Zahvaljujem se dr Orliću. Uvažene kolege, sada je već februar mesec i ja ću postaviti pitanja koja se tiču tih manjih sredina, kao što je opština Svrljig, koje su manje od 25 hiljada stanovnika, a tiče se Ministarstva zdravlja. Inače, ja kao poslanik i kao čovek koji je tu osam godina u Skupštini, mogu da kažem da je ministar Lončar jedan od retkih ministara koji se pokazao u ovoj teškoj situaciji kada je korona na najbolji način, gde smo mi kao zemlja uspeli da uradimo najbolje za naše ljude, za naše pacijente, za naše građane. Uradili smo nove kliničke centre, nove institucije, a sve to zahvaljujući ministru, zahvaljujući Vladi i našem predsedniku Srbije, Aleksandru Vučiću. Više puta sam ovde govorio o problemima malih sredina, konkretno, hitne pomoći. Male sredine koje imaju manje od 25 hiljada stanovnika nemaju pravo da imaju službu hitne pomoći, a te sredine su mahom sredine koje imaju veliku površinu brdsko-planinskih područja. Jedna od tih jeste i moja opština, takva je opština i Bela Palanka, Gadžin Han, Boljevac, Merošina, Kuršumlija. Možda ima još dosta takvih opština koje imaju potrebu za formiranjem službe hitne pomoći. Unazad možda dva ili tri meseca ja sam imao poziv od udruženja "Pravo na život - Meri". To je udruženje ljudi koji su imali problema, kojima se desio neki nemio događaj, gde su imali problem da su pozvali hitnu pomoć zbog problema nekog svog bližnjeg, a hitna pomoć nije stigla ili je stigla sa zakašnjenjem i oni su izgubili nekog svog bliskog. Udruženje "Pravo na život - Meri" je podnelo ovde i predlog svim našim poslaničkim grupama i poslanicima, poslali su jedan dopis, kojim su hteli da iniciraju određene stvari vezano za hitnu pomoć u Srbiji. Ovde govorim u svoje ime, ali želim da kažem i da to udruženje koje je formirano želi da se na najbolji način reši problem hitne pomoći, da se u svakom trenutku može doći brže do svakog pacijenta, a za te manje sredine, kao što je moja opština i veći broj takvih opština, da se i tamo formira hitna pomoć. Kao čovek mogu da kažem da je ministar Lončar prihvatio, ja sam bio sa njim na razgovoru, bio je i gospodin Dejan Zejnula, koji je predsednik tog udruženja "Pokret na život - Meri", gde smo razgovarali sa ministrom, gde je formirana radna grupa koja će raditi na poboljšanju uslova kako da se poboljša rad hitne pomoći, a normalno, i u periodu koji će biti verovatno posle izbora, siguran sam da će i predsednik Srbije nastaviti da radi ono što je radio do sada, da će Vlada Republike Srbije imati mogućnost i kapacitet, da će Ministarstvo voditi ministar koji će takođe biti kvalitetan, nadam se da će to biti ministar Lončar, da se sve to odradi, uđe u postupak i da se pripremi zakon o hitnoj pomoći. To je nešto što mi trenutno kod nas nemamo. Inače, zakon o hitnoj pomoći je bilo rešenje, ali, u međuvremenu radna grupa koja je formirana od strane našeg ministra Lončara, ta radna grupa radi na tome da se naprave predlozi, da se usvoje predlozi da se poboljša rad hitne pomoći, kako u velikim centrima, kao što je Beograd, Novi Sad, Niš, tako i da se obezbedi rad hitne pomoći u malim sredinama, kao što su te opštine koje su na jugoistoku Srbije, a mogu da budu i u bilo kom delu Srbije. Svi mi znamo kada je teško, kada se desi nešto najgore, kada čoveka nešto zaboli, počinje da se guši, od tog trenutka mi zovemo hitnu pomoć gde postoji, a gde ne postoji hitna pomoć zovemo naš dom zdravlja. E, zbog takvih situacija, a svakome od nas može da se desi takva situacija, mi želimo, siguran sam u to da to želi i naša država, a i ovde u Skupštini, da se poboljša rad hitne pomoći i na tome ću ja insistirati i raditi u narednom periodu. Siguran sam da će nadležno ministarstvo, na čelu sa nadležnim ministrom, obezbediti uslove, naći rešenje i da će se narednog perioda doneti zakon kojim će se definisati rad službe hitne pomoći. Još jednom, uvažene kolege, mislim da naša država, naš predsednik i naša Vlada rade na najbolji način, da to naši građani znaju, da to naši građani vide i ujedno velika stvar za sve nas jeste borba protiv korupcije, kriminala. Velika podrška i našem ministru Vulinu, koji isto radi svom snagom da se zaštiti svaki građanin, da se zaštiti svaki čovek, pa makar on da živi u Svrljigu, Beloj Palanci, Tutinu, Prijepolju ili bilo kom drugom mestu. Zahvaljujem se još jednom. Moje pitanje je usmereno ka Ministarstvu zdravlja - da li će se naći rešenje poboljšanja rada hitne pomoći, gde je formirana radna grupa, ubrzati, uraditi, da to bude za dobrobit svakog čoveka, bilo gde on da živi?
Hvala, gospodine Miletiću. Reč ima narodna poslanica Rozalija Ekres.
Hvala lepo. Poštovani potpredsedniče, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ispred poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara želim da uputim pitanje Ministarstvu finansija. Na dnevnom redu Šesnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine, koji smo juče započeli, nalazi se i Predlog zakona o izmeni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika. Predlog izmene Zakona proizilazi iz potrebe da se vrednovanje pratećih pomoćno-tehničkih poslova u državnim organima upodobi u što većoj meri vrednostima uporedivih poslova koje obavljaju državni službenici. Drugim rečima, sadržaj izmene Zakona je korekcija koeficijenata nameštenika od treće do šeste platne grupe, sa ciljem da se njihov materijalni položaj, kolokvijalno rečeno, odmakne od minimalne zarade. Poslovi koje obavljaju nameštenici su poslovi obezbeđenja, poslovi prijema i ekspedicije pošte, poslovi daktilografa, dostavljača, kurira i drugi, koji značajno doprinose nesmetanom funkcionisanju državnih organa. Činjenica je da je osnovica za obračun plata zaposlenih nameštenika u državnim organima rasla sporije od rasta minimalne zarade. Predloženom korekcijom koeficijenata za obračun i isplatu plata stvaraju se uslovi za adekvatno vrednovanje poslova različite složenosti. Predlog zakona o izmeni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika naša poslanička grupa podržava. Međutim, želim da istaknem da propisi koji uređuju ovu materiju ostaju, za sada, neizmenjeni u organima AP Vojvodine. U cilju rešavanja ovog problema, a to je vrednovanje poslova različite složenosti i unapređivanje materijalnog položaja zaposlenih i u organima i službama AP Vojvodine, neophodno je izvršiti usklađivanje pravnog okvira koji bi to omogućio. Pokrajinska Vlada je nekoliko puta pokretala inicijativu za rešavanje ovog problema. Najsvežija inicijativa u formi zaključka od strane pokrajinske Vlade je doneta i prosleđena juče, 2. februara, Ministarstvu finansija i Vladi Republike Srbije. Kako je Vlada Republike Srbije nadležna za donošenje akta kojim se uređuju plate zaposlenih na nivou lokalne vlasti, pitam Ministarstvo finansija – da li će u što skorije vreme pristupiti izradi neophodnog akta sa ciljem da izvrši odgovarajuće usklađivanje pravnog okvira kojim se uređuju plate zaposlenih u organima i službama lokalne vlasti sa platama za iste ili uporedive poslove koje obavljaju državni službenici i nameštenici, a kako je utvrđeno Predlogom zakona o izmeni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika? Od mogućih rešenja smatrate li celishodnijim da se problem reši, pod jedan, izmenom Uredbe o koeficijentima za obračun i isplatu plata imenovanih i postavljenih lica i zaposlenih u državnim organima kojom bi se izvršilo odgovarajuće usklađivanje koeficijenata za obračun i isplatu plata zaposlenih u organima teritorijalne autonomije ili, pod dva, da se Aktom Vlade Republike Srbije kojim se utvrđuju osnovice za obračun plata u organima i službama lokalne vlasti propiše mogućnost za uvećanje osnovica zaposlenima u organima teritorijalne autonomije sa nižom i srednjom stručnom spremom po osnovu kvaliteta i rezultata rada za 10%, a na način kako je ova mogućnost definisana za navedenu kategoriju zaposlenih u jedinicama lokalne samouprava? Iskoristila bih priliku da uputim apel Ministarstvu finansija da sa kolegama iz Pokrajinskog sekretarijata za finansije ubrzo nađu adekvatno rešenje, a sve u cilju stvaranja uslova za unapređenje materijalnog položaja zaposlenih sa nižim primanjima u organima i službama AP Vojvodine. Zahvaljujem.
Hvala vam. Reč ima narodna poslanica Vesna Ivković.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, danas bih u ime poslaničke grupe SPS, a na predlog predsednika naše poslaničke grupe, Đorđa Milićevića, koji je opravdano odsutan, uputila nekoliko pitanja ministru zdravlja i Vladi Republike Srbije. Tužna je činjenica da od opake pandemije Kovid-19 svakodnevno premine veliki broj građana i da pandemija ne jenjava. Naprotiv, menjaju se sojevi koji se brže šire i čija je zaraznost sve veća. Zato je suvišno pitanje da li se treba vakcinisati. Svakako da treba, jer uprkos velikoj zaraznosti kod vakcinisanih je klinička slika blaža. Najveći heroji svakodnevno borbe protiv kovida svakako su kolege lekari i ostali medicinski radnici. Kao lekar znam koliko je bilo teško i opasno po život raditi u crvenoj zoni i lečiti najteže kovid bolesnike. Neki od naših kolega su nažalost izgubili život lečeći druge od kovida. Jeste da nas je na to obavezala Hipokratova zakletva. Moje prvo pitanje se odnosi upravo na te kolege lekare koji su izgubili život. Jedan od potresnih slučajeva koji je uznemirio Srbiju prethodnih dana jeste smrt mlade dr anesteziologa Ane Čoporde, iz Beograda, koja je uprkos teškoj bolesti nesebično lečila obolele od kovida. U kontekstu ove tužne sudbine doktorke i majke iza koje je ostala beba, ali i sudbina drugih preminulih lekara i medicinskih radnika postavila bih pitanje Vladi – da li se razmišlja da se i ove godine posthumno odlikuju lekari preminuli od kovida, s obzirom da je i prethodne godine predsednik Republike povodom Dana državnosti posthumno odlikovao lekare preminule od kovida? Takođe bih pitala ministra zdravalja – da li postoji mogućnost da se lekarima i ostalim zaposlenim u zdravstvenom sistemu oboljenje od kovida prizna kao profesionalna bolest? Takođe bih predložila i istovremeno pitala ministra – da li postoji mogućnost da se lekarima obezbedi status službenog lica koji bi im omogućio određenu zaštitu na radnom mestu? Isto tako, upućujem predlog da se programom Vlade o gradnji stanova pod povlašćenim uslovima i ovakvi stanovi predvide i za zaposlene u zdravstvu, kao što je to urađeno za pripadnike snaga bezbednosti, jer i zdravstveni radnici su heroji ove borbe protiv kovida i na tome smo im svi zahvalni? Zahvaljujem.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč po ovom delu sednice? Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažene kolege narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, danas u ime poslaničke grupe imam nekoliko pitanja, a koja se prvenstveno tiču Zdravka Ponoša, Dragana Šolaka i Vladete Jankovića. Naime, upućujem pitanje nadležnim institucijama Vlade Srbije i Vojsci Srbije da saopšti podatke o uništavanju Vojske Srbije za vreme dok je general Ponoš bio načelnik Generalštaba Vojske Srbije i, naravno, u periodu od 2000. do 2012. godine kada su DOS-ovi i drugi kadrovi bili na čelu Ministarstva odbrane, da li SCG i kasnije Srbije. Pri tome, tražim konkretne podatke o tome na koji način je spašena Vojska Srbije, a jeste u periodu od 2012. godine pa do danas, i da građani Srbije jasno vide podatke na koji način je došlo do napretka rada i Vojske Srbije i Ministarstva odbrane od 2012. godine i što se tiče nabavke vojne opreme, naoružanja, sklapanja međunarodnih sporazuma, podizanja standarda pripadnika Vojske i uopšte jačanja Vojske, kao jedne od najvažnijih institucija u Srbiji. Takođe, postavljam pitanje nadležnim institucijama da saopšte sve podatke, što se tiče delovanja Ponoša u vremenu dok je bio načelnik Generalštaba, što se tiče ilegalnom prisluškivanja vojnog vrha Srbije, a što su potvrdili njegovi saborci i oni ljudi koji su bili iz DS na čelu Ministarstva odbrane i u periodu dok je on bio načelnik Generalštaba. Da vidimo kako je taj „čuveni“ general i načelnik Generalštaba Zdravko Ponoš hteo i prisluškivao svoje kolege, na koji način je želeo da upravlja Vojskom i kakav je imao odnos prema Vojsci i da jednostavno građani Srbije znaju šta je sve Ponoš uradio i što se tiče uništavanja Vojske Srbije. Potom, Đilasov kandidat za predsednika Republike general Zdravko Ponoš je suinvestitor zgrade na Vračaru u Metohijskoj ulici. Tražim od nadležnih institucija da dostave sve podatke što se tiče delovanja ovog tajkuna među generalima ili generala među tajkunima – Zdravka Ponoša i, naravno, da vidimo poreklo njegovog novca i da Ponoš prijavi svoju porodicu. Ako neko od državnih funkcionera, nas narodnih poslanika, na vreme ne prijavi svoje prihode ili imovinu, onda trpi zakonom određene sankcije. U slučaju Đilasa i Ponoša to se nije dešavalo. Dalje, sledeće pitanje imam, a koje se tiče delovanja žutog tajkuna i Đilasovog saborca Dragana Šolaka, kako je Šolak postao jedan od najbogatijih Srba nezakonitim korišćenjem i uzurpacijom javnih resursa? Nadležne institucije treba time da se pozabave i da dostave podatke građanima Srbije, pa da vidimo na koji način je Šolak stekao stotine miliona evra i otkud mu novac da kupi „Sautempton“. Ukoliko neki funkcioner, neki političar uđe u upravu ili skupštinu nekog sportskog kluba, on je izložen stubu srama i to mu je zabranjeno. Kada je u pitanju Đilasov tajkun, on može da kupuje za stotine miliona funti klubove i u Premijer ligi Engleske. Sledeće pitanje se tiče Đilasovog kandidata za gradonačelnika Beograda, Vladete Jankovića. Da vidimo na koji to način Vladeta Janković misli da može da ruši spomenik Stefanu Nemanji ili da ga premešta na drugu lokaciju. To samo potvrđuje da je Đilasova, Šolakova, Ponoševa i Jankovićeva politika da uruši i sruši i uništi. Sa druge strane, naša politika, politika SNS je gradnja, sloga, ujedinjenje, interes Srbije na prvom mestu. Prema tome, građani Republike Srbije 3. aprila će imati više izbora, ali jedan izbor je jasan da se građani odrede da li su za ovu rušilačku, uništavačku politiku Ponoša, Šolaka, Đilasa, Jeremića i Vladete Jankovića ili su za onu politiku koja je vezana za budućnost Srbije, a to je najbolja moguća politika, politika predsednika Aleksandra Vučića. Hvala.
Hvala vam. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Jelena Mihailović. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 12. do 22. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Branko Ružić, prvi potpredsednik Vlade, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Branislav Nedimović, potpredsednik Vlade i ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Siniša Mali, ministar finansija, Nikola Selaković, ministar spoljnih poslova, Tomislav Momirović, ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Irena Vujović, ministar zaštite životne sredine, Tatjana Matić, ministar trgovine, turizma i telekomunikacija, Saša Stevanović, državni sekretar, Milena Rakić i Biljana Vuksanović, državni sekretari, Jelena Tanasković, državni sekretar, Milan Dobrijević, državni sekretar, Danijela Vazura, državni sekretar, Ognjen Popović, v.d. pomoćnika ministra, Milutin Đurković i dr Gabrijela Grujić Garić, v.d. pomoćnika ministra, Ana Tripović, direktor Uprave za javni dug, Nataša Milić, v.d. direktora Republičke direkcije za vode, Tatjana Stanić, viši savetnik u Sektoru za carinski sistem i politiku, Dragan Babić, viši savetnik u Upravi za javni dug i Stefan Dragojević, savetnik u Ministarstvu finansija. Pozdravljam prisutne predstavnike Vlade. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. stav 1, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o tačkama od 12. do 22. dnevnog reda. Da li predstavnici predlagača žele reč na samom početku? Da. Reč ima potpredsednik Vlade, gospodin Branislav Nedimović.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas pred nama nalazi se više predloga zakona o potvrđivanju finansijskih sporazuma različitih vrsta. Najveći deo ovih sporazuma odnosi se na finansiranje infrastrukturnih radova koji će se odvijati u Srbiji i oni su svi sadržani u okviru programa „Srbija 20/25“. Nakon usvajanja ovih predloga sporazuma i realizacije, pune implementacije ovih svih infrastrukturnih projekata, Srbija više neće izgledati u infrastrukturnom smislu isto. To će biti Srbija sa više stotina kilometara novih auto-puteva, Srbija sa gomilom rešenih problema u sektoru ekologije, pre svega mislim na deponije za komunalni otpad, izgradnje kanalizacionih sistema, prečistača otpadnih voda i svega onoga što čini život građana kvalitetnijim i što pospešuje čitav infrastrukturni potencijal Republike Srbije. Da krenemo jedan po jedan predlog zakona. Prvi se odnosi na Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Međunarodne investicione banke. Ovom ratifikacijom Sporazuma Srbija postaje punopravna članica ove međunarodne finansijske institucije. Ovo je jedna specifična finansijska institucija koja obuhvata i zemlje EU i zemlje Istoka poput Rusije, Vijetnama i drugih zemalja. Srbija bi potvrđivanjem, ukoliko vi vašim glasanjem to prihvatite, Srbija je spremna da preuzme ulogu aktivne članice u navedenoj organizaciji i doprinese daljem njenom radu i rastu. Članstvo naše zemlje u ovoj finansijskoj instituciji predstavlja još jedan dokaz da Srbija postaje jedan od ključnih partnera u velikom klubu međunarodnih finansijskih institucija zahvaljujući svom dobrom finansijskom stanju. Sledeći Predlog zakona tiče se potvrđivanja Ugovora o kreditu, da to skratim, o izgradnji Moravskog koridora. Izgradnja Moravskog koridora, odnosno deonica Pojate-Preljina, jedan je od najvažnijih infrastrukturnih projekata koje Srbija sprovodi u ovom trenutku i Ugovor o kom danas pričamo je težak 400 miliona evra. Ta sredstva će biti iskorišćena za izgradnju infrastrukturnog koridora auto-puta E-761, deonice Pojate-Preljina. Ukupna dužina Moravskog koridora, koji je i deo plana Srbija 20/25, koji je predstavljen pre skoro dve godine, je oko 112 kilometara, od čega Pojate-Kruševac 26,5 kilometara, Kruševac-Adrani 53 kilometra i Adrani-Mrčajevci i Mrčajevci-Preljina 30,6 kilometara. Ne treba da pričam o značaju ovog koridora koji povezuje auto-put Beograd – Niš, auto-put „Miloš Veliki“. Najveći broj, najveća koncentracija stanovništva na jednom prostoru Srbije je upravo na tom prostoru, na prostoru izgradnje Moravskog koridora. Ne treba da vam govorim koliko je tu izgradnja ovog moravskog koridora bitna, pre svega za Rasinski okrug, za Kruševac, koliko je važna za Čačak, koliko je važna za Kragujevac, za Kraljevo, za sve velike gradove koji se nalaze na tom prostoru, a da ne pričam za male lokalne zajednice, koje sa izgradnjom ovog auto-puta dobijaju mogućnost brzog transferisanja do ovih velikih auto-puteva, Koridora 10 i Koridora 11, plus mogućnost za svoj privredni razvoj, uz otvaranje novih industrijskih zona koje se nalaze uz auto-put. Da ne pričam o turističkim potencijalima koji mogu dalje da se razvijaju sa brzom komunikacijom koja će se ostvariti izgradnjom Moravskog koridora. Još jedna stvar koja je jako važna, to je da će Moravski koridor biti prvi digitalni auto-put, jer će duž njegove trase biti postavljeni optički kablovi i digitalna oprema, što će omogućiti besplatan bežični internet i najmoderniji sistem upravljanja saobraćajem. Nikada u skorijoj istoriji nismo imali toliko ulaganja u ovakve kapitalne investicije. Budžetom za 2022. godinu odvojeno je za ove potrebe 485,8 milijardi dinara. Gotovo nikad, odnosno nikad ovoliko Srbija nije ulagala u infrastrukturu. Ovo je oko 7,3% BDP Srbije, biće implementirano u infrastrukturne projekte. Sledeći Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora odnosi se na prvu fazu Projekta sakupljanja i prečišćavanja otpadnih voda centralnog kanalizacionog sistema Grada Beograda u vrednosti od 203 miliona 775 hiljada evra. Ne treba da pričam koliki je značaj za zaštitu životne sredine Grada Beograda, za očuvanje i Save i Dunava, kao i krajnjih primalaca koji će imati korist od realizacije ovog projekta. Predviđeno je da se ovaj Projekat realizuje u dve faze, da se postrojenje prostire na površini od 97 hektara. Prva će obuhvatiti nedostajeću infrastrukturu, nove kanalizacione crpne stanice „Uščinova“, kao i rekonstrukciju crpne stanice „Mostar“. U drugoj fazi prerada otpadnih voda će se zasnivati na primarnom i sekundarnom tretmanu kojim će se mulje izdvajati u primarnim taložnicama, a azot i fosfor uklanjati naprednim postupcima na bazi aktivnog mulja. Ovo su najmoderniji tehnološki procesi za gradove u svetu, za gradove ovog kapaciteta kao što je naš glavni grad. Ja bih, razumećete možda, iz jednog razloga, posebno akcentovao još jedan Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Tiče se otpornosti na klimatske promene, ali da prevedemo to na srpski, tiče se izgradnje primarne infrastrukture za navodnjavanje akumulacionih jezera Pavlovci i Borkovac na Fruškoj Gori. Južna padina Fruške Gore predstavlja i jedna je od lokacija na prostoru Republike Srbije gde je toliko podignuto modernih plantaža jabuka, modernih vinograda, plantaža borovnica i svih ostalih voćarskih kultura, neko je sedamdesetih godina dobro osmislio potrebu za izgradnju veštačkih akumulacija na južnoj padini Fruške gore. Međutim, to je bilo dovoljno za potrebe u tom trenutku. Danas je količina tih modernih voćnjaka više hiljada hektara i trebaju nove količine volje, jer bez vode u 21. veku poljoprivrede i nema. Iz tog razloga idemo na