vodeći računa o njihovoj biografiji i radnoj sposobnosti. Ali, prevarili su vas ovi mangupi, da znate. Prevarili su vas. Zašto? Jer kako god da sastavite listu od 10,imenuje onaj preko puta, i on pet bira vodeći računa o tome šta je Narodna skupština njemu izabrala sa njegove liste od 10. Mi imamo ovaj interregnum kada će samo Ustavni sud da ima 10 članova, pa kažemo, dve trećine ,postoji Ustavni sud; ma, ne postoji; on postoji kad ima 15. Kao što Narodna skupština postoji kada ima 250. Ne može Narodna skupština da postoji sa 166 ili 170, ne znam koliko ispada. Ali ne, ovde treba na silu. Nemojte da se iznenadite ako povodom tačke 2. i tačke 3. mi ovde demonstriramo debakl. Kada kažem mi, Narodna skupština. Zašto? Ovi mudri što ih nema sada oni uslovljavaju ovamo, a ovaj mudri uslovljava ove lukave ovamo, a mi ovde treba da izigravamo nešto da popunimo tu prazninu, a već 26. kreće inicijativa vezana za Kosovo u Metohiju. To da znate, vi koji se igrate pravom i državom. Prva faza kreće 26. novembra, a treća 10. decembra. Samo se vi igrajte. Zašto vi sada očekujete da SRS sa vama saučestvuju. Nećemo da saučestvujemo. Nismo ni hteli da predložimo bilo kog kandidata. Zašto? S obzirom na način kako ste vi ovo osmislili, da li vi znate kada bi oni prošli kod Borisa Tadića? Limburga meseca. Ne bi mogli nikako da prođu. Znate kad on zamrsi film kako to izgleda. Umisli se, zameni kasetu i tera dalje. Nećemo da saučestvujemo, zato što smo apsolutno sigurni da kada smo donosili taj Ustava niko od nas nije glasao da poslaničke grupe predlažu kandidate za listu od 10, sa koje treba predsednik Republike da izabere pet. Zašto niste doneli jednu skupštinsku odluku ovde, koja bi obavezala nas sve sa nekom procedurom kako sve to da se uradi. To bi dobilo neki legitimitet. Pojedinačno, jedna opšta odluka se donese ovde, s obzirom na ovu situaciju. Vi se u uvodu ovog zaključka pozivate na član 172. Kažite mi koji deo: deo koji se odnosi na predsednika ili deo koji se odnosi na Narodnu skupštinu; deo koji se odnosi na listu od 10 ili na izbor pet sa liste od 10? Pa onda na kraju, onako cico-maco, 172. stav 5, ispunjavaju uslov, videli ste da su stariji od 40 godina, diplomirani pravnici, imaju više od 15 godina radnog staža. To vas niko nije ni pitao. To je prethodno pitanje koje se ovde utvrđuje uvek. Preko toga čak može i da se pređe. Ali ne, to mora da bude po partijskim atarima. Što bi rekli ovi, stručnost ispred politike. Ali, njihova stručnost i naravno njihova politika. Ili, da budem precizniji, njihova stručnost kao prezumpcija ispred svake politike. Zašto? Da drmaju pare, ovi G17 plus. (Predsedavajući: Gospodine Krasiću, molim vas.) Gospodine Albijaniću, vi imate velike moje simpatije, nadam se da ćete napokon da otplatite taj stan i da se otkačite od G17 plus. Ako treba da pomažemo, da pomažemo, ali nemojte da branite ono što ne može niko da odbrani. Ako ovako budete nestašni, ima da vas prijavim kod Ivane Dulić, znate kakva je ona. Odmah će ona da vas isključi iz stranke, budite mirni. Gospodo poslanici, i javnost Srbije da zna, javnost Srbije mnogo bolje zna nego što vi mislite, vodite računa da ne učestvujete u ujdurmi. Koga? Političkog tate Koštunice i političkog sina Tadića.
Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ponovo odredba člana 27, koja se odnosi na obavezu predsednika Skupštine da se stara o poštovanju Ustava ili Ustavnog zakona, odredba člana 9, o načinu izbora sudija Ustavnog suda. Ponovo ponavljam da su morali biti utvrđeni kriterijumi koji odgovaraju kategoriji - istaknuti pravnik. Sada je red da nam predsednik Skupštine obznani ko su predlagači pojedinih kandidata. SPS je glasno i jasno rekla koje je kandidate ona predložila. Poslanička grupa Vojvođanski poslanici takođe. Šta je sa preostalih 7 kandidata? Ko je njih predložio? Sada izražavam sumnju u verodostojnost predloga. Ne može se niko igrati narodnim poslanicima, kao ono šibicari, ova nije, ova nije, ajd pogodi koja jeste, čas ga vidite, čas ga ne vidite. Čiji su to kandidati, ko ih je predložio, zašto se oni koji su predložili kriju, ne smeju da obznane da su oni predlagači? Gospodin Dulić je rekao - nadam se da su poslaničke grupe predložile svoje najbolje kandidate. Koje poslaničke grupe, koje kandidate? Dame i gospodo narodni poslanici, ovde imamo jednog kandidata koji je član JUL-a. Bila je predsednik Opštinskog suda u vreme dok je ministar pravde bio član JUL-a. Sada je u biografiji napisala - nije član nijedne stranke. Njena sestra je bila predsednik Opštinskog odbora JUL-a. Nisam čuo da je JUL brisan iz registra političkih stranaka. Ovde je nedavno Mira Marković imala svog emisara u vreme dok je na dnevnom redu Skupštine bila tačka - ko više voli Fidel Kastra? Čini mi se da se JUL polako vraća na scenu. Dakle, obznanite čiji je to kandidat, za nekoliko meseci imaće 35 godina radnog staža i ide u penziju. Dakle, član JUL-a pred penzijom, kandidat za sudiju Ustavnog suda. S kim se vi igrate ovde? Ko ima pravo da nas zamajava? To je kao i priča o Hong Kongu, krije pregovarački tim od Skupštine ono što je njegova obaveza, da izveštava Skupštinu o onome što se dešava po pitanju Kosova i Metohije. Onda kao braća Grim, kao Andersen, Hong Kong. Pa ne znaju da i u Hong Kongu i Kini žive Kinezi. Ne znaju da su se oko Hong Konga svi dogovorili, a ovde niko ne može da se dogovori. Hong Kong je jedna od najbogatijih metropola na svetu, a Kosovo jedna od najsiromašnijih. Sve naopako. To je izigravanje i sa izabranim narodnim poslanicima, i sa inteligencijom, zdravim razumom i pameću građana Srbije i to niko ne sme da čini. Tražim od predsednika Skupštine da obznani koja je poslanička grupa ili stranka predložila kog kandidata, a onda da vidimo da li se to uklapa u ustavnu kategoriju - istaknuti pravnik. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, najpre bih želeo da se zahvalim kolegi Zoranu Krasiću na onim rečima kojim je objasnio ponašanje SPS-a vezano za ovu tačku dnevnog reda - predlog kandidata za sudije Ustavnog suda, jer sve ono što je rekao je apsolutno tačno, ali dozvolite mi da u ime SPS-a kažem još nekoliko reči povodom ove tačke dnevnog reda, to ću učiniti kroz nekoliko tačaka i vrlo konkretno. Pod jedan, činjenica je da Narodna skupština Republike Srbije kasni sa utvrđivanjem predloga mogućih kandidata za sudije Ustavnog suda. Prema odredbama Zakona o sprovođenju Ustava, trebalo je to da učinimo još do kraja prvog zasedanja, znači, pre nekoliko meseci i nema nijednog logičnog razloga zašto Narodna skupština nije ovaj predlog utvrdila ranije, do činjenica da u vladajućoj koaliciji nije mogla biti postignuta saglasnost uopšte oko formiranja ove, za život države, važne institucije, a možda i u onom drugom delu, predlogu mogućih kandidata, koje utvrđuje gospodin Tadić kao ovlašćeni predlagač, za sudije Ustavnog suda. To je nešto što je nesporno, čak ponekad nosim se mišlju da ovoj aktuelnoj vlasti odgovara ova vrsta institucionalnog