Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 1. Poslovnika Narodne skupštine. Nisam htela da se javljam na osnovu člana 104. zato što verujem da predsednik Narodne skupštine sinoć kada samo završili rad nije namerno obmanula građane Srbije, jer je rekla da jučerašnji radni dan prekidamo zato što u sali nije prisutna većina narodnih poslanika koji su podneli amandmane na zakon o kom smo juče raspravljali. Dakle, ovo je radi javnosti, predsednik Narodne skupštine zna da u Poslovniku Narodne skupštine stoji da svaka poslanička grupa o svakom poslaničkom amandmanu ima pravo i mogućnost da govori 15 minuta. Poslanici Srpske radikalne stranke, a veliki broj naših poslanika je podneo amandmane, bili su u sali i bili smo spremni da razgovaramo o amandmani do daljnjeg. Međutim, radi se o tome da smo se dogovorili još prethodnog dana da promenimo redosled zakona o kojima ćemo govoriti zato što te zakone u ime Vlade predstavlja gospođa Snežana Malović, ministar, žena koja je pokazala spremnost da sarađuje sa narodnim poslanicima. Kako znamo za lepu vest da je gospođa trudna, što joj čestitamo i želimo sve najbolje u tom pogledu, nismo hteli da pravimo probleme. Prihvatili smo tu promenu redosleda i mislili smo, takođe u dogovoru sa ministrom i sa predsednikom poslaničke grupe DS-a, da ne bi bilo u najmanju ruku humano da do jedan, dva, tri sata u toku noći ovde sedi gospođa Malović. Iz tog razloga smo, na osnovu dogovora, sinoć prekinuli rad oko pola devet, a što se tiče poslanika SRS, to znate i vi, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, znaju i građani Srbije, da mi možemo da radimo i 24 sata, to nije nikakav problem. Hvala.
Zahvaljujem. Ovo su informacije komplementarne onima koje već znamo. Narodni poslanik Milovan Radovanović, koji sinoć nije bio u sali u vreme kada je trebalo da nastavimo rad, podneo je amandman kojim je predložio da se naziv poglavlja VI i članovi 51 - 58. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Radeta, pa ćete onda vi.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što vidite, uopšte nije problem da li je narodni poslanik koji je podneo amandman u sali ili nije. Vi, gospođo Đukić-Dejanović, uporno pričate ono što vama odgovara i to, u najmanju ruku, nije korektno. Dakle, poslanici SRS, naša poslanička grupa podnela je veliki broj amandmana na Predlog zakona o agenciji za borbu protiv korupcije. Kolega Milovan Radovanović u ime poslaničke grupe podneo je amandman da se poglavlje VI Postupanje i odlučivanje u slučaju povrede zakona iznad člana 51. i članovi 51 - 58. brišu. Juče smo govorili o razlozima zašto je poslanička grupa SRS podnosila na ovaj način amandmane na ovaj predlog zakona. Svaki put kada raspravljamo i kada u poslaničkoj grupi razmatramo vladin predlog zakona vodimo računa o tome da li je predlog takav da amandmanima može da se popravi, ukoliko skupštinska većina ili predstavnik Vlade želi da prihvati naše sugestije koje iskazujemo kroz amandmane, ili se radi o takvom tekstu zakona da ni amandmanima ne može da se popravi. Kada je u pitanju takav tekst zakona onda mi u Srpskoj radikalnoj stranci predlažemo da se svaki od članova predloga zakona briše. Ponekad vladajuća većina, odnosno poslanici iz vladajuće većine takve naše amandmane smatraju opstrukcijom, što, naravno, nije tačno. Mi imamo pravo na iznošenje stava SRS kada je u pitanju svaki vladin predlog zakona. Ovaj put smo amandmane podnosili tako što smo po odeljcima Predloga zakona predlagali brisanje svih članova, sa istovetnim obrazloženjem da je Predlog zakona o agenciji za borbu protiv korupcije koji nam je predložila Vlada Republike Srbije takav da ne može da bude u pravnom sistemu države Srbije, iz najprostijeg razloga što nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Takođe, objašnjenje Vlade Republike Srbije zašto ne prihvata naše amandmane je uistovetnom tekstu. Ovaj put im to ne zameramo, zato što Vlada može da radi suprotno Ustavu Republike Srbije. Mi znamo da se Vlada ne samo kod predlaganja zakona nego uopšte u svom delovanju ne drži Ustava Republike Srbije. To je ono što nije dobro ne samo za Vladu, nego i za građane Srbije, nije dobro ni za Republiku Srbiju. Mi se svakodnevno iz medija upoznajemo sa informacijama o nekim aferama i najavama nekih afera. Uglavnom se odnose na korupciju u vrhu vlasti. Te korupcionaške afere su vezane za period od 2000. godine do dana današnjeg, upravo za onaj period za koji mi srpski radikali smatramo da je veoma loš za Srbiju i za građane Srbije, kada su na vlasti bili, i još uvek su, predstavnici Demokratske stranke. Najviše je predstavnika Demokratske stranke i visokih funkcionera Demokratske stranke umešano u razne afere kojima se mediji bave. Međutim, problem u Srbiji je u tome što se afere pojavljuju samo na naslovnim stranama novina. Imamo ne znam koliko mafija, pa onda ljudi koje nadležni organi označe kao vođe tih mafija budu određeno vreme u pritvoru, posle toga izađu iz pritvora, da li se vodi postupak, kako se vodi, uglavnom sve se završi po onoj narodnoj - tresla se gora rodio se miš. To znači da ni ova sadašnja Vlada Republike Srbije, kao ni one prethodne, nema ozbiljnu nameru da se na pravi način suprotstavi korupciji i kriminalu. Ako ozbiljno želimo da stanemo na put korupciji i kriminalu, onda pre svega treba da poštujemo postojeće zakone. Verujemda će se gospođa Malović složiti sa činjenicom da u Srbiji imamo normirane, odnosno zakonima obuhvaćene gotovo sve društvene oblasti i da smo i do danas, i pre usvajanja i stupanja na snagu ovog zakona, imali i te kako široke mogućnosti za borbu protiv korupcije. Problem je u tome što vladajuća većina nema volju i nema ozbiljnu nameru da se suprotstavi korupciji i kriminalu. Govorili smo juče o raznim odborima, savetima, komisijama koje su formirane na osnovu nekih zakona koje smo u proteklom periodu donosili. Takođe smo govorili o tome šta su zapravo sva ta regulatorna tela uradila. Učinak je zaista poražavajući i s tim morate da se složite. Ako je postojao neko ili ako je postojalo neko telo koje je bilo spremno da se na bilo koji način suprotstavi korupciji u vrhu vlasti, naravno, uvek su mu stajali na putu oni koji su nosioci korupcije. Ne znam da li je potrebno da javnost Srbije podsetimo, recimo, na sve afere o kojima je vrlo često u medijima govorila gospođa Verica Barać; svaki put se žalila da Savetu kojim ona predsedava država nije omogućila uslove za rad. Problem je u tome... Znate, ne trebaju nama ni agencije, ni komisije, ni saveti, mi imamo pravosudni sistem, imamo organe gonjenja, imamo tužilaštva, imamo sudove i to je sasvim dovoljno da se država i nadležni organi ozbiljno obračunaju sa korupcijom i kriminalom. Ja sam jutros pročitala u novinama, a svakako ste i vi bili u prilici da pročitate, da se gospođa Vida Petrović-Škero žali da dve i po godine nije izabran nijedan novi sudija, da je svaki dan manje sudija u Srbiji, da ljudi odlaze iz pravosuđa iz ovih ili onih razloga i da, recimo, od devet zahteva za razrešenje sudija zbog nesavesnog obavljanja sudijske funkcije tri zahteva uopšte nisu bila ni na Odboru ni u predlogu za dnevni red sednice parlamenta zato što, kako kaže gospođa Škero, nije bilo većine da o tome odlučuje. To jeste problem. Ja sam član Odbora za pravosuđe i upravu i smatram da je nenormalno da takvu činjenicu saznajem iz medija. Evo, danas nije ovde predsednik tog odbora. Volela bih da nam kaže da li je ovo što je rekla gospođa Vida Petrović-Škero istina. Ako jeste, zašto je onda kada smo raspravljali o ovim predlozima za razrešenje sudija i na Odboru za pravosuđe i upravu i ovde u parlamentu neko sklonio ta tri zahteva koja je Visoki savet pravosuđa, odnosno Veliko personalno veće prosledilo odboru i Narodnoj skupštini? Ako se pojavi gospodin Boško Ristić u toku dana, molim da mu se prosledi ovaj stenogram i da obavesti Narodnu skupštinu koja su to tri slučaja, koje je očigledno... Opet kažem, ukoliko je gospođa Vida Petrović-Škero iznela tačne podatke, a nemam razloga da sumnjam da nije, onda je gospodin Boško Ristić dužan da obavesti i Narodnu skupštinu, i javnost Srbije i sve zaposlene u pravosuđu koja su to tri zahteva koje je ovaj odbor i ovaj parlament dobio, a koji su iz nekog nepoznatog razloga sklonjeni. Dakle, pre svega radi javnosti želim da upozorim, što se tiče poslanika Srpske radikalne stranke, mi smo uvek bili spremni i spremni smo da razgovaramo o svakoj temi koja se nađe na dnevnom redu. A zašto toliko dugo nije bilo izbora sudija, to je svakako pitanje najpre za Olivera Dulića. Jer, u prošlom sazivu parlamenta, tačno je, nismo imali priliku nijedanput da raspravljamo niti da odlučujemo o izboru pravosudnih organa. To je i nama bilo čudno, ali, šta ćete, predsednik parlamenta je taj koji nas upoznaje, koji nam dostavlja materijale i mi nikada ne možemo biti sigurni da je sve ono što mi dobijemo zaista sve što je upućeno parlamentu. Gospođo Đukić-Dejanović, ako se kolega Ristić ne pojavi, molila bih da preko službe saznate koja su to tri zahteva koja nam je Visoki savet pravosuđa uputio, a nisu došla ni do Odbora za pravosuđe ni do ovog parlamenta. Svakako, jedan od razloga može biti pokušaj da pravosuđe ne funkcioniše u optimalnim uslovima. Takođe može biti jedan od razloga, ali svesnih razloga vladajuće većine, da se na pravi način ne suprotstave korupciji i kriminalu. Uostalom, mi imamo na delu jedno od najtežih krivičnih dela, a to je prekrajanje izborne volje građana. Evo koliko je dana već prošlo, mi svaki put pokušavamo da ubedimo vladajuću većinu da u ovom parlamentu sedi grupa građana koji su se ogrešili o izborni zakon, koji su počinili jedno od najtežih krivičnih dela a to je prekrajanje izborne volje građana. Vi ih i dalje tretirate kao narodne poslanike, iako oni to nisu i ne mogu biti jer im to ne dozvoljava Ustav Republike Srbije, član 102. stav 2. koji jasno kaže da narodni poslanici svoje mandate mogu da stave na raspolaganje stranci kojoj pripadaju. Svi poslanici Srpske radikalne stranke svoje mandate su stavili na raspolaganje Srpskoj radikalnoj stranci. To što se neko ko je isključen iz SRS drznuo da na taj način uvredi ne samo SRS, nego sve naše birače i kaže da je izgubio ostavke, a nije izgubio nego je ukrao i zbog toga će krivično da odgovara, krivična prijava je već podneta, to je problem o kome treba da se raspravlja upravo u okviru ovog zakona o agenciji za borbu protiv korupcije. Jer, postavlja se otvoreno pitanje da li je eventualno korumpiran neko od tih ljudi od strane kojih je kupljen da bi opstruisao rad opozicionih stranaka, i to upravo u periodu kada su bili nagoveštavani ozbiljni razgovori među opozicijom o tome da se opozicija objedini da bi se na pravi način suprotstavila vladajućoj većini i diktatorskom režimu Borisa Tadića. Odgovore na ova pitanja znamo. Znamo da je upravo Boris Tadić sa Tomislavom Nikolićem, pod pokroviteljstvom američkog ambasadora Mantera, uradio sve to u pokušaju da SRS preotme Vojislavu Šešelju, hvala Bogu, bezuspešno, i da na taj način omogući Haškom tribunalu da ubije Vojislava Šešelja. Hvala Bogu, Srpska radikalna stranka je ostala jedinstvena, najjača opoziciona partija, a na dušu ovih "žutih" ide to što sede građani Srbije, ničim izazvani, u ovim klupama.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 55. amandman je podnela narodni poslanik Maja Laušević. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Lidija Dimitrijević podnela je amandman kojim je predložila da se naziv poglavlja VII i članovi 59 - 62. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, gospođo ministre, ispred poslaničke grupe Srpske radikalne stranke podnela sam amandman kojim se predlaže da se naziv poglavlja VII Plan integriteta, iznad člana 59, i članovi od 59. do 62. brišu. Predlogom zakona o agenciji za borbu protiv korupcije u članovima 59, 60, 61. i 62. predložen je plan integriteta. U članu 59. ovog predloga zakona navedene su mere pravne i praktične prirode kojima se sprečavaju i otklanjaju mogućnosti za nastanak i razvoj korupcije. Članom 60. predviđena je obaveza donošenja plana integriteta od strane državnih organa, organa teritorijalne autonomije i lokalne samouprave, javnih službi i javnih preduzeća. U članu 61. definisana je dužnost organa da odrede lice odgovorno za izradu i sprovođenje plana integriteta, o čijoj se obuci stara agencija, dok je u 62. članu rečeno da i druga pravna lica sem onih koji su navedena u članu 60. mogu doneti plan integriteta. Na njihov predlog agencija može da izvrši procenu integriteta i da predloži preporuke za unapređenje integriteta. Analizom člana 59. videćemo kojim se to merama naročito sprečavaju i otklanjaju mogućnosti za nastanak i razvoj korupcije. Prva mera je ocena izloženosti institucije korupciji. Činjenica je da je institucija izložena korupciji onoliko koliko su oni koji u njoj rade izloženi korupciji. Ocenu o ovome treba da donese lice odgovorno za izradu i sprovođenje plana integriteta. Agencija se stara o obuci tog lica, ali pitanje je kako će to lice oceniti izloženost institucije korupciji. Možda će ocena tog lica biti da institucija u kojoj radi nije uopšte izložena korupciji. To je njegova individualna procena. Naredna mera jesu podaci o licu odgovornom za plan integriteta. Ovde nije navedeno koji su to podaci potrebni. Sledeća mera: opis procesa rada, način odlučivanja i utvrđivanje poslova koji su naročito podložni korupciji. Ovde lice zaduženo za plan integriteta može opisati proces rada i način odlučivanja i utvrditi da unutar institucije u kojoj radi ne postoje poslovi koji su podložni korupciji, i ko će to da ospori? Slede zatim preventivne mere za smanjenje korupcije. Mere za smanjenje korupcije su striktno poštovanje zakona, što u našoj državi nije slučaj. Ovde se donose zakoni koji se ne poštuju i to je osnov za ovoliku korumpiranost u Srbiji. Sve ovo nema nikakvog smisla, jer bi agencija čije se osnivanje želi bila potpuno neustavan organ. Ustav Republike Srbije obavezujući je za sve i niko ga ne sme kršiti. Ako je predviđeno da se državni organi obrazuju Ustavom Republike Srbije, onda se zakonom ne mogu obrazovati drugi mimo onih koji se obrazuju Ustavom. Vlada je u obrazloženju navela da ne prihvata amandman iz razloga što smatra da se Predlogom zakona obrazuje agencija za borbu protiv korupcije, što je u skladu sa članom 97. tačka 16) Ustava Republike Srbije, prema kojem Republika Srbija uređuje i obezbeđuje, između ostalog, organizaciju i rad republičkih organa. Ovi navodi za osnivanje agencije nemaju uporište u Ustavu, tako da se ne mogu osnivati nikakve agencije, direkcije, niti bilo koji drugi organi. Ukoliko postoji volja da se otpočne borba protiv korupcije i da se ona suzbije u kontinuitetu, to će se činiti u okviru određenog sektora Ministarstva pravde, jer su ministarstva jedini po Ustavu ustanovljeni državni organi u okviru Vlade. Osnivanjem agencije dupliraju se organi sa istim nadležnostima, što predstavlja opterećenje za budžet Republike Srbije. Stvara se glomazno birokratsko telo, neefikasno i jako skupo. Odbor za rešavanje o sukobu interesa, koji predstavlja savetodavno telo, prestaće sa radom osnivanjem ove neustavne agencije. Odbor je izneo u javnost svoj stav o Predlogu zakona o agenciji protiv korupcije. Tu, između ostalog, stoji: "Stav je Republičkog odbora da Predlog zakona po svojoj osnovnoj koncepciji, imajući u vidu organizaciju i način rada agencije, ne predstavlja primeren zakonski okvir za prevenciju i borbu protiv korupcije. Agencija, na čelu sa direktorom nadležnim za rešavanje slučajeva sukoba interesa, finansiranja političkih stranaka i političkih kampanja, ne predstavlja bolje rešenje u poređenju sa rešenjima iz postojećeg zakona i sadašnjim konceptom nezavisnog Republičkog odbora koji se sastoji od devet nezavisnih članova specijalizovanih za pitanja sukoba interesa. Odgovarajući zakonski okvir podrazumeva istinski nezavisno antikorupcijsko telo, a uvek je teže pokušati da se utiče na vršenje javnih funkcija ukoliko je antikorupcijsko telo zasnovano na kolektivnoj osnovi nego kada odluke donosi jedna osoba - direktor agencije. Ovaj stav Republičkog odbora proističe iz političkih i pravnih teorija o autonomnim i nezavisnim organima. Stabilnost zaista nezavisnog antikorupcijskog, ili antikorupcijskih, tela je takođe od ključnog značaja u kontroli korupcije i za stabilnost demokratije." Ovako su članovi Republičkog odbora za rešavanje o sukobu interesa prokomentarisali osnivanje agencije, a rezultat je - Odbor više neće postojati. Agencija za borbu protiv korupcije, čak i kada bi bila osnovana, bila bi potpuno neustavan organ. Jasno je onda da jedan takav organ ne može nikome predlagati nikakve mere. Ne može drugim državnim organima, koji su ustanovljeni na osnovu Ustava i čiji je rad legalan, ovaj nelegalni organ nametati obavezu donošenja plana integriteta, niti može da prati donošenje i sprovođenje plana integriteta. Zato se ovim amandmanom predlaže brisanje čitavog sedmog poglavlja i članova od 59. do 62. koji se odnose na plan integriteta.
Reč ima gospodin Stevanović, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada vidite i shvatite da neke članove zakona amandmanima ne možete da promenite ni unapredite, onda ste primorani svakako da predlažete amandmane kojima će se određeni članovi zakona izbrisati. Ako ste pratili, Srpska radikalna stranka je poslednjih nekoliko amandmana koje je podnela podnela upravo u ovom kontekstu da se određeni članovi zakona brišu. To se naročito odnosi na članove zakona koji su obuhvaćeni poglavljima od trećeg pa do šestog. Postoje, naravno, stvari koje su definisane ovim zakonom, a koje objektivno ne mogu ni da se unaprede, niti da se kontrolišu nekim pisanim dokumentima i pre svega zavise od ljudske savesti, od svesti o potrebi za borbom protiv korupcije i, svakako, od ljudske odgovornosti. Ako pročitate, u članu 28. u stavu 1. piše: "Funkcioner je dužan da funkciju vrši tako da javni interes ne podredi privatnom." Ne postoji pisani akt kojim ćete nekoga na koga se ovaj zakon odnosi ili na koga će se primenjivati naterati da se ovako u primeni zakona vlada. Recimo, imate ljude koji su osuđeni na zatvorsku kaznu za neko teško krivično delo i do 10 godina, izađu iz zatvora i treći dan po odsluženju kazne naprave isto ili teže krivično delo i opet ih vrate u zatvor. Imate, recimo, činjenicu da neko izađe na izbore, osvoji poslanički mandat na listi SRS - dr Vojislav Šešelj, posle dva ili tri meseca shvati da je sve to radio pod nekim pritiskom i prinudom, napusti SRS, ali svakako mandat zadrži, baštini ono što pripada SRS. To je ono o čemu pričam, to je ono što pre svega regulišu savest, svest i odgovornost pojedinca. Sada ne može da se kaže da u državnim organima koji objektivno postoje i koji su mogli da se bave ovim problemom do kraja nije bilo savesti, svesti i odgovornosti. Ja ću to potkrepiti jednim primerom, klasičnim. Mislim da je juče neko za ovom govornicom to i spomenuo, a odnosi se na vid korupcije koju je jedna politička stranka primenila u predizbornoj kampanji za parlamentarne izbore. Naravno, ona je bila dominantan faktor u prethodnoj Vladi Republike Srbije i ona je podršku za svoje političke stavove, za koncept evropske Srbije, obezbeđivala na taj način što je kupovala glasače paketima tržišne vrednosti 600 dinara. O tome je bilo dosta reči sa ove govornice. Ima dosta dokaza za to, i pisanih, i snimljenih i na papiru. Gde god se Srpska radikalna stranka sa takvim primerima susretala, mi smo alarmirali nadležne državne organe. Najpre je dolazila policija, konstatovala činjenično stanje na terenu, a onda su, verovatno kako to dužnost nalaže, obaveštavali tržišnu inspekciju, finansijsku policiju, koja je takođe dolazila na lice mesta, konstatovala sve što se na terenu nalazi. Kada je trebalo da se stvari procesuiraju, nailazilo se na jedan zid. Taj zid se obično nalazio u načelstvima finansijskih, odnosno inspekcijskih organa ili, na kraju, u ministarstvima. Iako je postojala odgovornost nadležnih državnih organa, nije postojala politička volja da se država obračunava sa ovakvim stvarima. Naprotiv, najviši državni organi su ovakve stvari i ovakve pošasti promovisali. Ne možete onda dajući takav primer da očekujete da će neko drugi da se vlada u skladu sa određenim zakonima. Mislim da ste formiranjem ove agencije nastavili jednu praksu koju ste započeli pre osam godina, a to je da sve oblasti za koje ste na ovaj ili onaj način zainteresovani regulišete određenim agencijama. Ako se sećate, napravili ste Agenciju za duvan, pa je bila Agencija za privatizaciju i svašta se u tim oblastima dešavalo. Imate poslednji primer, o čemu je bilo mnogo reči juče i prekjuče, ovih dana, a to je Državna revizorska agencija. Država je napravila agenciju, a onda je napravila sve da ona ne profunkcioniše, a ta agencija je jedan od mehanizama kojima bi država mogla da se štiti od korupcije, odnosno kojima bi mogla da kontroliše negativne i loše pojave u oblasti javne potrošnje. Sve ste uradili da je ne stavite u funkciju. Mislim da namere ni ovog puta neće biti ništa drugačije. Ako vidite ko bira upravni odbor ove agencije, shvatate da će on biti izraz skupštinske većine; skupštinske većine koja je nastala na principima na kojima ste nastali, skupštinske većine čiji članovi od juče prete da će da je napuste zbog prisustva tzv. gasne mafije. Čak kažu da će u ponedeljak objaviti određene detalje u vezi sa gasnom mafijom. Onda odete korak dalje pa analizirate ko predlaže članove upravnog odbora i kada napravite analizu i spisak ova agencija će više ličiti na jedan mesni odbor DS-a nego na neko telo koje će se ozbiljno baviti problemom korupcije i kriminala. Na osnovu svega ovoga nameće se jedan zaključak; neko je juče rekao da je sudbina ovog zakona dovedena u pitanje. Mislim da sudbina ovog zakona nije dovedena u pitanje, ona je zapečaćena. On će se iduće nedelje, pretpostavljam, voljom većine, ukoliko vas neki ne napuste, usvojiti. Vratiće se u fioku odakle je i izvučen, da sačeka primenu za godinu dana. Mislim da je ovakvim pristupom ovom problemu sudbina primene ovog zakona u praksi dovedena u pitanje. Mislim da na ovaj način šaljete jako lošu poruku i domaćoj javnosti i svakako onoj koja je za vas verovatno i bitnija, evropskoj. Mislim da na osnovu svega ovoga svi mi u Srbiji ne možemo da očekujemo čak ni sivu, a kamoli svetlu perspektivu.
Da li se još neko javlja? (Ne.) Narodni poslanik Veroljub Arsić je podneo amandman kojim se predlaže da se naziv poglavlja VIII i članovi od 63. do 68. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? Gospodin Tomislav Ljubenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako gledamo ovaj zakon o agencijama koji vi predlažete, to Ustavom nije predviđeno, osnivanje agencije. Takvim rešenjem smanjuje se odgovornost koju protežira ova vlast, a samim tim podstiče se korupcija. U prethodnom periodu imali smo zakone i upravo agencije i savete za borbu protiv korupcije, koji su funkcionisali, ali koje vi niste, na neki način, uvažavali: savet za rešavanje o sukobu interesa, Poverenik za informacije od javnog značaja, ombudsman ili Zaštitnik građana, Uprava za javne nabavke i Državna revizorska institucija. Svim ovim institucijama je zajedničko da ih nijedna vlast od 2000. godine nije podržavala. Poslednji podaci govore da Srbija zauzima 78. mesto od 180 zemalja, kada je reč o nivou korupcije. Ovaj podatak govori da kao zemlja spadamo u red država sa sistemskom korupcijom i da smo zemlja sa vrlo razvijenom korupcijom, da je osnovni uzrok velike korupcije nedostatak političke volje aktuelne vlasti da vlast podvrgne institucijama kontrole koje bi imale veća prava da sprečavaju korupciju, jer je nepoverenje u institucije i neuvažavanje zastrašujuće veliki problem. Pitanje korupcije je izbilo u prvi plan zbog činjenice da korupcija ne samo da sprečava strana ulaganja već u znatnoj meri koči političke i ekonomske reforme. Tajkuni, novopečeni bogataši, utiču na političare i izvršnu i zakonodavnu vlast, pravosudne i druge organe, kako bi se doneli propisi koji bi bili u njihovom interesu, a očigledni primeri su nameštanja prodaja preduzeća tokom procesa privatizacije. Korupcija, po svojoj suštini i pojavnim oblicima, poseduje najopasniji vid privrednog kriminaliteta koji karakterišu prikrivenost, visok stepen društvene opasnosti, mnoštvo raznovrsnih oblika, široka rasprostranjenost, teško dokazivanje u krivično-procesnom smislu, koristoljubivost i specifičan objekat koji ugrožava korupcija. Kada govorimo o pojavnom obliku korupcije u našoj zemlji, možemo reći da se, prema našoj dosadašnjoj krivično-pravnoj praksi, krivična dela korupcije najčešće otkrivaju u poslovanju između državnih ili preduzeća iz javnog sektora i privatnih preduzeća, gde se kao osnivači i rukovodioci privatnih preduzeća javljaju odgovorna lica u državnom preduzeću ili njihova bliska rodbina i prijatelji. Kroz fiktivne poslove sa društvenim ili državnim preduzećem, najčešće kroz finansijske transakcije, vrši se pribavljanje imovinske koristi za vlasnike privatnih preduzeća, odnosno za sebe, zatim drastično obezvređivanje imovine državnih preduzeća, kada se državno preduzeće dovodi do stečaja pa zatim kupi u postupku tzv. svojinske transformacije; preuzimanje njihovih poslova, potom nelegalni dokazi, do izdavanja raznih dozvola za gradnju, prodaje zemljišta i sl. Zatim, pri javnim nabavkama velikog obima, u međunarodnim transakcijama, kao direktno ili indirektno obezbeđivanje bilo kakve materijalne koristi ili neke druge vrednosti date javnom službeniku koji vrši svoje zakonske dužnosti u cilju da dobije ili zadrži neki posao i da za to stekne korist koja mu inače ne pripada po opštim propisima koji regulišu njegov rad. Borba protiv korupcije i njenih pojavnih oblika je veoma kompleksna i zahteva korišćenje posebnih sredstava i metoda, kao i stalno traženje novih. U našoj zemlji veliki problem predstavlja činjenica da se korupcija retko javlja u čistom obliku, kao i to da se krivična dela iz oblasti korupcije teško otkrivaju, a ona koja se otkriju teško dokazuju materijalnim i drugim dokazima potrebnim za složeni sudski postupak, pa je zbog toga u Srbiji mali broj osumnjičenih do sada stvarno i osuđen. Za uspešnu borbu protiv korupcije, koja je još uvek na retoričkom nivou, potrebno je da se osigura nezavisnost, integritet i depolitizacija sudstva, kao i da se osigura princip vladavine prava. Važan put za ostvarivanje društva sa što manjim stepenom korupcije jeste stvaranje moderne, efikasne državne administracije, koja mora biti velika brana korupciji i koja će uz efikasno pravosuđe imati suštinski značaj za iskorenjivanje korupcije. Korupcija se u Srbiji toliko ukorenila da je postala opšta kultura i način preživljavanja pod ovom aktuelnom vlašću. Postalo je normalno da se neko podmićuje i potplaćuje, inače ništa ne može da se obavi. Teško onome u Srbiji ko treba da završi neki posao, kao što je tužba u sudu, dobijanje neke dozvole, odlazak kod lekara. Već nekoliko godina govori se o izrazitoj korupciji u zdravstvu. Do sada nije bilo nikakvog napretka u rešavanju tog problema. Mogućnost zloupotrebe u oblasti javnih nabavki, otvaranje prostora za sukob interesa zbog rada lekara u privatnoj i državnoj praksi i neadekvatno regulisana institucija zaštitnika prava pacijenata doprinose korupciji u zdravstvu. Na prvom mestu po korupciji je carina, na drugom mestu državni vrh, na trećem je zdravstvo, a potom državne delatnosti: policija, opštinske i republičke službe, pravosuđe, državna i privatna preduzeća. Bez obzira na to što zauzima tek drugo mesto, ocena javnosti o korumpiranosti državnog vrha ima najveću težinu, jer ima i najveću odgovornost. Svuda korupcija, afere, stečajna mafija, drumska mafija, univerzitetska mafija, urbanistička mafija, pitanje tajkuna, novonastala situacija oko gasa, gasna mafija i od svega toga ništa kada je u pitanju vlast. Srbija zato godišnje gubi dva posto nacionalnog dohotka po osnovi korumpirane vlasti i korupcije u Srbiji. Hvala.
U vezi sa interesovanjem gospođe Radete, informacija da su predlozi za razrešenje sudijskih funkcija ili funkcija predsednika suda koji su razmatrani, a nisu prihvaćeni, na sednici Odbora za pravosuđe i upravu 22. septembra 2008. godine sledeći: Nebojša Milošević, sudija i predsednik Opštinskog suda u Vladičinom Hanu, Ranko Banković, sudija Opštinskog suda u Prokuplju, i Mirjana Mitić, predsednik Opštinskog suda u Surdulici. Vama je onda sasvim jasno zašto do nas nisu stigli ovi predlozi, s obzirom na član 48. našeg poslovnika koji kaže da Odbor daje mišljenje o predlozima odluka o izboru predsednika sudova i sudija, javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca i drugih funkcionera u oblasti pravosuđa i uprave određenih zakonom i podnosi predloge odluka o prestanku njihove funkcije, odnosno razrešenju. Reč ima gospođa Radeta, po amandmanu.
Hvala, gospođo Đukić-Dejanović, na obaveštenju vezanom za razrešenja sudija. Gospođa Vida Petrović-Škero je u pravu. Vladajuća većina, odnosno članovi Odbora u vladajućoj većini nisu uradili ono što je trebalo da urade na zahtev Visokog saveta pravosuđa i Velikog personalnog veća. Kada je u pitanju amandman koji se odnosi na predlog da se briše naziv poglavlja Prevencija korupcije, iznad člana 63, i članovi od 63. do 68, interesantno je da je ovo već treći amandman a da vi, gospođo predsedniče Narodne skupštine, ne obraćate pažnju na jednu vrlo bitnu činjenicu. Ovo je amandman, lepo u zaglavlju stoji, poslaničke grupe SRS. Amandman je potpisao narodni poslanik Veroljub Arsić. To je bilo u vreme kada je Veroljub Arsić bio poslanik Srpske radikalne stranke. Kako sada taj čovek može i dalje da bude u ovim klupama, da ga tretirate kao poslanika, kada je ovo najbolji dokaz da je on bio poslanik dok je bio poslanik SRS? Sada kada je otišao sa ovim "bolonjcem" trebalo bi da se vodi računa o tome da se takvim ljudima više ne dozvoljava da se lažno predstavljaju, da obmanjuju građane Srbije i, na kraju krajeva, da troše sredstva građana Srbije koja su namenjena za finansiranje narodnih poslanika. Ponavljam, pitanje je kakva se korupcionaška afera krije iza ovoga što su uradili Manter, Tadić i Nikolić, a sa namerom da unište SRS, da pomognu Haškom tribunalu da ubije Vojislava Šešelja. Svakako bi tim pitanjem trebalo da se pozabave svi organi u državi Srbiji, a ne samo poslanici SRS, jer videćete, to će biti problem i za skupštinsku većinu i za funkcionisanje svih organa u Srbiji. Što se tiče Srpske radikalne stranke, oni nama više nisu problem, mi smo stranku očistili od onog što nije bilo dobro u stranci; i dalje smo najjača i najozbiljnija politička partija u Srbiji; imamo i imali smo uvek predsednika stranke, prof. dr Vojislava Šešelja. Mi sa tim nemamo nikakvih problema, ali je nedopustivo da svaki put moramo da intervenišemo zato što se u ime poslaničke grupe SRS ovde pojavljuje kao potpisnik amandmana neko ko više nije narodni poslanik. Kada je u pitanju Predlog zakona o agenciji za borbu protiv korupcije, gospodin Špiro Gutić, građanin koji živi u Beogradu, jutros mi je dostavio pismo i misli da javnost treba da se upozna sa ovim pismom upravo sada kada govorimo o korupciji i kriminalu. Zaista ću to da uradim, vezano je za ovaj amandman i odeljak koji se odnosi na prevenciju korupcije. Neću čitati celo pismo, ali gospodin Gutić želi da preko poslanika SRS upozna poslanike, Narodnu skupštinu sa nepravdom koja je naneta penzionerima koji su penziju zaradili u bivšoj BiH i kaže: "Penzioneri su za vreme rata i sankcija primali penzije po Uredbi Vlade Srbije punih 12 godina; jedno vreme 50% od ukupne penzije, posle toga 60%, da bi se na kraju to završilo sa 70%. Kada je uspostavljen platni promet između Srbije i Federacije BiH, počeli smo primati penziju, onu koju smo pošteno zaradili u Sarajevu i ostalim delovima BiH. Kako je moguće", pita on, "da razliku od navedenog procenta nikada nisu dobili." Gospodin dalje kaže da je pisao šest puta u Sarajevo i da je tek nakon šestog pisma dobio odgovor da kada je pravljen neki dogovor između Vlade Republike Srbije i Vlade Federacije BiH u okviru tog ugovora o sukcesiji nije predviđen ovaj problem, vezano za penzionere o kojima gospodin govori. Dalje kaže da je, na svoju veliku žalost, original tog pisma dao sada bivšem radikalu, dok još nije izdao SRS, Nikoliću, i da se taj original pisma izgubio. Dakle, gospodo iz vladajuće koalicije, koji ste pregovarali i koji pregovarate o pravima ljudi koji su iz bivših republika morali da dođu u Srbiju i ovde žive, pitanje za vas je – na koji način vi to brinete o životima tih ljudi? Ko je umešan u to, gde je nestala ova razlika sredstava o kojima ovaj gospodin piše, a mnogo je penzionera iz BiH koji nikada nisu dobili tu razliku u penziji? Nemoguće je da je to nestalo negde između Sarajeva i Beograda, nego je to verovatno negde podeljeno između Sarajeva i Beograda. To svakako jeste jedna od afera o kojima ovde nikada niste želeli da govorite. Nije to slučaj samo sa penzijama, uopšte, odnos države Srbije prema Srbima koji su iz bivših republika SFRJ, ne svojom voljom, došli da žive u Srbiju je takav da se oni posle ovoliko godina osećaju kao stranci ne samo zato što nisu ovde rođeni, nego zato što se Srbija prema njima odnosi maćehinski. Zato bih molila da stenogram vezan za ovo pismo dostavite Vladi Republike Srbije da bismo dobili odgovor i da bismo i ovom gospodinu i svim ljudima koji su na ovaj način oštećeni mogli da damo pravi odgovor, ali bih molila, ako se i ovde krije neka korupcionaška afera, da i o tome budemo na pravi način informisani.
Zahvaljujem. Razumem primedbu koju mi upućujete, ali s obzirom na to da je amandman podnet do početka načelne rasprave, dakle na vreme, a podnete amandmane predsednik Narodne skupštine upućuje narodnim poslanicima u dalju proceduru, pošto niko nije povukao amandman, ni gospodin Veroljub Arsić, ni poslanička grupa SRS, nisam imala drugu mogućnost nego da on bude i ostane u proceduri. Po Poslovniku, gospođica Nataša Jovanović. Inače, parafrazirala sam članove 145. i 146.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo poslanici, vi ste pravno-formalno u pravu kada se pozivate na ove članove koje ste pročitali zbog javnosti i poslanika. Međutim, to bi bila nemoguća misija, jer taj neko više ne postoji u Narodnoj skupštini, pa ne može ni da povuče amandman u ime poslaničke grupe SRS, jer je kao kofer izbačen. Više nije radikal. Sedi gospodin sada u sali, ali ja ne znam ko je on, šta on predstavlja ovde. Građane? Subota je danas, gospođo Đukić-Dejanović. Za vreme Predraga Markovića ustanovljena je praksa da građani mogu subotom da dođu. Molim vas da nam dostavite spisak građana koji su se prijavili da danas, ove subote, prisustvuju u sali za održavanje sednica Narodne skupštine, da vidimo. Ili su to neka druga lica? Znate, ima tu opasnih tipova. Prema tome, stvar je vrlo ozbiljna i mi moramo da znamo, kad već pristajemo da radimo subotom, da li su to ljudi koji... Oni su u svakom smislu opasni, za malverzacije i mahinacije, za prevare itd. Kada su ove stvari u pitanju, znate, ne može neko ko više nije to da u ime ovako ozbiljne poslaničke grupe povlači amandmane. Sa jedne strane ste vi u pravu, to nije moglo da se izvede, ovo je amandman SRS i nekoga ko je slovio navodno za radikala, ali sada se ispostavilo da su to bili ljudi koji su sve vreme pre svega sami sebe obmanjivali, a onda i sve ljude oko sebe. Hvala.