pospešivanje kapaciteta ovih veštačkih akumulacija i sada ćete čuti na koji način. Prilično je neuobičajeno, ovo je prva faza, kasnije ćemo ići tamo Moharač, prema Šidu i obuhvatiti tu taj tzv. transverzalu zapadnog Srema. Isto ćemo raditi i na prostoru između Rume i Inđijske opštine, već se radi sistemi za navodnjavanje na prostoru Staropazovačke opštine, ali ovde ćemo po prvi put iz reke Save 17 kilometara podzemnim sistemom, podzemnim celovodom gurati vodu putem crpnih stanica na Borkovačko i Pavlovačko jezero jer nema vode dovoljno za nove plantaže. Ovaj projekat se sprovodi kroz naše Javno preduzeće „Vode Vojvodine“, već imamo građevinsku dozvolu za ovo. Čeka se odobrenje ovog Predloga zakona i da se krene u realizaciju. Ljudi, ovo će biti toliko moderan sistem, da ćemo moći da pokažemo čitavom svetu kako se ovo radi. Gravitacionim putem iz Borkovačkog i Pavlovačkog jezera više stotina, da ne kažem, skoro možda i dve hiljade hektara ćemo moći da navodnjavamo novih voćarskih plantaža. To nesumnjivo podstiče kvantitet, odnosno veću proizvodnju, jer da vas podsetim, danas moderne plantaže mogu da, na primer, jabuka 70, 80 tona po hektaru možemo da imamo prinos. Nekad je to bilo 20-30 zato što nije bilo dovoljno navodnjavanja, nisu se primenjivale moderne agro tehničke mere. Sa ovim sistemom za navodnjavanje, sa ovom količinom vode mi stvaramo mogućnost bukvalno da na svakoj parceli, ukoliko se primene najsavremeniji načini proizvodnje može da se dođe do ovolikih prinosa. Danas prinosi do 100 hektara idu, ali hajde da ne pričamo sada o ekstremu nego pričamo o prosecima. Ovo će samo biti prva faza, Pavlovačko i Borkovačko jezero jer su oni realno i najveći. Bila je jedna ideja da se ova dva jezera prvo očiste, što će se i uraditi. Međutim, nema vode dovoljno. Nema dovoljno novih izdana vode. Možete da čistite jezero dokle god hoćete, ali vi nemate na ovo priliv vode, a ima sve više voća, a i hoćemo da imamo profit po hektaru mnogo veći nego što imamo, da se ne naljute ratari, nego što je kukuruz i pšenica. Južna padina Fruške gore nemojte zaboraviti, još je Prob rimski car u drugom veku doneo vinovu lozu baš na južnu padinu Fruške gore i baš je tu prvi put zasadio vinovu lozu, a danas nema modernog vinogradarstva bez sistema za navodnjavanje. Ova faza obuhvata ova dva jezera, a podsetiću vas samo da je prva faza obuhvatila opštine Negotin i Svilajnac, ista stvar tamo iz Dunava gravitacionim putem na prostor Negotinske krajine puštamo vodu. Tu je Dunav na višem nivou nego što je poljoprivredna površina, kako bih rekao, veće visine i tu prosto gravitaciono voda samo padne. Neophodno je uraditi nove crpne stanice i uraditi nove trafo stanice. Isto tako Svilajnac, povrtarski kraj, ima smisla uz Moravu to raditi, tamo se već radovi polako privode kraju. Sledeća faza će biti, ostali delovi gde god možemo iz reke na prostoru Šida, sada tražimo mogućnost iz Dunava da prebacimo vodu na ovu stranu Fruške gore. Možda probušimo Frušku goru da napravimo tunel, odnosno taj cevovod koji će ići kroz Frušku goru i gravitacionim putem navodnjavati ovaj deo Fruške gore. Sa razvojem voćarstva razvija se turizam. Sa razvojem turizma videli ste u koroni šta se desilo, ruralni turizma, cena kuća, tu baš u Pavlovcima vi baš ne možete da nađete kuću. Kuće koje su koštale po 12, 13 hiljada evra sada koštaju po 35 hiljada evra samo time što se ulaže u infrastrukturu. Nije to samo u Pavlovcima. Tako je i u Bišenovu, tako vam je i u Manđelosu, tako vam je u Gugurevcima, bilo gde na južnoj padini Fruške gore, jer južna padina Fruške gore stvarno je gospod bog napravio i ukoliko znamo pravilno da upravljamo time da bude ozbiljan resurs na koji može da se izvrši ozbiljno navodnjavanje. Da ne budem sada lokal patriota da pređem na drugi Predlog zakona. Tiče se ugovora o zajmu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj i Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o kreditnom aranžmanu broj CRS 1022 01 A između Francuske agencije za razvoj, kao Zajmodavca i Republike Srbije, kao Zajmoprimca za realizaciju Programa čvrstog otpada u Republici Srbiji. Ovo su projekti koji se tiču životne sredine, unapređenje životne sredine. Srbija je u takvoj finansijskoj kondiciji da može, da je prešla na ovoj video igrici privrednog razvoja na viši nivo i da može da kompletno završi čitave projekte koji se tiču upravljanja čvrstim otpadom. Ukupna vrednost projekta za regionalne deponije koji se odnosi na ovu priču je 150 miliona evra, iz Evropske banke za obnovu i razvoj 75, Francuske agencije za razvoj 75 miliona evra. Projekat se sastoji iz dva dela. Prvi obuhvata izgradnju četiri nova regionalna centra za upravljanje čvrstim otpadom, komunalnim otpadom. Mi nekoliko takvih imamo, u Dubokoj pored Užica, pored Pirota, zajedničku deponiju Šapca i Sremske Mitrovice, ali ove regionalne deponije, Kalenić, Sombor, Nova Varoš, uz postojeće osavremenjavanje ovih postojećih regionalnih deponija daće jednu potpuno novu dimenziju upravljanja komunalnog otpada na prostoru Republike Srbije. Realizacija prvog dela projekta očekuje se do 31. decembra 2027. godine. U ovoj drugoj fazi išlo bi se na više faze u upravljanju komunalnim otpadom koji se tiče ponovne upotrebe materijala, kompostiranje biorazgradivog otpada i korišćenje za one svrhe koje najviše mogu biti u poljoprivredi, kao i razvijanje sistema primarnog sortiranja otpada. To je ono što nam je neophodno. To je ono o čemu stalno pričamo, a bez selekcije otpada koja se vrši na kućnom pragu je nemoguće ovaj sistem potpuno zaokružiti. To je ono kada imate tri različite kante pa jedan otpad u jednu kantu, drugi u drugu, treći u treću, pa ako baciš u kontra kantu, video sam u jednom u Bazelu tamo iz komunalnih preduzeća i komunalni inspektori jure po onim kesama ko je nešto bacio da pronađu ko je bacio kontra otpad u ono što treba da se baci. Tom vremenu se polako približavamo. Zato moramo da razvijamo ove deponije da bi mogli da dođemo do toga. Svi smo mi nepoverljivi prema tome. Svi mi mislimo da to nikada neće stići. Mislili smo mi da ni dronovi neće prskati poljoprivredne površine pa eno ih prskaju da sve puca. Hajmo dalje. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoji koji se tiče širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima. Ovo je pre svega važno prvo za škole, za domove kulture koji postoje, za razvoj ruralnog turizma jer danas u 21 veku ko god šta radi traži internet. Traži širokopojasni internet, traži da to bude razvijen sistem, jer danas valjda dvoje ne mogu da sede ako ne kuckaju telefonom. Ovo sada malo uprošćujem, ali pogledajte, sada je dve godine, kada je krenuo kovid, kada smo krenuli sa ovom nastavom na daljinu, ako nemate internet, a mi ćemo ovim omogućiti za 1.200 novih škola i javnih ustanova širokopojasni internet, ako nemate brz internet uvek ste u nekom zaostatku i ne možete stvari da završite jako brzo. Da ne pričam kuda ovaj svet ide sa elektronskom trgovinom i ostalim stvarima, koliko će ovo značiti za našu državu i da ovu vrstu infrastrukture koji do pre nekoliko godina nismo ni posmatrali na jedan način jer niko nije ni mislio da ćemo ući u vreme kada ćemo učiti na daljinu. Mi smo mislili da je to neki film naučne fantastike ili ko zna šta, ali to je postala realnost, a pogledajte koliko brzo smo se prebacili na tu stvarnost. Došla je korona i posle mesec dana mi smo već imali nastavu na daljinu. Možda i pre, ne mogu sada da pričam konkretno o danima. Isto tako imamo Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora pod nazivom „Projekat čista Srbija“ čiji je cilj izgradnja komunalne infrastrukture i infrastrukture za odlaganje komunalnog čvrstog otpada. Ovde je reč o 250 postrojenja za preradu otpadnih voda, sedam hiljada kilometara kanalizacione mreže. Ovo je projekat „Srbija 20-25“ o kojem smo pričali. Usvajanjem ovog Predloga zakona omogućićete da se realizuju investicije širom Republike Srbije i u najmanjim i u najvećim lokalnim samoupravama. Dolazimo i do Fruškogorskog koridora, Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu za kredit radi izgradnje brze saobraćajnice Novi Sad – Ruma, između Vlade Republike Srbije i kineske Eksport-import banke, kao zajmodavca. Brza saobraćajnica Novi Sad – Ruma, odnosno Fruškogorski koridor predstavlja jednu stvar o kojoj su mnogi ljudi sa prostora Bačke, prostora Srema maštali. Uvek se pričalo o onoj Iriškoj krivini, lakat krivina, što bi rekli u nekim popularnim serijama, uvek je bio problem sa transportom, uvek je bio problem sa kućama koje se nalaze na prostoru te saobraćajnice, sa sporošću odvijanja saobraćaja, naročito kada dođe do prvog ili drugog snega, pa onda dođu kolone, pa se sve uspori. Ovde ćemo imati tunel kroz Frušku goru, moderno urađen, brzu saobraćajnicu koja će se na jednoj strani nadovezivati na autoput Novi Sad – Subotica, koji je jedan važan međunarodni koridor, imaćemo most kod Kovilja, dakle kompletno regulisan sistem saobraćajnice, 85% vrednosti finansiranja ove saobraćajnice ide iz ovog zajma. Ukupna vrednost je 608.384.610 američkih dolara. Ja bih vas molio da u danu za glasanje kada bude došlo vreme, uvaženi poslanici, podržite ove predloge zakona, kako ih mi zovemo o ratifikaciji, kako bismo mogli ove infrastrukturne projekte iz programa „Srbija 20-25“ da realizujemo. Nakon realizacije ovih projekata mi ćemo pričati o jednoj još kvalitetnijoj Srbiji, još jednom mestu koje je bolje za život, najmodernijoj infrastrukturi koju danas Evropa poznaje. Hvala vam puno i stojim na raspolaganju za sva neophodna pitanja.
Zahvaljujem se potpredsedniku Vlade i ministru poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Reč ima predsednica Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, narodna poslanica dr Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministri, kolege poslanici, juče smo na Odboru razmatrali ovaj set sporazuma koji je danas na dnevnom redu i ono što možemo da kažemo objedinjeno, to je da pored osam sporazuma koji su direktno finansijski uslovljeni sporazumi sa međunarodnim institucijama da bi se mnogi strateški projekti završavali u ovoj godini koje su definisani budžetom, imamo još i tri sporazuma koja su od velikog značaja. U ovom trenutku treba reći, to je osnivanje Međunarodne investicione banke, gde je Srbija na sednici 8. decembra prošle godine prihvaćena da bude članica te međunarodne institucije zato što su to zemlje koje su u regionu, kao što su Mađarska, Slovačka, Bugarska, Češka i Rusija. Sedište ove Međunarodne investicione banke je u Budimpešti, u Mađarskoj i pre 10 godina je reatablirana, kako kažu pomoćnici ministarstava u Ministarstvu, ova međunarodna institucija, odnosno uhvatila je jedan investicioni korak u svetu, koja je pokazala veliku sposobnost da može da finansira jako velike projekte, ne samo u regionu već i u Evropskoj uniji. To je jedna od međunarodnih investicionih institucija centralne i istočne Evrope. Tako da je veliki značaj što je Srbija postala članica toga. Mi ovde ratifikujemo naše članstvo u toj međunarodnoj instituciji i mislimo da je to budućnost koja nas očekuje. Da jednostavno gradnja puteva, infrastruktura bude praktično naš svakodnevni posao u narednim godinama. To vidimo i po ovim predlozima. Znači, krediti za Moravski koridor, za Fruškogorski koridor, za komunalnu infrastrukturu, za širokopojasnu oblast koja se odnosi na internet u ruralnim područjima, ali vidimo velike projekte u oblasti zaštite životne sredine. Svi oni koji do sada pričaju neku zelenu priču, treba u stvari da podrže ovakve projekte koje Srbija radi, a to je pre svega onaj deo koji se odnosi na sakupljanje i prečišćavanje otpadnih voda i kanalizacione mreže koje će biti u Beogradu, zatim otpornost na klimatske promene, kao i regulaciju čvrstog otpada kroz određene deponije. Pored ovih sporazuma, imamo i sporazum koji se odnosi na formiranje centra za obuku za dualno obrazovanje, ali i na protokolizme SSP-a koje smo već imali i razmatrali, koji se odnose na proizvode sa poreklom, da bi omogućili i olakšali praktično izvoz naših proizvoda u zemlje regiona, ali pre svega EU. Tako da smatramo da u današnje vreme velikih investicionih ulaganja, pogotovo kada mnoge države u EU se jedva bore da izađu sa posledicama Kovida od prošle godine i pandemije koja je još uvek u toku, Srbija mislim da nema razloga da brine, jer samo ovakve strateške investicije su siguran put u budućnost koje će davati visoke stope rasta. Mi smo u prošloj godini imali 7,5%, za ovu godinu je predviđeno budžetom 4,5% rasta i ono što je u stvari garant većih plata i penzija, višeg standarda naših građana, je u stvari da taj program koji smo prezentovali građanima „Srbija 20-25“ je vrlo realan i izvodljiv. Sa tim mislim da će svi odavde izaći pred građane kada dođu izbori i reći koji su svi ti konkretni projekti o kojima danas govorimo, koji će dati bolje sutra nama i našoj deci. Zato zaista i kao Odbor pozivamo poslanike da glasaju za ove predloge. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od izvestilaca nadležnih odbora želi reč? Da li predsednici ili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima predsednik poslaničke grupe Samir Tandir.
Poštovana predsedavajuća, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Vlade Republike Srbije, poštovani predstavnici Ministarstva, građanke i građani, poslanički klub SPP i USS će u danu za glasanje podržati zakonska rešenja, jer svi zajmovi i zakoni o kojima danas govorimo suštinski će uticati na poboljšanje života građanki i građana u Republici Srbiji. Pre nego što se osvrnem na sama zakonska rešenja, hoću da podsetim šta je to urađeno ili šta se moralo uraditi da bi mogli danas da govorim o ovim temama. U prošloj godini, sviđalo se to nekom ili ne, brojke, statistika, činjenice govore da smo imali privredni rast od 7,5% i da je to zasluga politike Vlade Republike Srbije, između ostalog i SPP podržava Vladu Republike Srbije. Ponosni smo zbog činjenice da smo najveći izazov posle Drugog svetskog rata, globalnu pandemiju prošli tako što zaštitili prvenstveno građane, uložili dosta u zdravstveni sistem naše zemlje, ali i sačuvali radna mesta i sačuvali privredu. Programirani privredni rast ove godine jeste minimum 4,5% i to su pokazatelji koji su preduslov za ove zajmove o kojima sada govorimo, jer nam niko ne bi dao novac, niko u nama ne bi video ozbiljnog parntera, da nemamo privredni rast i da nemamo to kao garanciju da ćemo moći sve obaveze prema međunarodnim kreditorima, prema međunarodnim partnerima moći na vreme da servisiramo. Takođe, u prošloj godini kada smo usvajali budžet za ovu godinu predvideli smo povećanje i plata i penzija, vodili smo socijalno odgovornu politiku, posebno prema zdravstvenim radnicima, imamo jednokratne pomoći i prema zdravstvenim radnicima i prema penzionerima. Znači, to su pokazatelji koji govore da je ekonomski sistem naše zemlje zdrav, stabilan i da onda možemo da ulazimo u jedan investicioni ciklus, a to su zakoni o kojima mi danas govorimo. Hoću da istaknem da je infrastruktura nešto na čemu je Stranka pravde i pomirenja, a posebno rahmetli predsednik muftija Muamer Zukorlić stalno insistirao. Deo našeg koalicionog sporazuma sa našim partnerima iz SNS nikada se nije ticao pozicija, ne znam, funkcija itd, uvek se ticalo vizije da ovu zemlju državu Srbiju učinimo najboljim mestom za život. Zato ono što zbog istine moram da posebno naglasim jeste da se rahmetli muftija Zukorlić nikada nije borio za funkciju prvenstveno za sebe, već isključivo za projekte, a prvenstveno projekte koji se tiču dela zemlje odakle mi dolazimo, a to su sandžačke opštine. Ono što sa radošću mogu da kažem, jeste da do 1. septembra ove godine Novi Pazar i Tutin će dobiti gasovod, a za godinu i po dana Prijepolje, Priboj i Nova Varoš, takođe će dobiti gasovod. Kada taj infrastrukturni preduvet ispunimo onda nećemo imati problem da govorimo o investitorima. Investitori će sami dolaziti zato ćemo im napraviti preduslov, imamo političku jednu stabilnost, imamo jasnu državnu politiku, imamo privredni rast i kada napravimo infrastrukturu, kao što je autoput, kao što je železnica, kao što je gasovod, a sve je to pre pet ili deset godina potpuno nezamislivo nama bilo i vrlo često se govorilo u našim opštinama, u Sandžaku, nikada autoput od Požege neće ići dalje, jer eto, vodi se takva jedna politika i to je autoput do Požege. Hoću da podsetim, da je prilikom posete Sjenici, Novoj Varoši, Tutinu i Novom Pazaru, predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić u Sjenici potpisao Sporazum kojim je predviđena izgradnja, nastavak izgradnje autoputa od Požege prema crnogorskoj granici. Vrednost te investicije je milijardu i 500 miliona evra minimum. Znači, novih 75 kilometara autoputa. Hoću da čestitam i predsedniku i Vladi i nama i svim građanima novih 11,5 kilometara od Preljine do Pakovraće. Znači, obilazi se Čačak, možda to nekom izgleda malo, možda nekome izgleda mnogo, ali verujte mi koji idemo tim autoputem to nama predstavlja život. Onaj čovek koji za prvomajske praznike, novogodišnje praznike, koji u jeku letnje sezone nije prolazio kroz Čačak, to najbolje znaju građanke i građani u Čačku, naravno, ali i svi mi koji putujemo da taj put zna i po nekoliko sati, pogotovo na naplatnoj rampi Preljina da potraje. Sada taj problem rešavamo. Naprosto to će uticati, ne samo na razvoj privrede, već na razvoj turizma i kada je u pitanju Zlatibor i kada je u pitanju i Zlatar i Prijepolje i Peštarska visoravan, ali i ovaj drugi krak kada govorimo o zajmu za Moravski koridor uticaće na razvoj naših banja, Kopaonika, kao najvećeg zimskog turističkog centra. Ono što hoću posebno da istaknem jeste da kada govorimo o širokopojasnom internetu. Znači, kraj odakle ja dolazim jeste brdsko-planinski kraj i jako je važno da investiramo u širokopojasni internet. Vrlo često govorimo o razvoju sela, o ostanku mladih na selo, ne možemo to da ostvariti ukoliko tim ljudima, prvenstveno mladim ljudima i njihovim porodicama, njihovoj deci ne napravimo sve uvete da bi oni mogli da borave na selu. Prvenstveno kada je u pitanju obrazovanje, jer koliko svako od nas voli, ne znam, svoje selo, svoj rodni kraj, međutim deca su ono što vas vrlo često opredeljuju na migraciju. Zato što hoćete svojoj deci da omogućite najbolje moguće obrazovanje i najbolje uslove za život. Na nama jeste i kao parlamentu i kao nekome ko podržava izvršnu vlast, a prvenstveno na izvršnoj vlasti da tim ljudima, bez obzira da li se nalaze u komaranskom kraju, Pešter, Šumadija, vojvođanska sela, da se omoguće uslovi da ljudi ne napuštaju svoj rodni kraj, svoju rodnu grudu da bi mogli da imaju adekvatno obrazovanje i u ovom slučaju širokopojasni internet. Odlično, poštovani potpredsedniče Vlade, govorili ste i o širokopojasnom internetu kao šansi za razvoj turizma. To je vrlo važno kada je u pitanju kraj odakle ja dolazim. Jednostavno, planinski smo kraj i glavni akcenat, nemamo hotele sa pet zvezdica, ali bavimo se razvojem turizma i onda se akcenat stavlja na seoski turizma. Sada, ako vi hoćete da razvijete seoski turizam na Pešteri, ako hoćete da razvijete sela oko Prijepolja, Kamenu Goru, komaranski kraj, Jabuku ili novovaroški kraj, Zlatar, moramo da imamo širokopojasni internet i mislim da je ovaj zakon o kome danas glasamo, ovaj zajam, suštinski važan da bi tim ljudima pomogli i tim seoskim domaćinstvima koji pokušavaju, pionirske poduhvate rade kada je u pitanju razvoj seoskog turizma, da im omogućimo određene uvete. Što se tiče zajmova koji se tiču upravljanja otpadom, on se tiče naravno i deponije „Banjica“ kod Nove Varoši. To je nešto što apsolutno treba podržati. Hoću da kažem da je Stranka pravde i pomirenja od svog osnivanja, ali i pre dok smo bili aktivisti, borila se za ekologiju u našoj zemlji, zaustavili smo, u saradnji sa građanima, izgradnju, na njihov zahtev, za vreme bivše vlasti 2009. i 2010. godine izgradnju hidrocentrala „Brodarevo 1 i 2“. Uvek smo insistirali da se mora naći balans između privrednog razvoja i ekologije. Znači, nismo počeli da se bavimo ekologijom onog trenutka kada nam kao neki, pod znacima navoda, ekološki aktivisti nisu nam dali dozvolu za malu hidrocentralu, pa ste vi onda iz nekog besa postali ekološki aktivista, već se tim problemom suštinski bavimo. Ono što takođe hoću da istaknem i jako je važno, jeste problem navodnjavanja. Kada je u pitanju Vojvodina, kada je u pitanju južna padina Fruške gore, poznato je kakve poljoprivredne potencijale taj deo naše zemlje ima. Međutim, nismo mi svi sa južne padine Fruške gore, niti iz Vojvodine i apsolutno ovo podržavam, ali ono što je nama jako važno jeste da se malo osvrnemo na Pešter, na novovaroški kraj, vi znate da su tamo ljudi imali problem kada je u pitanju stočarstvo i navodnjavanje. Jednostavno, možda to sad ne spada u neku grupu prioriteta, ali moja obaveza kao narodnog poslanika koji dolazi iz tog dela naše zemlje jeste da ukažem na tu problematiku. Prijepolje, Priboj jeste kraj koji je poznat po zasadima maline. Deo opštine, kao što je komaranski kraj Nova Varoš, kuburi sa navodnjavanjem. To nisu možda velika sredstva, kao što su ova ovde, ali su bitna za nastavak poljoprivredne proizvodnje i za jedno, kako da kažem, sistemsko rešavanje njihovih problema. Tako da bih iskoristio vaše prisustvo da vas sa ovim upoznam i da apelujem da u narednom periodu i to rešimo. Kao što sam rekao, u danu za glasanje naša poslanička grupa će podržati ova zakonska rešenja. Hvala vam.