haosa, da ne postoji Ustavni sud, jer kakav god da je taj Ustavni sud, on bi postojao, radio bi, i onda bi Ustavni sud morao da donosi određene stavove vezano za inicijative, predloge, predmete koji stoje u Ustavnom sudu. Na sajtu Ustavnog suda, kažu mi kolege koje su to videle, nisam video direktno, ali sam čuo da ima oko hiljadu predmeta koji stoje, čekaju, a oko 300 predmeta u ovoj godini i možete pretpostaviti, za Ustavni sud će biti i te kako posla, i u odnosu na tu činjenicu i činjenicu da država nije potpuna, ako nema Ustavni sud, stvarno jeste pitanje zašto do sada nismo imali Ustavni sud. Znači, kasnimo. Pod dva, Ustav je predvideo da Narodna skupština utvrđuje 10 kandidata za sudije Ustavnog suda, od kojih će predsednik Republike Srbije imenovati pet, a da Narodna skupština od onih 10 kandidata koje je utvrdio predsednik Republike Srbije kao predlagač Skupština bira pet. Znači, mi imamo u ovom delu izbora i utvrđivanja kandidata, nesporno, svoj deo obaveza. Pod tri, zakon o Ustavnom sudu, zakon o kome smo razgovarali do danas, nije predvideo proceduru utvrđivanja kandidata za sudije Ustavnog suda, koja se tiče Narodne skupštine Republike Srbije. Kolege poslanici iz SPS-a su veoma jasno to isticali u raspravi koja je bila o ovom zakonu i to uzimamo kao jednu veliku manjkavost, jer moram biti iskreni pa reći, mi smo svi očekivali, s obzirom na one odredbe Ustava koje se tiču formulacije da Narodna skupština utvrđuje kandidate za sudije Ustavnog suda, očekivali smo da će taj deo procedure biti utvrđen u zakonu o Ustavnom sudu. Međutim, od toga nije bilo ništa i mi mislimo da je to takođe jedna stvar koju treba kritikovati. Pod četiri, Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije, naravno, ovo pitanje ne tretira na odgovarajući način, jer u vreme kada je Poslovnik pisan ova materija je bila nešto što nije predmet rada Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, niti Odbora za ustavna pitanja i Poslovnik, jednostavno, kada ne reguliše ovo pitanje, ostavlja prostor za mnoge proizvoljnosti, što su pomenule neke druge kolege. Pod pet, činjenica je da smo mi iz SPS-a prihvatili poziv gospodina Dulića da učestvujemo u konsultacijama, vezano za utvrđivanje mogućih kandidata za sudije Ustavnog suda. Na tim konsultacijama je učestvovao gospodin Ivica Dačić, kao predsednik SPS-a i predsednik poslaničke grupe SPS-a, i ja kao zamenik predsednika poslaničke grupe. Mi smo razgovarali na tim konsultacijama o mogućim kandidatima i o načinu na koji bi mogli biti utvrđeni kandidati Narodne skupštine za sudije Ustavnog suda. Moram reći da su u tim razgovorima postojali dijametralno suprotni stavovi, od toga da treba da donesemo jednu odluku, kao što je pomenuo gospodin Krasić, pri čemu, naravno, kada citiram gospodina Krasića, SRS nije u tome učestvovala i ovaj stav je nešto što se ne odnosi na nju, ali pominjem da čovek ima svoje razmišljanje o tome. Deo poslanika je razmišljao na taj način, do toga da možda i Odbor za ustavna pitanja možemo staviti u funkciju predlagača, ali očigledno, s obzirom da niti Ustav, niti Poslovnik, o tome nemaju ništa, ostalo je ovo pitanje otvoreno kako do toga doći. Pod šest, SPS jeste predložila dva kandidata za sudije Ustavnog suda. Reč je o prof. dr Vladanu Kutlešiću i o mr Jadranki Injac, i mi apsolutno stojimo iza ta dva predloga. Pod sedam, stojimo iza ta dva predloga jer oba kandidata ispunjavaju i starosne, i radne, i stručne, i moralne uslove, i, ono što je važno, nisu članovi SPS-a, ali je činjenica da ih mi predlažemo kao kandidate. Dozvolite, i to je nešto što sam hteo da navedem pod tačkom osam, vezano za ovo moje obraćanje vama, kada se pogledaju biografski podaci prof. dr Vladana Kutlašića