Gospodin Maraš, po amandmanu, zatim gospodin Ilić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, još jednom moram da izrazim zahvalnost zbog odnosa koji je ministarka Malović do sada pokazala prema samoj skupštini i poslanicima i prema zakonima o kojima smo pričali. Mislim da bi to trebalo da bude uzor za sve ministre u Vladi Republike Srbije, da takav odnos pokazuju prema Skupštini. Javio sam se igrom slučaja povodom ovog amandmana, za razliku od kolega iz SRS koji, verujem, imaju opravdanu sumnju u odnos države prema korupciji, odnosno kroz iskustvo koje nas uči, kroz savet za borbu protiv korupcije, oni su podnosili amandmane da se brišu cela poglavlja. Mi iz LDP-a smo pokušali da ovaj zakon o agenciji popravimo sa nekoliko amandmana, ali moram da kažem da amandmanom na član 46. predviđamo da se taj član briše. Potpuno nam nije jasno otkud, gospođo ministarka, takav član u ovom zakonu. Pročitao bih ga, pošto mislim da je veoma značajan. Član 46. kaže: "Odredbe člana 44. stava 2. do 4. i člana 45. ovog zakona ne primenjuju se na funkcionera koji je odbornik, odnosno član upravnog i nadzornog odbora javnog preduzeća, ustanove i druge organizacije čiji je osnivač opština ili grad. Odredba stava 1. ovog člana odnosi se i na funkcionera koji je član upravnog i nadzornog odbora javnog preduzeća, ustanove i druge organizacije čiji je osnivač Republika, autonomna pokrajina ili grad Beograd, ako ne prima naknadu po osnovu članstva." Slažem se sa vama, gospođo ministarka, jednostavno, došlo je do greške u proceduri i ovaj amandman nije zaveden i nije prošao, znači greška je na nama. Molim vas da još jednom razmislite o tom članu zakona, iz prostog razloga što smatramo da ne postoji nijedan opravdan razlog da opštinski funkcioneri i članovi upravnih odbora u javnim preduzećima, po gradovima širom Srbije, budu oslobođeni obaveze da podnose izveštaje o svojoj imovini. Svi smo svesni da ta preduzeća... Ja mogu da govorim konkretno o gradu iz kog dolazim, o Novom Sadu, gde postoji veliki broj javnih preduzeća koja zaista imaju veliku moć. Postoji velika mogućnost za korupciju. Ne govorim da je bilo, ne optužujem nikoga, ali govorim da nepostojanje obaveze da se prijavljuje imovina za nekog člana upravnog odbora, da se niko ne naljuti, zaista nemam nikakvu lošu nameru, recimo, Zavoda za izgradnju grada ili Urbanističkog zavoda u Novom Sadu... Biti član jednog takvog upravnog odbora je strahovito velika privilegija, ne zbog mesečnih novčanih sredstava nego zbog moći, zbog uticaja koji članovi tih odbora imaju. Molim vas da povedete računa, ako ovo ostane mi ćemo zaista imati otvorena vrata za korupciju u opštinama, gradovima. Ne zaboravite, u Srbiji ima 160 opština. U tim opštinama postoji strahovito veliki broj funkcionera, veliki broj članova upravnih i nadzornih odbora. Drugi stav ovog člana govori da ni oni članovi upravnog i nadzornog odbora javnog preduzeća ili ustanove čiji je osnivač Republika, autonomna pokrajina ili grad Beograd nisu obavezni da podnose izveštaj o imovini ukoliko njihovo članstvo nije plaćeno. Vidite, mislim da se stvorila pogrešna slika u javnosti da se ljudi koji uzmu vlast u Republici, pokrajini, gradu itd. tuku oko upravnih odbora samo zbog plata u upravnim odborima. Malopre smo čuli, pre neki dan, kolike plate u nekim upravnim odborima imaju. Međutim, imate upravnih odbora gde nema naknade. Nije izvor i mogućnost za korupciju samo to što je neko plaćen ili ne kao član upravnog odbora. Moć koju neko ima kao član upravnog odbora, uticaj koji ima stvara mogućnost za korupciju. Kao član upravnog odbora, zajedno sa ostalim kolegama, može mnogima da stvori mogućnost da se finansijski okoriste. Pre svega, to je položaj koji ima. Mislimo da bismo morali o ovom članu zakona da povedemo računa. Nadam se da se i druge kolege iz Skupštine slažu. Ne optužujući bilo koga, zaista mi to nije namera, čisto gledajući u budućnost, biti član upravnog i nadzornog odbora ili funkcioner u opštini a da ne podnosiš izveštaj o imovini... Duboko sam ubeđen da će se svi u ovoj sali složiti da član upravnog odbora, na primer, Zavoda za izgradnju grada u Novom Sadu ima mnogo veću moć nego ja kao narodni poslanik, ili bilo ko ovde, i mogućnost da bude koruptibilan, iz prostog razloga što svi znamo šta taj zavod u Novom Sadu predstavlja, ili Zavod za urbanizam itd., i ako je plaćen, i ako nije plaćen. Znači, govorim vam da ima puno upravnih odbora u kojima članovi ne primaju naknadu, ali zbog svog položaja i uticaja koji imaju oni mogu da omoguće nekome protivpravnu korist i, u krajnjoj liniji, sebi. Hvala.
Reč ima gospodin Velimir Ilić.
Poštovana predsednice, poštovani poslanici, poštovana gospođo ministarka, želim da skrenem pažnju na to da je opozicija želela da svojim amandmanima popravi zakon tako da on bude mnogo bolji nego što je predložen. Na osnovu prakse i iskustva koje smo imali godinama, smatramo da ga treba izuzetno puno popraviti. Borba protiv korupcije se pokreće godinama, a nikada da uđemo u obračun sa korupcijom, ali na jedan pravi i korektan način. Uvek ulazimo "papirološki", to je postalo moderno, ali kad treba da se uradi nešto konkretno onda se prekine. Poražavajuće je to što ovih dana član vladajuće koalicije izađe za govornicu i kaže – najveća mafija je gasna mafija, obelodaniću u ponedeljak ko su mafijaši, ko su posrednici, ko uzima pare, kako i na koji način. Šta mi iz opozicije da kažemo onda? O kakvoj mi agenciji pričamo? O kakvoj borbi protiv korupcije pričamo, ako ljudi koji vrše vlast i koji nam predlažu zakon, agenciju i da se uvede red izađu za govornicu i kažu – to je mafija ogromnih razmera, mi ćemo obelodaniti, upozoravamo Vladu itd.? Prema tome, ja bih zamolio vladajuću koaliciju – sedite vi i raščistite sami sa sobom da li stvarno želite borbu protiv korupcije. Ako želite, dozvolite mehanizme kontrole i opoziciji. Može biti borbe protiv korupcije ako motor te borbe bude opozicija. Opozicija ima interes da pokrene prava pitanja u borbi protiv korupcije. Nemojmo sada pričati o prijavljivanju imovine i nekim "papirološkim" stvarima, a znamo da pola političara prijavljuje svoja preduzeća, svoje firme na tuđe ime. Znamo da su neki ljudi milioneri, milijarderi, a nemaju nikakvu imovinu, nemaju ništa, sirotinja, žive u 50 kvadrata. Kad se pojave negde, odete vani a oni kažu da su oni najbogatiji u Srbiji, a vi kažete - možda. Imaju ono o čemu je bivši ministar pravde Batić govorio - imaju akciju. Ponesu papirče, predaju i podignu koliko hoće, a nemaju ništa od imovine. Mi možemo sad da im zaplenimo, sirotinja puka, nemaju ni šoljice za kafu kada odete kod njih; oni imaju ograničen broj poseta, tuga i nesreća da vas uhvati kad analizirate njih. Zamolio bih da vi iz vladajuće koalicije preispitate svoje ponašanje. Neću da vam sada ovde pričam priče, ali mnogi od vas, gospodo, imaju preduzeća koja rade za državu, za Vladu, dobijaju obavezno poslove na tenderima, da ne pričam o gradu Beogradu, i u celoj Srbiji imaju ogromne firme koje zarađuju milione. Naravno, te njihove firme su pod nekim tamo imenom, a i vrapci znaju čije su to firme. Prema tome, gospodo, sedite i raščistite to sa sobom. Te registracije na tuđe ime – vi ćete im tražiti sutra da zaplenite imovinu, a oni ljudi nemaju ništa. Prema tome, moramo to raspraviti. Mi smo zato i želeli da malo razgovaramo i da amandmanima to popravimo i dovedemo u red, ali, kao što vidite, amandmani su bili odbačeni. Vi donosite određene zakone, evo, zakon o sukobu interesa, formirate ekipu, a niko to ne poštuje, to ni za koga nije obavezujuće. Sad da vam neko kaže da ste u sukobu interesa, to kao da vam je rekao "dobar dan", vi kažete - ništa, guramo dalje, ne diramo ništa, a oni tamo kažu - pa jesu u sukobu, Ustav kaže, zakon kaže, a mi kažemo - to nas ne interesuje. Znači, gubimo vreme ovde šminkajući neke zakone, donoseći neke zakone koje niko ne poštuje. Prema tome, političke partije imaju velika preduzeća. Političke partije imaju elektronske medije, a to je zabranjeno, i mi to dobro znamo, da vode kampanju 24 sata i niko ne sme da ih dira. Nemaju ni dozvole, nemaju ništa, rade šta hoće. Prema tome, ovaj javašluk koji je nastao i u medijima vrlo je problematičan. O tome treba razgovarati. Zato imamo korupcije koliko god hoćete. Korupcija je na svakom koraku. Korupcija je na svakom ćošku, a mi formiramo neke agencije koje će opet biti neko slovo na papiru. Naravno, neko ko ne bude politički ili partijski podoban platiće ceh. Vrtećemo to malo po medijima i sve će proći onako kako ne valja, jer ništa se dobro ne događa. Imali smo aferu vezanu za profesore, fakultete, mito; pohapšeni ljudi, svi vraćeni na posao. Više ne znam da li neko pominje carinsku mafiju. Rekli smo, u Vojsci je bila najveća pljačka u istoriji Srbije. Šta je bilo sa tim? Ništa. Niko više i ne pominje. Otvori se neka afera kad se nešto interesantno dogodi, da se malo piše, da se zabašuri nešto što je vrlo važno, da se provuče i, naravno, idemo dalje. Ovo što se sad dogodilo, što je gospodin Čanak za ovom govornicom rekao, mi očekujemo u ponedeljak i o tome moramo da raspravimo, da li je poskupljenje gasa od 60% za građane nastupilo zato što je mafiji bilo malo. Mafija hoće više. Kaže, kada vi u vlasti imate, hoćemo naš deo, mora da bude znatno veći. Ovde smo slušali neka objašnjenja koja su bila neprilična jednom parlamentu, da se to obrazlaže na takav način. Poskupeti gas 60%, i neko iz vladajuće koalicije da objasni zašto se poskupljenje vrši, to je katastrofa. Mislim da Vlada treba da spere tu ljagu sa sebe ili da podnese ostavku. Druga stvar, poskupeti priključke telefona za tri puta, poskupeti impuls za 100%, to je nemoguće, za to nema opravdanja. Dolazi zima, narod je u velikom problemu, Srbija se već počela smrzavati. Videli ste da su temperature jutros niske u brdsko-planinskim područjima. Kad dođe zima biće mnogo problema. Prema tome, molim vas, vi u vladajućoj koaliciji raščistite o čemu se ovde radi. Od ponedeljka očekujemo jedno ozbiljno objašnjenje u odnosu na ove optužbe Nenada Čanka. Mi smo saglasni sa njim da ovo treba da se preispita i podržavam ga od sveg srca da se ovo obelodani, bez obzira na to što se politički ne slažemo, ali načeo je jednu temu koja je vrlo interesantna i moramo je izgurati do kraja.
Gospođa Marina Raguš, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po osnovu članova 225. i 226. Gospodin Ilić je dao dobar šlagvort za ovo što želim da apostrofiram sada, a i tokom današnjeg dana. Ova priča se ne završava ovde. Naravno, ova priča će se nastavljati i narednih dana. Jedan od razloga zašto poslanici SRS često izlaze na osnovu ovih članova jeste upravo jučerašnja sednica Odbora za energetiku i industriju sa koje je u medijima prenet samo stav gospodina Čanka, koji najavljuje obračun sa, kako on kaže, gasnom mafijom, a samim tim i organizovanim kriminalom. Poslanici SRS, koji se obračunavaju sa kriminalom već dugi niz godina, jedva čekaju da vide dokle će gospodin Čanak da ide i šta će to značiti u krajnjem zbiru. Mi smo samo zahtevali i tražili od ministra energetike i industrije da nam objasni na koji način misle da će građani da ispoštuju tu obavezu. Ovo je zbog javnosti. Sada da pređem na konkretnu stvar zašto sam se, zapravo, javila. Naravno, koristim prisustvo uvažene ministarke gospođe Malović; zaista vam se po ne znam koji put zahvaljujem što vrlo strpljivo i predano pratite izlaganja političkih neistomišljenika i zaista me polako ali sigurno uveravate da ćete nešto preduzeti po pitanju onih problema koji nas muče. Pre izvesnog vremena dr Vojislav Šešelj je morao da se u Haškom tribunalu izbori za osnovno pravo na pravično suđenje tako što je štrajkovao glađu. To je potpuno nedopustivo u okviru međunarodnog javnog prava i onoga što se zove osećaj za pravdu. Na prvom mestu apelujem na vašu kvalifikovanost, profesionalnost i osećaj za pravdu. Mi smo pre neki dan napomenuli da je tužilaštvo Haškog tribunala podnelo podnesak kojim se traži nametanje advokata dr Vojislavu Šešelju, što u konačnom zbiru znači životnu ugroženost. Ovo je uvertira za ono što sada pokušavam da konkretizujem. Ruska Federacija nam je, naravno, tada izašla u susret. Da nije bilo angažovanja ruske diplomatije dr Vojislavu Šešelju ne bi bili ispunjeni zahtevi i taj čovek, kao pritvorenik osumnjičen za određene zločine, koga štiti prezumpcija nevinosti, ne bi imao životne mogućnosti da dalje nastavi svoj pritvorenički život. Ono što je vrlo značajno jeste da je gospodin Čurkin na 63. sednici Generalne skupštine UN izrazio osnovanu sumnju u nepristrasnost Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju, i to obrazložio na sledeći način... Izvinjavam se ako prekoračujem vreme, ali samo da završim misao, ovo je vrlo značajno i hvala vam na razumevanju. Dakle: "Rusija ima dosta razloga da sumnja u nepristrasnost suda, posebno posle oslobađanja Ramuša Haradinaja, optuženog za mučenja i masovna ubistva srpskog stanovništva. Prvi put u istoriji međunarodnog pravosuđa svedoci u tom delu bili su podvrgnuti neprikrivenim ucenama i zastrašivanju. Često su bili i fizički uklanjani. Porazno je što su takva dejstva izvršavana u atmosferi potpune nekažnjivosti, bez obzira na prisustvo međunarodnih snaga na Kosovu", rekao je Čurkin, zaključivši da će to "ostati neizbrisiva crna mrlja na reputaciji Međunarodnog suda za bivšu Jugoslaviju". Mi sa ovog mesta, jer nam je to jedino mesto sa koga možemo da apelujemo na formiranje pravičnog i pravednijeg sveta, već godinama upućujemo na ovo isto. Sada konkretizujem pitanje: šta će Ministarstvo pravde da uradi po pitanju ljudi koji su bili podvrgnuti brutalnom dejstvu Ramuša Haradinaja? I, naravno, da ponovim pitanje, šta će uraditi u situaciji nametanja advokata bilo kom pritvoreniku Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju? Nas su juče zvali neki strani novinari. Bliži se završna strategija Međunarodnog tribunala; postoji opravdana sumnja da će predmeti da se završavaju mnogo brže nego što pravda to dozvoljava. Nas interesuje šta će Ministarstvo pravde da uradi kada su u pitanju državljani Srbije, a jesu pritvorenici Haškog tribunala?
Narodni poslanik Paja Momčilov podneo je amandman kojim je predložio da se naziv poglavlja IX i članovi od 69. do 72. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Momčilov ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, vidim da vam se moji prethodnici zahvaljuju; ja neću da vam se zahvaljujem, ja bih vas pohvalio zato što ste, ako gledamo ranije ministre koji su dolazili u ovaj dom i kako su se ponašali, vi stvarno jedan svetao primer. Elem, da pređem na sam amandman. Vi ste čuli izreku samog amandmana koji sam podneo ispred SRS. Naime, kao što smo i rekli, videli ste da smatramo da čitav zakon ne bi trebalo donositi. Evo, smatrao sam da i poglavlje IX sa naslovom Evidencija i zaštita podataka, koje sadrži članove od 69. do 72, takođe treba brisati. Neko bi mogao da kaže da se radi o svojevrsnom političkom nihilizmu nas srpskih radikala, koji samo negiramo potrebu za jednom savremenom evropskom zakonskom regulativom. Dozvoliću sebi, u okviru vremena koje imam, da vas ubedim da mi srpski radikali iz racionalnih razloga smatramo da nije potrebno uvođenje ove agencije. Vi ste već mogli da čujete pravni aspekt, dobro obrazložen od strane naših pravnih eksperata. Gospodin Martinović je detaljno elaborirao ovu materiju i ne bih se zadržavao na tome. Ako pogledamo ono što vi nazivate put u Evropu, putem usvajanja evropskih konvencija i pravila koja je potrebno usvojiti, sigurno znamo da je dosta toga usvojeno, ali interesantna je jedna stvar - da vi nešto od toga i niste usvojili. Postavlja se pitanje zbog čega to niste usvojili. Ujedinjene nacije su 31. oktobra 2003. godine donele Konvenciju protiv korupcije, mi smo to ratifikovali 2005. godine i to nije sporno. Krivično-pravna konvencija o korupciji Saveta Evrope je doneta 21. januara 1999. godine i mi smo je ratifikovali 2002. godine. Međutim, Dodatni protokol, donet 15. maja 2003. godine, gde se govori opodmićivanju arbitraže, bilo strane bilo domaće, da to mora biti sankcionisano zakonima, mi nismo ratifikovali. Pitanje je zbog čega to nismo ratifikovali. Građanskopravnu konvenciju o korupciji je doneo Savet Evrope 4. novembra 1999. godine. Opet nismo ratifikovali. Zbog čega nismo ratifikovali, to je pitanje koje je za mene nejasno. Naime, šta ova konvencija predviđa? Ona predviđa zaštitu građana koji su oštećeni koruptivnim radnjama. Vidite, u devetom poglavlju, u članu 72. vi ovde i te kako brinete da zaštitite funkcionere koji bi, eventualno, bili oštećeni nekom lažnom dojavom i ako se utvrdi da oni nisu krivi. Šta je sa građanima? Konvencija koja nas je obavezivala da to potpišemo, zašto nije potpisana? Da li je potpisana? Možda u međuvremenu, ministarka mi kaže; onda nisam dovoljno informisan. Ono što je sasvim jasno, našim ulaskom u Savet Evrope mi smo postali deo GREKO tima. To je telo koje se bori, grupa zemalja koja se bori protiv korupcije. Ono što je interesantno, mi smo od tog tima posle jedne inspekcije koju su oni obavili 2005. godine od 12. do 17. septembra dobili 25 tačaka koje treba da ispunimo. Naravno, posle toga smo dobili i strategiju. Ono što čovek treba da prizna, imamo čitav niz zakona, neću ih nabrajati sada, koje smo usvojili i kojima bi navodno trebalo da se borimo protiv korupcije. Ono što je za mene sasvim dovoljno i interesantno, izmenama Krivičnog zakonika iz 2002. godine doneto je poglavlje o koruptivnim radnjama u zdravstvu, sudstvu i da ne nabrajam sada kako to zakon sve reguliše. Time je učinjen korak napred i definisano je na još precizniji način gde sve može da se nađe korupcija tako da se sa njom onda može boriti. Takođe, Zakonik o krivičnom postupku i čitav niz drugih zakona su doneti, menjani upravo u ovom cilju. To nije sporno. Ono što jeste sporno, sporno je kako mi stojimo sa korupcijom. Moje kolege su već ovde govorile. Prema Galupovom istraživanju, a "Transparensi internešnal" takođe daje tu analizu, mi smo na 79. mestu od svih zemalja. U Evropi postoje tri zemlje koje su iza nas, svi to znamo, da ne ponavljam, Makedonija, Crna Gora i mislim da je BiH; onda idu sve ostale zemlje. Ono što je indikativno, prema njihovim merenjima, mi se od 2003. godine nismo baš mnogo ni pomerili, popravili smo se samo za 1,1 indeksni poen, kako oni to računaju. Praktično, tapkamo u mestu. Interesantnija je jedna druga stvar. Interesantno je to što predsednik GREKO-a gospodin Kos, on je Slovenac, kaže, otprilike, da usvajanje zakona neće biti dovoljno, jer se u praksi čini veoma malo da se korupcija obuzda, štaviše imamo primere, kao i u slučaju zdravstva, da od 11. decembra stupaju na snagu propisi koji direktno pospešuju korupciju i primer su sukoba interesa. Znači, sve ove zakonske propise koje smo doneli, ocena je Saveta Evrope i postoje ozbiljne zamerke, niko ovde ne sprovodi, ne sankcioniše se korupcija i to je veliki problem i biće sigurno ukoliko budete želeli u tu Evropu. To je već opšteprihvaćen stav i od domaće stručne javnosti koja se bavi ovim problemom, da imamo takvu situaciju. Ako gledamo kakva je situacija što se tiče korupcije, još malo bih se zadržao, nadam se da ne zloupotrebljavam vašu pažnju, smatra se da je zdravstvo najkorumpiranije. Izašao je opet "Transparensi internešnal" ove godine i u Beču su dali saopštenje kako je po svetskom barometru korupcije, što je opet radila Galup agencija, u svetu najkorumpiranije zdravstvo. Lekar sam i mene to na neki način interesuje i pogađa. Vidite kakva je situacija sa našom zemljom kada je zdravstvo u pitanju: prema indeksu korupcije Svetske banke prošle godine, to je bilo na jednom savetovanju, bili smo na četvrtom mestu, a to je ovaj grafikon ovde koji je prikazan na toj konferenciji. Ko je gori od nas? Tadžikistan, Moldavija i Maroko. Ostali nisu interesantni da se nabrajaju. I u zemlji su rađena ta istraživanja kako to izgleda u zdravstvu. Onda nas je "Nova srpska politička misao", nas iz zdravstva, opet stavila na čelo. Po jednoj njihovoj studiji i istraživanju, zdravstvo je najkorumpiranije - 18,9% ljudi smatra da smo korumpirani, a onda ide Vlada, pa policija itd. Ono što je poslednje i najsvežije, "Stratedžik marketing" je 2007. godine radio studiju za novinare. Oni su se interesovani da li su oni korumpirani i, hvala Bogu, i njima i nama, eto, nisu mnogo korumpirani. Političari su tu najkorumpiraniji, pa sudije. Onda mene ne čudi to što Okružni sud u Beogradu može da donese ovakvu presudu i što Okružni sud u Kragujevcumože onakvu presudu da donese, kada su, evo, ovako visoko rangirani. Nažalost i zdravstvo se tu nalazi, odmah. Kako ne bi bilo da radikali stalno kritikuju i da su to večito babe koje kukaju nad zlom sudbinom ovog naroda, evo, neko iz vašeg najbližeg društva, vaša rođačka familija, tako da kažem, Fond za otvoreno društvo, u saradnji sa Helsinškim odborom za ljudska prava u Srbiji, Centrom za obrazovne politike i Ambasadorima životne sredine, objavio je izveštaj o stanju ljudske bezbednosti za 2005. i 2006. godinu. Velika publikacija, jedna velika knjiga. Evo zaključka, kaže: "Zdravstvo u Srbiji trenutno liči na kuću bez temelja. Na prvi pogled, sve je lepše i bolje ali je sistem pun manjkavosti, nestabilan i neodrživ. Nedostaje čvrsta i jasna zakonska regulativa, a pri tom se ni zakoni ne sprovode i ne poštuju, a obiluju lošim rešenjima". Sada čitam zbog ovog drugog dela i nastavka koji se tiče korupcije, kaže ovako: "Nesumnjivo prisutna, od sitnog podmićivanja medicinskog i nemedicinskog osoblja, preko sticanja funkcija i stručnih zvanja, do pojedinih krajnje sumnjivih tendera za nabavku medicinske opreme i izvođenje građevinskih radova". Molim vas, vi znate koliko se investiralo para u zdravstvo, u izgradnju i obnovu kapaciteta. Ko uopšte govori o tome da li u našoj zemlji postoji ta korupcija i ko se time bavi? Kada mi tražimo da dobijemo relevantne podatke onda nailazimo na zid ćutanja, nailazimo na jedan neprobojni bedem. U ovom trenutku 40 projekata u zdravstvu ide,a29 je već završeno; manjim delom su finansirani od međunarodne zajednice, donacijama, a najvećim delom su finansirani kreditima. Ali, kada pitamo ko su izvršioci, ko je koliko dobio i za šta, to ne može da se dobije, a kada hoćemo da saznamo šta je sa tim što je završeno, to nigde nećete naći, ni na sajtovima Ministarstva zdravlja, niti bilo gde. Moj prethodnik ovde je bio gospodin Velja Ilić. On je u "Kuriru" juče, prekjuče dao izjavu da su dve velike korupcionaške afere otkrivene i u Ministarstvu zdravlja. Optužio je, čini mi se, gospodina Dinkića, a ako grešim izvinite. Zašto pričam celu ovu priču? Uvećavanjem broja ovih agencija i nečinjenjem, vi već imate gomilu zakona koje ne primenjujete. Sada namećete još jednu instituciju na grbaču ovom narodu da je izdržava, a pitanje je kakav ćete uopšte efekat imati. Neću da govorim o birokratiji, a ona jeste veliki problem. Maks Veber je smatrao da je ona nešto što je idealno za jedno organizovano društvo. Da se manemo toga, da vidimo mi kako stojimo sa zaposlenima u upravi, Vladi itd. Kritikovan je Milošević i njegovo vreme da je tada bila skupa Vlada i da je bio aparat preglomazan. MMF i oni koji znaju insistiraju na tome da se smanji administracija u Srbiji. To vi dobro znate. Šta vas briga za to, vi to ne poštujete. Evo dokaza. Godine 2001. u javnoj upravi bilo je zaposleno 8.099 ljudi, 30. aprila 2007. godine 21.276, bez MUP-a, BIA, Ministarstva spoljnih poslova, Ministarstva odbrane i Uprave za zavodske sankcije. Maj 2008. godine - 27.891 zaposleni, bez MUP-a i BIA. Šta radite? Uvećavate jedan glomazan, parazitski aparat i pravite skupu državu, a MMF vam kaže - skrešite administraciju. Tako vi to radite. Cvetkovićeva vlada - dva ministra više. I, šta su se dosetili? Pazite kako su lukavi Srbi: kada su im skrenuli pažnju da je taj aparat u Vladi veliki oni su broj državnih sekretara počeli da uvećavaju, neće, tobož, ostale savetnike. Vi sada umesto 44 imate 49 državnih savetnika. Mislim da Ivica Dačić još nije odredio svoje, čekamo da ih odredi. Savetnik ima svoj aparat, svoj kabinet i to i te kako vuče troškove. Vidite vi sada kako to izgleda - 80 funkcionera danas ima na raspolaganju 24 časa automobile; 126 vozila Uprave je za naše ministre i za njihovo opsluženje. Ali, nije to sve, mi imamo posebno, ministarstva imaju svoje vozne parkove. Evo, ja znam za Ministarstvo zdravlja i kazaću vam: imate 282, plus imate 128 vozila za sanitarnu inspekciju, u redu; 49 za zdravstvenu inspekciju, u redu; pet - inspekcija za lekove, u redu; osam jedinica za implementaciju projekata za rekonstrukciju kliničkih centara, osam automobila za nešto što još visi u vazduhu; sam Sekretarijat ima 16 automobila, naravno, to su najluksuzniji automobili. Čemu to? Kada se sve to ima na umu, onda imamo situaciju kakvu imamo. Zbog toga mi imamo skupu državu, partijsku državu, jer u taj aparat ulaze i partijski poslušnici i simpatizeri, oni koji prethodno popune pristupnicu, pa budu primljeni i onda, naravno, imamo ovakvu situaciju. Mi iz SRS apelujemo - sprovodite zakone, neka organi gonjenja rade svoj posao, sudije neka sude i biće nam bolje. Upravo zbog toga mi danas nemamo pare za studente, pa oni protestuju, dižemo ovako drakonski cene. (Predsedavajuća - Gordana Čomić: Vreme za poslaničku grupu je 15 minuta i 30 sekundi, podsećam vas da je vreme iskorišćeno.) Evo, upravo završavam. Zbog toga vas mi pozivamo da ne glasate za usvajanje ovog zakona.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Nataša Jovanović podnela je amandmankojim je predložila da se naziv poglavlja X i članovi 73 - 77. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Gospođo potpredsedniče, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon je zakasnela reakcija, doduše samo u pokušaju, Vlade Republike Srbije zato što sve dosadašnje pozitivne zakonske norme nisu sprečavale Vladu da se bori protiv korupcije. Sam naziv - agencija za borbu protiv korupcije je nedovoljan i u ovakvom pokušaju zato što su kriminal i korupcija zaista tesno povezani. Ne možete da kažete da je neko korupcionaš i u nekoj korupcijskoj aferi, neki državni funkcioner, to je neka blaža varijanta, jer uglavnom su svi državni funkcioneri na najvišim položajima od 5. oktobra do današnjeg dana umešani u najgore moguće kriminalne aktivnosti. Kada kriminal i korupcija uzmu stvar u svoje ruke, što se kaže nož i pogaču, onda se dese demokratske promene, je l' tako? Tako je bilo i posle 5. oktobra. Nije prošlo ni godinu dana, gospođo Malović, a predsednik naše stranke prof. dr Vojislav Šešelj je sistematski, temeljno i veoma ozbiljno, precizno počeo da obaveštava javnost o povezanosti vrha državne vlasti i korupcionaša koji pripadaju političkim strankama tog DOS-ovskog konglomerata sa organizovanim kriminalom i korupcijom u našem društvu. Nije im bilo dovoljno što su preko raznih švercerskih kanala sticali ogromno bogatstvo, već su tada budžet Republike Srbije vešto počeli da koriste za svoje svrhe, da se enormno bogate i da uredbe Vlade Republike Srbije kroje na način koji će njima omogućiti da stiču bogatstvo. U tome su, pre svega, učestvovali potpredsednici DOS-ovske vlade. Evo, tu je jedan u sali, gospodin Korać, koji naravno nije imao veze sa tim mafijašima i korupcionašima, nije se bavio tim švercom i biznisom, to pouzdano znam, ali zato jedan drugi jeste, bivši šef gospođe Nade Kolundžije, i možda je i to razlog što je ona otišla od njega, odnosno priklonila se ovom drugom DOS-ovskom jatu. Predsednik Šešelj je objavio pet knjiga iz tog antimafijaškog i antikorupcijskog ciklusa, a njihovi nazivi su: "Ubistvo ministra odbrane Pavla Bulatovića", "Glogov kolac u dosovskom srcu", "Dosmanlije kao novi janičari", "Četnička sablja nad dosmanlijskom glavom" i "Stanko Subotić - Cane Žabac, kralj duvanske mafije". To je, u stvari, zbornik sabranih sudskih spisa, konferencija za novinare tokom 2001. i 2002. godine, sve do poslednjeg dana; mislim da je poslednja konferencija na tu temu o organizovanom kriminalu, korupciji, mafiji održana u sedištu naše stranke 21. februara, a znate da je 24. februara 2003. godine prof. Šešelj dobrovoljno otišao u haški kazamat. Dakle, on je pokrenuo celu lavinu i taksativno nabrajao ko su ti ljudi, po imenima i prezimenima, iz jednog, iz drugog, iz trećeg klana, koji funkcioneri iz kojih stranaka su tesno povezani sa njima, kakvu materijalnu korist stiču, kako pljačkaju državni budžet i na koji način izvrgavanjem zakona prave sebi protipravnu korist. Naravno, pošto je on veoma pametan čovek, zaista inteligentan, do razmera genijalnosti, on se nikada nije rukovodio time - aha, danas ću da krenem samo na ove koji su okupljeni oko Čovićevog jata, pa ću to da radim deset dana. Ne, nego je jednog dana jedne, pa druge; kako odalami jedan mafijaški klan, sledećeg dana drži konferenciju, pa onda sledeće. Tako je pravio jasnu sliku, kockice, povezivao je ljude i događaje, od onoga ko je upao u Saveznu upravu carina preko onih koji su bili potpredsednici Vlade i ministri u Vladi. Tako, jedan od načina za sticanje enormnog bogatstva malopre pomenutog bivšeg potpredsednika Vlade bilo je – evo, svedok je, žao mi je što je izašao i gospodin Čedomir Jovanović iz sale, to svakako zna i gospodin Mićunović, iako nije bio ministar u toj vladi, ali gospodin Korać sigurno – insistiranje tadašnjeg potpredsednika Čovića da se stopira donošenje uredbe o zabrani prevoza cigareta preko Kosova i Metohije. Zbog čega? Zato što je za svaki šleper cigareta on direktno dobijao na ruke, sebi u džep 100.000 evra, odnosno 100.000 maraka u to vreme. Da ne govorim o umešanosti Šiptara Ekrema Luke, kao i drugih koji su bili na čelu Savezne uprave carina u našoj zemlji i koji su direktno pripadali vrhu vlasti. Sada izgleda, gospođo Malović, da vi sedite u jednoj vladi koja je okupljena oko stručnih ljudi, kompetentnih za ovu ili onu oblast, ali to je isti milje u kome se vi krećete, samo vi ste sada u insitutucionalnom smislu oslobođeni toga da pored vas sedi neki takav mafijaš, ministar ili potpredsednik Vlade, izuzimajući naravno Božidara Đelića. Ali, kada pogledate ko su ti ljudi u strukturi vlasti, koji su u institucijama našeg sistema ostali i dalje da koriste mogućnost da pljačkaju državni budžet, javna preduzeća i da se bogate na narodnoj muci i da izbegavanjem zakonskih propisa stiču to bogatstvo, onda vam je situacija ista ili gotovo nepromenjena. Zašto to kažem? Zato što mnogi akteri te duvanske mafije, na primer, nikada nisu na ispravan način procesuirani. Prethodna vlada je pokrenula jednu akciju, ali mogu vam reći da je to zaista smešno, jer onaj ko je glavni organizator i ko je bio, na kraju, povezan sa Zoranom Đinđićem kao prvim premijerom u tim tzv. demokratskim promenama nikada nije odgovarao za to. Pravda jeste spora ali je dostižna i samo je pitanje dana kada će se iza zatvorskih rešetaka naći onaj drugi krak te iste duvanske mafije, a to je Milo Đukanović, koji je krenuo putem separatizma i uništavanja svega što je srpsko u Crnoj Gori. Ono što je veoma važno jeste da mi i dalje imamo pouzdane informacije koje na ovaj ili onaj način nastojimo da energično saopštimo javnosti. Dolazimo do toga, gospođo Malović, da dr Vojislav Šešelj, predsednik naše stranke nije... Kao pravnik i kao žena koja se nalazi na čelu tog resora, a verujem da pratite sudski proces na RTS-u, odnosno odloženi snimak, vi vidite da je to smešno, da su oni svedoci koji se tamo pojavljuju, kao onaj preksinoć, blago rečeno, retardirani, da ne znaju šta pričaju, da su tamo instrumentalizovani, da govore besmislice i gadosti o dr Vojislavu Šešelju. Sada imate jasnu situaciju zašto je tada morala da bude napisana optužnica protiv njega. U tim danima, kada je ona tako sklepana i pisana, on je prozivao svu tu mafiju, i ko je sve iz vrha državne vlasti povezan sa tim licima. Čovek je to objavio u svojoj knjizi. Naravno, kada se radi o svemu onome što nije stigao, pošto je kupio avionsku kartu od svog novca (ni dan-danas mu to nije Haški sud platio) i otišao, mi smo, njegovi saradnici i pre svega ljudi koji obavljaju izdavačku delatnost "Velike Srbije", odštampali knjige u kojima smo jasno pokazali da je svaka reč bila tačna i da on stoji iza svake reči, kao i svi mi. Zašto? Zato što se država nije bavila organizovanim kriminalom i korupcijom. Toliko su bili zaštićeni i toliko su i dalje miljenici režima kojim su kriminalci zaštićeni (gospođo Malović, to su razmaženi mafijaši) da kada policija i dođe (ostaviću vremena jednom od, kako su ga u javnosti prozvali, eksperata za ta pitanja, on će reći šta ima, kolegi Vukoviću), oni prema svojim operativnim saznanjima i prema zakonu dalje ne mogu da deluju jer dolazi blokada i stopiranje tog procesa, upravo iz vrha vlasti. Gde se mi nalazimo? U jednom začaranom krugu. Niko neće da poveruje da će ti bivši ministri i potpredsednici Vlade da odgovaraju, ili poslanici. Gde vam je Radulović? Gde se nalaze svi ti ljudi koji su zloupotrebljavali svoj položaj kao izabrani funkcioneri? Dakle, ovo je smešno. Pre svega sam tražila brisanje kaznenih odredaba zbog činjenice da ova agencija ne može da se nađe u ulozi koju kao jedan paradržavni organ ne može da ima prema Ustavu. Država je trebalo do sada zaista ozbiljno i temeljno da se bavi pitanjem kriminala i korupcije kroz Krivični zakonik i kroz sve druge zakone i da se mafija nađe iza zatvorskih rešetaka. Ali, oni i dalje nesmetano pljačkaju i rade šta god hoće. Možemo, gospođo Malović, a verujem da će to biti, pošto ćete da izglasate ovaj zakon, dobra pouka i dobar put i za ovog novoizabranog direktora koji će da vodi buduću agenciju, da poklonimo svih ovih pet knjiga našeg predsednika. Tu su na preko 5.000 strana jasno prikazane mafijaške delatnosti i sudski procesi koje je on otpočinjao. Koliko su njegove knjige vredne i koliko mogu da rasvetle sve okolnosti pod kojima se dešavala pljačka države i naroda govori izjava ovog guru vođe, zaista nisam iznenađena što ga danas nema, koji predvodi ovu političku sektu, ove građane... Znate, možda je njihov metod takav da guru mora subotom da meditira i da mantra, možda ne radi ništa subotom, stvarno ne znam, ali u svakom slučaju, koliko je... Morala sam malo da se našalim, ali je žalosno što takvi i dalje sede u Skupštini. Koliko je svaka ta knjiga bila važna, i sve što je objavio i sve što je rekao, rizikujući život i uprkos pretnjama upućenim njemu i njegovoj porodici, govori izjava tog nesrećnog Nikolića koji je bio toliko godina zamenik našeg predsednika. Pre dve godine Tomislav Nikolić je na pitanje novinara "Novog reportera" odgovorio – znate, kad nas ne bude, i u Srbiji kakva treba da postoji kao odgovorna država, svaki će seljak reći: "Imam imanje, imam traktor, imam stoku i imam knjigu dr Vojislava Šešelja". Da, tako će da kaže svaki čestiti građanin i svaki srpski seljak, ali nažalost, Tomislav Nikolić ništa nije naučio iz knjiga prof. dr Vojislava Šešelja.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Jadranko Vuković. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi je tri minuta i 30 sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, samo ću da se nadovežem na diskusiju mojih prethodnika. Naravno, držaću se teme i izneću vam jedan konkretan slučaj koji potvrđuje tvrdnju i gospodina Ilića, i Marine Raguš i svih mojih prethodnika da se ne možemo boriti protiv korupcije ni agencijama ni zakonima ako ih ne primenjujemo. Naravno, slažem se, da bismo se protiv korupcije borili, korupcija ne sme biti u vrhu vlasti. Navešću samo jedan primer kako su u sprezi aktuelni režim i ova grupa građana, konkretno Tomislav Nikolić. Umesto da se njime bave nadležni organi, oni ga ovih dana forsiraju i žele od njega i njegove grupacije da naprave stranku. Ovaj slučaj koji ću vam izneti vezan je i za ovo što je iznosio gospodin Ilić o gasnoj mafiji, odnosno gospodin Čanak. Želim da i ja sa ovim primerom dam doprinos borbi protiv gasne mafije. Naime, krajem 1996. godine, Tomislav Nikolić odlazi u Švajcarsku, to mi znamo, srpski radikali, jer nije krio od nas, na dogovore i razgovore o projektu izgradnje termoelektrane na gas u Novom Sadu. Podsećam vas da su svi mediji propratili to, i državni, ko je sve bio prisutan na otvaranju tog projekta. Ceo projekat vodila je kompanija "Mentor enerdži", registrovana u Švajcarskoj 2005. godine. Kompanija je napravljena da bude nosilac izgradnje termoelektrane u Novom Sadu. Akcionari kompanije bili su Majkl Virsmer, Džia Čavdija, Manuel Vernli, Bit Kalin i Milan Bačević sa 18 posto vlasništva u kompaniji. Milan Bačević je prijatelj Tomislava Nikolića. Sin Tomislava Nikolića je oženio ćerku Milana Bačevića. To je jako bitno da znate. "Mentor enerdži" je sklopio ugovor sa ruskom kompanijom "Tehnopromeksport", koja je trebalo da obezbedi projekat i izgradnju termoelektrane Novi Sad, kao i neophodne količine gasa od "Gasproma". Veza kompanije "Mentor enerdži" sa Tomislavom Nikolićem i Skupštinom grada Novog Sada bio je u to vreme kontroverzni biznismen Branko Crnogorac. To je onaj čovek što je otvorio banku a nije imao para u njoj, pa su mu je ugasili. Direktor kompanije "Mentor enerdži" je Manuel Vernli, major švajcarske obaveštajne službe i saradnik britanske obaveštajne službe, inače aktivan i prisutan na Balkanu tokom devedesetih godina. Glavni finansijer kompanije "Mentor enerdži" je Aleksandar Kiržnjev, ruski emigrant koji živi i radi u Americi, a iz Rusije je pobegao posle velike afere vezane za dugove, potraživanja, prilikom koje je oštetio mnoge ruske kompanije. Jedan je od najvećih finansijera Republikanske partije u SAD. Godine 2007/2008, posle saznanja ko u stvari stoji iza kompanije "Mentor enerdži", "Tehnopromeksport" i "Gasprom" se povlače iz projekta. Znači, dame i gospodo, Rusi beže od kriminalaca. Ovaj Aleksandar Kiržnjev, pošto je u međuvremenu osuđen na kaznu zatvora u Americi, daje Majklu Virsmeru 20 miliona evra. (Predsedavajuća: Četiri minuta i 30 sekundi.) Dozvolite, završiću brzo. Ovo je jako bitno, gospođo Čomić, vi ste iz Novog Sada i ubeđen sam da se i vi borite protiv korupcije i kriminala. Dozvolite mi, za minut ću završiti. Virsmer daje na raspolaganje 20 miliona evra jer Kiržnjev biva osuđen u Americi. Majkl Virsmer investira novac Kiržnjeva u projekat termoelektrane na gas u Novom Sadu, međutim, oko četiri petine novca uzimaju akcionari za sebe privatno, zajedno sa domaćim partnerom. Domaći partneri su Bačević i Toma Nikolić. Kiržnjev izlazi iz zatvora iz Amerike posle tri godine i postavlja pitanje svog novca. Tada shvata da je najveći deo novca raspoređen među akcionarima i kreće sa sudskim sporovima. To ćemo dobiti u narednom periodu. Svega oko tri miliona dolara je potrošeno za stvarne troškove vezane za projekat. Projekat nikada nije zaživeo, niti je kompanija dobila bilo kakve licence, niti dozvole od grada Novog Sada, niti od Vlade Republike Srbije. Za obezbeđenje dozvola i licenci bio je zadužen... (Predsedavajuća: Pet minuta i 30 sekundi.) ... Milan Bačević, koji je neko vreme, pre Manuela Vernlija, bio generalni direktor firme "Mentor enerdži". Hvala vam, gospođo Čomić, samo toliko.
