Poštovane dame i gospodo narodni poslanici nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 95 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 103 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Suzana Spasojević, Nenad Milosavljević i Siniša Maksimović. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 10, 11. i 12. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuje Mirjana Ivić, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija, Majda Kršikapa, kao sekretar Visokog saveta sudstva i Vesna Janjić, samostalni savetnik u Visokom savetu sudstva. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju od 14. novembra 2014. godine, o Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju od 11. decembra 2014. godine i o Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju od 26. decembra 2014. godine. Da li želi reč predstavnik predlagača? Reč ima Mirjana Ivić,izborni član Visokog saveta sudstva. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Ja molim za malo tišine i koncentracije o ovome što ću pričati. Znam da ste svi dobili materijale i volela bih samo ukratko da vas podsetim na ono o čemu ćemo danas raspravljati. Na osnovu člana 47. Zakona o sudijama u vezi sa odlukom o broju sudija Visoki savet sudstva je u „Službenom glasniku“, a ona i „Politici“, sredinom prošle godine objavio oglas za 12 upražnjenih sudijskih mesta u Prvom osnovnom sudu u Beogradu. Visoki savet je 22. jula obrazovao komisiju čiji zadatak je bio da izvrši proveru podnetih prijava, da utvrdi njihovu potpunost i blagovremenost i da obavi razgovore sa svim prijavljenim kandidatima. Takođe, pribavljena su i mišljenja za kandidate o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti, pa tako za kandidate koji dolaze iz sudova pribavljeno je i mišljenje i suda iz kog potiču i neposredno višeg suda, za kandidate koji su van sudova iz organa i organizacija u kojima rade, a za advokate mišljenja advokatskih komora u kojima su upisani. Komisija je obavila razgovore sa svim prijavljenim kandidatima, pa imajući u obzir i mišljenja koja su pribavili za iste, utvrdio je i predložio Visokom savetu sudstva 12 kandidata, a Visoki savet na sednici održanoj 30. novembra 2014. godine predložio je Narodnoj skupštini sledećih 12 kandidata za izbor za sudije Prvog osnovnog suda u Beogradu. Prva na spisku je Avramović Zorica, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu. Rođena je 1980. godine u Beogradu. Pravni fakultet je završila u Beogradu 2003. godine, sa prosečnom ocenom 9,16. Pravosudni ispit položila 2006. godine, a nakon položenog bila je pripravnik u Okružnom, a zatim u Prvom opštinskom sudu. Od 2006. do 2009. godine u Okružnom sudu u Krivičnom odeljenju i to kao sudijski pomoćnik u posebnom Odeljenju za organizovani kriminal Okružnog suda u Beogradu, od 2010. u Apelacionom sudu. Ocena njenog rada za ispitivani broj godina 2011, 2012. i 2013. od sudija kod kojih je radila je - naročito se ističe. Bila je učesnik naučnih skupova. Radila je seminare - gubitak života i nezakonito postupanje, alternativne sankcije i da vam sve ne nabrajam. Materijal imate ispred sebe pa možete da me detaljno pratite. Sledeći je Barović Velibor, sudijski pomoćnik u Prvom osnovnom sudu u Beogradu. Rođen je 1975. godine u Beogradu. Pravni fakultet završio je u Beogradu 2000. godine, sa prosečnom ocenom osam. Pravosudni ispit je položio 2002. godine. Od 2003. do 2009. godine bio je pomoćnik u Trećem opštinskom sudu sa zvanjem savetnik višeg savetnika sudijskog. Zatim od 2013. godine u Prvom osnovnom, onda u Drugom, a od 2014. godine zasnovao je radni odnos u Prvom osnovnom sudu na radnom mestu samostalni saradnik sa zvanjem samostalnog savetnika u Parničnom odeljenju a ocene rada za ove tri ispitivane godine su bile – naročito se ističe. Barović Velibor bi je četvrti po redu rangiranih kandidata u svom sudu iz kog dolazi, tako da sudije nalaze da on ispunjava uslove za izbor za sudiju Prvog osnovnog suda. Sledeći je Brajković Aco. Korisnik je početne obuke u Pravosudnoj akademiji. Rođen je 1982. u Arilju. U Beogradu je završio fakultet 2005. godine sa prosečnom ocenom 8,84. Godine 2008. je položio pravosudni ispit i krajem 2008. godine završava i postdiplomske akademske studije master sa prosečnom ocenom 9,50. Od 2005. godine bio je advokatski pripravnik. Godine 2008. je bio pripravnik u Prekršajnom sudu u Beogradu, a onda po položenom pravosudnom ispitu i sudijski pomoćnik u Prekršajnom sudu u Beogradu. Od 2011. godine radio je kao sudijski pomoćnik u Prvom osnovnom sudu u Beogradu. Godine 2011. upisuje Pravosudnu akademiju i završava je 3. oktobra 2014. godine. Učesnik je mnogih seminara, konferencija, okruglih stolova i treninga, kao npr. u organizaciji Pravosudne akademije okrugli sto na temu: „Unapređenje borbe protiv visoko tehnološkog kriminala“, a zatim i mnogih seminara na Zlatiboru. U banji radio je obuku u Zavodu za intelektualnu svojinu, žigovi i autorska prava, okrugli sto na temu: „Pritvor u domaćem zakonodavstvu i praksi i odnos sa evropskim standardima“, kao i još mnoge treninge. Završio je unapređenje veština pisanja sudskih presuda i drugo. Sledeći kandidat je Živanović Jaćović Jelena. Ona je sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Obrenovcu. Rođena je 1978. godine. Završila je Pravni fakultet u Beogradu 2003. godine, sa prosečnom ocenom 9,19. Pravosudni ispit je položila, a nakon toga je zasnovala radni odnos u Opštinskom sudu u Obrenovcu na radnom mestu sudijski pomoćnik. Od 2010. godine raspoređena je u Drugi osnovni sud u Beogradu, a 2014. godine u Osnovni sud u Obrenovcu. Ocene za njen rad za ove tri godine, 2011, 2012. i 2013. godinu, bile su – naročito se ističe. Prema mišljenju sednice svih sudija u Obrenovcu, Višeg suda i sudija Apelacionog suda, ispunjava sve uslove za izbor sudije za Prvi sud. Sledeći kandidat je Ilčić Dragana, sudijski pomoćnik u Trećem osnovnom sudu u Beogradu. Rođena je 1975. godine u Beogradu. Završila je Pravni fakultet u Beogradu 1998. godine za manje od četiri godine, a sa prosečnom ocenom 8,83. Pripravnički staž završila je u Okružnom sudu 2001. godine. Godine 2002. bila je sudijski pomoćnik u Okružnom sudu do 2009. godine. Zatim, bila je sudijski pomoćnik u Četvrtom sudu, u zvanju višeg saradnika. Od 2010. godine do 2013. godine u Prvom osnovnom kao samostalni savetnik, a od 2014. godine u Trećem osnovnom sudu u Beogradu. Ocena za njen rad sa sudijama sa kojima je radila je naročito se ističe. Prema mišljenju sednice svih sudija, Ilčić Dragana ispunjava sve uslove za izbor sudije za Prvi osnovni sud. Dragana je bila i učesnik više seminara i ima sertifikate iz oblasti prava deteta i prestupništva mladih, kao i sertifikat: „Međunarodni aspekti borbe protiv organizovanog kriminala“. Objavila je više stručnih radova, ali sada neću o tome jer to imate sve u materijalu. Sledeći kandidat je Lečić Vanja, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu. Godine 1977. je rođena, a Pravni fakultet je završila 2000. godine. Prosečna ocena joj je 8,87. Tokom pripravničkog staža bila je pripravnik Okružnog suda u Beogradu, a zatim je raspoređena u Treći opštinski sud. Položila je pravosudni ispit 2003. godine i od tada je bila sudijski pomoćnik u Okružnom sudu u Beogradu, a zatim u Apelacionom. Radi u građanskom odeljenju. Ocena njenog rada je za sve tri godine bila naročito