Zahvaljujem se predsedniku poslaničke grupe Stranke pravde i pomirenja, Ujedinjena seljačka stranka. Pretpostavljam da potpredsednik Vlade želi da odgovori. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, samo ću kratko da se osvrnem na ovo pitanje koje se tiče Peštera i koji se tiče novovaroške opštine. U ovom ugovoru je priča o navodnjavanju prostora Fruške gore, a mimo toga iz budžeta finansiramo i ove godine pešterski vodovod koji povezuje Sjenicu i Tutin i gde smo ove godine odvojili oko milion i po evra da završimo celu priču i ako bude sve u redu i sa lokalnim samoupravama Tutin i Sjenica, završimo sve kako treba, ja očekujem na jesen, odnosno za sledeću zimu da nemamo više problem sa vodosnabdevanje. Ne samo sa izgradnjom magistralnog voda i primarnog voda, nego i sa priključcima do sela i do kuća. To smo sve dogovorili sa predstavnicima opštine Sjenica, sa opštinom Tutin. Druga stvar, kada pričamo o Novovaroškoj opštini, trenutno finansiramo jedan projekat vodosnabdevanja u Božetićima. To je jedno od najnaseljenijih sela u tom kraju, sa ogromnom količinom stočnog fonda. Država zajedno sa lokalnom samoupravom finansira to i to bi do pola godine trebalo da bude gotovo i onda idemo dalje. Idemo jedno po jedno selo. Eto, samo toliko.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir.
Hvala, potpredsedniče Vlade. Taj odgovor sam i očekivao i to je razlog zašto naša stranka partnerski radi sa Srpskom naprednom strankom i drugim koalicionim partnerima. To je ta politika rešavanja konkretnih problema ljudi, bez obzira da li se oni nalaze u Beogradu, da li se nalaze u Božetićima, da li se nalaze na Pešterskoj visoravni. Zaista sam ponosan što smo kolege poslanici iz naše poslaničke grupe i ja glasali za ovaj budžet, koji će taj višedecenijski problem rešiti. Da je to bilo lako rešiti, ne bi to čekalo nas. Međutim, bilo je izuzetno teško rešiti, ali kada imamo jednu odgovornu lokalnu zajednicu, kada imao odgovorno ministarstvo i kada imamo jednu viziju i politiku na vrhu države, koja sve građanke i građane tretira kao ravnopravne, moguće je to rešiti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćena predstavnica Poslaničke grupe SDPS, narodna poslanica Jasmina Karanac.
Hvala, potpredsednice Kovač. Poštovani ministre Nedimoviću, poštovani članovi kabineta ministra poljoprivrede, koleginice i kolege narodni poslanici, mi danas ovde govorimo o sredstvima potrebnim za izgradnju i završetak velikih infrastrukturnih projekata, odnosno sredstvima za nastavak gradnje autoputeva kroz Srbiju, za unapređenje životne sredine, unapređenje poljoprivrede, sredstvima potrebnim za izgradnju široko pojasne infrastrukture u ruralnim predelima Srbije koji još uvek nemaju dobar ili uopšte nemaju internet. Sve su ovo projekti koji olakšavaju život i podižu životni standard građana, za čiju realizaciju su potrebna ogromna finansijska sredstva. U Srbiji u ovom trenutku projektuje se i gradi oko 1.300 kilometara modernih saobraćajnica, osam autoputeva i 16 brzih saobraćajnica. Moramo se prisetiti da je budžetom za tekuću 2022. godinu za ove namene predviđeno čak 486 milijardi dinara i da ulaganje u kapitalne projekte predstavlja jedan od nosećih stubova razvoja naše ekonomije. Pre nekoliko dana otvoren je autoput Miloš Veliki od Preljine do Pakovraća, a do kraja godine biće završen kompletan deo autoputa do Požege. Vi ste imali priliku prvog dana nakon otvaranja ove deonice da vidite da je duplo više vozila prošlo kroz naplatnu rampu Pakovraće nego kroz Preljinu. To je najbolji pokazatelj koliki je značaj ove deonice. Otvaranje ove deonice je od posebnog značaja takođe jer će se smanjiti gužve koje su se stvarale kroz Čačak na putu ka Zlatiboru i Crnoj Gori i čekanja na naplatnoj rampi u Preljini, a kroz nju će sada prolaziti samo vozila koja idu u smeru ka Kraljevu i dalje ka Novom Pazaru. Takođe, značaj ovog autoputa je i u tome što će se gradovi zapadne Srbije približiti Beogradu, odnosno mnogo brže i bezbednije će se do Beograda stizati iz Požege, Užica, Lučana, Ivanjice. Ovaj put doprineće i većem razvoju turizma u zapadnoj Srbiji, jer će se mnogo manje vremena provoditi da stignete do Zlatibora, Tare, Zlatara, Uvca, Ovčar Banje, odnosno Ovčarsko-kablarske klisure u koju država takođe ulaže značajna sredstva i koja zajedno sa planinom Kablar postoje sve posećenija i značajnija turistička destinacija. Izgradnjom ove deonice autoputa izmešta se saobraćaj iz Ovčar banje, odnosno smanjuje saobraćajna gužva na jednoj od najopasnijih deonica duž Zapadne Morave i jezera Međuvršje, koja je odnela mnogo ljudskih života kao i Ibarska magistrala. Moglo bi se još mnogo govoriti o značaju autoputa Miloš Veliki koji će omogućiti i mnogo više investicija u ovom delu Srbije, ali važno je spomenuti i ostale saobraćajnice koje se u ovom trenutku grade kroz našu zemlju. Na autoput Miloš Veliki nadovezaće se i autoput od Požege do Duge Poljane i dalje ka Boljaru, odnosno granici sa Crnom Gorom. Taj put proći će kroz Arilje i Ivanjicu i ta deonica počeće da se gradi već u martu ove godine. Ovaj put ići će preko Pešteri i od životnog je značaja za stanovnike Sjenice, Tutina i Novog Pazara, koji će biti na svega 20 kilometara do autoputa. Autoput će za stanovnike ovog kraja značiti bržu, bolju i bezbedniju vezu sa Beogradom, sutra sa Crnom Gorom i Sarajevom, ali i bolje uslove za dolazak investitora i ostanak mladih ljudi u tim krajevima, koji imaju ogromne potencijale kako u oblasti turizma, tako i u proizvodnji zdrave hrane. Početak izgradnje ovog dela autoputa najavio je i predsednik Srbije Aleksandar Vučić prilikom nedavne posete Sjenici i Novom Pazaru, govoreći o značaju ovog puta i ogromnim potencijalima tog kraja naše zemlje. Mi danas treba da potvrdimo Ugovor o kreditu koji se odnosi na izgradnju Moravskog koridora od Preljine do Pojata. Ovo su ogromne investicije i nijedna zemlja finansijski ne može da podnese da istovremeno gradi ovoliki broj autoputeva iz sopstvenih sredstava. To moramo da razumemo. Zato je važno da potvrdimo ovaj ugovor koji će omogućiti završetak 112 kilometara autoputa koji će proći kroz Kraljevo i Kruševac i povezati koridore 10 i 11, ali i 500 hiljada ljudi koji žive duž trase budućeg autoputa. Ono što je karakteristično i zbog čega je još važan Moravski koridor je što će ovo biti moderan autoput, imaće sistem za odbranu od poplava koji će štiti sva mesta duž celog autoputa i što će ovaj pravac biti potpuno digitalizovan, jer će se duž cele trase postavljati optički kablovi i to će omogućiti digitalizaciju tog dela Srbije, što će biti dobar signal i odlična osnova investitorima da ulažu u ovaj kraj naše zemlje. Mi danas na dnevnom redu imamo i potvrđivanje Ugovora o zajmu za kredit za izgradnju brze saobraćajnice Novi Sad – Ruma, odnosno Fruškogorskog koridora. Ova trasa je važna u ekonomskom smislu, jer će povezati Vojvodinu sa zapadnim i severozapadnim delom Srbije, sa Šapcem, Loznicom i dalje sa Bosnom i Hercegovinom, ali je značajna i zbog toga što će se probijanjem tunela dužine 3,5 kilometra kroz Frušku Goru rešiti ogroman problem prolaska teretnih vozila i kamiona preko Fruške Gore i kroz Irig, kuda trenutno prolazi jedna od najprometnijih i najzagušenijih saobraćajnica u Srbiji. Da ne govorimo o problemima u zimskom periodu, kada ukoliko se jedan kamion popreči na Iriškom vencu, onda imati potpuni kolaps. Izgradnjom ove brze saobraćajnice takvi problemi biće prošlost. Stručnjaci naglašavaju da ogroman broj kamiona i automobila koji prolaze ovom trasom znatno utiču i na životnu okolinu, odnosno zagađenje vazduha, i da će probijanjem tunela problem zagađenja biti uspešno rešen i pogodovaće očuvanju životne sredine Fruške Gore. Ova brza saobraćajnica, kao što sam i rekla, doneće višestruku korist, od smanjenja zagađenja, smanjenja zagušenosti saobraćaja, do bržeg i bezbednijeg putovanja. Zato je važno da potvrdimo sporazum koji je pred nama sa kineskom Eksport-import bankom, kako bi ova brza saobraćajnica bila završena početkom 2024. godine, kako je i planirano. Mi danas treba da potvrdimo i nekoliko ugovora o zajmu za sredstva za unapređenje životne sredine koja je zauzela visoko mesto na listi prioriteta ove vlasti. Jedan od tih ugovora odnosi se na sredstva iz kineskog aranžmana za prvu fazu sakupljanja i prečišćavanja otpadnih voda, odnosno izgradnju kolektora, nakon čega treba da usledi izgradnja prve fabrike za prečišćavanje otpadnih voda u Beogradu, u Velikom Selu. Ovaj projekat je od ogromne važnosti za Beograd, koji sve svoje otpadne vode ispušta u Savu i Dunav i jedini je grad u Evropi koji nema sistem za prečišćavanje otpadnih voda. To nije ni brz, ni jednostavan posao, on zahteva i vreme i ogroman novac. Čak se navodi cifra od nekoliko milijardi evra, da Beograd u narednoj deceniji u potpunosti reši problem otpadnih voda i kanalizacija. Ovo je projekat od izuzetnog značaja, jer je to pitanje životne sredine i boljeg kvaliteta života građana i zato je važan ovaj aranžman sa Kinom, jer će se izgradnjom prve i najveće od ukupno pet planiranih fabrika za preradu otpadnih voda za 80% smanjiti ispuštanje otpadnih voda u Savu i Dunav. Mi ovde danas imamo i nekoliko aranžmana između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj i Francuske agencije za razvoj programa za rešavanje problema čvrstog otpada. Ovo su važni projekti, a tiču se izgradnje osam regionalnih centara za upravljanje čvrstim otpadom koji će zbrinjavati i selektovati otpad iz 30 gradova u Srbiji. Planirana je izgradnja centra u Kaleniću koji će zbrinjavati otpad iz 11 jedinica lokalne samouprave, Somboru koji obuhvata pet jedinica lokalne samouprave, Dubokom devet, Novoj Varoši sa četiri jedinice lokalne samouprave. Zatim, u drugoj fazi planirana je izgradnja centara u Pirotu, Požarevcu, Inđiji, Sremskoj Mitrovici. Ova sredstva namenjena su i za nabavku kontejnera i vozila za odvoz smeća, što je trenutno jedna od najslabijih karija, jer lokalne samouprave često nemaju dovoljan broj vozila ili su ona najčešće stara i po nekoliko decenija. Značaj ovakvog načina upravljanja otpadom ogleda se i u tome što se njime uvodi praksa održivog upravljanja čvrstim otpadom kroz izgradnju sanitarnih deponija, izgradnju postrojenja za ponovnu upotrebu materijala, postrojenja za kompostiranje i primarno sortiranje otpada. Dakle, ovaj projekat ima za cilj da odgovori, odnosno reši goruće izazove u sektoru čvrstog otpada širom Srbije. Ja ću samo napraviti jednu malu digresiju i navešću primer da sam ja krajem prošle godine zajedno sa kolegama iz Zelene poslaničke grupe boravila u studijskoj poseti Sloveniji. Tamo smo posetili njihov centar za preradu otpada koji prerađuje dve trećine otpada koji generiše čitava Slovenija i 43 opštine iz Slovenije odvozi otpad u taj centar. Taj centar koštao je 155 miliona evra. Ljudi u Sloveniji su nam rekli da nijedna država nije u mogućnosti da iz sopstvenih sredstava finansira ovakvu investiciju i da je 70% ovih sredstava obezbeđeno iz fondova EU. Ovaj sistem je održiv i on se finansira iz novca koji građani plaćaju za odvoženje otpada, zatim, taj centar sam proizvodi gas koji je potreban za pokretanje ovog centra, tako da je on samoodrživ, kakvi će biti i budući reciklažni centri u Srbiji. Izgradnjom ovakvih modernih i savremenih centara mi u potpunosti ispunjavamo standarde koji važe u zemljama EU i zato očekujem da će narodni poslanici podržati ove sporazume. Važno je za kraj da kažem da damu punu podršku ovim, ali i svim ugovorima koji su danas na dnevnom redu Skupštine, jer se tiču ulaganja u infrastrukturu, koja je najbolji pokretač privrednog rasta i podizanja BDP-a. Moja poslanička grupa, poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije u danu za glasanje podržaće ove sporazume. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Jedinstvena Srbija, narodni poslanik Života Starčević.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani ministre Nedimoviću sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici. Danas raspravljamo o nizu sporazuma sa relevantnim evropskim finansijskim institucijama vezanim za finansijsku podršku velikim infrastrukturnim projektima, poput projekta Moravskog koridora Pojate-Preljina, poput Fruškogorskog koridora deonice Novi Sad-Ruma, takođe poput projekta koji su vezani za ekologiju, kao što je projekat izgradnje sistema za prečišćavanje otpadnih voda u gradu Beogradu, kao što su projekti upravljanja čvrstim otpadom, ali i naravno kao što su projekti važni za poljoprivredu, poput projekta za navodnjavanje južnih oboda i padina Fruške gore, odnosno severnog Srema. To su sve važni infrastrukturni objekti. Jedinstvena Srbija smatra da razvoj infrastrukture jeste osnovni preduslov privrednog razvoja Srbije, a da privredni razvoj Srbije mora pratiti i adekvatna i odgovarajuća politika zaštite životne sredine i zato ćemo u danu za glasanje podržati sve ove sporazume. Naime, svedoci smo snažnog privrednog rasta i razvoja Srbije u poslednjoj deceniji, čak i u vreme pandemije korona virusa. Srbija je u 2021. godini zabeležila privredni rast više od 7%. Trenutna stopa zaduženosti Republike Srbije je 51,7%, što je daleko ispod nivoa Mastrihta i po tome smo država koja je lider u regionu. Poznato je da je 10. decembra poznata rejting agencija Standard and Poor's potvrdila kreditni rejting Srbiji BB plus, sa pozitivnim izgledima. Taj kreditni rejting Srbije je izuzetno stabilan, sa tendencijom rasta. Mogu da kažem da smo na korak od dobijanja investicionog kreditnog rejtinga. Naravno, to za posledicu ima da smo u 2021. godini imali opet 3,5 milijarde direktnih stranih investicija, takođe i po tom pitanju smo lideri u regionu, a za zahvaljujući toj činjenici i činjenici da je takva situacija godinama unazad, mi smo uspeli da oborimo nezaposlenost. Da vas podsetim da je tamo 2010, 2011. godine nezaposlenost bila preko 25%, a da je danas ispod 10%, odnosno trenutno na nivou negde oko 9%. Republika Srbija je, prema izveštaju „IBM Global Location Trends“, više godina unazad svetski lider po broju otvorenih radnih mesta, posmatrano prema broju stanovnika. Sve su to odlični ekonomski pokazatelji. Preduslov da se ovakav trend nastavi jeste snažan infrastrukturni razvoj zemlje, i to u svim njenim delovima, što je preduslov za ravnomerni regionalni razvoj, a za šta se mi u Jedinstvenoj Srbiji posebno zalažemo. Prilikom dolaska na vlast u Jagodini 2004. godine Dragan Marković Palma je započeo ekonomski preporod, da tako kažem, Jagodine sa minus 12.000 zaposlenih. Kako minus 12.000 zaposlenih? Upravo je taj broj ljudi otpušten u periodu od 2000. do 2004. godine lošim poslovanjem u Fabrici kablova, „Moravi“, „Palasu“, pivari i drugim preduzećima i toliko ljudi je ostalo praktično bez posla. Kada je on uporno, istrajno i putujući svuda gde je čuo za nekog potencijalnog investitora na taj način doveo 12 stranih investitora, otvorio dve industrijske zone i stvorio uslove da se zaposle hiljade i hiljade ljudi, mi danas praktično u Jagodini imamo čak i problem sa radnom snagom za pojedine delatnosti i stalno otvorene oglase i konkurse za slobodna radna mesta. Od te opustošene varoši došli smo do toga da je „Fišer“, koji je peta kompanija po snazi u Nemačkoj, otvorila prošle godine jednu fabriku, a evo već će na leto da gradi i otvori drugu fabriku gde će se zaposliti još 600 mladih ljudi. Pored svih tih, a vidimo da se i u Srbiji svuda otvaraju fabrike, mi možemo videti i mogli smo videti u prethodnih par meseci neke ljude koji kod Sava centra, kršeći i Ustav i pravo na slobodu kretanja i sve zakone, blokiraju auto-put. A koji im je najveći transparent prilikom tih protesta? Najveći transparent im je bio „Investitori, marš napolje“. Pa to znači „Fišer“ – marš napolje, „Boš“, „Mišelin“, „Simens“, „Panasonik“, „Kontinental“ – marš napolje, „Fijat Krajsler“, „Svarovski“, „Aunde“ – marš napolje. Zar će građani Srbije glasati za takvu politiku? Naravno da neće. Neće se Srbija vraćati i neće građani Srbije dozvoliti da se Srbija vrati na one koji su prezadužili Srbiju, koji su Srbiju doveli na ivicu bankrota, koji su ostavili na desetine i desetine hiljada ljudi bez posla i egzistencije. Građani hoće Srbiju koja je perspektivna, Srbiju koja je zaposlena, ekonomski jaka, jer samo ekonomski jaka Srbija može biti i samostalna i svoja Srbija. Zato su ovi infrastrukturni projekti jako važni, od putnog pravca auto-puta od Pojata do Preljine, tzv. Moravski koridor, koji je državni put prvog A reda i ima višestruko značajnu ulogu za razvoj Republike Srbije. Pomenuti putni pravac ima ulogu da povezuje ovaj kraj sa auto-putem E75 i sa auto-putem Beograd-Južni Jadran E763 i sa lukama u Crnoj Gori, sa lukom Bar, sa južnom Italijom itd. Taj put u dužini od 112 kilometara povezivaće velike gradove kao što su Kruševac, Kraljevo, Čačak i ostatak zapadne Srbije, čime će ta regija u kojoj živi jako veliki broj stanovnika postati investiciono i ekonomski znatno privlačnija regija. Uz izgradnju auto-puta paralelno će se rešavati i hidrotehničko uređenje reke Zapadne Morave, koja će biti i predstavljati manju opasnost za poplave i druge prirodne nepogode. Naravno, uz to će se raditi i digitalni koridor i taj kraj ni po čemu se neće razlikovati od bilo kog drugog kraja Srbije. I to je pravi primer ravnomernog regionalnog razvoja. Kada je u pitanju projekat izgradnje sistema za prečišćavanje otpadnih voda i glavnih kanalizacionih vodova u gradu Beogradu, od suštinske je važnosti taj projekat za očuvanje životne sredine. Beograd je izašao na reke, izgrađen je "Beograd na vodi", taj deo grada je elitni deo Beograda i može po lepoti i funkcionalnosti konkurisati bilo kojoj drugoj svetskoj metropoli. To je dobro. Ali, da bi bilo sve to još bolje, da bi Beograd, pored Save i Dunava, bio zaista elitni, neophodan je taj sistem za prečišćavanje otpadnih voda i ne samo ovaj projekat, već sve te slične i takve slične projekte treba raditi širom Srbije, jer su važni za očuvanje zdrave životne sredine, za čiste vode i jesu jedna realna, prava i istinska ekološka politika. Jagodina ima odavno sistem za prečišćavanje otpadnih voda, još od 1993. godine, ali mi sada pravimo novi, savremeni sistem za prečišćavanje otpadnih voda, zajedno sa nemačkom razvojnom bankom, projekat vredan 22 miliona evra, koji podrazumeva, pored novog, savremenog sistema za prečišćavanje otpadnih voda, izgradnju kanalizacionih mreža u selima Ribare, Rakitovo i Končarevo, čime se štiti bunarsko područje i samo vodovodno izvorište kraj reke Morave. Uz put da kažem da smo i to vodovodno izvorište rekonstruisali, proširili izvorišne kapacitete, izgradili nove bunare, ali smo i uradili sve magistralne vodovode od izvorišta do grada i u gradu smo zamenili kompletan sistem cevi, izmestili smo stare azbestne cevi novim, čistijim i ekološki prihvatljivijim cevima, tako da je tu veliki posao odrađen. Pred nama su sporazumi koji takođe podrazumevaju upravljanje čvrstim otpadom. Srbija radi na rešavanju problema divljih deponija, radi na izgradnji regionalnih deponija i to je svakako dobra i takođe realna zelena politika, politika zaštite životne sredine, a ne neka ekološka demagogija koju možemo čuti na ulicama. Što se Jagodine tiče, ona je među prvima izgradila regionalnu deponiju "Gigoš", udaljenu desetak kilometara od Jagodine i reciklažni centar. Regionalna deponija se prostire na površini od 15,5 hektara i zapremine je oko dva miliona kubika otpada. Rok trajanja je negde oko 20 do 25 godina, dok reciklažni centar koji zapošljava dvadesetak radnika, prerađuje negde oko 25 tona otpadnog materijala dnevno. U ovaj projekat uloženo je oko osam miliona evra. Na ovaj način rešena je višedecenijska ekološka bomba u Jagodini, jer smo imali deponiju koja je od centra grada bila udaljena svega nekoliko stotina metara, da ne kažem najviše kilometar, i to je, još jednom kažem, prava, realna ekološka ili zelena politika, a ne ekološka demagogija koju možemo u poslednje vreme čuti, kako pokušavaju da plasiraju građanima na ulicama. Kada je u pitanju projekat navodnjavanja Srema, to je dobar projekat i takve projekte, ministre, moramo raditi svuda u Srbiji. Jer, da budemo realni, od izgradnje sistema Dunav-Tisa-Dunav nije bilo kapitalnih projekata u navodnjavanje, a to je neophodan preduslov za intenzivnu poljoprivrednu proizvodnju. Za našu zemlju, koju karakterišu jako promenljivi klimatski uslovi, gde su padavine i po količini i po rasporedu vrlo promenljive i variraju iz godine u godinu, navodnjavanje je bitan činilac povećanja i stabilizacije poljoprivredne proizvodnje. Primenom navodnjavanja dobijaju se visoki proizvodni rezultati, a ekonomičnost ulaganja u irigacione sisteme ukazuje da ovoj meri u poljoprivrednoj proizvodnji treba dati prioritet. Naime, navodnjavanjem se može stabilizovati, odnosno uvećati proizvodnja hrane i postojeći razvoj stočarstva, prerađivačkih i drugih grana poljoprivrede. Kao što znate, ministre, u sastavu sistema za navodnjavanje, grade se i drugi objekti, koji mogu direktno ili indirektno utiču pozitivno na razvoj privrede i standarda stanovništva, ali kada smo već tu kod poljoprivrede, ja bih samo jednu malu digresiju i da apelujem da država, koliko je u mogućnosti, reaguje na činjenicu, a često mi poljoprivredni proizvođači, to zadnjih dana signaliziraju, na strašno poskupljenje veštačkih đubriva, da je urea poskupela sa 2.200 dinara, na 6000 dinara za džak od 50 kilograma. Drugo, recimo, da su voćarska đubriva 35000 na 70000 po toni, i da probamo nekako da intervenišemo na tržištu, kako bi se taj rast zaustavio i sprečio. Da zaključim, JS, je za razliku, JS je za Srbiju koja se gradi, za Srbiju u kojoj se stvara, i ovi sporazumi su usmereni upravo na izgradnju i stvaranje jedne bolje i snažnije Srbije. Ovi sporazumi su na korist građana, i zato ćemo u danu za glasanje podržati ove sporazume. Hvala.