Da li se još neko javlja za reč? Narodni poslanik Momir Marković je podneo amandman kojim je predložio da se naziv poglavlja XI i članovi 78 - 83. brišu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? Reč ima Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je ona demokratija posle oktobarske revolucije zapljusnula Srbiju, takoreći grunula u Srbiju, prvi od zadataka koje je sebi postavio dosovski režim bila je borba protiv korupcije i kriminala. Podsećam vas da je jedan od potpredsednika Vlade, pokojni Vuk Obradović, odlukom Vlade određen da krene u žestoku borbu protiv kriminala i korupcije. I, krenuo je nesretnik, a kada je shvatio, odnosno kada je došao do dokumentacije da, bez obzira na to što su tada crveni vladali, korupcionaške afere mirišu, prvo malo mirišu a onda su žestoko bile obojene žutim, dakle, glavni nosioci tog kriminalnog miljea su dolazili iz samog vrha DOS-a, njemu je naprasno taj resor oduzet i prva kazna mu je bila da je bio smenjen sa mesta potpredsednika Vlade. Zatim je DOS formirao Savet za borbu protiv korupcije i kriminala. Pre toga je bila još neka institucija, ne mogu tačno da se setim ko je popunio taj međuprostor između Obradovićevog resora i novog saveta koji će sada žestoko da se obračuna sa korupcijom i kriminalom. Verica Barać, koju ste vi izabrali za predsednika tog saveta, takođe je krenula u razotkrivanje afera, ali vrlo brzo su joj počeli potkresivati krila, upravo vladajuća nomenklatura. Doveli ste je u situaciju da je mogla nešto da pronađe, ali je morala da zadrži za sebe. Nigde nije smela da to objavi, ne samo pod pretnjom da će biti smenjena nego i pod mnogim drugim pretnjama, čak i kada je u pitanju lični integritet. Rodno mesto korupcije u Srbiji je DOS, u bilo kom agregatnom stanju, da li onaj izvorni ili ovaj preinačeni, ili ovaj prepravljeni, ili ovaj dopravljeni, ili ovaj nedopravljeni, sasvim je svejedno. DOS je izvor korupcije, rodno mesto, matična knjiga kriminala u Srbiji. Pre nego što pređem dalje, moram da obavestim građane Srbije da je sinoć gradonačelnik Beograda na najprostiji i najvulgarniji način ispsovao odbornika Srpske radikalne stranke gospodina Zorana Ognjanovića, samo zbog toga što ga je podsetio na neke korupcionaške i kriminalne afere u Beogradu, što njega, što njegovih prvih, drugih, trećih i ostalih saradnika. Naravno, ja ne opravdavam Đilasa, ali mogu da razumem, jer je Đilas revoltiran. Prvo, kako može neko da otkriva to što se radilo tajno da sada bude javno, a sa druge strane, on je to mesto gradonačelnika zaradio. Zarada može da bude i plaćena, zarada može da bude i trgovina, ja neću ništa da prejudiciram, ali zna se kako se to rešava: koliko to košta – toliko; tras pare, tras roba. Završena priča. Ima indicija da su neki koji je trebalo da budu u vrhu gradske vlasti posle toga počeli da kupuju satove od devet i po hiljada evra, da piju vino od hiljadu evra, da nose odela od hiljadu i po evra. Pre tome, Đilas je to pošteno platio. Dakle, podsećam vas da je DOS krenuo sa aferama odmah; 6. oktobra je jedan od vaših doglavnika (nije poglavnik) natakao čarapu na glavu, uzeo pušku i još trojicu i uleteo u Narodnu banku. Šta je bilo sa trezorima u Narodnoj banci, šta je bilo sa onim što se u trezorima nalazilo? Ja ne bih sada da licitiram, ali znam pouzdano da su neke umetničke slike basnoslovne vrednosti koje su bile u registru Muzeja istorije Jugoslavije, samo date Narodnoj banci da stoje na zidovima, nestale. Da vas podsetim na Carinu: čuveni Zabunović, koji je bio jedna od perjanica te dosovske "buldožer revolucije", uleteo je u Carinu i naterao Kertesa da potpiše da dobrovoljno napušta mesto direktora Carine. Prvo što je uradio (posle ste ga vi uhapsili), pokupio je sve svoje fakture i sva svoja dugovanja carinska i pocepao, sklonio u stranu. Naravno, kome će ako neće prvo sebi da uradi. Da vas ne podsećam sada dalje na onaj čuveni Kipar. Nekoliko vaših ministara je tada išlo. Išao je Velja Ilić i našao na Kipru četiri i po milijarde dolara - ostale su na Kipru. Išao je Vladan Batić, utvrdio je da su i dalje na Kipru četiri i po milijarde dolara, srpske pare koje su iznete u vreme sankcija. Ne znam ko je još sve išao. Ode Mlađan Dinkić da utvrdi da tamo ima četiri i po milijarde dolara, ali se više nisu nalazile na Kipru, nego su otišle na neka Sejšelska, Bahamska, Devičanska i razna druga egzotična ostrva i čini mi se da je to... I Kajmanska, tako je, gospodine Milivojeviću, nisu mogle tolike pare na jedno ostrvo. Ostrvo bi potonulo. Meni se čini da su te pare koje se sada pojavljuju u ovim privatizacijama u stvari naše pare, koje je Dinkić sačuvao na tim egzotičnim ostrvima i sada njima kupuje naše fabrike, našu zemlju. Naše pare za našu zemlju i sve ostade naše. Doduše, i Dinkić je. Malo je više vaš. Kada Srpska radikalna stranka bude preuzela vlast onda će biti naš; odnosno, ministar policije, pa će on biti njegov, odnosno direktor Uprave za izvršenje zavodskih sankcija; tada će Dinkić biti njegov. Izmišljate, dame i gospodo iz "žutog preduzeća", razna tela, organe, institucije. Razvodnjavate sistem i nijedna od tih institucija ne može ništa da uradi. Birokratizacija. Gospodin Paja Momčilov vam je lepo rekao da ste broj zaposlenih u upravi podigli od osam na 28 hiljada, 28 hiljada. Trebalo je da se plate oni koji su vam lupali u šerpe, oni koji su vam u stvari predvodili one koji su lupali u šerpe, predvodili one koji su nosili barjake "buldožer revolucije", koji su palili Skupštinu itd. Nema ništa za džabe. Besplatan sir je, kako reče jedan svojevremeno, samo u mišolovci. Sve se ovo, dame i gospodo poslanici i građani Srbije, ne radi radi otkrivanja i suzbijanja kriminala i korupcije. Naprotiv, čim se afera otkrije, priča se o njoj tri dana, a četvrtog dana se otkrije nova afera; napravili ste ih onoliko da svakog drugog dana može da se otkriva po jedna, ona stara ide pod tepih. Nijedna od institucija vlasti nije uzela da raščisti aferu po aferu, nego ova pod tepih, pa sad pričamo o sledećoj. Gasna će za kratko vreme da ode pod tepih, jer će se pronaći da je opet vlast na volšeban način opljačkala za enormne pare Srbiju, građane Srbije. Tako će i ova gasna afera da splasne, osim ako ne nađete cenu Nenadu Čanku sa dva javna preduzeća, ili kako već rešavate te probleme, i onda će i on da se smiri. Konačno će da shvati da cena mora da bude tolika. Ponavljam pitanje - zašto za domaćinstva ne ide prirodni gas koji se proizvodi u Srbiji, u Vojvodini se iz naših nalazišta uzima, koji je daleko jeftiniji od uvoznog gasa i zašto se domaćinstva opterećuju sa ponderisanom cenom? Cena uvoznog gasa je daleko veća, cena domaćeg gasa je manja; onda se izjednači i napravi se ta ponderisana cena, pa se tu ugradi država. Drugo pitanje je - zašto se država ne odrekne marže? Pogledajte cenu benzina, polovina ide državi. Zašto se država u ovom slučaju ne odrekne marže na prirodni gas koju uzima? Izmislili ste gasnu mafiju. Nije to gasna mafija, to je žuta mafija, samo menja agregatno stanje. Jer, kad su bile cementare u pitanju onda je bila cementna mafija, kada je gas u pitanju onda je gasna mafija, pa prosvetna mafija, pa drumska mafija, sve su to vaši. Da nije one narodne da "vrana vrani oko ne vadi", odavno biste svi zaglavili u zatvoru. Pojavi se samo poneko koga optužite i procesuirate; to je onaj ne što nije krao, nego što nije delio. Na kraju, da se vratim na amandman. Podneo sam amandman na naziv poglavlja XI i članove od 78. do 83. sa predlogom da se brišu. Vlada kaže da ne prihvata amandman iz razloga datih u obrazloženju za neprihvatanje amandmana narodnog poslanika Aleksandra Martinovića. Moram da pročitam ovaj deo, amandman se odnosi na naslov i članove od 78. do 83. Prvi: "Danom početka primene ovog zakona prestaje da važi Zakon o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija", do člana 83. koji kaže: "Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u 'Službenom glasniku RS', a primenjivaće se od 1. oktobra 2009. godine." Ostavili ste godinu dana da pozavršavate poslove, da podignete tepih, da gurnete još nešto ispod njega, da ova vaša mafija u raznim agregatnim stanjima završi posao i tek onda ćete početi da primenjujete ovaj zakon. Da ste hteli, Verica Barać i pokojni Vuk Obradović su mogli da završe posao i da saseku mafiju u korenu. Ne treba vam nikakvo radno telo, nikakva grupa, nikakav savet i odbor, ne treba vam nikakva agencija. Ima dovoljno sredstava da se mafija saseče u korenu. Naše pravosuđe ima sposobne, školovane, poštene i časne sudije. Pri tom ne mislim na gospođu sudiju iz Kragujevca i ovaj slučaj u Okružnom sudu u Beogradu. Svi ostali rade časno, čestito i pošteno. Znam da je pravosuđe u teškoj situaciji i kadrovski i materijalno, ali rade svoj posao pošteno. Imate mehanizme da zaustavite mafiju. Niste to uradili, neće vam ni agencija. Ovo što je simptomatično ovde, kaže - ne prihvata se amandman iz razloga datih u obrazloženju na amandman gospodina Martinovića. Amandman gospodina Martinovića se odnosi na članove1. i 2, gde se tumače izrazi upotrebljeni u ovom zakonu, gde se nabraja kako će se sve zvati koji od delova ove agencije, šta je povezano lice, šta je privatni interes itd. Kakve veze ima moj amandman sa amandmanom gospodina Aleksandra Martinovića, pa da obrazloženje bude isto? I kakve veze imaju član 1. zakona i članovi 78 - 83. zakona? Apsolutno različiti članovi. Mislim da je ove ljude koji pomažu gospođi ministru u pripremanju ovoga mrzelo da napišu drugo obrazloženje. Ne mogu da kažem da nisu sposobni, vrlo su sposobni, bar su prepisali zakon iz nekih zapadnih zemalja, zbog toga je i neprimenljiv. Sposobni su da prepišu, pa su bar mogli da prepišu neko drugo obrazloženje koje je podobnije amandmanu koji sam podneo. Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da u danu za glasanje pritisnete zeleno dugme i glasate za ovaj amandman. Onda ćemo bar sprečiti vlast da ove zakone koje sad donosimo takoreći po hitnom postupku... Jer, na vanrednom zasedanju su svi ovi zakoni bili po hitnom postupku, što pre, Evropa ne može da čeka, a sada odlažemo za godinu dana. Predlažem da usvojite ovaj amandmane i sve amandmane koje su podneli poslanici Srpske radikalne stranke, a i one amandmane koje su podneli neki građani koji su tada bili poslanici Srpske radikalne stranke. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Milan J. Nikolić podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 82. doda novi član 82a. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 83. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Snežana Malović želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona o agenciji za borbu protiv korupcije, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O FINANSIRANjU POLITIČKIH STRANAKA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Veroljub Arsić, Igor Bečić, Milan Škrbić, Lidija Dimitrijević, Milorad Buha, Sreto Perić i Mirko Munjić. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, opet podsećanje, kao što je bio slučaj sa ovim prethodnim zakonom o kojem sam govorila, imamo amandman poslaničke grupe SRS podnet 25. septembra 2008. godine, a u ime poslaničke grupe amandmane je tada potpisao narodni poslanik SRS Veroljub Arsić. Što se tiče nas srpskih radikala, neprihvatljivo je, a na osnovu Ustava Republike Srbije i nemoguće, da Veroljub Arsić, koji je isključen iz SRS, i dalje sedi ovde kao narodni poslanik. To je problem o kojem skupštinska većina ne želi ni da razgovara, niti želi da reši pitanje otetih amandmana SRS, odnosno pitanje koje je direktno vezano za izbornu volju i izbornu krađu. Podsećam sve narodne poslanike i javnost u Srbiji da se izborna krađa smatra jednim od najtežih krivičnih dela, da su određene sankcije za kršenje izborne volje građana. Ne može niko više od ovih isključenih članova SRS da kaže, nikada zapravo nisu ni mogli, a pogotovo ne sada, da je neko od njih pojedinačno zaslužan za rezultat, odnosno da neko od njih misli da ima pravo da raspolaže sa 15.000 glasova koje je osvojila Srpska radikalna stranka po svakom poslaničkom mandatu. Jer, očigledno je da oni koji sada ovde izigravaju i glume narodne poslanike, a to nisu, da njihove vođe (ne zna se samo sa sigurnošću koji će biti prvi, kako će to da podele, pošto kažu da imaju dva lidera), ta dva lidera, javno iznose stavove da oni neće imati politički program, da neće imati nikakvu ideologiju, da su oni granice velike Srbije sveli na granice Bajčetina - Beograd. Dakle, da su birači SRS od njih to tada čuli, sasvim izvesno ne bismo imali ni ovaj broj mandata, odnosno ovaj broj glasova, zato što birači SRS glasaju za SRS zbog ideologije SRS, ideologije srpskog nacionalizma, zbog prof. dr Vojislava Šešelja koji je predsednik SRS. Sasvim sigurno je da neko ko se sada odriče svega toga, ko se preko noći promenio, ne može da baštini volju birača, odnosno glasove SRS. Uostalom, ni Ustav Republike Srbije to ne dozvoljava. Ne znam koliko čovek mora moralno da padne da bi pored svih ovih primedaba mogao i dalje da sedi u poslaničkoj klupi, da troši pare građana Srbije, a poslanik nije. Naravno, to će ceniti birači u nekom narednom periodu, ali mi srpski radikali želimo da se izborimo za ono što je pravo SRS, a to su mandati koji su osvojeni na poslednjim parlamentarnim izborima. Mi ćemo svaki put i svakodnevno da vas podsećamo da ste vi, gospodo iz vladajuće koalicije, saučesnici u ovom krivičnom delu, da su, zapravo, Boris Tadić i Tomislav Nikolić ovo uradili zajedno sa američkim ambasadorom, odnosno pod njegovim pokroviteljstvom, ambasadorom Manterom, sa kojim se Nikolić sastajao javno, kako se hvali, a time je samo potvrdio da se i ranije sastajao tajno. Nažalost, mi to nismo na vreme znali. Naš predsednik dr Vojislav Šešelj je na vreme upozoravao i znao je šta se dešava, ali nije imao kome da govori. Znate, po onoj narodnoj, "baba dala dinar da uđe u kolo, dala bi pet da izađe". Ušli su u šta su ušli, to je njihov problem. Sasvim sigurno da će jednoga dana doći i pod udar Krivičnog zakona i pod udar ove agencije o kojoj smo malopre raspravljali i koja je, uzgred budi rečeno, neustavna, ali to je nešto što će rešavati neki drugi organi. Mi želimo, pre svega, zbog naših birača, da skrećemo pažnju na činjenicu da su Srpskoj radikalnoj stranci oteti mandati i da je za to odgovoran diktatorski režim Borisa Tadića. Kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka, mi smo predložili pojedinačno brisanje svih sedam članova ovog predloga zakona, iz prostog razloga što je ovaj zakon proistekao iz zakona o agenciji za borbu protiv korupcije, koji sada ima određene nadležnosti kada je u pitanju finansiranje političkih stranaka. S obzirom na to da smo već dva dana objašnjavali da je ova agencija neustavna, da to nije državni organ, onda je logična posledica da i ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka ne može biti primenjen. Hvala lepo. Sami ste potvrdili malopre, usvajanjem ova dva amandmana kolega narodnih poslanika iz poslaničke grupe SPS-JS, da vi zapravo niste spremni ni na borbu ni na obračun sa korupcijom i kriminalom i da je sve ovo što mi ovde radimo zapravo bacanje prašine u oči. Vi ste u samom predlogu zakona predvideli da on stupa na snagu 1. oktobra 2009. godine, a prihvatili ste amandman da primena zakona o agenciji za borbu protiv korupcije počne 1. januara 2010. godine; zatim, da je funkcioner koji obavlja više javnih funkcija na dan početka primene ovog zakona dužan da se u roku od 90 dana od dana početka primene ovog zakona izjasni koju će javnu funkciju vršiti i dalje. Dakle, zakon donosimo navrat-nanos, radimo petkom do kasno, radimo subotom, donesete taj zakon, on stupa na snagu u roku od osam dana od dana donošenja, ali se primenjuje tek 1. januara 2010. godine. Onda oni koji potpadaju pod sankcije koje je ovaj prethodni zakon predvideo mogu od 1. januara 2010. godine još 90 dana da se baškare na dve, tri, pet, sedam, ne znam koliko funkcija i da se u međuvremenu opredeljuju koju će funkciju da izaberu. Ovo je zaista toliko neozbiljno i toliko neodgovorno da ostavlja bez reči svakoga ko se ozbiljno bavi ovim poslom! Bilo bi dobro, gospođo Malović, evo, samo zbog ovog što sam sada navela, da prihvatite naše amandmane i da povučete iz procedure, u ime Vlade Republike Srbije, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka, jer u ovom predlogu zakona stoji da će on stupiti na snagu 1. oktobra 2009. godine. Pre toga kažete u članu 6: "Bliži sadržaj izveštaja iz člana 14. stav 2. i člana 16. stav 5. i evidencije iz člana 16. stav 4. zakona direktor agencije", govori se o ovoj agenciji za borbu protiv korupcije, "dužan je da uredi u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona." E sad, kako će taj direktor da postupi u skladu sa ovim zakonom 30 dana od dana stupanja na snagu zakona, za koji kažete da stupa na snagu 1. oktobra, a on će biti direktor tek nakon 1. oktobra 2009. godine, 1. januara 2010. godine? Dakle, ili je trebalo da se sami sa sobom dogovorite i da ovde pred narodne poslanike izađete sa nekim ozbiljnim predlogom, ili nemojte da se igrate sa nama. Šta ste vi zapravo hteli ovim? Ovim zakonom o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka u članu 1, na koji je ovaj amandman i podnet, kažete: U Zakonu o finansiranju političkih stranaka u članu 14. stav 1. reči "Republičkoj izbornoj komisiji" zamenjuju se rečima "Agenciji za borbu protiv korupcije". I, umesto ministra, nadležan je direktor agencije. Ovo se odnosi na izveštaje koje nakon svakih izbora RIK-u podnose političke partije koje učestvuju na izborima. Pošto se rad političkih partija finansira iz budžeta Republike Srbije, odnosno sredstvima građana Republike Srbije, onda trošenje tih sredstava može da kontroliše samo nadležni organ, Ustavom predviđen, a već smo konstatovali da je ova agencija kojoj biste vi prepustili ovaj posao neustavna i nije državni organ. Ona će se formirati na način o kojem smo juče govorili. Biće tu neki direktor, neko, naravno, iz vladajuće koalicije. Vi zapravo želite da kontrolu nad finansiranjem stranaka i izveštaje o finansiranju stranaka, izveštaje o finansiranju u toku sprovedenih izbora, da sve to stavite pod šapu jednog čoveka, odnosno jedne političke partije - Demokratske stranke. Zašto ovo tvrdimo? Republička izborna komisija je, kao i Odbor za finansije, napravljena na paritetnom odnosu u odnosu na broj mandata u Narodnoj skupštini i onda tu svakako može da postoji i treba da postoji određena kontrola i može da se očekuje da to mogu biti nepristrani organi. Vi nama sad ovde pričate o nekome ko će biti vanstranačka ličnost i za koga vi tvrdite da će biti nepristrasan, a naravno da nema šanse da ćete za direktora te agencije izabrati nekog ko nije po volji DS. Onda, kada Tomislav Nikolić izađe i kaže da je njemu lično Mišković platio neko rentakar vozilo i da je njemu lično Mišković platio neku televizijsku emisiju, onda će to sa tim nekim vašim budućim direktorom, s obzirom na to da sve ovo radi sa Demokratskom strankom i Borisom Tadićem, ostati nezabeleženo. Kažem - lično, zato što je finansiranje SRS uvek bilo i biće isključivo u skladu sa zakonom. Nijedan nadležni organ po statutu SRS nije upoznat sa tim činjenicama koje je Nikolić iznosio, kao što nismo imali ni odluku Centralne otadžbinske uprave na osnovu koje je eventualno mogao da se podigne kredit koji je Nikolić potpisao bez valjanog ovlašćenja i zbog kojeg smo, naravno, podneli krivičnu prijavu jer je na taj način oštetio, odnosno opljačkao kasu SRS, a sve sa ciljem da stranku oslabi. Krajnji cilj je, zapravo, da pomogne Haškom tribunalu da tamo ubiju predsednika naše stranke dr Vojislava Šešelja. Ponavljam, Srpska radikalna stranka je jača nego ikada, ponosna na svog predsednika i na njegovu junačku borbu u Haškom tribunalu, kao što smo uvek bili. Očekujemo ga, očekuje ga Srbija, očekuje ga njegova porodica, na žalost Tomislava Nikolića i njegovih pulena. Verujemo u Boga i da će doći živ i zdrav.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
U skladu sa članovima 225. i 226, u trenutku kada dve političke stranke, DS i SPS, potpisuju ugovor, sporazum, deklaraciju o pomirenju, sasvim je svejedno, to je počelo pre tridesetak minuta, mi, evo i u skladu sa ovim novim zakonom koji će početi da važi od 2010. godine, ne znamo kojim će novcima te dve stranke platiti viski i kolače kojima zalivaju i zatrpavaju taj sporazum o pomirenju. Voleo bih da postavim pitanja pre svega, i nadam se da ću dobiti odgovor, u skladu sa Poslovnikom, u roku od osam dana, prvom potpredsedniku Vlade Republike Srbije i predsedniku SPS-a gospodinu Ivici Dačiću. S obzirom na to kakve je SPS imao stavove dok smo raspravljali u ovom parlamentu o više rezolucija o Kosovu i Metohiji, kakve je stavove imao o Euleksu, kakve je stavove SPS imao, pa i sam gospodin Ivica Dačić, za vreme kampanje (na osnovu koje se valjda dobijaju glasovi) o Euleksu i o planu Martija Ahtisarija, želeo bih da ga pitam, i očekujem odgovor u pisanom obliku, da li je SPS promenio politiku, pošto vidimo da učestvuje u povećavanju cena gasa, telefonskih usluga, moguće i PDV-a, što je udar na standard građana, a pričalo se o socijalno odgovornoj Vladi. Da li još uvek stoji na istim stanovištima kada je u pitanju plan Martija Ahtisarija i Aneks 10, na osnovu kojeg se stacionira Euleks na Kosovu, da li to podržava, s obzirom na to da je ranije govorio da ne podržava? Da li se slaže sa predsednikom Tadićem, sa kojim sad potpisuje sporazum, koji kaže da je Euleks prihvatljiv na Kosovu i Metohiji? Da li se slaže sa ministrom Bogdanovićem koji je juče izgovorio da je potrebno veće prisustvo Evropske unije na Kosovu i Metohiji? Ako je potrebno, svi mi znamo, govorili smo u kom obliku, ali sigurno ne ono što je posao Euleksa - da instalira institucije države Kosovo, što mu je posao po Aneksu 10 plana Martija Ahtisarija, i da pravi nesposobnoj šiptarskoj vlasti na Kosovu državu, jer, naravno, kriminalci ne mogu da je naprave. Znači, ponavljam još jednom, tražim da mi gospodin Ivica Dačić odgovori da li iza toga stoji i SPS, ili će se pridružiti grupi od 108 poslanika koji su podneli zahtev Narodnoj skupštini i Predlog deklaracije o Kosovu i Metohiji u kojoj jasno i eksplicitno piše da je Euleks neprihvatljiv za Republiku Srbiju. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se radi pojašnjenja u vezi sa amandmanom o kojem je govorila koleginica Vjerica Radeta. Mislim da je tu došlo do jedne nejasnoće u terminima kada zakon stupa na snagu i kada počinje jedan deo zakona da se primenjuje. Ovaj zakon o agenciji stupa na snagu u roku od osam dana od dana objavljivanja. Dakle, zakon će stupiti na snagu mnogo pre 1. oktobra 2009. godine. Zato smo i dali jedan period od godinu dana da bi mogao da se pripremi posao i da agencija počne da radi u 2010. godini u potpunosti osposobljena. Dakle, mi ćemo u periodu od godinu dana izabrati direktora, kako je u prelaznim i završnim odredbama ovog zakona napisano. Članom 80. je propisana procedura izbora članova odbora, ko vodi prvi odbor a odbor je dužan da u roku od 60 dana od dana konstituisanja izabere direktora i zamenika direktora. Taj odbor se konstituiše u odnosu na rokove od dana stupanja na snagu ovog zakona. Druge tehničke detalje, kao što je sadržaj određenih izveštaja i obrazaca, direktor agencije je u obavezi da utvrdi, i to od 1. oktobra u roku od 30 dana. On to može da uradi. Dakle, zakon o agenciji pre toga stupa na snagu, direktor će biti izabran, cela agencija će biti formirana. Mislimo da nije nikakav problem da direktor agencije utvrdi obrazac izveštaja za političke stranke, kako one podnose svoj izveštaj i da utvrdi sadržaj izveštaja koji će se dalje razmatrati. To vam sve govorim iz razloga što ćete ako pročitate član 16. st. 4. i 5. i stav 2. člana 14. videti da se radi o tehničkim stvarima, dakle o obrascima koje utvrđuje direktor agencije, a od 1. januara u punoj meri stupa na snagu agencija i baviće se onim delom koji se odnosi na sukob interesa.
Narodna poslanica Vjerica Radeta, na osnovu člana 101. pravo na repliku.
Kolega Konstantinoviću, nisam pravno nepismena, znam da niste ni vi. Razumem vašu potrebu da pokušate da odbranite neodbranjivo. Slušali ste dva dana poslanike opozicije, čuli ste mnogo toga lošeg, ne lošeg nego onog što je činjenica, na račun ovog zakona o formiranju agencije za borbu protiv korupcije. Čuli ste, više puta smo vam ponovili da se radi o organu, ako uopšte može da se nazove organom, koji je neustavan, nije predviđen Ustavom Republike Srbije. Niste imali nijednu ozbiljnu primedbu na sve ono što smo iznosili o stanju korupcije u samom vrhu države, o raznim korupcionaškim aferama. Naravno, ne prozivam vas i nemam nameru da dalje sa vama polemišem, ali pošto ste vi malopre sve ovo rekli samo radi javnosti, da bi građani Srbije bili uvereni da ste vi u pravu kada to kažete, a da mi pričamo radi priče, želim da kažem, pre svega radi javnosti i radi zapisnika, da uopšte niste u pravu. Zaista verujem da ste vi toga svesni, jer znam da ste dobar pravnik. Dakle, član 83. lepo kaže da ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". To niko ne dovodi u pitanje. Ali, primenjivaće se, predvideli ste, od 1. oktobra 2009. godine, pa ste usvajanjem amandmana to prolongirali za još više od godinu dana. To što će u međuvremenu tehnički da se dešava, tehnički da se radi, zašto je potrebno više od godinu i po dana da se formira ta neustavna agencija, da se izabere taj direktor itd., ali dok se sve to ne završi, čak ako to završite i pre, ne možete zakon da primenjujete pre roka koji će biti sastavni deo zakona i koji će biti objavljen u "Službenom glasniku Republike Srbije". Vi to znate i svi mi to znamo, ali nemojte da na taj način koristite vreme; mislite, danas je subota, završava se ručak, pa su ljudi ispred televizora, prate rad parlamenta, pa ćete vi da kažete kako vi radite nešto u skladu sa zakonom. Ne, ovo o čemu mi već tri dana pričamo je neustavno, nezakonito, a tek je besmisleno da danas donosimo nešto navrat-nanos, a primenjivaćemo ga 2010. godine.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, članovi 100, 103. i 226. i mnogo tih članova. Želim samo kratko, javnosti radi, da obavestim sledeće: najviše zloupotrebljavani članovi Poslovnika su član 225. i član 226, članovi koji govore o pravu poslanika da bude obavešten, koje nije sporno, ali je to pravo, to nije traženje prekida sednice zarad reagovanja povodom povrede Poslovnika. U ovoj našoj demokratskoj praksi imali smo prilike da se to odneguje do kraja, da bi svaki poslanik iskoristio svoje pravo da se obrati javnosti sa nekom aktuelnom temom, nekim aktuelnim pitanjima, i podržavam to. Želim da kažem da poslanici SPS-a strpljivo sede i čekaju da se iskažu kada je u pitanju tačka koja je na dnevnom redu i ne reaguju mnogo. Želim ovoga puta da reagujem na jednu tešku zloupotrebu koju je, u stvari, do kraja iskoristio gospodin Šormaz. Gospodin Šormaz se pozvao na član 226. Poslovnika koji govori da poslanik ima pravo da bude obavešten, što nije sporno, i da traži obaveštenja od predsednika Skupštine, odbora, ministara, funkcionera itd. Na to ima pravo da dobije odgovor. Želim da kažem da poslanik Šormaz nema pravo da traži od predsednika jedne stranke informaciju o tome kakva je politika stranke i Socijalistička partija Srbije neće odgovarati na ta pitanja. SPS će ovde i pred građanima odgovarati o svojoj politici. E, to je zloupotreba, totalna zloupotreba. Kada je u pitanju SPS, jeste, upravo se potpisuje sporazum o pomirenju, zato što Socijalistička partija Srbije ceni prošlost, ali neće da joj samo prošlost bude budućnost i neće da se u Srbiji samo bijemo, cepamo, delimo. Hoćemo da se okupljamo i da nešto uradimo u budućnosti. Za to odgovaramo i odgovaraćemo građanima Srbije. Kada je u pitanju politika o Kosovu, Socijalistička partija Srbije nije promenila svoj stav. Zalagala se, zalaže se i uvek će se zalagati za to da je to pitanje od najznačajnijeg nacionalnog interesa i da je najbitnije da se o njemu ostvari nacionalni konsenzus. Kosovo nije trgovačko pitanje. Kosovo je pitanje par ekselans, najvažnije za Srbiju, i SPS će učiniti sve da se nađe zajednički jezik i da se ostvari nacionalni konsenzus po tom pitanju. Što se tiče pitanja za gospodina Dačića, ministra, potpredsednika, neka gospodin Dačić, kao i svi drugi, odgovori na ta pitanja, ali SPS neće odgovarati. Hvala vam.
Reč traži narodni poslanik Dragan Šormaz. U raspravi o pojedinostima vaša poslanička grupa ima još 11 minuta i 30 sekundi.
Nisam ni pitao Dačića kao predsednika SPS-a, nego kao prvog potpredsednika Vlade, s obzirom na to šta je obećavao građanima u kampanji. Pitao sam ga da li se slaže sa predsednikom Republike i sa ministrom u toj vladi, čiji je on prvi potpredsednik, koji su rekli sasvim nešto suprotno od onoga što je SPS govorio u kampanji. Ne može on sada da pobegne, zato što je potpredsednik Vlade, od toga da je iz SPS-a. Od toga ne može da pobegne, jer mora da sprovodi program. Program vam je povećanje penzija, a evro je skočio nekoliko dinara. Šta vredi to povećanje penzija od 10% koje ste dali, plus povećanje cene impulsa, plus povećanje cene grejanja putem gasa? Ne smanjujete cenu benzina, iako pada cena nafte na svetskom tržištu. Ima primera koliko god hoćete. Da li je vaš program, mene to ne interesuje, mene interesuje kako glasaju vaši poslanici. Videćemo kako glasate za Statut Vojvodine. Videćemo kako glasate. Gospodo, ako je decentralizacija... A ja vama verujem da će glasati sa sve četiri ruke, slažem se, za sve će glasati sa sve četiri ruke, i to se slažem, zato što je samo bitna podela preduzeća, da određeni ljudi dođu na funkcije, i doviđenja. Ali, da li je decentralizacija to što vi kažete da se u Vojvodini novci kontrolišu u Novom Sadu? Pa kakva je razlika za one iz Zrenjanina, Pančeva, Sombora, Subotice, Sremske Mitrovice, Rume? Kakva je razlika ako se novci kontrolišu u Novom Sadu ili Beogradu? Prava decentralizacija je regionalizacija Srbije, a ne stvaranje države u državi. Ako u tome budete učestvovali biće to suprotno od onoga što je program SPS-a i naravno da će građani reći svoj sud o tome.
Poslaničkoj grupi DSS ostalo je još 8 minuta i 30 sekundi na raspolaganju. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, opet nesuvisla obrazloženja zbog čega se ovakav zakon donosi, a drugo, zbog čega se amandmani narodnih poslanika odbijaju, odnosno ne prihvataju. Narodni poslanik Igor Bečić podneo je amandman na član 2. Predloga zakona koji glasi: "Član 2. se briše". Član 2: U članu 16. stav 4. reči "ministar nadležan za poslove finansija" zamenjuju se rečima "direktor agencije", a u stavu 5. reči "odboru Narodne skupštine Republike Srbije nadležnom za finansije (u daljem tekstu: Odbor za finansije)" zamenjuju se rečju "agenciji", a reči "ministar nadležan za poslove finansija" zamenjuju se rečima "direktor agencije". U obrazloženju zašto je amandman odbijen, zašto nije prihvaćen, kaže se: "Vlada ne prihvata amandman iz razloga datih u obrazloženju za neprihvatanje amandmana narodnog poslanika Veroljuba Arsića", bivšeg narodnog poslanika, a sada građanina, "na član 1. Predloga zakona". To obrazloženje za član 1. kaže: "Vlada ne prihvata amandman iz razloga što je mišljenja da kontrolu finansiranja političkih stranaka treba da vrši jedan nezavisan organ." Da li je Odbor za finansije Narodne skupštine zavisan organ? Od koga je zavisan? Da li taj odbor zavisi od predsednika Skupštine? Da li vi to nemate poverenja u odbore koje smo formirali? Dajte ljudi, onda to otvoreno kažite, pa da rasformiramo sve odbore i da završimo posao, da rasformiramo i Skupštinu, pa da idemo na izbore i da dođe neka nova skupština. Neverovatno je da odbor Narodne skupštine, Odbor za finansije, koji je direktno vezan za sve finansijske tokove koji iz budžeta dolaze u Narodnu skupštinu, sada odjednom nezavisan organ treba da kontroliše, a ovaj je, šatro, zavisan. Kaže, specijalizovan za borbu protiv korupcije. Da li vi to, dame i gospodo iz Vlade, smatrate da korupcije ima u političkim strankama? Doduše, i ja imam informacije da u nekim "žutim" političkim strankama ima poprilično korupcije, ali ljudi, imate miliciju, imate zatvore, imate sudove. To gonite onim sredstvima kojima su se do sada korupcija i kriminal gonili. Kaže, ovo rešenje u skladu sa Nacionalnom strategijom za borbu protiv korupcije. Šta vam znači ovo – nacionalno? Gde je ta strategija i zašto to narodni poslanici do sada nisu dobili, pa da vidimo šta je vaša nacionalna strategija za borbu protiv korupcije? Gde je to što vi u nacionalnoj strategiji predviđate, a da nije bilo do sada? Šta je to što vas je kočilo svih ovih osam godina da krenete u žestoku i odlučnu borbu protiv korupcije? Da nije možda ono rodno mesto korupcije o kojem sam govorio u prethodnom javljanju? Kaže: "Pored toga, smatramo da je ovaj organ obrazovan u skladu sa članom 97. tačka 16. Ustava Republike Srbije." Sada ćemo da vidimo šta kaže član 97. tačka 16: "Republika Srbija uređuje i obezbeđuje" - pa sada ide do 16 i tačka 16. kaže - "organizaciju, nadležnost i rad republičkih organa." Da li Republika Srbija uređuje organizaciju i rad Narodne skupštine? Da li je Narodna skupština jedan od stubova vlasti Republike Srbije? Šta je to što Republici Srbiji nije omogućavalo do sada da sprovede tačku 16. člana 97. i da uređuje organizaciju, nadležnost i rad republičkih organa? Nebuloza totalna. Takođe, već postoje primeri da su zakonima obrazovani samostalni i nezavisni državni organi, kao što je Poverenik za informacije. Kakve veze ima Poverenik za informacije i pristup informacijama gde građani mogu da dođu do informacija koje su do sada držane iza devet brava, čuvane, jer svaka informacija može da pošalje po nekog ministra, recimo, u zatvor? Sada smo glasali za Poverenika za informacije i mi i tim koji pomaže u pripremi odbrane prof. dr Vojislava Šešelja vrlo često koristimo instituciju Poverenika za informacije od javnog značaja da pripremimo, nađemo, obezbedimo dokumentaciju kojom će dr Vojislav Šešelj da se brani u Hagu. Doduše, činili smo to dok neki domaći izdajnici ne objaviše, tobože, transkript u jednim, tobože, novinama, u novinama javnog dezinformisanja, i rekoše da se, tobože, održao sastanak gde je dr Vojislav Šešelj zloupotrebio... Potpuno izmišljeno, ali tendenciozno i zbog toga dr Vojislav Šešelj ne može da se mesec dana javi timu koji pomaže u pripremi odbrane, zbog toga ne može svoju odbranu da dovede do nivoa do kog bi možda trebalo. To je pokušaj da se direktno spreči dr Vojislav Šešelj da se brani. Dakle, nema veze Poverenik za informacije sa Odborom za finansije Narodne skupštine, koji je kontrolisao do sada rad političkih stranaka i finansiranje političkih stranaka i koji je do sada to vrlo uspešno radio. Međutim, hoćete da napravite agenciju, nedonošče se rodilo i treba ga obući i treba mu pripremiti materijal, nešto da radi ta agencija. Znate da neće moći da radi, jer prvi slučaj za koji se uhvati, koreni će biti kod nekog od visokih funkcionera DOS-a. Zbog toga pokušaj da se i ovo gurne u ćošak, da sada raspravljamo o tome da li političke stranke koje dobijaju određena sredstva na račun toga što imaju određeni broj poslanika koriste ta sredstva u skladu sa zakonom... Milijarde vam prolaze na drugu stranu, ali vi ćete se boriti, odnosno sumnjate u institut koji se zove Odbor za finansije Narodne skupštine. Kada sam već kod odbrane prof. dr Vojislava Šešelja, moram nešto da vas podsetim: svi koji prate suđenje čuli su nedavno, pre tri-četiri dana, da je profesor dr Vojislav Šešelj zahtevao od sudskog veća Haškog tribunala da mu se dostavi kompletna informacija, spisi i dokumentacija o susretu jednog čoveka sa Dejvidom Tolbertom, pomoćnikom glavnog tužioca Karle del Ponte. Ustanovljeno je da se Tomislav Nikolić pre nekoliko meseci u jednom gradu u Mađarskoj tajno sastao sa zamenikom tužioca Karle del Ponte. Šta se tamo pričalo, šta se dogovaralo - upravo su ovo rezultati, dame i gospodo narodni poslanici i građani Srbije. Izdaja je bila kompletna, izdaja je bila duboko pripremljena i pripremana je do te mere da se onemogući suđenje dr Vojislavu Šešelju, da mu se nametne advokat, da on krene u štrajk glađu i da umre i da mu se na taj način otme stranka. Vidite koliko nisko mogu da padnu ljudi koji su imali poverenje dr Vojislava Šešelja, poverenje Srpske radikalne stranke i poverenje glasača i simpatizera Srpske radikalne stranke. Ovim je izdaja do kraja otkrivena. Videćemo šta će Tribunal da dostavi dr Vojislavu Šešelju i videćemo šta je sve dogovarao taj građanin Tomislav Nikolić, na koji način da ubije vojvodu.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe SRS je šest minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, suština svih amandmana narodnih poslanika SRS, kada je reč o ovom zakonu, jeste da treba brisati agenciju za borbu protiv korupcije iz Predloga zakona, pre svega iz onih razloga koje smo istakli - da je to institucija vrlo sumnjive pravne prirode koja nema utemeljenje u Ustavu Republike Srbije. Inače, ja moram da se osvrnem na obrazloženje zašto se ne prihvataju amandmani narodnih poslanika SRS. Doduše, jedan nije više narodni poslanik, nego je građanin, ali ovi ostali su i dalje poslanici Srpske radikalne stranke. Pre svega, gospođo ministre... Gospodine Ćosiću, ja ne znam da li vi više snosite krivicu za objašnjenje za neprihvatanje ovih amandmana ili ministar? (Potvrđuje.) Ako snosite vi, onda ću da se obratim vama. Dakle, gospodine Ćosiću, ja pretpostavljam da ste vi učestvovali u pisanju ovih objašnjenja. Ne kaže se "nezavistan organ", jer je nezavistan onaj koji nikome ne zavidi; treba da se kaže "nezavisan", onaj koji ne zavisi. Povedite malo računa i o terminologiji, pravopisu i gramatici srpskog jezika. Ovo što ste napisali – da amandmane treba odbiti zato što je klauzula da postoji agencija za borbu protiv korupcije predviđena Nacionalnom strategijom za borbu protiv korupcije – smešno je. Možete vi Nacionalnom strategijom da predvidite sve što hoćete ali činjenica je da agencija za borbu protiv korupcije nije predviđena Ustavom Republike Srbije. Ustav Republike Srbije je jači pravni akt nego Nacionalna strategija za borbu protiv korupcije, pogotovo što ta strategija nije nikakav pravni akt, nego jedan politički dokument kojim je Vlada Srbije trasirala neki program za borbu protiv korupcije. Inače, što se tiče tih strategija koje primenjuje Vlada Srbije, da nije i ova strategija tajni dokument kao što je Akcioni plan – šta će Vlada Srbije da preduzme u vezi sa priznavanjem nezavisnosti Kosova i Metohije, pa ambasadore nekih država proterujete, a kod nekih idete po savete. Da vam nije Nacionalna strategija za borbu protiv korupcije isto što i akcioni plan za hapšenje Radovana Karadžića i Ratka Mladića, pa niko živi u Srbiji ne zna ko je uhapsio Radovana Karadžića? Kažu, nije ga uhapsila policija, nego neke službe bezbednosti. Na pitanje koje – pa, ne znamo da li domaće ili strane. Inače, ovo što ste napisali da je agencija za borbu protiv korupcije obrazovana u skladu sa članom 97. tačka 16. Ustava Republike Srbije takođe ne stoji. Taj član propisuje da Republika Srbija uređuje i obezbeđuje organizaciju i rad republičkih organa. Agencija za borbu protiv korupcije nije nikakav organ. Potpuno je nejasno koju funkciju državne vlasti ta agencija vrši; niti je zakonodavni organ, niti je organ uprave, niti organ pravosuđa. Ustav Republike Srbije ni u ovom članu ni u bilo kom drugom članu uopšte ne predviđa bilo kakvu agenciju za borbu protiv korupcije. Da biste nekako ojačali svoju poziciju vi ste rekli – pa, postoje neki drugi državni organi koje smo mi obrazovali posle 2001. godine, a koji takođe nisu predviđeni Ustavom Republike Srbije. Na taj način sami sebi skačete u usta. Poverenik za informacije od javnog značaja je takođe, kako ste predvideli, samostalan i, ovde ste napisali, "nezavisni" državni organ, niste napisali da je "nezavistan" i to je dobro. Taj Poverenik za informacije od javnog značaja takođe nije predviđen bilo kakvim zakonom, ali tu imate neki, makar i dalek, ustavni osnov da poverenik postoji, u članu 51. Ustava koji kaže da svako ima pravo da istinito, potpuno i blagovremeno bude obaveštavan o pitanjima od javnog značaja i da su sredstava javnog obaveštavanja dužna da to pravo poštuju. Svako ima pravo na pristup podacima koji su u posedu državnih organa i organizacija kojima su poverena javna ovlašćenja, u skladu sa zakonom. Znači, kod Poverenika za informacije od javnog značaja možda i može da se pronađe neki ustavni osnov; kod agencije za borbu protiv korupcije baš nikakav. Agencija za borbu protiv korupcije je potpuno jedan veštački iskonstruisani državni organ (u stvari, ne znamo da li je organ ili organizacija, da li je javna služba, šta je), koji ste vi izmislili da biste se u javnosti predstavili kao tobožnji borci protiv kriminala i korupcije. Meni nije jasna jedna stvar: zašto ste nadležnost Ministarstva finansija, RIK-a i Odbora za finansije Narodne skupštine Republike Srbije supstituisali nadležnošću agencije za borbu protiv korupcije? Da li vi celu materiju finansiranja političkih stranaka smatrate jednom velikom korupcijom? Doduše, u jednom delu ste u pravu kada je reč o finansiranju, pre svega, Demokratske stranke, tu zaista ima mnogo korupcije. Javna je tajna da Demokratsku stranku finansiraju brojni domaći i strani tajkuni i mafijaši i da vi pored onih sredstava iz budžeta koja vam legalno pripadaju po zakonu sigurno uzimate onoliko koliko vam treba. Pri tome mislim i na budžet Republike Srbije, i na budžet AP Vojvodine i na budžet svih lokalnih samouprava gde ste na vlasti. Drastičan primer zloupotrebe budžetskih sredstava na teritoriji Vojvodine jeste trošenje prava iz Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine. To je jedna vrlo opskurna i mračna institucija, a ima jedan nevin naziv - za kapitalna ulaganja. U suštini, iza te institucije krije se jedan džak para koji DS koristi kad god se približi vreme predizborne kampanje. (Predsedavajuća: Vreme.) Izvinjavam se, još samo jednu rečenicu. Inače, iz Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine se kupuju oni žuto-plavi paketići i plaćaju se kamioni kojima se ti paketići prevoze. Da je to tako pitajte vašeg pokrajinskog premijera Bojana Pajtića, on o tome zna bukvalno sve.