se ističe. Prema mišljenju sednice svih sudija, njenog i Višeg suda, ona ispunjava sve uslove za izbor. Inače, Lečić Vanja je učesnik stručnog seminara iz Škole ljudskih prava za pravnike u zemljama u tranziciji jugoistočne Evrope, u organizaciji Beogradskog centra za ljudska prava. Sledeći kandidat je Parezanović Danijela, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu. Rođena je 1980. godine, a Pravni fakultet je završila 2003. godine, nakon četiri godine, sa prosečnom ocenom 9,61. Pripravnički staž je u Petom sudu obavila. Pravosudni ispit je položila 2006. godine. Zaposlena je posle položenog kao sudijski pomoćnik u Petom opštinskom sudu, zatim u Okružnom sudu u Beogradu, a od 2010. godine je sudijski pomoćnik sa zvanjem višeg savetnika u Građanskom odeljenju Apelacionog suda u Beogradu. Ocena za njen rad je naročito se ističe za sve tri godine. I ona je jedna od tih koja prema mišljenju sednice svih sudija svog i Višeg suda ispunjava uslove za izbor sudije za Prvi sud. Učesnik je mnogih seminara i radi na izradama sudskih sentenci koje se obavljaju u biltenu Apelacionog suda u Beogradu. Perić Smiljanić Danijela je sledeći sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu. Rođena je 1979. godine u Užicu. Pravni fakultet je završila u Beogradu 2002. godine, sa prosečnom ocenom 8,83. Pravosudni ispit je položila 2005. godine. Počela je kao volonter u Prvom opštinskom sudu, a 2005. godine kao sudijski pripravnik na određeno vreme u Petom sudu. Od 2010. godine je raspoređena u Prvi osnovni sud, a od 2013. godine je sudijsko pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu, gde je angažovana na proučavanju pravnih pitanja u vezi sa radom sudija. Sve tri ocene ispitivanog perioda su naročito se ističe, te prema mišljenju sednica svih sudija njenog i Višeg suda ona ispunjava potpuno uslove za izbor sudije za Prvi osnovni sud. Sledeći je Petrović Stojan, sudijski pomoćnik Apelacionog suda u Beogradu. Rođen je 1977. godine u Aleksandrovcu. Završio je Pravni fakultet u Beogradu 2002. godine. Prosečna ocena mu je 7,06. Položio je pravosudni ispit 2006. godine. Kao pripravnik je bio u Trećem sudu, pa je onda bio sudijski pomoćnik. Posle 2010. godine raspoređen je u Apelacioni sud u Beogradu u Krivičnom odeljenju, u zvanju višeg sudijskog saradnika. Takođe, 2010. godine je raspoređen u posebno Odeljenje za ratne zločine i Krivično odeljenje, a od januara 2011. godine u posebnom Odeljenju za organizovani kriminal i Odeljenju sudske prakse. Ocena za taj njegov trogodišnji rad je naročito se ističe. Učesnik je mnogih naučnih skupova, organizovani kriminalitet, stanje i mere zaštite u organizaciji Policijske akademije, zatim pravnog foruma, Pravosudnog centra, učesnik je Kopaoničke škole prirodnog prava u organizaciji Pravosudnog centra. Završio je obuku i stručno usavršavanje i u okviru OEBS-a i Beogradskog centra za ljudska prava. Na savetovanju sudija na Zlatiboru 2012. godine učestvovao je sa temom: „Pritvor kao mera obezbeđenja prisustva okrivljenog“, što je posle i objavljeno u biltenu Vrhovnog kasacionog suda. Ispunjava sve uslove za izbor sudije po mišljenju sednica svih sudija Apelacionog suda. Sledeći kandidat je Ramić Goran, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji. Rođen je 1983. godine u Beogradu. Pravni fakultet je završio 2006. godine, sa prosečnom ocenom 8,42. Godine 2008. završio je postdiplomske master studije evropskog komunitarnog prava. Od 2006. godine do 2010. godine bio je prvo volonter, a zatim sudijski pripravnik u Okružnom sudu u Beogradu. Godine 2011. upisuje Pravosudnu akademiju, koju završava 3. oktobra 2014. godine. Učesnik je brojnih seminara, kako domaćih, tako i međunarodnih konferencija. Radio je seminar na temu „Zaštita ljudskih prava“, kao i poseta Evropskom sudu za ljudska prava u Strazburu 2013. godine. Objavio je u biltenu Okružnog suda u Beogradu nekoliko radova, tako da on ima sertifikate, veština pisanja presude i slično. Imate u materijalu sve. Sledeći kandidat je Stošić Nikola, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, rođen 1981. godine. Pravni fakultet je završio 2005. godine, sa prosečnom ocenom 9,45. Pravosudni ispit je položio 2007. godine. Na Pravnom fakultetu „Union“ 2010. godine je završio specijalističke studije iz predmeta Medicinsko pravo. Nakon položenog pravosudnog ispita, raspoređen je kao sudijski pomoćnik u Prvom opštinskom sudu, parnično odeljenje. Počev od 2010. godine - krivično vanraspravno veće Prvog osnovnog, a od jula 2010. radi u Višem sudu u Beogradu, takođe u krivičnom vanraspravnom veću. Upućen je u posebno odeljenje za organizovani kriminal Višeg suda u Beogradu. Ocene za njegov rad u ove tri godine su „naročito se ističe“. Prilikom izjašnjavanja sednice svih sudija dobio je glasove kao podršku da je stručan, osposobljen i predlažu ga za izbor za sudiju. Poslednja u nizu za Prvi osnovni sud je Škulić Jelena, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, rođena 1981. godine u Loznici. Pravni fakultet u Beogradu završila je 2005. godine, sa prosečnom ocenom 8,97. Prvo je bila pripravnik, volonter u Prvom opštinskom sudu u Beogradu. Pravosudni ispit je položila 2008. godine i u Prvom osnovnom sudu nastavlja sa radom uz zvanje, a zatim i u Višem sudu u Beogradu 2010. godine kao sudijski pomoćnik u zvanju višeg sudijskog saradnika, postupa u predmetima organizovanog kriminala u okviru Posebnog odeljenja za organizovani kriminal. Godine 2011, 2012. i 2013. su ocenjene kao „naročito se ističe“. Po mišljenju svojih kolega i neposredno Višeg suda, Škulić Jelena ispunjava sve uslove za izbor sudije za Prvi sud. Kratak rezime. S obzirom da ste čuli kratke biografije, nisam htela detaljno da vam referišem, s obzirom da materijal imate. Vidite da je to sazrela generacija. To su kandidati od 1975. do 1981. godine. Prosečna ocena na fakultetu je takođe impozantna. Ne mora da bude garant kvaliteta, ali je pretpostavka da će biti sjajni. Prosek ocena je od 8,0 do 9,5. Ispitivani period od tri godine ocenjeni kao „naročito se ističe“. Vidite da su to kandidati koji su učesnici mnogih seminara, konferencija, okruglih stolova, međunarodnih i domaćih konferencija. Svi su otprilike počeli od 2000. do 2005. godine sa radom. Znači, imaju već dugi staž. Svi su počeli da rade u sudovima, što je takođe dobro. Svi, taj deo vam nisam čitala, govore jedan do dva strana jezika, što je takođe dobro zbog ovih evropskih integracija i stalnih sastanaka sa njima. Prema tome, to su kandidati koji su stvarno impozantni. Da vas još obavestim da se za taj oglas za Prvi sud prijavilo 398, znači 400, kandidata. Od toga, 14 sudija, sudijskih pomoćnika 310, a ostala lica, to su lica van pravosuđa i advokati – 74. Osim sa sudijama, sa svima je obavljen intervju jer mnogo je bitno, pretpostavlja se da su kandidati pismeni, ali da li su usmeni. U tom neposrednom dijalogu i intervjuu sa njima smo videli kakvi su, da li oni mogu stvarno to svoje znanje i te ocene da opravdaju i da sednu i sude. Ti intervjui su jako važni. Na osnovu svega ovoga, mi smo odlučili i od tih 400 ljudi napravili odabir od 60 fantastičnih. Tada smo bili na mukama šta dalje jer treba samo 12. Ne bi pogrešili, verujte, da smo bilo kog iz te grupe, od 60 koje smo mi u uži izbor izdvojili, predložili. Ali, mislim da su ovo stvarno najbolji od najboljih. Za sada toliko o ovoj tački.