Zahvaljujem se zameniku predsednika poslaničke grupe JS. Reč ima zamenica predsednika poslaničke grupe SPS, narodna poslanica Snežana Paunović.
Zahvaljujem potpredsednice. Poštovani ministre sa saradnicima, uvažene kolege, građani Srbije, govorimo o paketu ugovora o kreditnim aranžmanima koje predlaže Vlada i o kojima će Narodna Skupština svakako odlučivati u danu za glasanje. Oni jesu namenjeni pre svega realizaciji započetih infrastrukturnih projekata, ali i novih projekata za realizaciju, pre svega, razvojnih ciljeva Srbije. Zato ja mislim da ove kredite možemo i moramo svrstati u razvojne, a ne nikako u potrošačke. Dakle, u pitanju je nekoliko kredita koji se odnose na infrastrukturne projekte u oblasti saobraćaja, a pred nama su i krediti koji se takođe odnose na tzv. cirkularnu, odnosno zelenu ekonomiju, što je deo, pre svega zelene agende. Da podsetim da smo otvaranjem Klastera 4. koji obuhvata i zelenu agendu, čiji je noseći deo Poglavlje 27. a to je zaštita životne sredine, preuzeli obavezu da mnogo brže i aktivnije, pre svega uskladimo privredni razvoj sa zahtevima očuvanju životne sredine, odnosno, da realizujemo globalne ciljeve održivog razvoja, kako bismo sačuvali našu planetu Zemlju, od daljeg uništavanja, u čemu na žalost, čovek ima glavnu i ključnu ulogu. Srbija se opredelila kao članica UN, za koncept održivog razvoja, a deo toga jeste svakako politika upravljanja otpadom, koji je jedan od velikih zagađivača iskreno i treba priznati da je zelena agenda skupa, da je zaštita životne sredine i okoline, i odgovorno upravljanje prirodnim resursima izuzetno skupo. U tom kontekstu, ja lično posmatram i kredite koje Srbija uzima, pre svega za realizaciju nekoliko projekata, odnosno programa. Govorimo pre svega o programu za otpornost na klimatske promene i navodnjavanje u Srbiji, koji je u fazi 2. kao i program čvrstog otpada, koji će se finansirati iz dva izvora. Upravljanjem otpadom u Srbiji je regulisano zakonom, a sprovođenje tog zakona zahteva značajne investicije, jer nije u pitanju samo odlaganje otpada na bezbedan način, već i reciklaža, odnosno posmatranje otpada, kao sirovine u tzv. cirkularnoj ekonomiji, što do sada nismo imali kao praksu, na primer za proizvodnju energije, problem skladištenja i recikliranja čvrstog otpada je naš veliki problem i njegovo rešavanje mora biti i strateško i dugoročno, i to zaista zahteva ogromna finansijska sredstva. Ono što je važno, kada budu završeni reciklažni centri, oni će u velikoj meri biti samoodrživi. Jedno zaduženje za program čvrstog otpada od Evropske banke za razvoj, u iznosu od 75 miliona evra, i drugi zajam u istom iznosu od Francuske Agencije za razvoj, i oba su namenjena konkretno izgradnji četiri regionalna sistema za upravljanje otpadom i to u Somboru, Novoj Varoši, Dubokom i Kaleniću. Treći zajam iz ove grupe koji Srbija uzima, a koji je osiguran kod kineske finansijske korporacije namenjen je velikom projektu sakupljanja i prečišćavanja otpadnih voda centralnog kanalizacionog sistema grada Beograda. Problem otpadnih voda je, čini mi se, jedan od najvećih problema savremenog doba i nije ništa novo ako kažemo da Beograd sa tim i te kako ima problem. U budućnosti, nažalost, čitav svet može pratiti, pre svega pitanje vodosnabdevanja i prečišćavanja otpadnih voda. Srbija, na našu žalost, danas koristi pijaću vodu i za tehničke potrebe. Beograd kao jedna velika metropola jeste veliki potrošač, a time i nedvosmisleno veliki produktor otpadnih voda koje se ne prečišćene ulivaju u naše dve najveće reke. Time se dodatno zagađuju čiste vode naših reka i zato je izuzetno značajno da se sistemski reši prečišćavanje otpadnih kanalizacionih voda u Beogradu, što će se učiniti upravo projektom koji će Beograd realizovati uz pomoć ovog zajma. Kada su u pitanju zajmovi za infrastrukturne projekte ja bih se osvrnula na kredit koji se odnosi na zajam u iznosu od 400 miliona evra koji će koristiti koridori Srbije, za potrebe izgradnje deonice auto-puta E-761 Pojate – Preljina, poznato kao Moravski koridor. Gradnja ovog koridora, i nije prvi put da o tome govorimo, u dužini od 112,3 kilometara započeta je krajem 2019. godine, a njegov završetak će biti jedno veliko olakšanja saobraćajnih komunikacija zapadne Srbije sa ostatkom države, jer će ovaj deo Srbije sa, i to moramo naglasiti, ogromnim prirodnim i privrednim resursima povezati sa Koridorom 10. Kako je rečeno na otvaranju radova na ovoj trasi, Moravski koridor će biti više od auto-puta jer će imati ugrađen sistem za odbranu protiv poplava, što je prvi takav sistem na Balkanu. Drugi zajam odnosi se na projekat izgradnje brze saobraćajnice Novi Sad – Ruma, odnosno tzv. Fruškogorski koridor. Republika Srbija je zajmom od kineske Eksport-Import banke u iznosu od 608 miliona dolara obezbeđuje sredstva za realizaciju ovog važnog projekta jer, sigurna sam, da bi naš drug Mrka, koji nažalost više nije među nama, rekao da je važno da gradimo puteve i pruge, bez njih bismo bili odsečeni od sveta, pa i jedni od drugih. Upravo ova dva infrastrukturna zajma omogućuju da se blagovremeno i bez finansijskih poteškoća završe započete saobraćajnice, što treba da doprinese još boljoj i bržoj povezanosti ovih krajeva Srbije sa Koridorom 10, odnosno sa svim susednim zemljama, pre svega. Tranzitna pozicija Srbije će uz bolje saobraćajnice biti adekvatnije valorizovana, što će, u krajnjoj liniji, značiti veće prihode, ne samo od tranzitnog saobraćaja, već i bolju privrednu i turističku poziciju Srbije. Osvrnuću se, takođe na još jedan važan projekti zajam, a to je ulaganje u centar za obuku za dualno obrazovanje, i to u Beogradu i Vršcu. Konkretno, ova investicija se odnosi na stvaranje prostorno-tehničkih uslova za obuku u oblasti civilnog vazduhoplovstva kojom će biti obuhvaćeni svi mladi ljudi zainteresovani za ovaj vid poslova. Srbija je i do sada bila poznata po Pilotskoj akademiji u Vršcu kao prestižnom i pre svega međunarodno priznatom edukativnom centru u oblasti civilnog vazduhoplovstva koji je završilo, ako su podaci tačni, preko 2.500 pilota. Ova akademija je, dakle, od maja meseca 2021. godine prešla u nadležnost Ministarstva prosvete i postala prva nacionalna škola civilnog vazduhoplovstva i odmah je uključena u sistem dualnog obrazovanja. Iz tih razloga je potrebno dobro opremiti trenažne centre u Vršcu i Beogradu i obezbediti adekvatne uslove dualnog obrazovanja koji mogu biti atraktivni i za strane studente, što Srbiji, svakako može doneti i doneće i značajne finansijske prihode od školovanja stranaca. U tom smislu projektni zajam o kome će se Narodna skupština izjašnjavati će imati pun efekat, jer svako ulaganje u obrazovanje nedvosmisleno je najbolja investicija pre svega u budućnost društva. Osvrnuću se još i na još jedan predlog zakona, a to je zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Međunarodne investicione banke, po meni jako važan. Naime, Republika Srbija je odlučila da uđe u članstvo ove značajne međunarodne institucije koja uživa veliki međunarodni rejting. Ona je specijalizovana za srednjoročno i dugoročno finansiranje projekata čiji je cilj, pre svega, podrška ekonomskom razvoju država članica i pozitivan društveni, ekonomski i ekološki uticaj. Istovremeno, Međunarodna investiciona banka nudi direktno finansiranje i kredit u partnerstvu sa drugim finansijskim institucijama, kao i preko partnerskih banaka, naravno. Članstvo Međunarodne investicione banke danas čine, rekla bih, ni malo zanemarljive države, poput Ruske Federacije, Republike Bugarske, Republike Kube, Češke Republike, Mađarske, Rum6unije, Slovačke Republike, tako da je za Republiku Srbiju izuzetno značajno da postane članica ove prestižne međunarodne institucije. U tom smislu, zaista kao poslanička grupa SPS podržavamo potvrđivanje Sporazuma kojim će Srbija obezbediti status članice ove banke. Sasvim na kraju, da zaključim, koliko da se uvek sa zebnjom prihvata jedan ovakav predlog koji znači dodatno zaduživanje, ovo jesu krediti koji će u dobroj meri prvo biti isplativi, jer, kako sam rekla na početku, tiču se infrastrukturalnih projekata i projekata zaštite životne sredine. S druge strane, kada ovakve projekte krenete da realizujete onda nedvosmisleno možete da kažete da je država finansijski i ekonomski potpuno stabilna i da može dugoročno da planira i na ovaj način se zadužuje da bi unapredila status svih svojih građana. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, narodna poslanica dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, kao što imamo prilike da vidimo Srbija će ovaj mandat završiti, praktično sa ratifikacijom sporazuma koje predstavljaju jedan investicioni korak u budućnost sa kojim Srbija, praktično je dobila kao rezultat proteklih deset godina mukotrpnog rada. Podsetiću vas da je 2012. godine, Srbija bila na korak do ekonomskog ambisa u kome je bilo pitanje da li će država isplatiti u roku od 15 dana penzije svojim penzionerima, da li će imati za plate zdravstvenim radnicima, prosvetnim radnicima. Nakon tih teških trenutaka u koje je Srbija zapala kada je i Srpska napredna stranka na čelu sa Aleksandrom Vučićem preuzela odgovornost vođenja države, nakon svih reformi i teških mera koje smo u tom trenutku sprovodili, danas možemo da kažemo da danas ne bi mogli da pričamo uopšte o jednom investicionom velikom zamajcu da nije bilo tako teških reformi i tako odgovorne politike koju je vodio Aleksandar Vučić i Srpska napredna stranka u tom trenutku. Setiće te se da te 2012. godine, u ovom parlamentu je sedelo preko 16 političkih opcija. Naravno, građani Srbije su ti koji su i 2014. 2016, 2017. i 2020. godine se opredelili upravo za politiku napretka, jer su videli u Aleksandru Vučiću politiku koja će doneti boljitak sebe i svojim porodicama. Svako ko je izašao na birališta, bez obzira da li se opredelio za Aleksandra Vučića ili ne imao je odgovornost da donosi odluke o tome kako će Srbija izgledati danas, 2022. godine, ali i kako će izgledati i sutra, 2025. i 2030. godine. Mi danas kada govorimo o ovim važnim ugovorima i sporazumima, moramo da kažemo da Srbija danas kada pričamo o putnoj infrastrukturi, potpuno drugačije izgleda. Dakle, Srbija gradi 12, što brzih saobraćajnica, što auto-puteva, što koridora koji nisu postojali uopšte 2012. godine. Danas, kada govorimo o tome da je infrastruktura u tom komunalnom delu jako bitna i da se razvija i da je Srbija potpuno drugačija od 2012. godine, možemo odgovorno da kažemo da su tada postojala samo istraživanja koliko u stvari lokalnih samouprava ne postoji i nemaju gradsku, komunalnu infrastrukturu koja postuje visoke standarde zaštite životne sredine i kada govorimo o tome da je širokopojasni internet u stvari nešto što je način funkcionisanja uopšte u svetu, ta digitalizacija nije postojalo te 2012. godine, a danas govorimo o drugoj fazi uvođenja širokopojasne telekomunikacione mreže u ruralnim područjima, znači, govorimo o selima, onda govorimo o potpuno drugačijoj Srbiji od pre 10 godina i danas. Kada to upoređujemo onda vidimo da je zaista važno ko vodi državu, da je važno kada imate odgovorne političare kada vode i tu spoljnu i unutrašnju politiku na jedan krajnje odgovoran način. Zašto? Zato što ako pričamo o spoljnoj politici, morate da stvorite uslove kao lider, kao državnik da možete da privučete strane direktne investicije i sa istoka i sa zapada. Ukoliko se opredeljujete za bilo koju opciju, vi u tom trenutku, jednostavno, određeni broj investitora limitirate koji ne žele ili neće da dođu upravo zbog tih razloga zato što ste limitirali svoju određenu spoljnu politiku prema određenim zemljama. To upravo govorim za one koji se toliko zalažu za zapad, a s druge strane ne žele da razgovaraju sa istokom. S treće strane, kada imate i one koji žele da sarađuju sa istokom, ne žele sa zapadom, vi onda u tom trenutku kažnjavate svoje građane Srbije za visok standard, za ovako dobre rezultate i to je ono što mi danas u stvari pričamo. Govorimo o interesu građana, da oni imaju razvijenu infrastrukturu. Danas smo svi zaboravili, jednostavno, da putujemo savremenim auto-putevima kao što je „Milš Veliki“, da danas više ne idemo ibarskom magistralom, nego ćemo se pre opredeliti za auto-put Miloš Veliki, ali sutra već, nakon dve, tri godine, govorićemo o tome da ćemo odlaziti u Novi Sad brzom prugom, vozom koji će za 30 minuta spojiti Beograd i Novi Sad. Govorimo o tome da će Moravski koridor već za nekoliko godina biti velika veza u Srbiji mnogih mesta koja do danas nismo mogli ni da sanjamo da će moći da se sprovodi promet roba i usluga tim koridorima. Govorimo o Fruškogogorskom koridoru i to su danas u ovim sporazumima negde i najveći sporazumi o kojima govorimo. Mi danas govorimo o Moravskom koridoru i ugovoru vrednom 400 miliona evra, o Fruškogorskom koridoru koji je gotovo u vrednosti od 608 miliona dolara, o komunalnoj infrastrukturi koja iznosi preko 200, znači 203,4 miliona evra, o širokopojasnoj infrastrukturi u selima, projekat od oko 100 miliona evra. Kada govorimo o oblasti zaštite životne sredine, govorimo i o sakupljanju i prečišćavanju otpadnih voda i kanalizacione mreže od 203,775 miliona evra, koji će biti uloženi u Grad Beograd. Zatim, govorimo i o otpornosti na klimatske promene i navodnjavanje, što je i oblast poljoprivrede, na kraju krajeva, ovde je ministar Nedimović, od 15 miliona evra. Govorimo o sanaciji i formiranju stanica za čvrsti otpad, koji će biti u lokalnim samoupravama. To su dva projekta od dve međunarodne različite organizacije. Jedna je Evropska banka za obnovu i razvoj, a druga je Francuska razvojna agencija, od po 15 miliona evra. Znači, ovde je pokazatelj da su i sa istoka i sa zapada međunarodne finansijske institucije jako zainteresovane da finansiraju ovako strateški važne projekte. Govorimo, naravno, i o zaduživanju „Srbijagasa“ kroz određeni vid garancija, koji pokazuje da se mi nalazimo ne samo u eri pandemije, koja je zahvatila ceo svet, već se nalazimo i u vreme i u doba energetske krize. Ta energetska kriza, naravno, pogađa jako sve zemlje u regionu, pa i najrazvijenije zemlje EU, ali Srbija upravo, zahvaljujući onome što sam pričala s početka, zato što je vodila jednu odgovornu spoljnu i unutrašnju politiku, zahvaljujući gospodinu Vučiću, danas možemo da kažemo da tu energetsku krizu prevazilazimo sa najmanjom mogućom štetom koja bi bila potencijalna šteta, odnosno trošak za budžet Republike Srbije, jer kada pogledate budžete zemalja u regionu, oni su gotovo na ivici kolapsa upravo zbog energetske krize. Naše zaduživanje, kada pričamo o „Srbijagasu“, je upravo zbog interventnog uvoza, jer je u Bugarskoj u novembru mesecu prošle godine došlo do velike havarije i Srbija nije bila u mogućnosti, jednostavno, da sa Bugarskom ostvari transport prirodnog gasa koji je jako potreban Srbiji, pogotovo kada je privreda u pitanju i zbog toga smo interventne uvoze imali sa Mađarskom i zbog toga vi ne možete iz tekućih poslovanja, naravno, kada imate takve probleme da radite uvoz gasa i od tekuće likvidnosti jednog javnog preduzeća potrebno je zaista raditi interventni uvoz i taj uvoz se radi upravo na ovaj način, kroz garancije banaka koje „Srbijagas“ povlači, a država odobrava. Između ostalog, svi ovi projekti većinom, osim ovoga kada je u pitanju interventni uvoz gasa, su i deo plana budžeta za ovu godinu, što je od velikog značaja, jer smatramo da je u stvari ova današnja sednica pokazatelj da postoje zainteresovane finansijske institucije i sa istoka, i zapada, i iz Kine, i iz Francuske, i iz Evropske investicione banke i iz Amerike da jednostavno… Plus imamo osnivanje Međunarodne investicione banke koja se odnosi na multilateralnu organizaciju koja se sada osniva u Budimpešti. Znači, postoje svi zainteresovani subjekti koji su predstavnici finansijskih institucija u svetu koji žele, jednostavno, da učestvuju na ovakvim strateškim projektima i ono što se pokazalo da ovi infrastrukturni projekti… Naravno, mi smo na Odboru za finansije i razmatrali koliki su ti periodi otplate ovih kredita, koje su kamatne stope. Naravno da su ovi infrastrukturni projekti koji su vezani za Fruškogorski i Moravski koridor u dužem vremenskom periodu od 13 do 30 godina, naravno da se ovaj deo koji se odnosi na komunalnu infrastrukturu i zaštitu životne sredine ide od pet do deset godina i naravno da su najpovoljnije kamatne stope koje se danas kada pogledate u ovo vreme zaduživanja Srbiji upravo zbog tog visokog rejtinga BB+ kreditnog rejtinga, imamo najmanje kamatne stope. Šta to govori? Da ipak mi ne možemo kao Srbija da ne ponavljamo stalno da dobri finansijski rezultati, stabilnost deviznog kursa, visok stepen priliva stranih direktnih investicija, koje je u vreme pandemije bio na kraju 2020. godine gotovo tri milijardi evra, a danas govorimo o 3,9 milijardi evra za prošlo godinu, jednostavno ne mogu da se prenebregnu. Svi oni koji danas će izaći u političku utakmicu na crtu sa Srpskom naprednom strankom i sa našim kandidatom predsednikom Aleksandrom Vučićem treba da jednostavno daju svoj sud o tome, pre svega građani, kakvi su rezultati u proteklih deset godina, šta je Srbija sve prošla, da se uporedi sa tim rezultatima sa zemljama u regionu, da se uporedi čak i sa rezultatima, pošto sve više vidite da određeni kritičari ove ekonomske politike nas upoređuju sa zemljama centralne i istočne Evrope, kao da smo već članica EU. Nema problema, evo imamo i finansijske rezultate koje možemo da poredimo sa članicama EU i da jednostavno kažemo građanima koliko je bilo potrebno rada i truda da bi se zaista postigli ovi rezultati. Oni to najbolje znaju, pogotovo u vreme teških problema koji su zadesili ceo svet i ono što je država pokazala da te dobre rezultate deli sa svojim građanima, a onda neka se svako od stanovnika Republike Srbije pre nego što krene na glasanje zamisli šta je to sve Srbija uradila, gde je sve bila i oni koji su vodili Srbiju do 2012. godine da li su delili te rezultate sa svojim građanima ili su očito postali bogataši preko noći. I dan danas jednostavno vode svoje privatne kompanije na način kako su do 2012. godine vodili ovu državu, ponašali se prema javnim finansijama kao da su privatne lične finansije. I danas, kada imate političku scenu na kojoj s jedne strane kao protivkandidate SNS Aleksandru Vučiću imate kvazi zelene političare, koji jednostavno ne vide šta je sve urađeno u oblasti zaštite životne sredine, ne vide koliko u stvari Srbija je u svom planu „Srbija 2025“ uradila i koliko je u ovoj godini predvidela budžeta gotovo 36,8 milijardi dinara i ne vide taj investicioni ciklus koji treba dobro da donese svakom od nas kada je u pitanju životna sredina. Imate i s druge strane opozicione predstavnike ,koje smo imali prilike da vidimo, predstavnike generala Ponoša, koji je zagovornik Srbije da uđe u NATO, Marinike Tepić, koja je zagovornik da vodi jednu republičku listu koju smo imali prilike da ovde u parlamentu da čujemo da traži od svih nas da priznamo da je Srebrenici bio genocid. I na kraju, imate predstavnika, odnosno kandidata za gradonačelnika osamdesetjednogodišnjeg prof. gospodina Jankovića, koji je sam rekao da jednostavno nije baš on adekvatan kandidat za to mesto, ali da se uzda u taj tim i da u svojim svim programima vidi da Beograd treba ruinirati, prebaciti spomenik Stefanu Nemanji u Marinkovu baru, da treba pomeriti Lešće, stopirati Lešće, stopirati Makiš i preispitati odluke koje se odnose na „Rio Tinto“. Da li je moguće da kandidat za gradonačelnika Beograda ne zna da je firma „Rio Tinto“ zainteresovana za određene svoje projekte koji se nalaze na opštini Loznica i gradu Loznica, a ne u gradu Beogradu? Mislim, želim da jednostavno građanima kažem koji su protivkandidati rezultatima Srbije koje je danas postignuto posle 10 godina. Znači, jedna potpuno neodgovorna politika koja bi nas dovela do toga da o ovakvim ugovorima ne bi mogli ni da pomislimo. Prvo, zato što s početka, ono što sam rekla, trenutak kada vi jednostavno se opredeljujete da postanete članica NATO-a, što je želja gospodina Ponoša, kao kandidata za predsednika Srbije, 5% samo građana kada su radili anketu bi podržalo uopšte ideju o tome da Srbija bude članica NATO-a, vi biste sebi isekli, naravno, mnoge grane u ekonomskom smislu na koje Srbija danas postiže visoke rezultate. S druge strane, kada bi, primera radi, zaista građani se opredelili za Mariniku Tepić, koja želi da jednostavno podržimo tu ideju kao država da je Srbija počinila genocid, samim tim bi sebe i svoju decu zavili u crno narednih 50 godina, a time nijedan investitor, verujte mi, ne bi želeo uopšte da razgovara sa Srbijom. I s treće strane, kada bi zaista se obistinili predlozi kandidata za gradonačelnika da Beograd se ruši i da postane Beograd posle Drugog svetskog rata, Srbiji bi trebalo sigurno narednih 20 godina da se ponovo digne i uspostavi, da bude metropola kao što je danas, rame uz rame sa svim razvijenim, ne samo metropolama koje se nalaze u zemljama EU, već i na istoku i na zapadu, gde jednostavno sve svetske agencije danas Beograd posmatraju na potpuno drugačiji način u odnosu kako je posmatran pre deset godina. To je ono zbog čega politika Aleksandra Vučića zaista treba da pokaže u narednoj kampanji zbog čega smo svi ovde proteklih deset godina podržavali i pričali u ovom parlamentu zašto je važno imati državnika koji vodi jednu odgovornu spoljnu i unutrašnju politiku. Unutrašnja politika, kada je u pitanju odnos i razgovori sa opozicionim strankama, takođe je pokazala da gospodin Vučić vodi krajnje odgovornu politiku, jer je spreman da razgovara s njima u svakom trenutku. I vi ste imali ovde u Skupštini taj dijalog stranački i tu se pokazalo da smo izašli i juče gotovo ste videli na osnovu zakonskih predloga, čak i na svoju štetu, kada je u pitanju SNS, usvojili mnoge zakonske predloge. Nemamo problem sa tim da na jedan i neravnopravan način, kad je u pitanju interes naše stranke, izađemo pred građane sa našim rezultatima i idemo na izbore. To je ono što odlikuje velike državnike, a ne samo lokalne političare. I zbog toga mislimo da su građani Srbije upravo ti koji će biti glavne sudije na izborima 3. aprila, gde će reći za šta će glasati kada je u pitanju budućnost njihove porodice i budućnost njihove dece. Zato mislim da ovo što danas imamo kao temu je u stvari budućnost Srbije. Ovim sporazumima mi u stvari pravimo jedno novo lice Srbije, kreiramo jednu novu budućnost Srbije, za koje rezultate mislim da će građani Srbije imati šta da kažu 3. aprila, ali mislim i da je jako važno da smo pokazali da ono što je politika jedne države ne sme da bude talac sitno sopstveničkih interesa pojedinih tajkuna, koji su sada svoje firme založili i stavili svoje zaposlene kao kandidate za predsednika države, za gradonačelnika, želeći time da se ponovo domognu te kase državne, da bi ponovo bogatili svoje privatne firme. Kada dođe do određenih problema u državi, oni bi svi ostali u domenima rešavanja problema svojih privatnih kompanija, svog bogatstva, nikada se ne bi bavili interesima građana i nikada se ne bi bavili interesima države. Zamislite kako bi to izgledalo da na jedan krajnje neodgovoran način zauzmu različita državna pitanja kada je u pitanju Ponoš, kada je u pitanju Marinika, kada su u pitanju problemi u gradu, koji treba da se rešavaju promptno, kako bi to izgledalo po pitanju problema svakog od građana i svake ciljne grupe na koju se i SNS u razgovoru sa građanima krajnje odgovorno nosi i danas, kada su prošli i teški trenuci kada je u pitanju pandemija Kovida 19, i kada su prošli i najteži trenuci kada je u pitanju energetska kriza. Srbija ima jedinstvenu cenu električne energije i nema problema u tom delu. Kada je u pitanju zdravstveni deo i rešavanje problema Kovida 19, nove bolnice, nove opreme, novi lekovi i sve ono što nosi rešavanje problema svakog od građana. (Predsedavajuća: Vreme.) Pitanje se postavlja samo – da li će oni koji učestvuju na izborima ove godine doći u poziciju da priznaju te rezultate kada se završi prebrojavanje glasova? Mislimo da je sada jako važno da odmah kažu da će ti rezultati zaista biti relevantna snage svake političke opcije zato što unapred priča da će neko da pokrade izbore je pokazatelj koliko su oni slabi i svesni toga koga građani podržavaju. Na nama je da budemo krajnje odgovorni političari i da u interesu građana donosimo odluke i rešavamo probleme. I mi to radimo ovih 10 godina. Svi oni koji sada sa svojom neodgovornošću žele da se igraju sa izbornim procesom i izbornim ciklusom, su u stvari oni koji će pokazati koliko neodgovornu politiku žele da vode u Srbiji i koliko žele da stvore jedan vid nestabilnosti. Što se tiče te nestabilnosti, Srbija će se truditi da bude pristojna, primerena u sprovođenju svih procedura zakonskih koje smo mi ovde usvojili na osnovu svih dijaloga koji su bili ovde u Narodnoj skupštini. Time ćemo zaista pokazati koliko je Srbija napredovala u tom svom demokratskom kapacitetu i kada su u pitanju i odnos ljudskih prava, koliko su nam to spočitavali. (Predsedavajuća: Vreme.) Zahvaljujem, završavam. Time ćemo pokazati gde je mesto Srbiji u svetu. Srpska napredna stranka, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, sam sigurna da će imati i dovoljno snage i dovoljno pameti da tu svoju odgovornost i dalje pokaže svojim građanima i podrži sve njihove zahteve. Zato je važno da mi danas pozovemo sve poslanike da se izjasne i podrže sve ove predloge sporazuma. Hvala.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Pošto nema više prijavljenih predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na listu. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić.