Reč ima narodna poslanica Marina Raguš. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Javljam se na osnovu člana 225. Nadam se da ćete mi zaustaviti vreme jer su mi dragocene ove sekunde, s obzirom na to da sada želim samo da citiram prvu alineju, gde kaže: "Narodni poslanik ima pravo da bude", moje vreme i dalje traje, gospođo predsedavajuća, "obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika". Nadam se da ćete mi uračunati ovih 27 sekundi u vreme. Hvala. Srpska radikalna stranka želi da pokrene vrlo ozbiljnu debatu u nadi da će doći do dobrog rešenja za akademske građane u državi Srbiji. Ovih nekoliko dana smo samo skretali pažnju na to da ćemo se zaista pozabaviti problemima koji muče studente. Ovog trenutka poslanički klub SRS, a o tome ovim putem obaveštavamo akademske građane i njihove roditelje i sve ostale, želi da zatraži informaciju koja nam je potrebna za dalji poslanički život od dekana osam fakulteta koji su povisili cene školarina do 60%, dakle, informaciju o strukturi cene i troškovima, na šta pare akademskih građana zaista idu. To je prvi zahtev. Drugi zahtev je da svi dekani Beogradskog univerziteta dostave troškovnik gde idu novci od akademskih građana i šta je to što studenti plaćaju. Sve ovo želela bih da potkrepim sledećim argumentima: pored ovih svakodnevnih protesta, studentski parlament je zasedao pre tri dana i takođe je izneo vrlo ozbiljne zahteve koji se tiču upisnih kvota, budžeta i cena školarina. Na Arhitektonskom fakultetu pre dve noći, u prepunoj sali amfiteatra studenti arhitekture su najavili da ukoliko ne dobiju pravovremeni odgovor kreću u ozbiljne štrajkove. Poslanički klub SRS pridružuje se zahtevima akademskih građana za ravnopravno učešće u naučnom obrazovanju i ovom prilikom zahteva od nadležnih organa da daju preciznu informaciju šta se dešava sa novcima koje studenti uplaćuju svake godine. Hvala puno.
Zahvaljujem. Objašnjenje: moram da zabeležim vreme koje koristite za citat jer ako zaustavim vreme onda vam isključujem i mikrofon, takva je tehnologija. Narodni poslanik dobacuje da je tehnologija zastarela. Ali, zato smo mi moderni, svi zajedno, svih nas 250. Što se tiče pitanja koje ste uputili, ostaje samo da se proveri da li Narodna skupština može direktno da se obraća dekanima sa zahtevom da dobije informaciju ili mora da se koristi Odbor za prosvetu kao instrument, ili rektorska konferencija ili Ministarstvo prosvete. Kada utvrdimo koji je način komunikacije, onda će biti prosleđeno pitanje. Da li još neko želi reč? Po amandmanu reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo je teško voditi ozbiljnu raspravu i ozbiljnu diskusiju ukoliko se stalno ova diskusija u pojedinostima prekida po Poslovniku. Javio sam se povodom onoga što je kolega Martinović rekao, da ne ostane opet nejasno u javnosti: Nacionalnu strategiju za borbu protiv korupcije, kojom je utvrđeno postojanje agencije za borbu protiv korupcije, nije donela Vlada Republike Srbije nego Narodna skupština Republike Srbije. Dakle, u ovom domu je doneta odluka da treba da postoji agencija za borbu protiv korupcije. Posle toga su svi državni organi doneli akcioni plan za borbu protiv korupcije. Donošenjem zakona o agenciji praktično realizujemo Nacionalnu strategiju koju je, praktično, u pretprošlom mandatu Narodna skupština Republike Srbije utvrdila. Hvala.
Samo da dam informaciju narodnom poslaniku Nenadu Konstantinoviću: uvidom u stenogram može se videti da je tokom rasprave o pojedinostima Predloga zakona o finansiranju političkih stranaka bio samo jedan zahtev da se govori o povredi Poslovnika i to je bila narodna poslanica Marina Raguš. Nijedan drugi poslanik nije tražio i nije dobio reč sa zahtevom da želi da govori o povredi Poslovnika, dakle, samo jedno javljanje. Reč da govori o povredi Poslovnika zatražila je narodna poslanica Marina Raguš. Dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Hvala vam puno. Dakle, po članu 104, dragi kolega, javljaću se i izlaziti ovde u vidnu zonu svaki put kada osetim da je derogirano bilo koje od prava poslaničke grupe ili bilo koje od prava građana Srbije. Srpska radikalna stranka nema drugo mesto osim ovoga. Zaista ste povredili dostojanstvo svih poslanika tako što im vređate inteligenciju, posebno ako ste mislili da će vaša konstatacija da ostane bez odgovora. Nama Poslovnik o radu Narodne skupštine dozvoljava pravo da se javljamo svaki put kad nemamo drugu mogućnost. Ovo je za SRS i dobar deo poslanika opozicije jedino mesto sa kojeg možemo nešto da kažemo. Sada kršite Poslovnik tako što dobacujete sa mesta. To je jako neprihvatljivo, da ne kažem nepristojno. Budite sigurni da ćemo se javljati onoliko puta koliko budu ugrožena sva prava i nas i ovih ljudi koji nas gledaju. Mi smo dobili mandat za to. Ne sporim vam pravo da izlazite za ovu govornicu, ali dozvolite kolege, nemojte vi nama osporavati pravo da u skladu sa propisanim pravilnikom izlazimo i kažemo, odgovaramo, učestvujemo u radu. Evo, iskoristila sam samo minut i 31 sekundu, ali obećavam vam da ću svaki put da izađem ovde kada se... Evo, predsedavajuću molim, javnost treba da zna da poslanici vladajuće većine koji se trude da poštuju proceduru dobacuju poslanicima opozicije i onemogućavaju rad narodnih poslanika. Mislim da je ovo potpuno politički nekorektno i neprihvatljivo.
Nije bilo povrede člana 104. jer narodni poslanik Nenad Konstantinović nije izrekao konstataciju o mnogobrojnim javljanjima sa namerom da uvredi ili da omalovaži, nego na osnovu utiska. Ali, uvidom u stenogram može da vidi da je bilo samo jedno javljanje i da je u svim ostalim slučajevima reč dobijena na osnovu rasprave o pojedinostima. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu stava 1. član 100.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvar je u sledećem. Gospodine Konstantinoviću, Nacionalnu strategiju za borbu protiv korupcije donela je Narodna skupština Republike Srbije, na predlog Vlade. Vaša uloga, kao i prilikom donošenja svih ostalih akata u Narodnoj skupštini, jeste da na dan za glasanje pritisnete zeleni taster. Pola od vas ovde blage veze nema o tome šta se nalazi u dokumentima koje nam dostavlja Vlada Srbije. To je jedna stvar. Druga stvar, ni Nacionalna strategija za borbu protiv korupcije, niti Akcioni plan za borbu protiv korupcije nisu pravni akti, to su politički akti, gospodine Konstantinoviću. U Ustavu Republike Srbije nema osnova za postojanje agencije za borbu protiv korupcije. Norme ustavnog prava su kongentne prirode, imperativne prirode, ne mogu se menjati zakonima odnosno pravnim aktima koji su po svojoj snazi niži od zakona. U tome je problem. Ne možete vi svakim novim zakonom da predvidite neku novu agenciju i da kažete - pa jeste, nije predviđeno Ustavom Srbije, ali je predviđeno nacionalnom strategijom ili akcionim planom ovim ili onim. Hijerarhija pravnih akata koja je definisana Ustavom Srbije mora da se poštuje. U protivnom, državu uvodite u haos. Ova agencija za borbu protiv korupcije je dodatni dokaz da vi u stvari niti želite da poštujete Ustav Srbije, niti je vama iskreno stalo do borbe protiv korupcije. Vama treba jedna institucija, u nizu agencija za koje niko živ u Srbiji ne zna šta rade i kako se finansiraju, da biste u javnosti stvorili sliku kako ste vi veliki borci protiv kriminala i korupcije. U stvarnom životu, u praksi, od borbe protiv kriminala i korupcije neće biti ništa, sem što ćete s vremena na vreme da uhapsite nekog politički nepodobnog funkcionera Demokratske stranke. To i ništa više.
Narodni poslaniče, niste naveli, što je vaša obaveza, koji član Poslovnika je povređen. Molim vas da ne zloupotrebljavamo Poslovnik i da poštujemo odredbe koje se tiču zahteva za dobijanje reči na osnovu želje da se govori o povredi Poslovnika. Narodni poslanik dobacuje sa mesta da je bila u pitanju replika. Da je bila u pitanju replika rekla bih da dobijate reč na osnovu člana 101. i šta je osnov replike. Rekla sam da tražite reč na osnovu člana 100, jer želite da govorite o povredi Poslovnika. Dakle, molim vas, bez zloupotreba. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Malović, ispred poslaničke grupe, bitno je da se to kaže radi građana Srbije, Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka. "Član 3. se briše", tako glasi moj amandman. U obrazloženju sam naveo da se rad političkih stranaka finansira iz budžeta Republike Srbije, odnosno sredstvima građana, a kontrolisanje trošenja tih sredstava se ne može prepustiti, kao što je rekao gospodin Martinović, neustavnom organu, pogotovo ako je očigledno da se planira da taj organ bude ekspozitura jedne stranke. I da je drugačije, u to više niko ne veruje. Programski, SRS je protiv osnivanja agencija za sve i svašta, zato što je to skup i malo efikasan deo državnog aparata. Nijedna do sada osnovana agencija nije u svom radu dala očekivane rezultate, pa je nepotrebno izdvajati budžetska sredstva za rad agencije i time povećavati troškove državne administracije. S obzirom na to da smo u današnjim izlaganjima poslanika SRS čuli neke informacije, tačne informacije, o broju zaposlenih u državnom aparatu, a svedoci smo da vas MMF, kome vi svakodnevno težite, svakodnevno obaveštava da treba da smanjujete po svaku cenu državni aparat, a vi ga povećavate, onda čovek jednostavno ne zna šta vi uopšte radite. Izneli smo činjenice da je posle 5. oktobra bilo zaposleno oko osam hiljada ljudi, da je danas ta cifra 27.891 zaposleni, tačno toliko, bez podataka koliko ima zaposlenih u MUP-u, BIA. Znači, kada se sve sabere, državni aparat je oko pet puta veći od 5. oktobra naovamo. Čuli smo i ovih dana koliko to košta, kolike su plate tih zaposlenih i koliko je to opterećenje za budžet Republike Srbije. Moram da iznesem činjenicu, zbog građana Srbije, da je u više navrata, pa čak i od vaših koalicionih partnera, istaknuto i konstatovano sve ovo što se desilo posle 5. oktobra; uglavnom, srž svega nosi DS, u stvari, svi su se uklopili u to, ponavljam, ne "semafor preduzeće", nego preduzeće koje... ili taj semafor koji radi samo sa žutim trepćućim svetlom, svi su se slili u te boje. Stav SRS, dame i gospodo, pokazao se tačnim. Kada su počele da se formiraju raznorazne agencije pri resornim ministarstvima reagovali smo, kao što rekoh, istog momenta i sve do danas vas upozoravamo, pa i ja sa ove govornice, i Vladu i poslanike, da su agencije nepotrebne i da taj posao mora i treba da radi resorno ministarstvo. Ponavljam radi građana, u tim agencijama, poštovani građani, rade ljudi politički podobni, koji pripadaju vladajućoj političkoj opciji, kojoj pripada i sam ministar. Ovlašćenja su im velika. Ovlašćenja tih malih bogova, kako ih narod naziva, direktora agencija, velika su. Oni se ponašaju samovoljno. Mi nemamo mogućnost da ih kao narodni poslanici kontrolišemo. A da ne pričamo o ponašanju zaposlenih u tim agencijama koje je, u najmanju ruku, nedopustivo. Oni odlučuju o svemu, na jednoj strani; sa druge strane, ministarstvo se večito pravi da svako radi svoj posao, da poslovi nisu poduplani itd. Trošenje državnih para, poštovani građani, preko tih agencija ili uopšte Vlade, preko budžeta, mora da bude kontrolisano. Pa valjda mi narodni poslanici imamo pravo na to. Mi moramo, u ime naroda koji nas je izabrao, da vršimo kontrolu rada ministarstava, a mi smo u stvari onemogućeni u tome. Dakle, da nema agencija, taj posao bi morala da rade ili ministarstva ili neko ko je to do sada radio. U objašnjenju Vlade kaže se: "Članovima 2, 3. i 4. zakona predlažu se izmene članova 16, 17. i 18. Zakona o finansiranju političkih stranaka tako što ovlašćenja Odbora za finansije Narodne skupštine, predsednika Odbora za finansije i ministra finansija prelaze na agenciju za borbu protiv korupcije, odnosno na direktora agencije." Što se tiče člana 7, o kome smo malopre govorili,kaže se: "Članom 7. zakona je predviđeno da zakon stupa na snagu 1. oktobra 2009. godine, kada bi trebalo da počne primena Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije." "Kada bi trebalo", a ko će to do tada da vrši? Ne vrši se kontrola finansiranja političkih stranaka samo kada su u pitanju predizborne kampanje, nego ta kontrola treba da se vrši i u predizbornom ciklusu i od kampanje do kampanje. Dame i gospodo, poštovani građani, činjenica je sledeća – ovo govorim zbog građana Srbije, naravno, jer vi ste odbili amandman i znam da nema šanse da ga prihvatite zato što potiče iz poslaničke grupe SRS – niko ko je zatečen u tim ustanovama, agencijama nije dobio otkaz. Svi će ostati u radnom odnosu. Moraju se naći neka nova radna mesta za neke nove ljude, članove stranaka koji u prošlom sazivu Vlade nisu bili deo tog tima, a sada jesu. Između ostalog, zato i postoje te agencije. Zato smo mi iz Srpske radikalne stranke protiv agencija i protiv otvaranja sličnih institucija i ustanova, koje vi i dalje otvarate, samo sa nekim drugim nazivima, kao na primer: odbori, uprave, direkcije, komesarijati, zavodi, sekretarijati i ko zna šta sve, a sve pod plaštom da se tu moraju zaposliti vaši partijski saradnici, ljudi koji su radili izbore za vas, da se udome, da se zbrinu. Dosadašnje rešenje o kontroli, kada je odbor bio taj koji je imao uvid u izveštaj o finansiranju političke partije, apsolutno je bolje rešenje. Koliko-toliko odbori su imali neke podatke, ne baš sve, ali su imali neke, zato što u odborima sede ljudi iz svih političkih opcija, parlamentarnih stranaka, koje su dobile svoje mandate u odborima na osnovu procenata na izborima. Toliko su i zastupljene u tim odborima. Da li je to deo plana da se osiguraju oni moćni koji su velikim sumama finansirali i podržavali, pogotovo u predizbornim kampanjama, ovu današnju koaliciju? Da li je to, pitamo se, još jedno osiguranje vas na vlasti, da se ne bi slučajno još nešto otkrilo, da bežite od kontrole? Pa, logično je da tako razmišljamo i mi, a verujte, i građani Srbije. Ali, džabe vam je to, odavno se to zna. Svakog dana ćemo ovde da upozoravamo na to, da govorimo građanima kakva je prevara u stvari bila ova predizborna kampanja i ovi izbori. Čovek bi na kraju mogao da zaključi da vi to uporno radite, znate li zbog čega? Ne zato što se vi ničeg ne bojite, nego zato što se ničega ne stidite. Umalo da zaboravim, pošto još imamo vremena. Danas nešto malo spominjemo te moćnike i one koji se u celoj priči ne smeju zaboraviti, a to je svakako lažni car Šćepan Mali ili, u prevodu sa ovog novog crnogorskog jezika, Mlađan Dinkić. To je čovek koji je već toliko ojadio građane Srbije da u celoj ovoj priči ne želimo više ni da ga prozivamo, a ni da mu posvetimo dugo pažnju, ali moramo uvek da ga spominjemo i ne smemo da zaboravimo, zato što ne govori istinu. Oni su takvi, za njih je potrebno isticati šta rade i kako rade. Spomenuću ja to zbog građana Srbije, spomenuću i te besplatne akcije i milion novih radnih mesta za građane Srbije. Umesto toga, dobili su besplatno deljenje pameti i milion novih problema. Ono što je besplatno na kraju obično najviše košta. Gospodin Dinkić je toliko digao cenu sam sebi, u svojim prevarama, bar tako misli, da će mu se jednog dana dati rok za otplatu svih tih laži i svih tih prevara, ali u bankama Sremske Mitrovice, Padinske Skele ili beogradske CZ banke. Hvala lepo.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je pet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da se osvrnem na obrazloženje Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka. Vidite, gospodine Ćosiću, ovim zakonom predviđate osnivanje jednog novog, neću da kažem državnog organa, jer to nije, ali recimo neke nove državne institucije koja do sada nije postojala u pravnom sistemu Republike Srbije. Pretpostavljam da ćete u toj instituciji da zapošljavate određeni broj vaših kadrova. Ta institucija će imati direktora, imaće razne savetnike, pomoćnike direktora itd. U obrazloženju Predloga zakona kažete ovako: "Finansijska sredstva potrebna za sprovođenje zakona - Za sprovođenje ovog zakona nije potrebno obezbediti dodatna finansijska sredstva u budžetu". Da li će agencija za borbu protiv korupcije biti na dotacijama na budžetu Srbije, ili kako mislite da tu agenciju finansirate? Možda će vam plate u toj agenciji obezbeđivati Oli Ren, Havijer Solana ili neki drugi zvaničnik EU. To je jedna stvar. Moguće je i Mišković, nije isključeno. Druga stvar, gospodine Ćosiću, obraćam se vama, jer pretpostavljam da ste vi najvećim delom učestvovali u pisanju ovih obrazloženja. Ako se varam, vi izvinite. "Razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku"... Svi ovi zakoni, i zakon o agenciji za borbu protiv korupcije, i Predlog zakona o odgovornosti pravnih lica za učinjena krivična dela itd., imaju isto obrazloženje, isti su razlozi: "Predlaže se da se zakon usvoji po hitnom postupku, jer će se usvajanjem zakona po hitnom postupku stvoriti svi neophodni uslovi za rad organa i organizacija, čime bi se ispunili neophodni uslovi u procesu pridruživanja Evropskoj uniji." Na stranu to što ovo jezički ne valja ništa, ali prosto je neverovatno da Republika Srbija ne može normalno da funkcioniše ako ne formirate agenciju za borbu protiv korupcije. Malo mi je to čudno. Ako smo mogli do sada da funkcionišemo, zašto ne bismo mogli i dalje? Da nema nijedne primedbe narodnih poslanika Srpske radikalne stranke, da smo mi čak rekli - sve je sjajno u Predlogu zakona, vi biste morali, vi sami, koji se zalažete za EU, da kritikujete ovo što piše u ovom zakonu. Na ovaj način dodatno opterećujete državnu administraciju. Umesto da je smanjujete, vi je povećavate. Ne morate vi da slušate narodne poslanike SRS, možda mi o tome ne znamo ništa, ali poslušajte šta vam o tome govore vaši prijatelji sa zapada, Svetska banka i MMF, iz dana u dan vas upozoravaju da je državna administracija Republike Srbije suviše glomazna, da mnogo košta, da je javna potrošnja u Republici Srbiji izuzetno velika i iznad evropskog proseka. To je jedan od razloga, ali ga vi prećutkuje, zašto se Srbija sporo približava EU. Najlakše je reći – kriva je Srpska radikalna stranka za to što Srbija nije u EU, ali to je objašnjenje za malu decu. Pravo objašnjenje je da vi iz godine u godinu, iz meseca u mesec, povećavate državnu administraciju, povećavate broj službenika, povećavate budžetska izdavanja za njihove plate, troškove rada itd. Da ne ispadne da ja sada pričam nešto iz svoje glave i da širim neku demagogiju, evo šta vam kaže Svetska banka: "Prema uporednim podacima Svetske banke, srpska državna uprava kadrovski je predimenzionirana, odnosno broj lica koja rade u državnoj upravi je iznad evropskog proseka. Broj zaposlenih u državnoj administraciji Srbije veći je nego u Finskoj, Češkoj, Mađarskoj i Poljskoj. Uporedni podaci o učešću fonda zarada zaposlenih i funkcionera u državnoj administraciji Republike Srbije i državama centralne i istočne Evrope u ukupnom obimu javne potrošnje takođe su nepovoljni po Republiku Srbiju. U Republici Srbiji samo tokom 2004. godine zabeleženo je veće učešće fonda zarada u ukupnom obimu javne potrošnje nego u Albaniji, Austriji, Bugarskoj, Rumuniji i Slovačkoj." Gospodo, Slovačka je 2004. godine ušla u Evropsku uniju; Rumunija i Bugarska ušle su 2007. godine. Vi stalno pričate kako zakonodavstvo Republike Srbije i pravni sistem treba da se upodobljava pravnom sistemu Evropske unije. Zašto ga ne upodobljavate? Ko vas sprečava? Vi radite sve suprotno od onoga što pričate. Kažete, vi ste za EU, a ne poštujete same standarde EU. Obmanjujete javnost i baš vas briga i za EU i za evropske i svetske standarde. Vama treba priča o Evropi za izbore, da obmanete narod koji teško živi i da mu kažete - samo što nismo ušli u EU. To pričate od 2000. godine. Sutra, prekosutra, za godinu dana. Godina je 2008, pobeđujete, gospodine Milivojeviću, tako što kupujete glasove, tako što manipulišete biračkim telom koristeći paketiće, kamione itd. Za to vam služi Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine. Doći će istina na videlo. Ne zanima vas Evropska unija. Vas zanima da na osnovu priče o EU i boljem životu, ako Srbija jednog dana uđe u EU, u stvari na potpuno nelegalan način... (Predsedavajuća: Šest minuta.) ... vršite vlast u Republici Srbiji. Ali, narod je pametniji nego što vi mislite, videćete već na sledećim izborima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodna poslanica Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka podnela sam, ispred poslaničke grupe SRS, amandman kojim se traži brisanje ovog četvrtog člana. Važećim Zakonom o finansiranju političkih stranaka, čiji sadržaj želi da se promeni ovim predlogom za izmenu i dopunu koji imamo pred nama, regulisano je da je politička stranka dužna da Odboru za finansije Narodne skupštine Republike Srbije podnosi završni račun za svaku godinu sa sertifikatom ovlašćenog revizora, kao i izveštaj o prilozima koji prelaze iznos od 6.000 dinara i izveštaj o imovini. Članom 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka menja se član 18. sadašnjeg zakona, koji u stavu jedan kaže: "Ukoliko utvrdi nepravilnosti u pogledu prikupljanja, korišćenja ili evidentiranja sredstava u smislu ovog zakona, predsednik Odbora za finansije dužan je da podnese prijavu nadležnim organima. Predložena izmena odnosi se na to da se reči "predsednik Odbora za finansije" zamenjuju rečima "direktor agencije". Stavom 2. je uređeno da ukoliko politička stranka bude pravosnažno kažnjena za prekršaj propisan ovim zakonom, gubi pravo na sredstva iz javnih izvora za narednu kalendarsku godinu. U stavu 3. se kaže: "Odluku iz stava 2. ovog člana donosi Odbor za finansije." Predlogom za izmenu predviđeno je da se reči "Odbor za finansije" zamene rečju "agencija". Vlada nije prihvatila amandman, uz pomalo čudno obrazloženje da kontrolu finansiranja političkih stranaka treba da vrši jedan nezavisan organ koji je specijalizovan za borbu protiv korupcije, umesto organa koji su predviđeni Zakonom o finansiranju političkih stranaka. Nameće se pitanje da li je možda Odbor za finansije Narodne skupštine Republike Srbije zavisan od nekoga? Trošenje sredstava za rad političkih stranaka koja su odobrena iz budžeta Republike Srbije je predmet kontrole Odbora za finansije Narodne skupštine Republike Srbije. Ne može se sada ova kontrola prepustiti u nadležnost agencije za borbu protiv korupcije, iz prostog razloga što je to neustavni organ. U Ustavu ne postoji uporište za osnivanje ove agencije i o tome smo prethodnih dana i danas govorili više puta. Kako da neustavan organ vrši kontrolu trošenja sredstava iz budžeta? Budžetska sredstva su sredstva poreskih obveznika. Narodna skupština je legitimno telo i ne može se njena nadležnost zameniti nadležnošću nekog neustavnog organa tj. agencije za borbu protiv korupcije o kojoj se govori kao o samostalnom i nezavisnom državnom organu, koji teško da će biti i samostalan i nezavisan. U dosadašnjoj praksi dužnost predsednika Odbora za finansije bila je da podnese prijavu nadležnim organima ukoliko utvrdi nepravilnosti u pogledu prikupljanja, korišćenja ili evidentiranja sredstava. Sada se ovo želi preneti u nadležnost direktoru agencije. Takođe, odluku o gubljenju prava na sredstva iz javnih izvora za narednu godinu zbog kažnjavanja stranke donosi Odbor za finansije, a sada se želi da se donošenje odluke prepusti agenciji. Ovde nije precizirano da li će odluku donositi direktor, njegovo zamenik, ili odbor agencije. Još jedna bitna stavka je to da se u predlogu zakona o ovoj agenciji kontrola finansiranja stranaka pominje samo u nabrajanju nadležnosti agencije. U razradi zakona nigde ne piše na koji će se način vršiti kontrola. Zato je i podnet ovaj amandman kojim se zahteva brisanje ovog člana. Time bi kontrolu finansiranja redovnog rada političkih stranaka i troškova finansiranja izbornih kampanja i dalje vršio Odbor za finansije Narodne skupštine Republike Srbije, kao i do sada. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je 11 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da dokažem i argumentima potvrdim sve dosadašnje konstatacije da suštinski vi stvarno nemate nameru da menjate bilo šta u ovoj državi. Možete vi da donesete 100, 200, 300 zakona i svakoga dana možete da donosite po neki zakon, ali se suštinski ništa neće promeniti. Takođe moram da primetim da prostom primenom u Srbiji nekih zakona koji važe u Evropskoj uniji ne samo da se nećete približiti EU, nego ćete se dodatno udaljiti od EU. Tako je i sa ovim zakonom. Osnivanjem agencije za borbu protiv korupcije na neki način ćete onemogućiti da se stvarno neke stvari rešavaju. Zbog čega? Pa, vrlo jednostavno, vi sve nadležnosti koje su imali RIK, Odbor za finansije Narodne skupštine prebacujete na ovu agenciju. Čista logika govori o tome da su i RIK i Odbor za finansije sastavljeni paritetno, na osnovu sastava Skupštine Srbije, odnosno stranaka koje su izašle na izbore i dobile određen procenat. Valjda je logično, ja mislim da svi verujete u to, da će jedno takvo telo koje je sastavljeno od predstavnika više stranaka biti objektivnije, bez obzira na to što većina i u Odboru i u RIK-u glasa prema političkim interesima. U svakom slučaju, bar može da se čuje, bar može da se raspravlja, da se iznose argumenti kada je u pitanju, recimo, finansiranje političkih stranaka i, evidentno, ako je u pitanju zloupotreba. Vi se sećate, izneti su brojni primeri, ovde smo vam ilustrovali to otpremnicama i računima, slikama kamiona, o slanju paketa u predizbornoj kampanji, neposredno pred izbore. Dokazali smo vam da je nekoliko miliona evra utrošeno u tu kampanju. Takođe smo vam dokazali da ne postoji ni jedan jedini evro koji je prijavljen Odboru za finansije za tu namenu, odnosno da su kupovane životne namirnice, pakovane i slate na teren kako bi se najugroženijem delu stanovništva to davalo i za to, što bi se reklo, kupovala duša, odnosno njihov glas, da glasaju za Demokratsku stranku. To je problem sa kojim se vi suočavate sve vreme. Bez obzira na naše političko prepucavanje, što je sasvim normalno, borite se vi, borimo se i mi za svaki glas, da budemo što bolje predstavljeni biračkom telu, ali verujte da SRS stvarno ima želju da se uslovi u državi poboljšaju. Kako oni mogu da se poboljšaju? Ako imate nameru da nešto uradite, ako zakon nije samo po onoj narodnoj "trla baba lan da joj prođe dan", raspravljaćemo u Skupštini par dana, jedan dan, nije bitno, završiće se i sve će se završiti na tome. Eventualno će u javnosti vladajuća koalicija ili predstavnici vladajuće koalicije izlaziti i tvrditi – evo, doneli smo taj zakon, doneli smo ovaj zakon, i time na neki način hteti da kažu da su oni time završili svoj posao i da je sada sve u redu, a nije tako. Ja lično verujem, gospođo ministre, da vi želite i mislite da ćete ovim zakonom nešto da uradite, ali većina kojoj pripadate je pokazala odmah, otkako je došla na vlast, da ne želi nikakve promene. To je na delu pokazala. Naveo sam vam samo deo afera od 2001. godine, od 2000. godine, koliko su te afere opteretile našu državu, koliko su pojedinci zgrnuli para, i oni koji su jeftino kupili i oni koji su dobili provizije. Nijedna od tih afera nije procesuirana, mnoge zato što sudovi nisu radili svoj posao i zastareo je proces, kao u slučaju Janjušević - Kolesar, tako da nisu ni pozvani na odgovornost, iako je dokazano da su uzeli oko dva miliona evra, ne znam tačno cifru, nije ni bitno. Ovim zakonom ustanovićete jedno telo čiji će predstavnici u najvećoj meri biti pripadnici Demokratske stranke, eventualno će još neko dobiti, ali ne verujem, jer vi delite javna preduzeće, delite agencije itd. i tu nema zabrane i niko nikome ne ulazi, nemoj ti mene da diraš, neću ja tebe, po onoj narodnoj "ruka ruku mije". Radite po učinku – učinim ja tebi, učiniš ti meni, i završavate posao. Ali, to je problem koji košta građane Srbije i državu Srbiju. Pokazaću vam na vašem primeru kako to ide, baš kada je u pitanju Zakon o finansiranju stranaka: 28. decembra 2000. godine... Sećate se svi toga vremena kada je DOS došao na vlast i obećao da ćemo već 2001, 2002. godine razrešiti sve probleme, stanovi, automobili, letovanja, u Evropi smo. Između ostalog, tada ste doneli Zakon o finansiranju političkih stranaka. Da li se sećate da postoji taj zakon, gospođo ministarka? Sećate se. Znate šta kaže u tom zakonu? Imovina koja je bila na upravljanju, korišćenju i raspolaganju Saveza komunista Jugoslavije, Socijalističkog saveza radnog naroda Jugoslavije i Saveza socijalističke omladine Jugoslavije, a koju su činili objekti, poslovni prostor, oprema, kancelarijski nameštaj i slično, svojina je Savezne Republike Jugoslavije. Prema stavu 2. navedenog člana, savezni organ nadležan za poslove pravde sačiniće evidenciju imovine iz stava 1. ovog člana prema korisnicima i, do stupanja na snagu ovog zakona, po vrsti, količini, odnosno površini i lokaciji utvrditi njeno stanje i predložiti način korišćenja i korisnika, sad pazite, s tim što će najmanje jedna polovina nepokretnosti koje su u svojinu Savezne Republike Jugoslavije prešle primenom stava 1. ovoga člana biti dodeljena parlamentarnim strankama na korišćenje za redovan rad. Ima li ijedna stranka, postavljam pitanje, koja je iz ove imovine dobila bilo šta? Olovku, stolicu? Što se tiče SRS, nije dobijeno ništa. Postavlja se logično pitanje. Interesantno, ne očekujem od onoga ko je postavio pitanje, ali priznajem, ovoga puta pitanje je logično. Pitaju kolika je ta imovina. Evo, i to ću vam pročitati. Prema spisku, 280 nepokretnosti je postojalo u 129 mesta, a do sada je, za osam godina, izvršeno uknjiženje samo za pedesetak. E sad, postavljamo pitanje, ko se uknjižio na ovih pedesetak i šta je sa 130-ak? Šta je sa tim? Zašto to niste dali Odboru za finansije? Zašto to niste prezentovali Skupštini Srbije? Sumnjam, jednostavno, u vas. Ako ste mogli da dajete šećerane za tri evra, nemojte mene ubeđivati da ovakvu mogućnost niste iskoristili. Pa, baš za neke od vas važi pravilo "što oko vidi ruka nosi", tu nema dileme. Samo zahvaljujući tome što ste na vlasti, građani Srbije, a ni parlamentarne stranke nemaju mogućnosti da dobiju sve stvari na uvid. Evo, gospođo ministre, da ne bi ovaj izlazak za govornicu bio uzaludan, između ostalog postavljam pitanje direktoru Direkcije za imovinu Republike Srbije i vama kao resornom ministru; prosledite direktoru Direkcije za imovinu Republike Srbije da mi dostavi odgovor sa spiskom ovih 280 nepokretnosti i taksativno da navede ko se uknjižio i na kolikom broju i da nam dostavi spisak sa ostalom imovinom koja nije uknjižena da građani Srbije a i političke stranke imaju informaciju o tome šta je urađeno na osnovu ovog zakona. E sada, kao što ste uradili sa ovim zakonom, evo, osam godina je prošlo, tako ćete uraditi i sa ovim i sa onima koje ste doneli ranije i sa onima koje ćete doneti za dan, dva, tri, pet, sa svim zakonima koje ćete donositi dok ste na vlasti; oni će biti samo mrtvo slovo na papiru, bez ikakve želje da rešavate probleme građana Srbije. To je ono sa čime se mi suočavamo i to je ono što je najveći problem Srbije i njenih građana. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS uputio sam amandman na član 5. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka. Radi upoznavanja javnosti o tome šta se definiše ovim članom pročitaću iz Predloga zakona član 5. Kaže: "Republička izborna komisija i Odbor za finansije dužni su da u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona predaju agenciji završne račune i izveštaje iz čl. 14. i 16. Zakona." Vlada nije prihvatila ovaj amandman sa obrazloženjem da je mišljenja da kontrolu finansiranja političkih stranaka treba da vrši jedan nezavisni organ koji je specijalizovan za borbu protiv korupcije, umesto organa koji su predviđeni Zakonom o finansiranju političkih stranaka. Sadašnjim, važećim zakonom je predviđeno da kontrolu finansiranja političkih stranaka vrše RIK i Odbor za finansije. Predlagač ide na izmenu i novoformirani organ, državni organ, koji će biti inaugurisan posle usvajanja u ovoj skupštini za nekoliko dana, dobiće značajna ovlašćenja i kao takav imaće mogućnost da vrši kontrolu finansiranja političkih stranaka. Srpska radikalna stranka smatra da ovom organu ne smemo poveriti obavljanje ovih poslova iz više razloga. Prema konceptu zakona o agenciji za borbu protiv organizovanog kriminala predviđena su ogromna ovlašćenja, ali iz toga će slediti i zapošljavanje ogromnog broja radnika. Smatramo da RIK i Odbor za finansije mogu obavljati poslove kontrole sasvim normalno, u okviru nadležnosti, bez gubitka vremena. Znači, u okviru svega onoga što rade u skladu sa zakonom mogu obavljati i kontrolu finansiranja. S druge strane, ovaj novoformirani državni organ - agenciju za borbu protiv organizovanog kriminala smatramo političko-pravnim fantomom, koji će preuzeti ogromna ovlašćenja i plašimo se zloupotrebe koje bi mogle izazvati određene političke posledice prema nekim političkim strankama, a to možemo videti na temelju dosadašnjeg iskustva. Član 3. Zakona o finansiranju političkih stranaka kaže: "Sredstva za finansiranje aktivnosti iz člana 2. ovog zakona mogu se sticati iz javnih i privatnih izvora, u skladu sa ovim zakonom. Javne izvore, u smislu ovog zakona, čine sredstva iz budžeta Republike Srbije, budžeta jedinice teritorijalne autonomije i budžeta jedinice lokalne samouprave, odobrena za finansiranje redovnog rada političke stranke i troškova izborne kampanje." Gledajte, kod ovih javnih izvora prihoda neće biti problema, znači, ta sredstva će se normalno utapati na tekuće račune političkih stranaka, kontrolu će sasvim normalno vršiti bilo koji državni organ, ali je problem kod ove druge kategorije prihoda koje ostvaruju stranke u normalnom radu i poslovanju. To je definisano članom 3. stav 3, kaže: "Privatne izvore, u smislu ovog zakona, čine: članarina, prilozi pravnih i fizičkih lica, prihodi od promotivnih aktivnosti političke stranke, prihodi od imovine političke stranke i legati." Ovde nastaje problem. Ovde nastaje problem ne kod članarine nego kod prihoda pravnih i fizičkih lica. Zašto je tu problem? Problem je, po pravilu, zato što i pravna i fizička lica u njima izbegavaju javnost. Znači, vrše tajne uplate na pojedine račune pa se od nekih trećih računa plaćaju određene obaveze koje političke stranke imaju u svom radu i poslovanju. Radimo tajno. Da li ova agencija za kontrolu, za borbu protiv organizovanog kriminala može izvršiti kontrolu ovih tajnih uplata? Ne može. To nam je sasvim jasno. Ako iza toga postoji ista politička stranka čiji ljudi rade u državnom organu koji vrši kontrolu korupcije i političke stranke, onda ćemo isključiti dotle i ono što znamo ne znamo, a svesni smo toga. Dalje, postoji velika opasnost da će ovaj državni organ koji vi predlažete, odnosno agencija za borbu protiv korupcije, zloupotrebljavati podatke političkih stranaka koje nađe u finansijskim izveštajima. Kako će zloupotrebljavati? Određena sredstva koja prođu kroz tekući račun političke stranke su javnog karaktera, videće se subjekti koji uplaćuju sredstva na račun političke stranke. Tu opet postoje negativna iskustva u praksi. Kada su u pitanju pravna ili fizička lica koja uplate direktno na tekući račun stranke, po pravilu, tu postoji pritisak državnih organa. Razne inspekcije odmah krenu u kontrolu tih pravnih lica ili fizičkih lica. Neće niko dobrovoljno dati ozbiljnija sredstva ako se radi o fizičkom licu. Onda izvršimo kontrole, vršimo sankcionisanje tih pravnih lica. U praksi toga imamo, vi to jako dobro znate. Mi u SRS smo imali takve primere. Posebno je to tipično kod lokalne samouprave. Molimo jedne, druge, treće. Kad određeno pravno lice uplati, onda nam dolazi sankcija prema tom pravnom licu. Tu je mogućnost zloupotreba, a to ćemo sigurno ovde imati. Zašto je dobro da ostane staro rešenje? Iz više razloga. Znači, nećemo imati dupliranje radnika. Da bi agencija izvršila kontrolu, ona mora zaposliti radnike. Već imamo radnike u državnoj upravi koji tu rade; to su radnici RIK-a i to će u ovom slučaju biti poslanici u Odboru za finansije. Ne dupliramo. Mi se zalažemo, a posebno aktuelna vlast kaže da će aktivno raditi na smanjenju javne potrošnje. Ovo je suprotno tim vašim zalaganjima. I MMF i Svetska banka vam nalažu da smanjite javnu potrošnju. Kako je smanjujete, kad povećavate broj radnika, povećavate razne izdatke za državne organe koji se finansiraju iz budžeta? Evo vam zgodne prilike da prihvatite ovaj amandman i da otklonite sve ovo što vam govorimo da je negativno. Još jedna konstatacija. Moramo se ovde osvrnuti na određene donacije koje je imala grupacija DOS u periodu od 2000. godine. Pojedinci iz vaših redova su rekli da su u koferima prenosili sredstva u Srbiju, finansirali aktivnosti DOS-a, deo sredstava pretočili u privatne džepove, deo sredstava uložili u korupciju i kriminal. Šta smo dobili posle svih tih aktivnosti? Nijedan slučaj nije procesuiran, a sami ste se hvalili koliko je ko dobio i ogovarali onog drugog koji je dobio više. Državno tužilaštvo, tužilaštvo u celini, nije preduzelo nijednu aktivnost da se razotkrije način dolaska tih sredstava, način trošenja tih sredstava i sve zloupotrebe koje su usledile dolaskom tih sredstava na prostore Republike Srbije. Najnovija situacija tiče se činjenice koju je izneo građanin Tomislav Nikolić u jednoj političkoj emisiji. Na pitanje novinarke: "Da li je bilo finansiranja SRS od strane tajkuna", on je rekao: "Da". Međutim, slagao je. Nije bilo finansiranja, a to će pokazati i kontrola koju ćete verovatno vi napraviti, ovaj organ ili neki drugi organ, jer ništa preko računa SRS nije prošlo. Izjavio je građanin Tomislav Nikolić da su sredstva uplaćena od strane tajkuna Miškovića i to za dva računa: jedan je za korišćenje rentakar vozila, a drugo je za finansiranje usluga jedne TV kuće. To su privatni aranžmani, SRS iza toga ne stoji. Na našem računu ništa od toga nije prošlo. Zapitajte se vi zašto državni tužilac u ovoj situaciji ne reaguje. Vi i sami znate koji tajkuni su vas finansirali. Da li je reagovao državni tužilac? Nije. Da li je iko iz pravosudnog sistema reagovao? Nije. Nema tu borbe protiv kriminala. Dok se u vlastitim redovima ne reše situacije finansiranja, nema tu pravne države, nema borbe protiv korupcije i kriminala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, gospodine Konstantinoviću, obraćam se vama zato što ste vi izlazili u nekoliko navrata da govorite o amandmanima SRS u vezi sa ovim zakonom, pa pretpostavljam da ste učestvovali i u izradi samog predloga zakona, kao i mišljenja koje je dala, navodno, Vlada. Kolege narodni poslanici, kad dobijem zakonski predlog prvo pročitam naslov. Pretpostavljam da i vi tako radite. Mogu da vam kažem da sam se obradovao kada sam video da se radi o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka, pogotovo što je to stiglo 12. 9. 2008. godine. Mislio sam da se tu rešava jedan problem – ako neko neovlašćeno uzme neka sredstva i predstavlja se posle da ih je koristio u izbornoj kampanji. Kad sam počeo da čitam dalje video sam da od toga nema ništa. Ovom zakonu obradovali bi se i građani Srbije kada bi on sadržao ono što sam i ja očekivao a i oni, a to je da sve ono što se pojavljuje u izbornim kampanjama političkih stranaka bude rešeno na jedan sasvim normalan način. Mi u svojim normalnim aktivnostima, mislim na sve političke stranke, koristimo sredstva iz budžeta Republike Srbije i dužni smo da položimo račune građanima koji izdvajaju ta sredstva. Ovih sedam članova, osim što sedmi reguliše kada ovaj zakon stupa na snagu, uglavnom stavljaju van snage tri sasvim legitimna organa koja su do sada rešavala delimično po ovoj problematici. Nisu možda uvek najbolje postupali, ali su sigurno legitimni da dobro mogu da rešavaju. Moje kolege prethodnici su objašnjavali proporcionalnu zastupljenost u tim organima, što daje jednu garanciju više da će se prilikom uvida u poslovanje političkih stranaka pitanje njihovog finansiranja na jedan kvalitetniji način rešavati. Međutim, vi sve to stavite po strani, uvedete jedno fantomsko telo - agenciju za borbu protiv korupcije i u njenu nadležnost prenesete ovlašćenja desetak dosadašnjih državnih organa, organizacija ili skupštinskih tela. Kako mislite da će to oni rešavati, sve da imaju i ozbiljnu nameru? Sigurno tu uspeha neće biti. Morao sam da predložim da se član 6. ovog predloga zakona briše. U suštini, osporavamo ceo zakon, odnosno sedam članova osporavamo na taj način. Vama je šef poslaničke grupe SRS gospodin Todorović rekao da vi ni nemate nameru da nešto menjate. Mene ne bi brinulo da ostavite makar u stanju koje ste zatekli 2000. godine, ali vi od tada pa do danas u kontinuitetu uništavate. Ne mogu reći da to činite vi, ali vi podržavate u najvećoj meri one koji to rade. Za svaki zakon koji smo imali na ovoj sednici obrazloženje zbog čega se donosi po hitnom postupku je isto, pa se između ostalog kaže: "čime bi se ispunili neophodni uslovi u procesu pridruživanja EU". Baš EU čeka samo da se ovaj zakon usvoji i oni će vas onda primiti u zagrljaj. Kolega Martinović je rekao da ne brine, on kaže da vas ne zanima EU. Mi brinemo, poslanici SRS, a i cela stranka, kao i građani Srbije, zbog toga što vas ne zanima Srbija, što vas ne zanimaju građani Srbije. Ovde ima sjajnih stručnjaka iz raznih oblasti. Treba malo da se pozabavite ovim predlogom predsednika Vlade Borisa Tadića (nisam pogrešio, on je "tri u jedan", on je i predsednik Republike, i predsednik Vlade i vrlo često i predsednik Skupštine) i da iznesete svoje stručno mišljenje u vezi sa tim kako da zaštitimo poljoprivredne proizvođače, kako da zaštitimo poljoprivrednu proizvodnju koja je ugrožena smanjenjem carina na uvoz poljoprivrednih proizvoda. Mislim da na današnji dan padaju sve maske onih koji su i sa ove skupštinske govornice, a i preko raznih medija, govorili da narodni poslanici iz opozicije, hoću da kažem da to i ovi koji sede iza poslanika SRS, vrše opstrukciju i usporavaju proces ulaska u EU. Građani Srbije, najbolji dokaz da to ne čine poslanici SRS jeste što mi danas, u subotu, radimo. Ali, mi smo pozvani na ovu sednicu. Mi bismo dolazili 50 dana, kada nas niko nije zvao, i radili, ali nismo mogli to da uradimo, jer je predsednik Narodne skupštine odložio najpre za 15 dana, a potom za još jedan mesec. Onda efekti rada Vlade... Kaže se, Vlada je radila sjajno; premijer ili zamenik premijera, ali ne prvi zamenik predsednika, nego onaj što menja Tadića, kada su ga pitali kako sebe ocenjuje, odgovorio je - odličan. Posle je video šta je uradio i kaže - samo sam se šalio, jer to pitanje nije primereno. Kaže, doneli samo 14 zakona. Kakve donosimo, bolje bi bilo da ni tih 14 nismo doneli. Građani Srbije imaju potrebu za mnogim drugim zakonima. Mi stojimo na raspolaganju. Možemo da radimo i subotom i nedeljom, uvek, i posle šest, ali dajte urazumite se, počnite jednom da šaljete narodnim poslanicima zakone koji će poboljšati i promeniti život građanima Srbije. Oni to očekuju. Oni nas ne dele prema tome da li smo na levoj ili desnoj strani; očekuju od nas, jer su nam dali poverenje, da uradimo nešto da njima bude bolje. Mi to svakodnevno činimo, probajte i vi. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je devet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, 30-ih godina prošlog veka neki komunistički ideološki čistunci počeli su da prebacuju Staljinu kako u praksi Staljinova država, sovjetska Rusija, odstupa od nekih ustaljenih marksističkih principa. Jedan od tih principa jeste odumiranje države. Dakle, Marks je rekao da je cilj komunizma da država odumre, a u praksi, u Staljinovo vreme, država je bila sve jača i jača. Onda su pojedini sovjetski filozofi, žao mi je što ovde nije Dragoljub Mićunović, on verovatno zna o čemu govorim, došli do genijalne formule da ne idu protiv Staljinove volje, a da budu u duhu marksističke filozofije, pa su rekli da sovjetska država odumire tako što jača. To su učili svi studenti u Jugoslaviji, u Sovjetskom Savezu, u svim zemljama istočne Evrope, kako sovjetski model države u stvari ne odstupa od Marksove filozofije. To sada radite vi ovde u Srbiji. Vi kažete, mi smanjujemo, racionalizujemo državnu upravu kao što to od nas traži EU. Kako? Tako što je povećavamo. To je filozofija kojom se vi rukovodite. Inače, ovo što vi kažete da EU od nas traži, da bismo postali njen član, da donesemo ovaj stupidan zakon o odgovornosti pravnih lica za krivična dela, pa da formiramo agenciju za borbu protiv korupcije itd., to su sve dnevnopolitičke priče na koje građani Srbije više ne nasedaju. Šta, u stvari, od nas traži EU? Traži ono što je bivši američki ambasador u Beogradu Vilijam Montgomeri napisao u dnevnom listu "Danas" 6. septembra 2008. godine. Inače, pošto je bio dugogodišnji ambasador u Beogradu, on govori srpski jezik i on je na srpskom jeziku napisao članak za dnevni list "Danas". Pročitaću vam samo nekoliko rečenica: "Ono što je najvažnije, pomoć koju posebno EU pruža Srbiji ima svoju cenu. Evropski lideri očekuju od Srbije da u bliskoj budućnosti uhapsi dva istaknuta begunca koje traži Haški tribunal i da igra manje opstruktivnu ulogu na Kosovu. Ako se ti koraci ne dogode pod sadašnjom demokratskom vladom, entuzijazam za podršku Srbiji unutar krugova EU brzo će se smanjiti." To je, u stvari, prava suština onoga što EU od nas traži. Baš briga i Havijera Solanu, i Oli Rena, i Montgomerija, i Buša i sve one koji rukovode tim blokom koji je stao protiv Srbije da li u Srbiji postoji nekakva agencija za borbu protiv korupcije, da li u Srbiji pravna lica odgovaraju za krivična dela itd., a ne odgovaraju nigdeu svetu. Ovo je prava cena, ovo su pravi, neophodni uslovi, o kojima vi govorite u svim zakonima, da bi Srbija ušla u Evropsku uniju; znači, treba da uhapsimo generala Mladića i Gorana Hadžića, verovatno su to ta dva čoveka na koja se odnosi ovo što Montgomeri priča i, naravno, da priznamo republiku Kosovo. Vi ste pre neki dan, ne mislim na vas gospođo Čomić, mislim da je predsedavala gospođa Đukić-Dejanović, ovde aplaudirali zbog toga što je u Generalnoj skupštini UN prošla inicijativa da se od Međunarodnog suda pravde zatraži savetodavno mišljenje o tome da li je proglašenje nezavisnosti tzv. republike Kosovo u skladu sa međunarodnim pravom. Na prvi pogled, kada čovek pogleda, to jeste veliki uspeh srpske diplomatije. Međutim, šta je podmukla i skrivena namera onih koji su podneli tu inicijativu? Šta će biti ako Međunarodni sud pravde kaže da su Šiptari na Kosovu i Metohiji legalno i u skladu sa međunarodnim pravom proglasili nezavisno Kosovo? Da li znate šta će biti? Onda će Boris Tadić da kaže – eto, mi smo dali sve od sebe, ali Međunarodni sud pravde je rekao da je to u skladu sa međunarodnim pravom, šta ćete, nemamo kud, moramo da priznamo nezavisno Kosovo. To je suština priče o približavanju Evropskoj uniji.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 7. To je član koji govori o tome kada ovaj zakon stupa na snagu. Amandmanom sam tražio da se ovaj član Predloga zakona briše. Očigledno je, a to su i moji prethodnici do sada vrlo dobro konstatovali i rekli, ovde je poenta i osnovna stvar agencija za borbu protiv korupcije. U razlozima za donošenje ovog zakona kaže se da je, u stvari, u Nacionalnoj strategiji za borbu protiv korupcije predviđeno da se osnuje jedno samostalno i nezavisno telo na koje će faktički biti prenete nadležnosti RIK-a, Odbora za finansije Narodne skupštine i ministra finansija. To telo je agencija za borbu protiv korupcije. U razlozima se samo konstatuje, ne navodi se nijedan pravi i valjan razlog zašto se ovo donosi i zašto ovi organi, a to su RIK, Odbor za finansije i ministar finansija, ne mogu valjano da obavljaju ovaj posao tj. kontrolu finansijskog poslovanja političkih organizacija. Dakle, postoji obećanje da će ovo biti nezavisna i samostalna agencija, koja će se na pravi način boriti protiv korupcije, ali to su samo prazna obećanja. Dame i gospodo, poštovani građani Srbije, ko će više da veruje u ta obećanja? Ko će više da veruje u ta vaša obećanja pogotovo posle onih silnih obećanja koja ste dali u proteklom periodu građanima Srbije? Ja ću da vas podsetim na samo neka od njih. Obećali ste da će istovremeno da se povećaju penzije i da se smanji inflacija, a od toga nema ništa. Obećali ste da će građani dobiti besplatne akcije od po 1000 evra, videli smo da od toga nema ništa. Obećali ste da ćete prvo zaposliti 200.000 ljudi, pa ponovo 200.000 ljudi a sada vidimo da od toga apsolutno neće biti ništa, čak naprotiv. Obećali ste da će stići ogroman novac iz inostranstva, samo da na vlast dođu proevropske snage; vidimo da i od toga nema ništa. Obećali ste da će se putovati u inostranstvo uz pomoć bele šengenske vize već do kraja ove godine; vidimo da i od toga nema ništa. Obećali ste da treba samo odobrovoljiti Holandiju i Belgiju i eto nama ulaska u zapadnu Evropu; vidi se da i od toga nema ništa. Znate li šta ide posle svih ovih obećanja? Posle svih ovih vaših obećanja dolaze na red izvinjenja, pa se posle toga izvinjavate onima kojima su nam razbili državu, onima koji su proterali blizu milion Srba sa prostora Republike Srpske, Republike Srpske Krajine i Kosova i Metohije, onima koji su vodili deželske ratove, onima koji su vodili otadžbinske ratove, onima koji su vodili milosrdne ratove, samo izvinjenje do izvinjenja. Posle tih izvinjenja eto vama jedne prestižne evropske nagrade, pa se verovatno sada nadate da ćete dobiti i onu glavnu, najprestižniju, Nobelovu, koju je dobio onaj Gorbačov za razbijanje njegove države, a narodu samo puka obećanja, obećanja da će agencija za korupciju da se izbori protiv korupcije u ovoj državi. Što kaže narod, "ne lipši magarče do zelene trave".
Da li još neko želi reč? Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Snežana Malović, ministar pravde, želi da da završnu reč? Da. Reč ima ministarka pravde Snežana Malović.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, dozvolite mi da izrazim zahvalnost i zadovoljstvo što sam prisustvovala raspravi u pojedinostima i načelu u ovom uzvišenom domu. Moram da kažem da sve diskusije koje su se ovde odvijale, nevezano za to da li se radilo o Predlogu zakona ili o Poslovniku, za mene predstavljaju veliko iskustvo. Sve predloge, primedbe, sugestije i savete shvatila sam dobronamerno i trudiću se da se u svom budućem radu držim mnogih od njih. Takođe se zahvaljujem svim narodnim poslanicima, nevezano za to iz koje su poslaničke grupe, da li iz vlasti ili opozicije, za to što su uzeli učešće i iscrpno raspravljali o odredbama svih predloga zakona. Pažljivo sam slušala sva mišljenja, bez obzira na to da li su se odnosila na odredbe Predloga zakona ili na Poslovnik, i trudila sam se da na neka od njih odgovorim odmah, a na ona koja zahtevaju vreme za davanje odgovora dobićete odgovor u pisanoj formi. Takođe naglašavam da su mnogi amandmani koji su ovde predlagani za mene lično bili prihvatljivi, ali zbog koegzistentnosti sa pravnim sistemom i usklađenosti sa odredbama prvenstveno Ustava i zakona nisu mogli da budu prihvaćeni od strane Vlade. Ubuduće ću se truditi da aktivno učestvujem u radu Skupštine ne samo na sednicama parlamenta, već i u radu nadležnih odbora i u radu poslaničkih grupa. Kada su u pitanju predlozi zakona koje nameravam da uputim Skupštini, prvenstveno Vladi, pa onda Skupštini, trudiću se da se prvo održe radni sastanci sa predstavnicima poslaničkih grupa, s obzirom na to da Vlada i ja kao predlagač dajemo predlog, a konačnu odluku donosite vi; kao neko ko je predložio ove zakone trudiću se da bespogovorno poštujem svaku odluku. Hvala vam još jednom.
Zaključujem pretres Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Obaveštavam narodne poslanike da ćemo danas, na osnovu člana 25, raditi i nakon 18.00 časova, nastavićemo raspravu u pojedinostima o tački koja bude na dnevnom redu. Sada određujem pauzu do 15.30 časova. U 15.30 nastavljamo rad u popodnevnom delu raspravom u pojedinostima Predloga zakona o strancima.
Nastavljamo rad. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O STRANCIMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Jadranko Vuković, Milorad Buha, Srboljub Živanović, Igor Bečić, Dragan Stevanović, Momir Marković, Dušan Marić, Milovan Radovanović, Milorad Krstin, Dragan Živkov, Sulejman Spaho, Milan Avramović, zajedno Milica Vojić-Marković, Miroslav Petković i Arsen Đurić, Slobodan Vuković, Vjerica Radeta, Gordana Pop-Lazić, Aleksandar Martinović, Sreto Perić, Nikola Žutić, zajedno Judita Popović, Ivan Andrić, Kenan Hajdarević, Nebojša Ranđelović i Slobodan Maraš, Jovan Damjanović, Vitomir Plužarević, Dejan Mirović, Milan Škrbić, Ljubomir Kragović, Slađan Mijaljević, Lidija Vukićević, Filip Stojanović, Marina Toman, Mladen Grujić i Marko Đurišić. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaj Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Htela bih da vas obavestim da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova, u skladu sa članom 84. Na član 2. amandman je podneo poslanik Jadranko Vuković. Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, zapanjena sam, otkud gospodin Dačić danas u Skupštini. Znam da ste imali tu obavezu, svečani čin potpisivanja deklaracije sa Demokratskom strankom kao svojim saradnicima iz koalicione vlade i iz Internacionale, ali, gospodine Dačiću, uz dužno poštovanje prema vama i vašoj spremnosti da se pojavite ovde, moram da vas obavestim... A, gospođa predsednik sada treba da nam kaže - kako je moguće da vi prekršite dogovor sa šefovima poslaničkih grupa što se tiče rada i današnjeg toka sednice? Sada smo prešli na tačku dnevnog reda Predlog zakona o strancima, na raspravu u pojedinostima, međutim, to nije bio dogovor predsednika Skupštine i šefova poslaničkih grupa, i predsednika naše poslaničke grupe gospodina Dragana Todorovića. A, isto to je i meni predsednik rekla prilikom otpočinjanja ovog radnog dana, danas, u subotu, nismo imali ništa protiv da dođemo – da ćemo raditi do završetka rasprave o setu zakona gospođe Snežane Malović, zbog ovih lepih i srećnih okolnosti i očekivanja radosne vesti za gospođu Malović i njenu porodicu, što smo prihvatili, kao normalni ljudi. Ali, gospođo Đukić-Dejanović, sada dolazimo u situaciju da vi počinjete da prozivate narodne poslanike u ovom nastavku zasedanja u raspravi o tački dnevnog reda a mi smo već rekli našim poslanicima, naročito mnogim podnosiocima amandmana, da je naš dogovor sa vama da radimo do završetka prethodne tačke. Sada vi kažete – podneo je amandman narodni poslanik Jadranko Vuković. Znate, ne može do njega to što vi tumbate da stigne brzinom svetlosti. Sada Jadranko Vuković treba da razmišlja da li se u međuvremenu gospodin Dačić spremio, predomislio ili ste vi doneli nekakvu odluku. To nije u redu i nije korektno. To je zaista nešto što sada ulazi u neke naše buduće odnose i saradnju. Bili smo apsolutno spremni da danas radimo. Možda vama nisu rekli, gospodine Dačiću, ali znate, bili ste koliko do juče... Vi i ja se poznajemo najmanje 15 godina, nekada smo, neću reći kada, bili najmlađi poslanici u skupštini savezne države. Koliko je meni poznato, kao predsednik poslaničke grupe vi ste se uvek korektno ponašali; kada se postigne dogovor, bez obzira na to da li ste vi bili u opoziciji ili na vlasti, to mora da se poštuje. To je valjda neko nepisano pravilo parlamentarizma. Urušili smo sve ono što treba da bude osnov demokratije; otimaju se odbornički mandati, kao što je to slučaj u Kragujevcu, otimaju se poslanički mandati, a sada dolazimo u situaciju da pravimo ruglo od Narodne skupštine. Moram da vam kažem, kada ste vi otišli, gospođo predsedniče, Srpska radikalna stranka je imala amandman na prethodna dva zakona o kojima smo raspravljali u pojedinostima i svaki poslanik je bio u sali, svi su veoma stručno, argumentovano diskutovali. Čak je na kraju gospođa Malović, za naše građane koji možda nisu pratili zasedanje, izašla i rekla da je to za nju veliko iskustvo i da se zahvaljuje narodnim poslanicima što su tako odgovorno radili kada su u pitanju te tačke dnevnog reda. Mi hoćemo, gospodine Dačiću, da imamo veoma odgovoran pristup kada se radi o ovom zakonu i da vam obrazlažemo naše amandmane, ali kako to da uradimo? Da zovemo sada ljude iz Vranja, iz Pirota, iz Bogatića, iz Kosjerića, vratite se, došao je Ivica Dačić? Nema smisla. Ne možemo da prihvatimo da se Skupština ponaša na takav način i poigrava sa najvećom poslaničkom grupom, pre svega zato što je gospodin Todorović od početka, uprkos tome što ste na najbrutalniji način ušli u legalizovanje otimačine poslaničkih mandata, imao i te kako konstruktivan i korektan pristup kao predsednik naše poslaničke grupe.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, da bi vama bilo potpuno jasno, dogovor je stvarno postojao. Dogovorili smo se da napravimo izmenu redosleda, da ministar pravde završi sa svojim predlozima zakona, da danas radimo dok se ne završe njene tačke dnevnog reda i da nastavimo rad u ponedeljak. Jasno vam je da ... Niti su tu trenutno svi poslanici koji su vezani za predloge ministra unutrašnjih poslova. Nema problema, možete vi da nastavite ovo, ali mislim da treba da radimo i da budemo u ovoj skupštini još neko vreme i da dogovore koje postignemo, ukoliko je moguće, poštujemo. Nećemo postići ništa time što ćemo danas nastaviti da radimo. Što se tiče SRS, znate da možemo da izađemo, ne govorim vam da hoćemo, da možemo po Poslovniku da obesmislimo ovo, ali pozivam vas da poštujete dogovor koji smo postigli.
Dame i gospodo narodni poslanici, obaveštena sam da je postignut dogovor da danas radimo. Bilo je zahteva da se u ponedeljak ne radi, da imamo bar jedan slobodan dan, ali zato da danas radimo. Nije bio nikakav dogovor koju tačku, nego da radimo, a kad već imamo radni dan onda je naše, da kažem, radno vreme bar do 18.00 časova, s tim da uobičajeno završavamo tačku koja je u to vreme na dnevnom redu. Izvestan broj poslanika je izrazio potrebu da ima bar jedan slobodan dan u nedelji radi završavanja i drugih obaveza. Naš dogovor je bio da u ponedeljak ne radimo a da danas radimo. (Dragan Todorović: Nije postignut taj dogovor.) Zaista nisam obaveštena. Nemate ni vi saznanja da je bilo takvih dogovora. Meni je zaista žao i očigledno je da ću sastanke sa šefovima poslaničkih grupa morati ja da držim; taj dogovor očigledno nije potpuno jasan. Dakle, svi smo mogli da se ne vratimo danas ovde, a da radimo u ponedeljak. Nastavimo rad. Molim vas, pošto su poslanici SRS krajnje savesno obrazložili, obradili svoje amandmane i branili svoje stavove ovde, da u tom duhu nastavimo rad. Reč ima Vjerica Radeta.
Gospođo Đukić-Dejanović, mislim da se vi malo više pravite naivni nego što to stvarno jeste. Najpre ste sinoć na jedan vrlo drzak način... Jutros kada sam govorila po Poslovniku rekla sam da neću da govorim po članu 106, već samo radi javnosti da iznesem ono što je činjenica, vezano za dogovor o sinoćnom i današnjem radu. Vi ste i sinoć obmanuli, sada govorim po članu 106. jer ste povredili Poslovnik, građane Srbije, rekli ste u 20.20 časova zato što ste ... Iz kog razloga ne znate za dogovor, to je zaista vaša stvar, pa je gospođa Nada Kolundžija dva puta dolazila gore kod vas, to su svi narodni poslanici videli, da vam kaže da je zaista napravljen dogovor da se sinoć radi do 20.00 časova uz uvažavanje činjenice da ne bi bilo humano da gospođa Malović ovde sedi dalje od 20.00 časova, a da danas završimo amandmane odnosno predloge zakona u pojedinostima po onim tačkama gde je gospođa Malović ovlašćeni predstavnik Vlade. To smo uradili i prihvatili smo da se promeni redosled tačaka dnevnog reda da bismo pokazali da smo korektni i konstruktivni i da hoćemo istinski ovde da radimo. Gospođa Nada Kolundžija je bukvalno rekla, pretpostavljam da možete da je nađete i da je pitate, kada smo razgovarali, gospodin Todorović u tom momentu nije bio tu, da završimo sutra ove zakone koje je gospođa Malović, ministar, predstavljala, a onda ćemo u ponedeljak ove Dačićeve, i da završimo, da u ponedeljak radimo dok sve ne završimo, da bismo mogli u utorak da krenemo na rebalans budžeta. To je ono što zaista jeste dogovor, a ako vi mislite da možete... Znate, vi sad tu sedite i predsedavate, vi možete šta god hoćete, ali verujte da nas terate da iz jednog normalnog, ukolotečenog rada ove sednice, gde smo vrlo korektno i principijelno govorili o svojim amandmanima, potpuno pripremljeni da na isti način nastavimo rad i po preostalim tačkama dnevnog reda... Vi to ne dozvoljavate. Ako ne dozvoljavate, gospođo Đukić-Dejanović, vi znate da ima toliko problema o kojima mi srpski radikali želimo da govorimo, pa, drage moje kolege, čekam vaše poslovnike podignute pa da počnemo da radimo.
Gospodo narodni poslanici, apelujem na vas da radimo. Izvolite, Jadranko Vuković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja takođe želim da sugerišem vama, gospođo Đukić-Dejanović, da nastavimo rad u ponedeljak, kao što ste se dogovorili. Inače, mi smo se stvarno pripremili, ja takođe imam dva-tri amandmana, da kao što smo korektno danas radili tako nastavimo i u ponedeljak. Hvala vam.
Dobrislav Prelić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, mi srpski radikali očigledno i dalje verujemo ljudima na reč. Inače je poznato da vi ne poštujete dogovore, a i danas to pokazujete. Mi nemamo nikakav problem da radimo i subotom i nedeljom, ali način na koji vi želite da se radi pre svega nije korektan i mislim da nije pošteno ni prema građanima Srbije, a ni prema narodnim poslanicima. Zbog čega vi toliko žurite sa usvajanjem novih zakona? Žurite zbog toga što vas pritiskaju i pokušavate da prezentujete građanima, pre svega vi, u svojim izjavama, da poslanici SRS opstruišu rad parlamenta, i uopšte poslanici opozicije, što apsolutno nije tačno. Rad parlamenta ste vi, gospođo, opstruisali, tako što niste održali sednicu 50 dana. Sada vas pitam zbog čega je u petak prekinuta sednica posle samo 15 minuta, ako je to bilo toliko hitno a dogovor koji ste imali sa gospodinom Todorovićem danas niste ispoštovali? Naša obaveza je da zastupamo građane i svoje birače ovde, birače SRS, i da se borimo za njihove interese. To što ste vi uradili, a i niste danas bili prisutni u sali, verovatno ste bili na tom famoznom pomirenju, to je već vaš problem kako ćete to objasniti svojim biračima kada za to bude došlo vreme. Građani Srbije, pre svega, nisu glasali za ovakvu koaliciju. Građani Srbije su nedvosmisleno dali poverenje narodnjačkoj opciji. Ko je to izvarao i zašto biće mnogima jasno na sledećim izborima, koji će biti, nadam se, već sledeće godine. Već je evidentno da ova "nemoguća misija" ne može da traje. To je nagovestio i Nenad Čanak pre neki dan, ali zato se "žuti diktator" na vreme obezbedio pokušajem cepanja SRS, da ima rezervu. Sve je to apsolutno jasno našim građanima i ja sam siguran da će oni biti kažnjeni na sledećim izborima. Zahvaljujem vam se, samo ako mogu da završim... Ne mogu? Javiću se ponovo, gospođo. Moraćete da objasnite građanima Srbije mnogo toga u narednom periodu, a siguran sam da ćete biti kažnjeni na sledećim izborima. Hvala, za sada.
Gospođa Pop-Lazić.
Poštovane kolege narodni poslanici, želela sam i vas i predsedavajuću da podsetim na član 85. Poslovnika Narodne skupštine i da se obratim pre svega srpskoj javnosti koja prati rad ovog najvišeg zakonodavnog tela, da se ne bi stekao utisak da mi ne želimo da radimo. Daleko od toga, dakle, mi možemo da radimo ako treba i 24 sata, ali je pitanje i kvaliteta rada. Zašto smo danas obmanuti i zašto ovo traje ovoliko dugo? Mislim da je razlog tome što želite da u utorak već otpočnemo raspravu o rebalansu budžeta i da nas onemogućite da imamo iole slobodnog vremena da se posvetimo tom predlogu i da uložimo amandmane na predlog zakona o rebalansu budžeta. Ako danas budemo radili opet produženo, a ja vas podsećam da član 85. obavezuje i vas i nas da radimo utorkom, sredom i četvrtkom, a, kao što vidite, radimo vrlo često i ponedeljkom i petkom, pa evo sada i subotom, i ako mi moramo da već u ponedeljak podnesemo te amandmane na rebalans budžeta, ja zaista ne znam kada vi mislite da mi to uradimo. Kako su ove sednice sve češće po hitnom postupku i kako se spajaju ovako tačke dnevnog reda, vi zaista utičete na to da kroz ovaj parlament zakoni samo prolaze. Nas, hvala bogu, ima dovoljno i možemo da se snađemo i da pružimo naš doprinos u raspravi o svim predlozima zakona. Ali, dozvolićete, zaista se iscrpljujemo previše, a ne dozvoljavate nam i nemamo ni mogućnosti da se sretnemo sa građanima Srbije, da ispunimo ono što je naša obaveza, da damo odgovore našim biračima na terenu, jer naš posao nije samo sedenje u ovoj skupštinskoj sali nego mnogo više od toga. Ako poslaničku funkciju svedete samo na to da mi dolazimo na sednice parlamenta da glasamo o predlozima zakona, onda je iluzorna takva demokratija i naša uloga uopšte u političkom životu. Dakle, dajte malo više razumevanja za obaveze koje narodni poslanik ima i dajte nam mogućnost da se posvetimo vrlo važnom predlogu rebalansa budžeta, koji će biti na dnevnom redu, koliko vidim, već u utorak. Neću da vas opominjem na to da vrlo često kršite dogovore koje napravite sa šefovima poslaničkih klubova. Ako već nećete da poštujete Poslovnik, poštujte bar ono što ste sa njima dogovorili.
Zahvaljujem. Elvira Kovač ima reč. Upravo da bismo imali taj slobodan dan u ponedeljak, shvatila sam da treba danas da radimo i da u ponedeljak ne radimo. Nije nikakvo uzurpiranje prava da korektno obavljamo svoj posao i u ovoj sali i van nje, ali taj slobodan dan ne možemo imati i u ponedeljak i danas popodne.
Poštovana predsednice, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se povodom povrede člana 100. stav 2. Poslovnika i želela bih da ga citiram: "Narodni poslanik je dužan da navede koja je odredba Poslovnika, po njegovom mišljenju, povređena, da je citira i obrazloži u čemu se sastoji povreda, s tim što može govoriti najduže tri minuta, pri čemu se ne računa vreme potrebno za citat", kao i prvi stav člana 100: "Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu". Poštovani građani, drage kolege, svesni smo da od kada smo nastavili rad, uz dužno poštovanje što je gospodin Ivica Dačić stigao u popodnevnom nastavku rada, mi pričamo o nekim dogovorima. Očigledno je da opozicija potpuno zloupotrebljava Poslovnik javljajući se u vezi sa svakakvim pitanjima, nekim dogovorima. Apelujem na predsednicu da zaista napravimo reda, da ne dozvolimo da se narušava dostojanstvo Narodne skupštine. Građani su svesni toga da mi zaista dajemo sve od sebe i ja apelujem na sve poslanike koji su danas tu i koji su više puta naglasili da bi želeli da rade čak i 24 sata dnevno, zaista je juče rad funkcionisao, danas možemo da radimo po amandmanima, ali besmisleno je da nastavljamo da se javljamo povodom svega i svačega, da svako priča o svemu i svačemu. Svesni smo da je ovo protivposlovničko, ali ako je postojao dogovor i ako smo svi zajedno voljni da poboljšamo zakone, da radimo na tome da zajednički donesemo bolji tekst i da zajednički radimo na tome da približimo našu zemlju EU, SVM i svi poslanici su bili ovde u sali i mi ćemo ovde biti bilo kog dana, radili smo samo u cilju da zaista ubrzamo put ka EU, još jednom apelujem, zaista ste bili odlični u argumentima juče, da se vratimo dnevnom redu, znamo da je trenutno rasprava u pojedinostima, da pričamo o tačkama dnevnog reda, a za konsultacije šefova će biti vremena. Apelujem još jednom na predsednicu da ih zakaže i da se predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa gore u kabinetu predsednice dogovore, a da mi ostali nastavimo rad, da zaista trošenje budžetskih sredstava, pošto smo svi tu, bude smisleno. Hvala.
Gospodin Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 101, pravo na repliku. Stvarno bih, ne zamolio, nego preporučio da se ne služite više takvim floskulama o tome kako opozicija opstruiše rad Skupštine, a zaboga, vi želite da radite, jer nas Evropa čeka i svaki minut koji se provede u Skupštini Srbije čista je šteta za Srbiju i građane Srbije. Koliko želite da radite može se videti po jednoj činjenici, po tome koliko šefova poslaničkih grupa vladajuće koalicije sad sedi u sali. Neka podignu ruku šefovi poslaničkih grupa. Diže se jedna ruka, neću da pominjem ko je, samo jedan jedini šef poslaničke grupe sedi u parlamentu. I vi nama pričate o tome da želite da radite. Obmanjujete građane Srbije. Želite da prođe vreme, da se to što pre završi, da idete kući, a mi želimo da radimo, ali kvalitetno da radimo, u skladu sa našim predlozima. Hajde, podignite amandmane na ovaj zakon, pošto ste se spremili da radite, da odgovarate. Nema. Eto kako se vi spremate. Koga vi obmanjujete? Ne vredi vam to više. Vide građani Srbije sve, jer ovde, na sreću, postoji javan TV prenos, tako da mogu da vide ko stvarno radi i ko se za šta zalaže. Nemojte da se brinete za naš rejting i kako će to građani Srbije proceniti. Zašto se vi brinete za nas? Mi o tome vodimo računa. Način kako ćemo da radimo usklađujemo sa našim političkim interesima, ali pre svega sa interesima građana i države Srbije. Vaše je samo da se što pre završi kako biste otišli kući. To je vaš problem. Ne interesuje vas da poboljšate bilo koji zakonski predlog, samo želite da se što pre završi. Svaki pokušaj opozicije da se istakne neki problem, da se nešto poboljša vi proglašavate za opstrukciju. Gde ste bili skoro 50 dana, otkako traje mandat ove skupštine? Koliko vas je bilo na Olimpijadi? Vi nama pričate o tome da vi želite rad. Pa, šta je problem vama iz "žutog preduzeća" da stavite par hiljada evra u džep i da odete u Peking na Olimpijadu ili bilo gde u svet? Ali, ne znam koliko ste videli građana... To je problem sa kojim se mi suočavamo, to što vas ne interesuju problemi građana Srbije, nego želite samo da ispunite obaveze koje ste dobili od strane Amerike i EU i ništa drugo vas ne interesuje.