Zahvaljujem. Da li želi reč izvestilac Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu narodni poslanik Petar Petrović? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovana predstavnice Visokog saveta sudstva, mi danas imamo pred sobom Predlog odluka o izboru sudija koji se prvi put biraju na pravosudnu funkciju. Vi ste rekli da je Visoki savet sudstva imao težak posao od puno kandidata izabrati najbolje. Ne sumnjam da su vaše odluke profesionalno korektne, da ste vodili računa o onome što ste o kandidatima mogli da pročitate iz njihovih biografija, ocena koje su dobijali radeći u pravosuđu i na bazi vašeg ličnog utiska kako o onome što piše, tako i o onome da li vi smatrate da će pojedini kandidat i u radu sa optuženima, u radu u pravosuđu moći da ispuni svoj zadatak. Ponekad, biti sudija ne znači samo poznavanje dobro materije, već znači i nastup, dobar pristup i braniocima i optuženima i, na kraju, čuvanje ugleda, profesije i njene časti. Rekli ste da su prosečne ocene tokom studiranja predloženih od 8,0 do 9,5. Niste to rekli, ali iz biografija se moglo naslutiti da su svi oni završili državne fakultete, da nema onih koji su završili fakultet „preko noći“ i da nema onih koji su stekli master i neka druga znanja na privatnim fakultetima, „preko noći“, ili kako to znaju da čine pojedini ministri, na fakultetima koje, po svemu sudeći, nisu ponekad čak ni videli, teško da bi mogli da prepoznaju gde se nalaze. Međutim, vaša objektivnost ocenjivanja, naravno, ne bi smela da bude dovedena u pitanje. Ono što sam želeo danas da kažem, pošto se radi o mladim sudijama koje nisu mogle još ni da naprave grešku, jeste kontekst u kome se oni biraju i pravosuđe i pravosudni sistem koji ih čekaju, sa čime će se oni suočiti. Ovo je više moja poruka tim mladim ljudima koji će deliti pravdu, šta ih zaista čeka u pravosuđu i kako će biti društveno prihvaćeni njihovi efekti ili njihov rad. Te mlade kolege mogu da očekuju da će osobe koje budu proglašene krivima, pravosnažno osuđene, jednog dana neki ministar amnestirati i da će ih oni sretati na ulicama. Te mlade kolege moraju da budu spremni na to da će neki od tih lica koja će oni osuditi sretati opet u sudnicama za ista krivična dela za koja su ih osudili. Ovih dana imamo jedan slučaj jednog ubice kojeg je amnestirala na predlog Vlade ova Skupština i koji je izvršio istovrsno ubistvo, ubistvo starice. Moguće je da će opet sudija koji je sudio za to krivično delo dobiti takav jedan slučaj i te mlade sudije moraju biti spremne i na takve situacije. Jednostavno, društvene okolnosti ponekad su nezavisne od tih mladih ljudi koji su učili pravo, koji su bili odlični studenti, najbolji studenti, koji su među 400 prijavljenih bili u grupu onih 12 koji su izabrani. Dakle, to je zaista jedna selekcija koja pokazuje da oni jesu najbolji. Međutim, da li ih čekaju najbolji društveni uslovi u kojima će oni suditi? Da li će moguće predsednik Republike abolirati neke od osuđenih počinioca krivičnih…
Gospodine Veselinoviću, kad budemo govorili o zakonu, onda o tome. Oduzeo sam vam reč privremeno. Gospodine Veselinoviću, reč je o kandidatima za sudije. Ostavite predsednika kada budemo raspravljali, ako uspete da skupite dovoljno poslanika, o njegovom nepoverenju ovde u Skupštini. Pričajte o kandidatima. Molim vas. Zatražite ponovo reč.
Ja pričam o kandidatima i kandidatima. Dakle, pričam o njima i šaljem im poruku koju…
Nisam pročitao nigde da je jedan jedini kandidat predsednik Republike Tomislav Nikolić.
Niste me dobro razumeli, gospodine Arsiću.
Ja vas odlično razumem i znam šta hoćete da kažete, ali to nije tema dnevnog reda.
Rekao sam da je moguće da neka od njihovih presuda bude stavljena van snage time što će predsednik Republike abolirati učinioca krivičnog dela.
Kakve to veze ima sa kandidatom?
Ima, zato što oni to treba da znaju.
Ne bi bili kandidati da ne znaju. Molim vas, nastavite po tački dnevnog reda, u skladu sa članom 106. Poslovnika Narodne skupštine.
Može se desiti mladim sudijama, ovde ima i sudija koje se biraju kao prekršajne sudije, da imaju pred sobom lica koja imaju i po stotinu krivičnih prijava, čije krivične prijave zastarevaju zbog konfuzije u pravosuđu koje četiri meseca nije radilo zbog štrajka advokata, zbog odgovornosti ministra pravde. Može se desiti da osude lice i da dve godine se ne izvršava presuda koja je pravosnažna. I to smo imali slučaj ovih dana. I da lice moguće koje su osudili sretnu na sportskoj utakmici da radi u obezbeđenju, lice koje dve godine ima pravosnažnu krivičnu presudu. Sve se to može desiti ovim mladim kolegama koje imaju ocenu između osam i devet i po, prošli su seminare, prošli su edukacije, učili jezike, odlično znaju jezike, svetske jezike i mnoge od tih stvari im se mogu desiti. Ja ih pozivam da ne klonu duhom, da unesu energiju u rad pravosuđa i da se pobune protiv toga ako se desi ovako nešto u pravosuđu, ako se desi ono što se dešava poslednjih dve-tri godine. Ja se nadam da će imati vašu podršku u Visokom savetu sudstva. Imam još jednu poruku za te ljude koji će biti izabrani. Socijaldemokratska stranka i naša poslanička grupa „Zajedno za Srbiju“ i „Zeleni Srbije“ će glasati za izbor svih ovih sudija zato što imamo poverenje u vaš rad i računamo da oni nisu birani po bilo kom kriterijumu, osim po njihovom znanju i kvalitetu koje su stekli tokom obrazovanju. Pozivam ih, naravno, da ne pokleknu i da ne sude kada su u pitanju okrivljeni ni po tome koje su vere, koje su nacije, koje su profesije i da li su sinovi pojedinih tajkuna i da li su sinovi pojedinih ministara, poslanika, da sude samo na osnovu zakona i onoga što piše u zakonu i da ne pokleknu pritiscima i da imaju politička suđenja. Naravno, to bi bilo veoma loše za naš pravosudni sistem koji je bogat tim primerima. Unapred želim da im čestitam i da im poželim puno uspeha i sreće i, naravno, da izdrže na tom veoma teškom putu. Hvala.
Pravo na repliku ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS Biljana Pantić Pilja. Izvolite.
Hvala vam. Samo moram radi javnosti i radi istine, jer, očekivala sam od prethodnog govornika koji je doktor pravnih nauka da zna razliku između nadležnosti osnovnog suda i višeg suda. On je govorio upravo o najtežim krivičnim delima koji su u nadležnosti višeg suda. Mi danas biramo sudije osnovnog i prekršajnog suda. Takođe, moj prethodni govornik je pokazao elementarno neznanje kada je govorio o prekršajnim sudovima i o krivičnim sudovima, o prekršajnim delima i o krivičnim delima. Mi smo sad slušali jednu tiradu političku, uopšte nismo pričali o kandidatima. Meni je drago što se mi slažemo u jednom delu, a to je da je za pravosuđe najbitnije nezavisno sudstvo, ali mi je žao što prethodni govornik o tome nije vodio računa kada su njegove kolege bile na vlasti, kada su imale svog ministra koji je 2010. godine napravio od pravosuđa to što su napravili, koji su birali sudije po političkoj pripadnosti, ko je pripadnik njihove stranke i ko je podoban da sudi. Nije mi jasno zašto tada moj prethodni kolega nije digao glas i govorio o nezavisnom sudstvu. Hvala.
Pravo na repliku, doktor Janko Veselinović. Izvolite.
Moja koleginica po svemu sudeći nije pažljivo slušala, a za nju kao nekog ko dolazi iz pravne struke i mislim advokatske profesije čak, bilo bi jako važno da sluša kada govori druga strana, pa čak i kolege u Narodnoj skupštini. Govorio sam o pravnom sistemu u koji kolege ulaze, dakle, nisam govorio o krivičnim delima za koje će oni suditi. Nadam se da će jednog dana ove kolege iz osnovnih sudova preći u više sudove, jer po principu hijerarhije moguće je da oni jednog dana budu i sudije višeg suda i da sude i za ova dela. Međutim, ja nisam pričao o tome, govorio sam o sistemu u koji oni ulaze i šta ih jednog dana očekuje. U tom smislu sam dao jednu poruku. Mislim da je niko nije mogao, osim zlonamernih, shvatiti drugačije, već kao jedna poruka koja jeste upozorenje sudijama u kakav pravosudni sistem ulaze i kojih opasnosti treba da se plaše, a taj pravosudni sistem ne stvaraju samo sudije. Stvara ga i ova Narodna skupština Republike Srbije kroz nadzornu funkciju koju ima i prema Ministarstvu pravde i koju ima u kontroli sprovođenja zakona. Stvara ga izvršna vlast kada urušava neravnopravnost stubova vlasti, zakonodavne, sudske i izvršne. Stvaraju ga i narodni poslanici kada za ovim govornicama izriču presude i podižu optužnice iako ovo nije sudnica nego Narodna skupština. U tom smislu ovo je shvatio sam čisto politički pamflet koji je izgovorila koleginica i nema veze sa stručnom raspravom. Hvala.
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, Neđo Jovanović.