i gospođe Jadranke Injac, videćete da poseduju stručnost koja ih objektivno čini veoma jakim kandidatima među predloženim kandidatima i generalno, kada se posmatra i onaj drugi predlog kandidata koji je utvrdio gospodin predsednik Republike. Zašto ovo kažem? Gospodin profesor doktor Vladan Kutlešić je neko ko je doktorirao na ustavnom pravu, neko ko je redovni profesor na Fakultetu za državnu upravu i administraciju na Megatrend univerzitetu, ko predaje predmet Ustavno pravo, neko ko je objavio tri naučne monografije, šest izdanja udžbenika, jedan zbornik radova, 65 članaka u relevantnim naučnim časopisima, koji je učestvovalo na preko 30 različitih savetovanja u zemlji i inostranstvu. Čini mi se da ovo kada se navede govori da je kandidat apsolutno sposoban profesionalno da obavlja ovaj izuzetno važan posao. Gospođa Jadranka Injac je sudija Vrhovnog suda Srbije. Magistrirala je na Pravnom fakultetu u Beogradu. Radi jedan izuzetno važan posao u Vrhovnom sudu Srbije. Možete da vidite ako pročitate njenu biografiju, napisala je veliki broj pisanih prikaza zakona i njihove konkretne primene u praksi iz različitih oblasti. I jedan i drugi kandidat apsolutno imaju uslove potrebne da bi mogli biti sudije Ustavnog suda, a kamolikandidati. Pod devet, mi očekujemo da Srbija dobije Ustavni sud i da izađe iz ove blokade ili bar jednog dela institucionalne blokade koja postoji. Mislimo da Ustavni sud treba da bude izabran, da bi i povodom svih ovih brojnih slučajeva, po nama, kršenja Ustava i zakona, dobili priliku da stručni ljudi o tome kažu svoje mišljenje. Ako ja u ime poslaničke grupe SPS ili neko od mojih kolega ukazujemo na konkretne primene kako Vlada Republike Srbije ne poštuje Ustav Republike Srbije, primera radi u delu kada formira kadrovski sastav opština u kojima imenuje prinudnu upravu, ne pominje ustavnu odredbu gde kaže da sastav prinudnog veća mora odgovarati nacionalnoj i partijskoj strukturi raspuštenih skupština opština, to ostaje samo kao nešto što govore poslanici SPS, obraćajući se svojim kolegama narodnim poslanicima ili javnosti Srbije. Potpuno sam ubeđen ovo što mi socijalisti govorimo će dobiti potpuno drugi značaj kada Ustavni sud potvrdi ove naše ocene. Nesporno je da je Vlada Republike Srbije uvela prinudnu upravu u 10 opština, nesporno je da je formirala prinudna veća po stranačkom principu, nesporno je da su članovi tih prinudnih veća samo članovi vladajuće koalicije. Nesporno je da Vlada Republike Srbije, kao u Velikom Gradištu i drugim velikim opštinama, reč je o Velikom Gradištu, Zrenjaninu, Užicu, Smederevu, Smederevskoj Palanci, Kuli i još jednom broju opština, čak imenovala za članove prinudnog veća pripadnike stranaka koji nemaju odbornike u skupštinama opština. Znate, na jedan način to zvuči kada mi to saopštavamo javnosti, a imaće potpuno drugu težinu kada Ustavni sud bude utvrdio da su naši navodi tačni, kada poništi odluku Vlade Republike Srbije i kada budekonstatovao da to nije u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije. Naveo sam samo jedan primer, a mnoge kolege narodni poslanici koji su učestvovali u diskusijama proteklih meseci su isticali sijaset drugih primera, mislimo da treba Ustavni sud da donese odluku povodom ovih slučajeva i da dobijemo jednu važnu instituciju. Mi socijalisti smo više puta pominjali da mi jesmo opozicija vlasti, ali mi smo opozicija državi i hoćemo da se konstituiše Ustavni sud, da bi građani Republike Srbije i preko te institucije mogli ostvariti svoja prava, jer Ustavni sud Republike Srbije ima i te kako značajno mesto u ukupnom životu države Srbije i zaštiti građana, osim onoga što se smatra njihovim osnovnim pravima i ljudskim slobodama.
Reč ima poslanik Bajro Omeragić.