Gospodin Avramović, po Poslovniku, zatim gospodin Buha.
Gospođo Đukić-Dejanović, stvarno su prozori otvoreni ovde, nešto lupa već pet minuta, vi ne vidite. Dame i gospodo narodni poslanici, članovi 225. i 226. Veoma je važno da razjasnimo neke stvari. Dobio sam faks u ime poslaničkog kluba SRS sa Kosova i Metohije od kosovske policije. Ovo je za mene veoma važno i moram ovo da iznesem ovog trenutka, iako žurimo na belu šengen listu, ali mislim da građani Srbije koji žive na Kosovu i Metohiji imaju poprilično problema, i želim da iskoristim prisustvo ministra. Na ovom dokumentu koji sam dobio nelegalni predsednik UNMIK-ove opštine Stanko Jakovljević je tražio asistenciju, u odnosu na ustav i zakon kosovske vlade, od kosovske policije da mu pomogne, kao legalno izabranom predsedniku opštine Štrpce, što apsolutno nije tačno, da se izbace za njih tzv. paralelne strukture iz opštinske zgrade, gde funkcioniše legalno izabrani predsednik, naš kolega Zvonko Mihajlović. Evo šta je kosovska policija odgovorila na njegov zahtev. Inače, Stanko Jakovljević je, da upoznam i građane sa tim, visoki funkcioner DS-a, koji je sam sebe nazvao predsednikom opštine i koji se poziva na Ustav, tačnije na Zakon o lokalnim izborima Kosova i Metohije. U odgovoru kosovske policije kaže se ovako: "U vezi opštinske zgrade nemamo mogućnost da smo prisutni u tom objektu zbog političkih implikacija u toj zgradi. Što se tiče okupacije kancelarija", on je ovde naveo da su paralelne strukture okupirale zgradu, "to je jedno političko pitanje, a ne policijsko, i treba da se traži rešenje od strane kompletnih organa ministarstva lokalne vlasti." Ovo je veoma važno, treća stavka: "U svakom slučaju, kada dođe do nekog incidenta, kao što je remećenje javnog reda i mira ili kriminalna šteta u kancelarijama ili opštinskoj zgradi, policija Kosova intervenisaće bez razmišljanja i preduzeće sve zakonske mere." Šta ovo znači? Zašto je ovaj stav bitan? Kakvu je poruku kosovska policija poslala Srbima u opštini Štrpce? Kaže ovako i njemu - vi slobodno, ne Srbi, napravite džumbus u toj opštini, napravite haos, a mi ćemo optužiti njih i pohapsiti sve njih, da biste vi mogli posle da uđete legalno u opštinu koja nije vaša. Zbog svega ovoga, gospodine ministre, veoma mi je važno, gospođo Đukić-Dejanović, šta će Skupština Republike preduzeti ukoliko kosovska policija uhapsi predstavnike Srba legalno izabrane na lokalnim izborima, tj. u njihovim paralelnim organima, kako to oni nazivaju, i ko će stati u zaštitu Srba iz opštine Štrpce a i na celom Kosovu i Metohiji, pošto je ovo samo jedan od primera kako se zloupotrebom od strane DS-a vrši secesija Kosova i Metohije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin Buha, a zatim gospodin Živkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi smo zajedno dovedeni u jednu zabunu zbog toga što nisu spremno dočekali ovu realizaciju zakona o strancima. Imamo ogroman broj amandmana koje je uložila Srpska radikalna stranka. Mi u poslednjih petnaestak dana razgovaramo o petnaestak zakonskih projekata. Neprimereno je da svaki poslanik nosi sve zakonske projekte sa sobom i sve materijale koje dobijamo od stručnih službi. Konkretno ću reći, bio sam ovlašćeni predstavnik SRS-a za ovaj zakon, radio sam amandmane i tu dokumentaciju sam, shodno dogovoru, ostavio kod kuće. Ja, između ostalog, moram ovde izlaziti u više navrata i sada mi je problem kako da (a hvala Bogu, stariji sam čovek) memorišem sve ono što sam pripremio o tim zakonskim projektima, pa sam, da bih se pripremio na određen način, morao od kolega uzimati. Niko, manje-više, nije u prilici da nosi takvu torbu; konkretno, moja torba je bila poteška, otprilike desetak kilograma, pa ako budemo ovako radili ja ću morati tražiti od predsednice Skupštine da mi plati jednog čoveka koji će nositi tu torbu, jer ja to ne mogu da nosim. Prema tome, moramo ozbiljno pristupiti svemu ovome. Znači, ne možemo razgovarati u toku jednog dana o tri-četiri zakonska projekta. Ne možemo se dovoljno pripremiti, niti vi možete adekvatno voditi ovu skupštinu ako se radi o obilju. Posebno je to zanimljivo kod predstavnika Vlade, koji moraju ovde biti; oni moraju jasno znati kada i u kom trenutku dolazi koji zakon, da se i oni spreme, da izađu ovde, prihvate određene amandmane ukoliko su validni i daju mogućnost za popravljanje zakonskih projekata. Hvala vam.
Zahvaljujem. Konkretno, vaš amandman je prihvaćen i smatra se sastavnim delom predloženog teksta Vlade. Htela bih samo da kažem da je 19 predlagača amandmana, članova Srpske radikalne stranke, prisutno ovde u ovom momentu. Gospodin Živkov, izvolite. Onda gospođa Radeta u dva navrata.
Dame i gospodo poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Gospođo predsednice, mislim da prebrojavanjem poslanika SRS ne da kršite Poslovnik i dostojanstvo Skupštine, već nas prebrojavate, da ne kažem, kao ovce. Stvar je naše poslaničke grupe da li su nam poslanici prisutni da saslušaju amandmane svojih kolega ili pripremaju amandmane, koje treba sada na brzaka da pripreme jer ste ovu tačku dnevnog reda planirali za ponedeljak ili utorak, radni dan kada se održava sednica. U redovnom zasedanju Skupštine radni dani su utorak, sreda i četvrtak, a u vanrednom zasedanju možete da zakažete sednicu onda kada mislite da treba da je zakažete. Javio sam se po Poslovniku, samo da kažem neke stvarigospođi Elviri Kovač. Ona je danas rekla da se trudi da parlament bude efikasan, da želi što pre da nas uvede u Evropu itd., dok na terenu stranka kojoj ona pripada radi sasvim druge stvari. Na primer, u opštini Bečej stranka kojoj pripada Elvira Kovač glasala je za inicijativu da u opštini Bečej dva naseljena mesta koja pripadaju izvesnim mesnim zajednicama dobiju status naseljenih mesta i da budu posebne mesne zajednice, a to su naselja u kojima je sto posto stanovništva mađarske nacionalnosti. Sa druge strane, u opštini Bečej, ja sam već pričao za ovom govornicom, privatizacija tj. tajkunizacija lokalne samouprave je upravo odrađena i uspostavljena pomoću vaše stranke u Bečeju, jer vaš lider tj. predsednik vaše stranke je član Upravnog odbora u PIK Bečej. Vrlo dobro znate o čemu pričam. Ako mislite da nije tačno i da nisam u pravu, izađite da me demantujete. To je štetočinsko delovanje što se tiče lokalnih samouprava Autonomne pokrajine Vojvodine i Republike Srbije, a ne ovo što radi SRS i poslanici SRS u parlamentu. Mi se trudimo da to građanima Srbije objasnimo, iznesemo šta vi radite, a drugo je ono što vi pričate. Vi ste nas nazivali i demagozima i retrogradnim snagama, a u stvari smo retrogradne snage samo kad prepoznajemo vaše delovanje što se tiče Republike, pokrajine i lokalnih samouprava. Hvala lepo.
Žao mi je ako ste broj koji sam pomenula shvatili u negativnoj konotaciji. U skladu sa čl. 221. i 222, narodni poslanik je dužan da učestvuje u radu Narodne skupštine i upravo sam htela da kažem da ste vi zaista tu i da poštujete Poslovnik. Dakle, bila mi je namera samo da kažem da ste zaista brojni i prisutni i ništa drugo. Gospođa Radeta, u dva navrata po tri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, vi već danima bez prestanka kršite član 85. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine i bez ikakvog obrazloženja obaveštavate narodne poslanike, strogo vodite računa da ne prođe 16 časova, i kažete - danas nastavljamo rad i posle 18 časova; nekad zaboravite da kažete - do kraja tačke dnevnog reda koja bude u 18 časova na dnevnom redu, a nekad to kažete. Bez ikakvog obrazloženja kažete - radimo u ponedeljak, radimo u petak, radimo u subotu. Mi poslanici SRS uglavnom ne reagujemo na takav vaš način rada zato što mi jesmo ovde da radimo, za razliku od ovih koji samo umeju da klimaju glavom i da mašu rukama, ne znam šta im to znači. Bilo bi lepo sad da na brzinu napravimo jednu anketu; gospodin Todorović je tražio da pokažete amandmane, a ja, evo, samo da kažete koja dva zakona su sad u paketu na dnevnom redu, samo naslove zakona. Mi možemo da radimo i, da ne budemo pogrešno protumačeni da ne želimo da radimo, mi smo se spremali i za ovaj zakon i za sve zakone, ali hoćemo da se držimo principa. Ako vi kažete da su neki poslanici vama rekli da imaju obaveze u ponedeljak i da je to razlog što mi radimo danas, suprotno dogovoru, onda je to zaista neverovatno. Pitam vas, shodno članu 85, koji su to posebno opravdani razlozi? To ste morali, na osnovu stava 4, da nam saopštite, da mi radimo mimo Poslovnikom utvrđenog radnog vremena. Znači, molim vas da nam kažete koji je krajnji datum do kojeg moraju biti usvojeni ovi zakoni koji treba da budu usvojeni. Šta će se desiti ako ne budu bili do tog datuma usvojeni? Ko je odgovoran zbog toga što do sada nisu usvojeni? Dakle, ako na taj način možete da obrazložite ovo što nam samo kažete - produžavamo rad, onda možemo to da prihvatimo, ili da ne prihvatimo pa da vam to kažemo. Vi još nijedanput, otkad ste predsednik parlamenta, niste narodnim poslanicima rekli zbog čega produžavate rad. Prošla su tri minuta.
Kao što znate, predlagač je sve ove zakone predložio po hitnom postupku. Mi smo se izjašnjavali o dnevnom redu i nismo uvažili sve predložene zakone koji su bili na dnevnom redu nego smo se opredelili za one za koje smo napravili prioritete prilikom usvajanja dnevnog reda. Dakle, predloženi su po hitnom postupku, usvojili smo ih parlamentarnom većinom kao nešto što je prioritet u odnosu na sve predložene i nismo usvojili kompletan dnevni red koji je bio predložen a razlog je ta hitnost. Istina je da je razlog i to što mislimo da u što skorijem vremenskom periodu treba da dođe na dnevni red i rebalans budžeta, vrlo važan za funkcionisanje države. Nema nikakve tajne da nam se žuri, ne na uštrb kvaliteta rada, naprotiv, mislimo da treba malo energičnije da radimo zbog toga što je sve što dođe na dnevni red izuzetno značajno a predstavlja zakonski okvir za funkcionisanje države. Ne znam da li ste zadovoljni, ali to bi bilo moje obrazloženje koje sam rekla jedanput, ali možda ne uvek. Imate još tri minuta.
Naravno da nisam zadovoljna, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, jer je razlika između hitnog postupka i redovnog postupka, po Poslovniku, samo u periodu u kome narodni poslanici dobijaju te predloge i u rokovima za podnošenje amandmana. To šta su vaše intimne želje, šta je hitno, a šta nije hitno, morate da podelite sa narodnim poslanicima i sa građanima Srbije. I dalje nam niste objasnili šta je to hitno, zbog čega žurite, gde žurite i zbog čega to do sad niste uradili. Dakle, nisam zadovoljna odgovorom jer niste dali odgovor na postavljeno pitanje. Malopre sam gledala Poslovnik, koji, inače, znam napamet. Pokušala sam da negde nađem neki član gde narodni poslanik može da pohvali predsednika parlamenta, pa pošto nisam našla takav član moram ipak da koristim član 104. Znate, gospođo Đukić-Dejanović, bar deset puta se desilo da kažete, govorim o poslanicima SRS, a odnosi se i na druge - da, imate reč, izvolite. Čovek dođe, govori, a vi ne znate kako se zove. Kada vam neko pored vas šapne, onda se setite pa kažete. To vam se dešavalo i juče; neću da kažem samo prvog dana ili prvih dana. A danas ste tako precizno izbrojali koliko je podnosilaca amandmana SRS u sali. Uopšte nije u tome stvar, gospođo Đukić Dejanović. I sinoć sam vam rekla, kad ste pokušali da obmanete građane i rekli - prekidamo sednicu zato što gospodin Milovan Radovanović nije u sali. Nije bio ni danas pa sam ja govorila o njegovom amandmanu 15 minuta. Dakle, nije stvar u tome što vi pokušavate ovde pogrešno da predstavite. Radi se o tome da ovaj parlament zaista treba da radi kvalitetno, ozbiljno, odgovorno. Dakle, neprihvatljivo je, neću da kažem ko je to rekao jer bi bilo nekorektno, ali neko sa ove strane, dok smo ovako raspravljali, kaže - ej, povlačili smo ljude da dođu u subotu, nema smisla da se sad razilazimo. Znate, ne znam ko je koga povlačio, poslanici Srpske radikalne stranke su normalno došli u dogovoreno vreme na dogovorenu sednicu i na dogovoreni dnevni red. Nama nije problem to što je vama, što mora da vas ima određen broj tu samo da sedite i da se smejete kao lud na brašno na sve što čovek kaže sa ovog mesta. Dakle, gospođo Đukić Dejanović, povredili ste i član 104. Poslovnika Narodne skupštine.
Reč ima narodni poslanik Momir Marinković. Izvinjavam se, Marković.
Pošto tog Marinkovića nema, zamolio sam predsedavajuću da ja umesto njega govorim. Reklamiram povredu Poslovnika, član 85. stav 4. koji kaže: "Izuzetno, predsednik Narodne skupštine može odlučiti da se sednica Narodne skupštine održi i drugim danima, odnosno da Narodna skupština produži rad i posle 18.00 časova ukoliko za to postoje opravdani razlozi koje predsednik Skupštine saopštava narodnim poslanicima." Predsedavajuća je (ili beše predsednik Skupštine, da li je Čomić ili vi, sasvim svejedno) u dogovoru sa šefovima poslaničkih grupa rekla da je gospođa ministar pravde trudna i da ćemo, da bismo požurili da razmotrimo njene zakone i amandmane na njene zakone, zato raditi sinoć do nekog vremena i danas. Ako je gospođa ministar pravde trudna, gospodin ministar policije nije trudan i ne vidim razlog da se danas produžava, em je subota, neradni dan, em smo ceo dan ovde, em smo sinoć ostali do deset sati [[Dobacivanje s mesta.]] Ti to ne razumeš, tebi je mali mozak veći od velikog i nemoj da se javljaš. Em danas ceo dan radimo i pored toga sad treba da nastavimo zakon koji ima četrdesetak amandmana, to znači do 11 sati noću, da možda ne bismo radili u ponedeljak, a ponedeljak je, pogledajte tamo redosled, neradni dan. Radi se utorkom, sredom, četvrtkom, petak eventualno. Mislim, gospođo, da stvarno nema razloga, izuzetna situacija nije. Koliko znam, beše izuzetna situacija negde pred godišnji odmor, pa onda tu izuzetnu situaciju prekinusmo sa dva meseca pauze, više od dva meseca Skupština nije radila. Doduše, u međuvremenu ste obavili neke važne poslove da se primaknete Evropi, pa ste uhapsili Radovana Karadžića, rasturili miting, odnosno pokušali ste da rasturite miting SRS, tukli ste poslanike SRS itd. Ako vam je to bilo za ona dva meseca, a onda odjednom posle toga i sednice do deset sati, do osam sati, sednice subotom, sednice nedeljom ... Ma, sačekaće vas Evropa, samo se ja bojim, dame i gospodo, da će dok mi stignemo do te Evrope svi iz nje da izađu i opet ćemo tamo sami da budemo.
Po Poslovniku, gospodin Mirko Munjić.
Gospođo Đukić-Dejanović, dame i gospodo, javljam se po članu 100, a u vezi sa članom 206. Poslovnika. Imao bih nekoliko pitanja; jedno pitanje za predsednika Srbije Borisa Tadića i ministra spoljnih poslova Vuka Jeremića... Gospođo predsedniče, molim vas, umirite ovog gospodina koji stalno dobacuje. Da li je neposredno pre priznanja Kosova i Metohije od strane Crne Gore bilo susreta sa rukovodstvom Crne Gore, kada, i da li se govorilo o tom priznavanju? Određene informacije vezane za pitanja koja su od životnog značaja za ovu zemlju mi saznajemo iz sredstava javnog informisanja i zaista je red da to ovog puta saznamo od relevantnih faktora, dakle, od predsednika države i ministra spoljnih poslova. Drugo pitanje odnosi se na ministra za nauku i tehnološki razvoj Božidara Đelića. Kada je formirana Vlada Republike Srbije, kada je montirana ona čuvena Monterova vlada, gospodin Đelić je u jednom intervjuu RTS-u rekao da obilazi odeljenja MUP-a po Srbiji, da to čini i po podne, sa namerom da vidi kako službenici obavljaju svoj posao, da li rade na izradi biometrijskih pasoša. Doslovce je ovako rekao u toj emisiji i rekao je da će to nastaviti i dalje. Posle toga se desio slučaj da je izrađen jedan deo biometrijskih pasoša sa nekih sedam stepeni zaštite. Da podsetim da zemlje zapadne Evrope imaju četiri stepena zaštite biometrijskih pasoša. Ti pasoši su morali da budu uništeni. Moje pitanje glasi: koliko koštaju ovi biometrijski pasoši koji su uništeni i da li je neko odgovoran za to? Drugo pitanje za ministra Đelića je gde on, u stvari, nalazi potporu za ovaj deo svog posla koji se odnosi na trčkaranje od odeljenja do odeljenja MUP-a, kada u Zakonu o ministarstvima tačno piše za šta je nadležan ministar za nauku i tehnološki razvoj? Ukoliko je to direktna zasluga ovde prisutnog gospodina Dačića, onda čestitam njemu.
Gospođa Vesna Pešić, a zatim Dušan Marić.
Poštovani poslanici, poštovani gospodine ministre, pozivam se na član 194. To je predstavljanje Vlade u Narodnoj skupštini. Koristim prisustvo ministra da postavim jedno pitanje. Gospodine ministre, moram da kažem da ste me strašno razočarali, jer sam očekivala od vas da predloženi amandman LDP-a na član 75, koji sam pred vama veoma dobro obrazložila i rekla... Kada je reč o ulasku stranaca i prijavljivanju, vi ste prihvatili jedino amandman da se to produži od 12 sati na 24 sata, da se prijavi stranac koji je u poseti, a odbili ste da se briše celokupno prijavljivanje stranaca. Potpuno sam zapanjena i hoću da mi vi, ako možete, direktno odgovorite. Vi ste to obrazložili na neki neverovatan način, potpuno suprotno. Znači, govori se o ulasku stranca u zemlju, o evidentiranju kad on uđe. Rekla sam vam da postoji tehnologija, da se provuče pasoš i da se ubeleži kada je stranac ušao. Takođe, kao što znate, postoji onaj pečat. Može da se udari pečat u pasoš i da se zna kada je ušao. Međutim, vi ne prihvatate da se ovaj član briše iz određenih razloga koje smo naveli, nego navodite izlazak stranca iz zemlje. Pročitaću vam obrazloženje, jer čovek ne može da veruje. Ceo član 75. odnosi se na ulazak stranca i prebivalište, a vi odgovarate "sa izlaskom stranca iz zemlje". Kakve veze ima ulazak i izlazak? Pogledajte šta ste odgovorili. Znači, vi taj amandman odbijate. "Vlada ne prihvata ovaj amandman iz razloga što je evidencija boravka stranca neophodna u Ministarstvu, kako bi imalo uvid u dužinu boravka stranca." Kakve veze ima ovo prijavljivanje na 12 ili 24 časa sa dužinom boravka stranca? On ima prava da boravi turistički 90 dana. Kako vi na osnovu tih 12 ili 24 sata znate koliko će on da boravi? Kažete: "S obzirom na to da je vreme boravka stranca ograničeno ovim zakonom, usvajanjem amandmana bi se izgubila svaka evidencija o tome koliko on boravi, što po mišljenju Vlade nije celishodno". Kako vi na osnovu prijavljivanja stranca, na osnovu 12 ili 24 sata, merite koliko je on ostao i da li je prekršio boravak od 90 dana? Molim vas da odgovorite na to pitanje, jer ovo je potpuno neshvatljivo. Ovo se odnosi na dužinu boravka, a ovde je reč o prijavljivanju. Prosto ne mogu da verujem da ovako obrnuti odgovor možete da date u svom obrazloženju. Kakve veze ima to kada treba da prijavim stranca sa tim da li je on prekršio boravak od tri meseca ili nije prekršio? Drugim rečima, vi ste preko ovog obrazloženja obavezali građane da prijavljuju i kada odlazi, znači ne kad ulazi, da ja merim koliko će stranac da ostane, da li je ostao preko toga ili nije... (Predsednik: Vreme.) Vi imate u pasošu pečat kada je ušao, pečat kada je izašao i možete da vidite da li je prekršio vreme boravka i da na osnovu toga imate evidenciju. Pri tom se veoma drsko pozivate na to da je to uobičajena praksa u svim zemljama. Tražiću ponovo da vam obrazložim praksu u drugim zemljama. Imate onaj kartončić, veže vam karton za pasoš, kada morate da izađete i kada izađete uzme kartončić i gotovo. Zašto ste vi na onaj amandman o prijavljivanju odgovorili suprotnom praksom pri izlasku? Šta se to mene tiče? Znači, moram da vodim računa da li je prekršio 90 dana. Kada je već tako, gospodine Dačiću, razočarali ste me što hoćete da se reklamirate kao potpredsednik Vlade time što ćete da angažujete za svoje savetnike sportiste, da vas savetuju za sport. Kakve vi veze imate sa sportom? Hoćete da vas savetuju za dijasporu i za humanitarni rad... (Predsednik: Vreme.) Kakve veze ima sa vašom ulogom, a time opterećujete ovu vladu, da vas neko savetuje što se tiče sporta i humanitarnog rada, a pri tom imamo i Ministarstvo za dijasporu? To su dve stvari i morala sam da iskoristim vaše prisustvo da ovo reklamiram.
Gospodin Dušan Marić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika, st. 1. i 2, citiram: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine". Stav 2: "Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem". Mislim da je poslanik Elvira Kovač povredila dostojanstvo poslanika Srpske radikalne stranke. Citiram – javljaju se po svakakvim pitanjima; drugo, pričaju o svemu i svačemu; treće, apelujem da se ovde priča smisleno. Žalim što gospođa ili gospođica Kovač svoj izlazak za govornicu nije iskoristila da nama neukima objasni kako se to priča smisleno. Sada ću zbog građana Srbije ukratko da podsetim na teme o kojima smo mi razgovarali u proteklih pet dana, koje su to teme "o svemu i svačemu": Predlog zakona o zaštiti podataka o ličnosti, Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Konvenciju o zaštiti lica u odnosu na automatsku obradu ličnih podataka (sve su to izuzetno važni zakoni bez kojih ne možemo, pa nas svi svakog dana požurujete), Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, Predlog zakona o odgovornosti pravnih lica za krivična dela, Predlog zakonao osnivanju agencije za borbu protiv korupcije, Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o finansiranju političkih stranaka. Govorili smo i o sledećim temama, uglavnom javljajući se po Poslovniku: o problemima zbog kojih studenti Beogradskog univerziteta već pet dana protestuju na ulicama Beograda, zatim, o secenionističkom Statutu Vojvodine, o radu okružnih sudova koji postupaju po žalbama SRS, odnosno o pokušaju jedne fantomske stranke da otme nekoliko stotina odborničkih mandata SRS, o pokušaju iste te grupe da otme 20 poslaničkih mandata SRS i tako praktično prekroji i ukrade izbornu volju građana Srbije, zatim, o priznanju terorističke tvorevine nezavisno Kosovo od strane režima u Crnoj Gori, o položaju najsiromašnijih slojeva stanovništva. Juče smo govorili o tome povodom dana siromašnih i ukazali smo na činjenicu da Srbija ima 500.000 ljudi koji žive ispod granice siromaštva. Govorio sam o 50.000 stanovnika Velike Plane koji pet godina nemaju vodu za piće. Govorili smo o najavi predstavnika EU i Euleksa da su u toku završne faze razgovora sa režimom u Beogradu kojima će vlast u Beogradu legalizovati status Euleksa na Kosovu i Metohiji. Elviri Kovač je to sve i svašta. Ono što mene zabrinjava jeste da je to, izgleda, sve i svašta i za vladajuću većinu, jer mi smo ovde raspravljali o ukupno 14 zakona ovih nekoliko dana, i očekuje nas rasprava, a vas 128, 130, čini mi se, ... (Predsednik: Vreme.) ... niste uložili nijedan amandman. Hvala vam, i pošto smatram da se zaista radi o povredi dostojanstva narodnih poslanika, tražim da se Skupština u danu za glasanje izjasni o ovoj povredi. Hvala.
Ukazali ste zaista na značaj zakona i na tome se zahvaljujem. Poseban razlog zbog koga mislim da treba da imamo određenu dinamiku u radu jeste Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju, koji je na redu posle ove rasprave koja je u toku. Gospodin Vladan Jeremić se javio po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, nadam se zaista da je ovo poslednji put da se pozivam na član 104. Poslovnika o radu Skupštine Srbije, a da je sve u vezi sa bolje ili lošije skrivenim cinizmom ili licemerjem poslanika vladajuće koalicije, ovog puta gospođice ili gospođe Elvire Kovač, i njihovim zapomaganjem da se radi. Lepo vam je rečeno, imali ste mogućnost tokom ova četiri meseca da maksimalno učestvujete u radu ovog skupštinskog doma. Vi to jasno ne želite, dosađujete se, a onda nas koji amandmanima pokušavamo da bar donekle popravimo ove nakaradne zakonske predloge koje imamo svakodnevno u skupštinskoj proceduri optužujete ne samo da vršimo opstrukciju, već sada i da smo neradnici. Onda kada želimo da razgovaramo i o nekim životnim, aktuelnim problemima i pitanjima to vama smeta, tako da ću ovog puta iskoristiti samo svoje poslaničko pravo, po članu 225. Poslovnika o radu, i prisustvo ministra unutrašnjih poslova Ivice Dačića današnjem zasedanju. Pre svega, želim da istaknem da je nakon mog nastupa od pre tri-četiri dana i pohvale koja je bila upućena MUP-u povodom hapšenja najvećeg narkodilera na području opštine Mladenovac Mladena Novakovića, kao i nakon našeg pisanja u specijalnom izdanju "Velike Srbije", jedan od istaknutih članova DS-a i finansijera u Mladenovcu direktor "Keramike" Mladenovac Nenad Arambašić pozvan na informativni razgovor, a verovatno to ima veze i sa "Intergasom" i sa "Oil BG"-om itd. Samo bih opet ponovio onu svoju zaista iskrenu želju da i prilikom ovog prvog pomenutog slučaja... a podsećam poslanike da je taj isti Novaković, dakle najveći narkodiler, izjavio da je finansirao lokalne političare u Mladenovcu kako bi došli ili, bolje rečeno, opstali na vlasti. Nadam se, zbog građana Mladenovca, da ćete tu stvar isterati na čistac, kao i da ćemo napokon saznati istinu o svim ovim rabotama u "Keramici". Dakle, to su ta neka životna pitanja i teme koje i te kako imaju veze sa svim zakonskim predlozima koji su do sada bili u skupštinskoj proceduri. Ovog puta ću iskoristiti još ovo malo vremena koliko je preostalo da otvorim samo još jedno pitanje, odnosno problem koji su građani Mladenovca u razgovoru sa mnom izneli, a to je pokušaj da se jedna od retkih svetlih tačaka u Mladenovcu, a to je Institut za rehabilitaciju "Selters", maksimalno uruši. Početak kraja je bio 2001. godine izborom Stanke Vidaković na mesto direktora Instituta. Izabrana je, naravno, u ime Ministarstva zdravlja Republike Srbije, a na predlog Upravnog odbora čiji je predsednik bila docent dr Branka Nikolić, inače kuma Rasima Ljajića. Tom upravnom odboru mandat je istekao 2004. godine ... (Predsednik: Vreme.) ... završavam, a direktorka Instituta, u kome je inače zaposleno 500 ljudi, na volšeban način nastavlja da obavlja svoju dužnost. Ispoštovaću vreme koje je predviđeno Poslovnikom, ali na pravi problem ću ukazati nešto kasnije ili prvom narednom prilikom, pa ćete svi čuti šta se dešava u "Seltersu". Hvala.
Reč ima gospodin Milorad Buha, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde ću pročitati odredbu člana 85. Poslovnika o radu Narodne skupštine. On je vrlo bitan. U stavu 1. se kaže: "Sednice Narodne skupštine na kojima se vodi rasprava o predlozima zakona, plana razvoja, prostornog plana, budžeta, završnog računa, Poslovnika, deklaracija, rezolucija, preporuka, odluka, zaključaka i autentičnih tumačenja akata koje donosi Narodna skupština održavaju se utorkom, sredom i četvrtkom u vremenu od 10 do 18 časova sa prekidom od jednog sata." Bitan je i stav 5: "Izuzetno, predsednik Narodne skupštine može odlučiti da se sednica Narodne skupštine održi drugim danima, odnosno da Narodna skupština produži rad i posle 18 časova, ukoliko za to postoje opravdani razlozi koje predsednik saopštava narodnim poslanicima." Predsednik parlamenta nije rekao koji su to opravdani razlozi, a opravdani razlozi su stvarno opravdani, aktuelna vlast ih naglašava, a to je usvajanje ova tri zakonska projekta koja se odnose na belu šengen listu. Aktuelna vlast, a i predsednik parlamenta, u više navrata je obmanjivala javnost time da SRS, a i druge stranke, blokira parlament. Eto, zbog toga ne možemo doći do zakonskih projekata. Moram još jednom upozoriti i aktuelnu vlast, a i predsednicu parlamenta da takve informacije ne mogu ići. Zašto? Zato što smo 21. jula poslati na prinudni godišnji odmor. Namerno kažem prinudni zato što se znalo zbog čega idemo na godišnji odmor; uhapšen je dr Radovan Karadžić i morali smo otići. Posle toga smo otišli na redovan godišnji odmor, pa smo radili dva dana, pa smo ponovo otišli na godišnji odmor. Više ne znam kako pravno da ilustrujem šta to znači otići i zašto parlament ne radi u tom periodu. Sigurno je bitno da dođemo do bele šengen liste. Srpska radikalna stranka se zalaže za to. Zalaže se i za donošenje ovih zakona; pokušavamo da korigujemo i sugerišemo predstavnicima Vlade određena rešenja koja su, prema mišljenju SRS, bitna da se ugrade u zakonske projekte. Evo, da izađemo iz svega ovoga, iz ovog ćorsokaka u koji smo zapali ovog trenutka, imam rešenje. Zamenik predsednika i potpredsednik i ministar unutrašnjih poslova neka prihvati sve amandmane SRS i vrlo brzo smo... Tvrdim vam odgovorno da su vrlo dobro sagledani amandmani, da su konstruktivni, da su realni, da poboljšavaju zakonske ... (Predsednik: Vreme.) ... projekte i mislim da bi bilo opravdano da se oni prihvate. Hvala.
Gospodin Avramović najpre. Dužina letnje pauze je inače bila na predlog vaše poslaničke grupe, da se smire političke strasti.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, podsećam vas na razdeo 3. Poslovnika o radu Narodne skupštine - Tok sednice, član 98. stav 3, koji kaže: "Predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine i u drugim slučajevima, ako to Narodna skupština zaključi." Dakle, zaključak je ovde vrlo jednostavan. Evo, ja sam izbrojao, nije mi bilo teško: na Predlog zakona o strancima Liberalno-demokratska partija je predložila pet amandmana, DSS dva amandmana, DS dva amandmana, koja su postala sastavni deo Predloga zakona jer ih je Vlada prihvatila, i 29 amandmana SRS. Pošto mi iz SRS, sa 29 amandmana, tražimo od vas da odložite ovu sednicu i da je zakažete za ponedeljak kako bismo mogli realno da razgovaramo o ovim predlozima za izmenu ovog zakona, a vi to ne želite da učinite, to govori samo o jednoj stvari - da vi ovde demonstrirate silu. Dakle, ako je 29 poslanika predložilo neku izmenu i želi da precizno i dobro obrazloži svoje amandmane, a vi im to ne omogućujete zato što ih terate da rade mimo pripreme, donosi se zaključak i postavlja se pitanje ko koga ovde onda opstruiše. Na koji način vi mislite sada nama da nalepite etiketu, onu koju vi koristite? Onda izađe neko ko nije podneo nijedan amandman za sve vreme ovog mandata u republičkom parlamentu, neko ko ne učestvuje u raspravi ni po jednoj tački dnevnog reda, neko ko ne želi čak ni da odgovori na postavljena pitanja, a ne da postavlja pitanja, a nas optužuju da vršimo opstrukciju. Iskoristite ovaj član u skladu sa Poslovnikom o radu, član 98. stav 3, prekinite ovu sednicu, zakažite je za ponedeljak jer imate na to pravo, kako bismo mogli u skladu sa Poslovnikom lepo da obrazlažemo, temeljno, sve predloge koje smo hteli ovde da obrazložimo, čak i da ubedimo ministra da prihvati neke amandmane koje Vlada nije htela. Hvala.
Ima reč gospodin Milan Škrbić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću ukratko da dam jedan konstruktivan predlog. Siguran sam da će ga svi ovde prihvatiti i da ćemo naći rešenje za izlazak iz ove krize povodom razmatranja amandmana podnetih na Predlog zakona. Predlažem gospođi Đukić-Dejanović da napravi pauzu svega 30 sekundi, da pozove predsednike poslaničkih grupa na dogovor i rešićemo taj problem. Pošto je samo predsednik poslaničke grupe gospodin Todorović ovde, ja mislim da će se brzo rešiti ovaj problem. Hvala lepo.
Ima reč gospodin Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, malopre je spomenuta Liberalno-demokratska partija kad su nabrajani amandmani. Ja nisam najbolje razumeo kontekst u kome je kolega nas spomenuo. Hteo sam da kažem da mi kao LDP nemamo ništa protiv da radimo i danas, ali potpuno razumemo poslanike SRS koji, evo, od kada je nastavljena sednica istrajavaju u svom zahtevu, kao i ovo što je prethodnik rekao - da bi bilo najbolje da pozovete poslanički klub. Mi se sa tim slažemo, jer je ovde i zamenik šefa poslaničkog kluba, da vidimo da li ćemo danas da radimo po ovom zakonu. Gospodine Dačiću, ja sam samo hteo da nastavim tamo gde je gospođa Vesna Pešić stala. Ona je spomenula da ste vi uzeli savetnika uz pomoć koga se reklamirate. Mene mnogo više brine drugi savetnik, gospodin Toma Fila, s obzirom na to da ste vi ministar unutrašnjih poslova, a gospodin Toma Fila je osoba koja se kao advokat žestoko zalaže protiv Haškog tribunala, odnosno jedan je od advokata koji brani optužene pred Haškim tribunalom. Meni to malo liči na neke konflikte interesa. Koliko god da ste se vi upinjali da objasnite da niste učestvovali u hapšenju Radovana Karadžića, bojim se da ćete, sa ovakvim savetnikom, učiniti sve da ne budu uhapšena i preostala dva optužena za zločine, gospodin Ratko Mladić i gospodin Goran Hadžić. Zato sam više zabrinut zbog onog drugog savetnika, gospodina Tome File. Nemam ništa protiv da se reklamirate uz pomoć gospodina Divca, ali me ovo mnogo više zabrinjava. Hvala.
Ima reč gospodin Dobrislav Prelić.
Gospođo Đukić-Dejanović, javljam se na osnovu člana 226. i tražim obaveštenje od vas. Pre nego što zatražim obaveštenje hteo bih samo da vam sugerišem nešto. Ja sam siguran da ste vi pametna žena i da imate izlaz iz ove situacije. Ne vidim zbog čega toliko insistirate da se nastavi sa ovom tačkom dnevnog reda, kao prvo. Juče ste jednom prilikom rekli da poslanička većina ne misli tako i da vam je žao, na komentar jednog poslanika opozicije, a i danas demonstrirate silu i diktaturu. Ubeđen sam da se vama lično ne žuri mnogo u Evropu i zato mislim da nema razloga da ne odložite ovu tačku dnevnog reda. I ako vam se puno žuri u Evropu, u stvari, Evropa Srbiju ne želi. To želi ova poslanička većina. Setimo se samo kako je Božidar Đelić sa ove govornice vikao - hajde, hajde, zamalo nije poleteo, pa smo onda dobili šamar od Holandije i Belgije. Vi ćete usvojiti sve ove zakone i mi opet nećemo otići u EU, a nećemo otići zbog toga što u EU pre svega traže da se poštuje demokratija i da se poštuje zakon. Kada neko ne poštuje demokratiju i zakon, pre svega svoje zakone, ne može ni da očekuje da bude prihvaćen u EU. Poslanici SRS od vas traže samo da poštujete zakon, da poštujete ono što je dogovoreno u ovom visokom domu. Da budem konkretniji, na osnovu broja poslanika koje je osvojila SRS nama su bila dodeljena, u jednom političkom dogovoru, dva potpredsednička mesta u Skupštini. Danas SRS ima samo jedno mesto i na tom mestu je gospođica Jovanović. Vi dozvoljavate da na mestu potpredsednika sedi građanin, penzioner. Ako on ima neki problem, ili bilo šta, u ovom parlamentu postoji stranka koja ima svoje predstavnike, to je PUPS, može njima da se obrati, ali da sedi na mestu potpredsednika koje pripada SRS jednostavno je nedopustivo. (Predsednik: Prošla su tri minuta.) Dozvolili ste krađu mandata. Izvinjavam se, nastaviću.
Ima reč gospodin Dušan Bajatović, po Poslovniku. Meni je inače želja da radimo, da donosimo zakone i da se vratimo na dnevni red. Ako je i bilo ikakve intervencije, to je bilo u tom smislu.