Uvaženi predstavnici VSS, poštovane kolege narodni poslanici, poslanička grupa SPS, pre svega principijelno se zalaže za apsolutnu nezavisnost pravosuđa, ali istovremeno, danas imamo situaciju da imamo jednu vrstu obaveze. Iako se zalažemo za nezavisno pravosuđe u celini i smatramo da parlament ne treba da odlučuje o izboru sudija, danas imamo ustavnu obavezu i zakonom propisanu obavezu, da donesemo odluku o predlogu VSS za izbor sudija koji se prvi put biraju za nosioce pravosudne funkcije. Stoga na samom početku ove moje diskusije želim da istaknem da poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati sve predloge iz odluka koje su danas tačka dnevnog reda i da ćemo glasati upravo ovako kako je VSS predložio. Poslanička grupa SPS izražava zadovoljstvo što je VSS za nosioce pravosudnih funkcija predložio kandidate, koji prema navedenim biografijama, ali pre svega i prema mišljenjima sednica svih sudija u sudovima gde su kandidati radili je dala pozitivnu ocenu i pozitivno mišljenje o tim kandidatima. Zašto mi u poslaničkoj grupi SPS stavljamo prevagu na mišljenje sednica svih sudija u odnosu na sve ono što njihove biografije sadrže? Jednostavno, iz razloga što upravo sudije koje su najdirektnije upućene i najdirektnije vezane za rad svojih sudijskih pomoćnika, a istovremeno i oslonjene na sudijske pomoćnike u svom radu, i te kako dobro znaju, koliko njihov rad vredi, koliko su oni stručni, koliko su dostojni, koliko su odgovorni u svom radu i u tom smislu, sudije imaju najveću ulogu, a istovremeno i najveći stepen odgovornosti, da jednu takvu ocenu iznesu. Naravno da mi u poslaničkoj grupi SPS želimo da verujemo da u tom stavu sudija nema lažne solidarnosti, da nema simpatija koje nisu utemeljene na realnim pokazateljima, na onom kriterijumi koji podrazumeva merljiv kriterijum i proverljiv kriterijum, da li zaista oni kandidati koji su predloženi vrede ili ne vrede? U suprotnom, došlo bi do potpune devalvacije, ne samo struke u pravosuđu, već i ruiniranja onoga što je već ruinirano 2010. godine kada je, kako reče koleginica Bilja, učinjeno nešto što podrazumeva ogroman problem, što podrazumeva stvaranje bolesnog stanja u pravosuđu. Stoga, kada govorimo o kriterijumima koje kandidati moraju da ispune da bi bili izabrani za sudije, moramo da istaknemo nešto što je veoma važno, a to je da pored onoga što podrazumeva njihov uspeh tokom studiranja, koji se valorizuje kroz prosečnu ocenu, podrazumeva još jedan kriterijum, a to je kriterijum, njihovi pokazatelji u praksi, njihovi pokazatelji u samom radu, jer je veoma čest slučaj, veoma veliki broj slučajeva da upravo oni kandidati, bez obzira na profesiju, da li se radi o pravničkoj profesiji, lekarskoj profesiji, inženjerskoj profesiji, koji imaju inponzantan prosek ocene, koji su pokazali vrhunsko znanje, kao teoretsko znanje na fakultetu, u praksi nisu mogli najbolje da se snađu i nisu dali adekvatne rezultate u praktičnom radu. Ovde smo naišli na nekoliko primera gde nemamo impozantne ocene, kao što je slučaj u Sjenici ili Novom Pazaru ali zato imamo ono što moramo da prihvatimo kao merljivo i kao kriterijum, da su upravo ti kandidati koji imaju prosek 7, pa čak i ispod 7, su se u svom praktičnom radu iskazali sa veoma visokom ocenom, da se naročito pokazuje kao dobar njihov rad, da su se pokazali kako u praktičnom radu, tako i u učešću, u edukacijama, učešću u radu u savetovanjima na seminarima, svemu ostalom što je ovde navedeno. Mislim da je to dovoljno da se od strane ove Skupštine, od nas narodnih poslanika, prihvati kao razlog, da se ovi kandidati podrže. Međutim, treba reći da upravo na ovim ljudima, za koje sam siguran da će biti izabrani za sudije, i to sudije koje se prvi put biraju na tri godine, već od dana izbora stoji i veliki teret i veliko breme odgovornosti. Ta odgovornost se vezuje, ne samo za njihov rad, već i za rad suda u koji se biraju, pa samim tim i za uspešnost pravosuđa u celini. Na žalost, ove ljude će opteretiti i ono što već godinama opterećuje srpsko pravosuđe, a to je i dalje prisutan problem, neefikasnost ili nedovoljna efikasnost sudova, pa čak i pravosuđe u celini i to je neujednačena sudska praksa koja je jedan od generatora koji uzrokuju probleme koji se vezuju za povredu prava na suđenju u razumnom roku, i to je istovremeno i ono što podrazumeva povredu prava stranke da dobije presudu u zakonu propisanom roku, jer nije često slučaj da se umesto presuda izradi u roku koji je najduže 30 dana, izradi posle godinu dana, pa čak i posle godinu dana dostavi stranci. Postavlja se pitanje i ovde prisutni narodni poslanici verovatno su imali slična iskustva, a ko je to do sada poneo odgovornost u pravosuđu, ukoliko je prekoračio taj rok, pa čak da ga je prekoračio i za mesec dana, a ne kamo li oni koji ga prekorače i po godinu dana. Ko je snosio sankciju za to, da li je bio pozvan na odgovornost i po kom osnovu i da li je za tu vrstu odgovornosti poneo i adekvatnu meru, koja je svakako zakonom ustrojena? Nismo sigurni da postoji veliki broj slučajeva takvih sudova i takvih sudija. Nesumnjivo je da su upravo ovo pokazatelji bolesnog stanja pravosuđa koje je nasleđeno iz ranijeg perioda i sa kojim se danas bori i VSS i Ministarstvo pravde, a kojim se suočavamo upravo mi ovde u Narodnoj skupštini, kada raspravljamo o predlozima kandidata za izbor sudija. Ja ću se koristiti sada malo metaforičnom terminologijom, pa ću reći – da bi se primenila adekvatna terapija za bolesno stanje u srpskom pravosuđu, pored ostalog, neophodno je da se upravo oni koje danas biramo, podvrgnu od samog početka kontinuiranog procesa praćenja i nadzora njihovog rada, a samim tim i kontinuiranog ocenjivanja njihovog rada. Kao uostalom i sve ostale sudije, i one sudije koje danas rade i koje će raditi, jer je njihova stalnost sudijske funkcije Ustavom zagarantovana. Ukoliko se ne uspostavi trajni proces, permanentno praćenje nadzora kvaliteta njihovog rada, dolazimo u objektivnu opasnost da, kako one koje danas budemo izabrali ili koje ćemo za koji dan izabrati, tako i one koji su već nosioci pravosudnih funkcija, relaksiramo u situaciji da mogu faktički da upravo svoj rad podvedu pod sve one negativne pojave i okolnosti o kojima sam ja malo pre govorio. Zašto ovo govorim? Poštovane kolege iz VSS, vama je najbolje poznato da smo mi dugo vremena bili bez pravilnika koji objektivno vrednuje kriterijume o ocenjivanju rada sudija. Poslednji istinski pravilnik koji je donet je još 1993. godine donet, 2004. godine kada je započet proces, reformski proces pravosuđa, krenulo se u neku vrstu izrade pravilnika, ali više populistički, da bi totalni debakl, totalni fijasko doživeli 2010. godine. Moram ovde sa pravom da pomenem i sa poštovanjem jednog tadašnjeg ministra pravde, gospodina Batića koji je pokušao da u pravosuđu, mogu slobodno da kažem, uvede red, upravo metotodologijom koja se vezuje za objektivno ocenjivanje i vrednovanje rada sudija. Na žalost, do toga nije došlo, sve dok ovaj aktuelni sastav VSS nije konačno prepoznao problem koji se vezuje za stručnost, odnosno nestručnost u sudovima. Zašto? Pa, posle onog fijaska koji smo imali 2010. godine, a danas brojni dušebrižnici, upravo iz tog vremena, nama ukazuju da imamo probleme koje smo mi