Poštovani narodni poslanici, poslanička grupa Manjina je, na osnovu dogovora sa svim šefovima poslaničkih grupa koji smo imali sa gospodinom Oliverom Dulićem, predložila jednog kandidata ispred naše poslaničke grupe za sudiju Ustavnog suda. To je gospođa Zejnepa Kavrajić iz Novog Pazara. Ona je pripadnik bošnjačke nacionalne manjine i mislimo da je došlo vreme da se polako počnu primenjivati i u ovoj oblasti norme, u ovom slučaju ustavna norma koja kaže da manjine treba da budu uključene u institucije državnog sistema, u ovom slučaju jedne ovakve izuzetno važne institucije. Gospođa Kavrajić je rođena 1951. godine u Novom Pazaru. Čitav svoj radni vek je provela kao pravnik u privredi, a onda kao sudija Opštinskog suda u Novom Pazaru i danas je sudija Okružnog suda u Novom Pazaru. Ona je u svojoj sudijskoj karijeri okvalifikovana kao vrlo uspešan sudija. Što se tiče norme koju ispunjava, uzeo sam, samo da spomenem, prvo šestomesečje, njena norma je čak 151,7%, to je zvaničan podatak Ministarstva pravde i institucija koje je prate. U trećem tromesečju je imala normu 123%. U 90% slučajeva njoj su potvrđene presude koje je donela. Radi se o izuzetnom profesionalcu i zato je poslanička grupa Manjina stala iza ovog kandidata, i za nas je izuzetno važno da ona bude izabrana, da to bude sutra praksa za Vrhovni sud. Dobro znate da u Vrhovnom sudu nema nijednog Bošnjaka, u vrhu tužilaštva nema nijednog Bošnjaka, u vrhu ostalih pravosudnih institucija nema Bošnjaka, a Bošnjaci su ravnopravni građani ove zemlje i oni treba da participiraju u jednoj ovako važnoj instituciji. Ako ovaj put ne izaberemo gospođu Kavrajić, nećemo imati Bošnjake sa nekim biografijama, gde ćemo moći da citiramo da su bili sudije Vrhovnog suda i ostalih sudova. Jer upravo ovako su i pre nas isto ljudi predlagali i uvek se našao neko da kaže, baš ovaj Bošnjak nije dobar. Ali, predloženo je 20 kandidata, nijedan drugi Bošnjak ili Bošnjakinja. Smatramo da narodni poslanici treba da glasaju za Zejnepu Kavrajić, jer je vrlo uspešan sudija, i zato pozivamo sve poslaničke grupe i sve poslanike da je podrže. Poslanička grupa Manjina nije smatrala da Ustavni sud treba da bude konstituisan tako što će poslaničke grupe predlagati kandidate u smislu da su njihovi kandidati. Međutim, mi smo ograničeni pravnim normama i regulativom koja reguliše ovaj postupak. Zato se pozivam na taj sastanak koji smo imali sa predsednikom, gde je rečeno da poslaničke grupe treba da predlože. Želim da podsetim da je poslanička grupa Manjina odmah nakon tog sastanka gotovo, možete to u našoj arhivi u pisarnici da vidite, da smo mi prvi predložili našeg kandidata, upravo zato što smo smatrali da to što nam je rekao predsednik da mi imamo pravo na to. Bez obzira na osporavanja koja smo danas čuli ovde, skoro smo čuli jedno osporavanje od bivšeg ministra. Podsetio bih ga, jer je spočitavao da imamo neke članove nekih stranaka kao sudije. Želim da njega podsetim, kada je on bio ministar pravde, 2000. godine DOS je imao dvotrećinsku većinu, ne da bira sudije Ustavnog suda, mogao je da izabere šta je hteo, mogao je Ustav da donese. Ali, interesantno, nije smenio gospodina Vučetića, bio je čovek član Centralnog komiteta. Tada ministru nije smetalo što je član Centralnog komiteta. Gospodina Vučetića lično cenim kao izuzetno dobrog pravnika, ali ministar tada nije tražio, s njim se konsultovao iako je član Centralnog komiteta, da nije otišao u penziju i dan-danas bi nam bio predsednik Ustavnog suda. Prema tome, pozivam još jednom poslanike da glasaju za Zejnepu Kavrajić, jer će to biti prilika da predstavnici manjina dobiju još jednu priliku da budu integrisani u sve institucije u našem društvu i u državi. Hvala puno.
Hvala. Završavamo današnji rad. Nastavljamo sutra u 10,00 sati.