Srpska napredna stranka je velika stranka i ima dosta kadrova iz bivših političkih opcija. Ja sam se nadao da će ministar Mali biti danas ovde, pa da nastavimo polemiku koju nismo mogli onda kada me je nazvao lažovom i kada je rekao da on nikada nije bio ništa drugo nego član SNS. Ja nisam osporavao da je on možda, nisam se ni bavio tim, bio jedino član SNS, ali ono što sam mu spočitavao, vezano je za te režime koji su ostavili Srbiju u ekonomskoj katastrofi, jeste, recimo, učešće u Agenciji za privatizaciju i u drugim pozicijama gde ste bili mnogo važniji, nego da ste bili član neke od tada vladajućih stranaka. Moram priznati da je normalno da se kaže ono što jeste i što je tačno. Tačno je da su ovi zakoni, tj. ova ratifikacija ugovora gde mi preuzimamo međunarodne obaveze da bi izgradili infrastrukturu zemlje, neophodni i da je to dobro. Međutim, realno, kada se sve to završi, kada jednog dana SNS ne bude na vlasti, onda će oni koji budu istraživali da li je tu bilo nekog ugrađivanja, gde su otišla ta sredstva i ostalo reći da li je pored jedne dobre namere i dobrog ostvarenja bilo i nečega što će biti kritikovano, kao što danas mnogi iz vaše stranke kritikuju „most na Adi“ ili Đilasov most, koliko je tu sredstava potrošeno, a taj most je dobar, potreban i ostaće kao i „Beograd na vodi“, kao i mnoge stvari koje su urađene. Svako normalan u ovoj zemlji neće pomisliti da treba nešto da ruši ili da se igra sa takvim stvarima, jer svaka generacija ostavi neki trag iza sebe, i dobar i loš, a na kraju se meri ono što ostane u tvrdom materijalu i što ostaje za sve buduće generacije. Ima nekih statistika koje pokazuju na razne načine kako izgleda sadašnje naše stanje. Ono što je tačno jeste da su mnoge stvari bolje nego što su bile i ja ću samo nešto od statističkih podataka pročitati, a vezano je upoređivanje kako je to bilo 2008. godine i kako je danas. Zašto sam uzeo 2008. godinu? Ministar Nedimović kao i ja smo tada podržavali onu vlast. To je bilo u vreme vladavine Vojislava Koštunice i koja je 2008. godine ostavila neki svoj trag i sve ono što je došlo od 2008. godine do 2012. godine i mi i svi ovde zajedno smatramo pogrešnim u mnogim segmentima, pogotovo u segmentima privrede. Tako se kaže da je prosečna plata 2008. bila 410 evra, a 2022. godine je 550 evra. Minimalac je bio 210 evra 2008, a 2022. godine je 290 evra. Prosečna penzija 2008. je bila 237 evra, a 2022. godine 246 evra. Kada pogledate ove podatke, vidite da je poboljšanje napravljeno, i to niko ne može da ospori. Međutim, spoljni dug Srbije 2008. godine je bio 8,8 milijardi evra, a 2021. godine je 29,6 milijardi evra. Sada, ako su ovi podaci tačni, a smatram da jesu, dolazimo do pitanja – da li nam je ovoliko zaduživanje, pored toga što je otišlo u infrastrukturu i što je dobro, jer će to omogućiti pravljenje novog BDP, da li smo možda zato što smo tako bili preosetljivi prema spoljnim investitorima, prema njihovim korporacijama i ostalo, došli u situaciju da nismo baš mnogo odmakli, s obzirom koliko smo se zadužili? Ja znam da će ova Vlada reći da je to svetski trend, da smo ušli u jednu čudnu situaciju kako ekonomisti, poput Gorana Nikolića, kažu da prvi put dolazimo u dugotrajno pozicioniranje, da su kamate na dugove maltene negativne, da vi u stvari ne plaćate za novac koji uzimate nego vam neko plaća da uzmete taj novac, ali uzmite u obzir da oni tamo koji štampaju novac u Vašingtonu, u Briselu da oni drže i druge poluge tvrde moći kojima će to moći da prebace na zemlje poput nas. Mi tu vrstu uticaja na te centre štampanja nemamo i njihova inflacija kada se prevali na nas može da bude vrlo problematična. U svakom slučaju, smatram da svi ovi pokazatelji koji se ovde navode jesu dobri, ali nisu dovoljno dobri i mislim da ćemo onog trenutka kada budemo raspakovali vlast SNS imati dosta neprijatnih stvari da vidimo. To je jedna stvar. Druga stvar vezana za gospodina Sinišu Malog, za koga mi je žao što nije tu, pa da može da mi odgovori, nezavisno od onoga što sam ja imao primedbe na njega, jeste da u ime Udruženja „Zaštitnik preduzetnika i privrednika Srbije“ koji su tražili njegovu smenu… Moram da podsetim da i dalje ti ljudi traže da vide zašto su kroz e-fiskalizaciju privrednici koji su do sada fiskalizacijom bili dužni samo 480 dinara mesečno popeli te svoje troškove na 2.600 dinara, iako im je bilo obećano da se to neće desiti, a samu smenu ministra su tražili zato što su milijarde dinara potrošene za neke softvere koji su vrlo čudni i koji su mogli da se naprave i po mnogo manjoj ceni, a ne da se toliko potroši iz budžeta. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima dr Aleksandra Tomić.
Srpska napredna stranka i kada je govorila, pošto je to vaša kritika najveća, o Đilasovom mostu govorila je da smo mogli da izgradimo dva, tri mosta umesto jednog. Znači, to smo ustanovili da je pretplaćeno. Kada govorimo o zaduživanju Srbije, zadužujete se na osnovu finansijske moći, a ne na osnovu toga da li želite nešto da radite. Prema tome, BDP 2012. godine iznosio je 33,4 milijarde evra, ukupan BDP danas iznosi 53 milijarde evra. Zadužujte se procentualno u odnosu na tu vrednost, a danas smo zaduženi, ako pričamo o javnom dugu, negde na 53%, jel tako, ministre? Važno je reći da smo 2012. godine, čitali ste 2008. godinu, bili zaduženi 15 milijardi evra, a danas 29. Upravo smo o tome pričali. Oni koji su vladali su lagali o tome kolika je zaduženost, jer su svoja dugovanja držali na dugovima javnih preduzeća, na dugovima firmi u restrukturiranju, na sankcijama koje su iznosile kroz presude vojnim, ratnim penzionerima i tu su otprilike, minimum, od pet do osam milijardi evra lagali koliki je dug bio. Naše zaduživanje u ovom trenutku nam omogućava da budemo krajnje likvidni, jer je naša sposobnost toliko finansijska da smo uspeli za ovih 10 godina da dođemo sa 33 milijarde evra BDP na 53 milijarde evra. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade.
Poštovana predsedavajuća, poštovani poslanici, želim samo nekoliko stvari da kažem, nadovezujući se na gospođu Tomić. Izneli ste još jednu stvar koja ne stoji, a to je prosečna zarada u Republici Srbiji. Ona je u ovom trenutku preko 610 evra. Mislim da je jako važno zbog javnosti, da ljudi znaju, pošto ste spominjali neke cifre oko 500, mislim da ste pročitali podatke od pre dve, tri godine. Druga stvar, javni dug u ovom trenutku je negde oko 53,8% i to je još uvek daleko manje ispod Mastrihta koji je 60%. Ne uzimajući to ko neku svetu kravu, nego jednostavno kao trend kojim se smatra zemlje EU ispod toga treba da drže svoj nivo duga. To je neki reper koji služi na prostoru kom živimo, a to je još uvek Evropa, koliko ja znam. Sledeća stvar. Taj dug je bio preko 70% tamo oko 2012. godine. Javni dug se pravio zarad potrošnje, a ne zarad infrastrukture. Jedina stvar koja je istinita u celoj priči jeste da infrastrukturni objekti ostaju uvek. Vi imate dve opcije u životu, kao i kod svoje kuće. Ako želite brže da se razvijate, da brže stignete na kraj puta, vi onda, ako imate dovoljno kapaciteta u svojoj kući, podignete kredit da biste nešto brže uradili. Ako ste rešili u godinu, dve, ne morate čekati 20, 30 godina, može to iz budžeta, nije sporno, ali onda ta investicija traje mnogo duže. Ovako ste stvorili potencijal za sebe. Rastom BDP. Zbirom svih vrednosti koje napravi jedno društvo za godinu dana stvorili ste 70% više nego što ste imali pre nekoliko godina. I to je jedina istina i jedina stvar. Odatle nama potencijal da ovo radimo brzo zato što smo stvorili mnogo veću vrednost i odatle je „Miloš Veliki“ i odatle je auto-put od Niša prema Dimitrovgradu, odatle je završetak auto-puta sve do granice sa Severnom Makedonijom, odatle Moravski koridor, odatle Fruškogorski koridor, odatle Kuzmin - Rača, odatle Preljina - Pakovraće i sve ostalo. Odatle sve ove kanalizacije koje ćemo da radimo. Moglo je to i iz budžeta, ali mnogo sporije. Ovako vi imate potencijal ne praveći novi dug, jer ćete napraviti BDP koji će samim tim apsorbovati sve ovo što radite i to je jedina istina i to sam imao potrebu da kažem. I ima jedna stvar, hvala što ste mnoge projekte pozitivno ocenili.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvaženi ministre sa saradnicima, pred nama je danas važan set zakona, rekao bih, ključna potvrda da ćemo sve što smo građanima obećali na prethodnim izborima kroz naš plan „Srbija 2025“ i ispuniti. Na ovaj način potvrđujemo da je 2022. godina, kao što je predsednik Aleksandar Vučić najavio, godina rekordnih ulaganja u infrastrukturu širom naše države. Ono što je svakako važno da napomenemo, nas građani nisu glasali da bismo blokirali, da bismo nešto rušili, da bismo premeštali groblja i pomerali spomenike, već da bi smo ulagali i da bi smo gradili i upravo sve ovo o čemu danas ovde govorimo jeste potvrda te ispravne politike koju smo trasirali još 2012. godine i koju i dan-danas i te kako veliki broj građana i sve veći broj građana na izborima podržava i što mi, naravno, imamo i obavezu da zastupamo. Sve što smo građanima obećali da će biti urađeno, sasvim sigurno je da će danas biti i završeno zato što predsednik Aleksandar Vučić kada nešto kaže, mi znamo da će to da se uradi. Nije slučaj, kao što je bio pre 2012. godine, znate i sami koliko smo obećanja imali, pa se ništa nije radilo. Evo, primer, malopre ste pomenuli deonica Preljina – Pakovraće, dakle godinama mi govorimo da će taj put, kažem, pre 2012. godine su nas ubeđivali biće urađen auto-put do Čačka, naravno da se nijedan metar pre 2012. godine na toj trasi nije uradio, ni jedan ašov nisu zaboli. Nisu bili u stanju da naprave ni najobičnije rekonstrukcije postojećih saobraćajnica koje smo imali u našem regionu. Evo, danas smo išli tom trasom. Za sat vremena smo približili Zlatibor danas od Beograda. Danas kada idete ka čitavom zlatiborskom kraju treba vam sat vremena manje. To je ono što građani od nas zahtevaju da konkretnim merama poboljšamo život običnog čoveka i na taj način mi pomažemo i privredu, pomažemo i turizam, dajemo mogućnost da se razvija ceo taj okrug. Mi nismo mogli da razgovaramo o ozbiljnim ulaganjima, o ozbiljnim investicijama kada niste imali najosnovniju infrastrukturu. Zato mi, dakle, i upravo kada govorimo o kreditnim linijama, o čemu ste malopre pričali, radimo to ali ne da bismo se zaduživali da platimo plate i penzije, kao što su radili stručnjaci iz bivšeg režima koji nam danas sole pamet o visini javnog duga, već držimo javni dug ispod nivoa mastrikta. Imamo, kažemo, 53,8% javni dug, danas učešće BDP, a oni su ostavili 79% javnog duga i danas vam ti stručnjaci govore kako ne treba da se zadužujemo i upravo ste dobar napravili uvod u ovo što ću da govorim. Mi danas kada uzimamo kredite, to radimo isključivo da ulažemo u infrastrukturu. Uzimamo kredite po minimalnim kamatnim stopama od 1% i 2%, za razliku od vremena kada su kamatne stope ovde uzimali od 7,5% , zelenaške kamatne stope koje mi danas moramo da vraćamo zato što se neodgovorno vodila politika ove države. I pre svega, ono što još želim da napomenem, kada sam već spomenuo moj region zlatiborski iz koga dolazim, ne samo da smo završili auto-put, odnosno da smo doveli auto-put do, praktično, nadomak Požege, mi nastavljamo dalje. Mi smo završili kompletnu saobraćajnicu od Čačka do Zlatibora. Ulažemo naredne godine u zdravstveni centar Užice, gde će biti uloženo 80 miliona evra. Radimo i dalje na revitalizaciji svih regionalnih putnih pravaca, rešili smo problem divlje deponije kod Prijepolja i to ljudi danas vide. To se danas vidi na sve strane. Dakle, u Srbiji imate ogromna infrastrukturna, ulaganja i ovi sporazumi koji danas ovde imamo na dnevnom redu su, dakle, samo potvrda nastavka takve politike. Ministar je govorio detaljno o svim tačkama koje su danas na dnevnom redu, ja bih samo napomenuo ono što smatram da je najvažnije. Dakle, Moravski koridor je srce, odnosno žila kucavica naše države kada je reč o povezivanju infrastrukturno istoka i zapada zemlje. Mi nikada ranije nismo imali povezanost takvu između našeg istoka i zapada. Znate i sami, ljudi koji žive, recimo i u Čačku i koji žive u našem regionu, da je bilo i te kako teško doći, da su bile lođe saobraćajnice da dođete, recimo do Niša i do istoka, juga naše zemlje. Danas to sa Moravskim koridorom rešavamo. Ne samo da je to bitno samo da bi narod mogao da se kreće, to je bitno i za privredu. Vi danas imate na toj trasi Moravskog koridora koji danas ovde potvrđujemo, 112 kilometara te trase će povezati preko pola miliona ljudi. Najveći gradovi centralne Srbije biće povezani i na taj način će i privreda dobiti još veći impuls da može još više da zapošljava, da još više izvozi. Na taj način pokazujemo da zaista brinemo o svakom delu naše države. Ono što je važno, govorili ste i o ekologiji, čujemo razne stručnjake koji nam sole pamet kako bi se moglo nešto ulagati u ekologiju, a mi ovde imamo konkretne mere. Gradimo sistem za prečišćavanje otpadnih voda u Beogradu, gradimo osam regionalnih deponija, saniramo postojeće regionalne deponije. Pomenuo sam malopre Prijepolje, to je bila ekološka bomba na ulasku u grad. To je danas rešeno. To nikada pre nas nikome nije palo na pamet da rešava. Govorili ste ovde i o važnim infrastrukturnim projektima kada je reč o navodnjavanju, odnosno stvaranju veštačke akumulacije na južnoj padini Fruške Gore kako bi smo podstakli razboj vinogradarstva. Takođe, o ulaganjima u Negotinu, Svilajnac, gde god budemo mogli, mi ćemo naravno pružiti našim ljudima mogućnost da dalje proširuju svoje zasade. Na taj način država brine o njima. Ne možete vi to da radite iz sopstvenih sredstava, ni jedna država to ne radi iz sopstvenih sredstava. Vi morate da se zadužite na međunarodnom tržištu, ali sa niskim kamatnim stopama kao što danas Vlada radi i na taj način da ulažete. Pitajte običnog privrednika kako širi preduzeće, kako se proširuju kapaciteti. To niko ne može iz sopstvenih prihoda, ni jedna država to ne može da uradi iz sopstvenih prihoda, već kroz povoljne kreditne linije se na taj način omogućuje da se dalje razvija naša država i na taj način mi pokazujemo da mislimo i te kako o potrebama naših građana. Šta smo takođe naveli danas da je veoma važno? Gradnja širokopojasnog interneta. Možemo mi da govorimo ovde da želimo da razvijamo turizam, da želimo da razvijamo poljoprivredu, da želimo da ljudi ostaju u manjim mestima, ali ako im ne omogućite da imaju ono najosnovnije, a to je danas internet, dakle ta digitalna povezanost u celom svetu, ako ne omogućite da svaka naša škola ima internet, mi danas radimo ovim projektom 1.200 škola i javnih ustanova prikačićemo na brz internet. Na taj način pokazujemo da mislimo o svakom delu naše države. Šta je takođe pomenuto da je veoma važno? Svakako da su svi projekti o kojima danas ovde govorimo upravo pokazatelj da 2022. godina će na ovaj način zaista i biti godina prekretnice, posle koje više apsolutno ništa neće biti isto. Mi ćemo, dok ovde govorim, mi dok ovde govorimo u ovoj sali Narodne skupštine, 1.200 kilometara auto-puteva se radi, mašine se nalaze na 12 trasa brzih saobraćajnica, auto-puteva. Na taj način pokazujete da vam je stalo, ne samo do građana koji žive u velikim gradovima, bitan vam je svaki čovek u našoj državi. Mi ne delimo ljude, znate kako smo pre neko veče mogli da čujemo da li je neko rođen ovde ili onde, imate predstavnike opozicije koji sa podsmehom govore o ljudima koji žive u samom centru Beograda. Kažu – Marinkova bara, pa to je tamo negde. Kažu – Premestićemo spomenik u Marinkovu baru Stefana Nemanje ili u tamo neku Borču. Možete li da zamislite, poštovani građani Srbije, šta o nama iz Čajetine, Ivanjice, Arilja, Čačka, ne znam, Surdulice, šta misle o ljudima sa Kosova i Metohije, kada o ljudima ti građanski elitisti koji danas ovde predstavljaju opoziciju, kada o ljudima koji žive u samom Beogradu, ne znam da li građani Srbije znaju, Marinkova bara se nalazi na dva kilometara od hrama Svetog Save, Borča je na par kilometara od centra Beograda, kada oni o tim ljudima govore sa podsmehom? Šta onda misle o nama koji se nalazimo u unutrašnjosti Srbije? Naravno da njima nije jasna ova naša priča o kojoj mi danas govorimo ovde, gradimo neki širokopojasni internet po seoskih sredinama. Šta njih briga za seoske sredine? Šta njih zanima tamo neka Fruška Gora što ste navodili, neki Negotin i Svilajnac? Zašto bi se oni brinuli o ostatku Srbije? Za njih se Srbija svodi samo na krug dvojke. To za nas nikada neće biti slučaj. Za nas je bitan svaki čovek, gde god da živi. Takođe, treba da napomenemo da ovo što ste malopre govorili kada je reč o visini javnog duga, već smo o tome par stvari rekli, ali bitno je napomenuti, Srbija se danas zadužuje po najnižim kamatnim stopama. Nismo neodgovorni kao što su bili stručnjaci, kao što je Nikezić koji nam svaki dan sa tajkunskih televizija soli pamet i govori kako je iznos javnog duga, ne znam, veći nego što je bio u njihovo vreme. Dobro je koleginica Tomić govorila, vi se zadužujete onoliko koliko ste solventni, to građani znaju. Vi ukoliko ne radite, nemate posao, kada odete u banku neće da vam daju kredit ili ako ste prijavljeni na minimalac dobićete mnogo manje kredit nego kad imate dobra primanja. Dakle, oni koji vam sole pamet su isti oni koji su ostavili državu, odnosno javni dug na nivou od 79% i kad govore o javnom dugu stalno prave tu istu zamku kako bi građane uverili da je, ne znam ni ja, kakva katastrofalna situacija sa javnim dugom, govore o apsolutnim brojevima. To nigde u svetu se na taj način ne radi. Vi kada govorite o javnom dugu govorite o procentu učešća BDP-a u javnom dugu. Danas je to 53,8%, oni su nam ostavili 79% javni dug. Kada govorite o apsolutnim brojevima takođe treba izreći podatak - danas je BDP 53 milijarde, a bio je pre samo 10 godina svega 33 milijarde evra. Dakle, mi smo na taj način pokazali da državu ovih 10 godina, povećali smo BDP duplo i danas kada prevedemo to što kažete na srpski jezik da građani znaju - mi danas duplo više zarađujemo nego što je bio slučaj 2012. godine. Naravno da imamo potencijal da se zadužujemo po boljim kamatnim stopama i da na taj način ulažemo u ono što je potrebno, a to je infrastruktura. To svakako nije zapošljavanje, odnosno plate i penzije kao što su oni radili iz kredita, po zelenaškim kamatnim stopama. Juče smo takođe imali ovde, i to moram da se osvrnem na kratko, set izbornih zakona koji će biti takođe sutra na glasanju. Nadam se da će većina ovde da usvoji izborne zakone. Da podsetimo građane Srbije, još pre dve godine mi smo imali ovde određene izmene, kada je reč o izbornom zakonodavstvu. U saradnji sa i EU, ali i u međustranačkom dijalogu koji je tada vođen smo došli do jednog rešenja koje je bilo apsolutno tada veliki impuls opoziciji pre svega zato što je spušten izborni prag sa pet na tri posto. Pomogli smo i dali smo maksimalan doprinos da i oni dobiju, i oni koji su čak vanparlamentarna opozicija pristup državnim medijima. Danas apsolutno niko ne može da kaže da mu je bilo gde blokiran pristup u medijima. Vi imate situaciju gde je pre neki dan voditeljka poznate televizije rekla da su redom svi od Ponoša do Lutovca odbili gostovanja u poznatoj emisiji na jutarnjem programu. Dakle, na taj način pokazuju da oni apsolutno ne žele i ne zanimaju ih izborni uslovi. Mi smo govorili o izbornim uslovima i juče i sutra će naravno biti usvojeno sve ono što je dogovoreno. Dakle, treba pomenuti da će opozicija na narednim izborima imati 16.000 posmatrača. Omogućili smo da i oni koji imaju vanparlamentaran status budu u stalnom sastavu RIK-a. Ima tu dosta i drugih novina - od načina na koji će se kontrolisati zapisnici. Apsolutno dajemo maksimalan doprinos tome da niko ne može da kaže da su izbori, ne znam, bili neregularni, da je izborna trka bila ovakva ili onakva. Radimo sve da doprinesemo tome da 3. aprila ta pobeda koju će sasvim sigurno osvojiti Aleksandar Vučić i SNS biti čista poštena, jer imaće 16.000 posmatrača. Niko neće moći da kaže da su izbori bili ovakvi ili onakvi. Da podsetimo građane Srbije, mi kada smo došli na vlast 2012. godine pobedili smo po njihovim izbornim pravilima iz 2009. godine. Nisu nam