stvarali, a ne sete se, imaju veoma kratku i ograničenu memoriju da se prisete šta je to urađeno 2010. godine, moramo da istaknemo nešto što je veoma važno. Današnji kandidati, o kojima diskutujemo i koje ćemo, siguran sam izabrati, ni u kom slučaju ne smeju da dožive sudbinu koje su doživele sudije 2010. godine, kada se bez obzira, ko je bio stručan, ko ne stručan, ko je bio dostojan, ko nije bio dostojan, ko je bio uspešan u radu, a ko nije bio uspešan u radu, u smislu kvaliteta i kvantiteta pokazatelja njihovog rada, čak 700 nosilaca pravosudnih funkcija iz tog vremena je odstranjeno iz sudova. Na osnovu čega? Na osnovu kojih kriterijuma? Da li je taj proces bio transparentan ili nije, o tome su sudove dali mnogi, mnogi relevantni, mnoga relevantna institucija. Odlukom Ustavnog suda, ili bolje reći na osnovu odluke Ustavnog suda, opet svi ti, bez obzira da li su stručni ili ne, bez obzira da li su dostojni ili ne, su vraćeni u sudove. Danas imamo situaciju u sudovima koju upravo vi gospodo predstavnici VSS pokušavate da dovedete u neki nivo koji podrazumeva nivo kvaliteta rada pravosuđa i pravosudnog sistema u celini, a to je da se konačno krene sa ocenjivanjem i vrednovanjem rada sudija. Mislim da je konačno vreme da se izbegnu pojave koji su jako štetne za državu, jer smo u situaciji kada upravo zbog ovakvih pojava, zbog pojava povrede prava na suđenje u razumnom roku, prava na pravično suđenje, stranka nakon što je iscrpela sve pravne mehanizme kod nas, u srpskom pravosuđu koristi svoje pravo, kao poslednje pravo da aplicira sudu u Strazburu i da zbog ovih povreda ukazuje na to da je njen pravni interes, da je njeno pravo ugroženo, da je pretrpela štetu, a ta šteta se multiplicira i ta šteta se na kraju krajeva uvek vezuje za opterećenje republičkog budžeta, jer odlukama suda u Strazburu se uglavnom ukazuje da je država obavezna da nadoknadi štetu svim onima kojima su ova prava povređena. Da li to treba da dozvolimo? Ne. Da li to treba da dozvole ove sudije koje će biti izabrane? Ne. Apsolutno, poslanička grupa SPS stoji na stanovištu da samo struka, stručnost, znanje i kvalitet u radu sudija moraju da budu nešto što je vrednovano kako bi nosioci pravosudnih funkcija bili sa pravom oni koji će donositi odluke i koji će deliti pravdu, a pravda mora biti dostupna svim građanima. Naravno da u tom pravcu poslanička grupa SPS pruža snažnu podršku VSS koji je počeo da primenjuje pravilnik o ocenjivanju rada sudija, jer nedavno su konstituisane i komisije, koje su kao neku vrstu pilot projekta počele da ocenjuju rad sudija u nižestepenim sudovima, mislim na osnovne i više sudove. Moram odmah da budem iskren, možda malo ličan, jer pre svega istupam ispred poslaničke grupe SPS, ali kao čovek koji je vezan za pravosuđe i kojem je avokacija advokatura, moram da skrenem pažnju da bi trebalo i te kako dobro razmisliti da li uopšte treba primenjivati pravilnik o ocenjivanju rada sudija republičkog ranga. Izneću dva razloga za koja smatram da su jako utemeljena. Prvo, ko treba da ocenjuje sudije Vrhovnog kasacionog suda, ili Privrednog apelacionog suda? Po mom dubokom uverenju, ako su ljudi sudije koje su prema ovim kriterijumima, koje ste primenjivali, izabrani, a naročito izabrane Vrhovni kasacioni sud, to znači da je to dovoljno merilo njihovog kvaliteta i dovoljno merilo da se njihov status prihvati i prizna kao status sudija parekselans. Sudije koji nosi odgovornost da i druge sudije dobro rade. Sudije koji nosi odgovornost da ima najveći stepen struke i sudije koji nosi odgovornost da taj stepen struke mora da bude praktično manifestovan kroz ocenu presuda, a samim tim ocenu rada nižestepenih sudova. To je način ocenjivanja. Da li će biti presuda ukinuta ili ne ili potvrđena ili ne, to je način ocenjivanja sudija koje su hijerarhijski ispod onoga koje ocenu u smislu donošenja te odluke daje. Ali, za to moramo i te kako dobro voditi računa kako se ocenjuju druge sudije. Gospođo Ilić i koleginice Ilić, i te kako dobro znate da i ovaj pravilnik prilikom početka primene nije baš dao adekvatno podatke koji se vezuju za najbolji način ocenjivanja. Ukazaću samo na neke pojave i okolnosti za koje sam uveren da ih i vi imate u vidu i da ćete ih sigurno u nekoj daljoj praksi primeniti. Prvo, svi ovde prisutni znamo da kada se ocenjuje rad sudija da se uglavnom vezuje za dva uobičajena kriterijuma, kvantitet i kvalitet. Kvantitet uglavnom za rešen priliv predmeta, ukupan broj predmeta koji je stigao, kojom brzinom je rešavan. Kvalitet, koliki mu je broj ili procenat odluka ukinut, a koliki broj presuda potvrđen. Međutim, ne smemo robovati samo sa tim. Uglavnom se dešava nešto što bi trebalo da se prepozna kao moguć ili potencijalan problem kroz neujednačenu sudsku praksu. Ne sme sudija da robuje sudskom praksom. Sudska praksa je evolutivan proces i mora da se prilagođava okolnostima i vremenu. Sudska praksa od pre deset godina u odnosu na sudsku praksu danas su dva dijametralno različita pojma. Sudija mora da bude kreativan. Koliko je evolutivna sudska praksa, toliko je kreativan i evolutivan sudija. Naravno, ne može on izlaziti iz granica sudske prakse, ali ne možemo robovati sudskom praksom. Ne možemo stalno se pokrivati sudskom praksom za donošenje odgovarajućeg broja odluka. Pa šta ako jedan sudija donese 50 presuda ili 500 presuda zato što je poštovao sudsku praksu, a okolnosti su toliko promenjene da više ni sudska praksa ne odgovara onome što čini ambijent za ostvarenje pravno-zaštitnog traženja stranke, kakav je to sudija? To sigurno ne može biti sudija koji će biti pravilno i kvalitetno ocenjen, jer mislim da ne treba da bude na taj način ocenjen, čak lošije nego što se može smatrati pozitivno. Drugo, ono što je veoma važno, važno je drage koleginice da konačno i preko Ministarstva pravde pokušamo da stimulišemo sudije. Imamo situacije gde sudija prekorači normu, čak i 100%. Imamo sudije koji uvek rade u granicama norme. Vrlo je malo prekoračio. Hajde sada da budemo iskreni, čime su stimulisani oni koji su prekoračili normu? Koji je njihov stimulans? Čime ste vi gospođo Ilić stimulisani ukoliko danas u radu imate nula predmeta? Vama je ista zarada, kao i ostalim kolegama koji u radu imaju 100 predmeta ili 300 predmeta. Da li je to pravilno ili ne? Odgovor je nepotreban, naravno da nije. Sledeće pitanje koje se u tom pravcu mora postaviti, da li predsednicima građanskih odeljenja treba smanjiti priliv upravo zbog funkcije i posla koji vodi, koji imaju? Opterećeni su, a istovremeno moraju da vode računa o tome da poštuju normu. Sledeće pitanje, da li se prilikom ocene rada sudija vrednuju i referati koje sudije pripremaju za savetovanje i edukaciju imamo Vrnjačku Banju, imamo Zlatibor, imamo sjajne edukacije koje vodi privredni apelacioni sud, više nego izuzetno kvalitetne. Gde su sudije stimulisane za te referate? Gde su ti referati pokazani kroz njihovo ocenjivanje? Oni imaju samo satisfakciju zbog toga što su ti referati pomogli edukaciji, što su ti referati pomogli da se mi, kao oni koji su željni znanja, edukujemo. Ništa više, to je sve. To jeste njima satisfakcija, ali s druge strane, gde su materijalna uporišta u takvom njihovom radu i vrednovanju njihovog rada? Još nešto i na kraju, pravilnik koji treba