Poštovane kolege, javljam se na osnovu člana 104. stav 2. Zahvaljujem se predsednici parlamenta zbog toga što je u stvari pomogla za uvod u diskusiju kojom želim da vam se obratim i da apelujem na kolege, pre svega iz SRS. Sada gospodin Todorović kaže: "Ne po svaku cenu". Znate šta, zbog takvog postupka, ja mogu da razumem da je opstrukcija legitimno sredstvo ukoliko ne želimo nešto da prihvatimo... Rekao sam da je to član 104. stav 2, nije ni bitno, ni oni ne govore. Ne želim da komuniciram, jednostavno želim da apelujem. Dakle, možete vi, i vrlo vešto to radite, mnogi od vas sede godinamaovde u parlamentu, nikad na vlasti, znači, sedite i vrlo ste se izveštili u tome, da kažem, kakav ćete celofan, kakvu ćete oblandu da date onome što želite da politički poručite. Opstrukcija je legitimna stvar, i ako gospodin Todorović već priča "ne po svaku cenu", onda oni naslovi u novinama, gde se ne razgraničava koji su poslanici, osim kada dobijemo spisak sa blagajne koliko smo to naplatili, a tu među vama ima prvaka, onda nas ne izjednačavaju. Ne želim da budem deo dobro zapakovane opstrukcije i ne želim da primam ovoliku platu objašnjavajući to visokomoralnim i visokoparnim političkim stavovima. U ovom parlamentu i u ovom sazivu, gospodo, nikada vam u praksi, ne onoliko koliko biste vi to želeli, nije zabranjeno da onim što ja lično vidim kao opstrukciju – ne govorim čak ni u ime svoje poslaničke grupe, govorim kao poslanik, kao čovek koji se bavi politikom i koji učestvuje u javnom životu – nikada vam ovde nije... Čak i u većoj meri nego što je to možda, da kažem, mera stvari, dakle više nego što možda zaslužujete, dozvoljeno vam je da se javljate, da koristite ovu govornicu, upotrebljavate, ponekad zloupotrebljavate, pa čak i da rešavate, to sad već nisu unutarstranački problemi, vaše odnose sa vašim dojučerašnjim kolegama. Dozvolite i nama ostalim poslanicima, ako već ne želite, da i mi zadržimo malo časti, dostojanstva i obraza prema ovom narodu. Mi smo parlament ponekad izvrgli nepotrebnoj kritici javnosti, jer ovde ima mnogo zakona u parlamentu. Dozvolili smo čak i da izvršna vlast nije toliko interesantna koliko su interesantni poslanici i koliko smo mi krivi za sve. Molim vas, nije mi bila namera da budem maliciozan. Ja sam pre svega poslanik, imam određene obaveze prema ovom narodu i prema onim ljudima koji su glasali za mene. Molim vas, nemam ništa protiv da, ukoliko možemo da nađemo meru stvari, uputimo čak i niz poruka koje želimo da uputimo javnosti, ali da sa merom trošimo vreme ovog parlamenta, i ako smo već ostali do 17 časova, možemo potrošiti vreme i do 18 časova, nije sporno, i do 19 i do 20 časova, a bez efekta. Verujte mi, ideja moje diskusije nije bila da ikoga vređam, ideja mi je bila da vas sve pozovem, da u meri, da jednostavno... Kažu ljudi da sa osećajem za meru počinje mudrost. Želim da apelujem na vas kao kolege da ovde, i zbog građana koji su glasali za nas i zbog potrebe da imamo efikasnost u radu parlamenta, nađemo meru, da potrošimo možda još neko vreme na sve ovo što želimo da kažemo, a da onda nastavimo da radimo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo prethodnog govornika kojem, moram iskreno reći, samo što nisu iz usta potekli med i mleko. Ali dobro, verovatno je zaboravio vreme kada je on bio opozicija, pa je hteo sad da pokaže kolika je njegova vrednost kao pozicije. Po članu 226. želeo bih da postavim jedno poslaničko pitanje, koje je vezano za formiranje odbora. Odbor za nauku i tehnologiju i još dosta odbora nisu formirani. Interesuje me zbog čega ti odbori nisu formirani a prošao je već jedan duži vremenski period, nekoliko meseci, otkako je konstituisana Skupština. Mislim da je trebalo formirati sve odbore da bi mogli rešavati određena pitanja iz njihovog delokruga koja su prisutna, naročito ona vezana za probleme studenata, a normalno i nauke, koja je dobrodošla u rešavanju svih ovih problema koji su prisutni u privredi a i u državi. Takođe bih postavio jedno pitanje ministru unutrašnjih poslova. Dobro se sećamo kada smo kao opozicija delovali i kada mnogi koji su zloupotrebili privatizaciju... A i ovi prethodni zakoni koji su bili u implementaciji, o kojima smo diskutovali juče i prekjuče, govorili smo o tom poslu... Ali, tamo gde već ima određenih podataka da bi se krivični postupci mogli pokrenuti, ne znam zbog čega ti postupci već nisu pokrenuti. Da li se čekaju ovi zakoni? Mislim da nema nikakve veze da li će biti oduzeta imovina ili ne, kasnije ili posle, ali određeni ljudi već je trebalo da se nađu iza brave. To se, čini mi se, nije desilo. Tražim odgovor zbog čega. Odgovor tražim od ministra unutrašnjih poslova, pošto sigurno dobro znamo da ministar za privatizaciju od 2000. godine pa naovamo gospodin Vlahović, a direktor je tada bio sadašnji predsednik Vlade Cvetković... Ipak, mnogo je nerešivih problema vezanih za privatizaciju mnogih preduzeća. Ovo što govorim vezano je za privatizaciju mnogih preduzeća u šabačkoj opštini, gde postoje podaci, postoji dokumentacija koja govori o velikom kriminalu. Čak je i ministar Vlahović za pojedina privatizovana preduzeća, gde je bilo određenih podataka o zloupotrebama, dok se nije u datom momentu, pred njegovu smenu, odnosno pred završetak opcije te prve dosmanlijske vlade, i sam video... Čudi me zbog čega se to ne stavlja na dnevni red. Hvala.
Izbor članova odbora je 14. tačka dnevnog reda ove sednice. To je odgovor na vaše pitanje kada će se birati članovi odbora. Reč ima gospodin Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se svima koji žele da pomognu Srpskoj radikalnoj stranci, ali nemojte, molim vas, da se trudite, nema potrebe. Neću ni da vam kažem da probate da pomognete sopstvenoj stranci, sopstvenoj poslaničkoj grupi, to je vaša stvar. Što se tiče toga da li imamo meru ili nemamo meru, da li je mera znak mudrosti ili nešto drugo, čak odraz domaćeg vaspitanja, proceniće građani Srbije. Ono što nećemo po svaku cenu, nećemo u vlast po svaku cenu, nećemo ni raspravu po svaku cenu. Između ostalog, mogli ste da čujete, ne hvalim se time, ali mogli ste da čujete završnu reč ministra pravde Snežane Malović koja je izašla i rekla da je izuzetno zadovoljna kvalitetom rasprave, predloženim amandmanima i svim predlozima i da je njoj čak žao što neke amandmane nije bilo moguće prihvatiti i, što se nje lično tiče, imao sam utisak da bi ona to uradila. Pretpostavljam da će i ministar unutrašnjih poslova posle rasprave koja bude vođena verovatno moći da dođe do određenog zaključka; da li će doći do istog ili drugačijeg, videćemo kada se bude ta rasprava završila. Ali, kad kažemo - nećemo po svaku cenu raspravu, to znači da smo bili, neću da kažem da smo prevareni, da smo bili u zabludi jer smo se dogovorili da izmenimo redosled tačaka dnevnog reda i da o ovom zakonu raspravljamo u ponedeljak. To je ono što nama onemogućava, jer su ljudi čak došli bez amandmana, došli su da se završi ta tačka dnevnog reda. Međutim, uporno hoćete samo da završite ono što vas interesuje, da krene to, da se završi još jedan zakon i da kažete da ste sad bliži beloj šengen listi ili ulasku u Evropu. Nema od toga ništa. Što se tiče časti i obraza, nemojte da čuvate naš, čuvajte vaš, a mi smo za ovo proteklo vreme pokazali i da imamo obraza i da znamo da ga sačuvamo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dušan Marić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, reklamiram ponovo povredu člana 104. stav 2: "Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem." Verujem svom imenjaku, gospodinu Bajatoviću, da on nije mislio da kaže ništa loše na račun SRS, međutim, ako uzme stenogram videće da je govorio otprilike tri minuta sve loše stvari, zamotane u celofan, ali loše stvari o SRS. Kaže, uvek u parlamentu, nikad u vlasti. Nama je cilj da osvojimo vlast, međutim, kao što je rekao gospodin Todorović, nikad po svaku cenu. Da smo hteli po svaku cenu, mi bismo sada bili vladajuća koalicija. Sledeće, vi ste majstori opstrukcije, da je zamotate u celofan. Treće, prvaci u dizanju dnevnica. Osvrnuću se na taj momenat, na tu tvrdnju. Prva stvar, visinu dnevnica u Skupštini nije određivala Srpska radikalna stranka, mi ovde nismo bili većina već sedam-osam godina, prema tome, visinu tih dnevnica određivali ste vi. Radi građana Srbije hoću da kažem da te dnevnice iznose, čini mi se, dve hiljade i nešto dinara. Za tu dnevnicu, ja izlazim iz kuće u 7 sati ujutru i vraćam se uveče u 22 časa. Zaista ne smatram da sam preplaćen, što se tiče dnevnica. Sledeća stvar, ako je neko od poslanika SRS, za koje gospodin Bajatović kaže da se nalaze u vrhu po podignutim dnevnicama, digao neku dnevnicu koja mu ne pripada, onda ne snosi odgovornost SRS, snosi odgovornost skupštinska administracija koja je to dozvolila. Tvrdim da ne postoji takav slučaj. Evo, insistiram, ako postoji neki poslanik SRS koji je digao neku dnevnicu koja mu ne pripada, neka neko izađe ovde i neka to saopšti. Kada su u pitanju primanja poslanika, hoću da kažem jednu stvar, radi građana Srbije. Ne kažem da su nam primanja mala, visinu primanja ste opet vi odredili, možete da ih umanjite koliko hoćete, ali, recimo, poslanici u BiH imaju tri puta veća primanja nego poslanici u Skupštini Srbije. Poslanici imaju startnu platu 75.000 dinara. Vi ste pre neki dan videli u "Večernjim novostima" jedan spisak na kome se nalaze primanja direktora i predsednika upravnih odbora raznoraznih javnih preduzeća u Srbiji. Videli ste da je njihova prosečna plata između 300.000 i 400.000 dinara. Hoću da kažem samo još jednu stvar: poslanička primanja su jedina primanja koja ima SRS, jedini izvor po kojem mi prihodujemo određena sredstva od ove države. Vi se nalazite na vlasti 15 godina, uzimate gde stignete i to vam je malo, a nama zamerate što uzimamo poslaničke plate i dnevnice.
Gospodine Buha, vi ste se javili po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumem žurbu aktuelne vlasti da usvoji ove zakone, međutim, javnost mora da zna da su ova vlast i prethodne vlasti morale da budu daleko ažurnije i da daleko pre usvoje i usaglase sve zakonske projekte, a posebno zakonske projekte iz oblasti liberalizacije viznog režima, antikorupcijske zakone, zakone o zaštiti čovekove okoline itd. Aktuelna vlast na tom polju ne čini gotovo ništa, a ilustrovaću to kroz nekoliko primera. Prema Akcionom planu Vlade iz 2004. godine svi državni organi su bili u obavezi da pripreme sve zakonske projekte o kojima sam govorio To je Akcioni plan o harmonizaciji pravnih propisa između Republike Srbije i Evropske unije. Nacionalnom strategijom o pridruživanju EU iz 2005. godine takođe su obavezani državni organi, gde je utvrđena dinamika i tempo i izvršioci po ovim zakonskim projektima. Mi smo od 2004. godine usvojili oko 300 zakona; godišnje oko 75. Tim tempom, da bismo usaglasili sve zakonske projekte, treba nam 55 godina. Ako bismo malo ubrzali, a teško da možemo, da svakog dana usvojimo po jedan zakon, da radimoovimtempomkaoštosadaradimo, treba nam 20 godina.Dane govorim o 65.000 drugih zakonskih i podzakonskih akata koje naša država i naši državni organi moraju da usaglase sa zakonskim projektima Evropske unije. Ovi pokazatelji govore o tome koliko nam se žuri. Srpska radikalna stranka radi na tome, kao i svaka opozicija u svetu; radi u okviru dva osnovna principa - ne predlaži i glasaj protiv. Ovo je parlament, naziv dolazi od francuske reči "parlare" što znači govoriti, razgovarati. Opozicija u celom svetu upravo to i radi - razgovara. Kad kažete blokada parlamenta, morate reći gde u Poslovniku stoji zabrana da razgovaramo. Mi smo došli ovde da razgovaramo, da vodimo raspravu, da usaglašavamo i da na kraju dođemo do zakonskih projekata. Aktuelna vlast mora daleko brže... Ne radite, ministarstva ne rade. Imate ogroman aparat koji plaćaju građani Srbije, ali ništa ne činite da taj aparat bude u funkciji. (Predsednik: Vreme.) Hvala vam.
Gospođica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, Dragan Stevanović, Milovan Radovanović, Sulejman Spaho, Milica Vojić-Marković, Miroslav Petković, Arsen Đurić, Aleksandar Martinović, Nikola Žutić, Kenan Hajdarević, Nebojša Ranđelović, Jovan Damjanović, Vitomir Plužarević, Dejan Mirović, Filip Stojanović, Mladen Grujić, Marko Đurišić, koji su podnosioci amandmana na ovaj zakon, nisu u sali. Samo toliko o korektnosti i o načinu da dalje rasplinjujemo ovo što je zaista nekorektno i kršenje dogovora koji je postojao i u toku sinoćne rasprave i prepodnevnog dela. Gospodine Dačiću, verujem da ste vi nešto drugo planirali za danas popodne. Hajde ovo što ste ugovorili sa Tadićem u 12 sati, i red je bio da se vi iz Internacionale jednom tako i ozvaničite na domaćoj političkoj sceni, ali ja sam u najmanju ruku očekivali da ćete vi popodne da napravite neki koktel-parti, nešto tako, i da ćete imati neke goste i da će da vam dođu prijatelji iz celog sveta. Mi sad saznajemo da su vas pozvali da ipak dođete, a svi ovi ljudi koji su obavešteni, poslanici iz Srpske radikalne stranke, Liberalno-demokratske partije, Nove Srbije, Demokratske stranke Srbije... Lično se osećam odgovornom ne samo prema srpskim radikalima, nego i prema kolegi Mladenu Grujiću iz Nove Srbije. Lepo me je čovek pitao pre tri dana kada će da dođe na dnevni red zakon o strancima, ja mu juče ujutru kažem – evo, Mladene, danas popodne. I, dobila sam ovaj sinopsis od sekretara, od službe, da krećemo sa zakonom o strancima. Ne, imamo molbu zbog ministra Snežane Malović i takve situacije; hajde, nema problema. Kažem mu – ništa, Grujiću, nije sada (i ostalima koji su se spremali za to), biće u ponedeljak. Je li sigurno? Ja kažem - sigurno, spremna sam da dam glavu na panj, što se kaže, da se zakunem. Prevarila sam čoveka. Neće da mi zamere ovi naši srpski radikali, jer oni znaju s kim ja imam posla. I, pravo da vam kažem, gospođo Đukić-Dejanović, ja znam da ovo nije vaše maslo. Ne želim da neko misli da je to neki lokalpatriotizam, pa se mi iz Kragujevca štitimo; znate da nije, nema veze. Ako je u pitanju neko ko je otpadnik i ko je loš čovek, kao onaj jedan iz Kragujevca, znate da ja krenem na najžešći mogući način, retorički, na nekog takvog i to nema nikakve veze sa tim. Ali vi sada, kao žena kojoj je rečeno tako, morate da postupite na taj način. Gospodine Dačiću, do pre pet minuta jedna gospođa, sa kojom ste danas ušli u deklaraciju, proces pomirenja, zamislite koje je to nepoštovanje prema vama i prema ovom zakonu, a hoće gospođa u Evropu, rešava ukrštene reči. Kada sam videla da je poslednju stranu lista "Enigma", ili koje već od tih ukrštenica, rešila, cigarete pod ruku i izađe gospođa napolje, poslanik DS-a. Moram da napomenem da se nikada nije za reč javila u prošlom skupštinskom sazivu. Inače je jedan od najnekulturnijih poslanika, dobacuje, i sve vreme od kada smo počeli je to isto radila. Sada je nema, verovatno je otišla do prve trafike da kupi novu ukrštenicu. Mi treba ovde da razgovaramo... Gospodine Dačiću, preuzeli ste... (Predsednik: Vreme.) ... završavam, jedan ozbiljan resor, uz ovo što ste prvi zamenik i potpredsednik, Ministarstvo unutrašnjih poslova. Zakon o strancima, jeste to uslov za belu šengen listu, ali najozbiljnije smo tome pristupili, sa velikim iskustvom koje imamo, jer smo se opekli u prethodnom periodu i kada je u pitanju njihovo zadržavanje i rad, i šta rade ovde, i izbeglice itd., ko koji status traži. Nemojte da nas terate, ovo je sada već nedoba, subota popodne, kada smo mi u situaciji da očigledno nema dobre volje sa vaše strane da to rešimo, a ja sam nabrojala koje kolege nisu tu. Nije korektno i nije u redu da na ovakav način nastavimo. To nije u redu, kolega Bajatoviću, i nije u redu to što niste poslušali apel većinskog srpskog stanovništva, ne samo Srba u Vojvodini, nego i kod mene u Šumadiji, da ne glasate za separatistički statut Skupštine Vojvodine.
Gospodin Vladan Jeremić, po Poslovniku.
S obzirom na to da sam ispoštovao malopre ona tri minuta, da ne bih ostao nedorečen nastaviću. Ukazali smo na još jedan problem vezan za opštinu Mladenovac i za Institut za rehabilitaciju "Selters". Čuli ste da se početak kraja praktično desio 2001. godine, kada je na mesto direktora Instituta izabrana, u ime Ministarstva zdravlja Vlade Republike Srbije, a na predlog Upravnog odbora, čiji je predsednik bila docent dr Branka Nikolić, kuma Rasima Ljajića. Tom istom upravnom odboru... (Predsednik: Molim vas da kažete koji član Poslovnika i na šta se odnosi povreda.) To je bio član 104. kada sam se javio prvi put, pa sam iskoristio svoje pravo na osnovu člana 225. Poslovnika i ispoštovao sam ona tri minuta koliko mi je pripadalo, napustio sam govornicu. Ali, da ne bih ostao nedorečen, zbog građana koji su me zamolili da ovo iznesem, ja sam opet izašao. (Predsednik: To je jedna vrema poslaničkog pitanja i vaših konstatacija. Koristim priliku da vam kažem da sam napravila dogovore sa predsednikom Vlade i predsednikom Republike. Naći ćemo formulu da i jedan i drugi dođu u parlament i da razgovaramo o svim pitanjima. Mislim da koristite po istoj sadržini dva puta pravo na povredu Poslovnika. Izvolite, završite u roku od tri minuta.) Ne, prilikom svog prvog javljanja hteo sam da iskoristim prisustvo ministra unutrašnjih poslova i da pohvalim ono što su pripadnici MUP-a uradili, a vezano je takođe za neka dešavanja u opštini Mladenovac. Ovo zbog čega sam se sada javio jeste nešto na šta im ukazujem i nadam se da će biti uspešni kao i prethodna dva puta. Tom istom upravnom odboru mandat ističe 2004. godine, a direktorka Instituta, u kome je inače zaposleno 500 ljudi, na volšeban način nastavlja da obavlja svoju dužnost. Potom je izabran novi upravni odbor, na čijem čelu se našao dr Aleksandar Gajić, inače kadar G17 iz Valjeva, dok je za predsednika nadzornog odbora imenovan Milan Đurđević, predsednik opštinskog odbora G17, ali u Mladenovcu. U okviru ovog instituta postoji i Zavod "Vrmac" - Prčanj u Boki Kotorskoj koji je poslovao kao poslovna jedinica, a osamostaljenjem Crne Gore je registrovan kao preduzeće za turizam i ugostiteljstvo. Ovo preduzeće, slučajno ili ne, tendenciozno ili ne, pravi gubitak od skoro milion evra godišnje, koji se pokriva iz "Seltersa" - Mladenovac, gde postoji stoprocentna popunjenost 500 ležajeva. Toliki je kapacitet, a prosečna dnevna zakupnina ležajeva je oko 3.000 dinara, što u prevodu znači da dnevno ima oko 1,5 miliona dinara keša. Kako je moguće da pomenuta dr Vidaković već osam godina obavlja dužnost direktora, a izabrana je na četiri godine i mandat joj je istekao 2005. godine, a Upravni odbor nije raspisao konkurs za direktora? Na osnovu čega je omogućeno trošenje budžetskih sredstava i kako to da se niko od nadležnih organa ne zainteresuje za gubitke od milion evra godišnje i da sve to traje punih osam godina? Kako to da svi sindikati ukazuju na brojne neregularnosti upravljačkog kadra G17, a da niko od nadležnih organa ne želi ili neće da reaguje? (Predsednik: Vreme, gospodine poslaniče.) Još pola minuta. Nije li apsurdno da se direktorka vozi u automobilu koji vredi više desetina hiljada evra, dok se urušava jedna, nekad izuzetno ugledna, institucija, i to u evropskim razmerama? Kako to da je, iako država plaća primarnu zdravstvenu zaštitu, služba medicine rada koja postoji u okviru Instituta u katastrofalnom stanju? Siguran sam da ste vi koji ste u poslednjih par godina bili tamo bili svedoci toga. Šta tek reći o činjenici da je od laboratorije u Sokobanjskoj ulici, odnosno dela Instituta koji je takođe u Sokobanjskoj ulici, napravljena jedna obična kafanska prćija? Očekujem, u ime građana Mladenovca, odgovore, očekujem sprovođenje zakona i očekujem sprečavanje totalnog kraha Instituta za rehabilitaciju "Selters" u Mladenovcu. Hvala.
Gospodin Čedomir Jovanović .
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Dačiću, javio sam se kako bih pojasnio ovu situaciju u kojoj se nalazimo, jer mislim da ako ugrožava dostojanstvo ove skupštine moramo pokušati makar malo da ga sačuvamo. Ovo nije normalna skupštinska rasprava, ovo više ni na šta ne liči. Ta politika iscrpljivanja poslanika ne može nas dovesti do toga da odemo iz parlamenta, ali je nedostojna i teme o kojoj raspravljamo, ministra koji ovde predstavlja Vladu i mislim da sami najviše vređamo Skupštinu i urušavamo ionako nizak ugled. Gospođo predsednice, od nas je tokom jučerašnjeg popodneva traženo da uvažimo specifične okolnosti i praktično pristanemo na dogovor sa predstavnicima Vlade, kako bi se završile u definisanim rokovima rasprave o zakonima koje ovde predstavlja ministarka Malović. Mi smo na to pristali. Ovo više ničemu ne vodi. Sada je subota, pola šest, poslanici su nezadovoljni, teško ćemo moći da funkcionišemo normalno u parlamentu ukoliko elementarne dogovore ne poštujemo. Da postoji neki poseban razlog za zasedanje na ovakav način, onda u redu, naravno da bismo ga prihvatili. Završili smo pre sedam dana raspravu oko 12.00 časova, Skupština je prekinula rad do utorka. Petak po podne, ponedeljak radni dan, nismo radili. U šta će se ovo pretvoriti? Kako će ministar sa nama raspravljati ozbiljno o ovim amandmanima? Ako su potrebni amandmani i ako su nam potrebni poslanici, hajde da poštujemo elementarno jedni druge i da se vratimo u okvire razumne rasprave. Recite nam zbog čega mora na ovakav način da se radi. Ako je razlog objektivan, prihvatićemo ga. U ponoć smo ovde birali vlade. Ako nema razloga, primenite član 98. i vratite elementaran red u našu raspravu. Mi smo u poslaničkom klubu, čekamo svoje amandmane, ali zaista mislim da je ponižavajuće za sve nas i za vas kao predsednicu parlamenta, za predsedavajuće pored vas, za ministre, za sve poslanike, raspravljati na ovakav način. Zna se red, a mi taj red ovde ne poštujemo, ne znam zbog čega.
Javnosti radi, bilo bi dobro da znamo ko se sa vama dogovarao, pošto imam informaciju od predstavnika poslaničke grupe Demokratske stranke i parlamentarne većine da je zaista bilo dogovora da danas sasvim normalno radimo. Ja sam krenula za Kragujevac i vratila sam se da bismo normalno radili. Gospodin Krstin, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Đukić-Dejanović, ne mogu da razumem da vi nećete da poštujete ono najelementarnije, a ujedno ne poštujete narodne poslanike, ne poštujete ovaj najveći zakonodavni dom u Republici Srbiji, a to je dogovor između šefova poslaničkih grupa. Kada se nešto dogovori, trebalo bi da se završi. Kada rad ovog parlamenta zapadne u neku krizu, prekidate, dolazi do dogovora između šefova poslaničkih grupa, dogovorite se i mi nastavljamo rad. Da nije došao Čedomir Jovanović, na moj predlog da obavite razgovor sa šefovima poslaničkih grupa, osim Dragana Todorovića, šefa poslaničke grupe SRS - dr Vojislav Šešelj, sa kim biste se ovde mogli dogovoriti o normalnom nastavku rada? Stvarno ne vidim zašto je bilo toliko bitno da se danas nastavi rad po određenim tačkama, zakonu o strancima, državnoj granici, obrazovanju, i zašto je to toliko hitno da ste se, kako ste rekli, vratili sa puta prema Kragujevcu. Niko iz Vlade se nije setio, a ni ministar poljoprivrede, kada su se završili jesenji radovi da dođe i da kaže nešto o situaciji u agraru. Bitni su nam ovi zakoni, ali stanje u agraru nije bitno u Srbiji, uopšte. Uopšte nije bitno da li su subvencije date registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima, da li je cena kukuruza, koja je tri puta niža od prošlogodišnje, sad adekvatna da taj seljak, zemljoradnik, paor, kako god hoćete da ga nazovete, može normalno da živi. Ako je mogao da izdrži deset godina sankcija, mislim da ćete ga ove godine ovakvim radom uništiti. Molim vas, gospođo Đukić-Dejanović, da se urazumite, da privedete kraju ovu sednicu Skupštine i da nastavimo rad po normalnom dnevnom redu u ponedeljak, jer ovo stvarno ničemu ne vodi. Ne vodi, zbog toga što vi ne poštujete ono najosnovnije što se dogovorite sa šefovima poslaničkih grupa, ili što vam je šef poslaničke grupe DS preneo da je dogovoreno. Hvala vam.
Gospodin ministar traži reč. Potpredsednik Vlade i ministar, gospodin Ivica Dačić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, odazvao sam se vašem pozivu da dođem ovde da predstavljam Ministarstvo, odnosno Vladu Republike Srbije, povodom ovog zakona koji je na dnevnom redu. Naravno, uvažavam činjenicu koja se tiče odnosa između poslaničkih klubova i potpuno uvažavam i primedbe da je ovo jedna veoma važna oblast i veoma važna tema za građane Srbije. Da ne bismo gubili minute govoreći o Poslovniku, predlažem da mi na današnjoj sednici, uvažavajući primedbe koje su se mogle čuti od predstavnika SRS, pređemo na raspravu u pojedinostima, zaključno sa amandmanom na član 14. narodnog poslanika Dušana Marića, i da onda raspravu nastavimo u ponedeljak. Stojim vam na raspolaganju kada vi zakažete sednicu Narodne skupštine Republike Srbije.
Zahvaljujem na konstruktivnom predlogu. Da li se još neko javlja za reč? Gospodin Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, poštovano predstavništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da nam je potrebno obrazloženje čemu sada ova hitnost. Naime, gde je problem, gospodine Dačiću? U činjenici da smo mi tek završili raspravu o amandmanima na set zakona ministarke pravde. Nama je zaista potrebno vreme da se pripremimo za ovu raspravu. Mi smo do sada ovde pet dana radili bez nekih većih problema. Bilo je pojedinih razmimoilaženja, ali smo ozbiljno raspravljali. Nema elemenata i preduslova za normalnu raspravu, samo se o tome radi. U ovoj situaciji smo isključivo zbog toga što smo napravili jasan dogovor tj. zamoljeni smo za uslugu da se nastavi rasprava tokom današnjeg dana, s obzirom na to da je ministarka zauzeta u ponedeljak. Mi smo na to pristali. Vi jeste napravili ustupak, ne rasprava u celini itd. Međutim, teško je učestvovati u celovitoj raspravi bez tog materijala koji nam je neophodan za nju. Jednostavno, da nam je to najavljeno, onda bi nam službe pripremile materijale i mi bismo mogli da učestvujemo. Ovako, neka na to pristane partija čiji su amandmani sada na redu. To nisu naši amandmani. Mi ne možemo da učestvujemo u diskusiji o njima jer nismo za to pripremljeni. Mi smo pripremljeni za ovo što smo mi pisali, a onda možemo u ponedeljak nastaviti. To je tema za SRS. Mi ne možemo, bilo bi neodgovorno da učestvujemo u raspravi o amandmanima drugih partija, a da se nismo za to pripremili, jer nismo znali da će epilog današnje sednice biti ovakav.
Konstantinović Nenad, po Poslovniku.
Javio sam se da u ime poslaničke grupe Za evropsku Srbiju kažem da mi podržavamo predlog koji je dao ministar, s obzirom na to da su poslanici koji su ove amandmane podneli u sali i da možemo normalno da raspravljamo, a u ponedeljak ćemo dalje da nastavimo raspravu o pojedinostima.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Jadranko Vuković. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Vukoviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, ispred SRS podnosim amandman na Predlog zakona o strancima, koji glasi: "U članu 2. stav 1. tačka 2) menja se i glasi: 2) koji su po međunarodnom pravu u Republici Srbiji ostvarili pravo na rad ili su ovlašćeni predstavnici diplomatsko-konzularnih predstavništava stranih država, stalne i privremene misije, organizacije UN, međunarodnih humanitarnih specijalizovanih organizacija i ustanova, kao i članovi njihovih porodica." Obrazloženje amandmana – predlagač zakona je članom 2. Predloga zakona uneo nejasnu odredbu koja će u praktičnoj primeni izazvati ogromne probleme. Navedena odredba - "uživaju privilegije" jeste pravno, logički i lingvistički nepotpuna, pa se predlaže dopuna koja je predviđena ovim amandmanom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Postaje sastavni deo teksta. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Živanoviću. Htela bih samo da kažem, na član 2. amandman je podneo gospodin Buha. On još uvek formalno nije postao sastavni deo teksta Vlade dok Zakonodavni odbor ne prihvati. Odnosno, Administrativni odbor je samo rekao da je pravno moguć; mora i matični odbor da se izjasni, ali mislim, u postupku je, tako da nije još formalno tako. Izvolite.
Podneo sam amandman na član 3. i mislim da ćete ga prihvatiti, a govori o nadležnostima za poslove stranaca. Reči "nadležna za poslove stranaca" zamenjuju se rečima "nadležna za utvrđivanje statusnih, personalnih i drugih prava i obaveza stranaca." Dame i gospodo, postoji jedan veliki problem, a to je kupovina imovine, a naročito zemlje na teritoriji Srbije. Mi dobro znamo da se na tenderu za kupovinu bilo kojih objekata, da li sistemom privatizacije, mogu pojavljivati strana lica i da mogu kupovati određene resurse ili određene vrednosti na teritoriji Srbije. Ali, vi dobro znate da su zemlje u okruženju, ili bivše republike, zabranile prodaju zemlje i prirodnih bogatstava koja su vrlo bitna za život građana. Ovih dana u novinama možemo pročitati da su, navodno, predsednik Crne Gore Milo Đukanović i njegova familija kupili velika bogatstva u Republici Srbiji, a da ne govorimo o drugim tajkunima iz Hrvatske, Slovenije koji su isto to učinili. Dobro znate za onu narodnu izreku "Čije ovce, toga je i livada", ili obrnuto. Plašim se da sutra ne dođemo u istu situaciju kakva je bila i pre rata kada su folksdojčeri, Nemci koji su živeli ovde u Srbiji, imali velika imanja, koja su im konfiskovana posle rata. Razmišljam kako i na koji način je Vlada donosila baš ovakve zakone i ovakve nadležnosti vezane za otuđivanje najvažnije vrednosti koja se zove imovina, zemlja. Ili se ne zna čija je ta zemlja jer je došlo do rasula zbog uništavanja velikog broja zemljoradničkih zadruga i te zemljoradničke zadruge, u stvari, prodaju ili izdaju u zakup zemlju, obično na 99 godina. Vi dobro znate da niko od nas ne zna šta će se desiti za tih 99 godina, ali ne mogu da shvatim da ipak država i Vlada ne razmišlja o tom nacionalnom dobru. Ono što je takođe vrlo bitno, dame i gospodo, jeste da određeni kolektivni centri u kojima se nalaze iseljena ili raseljena lica... Još taj njihov status, već sigurno preko petnaestak godina, nije rešen. Prošli put kada sam govorio o zakonu o strancima u celini rekao sam da se plašim da to nije još jedan veliki atak da se tim ljudima uskrati gostoprimstvo u Republici Srbiji i da se oni na jedan perfidan način proteraju iz ove zemlje. Smatram da su ti ljudi toliko ugroženi zato što nisu u mogućnosti da nađu bilo kakav posao ili ako ga nađu, to je obično rad na crno. Objavili ste da danas preko 70.000 ljudi u Srbiji radi na crno. Da li je to ono za šta se demokratska vlast borila 5. oktobra? Da li je to, kao što reče kolega iz Kragujevca, taj kontinuitet demokratije? Koliko je bilo od 2000. godine parlamentarnih izbora? Na svim tim parlamentarnim izborima obećavali ste građanima blagostanje, posao, obećavali ste da ćete rešiti njihov status. Ljudi poveruju u ove vaše laži, prevare, "žuti lepak", prevare se i glasaju za vas, zaokruže vas na listiću. Kada sve to prođe, vi to zaboravite, ne osvrćući se na bedu i sirotinju koja je danas prisutna u Srbiji. Treće pitanje o kojem sam hteo raspravljati jeste problem onih građana koji imaju imanja van granice teritorije Srbije. Oni se u dosta slučajeva sučeljavaju na tim graničnim prelazima... I, normalno, sama vlast im ne dozvoljava, tako da imaju velike peripetije kada treba da obrade svoja imanja i po završetku da tu svoju letinu prevuku u Srbiju jer obično se smatra da je to švercovana roba. Tu mahom dolazi do velikih problema i ljudi se s tim susreću naročito sada, za vreme jesenje setve poljoprivrednih kultura, berbe kukuruza itd. Vlada, Ministarstvo i institucije koje su zadužene za rešavanje ovih problema nisu uopšte na adekvatan način rešili te probleme. Dame i gospodo, 97.000 građana koji su raseljeni ima nerešen status. Pitam vas kada će se taj njihov status rešiti? Da li će se vrlo brzo rešiti status onih koji se pojave u nekakvom svojstvu kao nevladine organizacije? Oni imaju mogućnosti da hodaju po Srbiji a da ih niko ne kontroliše, čak niko ne sme da ih kontroliše. To je ono što je danas prisutno, mnoge špijunske afere i, da ih tako nazovemo, mnogi špijuni su prisutni u ovoj zemlji. Ne znam ko od vas sa njima sarađuje, niti mogu to da kažem jer ne znam lično, ali znam da su mnogi povezani sa tim obaveštajnim službama, verovatno i sama ministarstva čim im dozvoljavaju da vršljaju po ovoj zemlji i da donose određene zaključke o životu. Videli ste, mislim da je to bilo pre godinu dana, kada su govorili o određenim problemima vezanim za decu ometenu u razvoju, kako su umeli da ih snime i da ta slika obiđe čitav svet. To je dosta bolno. Mislim da je Srbija postala kuća ili, da kažem, koliba, čiji su prozori i vrata otvoreni, gde sigurno vukovi mogu da dolaze bez problema i da uzimaju plen. To je, u stvari, danas postala Srbija jer je uništena vojna oprema, oružje i, verovatno, taj model ulaska u Partnerstvo za mir nam je omogućio takođe... Moje pitanje je kako to da niko od vas nije postavio pitanje kako ti ljudi, ili te NATO jedinice, NATO zlikovci mogu prolaziti i prelaziti preko državne teritorije Srbije bez ikakve nadležnosti a ako naprave bilo kakvo delo ne podležu našim zakonima i ne potpadaju pod nadležnost naših sudova? To je jedno vrlo bitno pitanje. Znači, sve su te zemlje, u stvari, već unapred ograničile – ako te njihove jedinice ili njihovi ljudi na teritoriji Srbije naprave kakvo krivično delo, ne podležu zakonima Republike Srbije. To je ono najbolnije, ispade da je srpski narod nezaštićen, i građani Srbije, što predstavlja jedan veliki problem što se tiče ove vlasti koja, u stvari, verovatno želi na jedan perfidan način da Republika Srbija izgubi ono što je vekovima imala, a to je čojstvo, poštovanje jer su sve zemlje sveta baš to imale prema Republici Srbiji. Mislim da Ministarstvo mora obratiti pažnju na ova pitanja koja sam postavio i smatram da ću dobiti adekvatan odgovor, odnosno da će ovaj amandman koji sam uložio na član 3. ministar prihvatiti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Mladen Grujić. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Mladen Grujić. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovani građani, poštovani poslanici, sigurno da je na ovakav način izvrgnut dogovor koji je bio postignut između poslaničkih grupa. Mogli bismo kvalitetnije da govorimo o ovim amandmanima, ali pošto nam je materijal koji smo spremili za ovu raspravu u pojedinostima ostao kod kuće, jer nije bilo predviđeno da se danas radi po ovoj tački, sigurno da moramo da skupljamo materijal po celoj skupštini i da o ovom govorimo. Ispred Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 10. koji glasi: "Nezakonitim ulaskom u Republiku Srbiju smatra se ulazak", a onda je navedeno pet stavova, "1) van mesta ili vremena određenog za prelazak državne granice; 2) izbegavanjem granične kontrole; 3) upotrebom tuđe, nevažeće, odnosno lažne putne isprave ili druge isprave; 4) davanjem neistinitih podataka graničnoj policiji; 5) za vreme trajanja zaštitne mere udaljenja stranaca sa teritorije Republike Srbije, mere bezbednosti proterivanja stranaca iz zemlje ili mere otkaza boravka." Želeo sam da se u članu 10. stav 1. posle tačke 5) doda tačka 6) "i u drugim situacijama koje su u suprotnosti sa odredbama ovog zakona". Znači, u praktičnom životu postoje mnogobrojne situacije i načini kršenja odredaba o povredi državnih granica i uslovima nezakonitog ulaska u državu. Da bi se olakšao postupak neposredne kontrole državne granice od strane nadležnih državnih organa potrebno je ovakvom širom odredbom uticati na pojačanu kontrolu i sprečiti nezakonit ulazak u državu. Vlada je odbila ovaj amandman uz obrazloženje da Vlada ne prihvata amandman iz razloga što su predložene druge situacije već obuhvaćene članom 11. Predloga zakona i odnose se na odbijanje ulaska stranaca, a u članu 10. su precizno navedeni slučajevi nezakonitog ulaska u zemlju. Znači, stranac je već ušao u zemlju, ali na nezakonit način, i nije mu odbijen ulazak u našu zemlju. Mislim da ovaj stav treba da stoji i u članu 10. Ali, mi imamo ovde jednu situaciju... i sigurno je da amandman gospodina Buhe nije prihvaćen zato da bi se i izbeglice smatrale strancima. Sigurno je da znamo kakvi su njihovi problemi koji postoje trenutno u našoj državi, njihov izbeglički status, situacija da država ne vodi računa o izbeglicama, da jedino pojedinačno lokalne samouprave i neke međunarodne donacije još uvek pomažu ovoj populaciji. Recimo, lokalna samouprava iz koje dolazim, a to je opština Vrbas, u prethodnom periodu, dok je imala mogućnosti, dok još postojao fond solidarnosti, mogla je da pomogne velikom broju izbeglica, da li kupovinom domaćinstava, jer to je jedini način na koji se problemi mogu rešiti. Sada pokušavamo kroz razne programe i konkurse koji postoje u našoj državi da konkurišemo kao opština. Vidimo da ti programi nisu uvek kvalitetni, a naša država na pogrešan način o tome razgovara sa predstavnicima međunarodne zajednice, UN i ostalih, recimo, italijanske vlade ili vlade Japana, koji su spremni da daju izvesna sredstva da se reši izbeglički status. Sigurno je da se kvalitetnije i za manje novca može rešiti izbeglički status. U ovim opštinama imamo, pogotovo u seoskim sredinama, veliki broj domaćinstava koja su na prodaju i cene su dosta niske. Recimo, za pet-šest hiljada evra može da se kupi u selu domaćinstvo, a znamo da je većina tih izbeglica došla iz takvih krajeva i da nisu navikli da žive u stanovima. Oni u stanovima nemaju mogućnost da ostvare prihod za izdržavanje svojih porodica. U našoj opštini videli smo da se mnogo kvalitetnije na takav način rešava izbeglički status: kupovali smo kuće sa okućnicama u selima, gde su oni imali mogućnost da na tim okućnicama, baštama i sl. ostvare prihode i da omoguće da se njihove porodice prehrane. U Srbiji još uvek imamo 84 kolektivna centra, preko 7.500 ljudi živi u tim centrima u uslovima koji nisu dostojni čoveka. Takođe, imamo Vladu koja promoviše pobedu što se tiče glasanja u UN, a vidimo da su nam već sutradan Republika Crna Gora i Makedonija udarile jedan veliki šamar. Bilo bi dobro kada bismo mogli da razmišljamo o tome da to nije slučajno. Jasno je da su oni koji odlučuju o našim sudbinama želeli da već sutradan jednim velikim šamarom pokažu da ono što smo mi predstavili kao veliku pobedu to u stvari nije. Crna Gora je u ovom trenutku, mimo interesa i mimo volje svojih građana, uradila to što je uradila. Rasprodajući teritoriju svoje države građanima je oduzela što je mogla da oduzme, a sada im je oduzela ono što im je najsvetije, a to je obraz i čast, priznajući Kosovo i Metohiju kao nezavisnu državu. Takođe, ono što je sve nas poslanike danas na neki način iznenadilo u dnevnim novinama "Kurir" jeste da je, recimo, u "Kuriru" postavljena bomba, pa smo se pitali iz kog razloga je to urađeno, da li upravo zbog ovoga što su objavljivali o ovom dogovoru između naše vlade, da je čak naša vlada sinhronizovano učestvovala u tome i da je ona u tom danu kada je donela odluku da se vrate ambasadori u države koje su priznale nezavisnost Kosova, u istom momentu je vlada Crne Gore donela akt o priznanju, takođe vlada i skupština Makedonije. Sada vidimo da je postojao dogovor da se to sinhronizovano uradi i to upravo "Kurir" danas objavljuje. Takođe, te iste novine iz dana u dan pišu o jednom političaru koji je uništio finansijske tokove ove zemlje, koji ima udela u svim aferama koje postoje unazad sedam godina u našoj državi. Sada je pitanje zbog čega, da li da se ne piše više o tome, o tom političaru, ili je u pitanju ovaj dogovor koji je postojao o priznavanju nezavisnosti Kosova i Metohije, da li je to nekom zasmetalo i da li je to razlog zbog čega je u "Kuriru" postavljena bomba. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto smo dobar deo vremena danas potrošili u pokušaju da nam predsednik parlamenta objasni zbog čega smo morali da radimo mimo utvrđenog dogovora, a već nekoliko dana i mimo Poslovnika, upoznaću javnost sa tim šta stoji u razlozima za donošenje ovog zakona. Između ostalog, govori se o ustavnom osnovu, pa o važećem zakonu koji je donet 1980. godine, koji je u međuvremenu nešto menjan, pa nije usklađen itd. I, onda kaže: "Osim iz ustavnih razloga, donošenje nove regulative je i jedna od pretpostavki koje naša zemlja treba da ispuni..."; čitaću dalje ali skrećem pažnju na ovo - osim iz ustavnih razloga, donošenje nove regulative je i iz nekih drugih razloga. Da li postoji nešto bitnije od ustavnih razloga? Kako ovde stoji, gospodine ministre, izgleda da ima nešto važnije. Dakle, kažete: "Osim iz ustavnih razloga, donošenje nove regulative je i jedna od pretpostavki koje naša zemlja treba da ispuni radi uključivanja u evropske integracije. Stoga, u pripremi ovog zakona u punoj meri je ispoštovan i Sporazum iz Šengena i Konvencija o primeni Sporazuma kojom je stvorena pravna osnova za saradnju organa unutrašnjih poslova." Ovaj novogovor mi nešto para uši, trebalo je da uzmete za prevodioca nekoga ko barata srpskim jezikom. Ovo mi liči na onaj haški BHS i zaista neprijatno zvuči u ovom parlamentu. Član 92, poslednji član ovog zakona kaže, molim vas, obratite pažnju i vi ministre: "Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u 'Službenom glasniku Republike Srbije', a primenjivaće se od 1. aprila 2009. godine." Gospođo Đukić-Dejanović, ako posle ovoga imate obrazloženje zbog čega kršite Poslovnik i radite van radnog vremena, onda ja više nikada neću da se javim po Poslovniku. Samo ako možete da objasnite kakva nas preša tera da radimo danas a u pitanju je nešto što će se primenjivati od 1. aprila 2009. godine, a može da bude i aprilili. Kolega Dragan Stevanović, koji je što se nas tiče opravdano odsutan, bio je tu danas pre podne i učestvovao je u raspravi, ali je sednicu Okružnog odbora SRS u svom okrugu sa jučerašnjeg redovnog termina pomerio na danas popodne, zato što je mislio da u ovom parlamentu postoje neki ozbiljni ljudi sa kojima može ozbiljno da se dogovori. Dragan Stevanović je predložio da se u članu 11. Predloga zakona, koji inače govori o odbijanju ulaska, misli se na ulazak-izlazak stranaca iz Republike Srbije... Taj član kaže: "Ulazak u Republiku Srbiju odbiće se strancu: 1) ako nema važeću putnu ispravu, ili vizu ukoliko je potrebna; 2) ako nema dovoljna sredstva za izdržavanje za vreme boravka u Republici Srbiji, za povratak u zemlju porekla ili tranzit u treću zemlju, ili mu na drugi način nije obezbeđeno izdržavanje za vreme boravka u Republici Srbiji; 3) ako je u tranzitu, a ne ispunjava uslove za ulazak u treću državu; 4) ako je na snazi zaštitna mera udaljenja ili mera bezbednosti proterivanja ili mu je otkazan boravak, odnosno druga mera priznata u unutrašnjem ili međunarodnom pravu koja uključuje zabranu prelaska državne granice za vreme dok ta mera, odnosno otkaz boravka traje; 5) ako nema potvrdu o vakcinisanju ili drugi dokaz da nije oboleo, a dolazi sa područja zahvaćenog epidemijom zaraznih bolesti; 6) ako to zahtevaju razlozi zaštite javnog poretka ili bezbednosti Republike Srbije i njenih građana; 7) ako se u odgovarajućim evidencijama vodi kao međunarodni prestupnik i 8) ako postoji opravdana sumnja da boravak neće koristiti u nameravanu svrhu." U trećem stavu kažete da bliže uslove iz ovog stava koji sam sada pročitala, tačke 2), 5), 6) i 7) ovog člana, propisuje Vlada. Dragan Stevanović je u ime poslaničke grupe SRS predložio da se reč "Vlada" zameni rečju "ministarstvo". Ovo nije puka ispravka nekakve greške, propusta, nego se radi o tome da predložena odredba nije u skladu sa Ustavom, odnosno u suprotnosti je sa Ustavom, jer naš Ustav predviđa da individualna prava mogu da se ostvaruju u upravnom ili nekom drugom postupku kod nadležnog državnog organa, a u ovom slučaju nadležni državni organ jeste ministarstvo. Zato ne razumemo obrazloženje Vlade Republike Srbije zbog čega ne prihvata amandman. Kažete, gospodine Dačiću, odnosno Vlada kaže, a vi to valjda ovde potvrđujete: "Vlada ne prihvata ovaj amandman iz razloga što se nije pravno moguć", to baš ne razumem, ali valjda mislite - što nije pravno moguć, "jer su odnosi o kojima treba doneti propis iz delokruga različitih ministarstava, a ne samo iz delokruga Ministarstva unutrašnjih poslova, pa je stoga samo Vlada vlasna da odgovarajućom uredbom bliže uredi te uslove." Ovo jednostavno nije tačno, ali ovo i nije moguće po Ustavu Republike Srbije. Koja su to druga ministarstva? Onda lepo možete da kažete koja su ministarstva nadležna za tačku 2) u kojoj se kaže "ako nema dovoljna sredstva za izdržavanje za vreme boravka u Republici Srbiji, za povratak u zemlju porekla ili tranzit u treću zemlju, ili mu na drugi način nije obezbeđeno izdržavanje za vreme boravka u Republici Srbiji". Ko će to tom strancu u prolazu da utvrdi, ako ne MUP, odnosno koji je to drugi organ Vlade? Tačka 5) kaže: "ako nema potvrdu o vakcinisanju ili drugi dokaz da nije oboleo, a dolazi sa područja zahvaćenog epidemijom zaraznih bolesti". Pa, valjda će MUP, policija, inspektori ili ko već ima komunikaciju sa tim strancima, da traži tu potvrdu o vakcinisanju itd. Neće valjda Tomica Milosavljević da ide da pita – je l' imaš ti potvrdu o vakcinisanju, ako nemaš dođi da ti ja dam bocu? Zaista neverovatno. (Dragan Todorović, s mesta: Hoće Tomica za procenat.) Neće ovde moći da uzme procenat jer se radi o strancu koji nema sredstava ni da se vrati u svoju zemlju. Zato Tomica nije zainteresovan, inače naravno da bi se on... Vodila sam računa, hvala, gospodine Todoroviću. Tačka 6) kaže: "ako to zahtevaju razlozi zaštite javnog poretka ili bezbednosti Republike Srbije i njenih građana". Ko, gospodine ministre, osim vašeg ministarstva, vodi računa o ovome, o javnom poretku i bezbednosti Republike Srbije i njenih građana? Niko drugi, nego vašeministarstvo. Tačka 7) kaže: "ako se u odgovarajućim evidencijama vodi kao međunarodni prestupnik". Ko vodi evidenciju o tome da li je neko međunarodni prestupnik ili je unutardržavni prestupnik, nego vaše ministarstvo? Dakle, apsolutno je nebulozno objašnjenje zašto niste prihvatili amandman da umesto Vlada stoji da je ministarstvo organ, jer je to, gospodine Dačiću, jedino moguće po Ustavu. Evo, sada vam ja predlažem. Nadam se da ste pratili, dok ste sa gospodinom Konstantinovićem ćaskali, da ste krajičkom uva pratili šta ja govorim, pa da ste primetili da sam vam zaista, kao vrlo iskusan pravnik, skrenula pažnju da je neophodno, zapravo, da vam pokušavam pomoći da Predlog zakona, a kasnije zakon, bude u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Vlada nije državni organ. Ministarstva u okviru Vlade jesu. Dakle, ovde to mora da stoji, odnosno vi ste mogli da napišete "nadležno ministarstvo", ali pošto sam vam pročitala tačku po tačku, nijedno drugo ministarstvo ni za jednu od ovih tačaka nije nadležno, osim ministarstva na čijem ste čelu vi. Nadam se da ćete ako ne sada onda do dana za glasanje da razmislite i da prihvatite ovaj amandman. Iako su neke kolege, a pogotovo vaše stranačke kolege, gospodine ministre, pretpostavile da se sednica parlamenta, pošto je subota popodne, gleda, pa su pokušale da skrenu pažnju kako mi poslanici SRS možda nismo spremni da raspravljamo o ovim amandmanima, vidite da jesmo. Ali, radilo se o nečem drugom; radilo se o tome da je meni sada žao i kolegi Draganu Stevanoviću će posebno biti žao i biće uvređen zato što nije bio ovde da čuju njegovi sugrađani i njegovi birači kako je on vodio računa o ovom zakonu, kako je on na pravi način želeo da vama kao ministru skrene pažnju na nedostatke ovog zakona. Moguće je da je imao i neke konkretne primere iz svog kraja, pa je mogao da vam kaže, da vas pita nešto konkretno vezano za ovaj amandman, odnosno za član 11. koji govori o odbijanju ulaska u Republiku Srbiju. Napisali smo amandman, ali bismo molili, gospodine ministre, da povedete računa o tome ko sve ulazi u državu Srbiju. Mislim, recimo, na Solanu, na Olija Rena, na ostale "prijatelje" Srbije, jer kada god oni dođu, kad god oni ovde borave nekoliko dana, ili ode neki Srbin u Haški tribunal, ili proglasi Kosovo i Metohija, odnosno ova šiptarska tzv. država Kosovo izdaje pasoše, ili usvojiste Statut Vojvodine. Dakle, kad god se neko od tih, sada i vaših, prijatelja pojavi u Srbiji, teško Srbiji. Bilo bi najbolje da konkretno u ovom članu 11. zabranite, da proglasite, pored Anke Vojvodić i ovog bivšeg ambasadora Makedonije u Srbiji, personom non grata, recimo, Mantera, pa ove koje sam već nabrojala. Ima još dosta onih koji bi mogli da se smeste u član 11. Kada bismo im, zarad dobra Srbije i zarad građana Srbije, zabranili ulazak u Srbiju, verujte, bilo bi nam lako i bez šengen liste i bez ovog zakona, mnogo lakše bismo živeli jer bismo bili sigurni da živimo u Srbiji koja je u granicama određenim ovim Ustavom Republike Srbije. Dokle god njih primate kao prijatelje, džabe nam i ovaj zakon, džabe nam i član 11. Zarad formalnog zadovoljavanja Ustava, molila bih vas da prihvatite ovaj amandman.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Načlan 11. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, zamislite tek koliko je uskraćen kolega Marković što neće govoriti 15 minuta o ovom amandmanu. Zamislite koliko bi on mogao da priča o odbijanju ulaska nekim građanima ili nekim personama, što se nas tiče, non grata, u Srbiju. Šta je gospodin kolega Momir Marković predložio kada je u pitanju član 11? Pročitala sam na početku šta sadrži stav 1. člana 11. Stav 2. kaže: "Odbijanje ulaska upisuje se u putnu ispravu stranca". Onda, bliže uslove propisuje Vlada. Mi tvrdimo da treba da stoji ministarstvo, ali možda ćete vi u međuvremenu to i da prihvatite. Šta je predlog poslaničke grupe SRS odnosno gospodina Momira Markovića u ime naše poslaničke grupe? Predlog je da se u ovom članu posle stava 3. doda novi stav 4. koji glasi: "Izuzetno, strancu koji ne ispunjava uslove iz ovog člana ministarstvo može odobriti ulazak u Republiku Srbiju ako to zahtevaju humanitarni, zdravstveno-sanitarni razlozi ili nacionalni interesi". Vlada Republike Srbije je rekla da amandman na član 11. Momira Markovića ne može da se prihvati, sa obrazloženjem u kome kaže: "Vlada ne prihvata ovaj amandman iz razloga što sama formulacija amandmana, kao i obrazloženje dato uz amandman ne pružaju dovoljno jasne razloge za potpuno odstupanje od uslova propisanih za ulazak stranaca u Republiku Srbiju". Gospodine Dačiću, posle ovog što se desilo, priznavanja Kosova od strane ovog izdajničkog režima u Crnoj Gori, neću govoriti ni o humanitarnim, ni o zdravstveno-sanitarnim razlozima, ali ću govoriti o nacionalnom interesu. Znate, i sami ste, pretpostavljam, imate informacije, svedok šta se dešava Srbima u Crnoj Gori. Progone se na svakom koraku. Juče smo obavestili odavde javnost, recimo, da je Vlado Vuković, predsednik srpskih radikala iz Podgorice, uhapšen usred bela dana zato što je prošetao Podgoricom i podigao tri prsta u znak protesta protiv režima Mila Đukanovića, odnosno njihovog priznavanja ove lažne republike Kosovo. Vidimo iz medija i čujemo od ljudi sa kojima kontaktiramo da se Srbima u Crnoj Gori loše piše. Počinju već i da ih otpuštaju s posla, hapse, progone na raznorazne načine. Šta će se desiti ako ne prihvatite ovaj amandman, ako neki Srbi iz Crne Gore budu morali da spasu život, da spasu porodicu, ako budu morali navrat-nanos, bez ovih odgovarajućih dokumenata pri sebi, da dođu u Srbiju? Šta ćete da uradite? Da kažete, žao mi je, brate Srbine, ali ne ispunjavaš uslove iz zakona za belu šengen listu, idi tamo, neka te Milo Đukanović hapsi, nek ti daje otkaz, nek preti tvojoj porodici, nek te bije, premlaćuje? Ne može država Srbija tako da se ophodi prema Srbima u Crnoj Gori. I ne samo u Crnoj Gori, naravno, treba da vodimo računa o svim građanima, ali o srpskom narodu svakako. Svi se zaklinjemo i u predizbornim kampanjama i u svim javnim nastupima, a kad je na delu donošenje zakona, onda nešto zaboravimo, u šta smo se kleli u toku izborne kampanje. Ne moram da vas podsećam na istorijsku činjenicu iz doba knjaza Nikole, kada je Crna Gora bila srpska država, ali su Srbi morali da beže iz Crne Gore pred terorom koji se tada dešavao. Ne izgleda da je teror Mila Đukanovića kada su u pitanju Srbi nešto drugačiji u odnosu na knjaza Nikolu. Nažalost, pre nego što je ovaj zakon došao na red da se o njemu raspravlja, odnosno pre nego što se glasa o ovom zakonu, došli smo u situaciju da vam iznosimo konkretne primere zbog čega je neophodno da usvojite amandman Momira Markovića. Jedino, čak i ako biste usvojili i ako prihvatite naše razloge, ako ni zbog čega drugog, ako ne verujete u nešto što će možda da se desi, onda bar zbog Srba u Crnoj Gori, ako i prihvatite ovaj amandman, ostaje naša ozbiljna briga šta će se dešavati sa tim ljudima do 1. aprila 2009. godine, dok ovaj zakon ne počne da se primenjuje. Saznajemo iz medija da ste vi sa crnogorskim ministrom u vrlo aktivnoj komunikaciji ovih dana, da razgovarate o dvojnom državljanstvu. Mi nemamo nikakve informacije kao parlament zvanično ni od Vlade ni od vas kao ministra, ali ako razgovarate o tome i ako je na putu donošenje nekog akta o dvojnom državljanstvu između Srbije i Crne Gore... Svakako se podrazumeva, makar tako i ne pisalo, da će to biti dvojno državljanstvo za Srbe, jer ne verujem da će neko iz Ulcinja zatražiti srpsko državljanstvo. Zbog toga, u prilog tom vašem nastojanju da i na taj način izgleda radite nešto drugačije od ostalog dela Vlade, pošto neki drugi članovi Vlade su pretili konfiskacijom imovine i zabranom studiranja srpskih studenata iz Crne Gore na našim univerzitetima itd., vi ste krenuli u neke razgovore vezane za dvojno državljanstvo, ali hajde onda razmislite i o ovome i prihvatite ovaj amandman. Oba amandmana o kojima sam govorila odnose se na član 11, a i jedan i drugi su u skladu sa Ustavom i apsolutno su u skladu sa nacionalnom politikom države Srbije. Nadam se da je takva nacionalna politika kakvom je u javnosti predstavljate; što se tiče Srpske radikalne stranke, ona je nesporna. Zato vam predlažemo da prihvatite ove amandmane i da bar ovaj član 11. bude član koji će biti i primenjiv i ustavan. Jer, znate, nemojte da se pridružujete, niste vi tako davno ovde sedeli kao narodni poslanik i vrlo često smo istovetno predstavnicima vlasti govorili i upozoravali ih da nije dobro da se donose zakoni koji nisu u skladu sa Ustavom, da nije dobro da se donose zakoni koji su neprimenjivi, pa vas podsećam na to i sugerišem vam da nam ne predlažete zakon koji nije u skladu sa Ustavom. Kakav god mi imali krnji i neustavni sud Borisa Tadića i DS-a, pošto nam ova trećina tog suda nedostaje, ako bismo posle usvajanja ovog zakona podneli Ustavnom sudu žalbu, verujte da bi vam član 11. bio neustavan, jer ne možete vi da proglasite Vladu državnim organom kada je samo ministarstvo organ državne uprave u okviru Vlade Republike Srbije. Hvala lepo.
Gospodin Dragan Todorović, po amandmanu.
Tako to izgleda kada moramo nepripremljeni da izlazimo za govornicu, ali ovo govorim u prilog amandmanu koji je podneo poslanik Momir Marković i ovome što je iznela poslanik Vjerica Radeta, posebno kada se radi o činjenicama koje se tiču ove situacije sa Crnom Gorom. Vi ste svi svesni šta se dešavalo odmah po priznanju nezavisnosti Kosova i Metohije od strane Crne Gore, da je režim u Beogradu, odnosno Boris Tadić, na sve moguće načine, merama koje nisu preduzimane ni protiv jedne druge države, pokušao da tu na neki način "trenira strogoću" i da tu pokaže, kao, on se trudi da zaštiti interes građana Srbije. Odmah je prekinuo diplomatske odnose sa Crnom Gorom i sa Makedonijom, a interesantno, sa Amerikom, Engleskom, Nemačkom, da ne nabrajam sve države, sa njima ne samo da održava dobre odnose, nego i izvršava sve njihove naloge. Ono što posebno u ovoj situaciji na neki način postaje vidljivo, bez obzira na to koliko se Boris Tadić trudio da to zakamuflira, nesporno je da postoji dogovor, i to sinhronizovan dogovor, između njega i Mila Đukanovića. Normalno, onog momenta kada se Milo Đukanović ponovo vratio u politiku svima je bilo jasno da on da mora da uradi još jedan prljavi posao za račun Amerike kako bi kupio svoju slobodu za kriminal koji je učinio za sve ove protekle godine. I, uradio je najprljaviju moguću stvar kada je u pitanju Crna Gora, odnosno narod u Crnoj Gori; naneo je takvu sramotu da je pitanje da li će ikada moći da se iskupi i da se opere taj potez koji je uradio Milo Đukanović. Ali, to je i cilj Amerikancima, da nas potpuno unište, da nas ponize, da nas bude stid i sramota od nas samih zbog onoga što su neki bili spremni da urade ne bi li zaradili novac ili kupili sebi neku jadnu i bednu slobodu. Onda se u Srbiji pokrenula lavina nezadovoljstva protiv građana Crne Gore. To nije slučajno, da se razumemo. Treba dodatno zavaditi građane Srbije i građane Crne Gore. Treba stvoriti zlu krv, da nema mogućnosti da se to popravi. Pa, evo, ja garantujem, koliko ovde u Skupštini Srbije ima poslanika čije je poreklo iz Crne Gore, koji imaju rođake u Crnoj Gori, bliže ili dalje - verovatno dosta. Sada oni žele da nas zavade. Bilo je i tako suludih predloga da se studentima zabrani da studiraju ili da se prema njima primenjuju isti aršini kao i prema strancima. Da li ima neko normalan u ovoj državi? Da li ste postavili pitanje - pa ko to dolazi iz Crne Gore da studira u Srbiju? Srbi iz Crne Gore dolaze u Srbiju da studiraju, kao što su to radili dugi niz godina i pre ovoga i radiće i posle ovoga. Gde idu drugi pripadnici nekih nacionalnih manjina ili naroda iz Crne Gore? U Sarajevo, u Zagreb, u Split. Nekada su išli u Prištinu, dok Priština nije došla pod okupaciju, nažalost, a sada odlaze, ali oni drugi. Vi sada Srbima iz Crne Gore hoćete da zagorčate život i da im ne date da studiraju ovde i da ih naterate da idu u Sarajevo, u Zagreb i da polako uradite ono što je započeo Kardelj. Stvarate, vi i Boris Tadić, crnogorsku naciju, time što i te veze koje su ostale pokušavate nasilno da prekinete i da im onemogućite da ovde studiraju. To su stvari koje govore o režimu Borisa Tadića, o dva marionetska režima koja izvršavaju naloge Amerike i Evropske unije i nanose neprocenjivu štetu i Srbiji, i Crnoj Gori, i građanima Srbije i Crne Gore. Još jednu stvar hoću da napomenem. Nažalost, to što je uradio Milo Đukanović obiće se Crnoj Gori o glavu. Jer, doći će vreme, neće se Amerikanci zadržati i zaustaviti samo na dezintegraciji Srbije. Ako budu ostvarili svoje ciljeve, prva na redu je Crna Gora. Crna Gora 1918. godine nije ušla u ovim granicama u kojima je danas. Neki zahtevi već postoje od strane Albanaca. To što je Milo Đukanović spreman da po cenu interesa Crne Gore radi to što radi nije ništa drugo nego ovo što vi radite u Vojvodini prihvatajući Statut Vojvodine. To je ista stvar. On sad ovim omogućava da se postavi pitanje redefinisanja odnosa unutar Crne Gore. Sećate se kada je DPS 1998. godine postavio pitanje redefinisanja odnosa unutar Savezne Republike Jugoslavije; ništa nije slučajno, sve je to scenario koji je odavno spremljen. To očekuje i Crnu Goru, ali problem je što vi ovde u Srbiji i on u Crnoj Gori izvršavatenaloge koji dovode do toga. Vi danas kažete da je Statut Vojvodine stvar koja je u skladu sa Ustavom Srbije, da ni u kom slučaju te priče koje pričaju poslanici SRS nisu tačne i da ne može da dođe do stvaranja nove federalne jedinice. Ista objašnjenja kao i 1974. godine kada je prihvatanjem amandmana na Ustav Srbija praktično došla pod okupaciju dve pokrajine, jer nije mogla da donese nijednu odluku dok se ne slože i jedna i druga skupština. Praktično, autonomne pokrajine su vladale Srbijom sve dok nije Slobodan Milošević uspeo neke stvari da promeni. Nažalost, izgleda da se vraćamo, da će sve tekovine Osme sednice da budu poništene, pa ćemo da budemo ponovo u situaciji da se borimo za celovitu Srbiju. Vodite računa kada se ovakve stvari dešavaju, jer to nije trenutno; možda neki ne vide trenutno problem, ali je sigurno taj problem toliki da vi nanosite neprocenjivu štetu Srbiji. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin Buha, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo malo pojašnjenja što se tiče bele šengen liste i pravila i uslova koje dobijamo od EU. Potpredsednik Vlade Božidar Đelić, koji je zadužen, između ostalog, za poslove pridruživanja, obmanjuje javnost i ističe da je dovoljno samo usvojiti ova tri zakonska projekta, sa ona dva koja su već doneta u toku prošle godine, i mi smo ispunili uslove da dođemo na belu šengen listu. Takvu priču on širi već tri godine, ali ona u stvarnosti ne stoji. Zašto? Zato što su pravila, uslovi koje dobijamo od EU u vezi sa belom šengen listom daleko od zakonskih projekata. Koja su to pravila, koji su to uslovi da bi Republika Srbija došla sa sive na belu šengen listu? Prvo, zakonski projekti. Dalje, podzakonski projekti. Mi sad tek treba da radimo, odnosno ministarstva, na tim podzakonskim aktima. Dalje, administrativni uslovi – prilagoditi obrasce pravilima EU. Moramo prilagoditi sve isprave koje izdajemo u MUP-u, odnosno svi državni organi koji izdaju isprave moraju se uklopiti u pravila i standarde koji su predviđeni pravilima EU. Dalje, ugovori o saradnji MUP-a što se tiče tzv. prstena zaštite od nelegalnog ulaza stranaca – mi nemamo ugovore sa svim državama sa kojima bismo ih morali imati, što je uslov EU. Ministarstvo će po tom pitanju morati raditi, i to vrlo brzo. Druga su pravila za države koje su punopravne članice EU u odnosu na kandidate. Dalje, MUP, organi koji sprovode kontrolu ulaska u državu moraju biti tehnički i tehnološki opremljeni. To su standardi i to su pravila. Jedinstveni obrasci su neophodni. Jedinstvena pravila ulaska - ne možete ući na način kako ne predviđa EU itd. Izveštaj mora stići u Evropsku komisiju do 1. 11; u protivnom, nema nam bele šengen liste. Nećemo uspeti da ispunimo sve ove uslove... (Predsednik: Vreme. Recite član Poslovnika koji ste reklamirali.) Samo još jedna rečenica... Članovi 225. i 226. Godina 2009. je izborna godina u EU. Do devetog meseca nema rada državnih institucija u EU, tehničke vlade, tehnički organi, pre 9, 10. ili čak 11. meseca iduće godine, tek onda možemo očekivati. To je prava istina. Sve drugo je sigurno laž, a u to ćemo se uveriti. Hvala vam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Milan Avramović, izvolite.
Članovi 225. i 226, ali je vezano za ovaj amandman, moram da postavim pitanje ministru. Pošto je gospodin Momir Marković napomenuo u svom amandmanu da strancima koji ne ispunjavaju uslove iz ovog člana ministarstvo može odobriti ulazak u Republiku Srbiju ako to zahtevaju humanitarni, zdravstveno-sanitarni razlozi ili nacionalni interesi, hteo sam samo da postavim ministru jedno pitanje. Ima jedna situacija koja je bila opštepoznata kako u svetu tako i u Srbiji, a to je pojavljivanje virusa ptičijeg gripa. Sada se pojavila jedna ruska nevladina organizacija koja je htela da Srbiji pomogne tako što će doneti određene lekove koji bi pomogli suzbijanju ptičijeg gripa. Hvala bogu, to se nije proširilo, ali prva situacija vezana za to jesu zdravstveno-sanitarni razlozi. Drugo, nacionalni je interes da zaštitimo naciju od svih vrsta bolesti i treći je humanitarni. Sada postavljam pitanje ministru - kada su odbijali ovaj amandman da li su imali u vidu, recimo, ako ruska nevladina organizacija ispunjava sve uslove osim jednog, ako im nije obezbeđeno izdržavanje za vreme boravka u Republici Srbiji, postavlja se pitanje šta ako to lice uopšte ne želi da boravi, nego samo da uđe, a ispunjava sve ostale odredbe ovog člana, da uđe, donese humanitarnu pomoć koja je nama od nacionalnog interesa i da izađe? To pitanje nije niko ovde obrazlagao. Druga stvar, da li je uređen način njegovog zadržavanja i vremenski period za to? Logično je, ako je neko došao, a nije u tranziciji, da će se i vratiti, ali to ovde nije definisano. Izvinjavam se što koristim Poslovnik da bih postavio ovo pitanje, ali je nacionalni interes prioritet, pogotovo ako je povezan sa zdravstveno-sanitarnim razlozima. Ja sam samo naveo jedan primer koji spaja sve tri oblasti. Hvala.
Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Mariću.
Dame i gospodo, u predloženom članu 14. u stavu 3. stoji tekst: "Vizu izdaje diplomatsko ili konzularno predstavništvo Republike Srbije, ako ovim zakonom nije drugačije određeno." Predložio sam da se taj tekst zameni rečima: "Vizu izdaje zakonom utvrđeni državni organ." Smatram da je ova odredba jasnija, da je pravno, logički i jezički ispravnija. Suština problema ulaska stranaca u Srbiju i njihovog boravka u zemlji nije postojanje i nepostojanje zakonske regulative, i do sada smo imali zakone koji su regulisali tu oblast, nego u tome da li se ta zakonska regulativa poštuje, da li se zakoni sprovode. Praksa pokazuje da to do sada nije bio slučaj, da presudnu reč o boravku stranaca u zemlji, posebno o njihovom delovanju u zemlji, nemaju nadležni organi, policija, granične službe, nego vladajuće političke partije. Kad govorimo o strancima, da razjasnim, ne mislim ovde na obične ljude, turiste ili radnike iz drugih zemalja koji dolaze u Srbiju, nego na one strance koji dolaze u Srbiju da je ekonomski, medijski i u krajnjem slučaju vojno pokore. Zahvaljujući toj praksi Srbija je, ima tome već dosta godina, postala praktično jedno vašarište stranih obaveštajnih službi u kojem stranci rade šta hoće. Zahvaljujući tome, mi ovaj predlog zakona razmatramo u jednoj situaciji koja je toliko specifična da ne znamo na kojoj teritoriji i prema kojim strancima će se ovaj zakon primenjivati. Jedan deo teritorije Srbije, Kosovo i Metohija, okupiran je od strane Amerike i NATO pakta i nemamo nikakvu kontrolu nad tom teritorijom, nemamo kontrolu ko ulazi u zemlju, ko u njoj ostaje i šta radi. Na Kosovu i Metohiji se u ovom trenutku nalazi, po nekim procenama, između dve i tri stotine hiljada stranaca, uglavnom Albanaca, državljana Albanije i Makedonije, nad kojima takođe nemamo nikakvu kontrolu. Od pre nekoliko meseci na teritoriji Kosova nalazi se nekoliko stotina, a možda i nekoliko hiljada, pripadnika misije Euleks, koja na Kosovu boravi protivno međunarodnom i domaćem pravu. Umesto da po svaku cenu tu misiju učinimo nemogućom, znači, da se borimo za njeno proterivanje iz zemlje, stičem utisak da državni organi njeno prisustvo verbalno osuđuju, a da u potaji rade na tome da izvrše njenu legalizaciju. Na to upućuju izjave, koje čujemo u poslednjih nekoliko dana od predstavnika EU i te misije, da su u toku završni razgovori sa Borisom Tadićem koji bi trebalo da izvrše legalizaciju te misije. Međutim, čak i da kontrolišemo granicu sa Albanijom, da kontrolišemo granicu sa Makedonijom, mi nemamo mehanizme da se odupremo najezdi stranaca na našu teritoriju. Navešću vam primer Amerike, koja masovni ulazak emigranata iz Meksika sprečava podizanjem zidova i upotrebom vojske. Mi ne možemo raditi ni jedno ni drugo, a i da možemo ne bi bilo prikladno da podižemo zidove, ali čak i da pokušamo, mi to ne možemo jer nemamo novca. Što se tiče vojske, nemamo ni vojsku. Pre nego što je zaseo u fotelju predsednika Srbije Boris Tadić je, da se tako izrazim, svratio u Ministarstvo odbrane i praktično demontirao Vojsku Jugoslavije, odnosno Vojsku Srbije. Takođe, imamo situaciju u pojedinim ministarstvima, kao što je Ministarstvo odbrane, da se na mestima savetnika i nadzornika nalaze stranci iz zapadnih zemalja, koji nas savetuju kako da dovršimo demontiranje Vojske Srbije, kako da to isto uradimo sa policijom i kako da uništimo obrazovni sistem, ono što je od njega ostalo. Zahvaljujući tim njihovim naporima i rezultatima njihovog rada, mi imamo demonstracije koje već nekoliko dana traju u Beogradu. Činjenica je da nam stranci dobrim delom kontrolišu, sve više kontrolišu, i službe bezbednosti. U ovom trenutku stranci u Srbiji učestvuju na neki način u pokušajima naše policije da uhapsi dvojicu državljana Srbije, Gorana Hadžića i Ratka Mladića. Moram da kažem da sam za vreme rata bio u situaciji da se više puta sretnem sa Ratkom Mladićem, da dugo sa njim razgovaram. Kod njega sam primetio jednu osobinu... Evo, gospodin Todorović kaže da je sa njim nedavno pio kafu, ja nisam nažalost bio u toj situaciji, a bila bi mi čast. Za sve nas Srbe zapadno od Drine, a tu sam osobinu primetio i kod Ratka Mladića, postoji nekoliko svetinja, to su: Srbija, Beograd, SPC, "Politika" i, većinom, "Crvena zvezda". Taj odnos sam primetio kod Ratka Mladića. Neverovatno je to sa koliko je ljubavi govorio o Srbiji. Sad je došao u situaciju da ga po toj istoj Srbiji stranci jure da bi ga uhapsili i da bi ga odveli u Hag. Podsećam na jednu situaciju iz 1914. godine: posle atentata na Franca Ferdinanda u Sarajevu Austrougarska je postavila ultimatum Srbiji da dozvoli da se na njenoj teritoriji vrši istraga o tome da li postoji veza između Kraljevine Srbije, vlasti u Beogradu, "Crne ruke" i pripadnika "Mlade Bosne" i Gavrila Principa. Ultimatum je bio više nego jasan - ako ne prihvatite, sledi napad na Srbiju. Kralj Petar je bio svestan kakvog neprijatelja ima protiv sebe, bio je svestan svih posledica koje će Srbija trpeti, međutim, on je odbio taj ultimatum, nije dozvolio da, čini mi se da su bila u pitanju trojica inspektora austrougarske policije, znači, on nije dozvolio da dođu na teritoriju Srbije. Mi danas u Srbiji imamo, prema izjavi predsednika Nacionalnog saveta za saradnju sa Haškim tribunalom Rasima Ljajića, priznanje da pripadnici stranih službi pomažu u hapšenju Ratka Mladića i Gorana Hadžića, koji su državljani Srbije. Imamo još jednu ponižavajuću situaciju, da nam istragu o ubistvu gardista, znači pripadnika najelitnije jedinice vojske ili onoga što je od vojske preostalo, vrše stranci, pripadnici Federalnog istražnog biroa iz Amerike. U proteklih nekoliko meseci bili smo svedoci da strani ambasadori u Beogradu slobodno organizuju konsultacije šefova političkih partija što se tiče formiranja vladajuće koalicije, ne samo u Beogradu, nego i na nižem nivou. U organizaciji domaćih nevladinih organizacija, koje uglavnom, znači, te koje su najaktivnije, predstavljaju agenture ovih stranih obaveštajnih službi, predstavnici istih tih agentura, odnosno nevladinih organizacija, malo pomalo, praktično jednom sedmično, dolaze u Srbiju, drže raznorazne tribine i predavanja. Znate šta je osnovna poruka tih tribina? Osnovna poruka tih tribina jeste da smo mi loš, zločinački, genocidni narod, da Srbiju treba kazniti zbog raznoraznih stvarnih i izmišljenih krivica i da treba ukinuti Republiku Srpsku. Naravno, posle svih tih tribina oni dobijaju maksimalan medijski prostor, pozivaju se da gostuju na televiziji, objavljuju se intervjui sa njima u novinama. Navešću vam sada dva konkretna primera, dve apsurdne situacije, dve paralele koje pokazuju šta sve može zakon, da li on postoji ili ne postoji, da li se tumačio ili ne tumačio, jer znate, svaki zakon... Evo, sad je Buha pomenuo da ima 65.000 propisa koje treba da uskladimo sa propisima EU; zamislite na koji način se može tih 65.000 zakona, sa još 650.000 članova, tumačiti – kako ko hoće. Imam komšiju, dođe mi dalji stric, Miloš Marić, ima 98 godina (nadam se da ću biti dugovečan na njega); kada bi on sad krenuo da poseti svoju ćerku Milicu Knežić u Pančevu ne bi mogao da uđe u Srbiju. Znate li zašto? On je izvadio ličnu kartu Republike Srpske. Čovek zna da mu je život pri kraju i neće da vadi ovu novu ličnu kartu. Bez te nove lične karte on u Srbiju može da uđe samo kroz kukuruze. Imamo jednu drugu situaciju [[Dobacivanje sa mesta.]] Čovek je živ i zdrav, ali ne može da dođe u Srbiju, praktično, po postojećim zakonima neće da mu izdaju ličnu kartu. Hoće da umre sa ličnom kartom Republike Srpske zato što, za razliku od koleginice koja dobacuje, on ima poštovanja prema 20.000 srpskih mladića koji su poginuli boreći se za Republiku Srpsku, prema 36.000 onih koji su ranjeni boreći se za tu Republiku Srpsku, među njima i preko hiljadu mladića iz Srbije. Znači, dali su život da srpski narod obnovi svoju državnost zapadno od Drine i on to poštuje, za razliku od vas. Međutim, imamo drugu situaciju: za razliku od njega, u ovom trenutku, u bilo kom trenutku u Srbiju može da uđe vojna kolona NATO pakta iz Bosne i Hercegovine, na prolasku za Kosovo, i može usput da počini brojna krivična dela. Mogu da gaze automobile po autoputu, mogu da pucaju po naseljima koja se nalaze uz autoput, da ubijaju ljude, oni neće odgovarati. Sporazumom koji je Boris Tadić potpisao sa NATO paktom, ovaj režim, Vuk Drašković, oni su amnestirani od bilo kakve krivične i druge odgovornosti, znači, mogu da rade bukvalno šta hoće. Završiću... Baš mi je drago što je ovde moj kolega novinar, ministar Ivica Dačić. Završiću sa jednim primerom koji se tiče bivšeg predsednika Srbije i predsednika SPS-a, pokojnog Slobodana Miloševića. Na Vidovdan 2001. godine, sticajem okolnosti, ja sam se našao na granici između Bosne i Hercegovine i Srbije. Granična policija nam je, da tako kažem, onemogućavala više od pola sata ulazak u Srbiju zbog toga što se u autobusu našla jedna starica, Srpkinja iz Zenice, imala je oko 70 godina, koja je imala ličnu kartu Socijalističke Republike Bosne i Hercegovine, znači, nije imala neku novu važeću ličnu kartu, ne znam šta su od nje tražili. U ličnoj karti, koja je bila dobro očuvana, bila je fotografija na osnovu koje se jasno videlo da je u pitanju ta žena, znači jasno se mogao utvrditi njen identitet. Tek kad smo se svi mi iz autobusa solidarisali sa ženom i rekli da nećemo da idemo dalje ako ona ne ide sa nama, onda su oni napravili propust, kako oni kažu, i pustili ženu da uđe u Srbiju. Istog tog dana, u centru Beograda, kako saznajemo iz raznih memoara, stranci, pripadnici engleske obaveštajne službe, u saradnji sa predstavnicima vlasti, sa službenicima policije, uz blagoslov premijera Zorana Đinđića, hapsili su trostrukog, dvostrukog predsednika Srbije i predsednika Jugoslavije, kojeg je narod na izborima birao ne dvotrećinskom nego tročetvrtinskom većinom za predsednika države. Znate koju apsurdnu situaciju imate: ne date jednoj ženi, Srpkinji iz Zenice, da dođe, išla je u posetu ćerci, da dođe u maticu Srbiju. To je za nju praznik. Možda jedini, poslednji put ide da vidi ćerku, ona ne može da uđe u Srbiju. A stranac, ne jedan nego više njih, pripadnici obaveštajnih službi mogu da uđu u Srbiju i mogu da uhapse njenog predsednika da bi ga odveli negde u inostranstvo i da bi ga tamo kao poslednjeg bednika ubili. Hoću da kažem, nije suština u tome koliko ima zakona, da li ih ima 65.000 ili ih ima 65. U Srbiji postoji dovoljno zakona da mi budemo srećno društvo, međutim, problem je u tome što nema pametnih i odgovornih političara, odgovornih prema ovoj državi, prema ovoj naciji, koji bi te zakone odgovorno sprovodili.
Hvala. Da li se još neko javlja? (Ne.) Po dogovoru koji smo napravili, a na osnovu konstruktivnog predloga koji je izneo potpredsednik Vlade, uvaženi ministar Ivica Dačić, kome se zahvaljujem na prisustvu i učešću, nastavljamo rad u ponedeljak, 20. oktobra u 10 časova. Zahvaljujem se svima koji su učestvovali danas u raspravi i bili konstruktivni, nastavljamo i saradnju i rad, i Dušanu Bajatoviću posebno, zbog tona koji je bio sasvim primeren atmosferi. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 125 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali u ovom momentu prisutna 102 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od 1/3 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju Milorad Todorović, sekretar Ministarstvaunutrašnjih poslova, Aleksandar Veljković, načelnik u Ministarstvu unutrašnjih poslova i Nenad Banović, načelnik Uprave u Ministarstvu unutrašnjih poslova. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Najpre, po Poslovniku gospodin Maraš, a onda ćete vi po amandmanu.