smetala izborna pravila jer smo znali da imamo podršku naroda. Pre svega da biste došli na vlast morate da imate podršku naroda, oni to danas nemaju i nema tih izbornih uslova koje mi možemo ovde da izglasamo i donesemo, a da će oni da budu zadovoljni i to građani treba da znaju. Ne postoje izborni uslovi koji će njima odgovarati, jer oni naravno da podršku građana nemaju i neće je ni imati. Moramo da se osvrnemo na kratko, prethodnih par dana imali ste predstavljanje tih, kako bih rekao, smokvinih listova Dragana Đilasa i za gradonačelnika onog vremešnog gospodina od 82 godine Jankovića koji je u prvoj izjavi rekao - srušićemo spomenik, prebacićemo ga kaže u Marinkovu baru, to je tamo neka, pretpostavljam, kako oni doživljavaju selendra, što se kaže. Kažem opet - to je centar Beograda, građani koji ne žive u Beogradu, to je centar Beograda. Kako bi se odnosili prema nama iz unutrašnjosti Srbije kad tako govore o ljudima koji žive u Beogradu? Onda ste imali Mariniku Tepić. Kako oni da ubede građane Srbije, kakvi izborni uslovi njima trebaju da pobede sa ženom koja je ovde u Narodnoj skupštini javno zatražila da se Srbi žigošu kao genocidan narod? Kakve izborne uslove njima da donesemo da oni budu zadovoljni? Pa naravno da sa takvim kandidatima oni nemaju nikakve šanse. Kandidovali su za predsednika NATO kandidata Zdravka Ponoša, čoveka koji je direktno u američkoj depeši od 25. juna, čini mi se, 2006. godine okarakterisan kao američki čovek u srcu sistema reforme odbrane naše države. Oni, dakle, idu sa tri perjanice, Đilas, odnosno, kao što rekosmo, Ponoš za predsednika - NATO kandidat, Marinika za čelo liste parlamentarne i gospodin Janković koji bi da ruši groblja i premešta spomenike za prvog čoveka prestonice. Onda kažemo zaista samo nek se što više pojavljuju u javnosti. Moj apel je svima da se što više pojavljuju u javnosti i da ih državni mediji što više zovu da se pojavljuju, jer sa svakim pojavljivanjem kao što je bila prethodna emisija na onoj tajkunskoj televiziji oni samo nama podižu rejting i oni samo doprinose tome da ta pobeda bude sa što većom razlikom. Mi smo sasvim sigurni da sa njihovim kandidatima koje su oni predstavili naša pobeda se apsolutno ne dovodi u pitanje. Prema tome, sigurni smo da na izbore idemo potpuno čisto, pošteno. Mi ćemo građanima da predstavimo naše rezultate. Govorićemo o novim kilometrima, govorićemo o novim prugama. Kakve vi treba specijalne izborne uslove da imate da građanima objasnite da ćete iz Novog Sada do Beograda stizati za 20 minuta kao što će biti slučaj za dve nedelje? Kakve mi sad posebne izborne uslove ovde treba da donesemo da građani za nas glasaju kada su rezultati više nego očigledni? Onaj iz Čačka koji dolazi do Beograda zna da danas ide sat vremena kraće nego što je išao pre 10 godina. Nama ne trebaju apsolutno nikakvi specijalni izborni uslovi. Mi imamo jasnu politiku, vidljive, merljive, egzaktno merljive rezultate predsednika Aleksandra Vučića i sasvim smo sigurni da će građani to i te kako da podrže na izborima. Potpuno sam siguran, neće građani Srbije podržavati politiku rušenja, politiku blokada, politiku vraćanja Srbije u ono mračno doba kada se ovom državom upravljalo iz stranih ambasada, iz određenih kancelarija domaćih tajkuna. Dakle, mi danas imamo jednu poštenu, odgovornu politiku i sasvim sam siguran da će ta pobeda biti ubedljiva. Međutim, ono što je sasvim sigurno jeste da njih pobeda, niti izborni uslovi, niti naravno da o pobedi ni ne sanjaju, tog 3. aprila oni će uraditi sve da izazovu destabilizaciju države, da će 3. aprila pokušati da još pre zatvaranja biračkih mesta, a mi već imamo informacije o tome, da će pokušati da izazovu određene nestabilnosti, da kažu kako je u Srbiji izvršena krađa kao što su uradili na referendumu na kome nismo ni nešto specijalno ni učestvovali, nismo se ni previše potrudili da sada izlazimo u javnosti i da objašnjavamo građanima zašto treba da glasaju. Dovoljna su bila dva pojavljivanja predsednika Aleksandra Vučića koji je pozvao narod da glasa na referendumu za – da i vidite i sami da je izbor takav da je 60% ljudi podržalo to što je on rekao. Da smo se aktivnije uključili u kampanju, da je SNS vodila agresivniju kampanju sasvim sigurno bi rezultat bio preko 75%. Na sledećim izborima videće se snaga naroda pre svega koji podržava politiku predsednika Aleksandra Vučića. Biće bitno da 3. aprila sačuvamo mir i red u našoj državi. Pozivam naše službe bezbednosti da i te kako povedu računa da tog dana nikome ni sa strane, ni unutra ne padne na pamet da izvodi bilo kakve akcije koje bi bile usmerene ka destabilizaciji naše države, a ono što je sasvim sigurno da ćemo mi iz SNS i sledeći politiku Aleksandra Vučića olovkom pobediti sve te predstavnike bivšeg režima koji bi da se vrate danas na punu državnu kasu, ali još je sigurnije da ćemo znati da odbranimo izbornu volju građana, kažem, i olovkom, ali i ako bude bilo potrebno i na svakom drugom mestu. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom narodnom poslaniku Đorđu Dabiću. Reč dajem uvaženoj narodnoj poslanici Jasmini Karanac, predstavnici SDPS. Izvolite.
Hvala potpredsedniče Krkobabiću. Poštovani ministre Nedimoviću, poštovani gosti, koleginice i kolege narodni poslanici, ja ću se u ovom delu svog izlaganja osvrnuti na ugovor o zajmu koji se tiče uvođenja širokopojasnog interneta u ruralnim delovima Srbije. Projekat izgradnje komunikacione infrastrukture u ruralnom području postavljen je sa ciljem da se ubrza razvoj širokopojasnih mreža u zonama koje nemaju internet, što su uglavnom sela koja su udaljena od velikih gradova. Naime, plan je da u tim selima obezbedi konekcija brzine od najmanje 100 megabajta po sekundi, što omogućava sasvim pouzdan i siguran internet, a kao pristupne tačke biće korišćene škole i to je uglavnom u 90% slučajeva, a u mestima gde nažalost nema škola koristiće se druge javne ustanove. Ovim projektom biće povezano 1.200 škola i javnih ustanova u Srbiji i to je jedan od strateški važnih projekata. Kada govorimo o važnosti ovog poduhvata treba imati u vidu da pola miliona domaćinstava u Srbiji nemaju internet, a složićete se da je u 21. veku život bez interneta nezamisliv. To se pokazalo naročito u vreme pandemije kada su deca pohađala onlajn nastavu i kada je veliki broj ljudi radio od kuće. Ovde moram da pohvalim Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija koje je pokrenulo projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture sa ciljem da poslednja kuća u selu dobije internet. Na taj način hiljade mladih ljudi dobiće mogućnost savremenog obrazovanja, a privrednicima i poljoprivrednicima iz takvih ruralnih krajeva omogućiće uspešnije poslovanje. Ovo je od ključnog značaja za ravnomerni regionalni razvoj i za suzbijanje digitalnog jaza između urbanih i ruralnih sredina. U tom kontekstu ja ovde moram da istaknem podatak da je u razvijenim ekonomijama podela urbano-ruralno zanemariva i da 89% stanovnika urbanih područja koristi internet u odnosu na 85% stanovnika ruralnih područja. U državama u razvoju slika je drastično drugačija i taj odnos je 72% u urbanim u odnosu na 34% u ruralnim sredinama. Zato je važan ovaj projekat u Srbiji da bi se, kako sam već rekla, taj digitalni jaz sveo na najmanju moguću meru. Ono što je dobra stavka ovog ugovora između Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, od koje i uzimamo zajam je obuka o digitalnoj pismenosti, odnosno obuka ljudi na selu da koriste internet, kao i druge usluge E uprave. Ovaj projekat daje niz pogodnosti ljudima u udaljenim krajevima, da mogu elektronski od kuće da plaćaju račune, da apliciraju za razne projekte, za subvencije, naročito iz oblasti poljoprivrede, da se informišu, da koriste internet televiziju koja im omogućava mnoštvo kanala i različitih programa, itd. Jednostavno, bez interneta vi ne možete da razvijate ni turizam, ni ekonomiju, ni savremenu poljoprivrednu proizvodnju. Bez interneta nema ni savremenog načina života. Još za kraj, kada govorimo o značaju interneta u savremenom svetu, želim da istaknem jednu zanimljivu činjenicu, a to je da je Finska prva zemlja na svetu koja je 2010. godine pristup internetu svrstala na listu osnovnih ljudskih prava. Iduće 2011. godine u izveštaju UN navedeno je da je pristup internetu ljudsko pravo i da jedan od prioriteta svih država mora biti omogućavanje interneta svim građanima. Projekat izgradnje komunikacione širokopojasne infrastrukture u ruralnim delovima Srbije je dobar pokazatelj da i naša zemlja rukovodi tim preporukama. Ja se nadam da će se u najkraćem mogućem roku Srbija približiti razvijenim zemljama sveta kada je u pitanju pristup internetu njenih građana. Zato pozivam kolege narodne poslanike da podržimo i ovaj predlog. Hvala.
Zahvaljujem se uvaženoj narodnoj poslanici Jasmini Karanac. Reč ima predstavnik poslaničkog kluba Jedinstvena Srbija, gospodin Slavenko Unković. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, uvaženi narodni poslanici. Danas je pred nama nekoliko značajnih predloga zakona o ugovorima i sporazumima. Ja ću se osvrnuti samo na neke od njih. Predlogom zakona koji je usvojila Vlade Republike Srbije, država će „Srbijagasu“ dati garancije za izmirenje novih kreditnih obaveza kod šest banaka, ukupne vrednosti 200 miliona evra. Zbog havarije koja se desila u novembru prošle godine u Bugarskoj prekinuto je redovno snabdevanje prirodnim gasom, tako da je „Srbijagas“ morao da uveze interventne količine gasa iz Mađarske. To je dovelo do potrošnje sopstvenih sredstava. Ovo zaduživanje je neophodno radi daljeg sigurnog i kontinuiranog snabdevanja prirodnim gasom naše zemlje, što podrazumeva nastavak uvoza ovog energenta. „Srbijagas“ je prinuđen da i dalje uvozi dodatne količine gasa, a sada po značajno većim cenama. Bila je potrebna intervencija države, odnosno Vlade Republike Srbije. Treba naglasiti i veliki posao koji je napravila naša država kada je u pitanju cena gasa tekućih šest meseci, kao i za naredni period, gde smo pokazali da smo pouzdan i strateški partner Rusije na zapadnom Balkanu. Pokazali smo da imamo strategiju naše dalje nezavisnosti kada je u pitanju energetska politika. Smatram da je projekat gasovod Balkanski tok jedan od najvećih i najznačajnijih projekata u poslednjim decenijama u našoj zemlji. Tek ćemo narednih godina da shvatimo značaj velikog projekta kada je u pitanju naša energetska nezavisnost. Znamo svi da je naša zemlja lider u ovom delu Evrope po dovođenju novih stranih investicija i sigurno jedan od najznačajnijih uslova za nove investicije jeste gasifikacija cele Srbije. Država je odlučno krenula da promeni gasnu mapu Srbije tako što je izmenila neke norme o taksama lokalnih samouprava i razne druge olakšice, a „Srbijagas“ je obezbedio korektne cene priključaka, tako da će svako domaćinstvo moći da se priključi na gas. Kao najbolji primer toga je grad Jagodina koja je u celosti gasikovana i svih 52 sela koja gravitiraju su do kraja gasifikovana i to je značajno pomoglo predsedniku moje poslaničke grupe, gospodinu Draganu Markoviću Palmi da u poslednjih devet godina dovede 12 značajnih stranih i direktnih investicija u grad Jagodinu i tako doprinese značajno razvoju celog Moravskog okruga. U svakom slučaju ovo zaduženje je nešto što je zaista potrebno u ovom trenutku, radi daljeg snabdevanja i redovnog prirodnim gasom i svakako treba da podržimo ovu odluku. Kada je u pitanju Zakon o potvrđivanju ugovora za kredit kod kineske banke „Eksport-import“ to je deo sporazuma o ekonomskoj saradnji u oblasti infrastrukturnih projekata između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine koji je otpočeo još pre 12 godina. Na ovakav način su finansirani razni kapitalni projekti od kojih su most Borča-Zemun, put Obrenovac-Surčin, Obrenovac-Ljig, obilaznica oko Beograda, ulaganje u železničku infrastrukturu i razne druge i velike projekte. Već smo više puta govorili koliko je izgradnja Fruškogorskog koridora bitna i koliko je značajna za ekonomski razvoj ovog dela Vojvodine. Ovo je jedna od najprometnijih saobraćajnica sa dnevnim prometom od 10.000 do 12.000 vozila i ovo je zaista postalo nepodnošljivo. Često sam u prilici da prolazim ovom deonicom i znam koliko je ovo veliki problem i koliko će to značiti za rasterećenje saobraćaja i svih putnih pravaca, kao i za očuvanje životne sredine. Fruškogorski koridor čini 48 km puta i tu će biti najduži dvocevni tunel u našoj zemlji, u dužini od 3,5 km, ako i most preko Dunava, dužine 1,8 km. Značajno će se smanjiti vreme putovanja, biće brži protok saobraćaja. Bezbednost saobraćaja će biti značajno povećanja. Ova trasa se vezuje za postojeći državni put Ruma-Šabac-Loznica koji se takođe rekonstruiše i postaće brza saobraćajnica i tako će se Vojvodina na bolji način povezati sa zapadnom i severozapadnom Srbijom, a samim tim i sa BiH. Kada je u pitanju Predlog zakona o Sporazumu o osnivanju Međunarodne investicione banke, kojoj mi kao država pristupamo, to je još jedan pokazatelj da je Republika Srbija postala poželjna investiciona destinacija i da će to rezultirati prilivom novih stranih investicija, a samim tim i boljim životom naših građana. Međunarodna investiciona banka je jedan od vodećih i najbolje ocenjenih međunarodnih institucija koju čine devet zemalja, od kojih je najznačajnija Ruska federacija. To je jedna multilateralna razvojna banka sa centrom u centralnoj istočnoj Evropi, koja je specijalizovana za srednjoročna i dugoročna finansiranja velikih projekata. Cilj je podrška ekonomskom razvoju država članica i naše članstvo u ovoj organizaciji je dokaz da smo relevantan međunarodni partner i deo svetskih i finansijskih tokova, a sada i deo odlučivanja. Naše članstvo će sigurno doprineti jačanju našeg celokupnog finansijskog sistema, što je svakako cilj svega ovoga. U svakom slučaju, poslanička grupa JS će podržati sve današnje predloge zakona koji su na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima uvažena narodna poslanica Dijana Radović, predstavnik poslaničkog kluba SPS. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, uvaženi ministre Nedimoviću, koleginice i kolege narodni poslanici, tokom prethodnih godinu i po dana, od konstituisanja ovog saziva Narodne skupštine, imali smo priliku da usvojimo brojne zakone koji uređuju i unapređuju finansijski segment naše države. To je za krajnji cilj, odnosno za rezultat imalo i pozitivne efekte za sve naše građane. Danas tačke koje su na dnevnom redu su nastavak tih aktivnosti, odnosno unapređenje i obezbeđivanje sredstava kako bismo mogli da finansiramo važne projekte koji su od velikog značaja za sve naše građane i za našu državu. Oblast infrastrukture, ekologije, prosveta, kao i oblast telekomunikacija su sve oblasti u kojima su u prethodnih godinu i po dana ulagali značajna sredstva. Napravili smo u ovim oblastima ozbiljne pomake i na taj način obezbedili našim građanima bolji i kvalitetniji život. Ja ću danas govoriti o tački dnevnog reda koja se odnosi na projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim područjima i naravno da znamo da je ovo nastavak istoimenog projekta koji je bio predmet ugovora o zajmu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Znamo i da je u pitanju zajam koji je obezbedio pristup internetu za preko 500 naselja, odnosno 80.000 domaćinstava u ruralnim područjima i to u prvoj fazi. Druga faza je svakako današnji zajam o kojem govorimo. Važno je da što više ruralnih sredina bude pokriveno internet mrežom. Na taj način olakšaćemo svim stanovnicima u tim krajevima bolji, kvalitetniji, jednostavniji i lakši život, ali samim tim stvorićemo bolji privredni ambijent. Složiću se sa vama, ministre, da ono što ste rekli, da će najveće benefite od ovog projekta upravo imati sektor obrazovanja, odnosno pristupne tačke koje su korišćene za ovaj projekat jesu svakako osnovne i srednje škole u ruralnim sredinama. Na ovaj način, prilikom završetka svih faza u ovom projektu, imaćemo omogućen pristup internetu preko 1.200 škola, što će biti zaista značajno, posebno ako imamo u vidu da je tokom pandemije korona virusa sektor obrazovanja imao najveće poteškoće u ruralnim sredinama, u onim krajevima u kojima nije bilo pokriveno internet mrežom. Naravno da je to veoma značajno, da smo uočili taj nedostatak u određenim sredinama i da upravo kroz ovakve projekte otklanjamo te nedostatke i obezbeđujemo da svi učenici osnovnih i srednjih škola koji žive u ruralnim sredinama na ovaj način budu u jednakosti sa svojim drugarima iz urbanih sredina. Osim benefita koji će imati sektor obrazovanja prilikom ovakve vrste projekta, odnosno realizacije ovakvog projekta, svakako da posebno treba skrenuti pažnju koliko će biti povoljniji privredni ambijent u ruralnim sredinama. Za mene je izuzetno značajno što će poljoprivreda imati takođe velike benefite. Svi poljoprivredni proizvođači na ovaj način će takođe moći da koriste internet kao sredstvo elektronske komunikacije, odnosno sredstvo i instrument gde će moći da koriste elektronsko bankarstvo, elektronski portal "E-agrar" koji smo uveli i koji će uskoro biti u opticaju. Na ovaj način svi poljoprivredni proizvođači će i te kako moći da se informišu o statusu svojih poljoprivrednih gazdinstava, moći će da podnose zahteve za subvencije, da se informišu o svim onim merama i podsticajima koje Ministarstvo poljoprivrede sprovodi i na vreme apliciraju za te projekte, samim tim imajući u vidu da neće ni morati da odlaze do grada, već će sve to raditi elektronskim putem. Internet je danas potreba poslovnih komunikacija, o tome smo i te kako govorili, ali je važno da poljoprivredni proizvođači na ovaj način, što će im se omogućiti internet mrežom u svim krajevima, moći dosta brže da dolaze do svojih kupaca, ali takođe da jednostavnije, lakše i bolje promovišu sve svoje proizvode. Važno je da napomenem da smo u prethodnom periodu usvojili brojna zakonska rešenja čiji je cilj na prvom mestu operativnija i konkurentnija privreda, suzbijanje sive ekonomije, ali i stvaranje svih onih uslova da imamo pravno siguran i transparentan finansijski sistem. To su svakako novi zakoni o E-fiskalizaciji, novi Zakon o elektronskoj fakturi, novi Zakon o uređenju tržišta poljoprivrednim proizvodima. Zbog toga je važno da pravimo ambijent da jedna zakonodavna regulativa bude na ovako zavidnom i ambicioznom nivou, u realnoj primeni, da naši građani sve ovo mogu da primene. Jednostavnije rečeno, svi ovi zakoni koje smo doneli u prethodnom vremenu imali su za cilj da ubrzaju postojeće radne procese, da naša privreda i poslovanje svih preduzeća u privrednom sektoru bude što bolje, operativnije i kvalitetnije, a na taj način što ćemo voditi računa o suzbijanju sive ekonomije, što ćemo tu napraviti određene uštede. U našem državnom budžetu će biti i te kako više novca, koji ćemo koristiti i za izgradnju novih puteva, novih škola, novih predškolskih ustanova, gde ćemo usredsrediti pare na sve one lokalne samouprave da bi mogle da osiguraju bolji i kvalitetniji status. Sve to je važno kako bi svi građani mogli da žive kvalitetnije, a možda najsvežiji i najbolji primer jeste za nas koji dolazimo iz zapadne Srbije otvorena deonica auto-puta "Miloš Veliki", gde imamo priliku da vidimo koliko je značajno i za Zlatiborski i za Moravički okrug, koliko će uticati svaki kilometar auto-puta koji smo uradili za bolju privredu, gde ćemo imati priliku da vidimo i na koji način će biti iskorišćeni svi potencijali ovog kraja, a zaista ih u ovim delovima Srbije ima mnogo. Zbog toga je izuzetno važno da smo u prethodnom periodu kroz različite mere i projekte uspeli da podstičemo ekonomski razvoj u svim delovima Srbije. Ovo je izuzetno važno jer smo vodili računa i o lokalnim i o regionalnim potencijalima i na taj način uspeli da se pomerimo ka onom cilju kom težimo, a to je ravnomeran regionalan razvoj cele Srbije. Reći ću samo još nešto o novom Zakonu o fiskalizaciji, gde imamo priliku da vidimo da je uveliko u toku isplata svih subvencija koje je država obezbedila da bi naši privrednici što lakše, jednostavnije i jeftinije prešli na ovaj novi način fiskalizacije. Važno je da se prijavilo preko 130 hiljada obveznika i da će privreda samim tim biti modernija, u skladu sa modernim tekovinama. Ali, ono što moram da kažem, jeste da smo mi iz poslaničke grupe SPS i tokom donošenja ovog zakona govorili da moramo imati posebno razumevanje za preduzetnike iz ruralnih sredina kada je u pitanju primena ovog zakona i zbog toga je dobro što danas govorimo o ovom projektu, koji će otkloniti te nedostatke, da sve ruralne sredine budu pokrivene internet mrežom, brzom internet mrežom, što će značiti da će i preduzetnici iz ruralnih sredina moći na bolji, jednostavniji i brži način da se prilagode ovom novom modelu poslovanja koji je i te kako važan za privredne delatnosti kojima se bave. Poslanička grupa SPS će, naravno, podržati sve tačke dnevnog reda o kojima smo danas diskutovali. Verujemo u brzu i uspešnu implementaciju svih projekata o kojima smo danas diskutovali, verujemo da će i građani i privreda imati značajne benefite od ovih projekata koje ćemo realizovati u budućnosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Ljiljana Malušić, ispred Poslaničkog kluba „Aleksandar Vučić – Za našu decu“.