da se primenjuje, jeste primenjiv kada imate dovoljno predmeta. Šta ćemo kada je nedovoljno predmeta? Šta ćemo u toj situaciji? Vi kao izuzetan sudija imate malo predmeta. Onda, primena pravilnika na vas će biti negativna, vi ćete biti negativno ocenjeni. Ja imam mnogo predmeta, pa ću možda biti pozitivno ocenjen ako sam sudija. Svi ovi problemi koji se pojavljuju u praksi su upravo navedeni iz razloga kako bi se novoizabrane sudije ocenjivale pravilno i ocenjivale onako kako podrazumeva kvalitet njihovog rada, da li su kvalitetni ili nisu. Na kraju, poslednja rečenica, pošto sam prekoračio vreme, poslanička grupa SPS zaista iskreno pruža bezrezervnu podršku ovakvim vašim predlozima, vama pruža bezrezervnu podršku u radu, vama pruža podršku za sve ono što činite i napore koje ulažete da se stanje u pravosuđu popravi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, uvažene dame iz Visokog saveta sudstva, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ja ću biti vrlo kratak. Nisam hteo malopre da se javim kao predsednik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, nego da iskoristim ovo vreme koje pripada poslaničkoj grupi JS. Reći ću odmah na početku poslanička grupa JS podržati predlog koji je Visoki savet sudstva uputio Narodnoj skupštini za izbor sudija za određen broj sudova u Republici Srbiji koji se prvi put biraju. Istovremeno, želim da kažem da sam pomalo nespreman da uzmem učešće u ovoj raspravi ili možda nisam bio prisutan kada je utvrđivan dnevni red, nisam znao da je možda pridodata i tema - problemi u pravosuđu i kako ih rešiti, jer vidim da je određen broj kolega više pričao o tome, a manje o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju na period od tri godine. Mogu da kažem da, pošto sam imao tu srećnu okolnost da kao predsednik odbora učestvujem u radu Visokog saveta sudstva kada je formirao i utvrdio predlog koji danas imamo pred nama, da je taj predlog za izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju usvajan na Visokom savetu sudstva jednoglasno, a da je prethodno komisija koja je bila formirana od strane istog tog Visokog saveta sudstva mukotrpno i stručno radila posao i došla do predloga koji je išao na Visoki savet sudstva i on je danas pred vama. Ono što treba da znamo svi ovde jeste da svi ovi kandidati i kandidatkinje koje danas imamo pred nama su sudijski pomoćnici ili sudijski saradnici pet, osam, 10, 12 i ne znam koliko godina, u osnovnim, višim, apelacionim ili privrednim sudovima. Dakle, sve su to kandidati i kandidatkinje koji imaju dugogodišnji rad u pravosuđu. Dakle, oni mogu već, što se kaže, koliko juče da zauzmu mesto sudije i da počnu da rade taj posao, jer već godinama rade sa kolegama sudijama, rade na izradi presuda, rešenja, raznih odluka itd, i vrlo su stručni da mogu da rade sudijski posao. Mi danas biramo sudije koje prema Ustavu Republike Srbije i prema Zakonu o izboru sudija biramo na tzv. trogodišnji mandat i zovemo ih trogodišnjaci, a da će posle isteka te tri godine na osnovu ocena rada njihovog u pravosuđu, odnosno u sudovima gde oni budu izabrani, da budu ili ne budu izabrani na stalnu sudijsku funkciju. Da kažem da je u toku izrada pravilnika o oceni rada sudija. Već je bio skoro i usvojen pravilnik, ali su određene primedbe stigle od strane nadležne komisije iz Brisela, koliko se ja sećam, gospođo Ilić, pa je radna grupa uzela u obzir te primedbe i evo, upravo ovih dana pred članovima Visokog saveta sudstva se nalazi, da kažem, predlog, odnosno nacrt tog pravilnika, koji će u vrlo bliskoj budućnosti biti usvojen na Visokom savetu sudstva. Što se poslaničke grupe JS tiče, dileme nema mi ćemo podržati predlog Visokog saveta sudstva, jer smatramo da svi ovi predloženi kandidati i kandidatkinje zaslužuju da ponesu naziv sudije, da li u osnovnim, prekršajnim ili privrednim sudovima. Mi danas ovde biramo, odnosno u danu za glasanje ćemo birati sudije za Prvi osnovni sud u Beogradu, za osnovne sudove u Sjenici i Negotinu, Pazaru, Ivanjici itd.Ja mogu u ime poslaničke grupe JS da poželim tim novoizabranim sudijama da imaju uspeh u radu, da se drže Ustava i propisa Republike Srbije, da ne podležu nikakvim političkim i bilo kakvim drugim pritiscima, već da rade ni po babu, ni po stričevima, kako mi to obično kažemo u Srbiji i da donose odluke koje će biti zasnovane upravo na zakonu i na činjenicama iznetim pred njima itd. Dolaziće sigurno u situaciju da će neke njihove odluke od strane viših sudskih instanci možda biti korigovane, vraćene na ponovno odlučivanje itd, ali to je život, to se i danas dešava itd. Ne bih širio temu. Predlažem, gospodine uvaženi potpredsedniče Skupštine, da ako treba da raspravljamo o svim problemima koji postoje u pravosuđu, da imamo jednu tematsku sednicu Narodne skupštine Republike Srbije, koja će glasiti – problemi u srpskom pravosuđu i kako ih rešiti. Mi danas, i apelujem na sve koleginice i kolege, treba da govorimo samo o kandidatima koji su danas pred nama i da kažemo – taj i taj kandidat možda ne zadovoljava po nečijoj proceni i da osporimo tu kandidaturu i ništa drugo. Visoki savet sudstva je dao predlog. Poslanička grupa JS, kao što sam rekao, stoji iza tog predloga, glasaćemo za njega. Još jednom želim puno uspeha i sreću izabranim sudijama koji će biti izabrani, nadam se, za nekoliko dana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Biljana Pantić Pilja. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, predstavnici Visokog saveta sudstva, koleginice i kolege narodni poslanici, čuli smo koji su predlozi odluka za izbor kandidata danas pred nama za sudije koji se prvi put biraju na tu odgovornu i značajnu funkciju. Srpska napredna stranka bezrezervno podržava rad nezavisnog sudstva, za razliku od nekih ranijih vremena i ranijih stranaka, koji su partijski birali sudije. Ali, nažalost, imamo amneziju kod tih partija koje su 2010. godine urušile pravosuđe. Opterećenost suda je takva da imamo veliki broj nerešenih predmeta iz ranijih godina i tome, nažalost, doprinosi manjak sudija. Potrebno je da izaberemo mnogo više sudija nego što i danas imamo na dnevnom redu i vi to isto znate. Postoje sudije koje u radu imaju više od 300 predmeta. Iz tog razloga postoje sudije koje zakazuju suđenja. Nažalost, imamo primere u Privrednom sudu u Novom Sadu, svega dva puta godišnje ili izvršenja koja traju tri do pet godina na osnovu izvršne isprave ili u osnovnom sudu, gde je u februaru sledeće ročište za glavnu raspravu zakazano u oktobru mesecu ove godine. Kada je reč o ovim predloženim kandidatima, iz priloženih biografija koje ste vi pročitali, koje smo dobili, jasno je da se Visoki savet sudstva rukovodio sagledavanjem rezultata rada ovih predloženih kandidata, mišljenje kolegijuma, koje predstavlja samo jedan od parametara vezan za izbor sudija, dužina staža, kvalitet u dosadašnjem radu. U kontekstu svih tih činjenica, Visoki savet sudstva se rukovodio željom da izaberu najkvalitetniji kandidati. Bitno je da se Visoki savet sudstva da predloži najkvalitetnije kandidate koji su već dugo godina u pravosuđu, kako bi se pospešio rad pravosuđa, kako bi sve učinili da pravosuđe u narednom periodu bude kvalitetnije, a rad sudija transparentniji, efikasniji, stručniji, ali odgovorniji. Nadam se da će ovi predloženi kandidati, kada budu izabrani za sudije, suditi u razumnom roku, da neće trpeti pritiske, da će završavati svoje predmete na vreme, da neće biti disciplinskih prijava i da neće, kako je rekao moj kolega, biti nikakvog uticaja na njih, da će se samo baviti pravilima struke. Čuli smo i da je u skladu sa Zakonom o sudijama Visoki savet sudstva za sve kandidate pribavio mišljenja o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za obavljanje sudijske funkcije. Složićemo se da je za obavljanje jedne ovakve funkcije značajno da kandidat ispunjava sve te uslove, da ispunjava sve uslove da bude stručan, osposobljen i dostojan kako bi na sveukupan način podigao nivo i kvalitet pravosuđa u Srbiji. Ističem da je bitno da se radi o kandidatima koji su stručni, o čemu ste nas vi uverili, ove biografije koje smo pročitali, da su svi kandidati odgovorni, savesni, dostojni sudijske funkcije, da će se njihovim izborom za sudove za koje su aplicirali i za koje su predloženi na ovoj sednici parlamenta podići nivo kako rada tih sudova, tako i pravosuđa u Srbiji, koje posrće unazad nekoliko godina, ali uspešno pokušava da se izbori sa svim problemima. Srpska napredna stranka će podržati ovaj izbor. Mi ćemo u danu za glasanje glasati za ove kandidate. Ja im zaista želim svu sreću u radu, da izdrže rad bez pritisaka i da sude po savesti. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospođe iz Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici i poštovani građani Republike Srbije, naš ovlašćeni predstavnik u Skupštini je rekao da ćemo mi kao poslanička grupa podržati predlog kandidata koji je, nezavisno od ove Skupštine, učinio Visoki savet sudstva. Mi kao narodni poslanici, bez obzira čime smo se bavili, čime se bavimo, čime ćemo se baviti, nismo učestvovali ni na koji način u izboru ovih kandidata, nikoga nismo predlagali, nikog nismo protežirali, nismo intervenisali ni za koga, nismo davali nikakve sugestije, nikoga nismo zvali telefonom. Ostavili smo vama, kao jednom stručnom telu, da o tome odlučuje. Ono što ja znam raspisan je konkurs na koji su mogli da se jave svi oni koji ispunjuju ove uslove i svi oni koji žele da obavljaju ovu časnu i veoma tešku funkciju. Svi su se oni javili, dali svoje biografije, Visoki savet sudstva je formirao komisiju koja je svakog kandidata, svaki papir pregledala, zatražila mišljenje sudova u kojima su oni boravili, u kojima su radili, tražili njihovu ocenu, a onda imali intervju sa svakim od kandidata. Znam da je to veoma težak posao, ali to je jedini način da dođete do, od ogromnog broja kandidata, od velikog broja ljudi, koji su želeli da budu sudije, da budu izabrani, broja 12. Rekli ste da ste napravili selekciju i da ste od svih izabrali 60 najboljih, a onda ste od tih 60 morali, jednostavno nije bilo više mesta, da izaberete najbolje od najboljih. Ocene koje ste izneli ovde o njima govore da se radi o ljudima i kandidatima koji su se dokazali prvo na fakultetu, imajući prosek ocena od 8 - 9,5, što na državnim fakultetima, priznaćete, nimalo nije lako. Lako je na ovim fakultetima na kojima predaje gospodin Veselinović, koji sada nije u sali i koji je o svemu pričao u svom izlaganju, a ponajmanje o ovim kandidatima. Tamo je lako završiti pravni fakultet za dve godine, ne morate ni da se pojavljujete. Kada imate ovakve profesore, kao što je gospodin Veselinović, onda je jako bitno da vam na predaju takvi profesori, nego da završite na državno pravnom fakultetu, i to je siguran znak da ste dobar kandidat. Nakon toga su se, svako od njih, negde zaposlili, započeli svoju karijeru, naravno, kao pripravnici, neki su bili u advokaturi, neki po osnovnim sudovima i ostali i svuda su se za tri godine unazad, po onome kako ste dobili u izveštaju, naročito isticali. To „naročito isticali“ znači da su prvi dolazili na posao, da su poslednji odlazili, da su bili zainteresovani za svaku radnju u tom sudu u kome su bili, da su išli na sve moguće seminare, da su dobili sve moguće sertifikate, da su usput učili strane jezike. To, naravno, nisu naučili za tri godine, nego očigledno postoji jedno opšte obrazovanje koje su oni stekli kroz srednju školu i kasnije na fakultetu. Na tome sam, kao narodni poslanik, veoma zahvalan, znajući kako radi ovaj Visoki savet sudstva zadnje tri godine, znajući da nijedna afera, nijedna mrlja, nijedna primedba nije mogla da vam se kaže. Niste čuli danas u Skupštini, niti ćete čuti od bilo kog poslanika bilo koju primedbu na kandidate koje ste vi nama predložili. Zbog toga što ne postoji nijedna mrlja na njihovim karijerama, zbog toga što javnost Srbije zna da najtransparentnije biramo ove sudije, mi ćemo u Danu za glasanje, kao poslanička grupa, dati glas za vaš predlog, dati glas da podržimo ono što ste vi nama dali. Podvlačim, u ranijem periodu, 2009. godine, su sudije birane na ovakav način. Bila je jedna kafana u Nišu, nišlijska kafana, tamo je neki predsednik Odbora za pravosuđe, koji je u to vreme vedrio i oblačio po Srbiji, koji je odlučivao ko će biti sudija, a ko neće biti sudija, imao ratni štab. U tom ratnom štabu su bile razvijene zastave i geografske karte Srbije sa strelicama, gde su označeni sudovi koji su do tada bili opštinski, pa su preimenovani u osnovne. Smanjen je broj tih osnovnih sudova. Okružni su preimenovani u više sudove. Tamo su pisani hatišerifi, pisano je ko može biti, a ko ne može. Onaj ko je bio blizak DS, onaj ko je bio blizak tadašnjoj ministarki pravde, taj je moga da prođe. Onaj za koga su opštinski odbori DS davali saglasnost i mišljenje, oni kandidati za koje su poslanici DS davali mišljenje i stav da mogu da budu sudije, takve sudije su prolazile i niko drugi nije mogao da prođe. Zato smo tada imali preko 800 sudija i tužilaca koji su ostali bez svojih funkcija. Tu je bilo mnogo ljudi koji su obavljali posao preko 20, pa i 30 godina, koji se za sve vreme nisu okaljali, koji su bili potpuno nezavisni od politike i od svih političkih stranaka, ali to je bila njihova najveća smetnja, nisu bili bliski sa DS i nisu mogli da prođu. To je samo da bi se javnost Srbije podsetila kako se nekada biralo, da bismo mogli da napravimo paralelu između onoga šta je bilo i onoga što je danas. Ono što je moja sugestija, kao čoveka koji je u ovoj profesiji više od 25 godina, jeste nedostatak sudija, nedostatak broja sudija. U mnogim sudovima u Srbiji, po vertikali, imate ogroman broj predmeta, ogroman priliv u svim materijama, a imate mali broj sudija. Po sistematizaciji stoji da je u svakom sudu potrebno još par sudija. Moj apel jeste prema Visokom savetu sudstva da što pre tu materiju, odnosno taj problem reši. S obzirom da imate ogroman broj kandidata, koje ste sada nabrojali i koji će se javiti na svaki sledeći konkurs, čak otići i u neko mesto u kome nemaju prebivalište, ne bi li obavljali funkciju za koju su se školovali i za koju su dali čitavog sebe. Mislim da u tom pravcu morate da razmišljate, a sve dok budete radili na ovaj način, budite sigurni da ćete imati punu podršku i SNS, i njene poslaničke grupe i čitave stručne javnosti u Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Gospodine Arsiću, koliko vremena ima poslanička grupa?
Imate negde oko 155 minuta. Hoće li vam to biti dovoljno?