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo poslanici, govoriću o izgradnji autoputa jednog i brze saobraćajnice, jer mislim da je infrastruktura nešto bez čega se ne može. Ako hoćemo strane investitore, naravno da moramo da radimo infrastrukturu, a to radi Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije od 2012. godine, i to intenzivno. Zahvaljujući tome što imamo izuzetno razvijenu sada u odnosu na pre 50 godina, jer nikoga nije bilo briga da li treba da se radi infrastruktura, polako, ali sigurno radimo. Trenutno je u projektima 1300 kilometara autoputeva i brzih saobraćajnica i ja ću krenuti redom. Taksativno ću nabrojati šta će se sve graditi, jer ljudi treba da znaju. Od 2012. godine se samo gradi kompletna infrastruktura. Mi trenutno u Srbiji imamo 65.000 gradilišta. Srbija je nekada bila na kolenima, a danas je kao feniks, upravo zahvaljujući gospodinu Vučiću, predsedniku i ovoj Vladi. Mi danas imamo direktnih stranih investicija 3,9 milijardi. Mi danas imamo 320.000 ljudi zaposlenih. Setimo se samo 2008. godine, kada je otpušteno 400.000 ljudi. Tada je nezaposlenost bila 26%. To ću govoriti non-stop, jer ljudi treba da znaju kako je bilo nekada, a kako je sada. Znači, danas je nezaposlenost 10,5%, jer smo imali Kovid dve godine. Da nismo, nezaposlenost bi iznosila 7,5%, a evropski prosek je 5%. Tako se radi. U Srbiji se gradi. Sve se gradi. Idemo redom. Gradi se autoput od Pojata do Preljine ili Moravski koridor, brza saobraćajnica od Novog Sada do Rume ili Fruškogorski koridor. Šta to znači? Pa, povezaćemo, što se tiče Moravskog koridora, centralnu Srbiju sa Koridorom 10 i Koridorom 11. Šta to opet znači? Razvitak privrede, razvitak turizma, povezivanje lokalnih samouprava, dovođenje investitora, apsolutni boljitak za Republiku Srbiju. Takođe, i za Fruškogorski koridor. Nikoga nije bilo godinama za infrastrukturu u Vojvodini, u toj prelepoj pokrajini našoj, severnoj. Kad krenete, transportni saobraćaj pored Iriga samo se ljuljaju one kuće, samo što se ne sruše. Toga više neće biti. Znači, povezujemo Novi Sad sa Rumom, povezaće se lokalne samouprave, radićemo na turizmu. Jer, tamo, na Fruškoj gori imamo 22 predivna manastira, tamo je naš mali Hilandar. Napokon Srbija živi, napokon se Srbija razvija. Ono što je mene strašno pogodilo. Da, još jedna rečenica. Pre neki dan je otvorena deonica puta od Preljine do Pakovraće, 11,5 kilometara. Znači, do Požege imamo samo još 20 kilometara, a onda idemo dalje do Boljara. Povezujemo se sa svim republikama. Tako se radi. Gospodin Vučić je potpisao „mali Šengen“, četiri vrste sloboda sa Severnom Makedonijom i sa Albanijom. Šta to znači? Pa, četiri vrste sloboda. Opet ekonomska nezavisnost, moć. Kad su ljudi zadovoljni svojim platama i svojim standardom neće se međusobno sukobljavati, nema ratova. Ljudi, jedna Švajcarska sa svojim kantonima, ja sam pitala kako to da tamo nema nikakvih sukoba? Pa, nema. Imaju dobar standard, ljudi su zadovoljni svojim platama. Tako će biti i u Srbiji. Imamo četiri vrsta sloboda, kapitala, robe, usluga, prepoznavanje kvalifikacija. Ljudi, brzina. Samo na jednom mestu će se vršiti carinjenje robe, neće biti zastoj od 75 sati, neće roba da se pokvari. Tako se radi. Idemo dalje. Renovirane sve škole u Srbiji, renovirane bolnice. Nešto što se nije radilo 50 godina. To ljudi treba da znaju. Evo, pogledajte Beograd. Biće gotova prva faza Kliničkog centra, što je izvanredno. Gradi se „Tiršova 2“. Napravili smo tri Kovid bolnice. Imamo pet vrsta vakcina. Do pre mesec, dva dana četiri, sad pet. Pa mi imamo najviše vakcina u Evropi. Ljudi, ova mala zemljica koja je bila na kolenima do pre samo par godina se izgrađuje, postaje moćna. Zašto? Zato što imamo lidera koji je patriota. Kad čujem nekog kvazi kako sebe naziva elitom, koji kaže da spomenik Stefanu Nemanji koji je rodonačelnik Nemanjić dinastije treba da bude u Marinkovoj bari. Sram da ga bude. Zašto vređa moju Marinkovu baru? Ja sam sa Voždovca. To je jedan od najlepših delova Voždovca. Tamo žive moji prijatelji Romi koji pomažu svima, koji su jedan veseo i dobar narod. Šta je time hteo da kaže? Sram da ga bude. On će da određuje gde će šta da bude. Treba da bude tamo gde jeste rodonačelnik dinastije. Pre neki dan smo čuli objavu u svim medijima da je na našeg predsednika trebalo da se izvrši atentat. Sramota jedna. Zašto? Pa zato što je to hiljaditi put da mu prete. Zato što je moćan, zato što smo mi faktor stabilnosti na Balkanu, zato što imamo najveću privredu, zato što smo sa duga od 78% zaduženja Republike Srbije 2012. godine BDP-a došli na 52%, zato što razbija narko kartele, zato što ganja kriminalce, e zato hoće da nestane taj jak čovek koji je prevazišao granice Srbije. Može da vlada kojom god hoće zemljom. Vrhunski intelektualac, govori jezike, najveći patriota. Hajde kažite mi unazad 50 godina ko se ovoliko zalagao za Srbiju. Njemu je cilj da napravi nešto, a napravio je mnogo toga. Digitalizacija. Ko? Pa SNS, odnosno Vlada. Školstvo, obrazovanje, sve SNS, odnosno gospodin Vučić i Vlada. Brze pruge. Pa napravili smo i revitalizovali 750 kilometara pruga. Moja draga koleginica je putovala osam sati od Priboja do Beograda, danas 5,5 sati. Putovaće i dva sata kad se naprave brze pruge. Evo, brza pruga pre neki dan testiranje. Završiće se brza pruga od Beograda do Novog Sada do marta meseca, pa onda idemo do granice. Takođe radi mađarska strana. Moći ćemo za tri sata da budemo do Budimpešte. Postoji li nešto bolje? Jedna moderna zemlja dobrih ljudi. Mi ovde gradimo mostove, pruge, puteve. Spajamo ljude, ne razdvajamo. Svako ko želi da ovoj zemlji naudi neka se skloni od nas. Mi to nismo zaslužili. Mnogo toga može da se kaže. Pre svega, imamo najveće projekte u ovom delu sveta. To su, evo, izgradnja metroa, zatim „Beograda na vodi“, i o tome je bilo povika, da će da se sruši „Beograd na vodi“. Bože Gospode, ja po nekad pomislim da ti ljudi, hajde, mislim, nije moj vokabular da nekog vređam, ali da ih ima ili sa šifrom ili nisu normalni. Šta da ruše? To su ljudi platili. To su ljudi kupili. To je najlepša promenada u Srbiji, i ne samo u Srbiji, nego na ovom delu svetu. To ne kažem samo ja, nego svi ti koji pljuju i pričaju tako ružne stvari tamo sam ih videla, tamo šetaju, jer je prelepo. Svako od njih mašta da ima tamo stan. Imamo dobre, kvalitetne kadrove, dobro radimo, ne krademo za razliku od njih. Hajde malo da se prisetimo šta su oni radili? Gde nestade 619 miliona evra? Ko ih je uzeo? Pa Đilas. Kako? Malo na mostu, malo kaže njegov, kako beše reče, njegov inženjerski mozak, zahvaljujući mašinskom mozgu zaradi on tolike silne pare. Nije to samo 619 miliona evra, 35 stanova, 65 računa od Crne Gore, Makedonije, pa redom. Kako je to moguće neka mi neko objasni? Znate šta je 619 miliona? Evo, koridor košta 400 miliona. Znači, možemo da napravimo koridor i možemo da napravimo prugu, da završimo jedno 10 pruga. Vrati pare Đilase, vrati pare. Sudiće ti ovaj narod. Ne samo Đilasu, svakom ko je krao, otimao od građana Republike Srbije. O tome kako mi radimo najbolje govore ovi mladi koji su danas u Skupštini koje poštujemo, koje cenimo, koji toliko toga znaju, sami intelektualci. Zovu nas sendvičarima. Ko je ovde sendvičar? Elita, e to je elita, nikada neko od nas nije njima spočitavao da su krezubi, da su nepismeni, da su ovakvi, onakvi. Ova deca ovde što sede imaju fakultete, mastere, doktorate, rade, svi radi i nemaju putera na glavi kao oni. Treba da se zapitaju zašto to rade, ovo je naša zemlja. Zašto su non-stop išli kod stranih ambasadora, zašto? Ovo je samostalna nezavisna zemlja u kojoj se mladi polako, ali sigurno vraćaju. Ono što mi je stalno na pameti je prokreacija. Kažu, za vreme Vučića otišli ljudi u svet. Sram ih bilo, pa otišli su 2008. godine kada je 400 hiljada ljudi otpušteno, što znači milion i 200 hiljada ljudi nije imalo šta da jede. Otpustili su hiljadu sudija, pa smo mi morali da vraćamo njihove dugove. Platili smo preko 40 miliona evra štete tim ljudima. Normalno i treba. Samo zato što nisu bili u funkciji tadašnje vlasti. Prvi je M.M, sudija Majić, valjda ćemo imati još neki koji je rekao za silovanje da je to folklor, koji je pustio Gnjilansku grupu. Ne znam odakle da krenem da pričam. Hoću građanima Republike Srbije taksativno da navedem sve. Mi gradimo vrtiće, mi gradimo škole, a oni su za „Heterlend“ samo za tablu koju su postavili, koja košta milion evra, gde se dede tih milion evra. Sada smo mi završili. Onda, „Pazl grad“, promašena investicija, replika Beograda, sve same gluposti, podzemni kontejneri, seča stabala. To bi trebalo malo da se preispita. Svako od nas ko je krao treba da bude iza rešetaka godinama. Mogla bih da pričam čitav dan o tome šta smo sve uradili, ali ima i drugih kolega. Ono što je meni jako značajno to je stimulans za rađanje, za prokreaciju. To smo već govorili, ali moram da naglasim da smo kupili zgradu koja se renovira i koja će biti klinika za veštačku oplodnju. Do sada je bilo da možete dva, pa onda četiri puta besplatno da idete na oplodnju, a od sada ova Vlada i gospodin Vučić, dok možete da izdržite, jer ovoj zemlji fale deca. Završićemo mi i to, završićemo mnogo što-šta samo da smo živi i zdravi. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem uvaženoj narodnoj poslanici. Reč ima uvaženi narodni poslanik Nenad Filipović, ispred poslaničkog kluba Jedinstvena Srbija. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Uvaženi narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, u svom izlaganju ću se osvrnuti na potvrđivanje Ugovora o zajmu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, a u vezi Projekta izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima, koji je u stvari deo jednog većeg projekta i predstavlja nastavak prve faze realizacije širokopojasnog interneta, koji je ciljao u toj prvoj fazi povezivanje 600 škola i javnih objekata. Tada je ovde u Narodnoj Skupštini izglasan taj ugovor od 18 miliona evra, a danas imamo potvrđivanje ugovora od 100 miliona evra, radi ubrzanja razvoja brzih širokopojasnih mreža širom ruralnih područja, fokusirajući se na škole kao pristupne tačke. Radi se o 1.200 pristupnih tačaka, dakle oko 900 škola i 300 javnih objekata. Znači, kada govorimo o školama, govorimo i o njihovim isturenim odeljenjima. Realizacija ovakvih projekata u suštini nije moguća bez intervencije države, jer ovakvi projekti i nisu komercijalno isplativi i investitorima se ne isplati da ulažu sredstva u takva područja ako ne mogu da ih vrate. Postavlja se jedno realno pitanje, da li je suštinska potreba društva širokopojasni internet u ovakvim ruralnim sredinama i da li su potrebna ova zaduženja koja u suštini nisu mala, 100 miliona evra? Mi u Jedinstvenoj Srbiji smatramo da je ovo dobar potez Vlade, iz više razloga, i mi ćemo kao poslanička grupa Jedinstvene Srbije ovaj projekat i podržati u danu za glasanje i glasaćemo za njega. Koji su to razlozi koji opravdavaju ovakav projekat? Ne bih se osvrtao i ne bih da govorim o razlozima koji su očigledni, već bih želeo da govorim ono što se ne vidi na prvi pogled. Možda se ne vidi na prvi pogled, ali ovaj projekat otvara mnoga područja kojima ćemo se mi kao država u narednim godinama i decenijama baviti i može da pokrene lavinu dobrih stvari. Pre svega, natalitetna politika je ono čime će se ova država baviti u narednim godinama i narednim decenijama i gde će se ulagati velika sredstva, a ovo je jedan deo te celokupne slagalice koja će trebati da dovede do rešenja ovog problema, jer podsetio bih vas da samo ove godine imamo 70.000 manje novorođenih od umrlih. Naime, s obzirom da se radi o ruralnim područjima, to su uglavnom seoska područja gde preovlađuje pretežno starije stanovništvo, sa tendencijom da se i ta sela ugase, a na ovaj način koji sada investiramo, povlačimo prvi potez ka smanjenju migracija stanovništva iz sela ka gradu. Uz pomoć interneta, dakle, u takvim sredinama povratak mladih, a i ostanak onih koji su u tim selima je veoma olakšan. Uvođenje brzog interneta u ruralnim sredinama i osećaj koji taj brzi internet izaziva kod mladih i uopšte kod tog stanovništva može da se poredi čak i sa osećajem koji je izazvala prva elektrifikacija tih istih sela, odnosno kada je zasvetlela prva sijalica. Drugo, ono što je veoma bitno i što mislim da trebamo baciti akcenat, a to je ako znamo da su upravo te ruralne sredine bastioni ekološki zdrave sredine i vidimo tek onda koliki je potencijal da počne i obrnuti proces migracije, tj. da se ljudi vraćaju iz grada u selo, jer ako znamo da je sada era ekologije, mi imamo takve potencijale koje treba iskoristi. Ta ekološka zdrava sredina o kojoj govorim otvara vrata jakom turističkom potencijalu, tj. seoskom ili ruralnom turizmu, gde mogu da prosperiraju i starosedeoci, a i otvaraju se vrata povratka mnogima koji su napustili ta sela. Na taj način se ojačava i porodica i tradicionalne vrednosti. Zato nam je potrebna infrastruktura, ali ne samo infrastruktura širokopojasnog interneta, već i putna infrastruktura. Zato i lokalne samouprave treba da iskoriste ove potencijale o kojima sam govorio za unapređenje svoje sredine, a ako nisu u mogućnosti, mora i sama država da uskoči sa određenom finansijskom podrškom. Ako znamo da sa dobrom putnom infrastrukturom iz ruralne sredine do centra grada možemo stići za petnaestak minuta, ako znamo da su ova područja zdrave životne sredine, ako znamo da imamo potencijal razvoja seoskog turizma i ako imamo brzi internet, ne postoji nijedan razlog da se takva mesta ne ožive i revitalizuju. Na jugu Srbije Jablanički i Pčinjski okrug obiluju ovakvim sredinama i to je za nas lepa vest. Naravno da očekujemo pomoć države što se tiče putne infrastrukture do tih ruralnih područja, s obzirom da mi, na primer, u Leskovcu imamo 144 naseljena mesta i složićete se da su to velika sredstva za lokalnu samoupravu, ali zato je tu država koja može da reši ovakve probleme. Na kraju bih rekao još jednu rečenicu, to je ono što sam govorio stalno, kada smo kod putne infrastrukture, put Leskovac-Vučje, ja sam pohvalio početak izvođenja radova, ali moram da kažem da su ljudi malo nezadovoljni jer su ti radovi zaustavljeni, pa očekujem da oni koji treba da čuju – čuju i da ti radovi nastave tako, da ove godine imamo i završetak tog puta. U svakom slučaju, poslanička grupa Jedinstvene Srbije glasaće za ove ugovore i ove tačke dnevnog reda koje su danas na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom narodnom poslaniku Filipoviću. Reč ima prof. dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Svi predlozi zakona koji idu u korist građana Republike Srbije zaslužuju ne samo podršku, nego i poštovanje svih narodnih poslanika, jer su ovo predlozi zakona koji omogućavaju da se dodatno investira u boljitak života posebno onih građana koji su u sredinama udaljenim od centralnih delova države. Ohrabruju ovi zakoni iz razloga što očekujemo da će se iz ovih fondova, iz ovih zajmova izdvojiti značajna sredstva za ona područja koja su decenijama ranije bila zapostavljana i koja tek ovih poslednjih godina, naročito u ovim partnerskim odnosima Stranke pravde i pomirenja i Srpske napredne stranke dobijaju na značaju, a to je skoro bilo implementirano i onim susretima u Sjenici, Novom Pazaru, pa i Priboju, gde je jako puno obećano građanima i gde je predsednik Aleksandar Vučić dao investicija za taj kraj više nego što je možda u prethodnih pet ili šest decenija ulagano uopšte u tu sredinu. Naravno, proces izgradnje svega onoga što je obećano će potrajati, ali svakim danom se radi intenzivno. Ono što je najvažnije jeste ta putna infrastruktura, posebno auto-put koji će otvoriti taj prostor za sve one strane investitore koji će nam umnogome doprineti da očuvamo stanovništvo na tom kraju, jer u protivnom, ukoliko se ne uradi nešto da se sačuva sve ono što je još ostalo od stanovništva, ukoliko se dodatno ne uloži od strane države, bojim se da će taj kraj za nekih deceniju ili dve ostati pust, kao što su nam puste mnoge planine, mnoga brdsko-planinska područja, jer prosto nedostatak infrastrukturnih projekata i nedovoljan kvalitet svake vrste života doprineo je tome da ljudi prosto idući za lagodnijim životom odlaze u druge krajeve. Zato je vrlo važno da se sve ovo dešava, vrlo je važan i taj brzi internet koji će doći i u ta brdsko-planinska područja i vrlo je važna svaka investicija koja otvara taj prostor, koja omogućava ljudima sa tog prostora da jednostavno vide sebe i budućnost svojih porodica u tim krajevima koji su beskrajno, a ponekad i nestvarno lepi, ali su isto tako surovi, kao što su surovi u ovim zimskim trenucima na Pešterskoj visoravni, gde nije lako opstati pod ovim minusima, po svemu onome što podrazumeva surova pešterska zima. Naravno, ohrabruje sve ono što je obećano. Ohrabruju ovi počeci rešavanja svih tih važnih projekata i ohrabruje to da ćemo u vrlo brzim vremenskim intervalima početi da uživamo u prvim rezultatima svih ovih projekata. Međutim, to sve što je rečeno, to sve što je već krenulo da se radi je tek osnovica da se vratimo na površinu, da se sve ono što je šest ili sedam decenija prepušteno da se uradi nadoknadi, kako bismo mogli i kako bismo uspeli da taj kraj dovedemo na nivo republičkog proseka. Ovde želim istaći da je suština svega toga da sve ovo stvara preduslove za dolazak stranih investitora, za zapošljavanje ljudi u tim sredinama, na tim prostorima i to je ono na čemu svi zajedno trebamo u budućnosti mnogo više, mnogo konkretnije i direktnije raditi i istrajavati. Naravno, pored tih stranih investitora vrlo nam je važan i ovaj aspekt zaštite ekoloških sredina iz razloga što smo mi ovde jako puno govorili o mnogim projektima iz te oblasti, nešto od toga je urađeno kao što je sređivanje deponija u Prijepolju, ali mnogo toga još je preostalo da se uradi kako bi jednostavno celi prostor taj iz koga ja dolazim, iz koga mi kao poslanici dolazimo, bio sa zdravim vazduhom za sve građane jer je danas Novi Pazar kao grad Republike Srbije, najzagađeniji, ne samo u ovoj državi već i na Balkanu, verovatno jedan od najzagađenijih u Evropi. O tome govore i ona prethodna istraživanja. To smo mnogo puta ovde spominjali u parlamentu, tražili smo od ministarstva, od ministarke da pokrenu procese da se to zaustavi jer imaju indikatore koji su najveći zagađivači, ja sam kao narodni poslanik dobio odgovor da, recimo ta Peletara koja je najznačajniji zagađivač vazduha, ne radi po propisima, da nema dozvole za rad, ali uporno iz dana u dan radi, pogoni su uključeni, a građani Novog Pazara sve više udišu nezdrav vazduh, nekvalitetan vazduh pa je to što je nezdravo ušlo i u zemlju i u vodu i prosto, mi smo ovih dana pored pandemije korone, izloženi jednoj vrsti ekološke pretnje, ekološke katastrofe, koja se može dogoditi ukoliko se nešto ne poduzme, da se spreči i da se jednostavno spreči dalje zagađivanje i da se izleči sve ono što je učinjeno štete, a na uštrb građana, njihovog prava, da udišu zdrav i kvalitetan vazduh tamo gde žive njihove porodice i gde pokušavaju da ostvare sve ono što jeste normalan život u jednoj državi. Hvala.