Gledaću da se uklopi, s obzirom da moj kolega poljoprivrednik nije tu, ja ću morati da govorim za dvojicu. Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih voleo da se nešto kaže, ne samo o beogradskim sudijama, već da se kaže i o 11. i 12. tački dnevnog reda, pošto je objedinjena rasprava. Dakle, o sudijama koje se biraju u Kragujevcu, Ivanjici, Novom Pazaru, Sjenici, itd. Meni se kandidati koji će biti izabrani i njihove biografije izuzetno dopadaju, ja to neću kriti, mada nisam nikada bio pristalica posebno te treće grane vlasti, zbog toga što je 2009, 2010. godine izvršeno reformisanje, bolje reći deformisanje pravosuđa, da se po političkim osnovama, po političkoj podobnosti izabrao veliki broj sudija, dok su svi drugi koji su bili nepodobni odbijeni sa tih funkcija, jer jednostavno nisu se na vreme učlanili u određene političke stranke. Koliko vidim, ovi kandidati su svi živi, verujem i siguran sam da se neće desiti ono što se desilo ovima koji su po stranačkom principu birali sudije, pa sada ako umre, oni ga ne izbrišu iz članstva političke stranke u kojoj se bio učlanio i oni ga po članstvu izaberu za sudiju, onda se ispostavi da su mrtvog čoveka izabrali za sudiju. Takav promašaj više nikada ne sme da se desi bilo kom izboru sudija u bilo kom reformisanju i deformisanju pravosuđa. Mi ovde biramo par desetina sudija. Ja im unapred čestitam, ali mislim da to i dalje nije dovoljno da bi se ispravilo sve ono što je bilo grbo, što se grbo rodilo 2009, 2010. godine. Dakle, to je pravosudni sistem koji je zatečen i na koji građani imaju uveliko primedbe, upravo zbog načina na koji je sprovedena tzv. reforma pravosuđa. Mi kao poslanici svakog dana dobijamo pritužbe na razne postupke određenih sudija koji svojim kvalitetom najverovatnije nisu zadovoljavali, ali su članstvom određenim političkih stranki i te kako zadovoljavali. Bilo je naravno i nepotizma, posebno u Vojvodini, više ne znam koji sudije kome je rod, gotovo da nije moguće sklopiti brakove u određenim sudovima u Vojvodini zato što su većina njih u međusobnom srodstvu. Tako da je gotovo nemoguće da uđu u neku bračnu zajednicu, zbog bliskog srodstva. To je način na koji je nekada biran sudija, odnosno birane sudije, posebno je to bilo izraženo 2009. i 2010. godine. Ja neću govoriti o amnestijama, ko je kako amnestiran, bez obzira što je 2001. godine amnestirano 2000 kriminalaca i amnestirano je čak i braćama uz reku i glavni teroristi na KiM. Za razliku od mog kolege ja to neću govoriti, ali moram reći da je on imao primedbu na privatne fakultete, bez obzira što je on profesor prava, ja mislim da nije lepo tako govoriti o privatnom fakultetu, s obzirom da je sam onaj ko je govorio o privatnim fakultetima kao o vrlo lošim obrazovnim ustanovama, da i sam predaje na privatnom fakultetu i ne treba neko da ceni obrazovanje na privatnim fakultetima po sebi, ukoliko tamo predaje, ukoliko misli da on nije dovoljno dobar, to ne znači da su svi privatni fakulteti loši. S obzirom da ovde nema kandidata koji su pravo polagali u Novom Sadu, gotovo sam siguran da kolega koji predaje na Pravnom fakultetu dr prava, nije njima predavao i time je njihov kvalitet daleko veći. Dakle, nema nikakve opasnosti da su u nekoj neobrazovanosti, što se tiče prava. Dakle, s obzirom da ga nisu polagali pred takvim profesorom, verujem da su i te kako dovoljno kvalitetni, em im on nije predavao, em ne dolaze iz stranke kojoj on pripada, dakle već samim time su ovi kandidati daleko bolji od onih kandidata koji su birani 2009. i 2010. godine. Želim i da kažem da, što se nas tiče, većine poslanika ovde, mi ćemo pokušavati, bez obzira na način na koji je to ranije rađeno, da očuvamo nezavisnost treće grane vlasti, da ona uistinu bude nezavisna, ali se moramo takođe starati, ne samo da bude nezavisna od ove sadašnje vlasti i od ove sadašnje Vlade, već da ove sudije doprinesu da pravosuđe bude nezavisno i od bivše vlasti, jel ja mislim, nažalost, a velika većina mojih kolega to potvrđuje na terenu, da naše pravosuđe, ono koje je 2009. i 2010. godine birano, gde su birani čak i mrtvi ljudi za sudije, dakle to pravosuđe, taj deo pravosuđa nije nezavistan od vlasti, od današnje jeste a od bivše nije i otuda mnoge optužnice koje se vraćaju na doradu, otuda neprecizne optužnice, otuda odluke suda koje nemaju veze sa nekim racionalnim razmišljanjem, otuda tolike primedbe građana. Uglavnom su one proizvod toga što je 2009. i 2010. godine urađeno našem pravosuđu ono što nikada više ne treba da bude urađeno. Pravosuđe mora uistinu da bude nezavisno, ne sme da se desi da neko lice koje je u stranci, u radnom odnosu sutradan bude izabrano, recimo u tužilaštvo za ratne zločine, da tamo vrši određenu funkciju. Kakva je to nezavisnost kada jedan ministar pravde dopusti da se zaposli u stranci, to mi je nekako i razumljivo, koja ga je predložila da bude ministar pravde, a sutradan direktno sa radnog mesta iz stranke ode u tužilaštvo, samim time tužilaštvo je pokazalo prijemom takvog stranačkog kadra, bivšeg ministra pravde, pokazalo svoju zavisnost od bivše vlasti koja je uglavnom generator loših odluku, loših rešenja u izvršenju i svega onoga što naši građani danas susreću, gde u pojedinim mestima ima i jasan spoj kriminala i pravosuđa zato što se nije vodilo računa prilikom reformisanja o reformi pravosuđa, uglavnom se vodilo računa o stranačkoj poslušnosti, o deformisanju tog pravosuđa na takav način i zato kao proizvod imamo razne odluke i presude koje odudaraju i od prava i od pravde. Želim da čestitam svim kandidatima i želim im da budu ono što 2009, 2010. godine bivša vlast nije postigla, dakle da uistinu budu nezavisni i od sadašnje i od bivše vlasti. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku dr Janko Veselinović. Izvolite.
Pošto je prethodni govornik pomenuo jednog profesora prava koji je govorio pre njega, mislio sam da se odnosi na mene, ali samo da ispravim neistinu koja nije prvi put da se čuje iz poslaničkih klupa SNS, ne predajem ni na jednom privatnom fakultetu, ni na jednom privatnom fakultetu, držim predavanje na dva državna fakulteta. Završio sam državni fakultet, magistrirao i doktorirao na državnom fakultetu i kada sam govorio o privatnim fakultetima više sam govorio o onima koji su ih završili a nalaze se u izvršnoj vlasti, a manje o kvalitetu predavanja i profesora na tim privatnim fakultetima. Na tim privatnim fakultetima ima i kvalitetnih profesora, neki su možda i kvalitetniji od profesora na državnim fakultetima, neki su otišli sa državnih fakulteta na privatne fakultete i u tom smislu nisam ulazio u taj deo. Međutim, postoji veoma, veoma sporna činjenica da pojedini visoki držani funkcioneri, na jedan vrlo čudan način završili pojedine privatne fakultete. Hteo sam na ovaj način da otklonim eventualni nesporazum.
Pravo na repliku narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, ja ne znam po čemu se prethodni kolega prepoznao, očigledno da se prepoznao u mojoj diskusiji gde sam govorio o pojedinim profesorima prava koji imaju vrlo loše mišljenje o privatnim fakultetima. Nisam ja izmislio privatne fakultete, oni nisu nastali ni za vreme vladavine SNS, ni za vreme vladavine Narodne seljačke stranke. Dakle, ti privatni fakulteti su nastali za vreme vlasti bivšeg režima i ukoliko nisu dovoljno dobri, ukoliko ne vrše dobro svoju nastavu, krivica nije do sadašnje vlasti koja će na svaki način pokušati da kontroliše rad takvih fakulteta, krivica je do prethodne vlasti. Ja ne mogu da verujem da je prethodni govornik dozvolio sebi da posumnja u neke diplome nekih državnika koji su završili fakultete baš za vreme njihove vlasti. Dakle, fakultete koje su oni ustanovili, završili su ih za vreme dok su oni vladali. Ja ne mogu da verujem da su oni imali fakultete koji su prodavali diplome, ali ukoliko on tvrdi da su takvi fakulteti za vreme njihove vlasti obrazovani i da su za vreme njihove vlasti prodavali diplome, hoću da kažem, pošto su pravosudni organi ovde, da neki tužilac uzme i da pozove mog kolegu prethodnog govornika da dokumentuje svoju izjavu, pošto neće da podnese krivičnu prijavu, koji su to funkcioneri, državni, bivši, sadašnji itd. kupili diplome, završili na tim lošim privatnim fakultetima, koji su ustanovljeni za vreme bivše vlasti. Posebno te primedbe koje iznosi za one studente koji su fakultet završili na privatnim fakultetima koje su oni ustanovili i završili ih za vreme dok su oni vladali. Dakle, na kraju da zaključim da ne dužim, svi su pomalo nestrpljivi, evo ja sam gotovo oduševljen što nijedan od ovih kandidata nije položio pravo kod mog prethodnog uvaženog kolege prof. prava koji je govorio pre mene. Hvala.
Kolega Pavićević nije tu. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoja pravo iz člana 96. Poslovnika? Pošto se niko ne javlja, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 10, 11. i 12. tačke dnevnog reda. [[Mirjana Ivić se obraća predsedavajućem, ali se ne čuje.]] Znači, predsednica kada je otvorila sednicu, nastavila je zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 10, 11. i 12. dnevnog reda. Upravo smo završili i zaključili raspravu. [[Mirjana Ivić se obraća predsedavajućem, ali se ne čuje.]] Pa, vi ste po Poslovniku mogli kada sam pozvao. Ne mogu da vam pomognem, zaključio sam raspravu. Nastavljamo dalje sa radom. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste predlog odluke koja je podnela poslanička grupa Boris Tadić - Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Pre otvaranja pretresa podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Marko Đurišić, predsednik poslaničke grupe želi reč? Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Nemamo prijavljenih za reč, tako da zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda - PREDLOG ODLUKE O IZMENI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste predlog odluke koja je podnela poslanička grupa Srpska napredna stranka, 2. marta 2015. godine. Pre otvaranja pretresa podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Zoran Babić, predsednik poslaničke grupe želi reč? (Ne) Pošto na listama poslaničkih grupa nemamo prijavljenih za reč,zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Sa ovim završavamo današnji rad i nastavak je u utorak sa početkom u 10,00 časova. Zahvaljujem.
Neformalno, u 10,00 časova u utorak počinje ona posebna sednica sa obraćanjem An Braser, a odmah nakon toga ćemo nastaviti sa amandmanima. Samo da tu ne bude zabune. Hvala.