Zahvaljujem profesore Fehratović. Reč ima narodna poslanica iz poslaničkog kluba SPS dr Nina Pavićević, izvolite.
Zahvaljujem potpredsedniče, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici. Danas na dnevnom redu imamo više važnih sporazuma, od kojih bih se osvrnula na dva koja su u uskoj vezi a odnose se na upravljanje čvrstim otpadom i sporazum koji se odnosi na program za otpornost na klimatske promene i navodnjavanje u Srbiji. Kada govorimo o sporazumima o realizaciji projekta čvrstog otpada, jedan je naša Vlada zaključila sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, a drugi sa Francuskom agencijom za razvoj. Ukupna vrednost projekta je 150 miliona evra koji je raspodeljen na ravne časti kofinansijera. U svojim dosadašnjim izlaganjima više puta sam ukazala na značaj klimatskih promena i ekologije. Za prošli vek i savremeno doba karakteristične su ljudske aktivnosti koje su dovele s jedne strane do tehnološkog i ekonomskog progresa, ali sa druge strane degradiciji životne sredine, u meri da je zdrav vazduh postao privilegija. Ovaj problem je globalnih razmera i zahteva reakciju i saradnju svih država na svetskom nivou, ali i rešavanja svakog pojedinačnog lokalnog problema. Veoma je važna ekološka osvešćenost svakog pojedinca, kako čovečanstvo ne bi bilo osuđeno na nestanak i u skladu sa tim mislimo globalno delujmo lokalno. Dugogodišnji strateški cilj Republike Srbije je i jeste članstvo u EU i veoma nam je važno da napredujemo na tom putu. Ono što je danas značajno za sve nas jeste da smo krajem prošle godine otvorili „Klaster 4“ zelena agenda i održiva povezanost koja obuhvata četiri poglavlja između ostalog i Poglavlje 27, a to je životna sredina i klimatske promene. Ovim se Srbiji otvara put da unapredi stanje životne sredine kroz veća ulaganja u zelene projekte. Upravljanje otpadom, što je i naša tema danas predstavlja sprovođenje propisanih mera za postupanje sa otpadom u okviru sakupljanja transporta skladištenja, tretmana, odlaganja otpada uključujući i nadzor nad tim aktivnostima kao i brigu o postrojenjima nakon njihovog zatvaranja. Veoma je važno uspostaviti integralni sistem upravljanja otpadom koji podrazumeva dalji niz aktivnosti poput prevencije na stanje otpada, smanjenje količine istog, njegov tretman, transport, kao i monitoring. U našoj zemlji donedavno nije se pridavao veći značaj pitanjima sakupljanja odlaganja, a posebno preradi otpada. Izvestan pomak na ovom planu se ostvaruje se u poslednjih par godina. Danas se još uvek ne može sa sigurnošću govoriti o strukturi i količini i pored velike količine prerađenog otpada smatra se da čak polovina ostaje u našim dvorištima, pored puteva, u koritima naših reka što je složićete se zabrinjavajuće. Posmatrano u celini reciklaža otpada u našoj zemlji je nedovoljna a to je jedna od problema koji svakako moramo rešiti u bliskoj budućnosti, sa ekonomskog aspekta to je šansa da se u našoj privredi formira jedna posebna privredna grana koja će otvoriti prostor za nova zaposlenja, uvećanja profita i opšteg blagostanja. Imajući u vidu da su troškovi realizacije ovakvih programa veoma visoki kao i da zahtevaju efikasan i efektivan sistem upravljanja otpadom, značiće nam podrška iskustvo naših partnera, pre svega Evropske banke za obnovu i razvoj kao i Francuske agencije za razvoj. Ovaj projekat ima za cilj da obezbedi savremene sisteme za upravljanje otpadom, da doprinese višem nivou komunalnih usluga i odgovori na ekološki izazove i situacije u Sektoru čvrstog otpada širom naše zemlje. Projekat se sastoji iz dva dela. U okviru prvog, predviđena je izgradnja regionalnih centara za upravljanje otpadom u Kaleniću, Somboru i Novoj Varoši, u okviru drugog dela predviđena je izgradnja još četiri regionalna centra ovog puta u Pirotu, Požarevcu, Inđiji i Sremskoj Mitrovici. Ovim centrima gravitiraće više od 50 gradova i opština u našoj zemlji. Srbija je posvećena rešavanju pitanja upravljanja otpadom i zelenoj agendi, a otvaranje Poglavlja 27 je dodatni podsticaj u tom pravcu. Iskoristila bih priliku da pohvalim grad Kruševac u kojem je rešeno jedno veliko ekološko pitanje gde je otvoreno najsavremenije postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda. Ovo je jedna od najmodernijih postrojenja ne u Srbiji već i šire kojim je u potpunosti rešen problem prikupljanja i prečišćavanja otpadnih voda. U okviru ove deponije biće objedinjeno i prikupljanje i sav tretman komunalnog otpada za šest lokalnih samouprava Rasinskog i Topličkog okruga. Kada govorimo o Sporazumu sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj i konkretno programu za otpornost na klimatske promene i navodnjavanje u Srbiji, važno je reći da je Srbija zemlja u kojoj je poljoprivreda izuzetno važna delatnost sa značajnim učešćem o ukupnom BDP sa ukupno 6%. Klimatske promene, sušni periodi, kao i ostale nepogode odražavaju se negativno na poljoprivredne prinose. Vode je sve manje, pa i u ovom segmentu jedan od ključnih mehanizama za adaptaciju na novonastale okolnosti i klimatske promene, izgradnja infrastrukture za navodnjavanje. Više od 50% obradive površine je podložno opasnostima od poplava. Daljim radom i unapređivanjem sistema, stvoriće se nove mogućnosti ekonomska dobit i povećanje prinosa od useva. Korišćenje vodenih resursa za navodnjavanje poljoprivrednih površina i od nemerljivog značaja ne samo za poljoprivredu već i za nacionalnu ekonomiju uopšte. Posebno danas kada količina padavina i njihovih vremenski raspored postoji sve više ograničavajući faktor za organizovanje poljoprivredne proizvodnje. Navedeni projekat između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj predstavlja drugu fazu programa za otpornost na klimatske promene i navodnjavanje u Srbiji i odnosi se na izgradnju osnovne infrastrukture za navodnjavanje u Rumi i Sremskoj Mitrovici, u ukupnom iznosu od 15 miliona evra. Mogućnost za razvoj sistema navodnjavanja u Srbiji su velike, ali razvoj je u velikoj meri i zavisi od raspoloživih finansijskih sredstava. Iz tog razloga veoma je važno potvrđivanje ovih sporazuma, jer ekološki biti čist biće imperativ u periodu koji je pred nama. Iz toga će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati sve predloge koji su na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem doktorki Pavićević. Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić narodna poslanica. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre danas su pred nama predlozi zakona koji se tiču u najvećem delu na zajmove u vezi izgradnje infrastrukturnih projekata koji su od velike i nemerljive važnosti, kako za Republiku Srbiju, tako i za njene građane, jer su infrastrukturni projekti direktno povezani sa boljim kvalitetom života svakog građanina Republike Srbije i boljim životnim standardom svakog čoveka u Republici Srbiji. Ono što moram da istaknem to je da danas u Republici Srbiji ima preko 65.000 gradilišta. Srbija je jedno veliko gradilište gde se radi, ne samo u Beogradu, nego i širom Srbije. Gotovo da ne postoji mesto i opština u kojoj, od kada je Srpska napredna stranka preuzela odgovornost za vršenje vlasti nije izgrađen neki od objekata koji je u opštem interesu građana te lokalne samouprave. Moram da napomenem da do 2012. godine u vreme vršenja vlasti pljačkaša narodnih para, tajkuna Dragana Đilasa u Srbiji kompletno je bilo samo 1.500 gradilišta. Pa, poštovani građani, napravite razliku između 1.500 gradilišta i 65.000 gradilišta, koliko danas u Srbiji ima. Naravno, moram da istaknem da do 2012. godine žuto tajkunsko preduzeće na čelu sa Draganom Đilasom, Vukom Jeremićem, Borisom Tadićem je opljačkalo Srbiju i građane Srbije za 100 milijardi evra. Sve ono što su generacije stvarale i trebalo da ostave svojoj deci žuta tajkunska vlast za 12 godina je uništila. I ne samo uništila, u njihovo vreme sprovedene su pljačkaške privatizacije. U to vreme radnici su se zatvarali u svoje fabrike, štrajkovali glađu, ali bilo je i onih radnika koji su odsecali delove tela da bi pokazali jednu potpunu nemoć pred onim što im se pred očima dešava, a to je da su njihove fabrike davane u bescenje, a oni izlazili na ulicu. Više od 400.000 radnika do 2012. godine u vreme vršenja vlasti Dragana Đilasa, onog koji bi danas hteo da se vrati na vlast, ali ne radi građana Srbije, nego isključivo radi svog ličnog interesa, prilaska budžetu i stavljanja tog budžeta u svoje lične džepove. U to vreme 400.000 ljudi ostalo je bez posla, ali to nije samo 400.000 ljudi, to je uglavnom puta četiri, jer su svi ti ljudi imali svoje porodice. Takođe, moram da napomenem da je žuti tajkun i pljačkaš narodnih para, Dragan Đilas koji bi danas hteo da se vrati na vlast ostavio dug u beogradskom budžetu od milijardu i 200 miliona evra. Takođe, moram da napomenem da, sem što je apsolutno bio neosetljiv na potrebe građana, posebno je bio neosetljiv na one najosetljivije i najranjivije kategorije stanovništva, a to su bile i trudnice i porodilje kojima je ostavio dug od 400 miliona, to su bili korisnici socijalne zaštite kojima je ostavio dug od 120 miliona, to su bili roditelji dece koji su decu upisivali u vrtiće, a on tu cenu naplaćivao po duplo većem iznosu, naravno roditelji su to tužili, i država, grad Beograd je to morao da vrati, ali Đilasa to savršeno ne zanima, jer on to nije vraćao iz sopstvenog džepa. Dragan Đilas, čovek koji bi danas da se preko Ponoša, da se preko Jankovića, preko Marinike Tepić vrati na vlast je uništitelj i rušitelj, i mrzitelj ove zemlje i ovog naroda. Jedino prema čemu gaji simpatije i empatiju, to je prema sopstvenom džepu, jer se obogatio za 617 miliona evra i to u vreme vršenja vlasti. Sada ću da pređem na ove infrastrukturne projekte, na politiku Aleksandra Vučića, na politiku napretka, na politiku razvoja, na politiku povezivanja svake opštine i grada u Republici Srbiji, na politiku novih radnih mesta, na politiku novih kolevki i politiku života u Republici Srbiji. Infrastrukturni projekti koji se odnose i na Moravski i na Fruškogorski koridor su od nemerljivog značaja za sve stanovnike koji žive na ovom putu iz razloga što će novim auto-putem doći investitori, što će biti otvorena nova radna mesta, što će ljudi ostajati u svojim mestima i neće imati potrebe da idu nigde dalje. Moravski koridor u dužini 112 kilometara je najmoderniji auto-put i najširi auto-put. On je za dva metra duži od svih drugih auto-puteva, širina mu je 30 metara. On je potpuno digitalizovan. Na toj relaciji od Pojata do Preljine živi pola miliona ljudi, ali se nalazi i 20.000 privrednih subjekata kojima i te kako znači ovaj auto-put. Ono što građani Republike Srbije treba da znaju, to je da ljudi u Čačku, Kraljevu, Vrnjačkoj Banji, u Trsteniku, Kruševcu, Stalaću, Ćićevcu, neće više morati da gledaju nebo kada poseju svoje useve na njivama iz razloga što će biti urađena obaloutvrda od 68 kilometara, što će svakako značiti i nemogućnost plavljenja njiva i nemogućnost plavljenja useva koje seljaci na ovoj lokaciji, na ovom delu auto-puta posade. Takođe, želim da kažem da sem Moravskog koridora koji se nalazi u srcu Srbije povezuje tri okruga i nalazi se na tri Morave, Južnoj, Zapadnoj i Velikoj. On je, u stvari spona između Koridora 10 i Koridora 11, a to je od nemerljivog značaja, kako za putnike, tako i za privrednike koji posluju, i što se tiče brzine poslovanja, ali i za građane što se tiče bezbednosti i sigurnosti. Takođe, moram da istaknem da je od nemerljivog značaja i auto-put "Miloš Veliki", od nemerljivog značaja otvaranje 11,5 kilometara auto-puta Preljina - Pakovraće, koji i te kako znači za sve nas koji dolazimo iz tog dela Srbije, to znači i za građane Čačka, zato što će to značiti rasterećenja saobraćaja, ali naravno, još 11 kilometara ovog puta brže stizanje do Požege, do Užica, do Prijepolja, do Priboja, do Nove Varoši. Moram da istaknem da opština iz koje ja dolazim, Priboj, i uopšte, taj kraj Prijepolje, Nova Varoš, Sjenice, opštine u kojima žuti tajkuni i oni koji se predstavljaju kao kvazi elita, gotovo da nikada nisu došli, odnosno kad bi dolazili, uglavnom bi dolazili pred izbore, prosipali neku prašinu i laž, jer laž je osnov politike žutog tajkunskog preduzeća, od toga nije bilo ništa. Jedini koji je u ova mesta dolazi i obilazio više puta, koji je slušao građane i slušao njihove potrebe jeste upravo Aleksandar Vučić. Prilikom posete Novoj Varoši posetio je i novootvorenu Osnovnu školu „Živko Ljujić“. To je jedna od najmodernijih škola u Srbiji. To je škola sa novim kabinetima, to je škola koji ima novi bazen, to je škola koja u svakom slučaju po svojoj modernosti može da se pohvali sa mnogim školama koje se nalaze u mnogo većim gradovima. Takođe, želim da kažem da je prilikom obilaska predsednik Aleksandar Vučić odlazio u sela da čuje seljake, da čuje običnog građanina, da čuje šta su njihovi problemi i da nađe rešenja za te probleme. Sve što je obećao to je i ostvario. Do 2012. godine, između ostalog, to su i oni koji bi danas da se vrate na vlast, oni ništa od obećanog nisu ispunjavali. Na žalost građana, oni su sve lagali, ali građani su to prepoznali i 2012. godine poslali su ih u istoriju. Ja mislim da građani dobro znaju da ne postoji veća katastrofa koja je zadesila Republiku Srbiju od katastrofe vladavine žutog tajkunskog preduzeća Dragana Đilasa, Marinike Tepić, Jeremića, Stefanovića, Borisa Tadića i smatram da građani Srbije dobro znaju na čijoj je strani i rad i odgovornost, da je politika Aleksandra Vučića da je Srbija na prvom mestu, da je politika Aleksandra Vučića otvaranje novih fabrika, otvaranje novih radnih mesta, da je politika Aleksandra Vučića da ljudi budu zaposleni i da žive od svog rada, da je politika Aleksandra Vučića da svaka opština ima optimalne uslove za razvoj i optimalne uslove za zapošljavanje kako ljudi iz tih ranije manje razvijenih opština ne bi odlazili u veća mesta. U vreme Dragana Đilasa Priboj, Prijepolje, Nova Varaš i Sjenica, nazivane su dolinama gladi i to jesu bile doline gladi. Ponovo kada bi nekim slučajem, što naravno nije ni moguće, Dragan Đilas, mrzitelj i rušitelj Srbije, vratio se na vlast, to bi ponovo bile doline gladi, ali mislim da bi čitava Srbija bila, u stvari, jedna izgladnela i opustošena zemlja, a Dragan Đilas još bogatiji, bogatiji da može da kupi još neki fudbalski klub. Takođe, želim da istaknem da je predsednik Republike Aleksandar Vučić dolazio i u Sjenicu i tamo razgovarao sa tim gorštacima, sa tim građanima, jedan od retkih državnika koji je u taj kraj dolazio. Verovatno su se Dragan Đilas i Boris Tadić bojali velikih i niskih temperatura koje su karakteristične za taj kraj. Moram da istaknem da se zahvaljujući politici Aleksandra Vučića u Sjenici gradi najmodernija osnovna škola koja će državu koštati 10,5 miliona evra. To je škola za 21. vek. Takođe, moram da istaknem da će i Sjenica i Priboj i Prijepolje i Nova Varoš biti priključeni na gasovod, na najjeftinije, naravno, i najčistije gorivo. Ono što je urađeno u oblasti ekologije upravo u ovoj oblasti Priboj, Prijepolje, Nova Varoš jeste to. Dvadeset godina su gledali smetlište u „Stanjevini“. To je bila ekološka bomba. „Stanjevine“ se inače nalaze kod Prijepolja na magistralnom putu ka južnom Jadranu, na magistralnom putu koji vodi ka manastiru Mileševa u kojoj se nalazi freska Belog anđela. Dvadeset godina žuti tajkuni u vreme vršenja vlasti u to su gledali i ništa nisu uradili. Ova vlast i ova Vlada je učinila sve, odnosno tu deponiju je sanirala. Posađeno je zelenilo, urađena je obala utvrda prema Limu i, naravno, radi se i dalje. Ovim predlozima zakona odobravaju se i sredstva za reciklažni centar koji će biti u Banjici, opština Nova Varoš i koji će pokrivati četiri opštine – Priboj, Prijepolje, Novu Varoš i Sjenicu, a tu je i regionalna deponija „Duboko“ u Užicu u koju država takođe ulaže sredstva kako bi se ona proširila i obnovila. Ja mislim da građani Srbije 3. aprila nemaju dilemu. Građani Srbije 3. aprila treba da glasaju za politiku rada, reda, odgovornosti i napretka, a to je politika Aleksandra Vučića i Srpske napredne stranke. Ta politika nema alternativu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Nastavljamo sa radom u 15 časova i pet minuta. Zahvaljujem.
Nastavljamo sa radom. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Srbislav Filipović.
Hvala, uvaženi gospodine Orliću. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani koji pratite televizijski prenos iz Narodne skupštine, evo dolaze još jedni izbori i često su u Srbiji izbori sudbinski. Nažalost, nemamo taj normalni izborni politički ciklus da pregovaramo, razgovaramo o programima, o idejama, da razgovaramo o viziji Srbije, da možda i mi prihvatimo neku kritiku od strane opozicije, da možda mi pogledamo, da vidimo gde nešto nije bilo dobro, da to popravljamo, jer svaka kritika, kao i u životu, dobronamerna kritika, pozitivnog i dobronamernog čoveka menja na bolje. Nažalost, mi u Srbiji to nemamo i utoliko je posao koji obavlja i Aleksandar Vučić i Vlada Srbije i koji rade narodni poslanici ovde i svi funkcioneri vladajuće većine teži, jer sa druge strane nema onih koji su dobronamerni, nema onih koji su spremni da podrže dobru stvar i da kritikuju možda nešto što nije dobro ili zato što misle da može bolje ili imaju ideju da može bolje, već sa druge strane imamo protivnika, rekao bih, ne političkog protivnika, nego pravog neprijatelja i protivnika koji želi da sruši ovu zemlju, koji želi da sruši Srbiju u pravom smislu te reči, koji želi da ponovo jaše na grbači građana Srbije, koji želi ponovo da stavi svoje ruke, prljave ruke, u džepove građana, koji je osetio da je kasa državna puna, da ima novca. E, sad, bi ti isti da se vrate i da ponovo jašu na svemu onome što je Srbija i srpski narod uradio u prethodnih desetak godina. Sve naporne i sve teške reforme koje su sprovedene, svi putevi koji su izgrađeni, svih preko 300 fabrika, svih ovih stotine hiljada novih radnih mesta koje su otvoreni u prethodnoj deceniji, neko hoće da vrati nazad na ono stanje kakvo je bilo do 2012. godine. Često i u Beogradu čujemo da ukoliko oni, a ja kažem ne daj Bože, dođu na vlast ponovo u gradu Beogradu da će sve vratiti na ono kako je bilo do odlaska Dragana Đilasa sa mesta gradonačelnika, odnosno kradonačelnika Beograda. On nikada nije bio gradonačelnik, gradonačelnik brine o svom gradu, brine o potrebama građana. On je bio kradonačelnik zato što je samo krao, otimao i pljačkao građane Beograda, pa i od onih iz kruga dvojke koji se pozivaju na to da jedva čekaju da se on vrati sa nekakvim, kako oni kažu ekipama, oni nemaju stručnjake nego imaju ekipe, imaju timove za pljačku i za otimačinu, timove koji će ponovo da dođu i da ruše u Beogradu, da uništavaju, da razgrađuju ono što je izgrađeno i sagrađeno u prethodnim godinama. Građani Srbije, nije to bilo lako izgraditi. Trebalo je stisnuti se, imati petlju, sprovesti teške reforme, bolne, one koje nisu popularne, one koje se ne dopadaju ljudima u tom momentu dok ih sprovodite, ali zato se rezultat građanima uvek dopadne, jer to znači više novca za njih, to znači bolje zdravstvo, bolje školstvo, to znači bezbedniju zemlju, sigurniju budućnost za svakog čoveka koji u njoj živi. To je rezultat reformi koje je sproveo Aleksandar Vučić, hrabar državnik u Srbiji, rekao bih možda najbolji i najveći državnik koga Srbija ima u njenoj modernoj istoriji. Najveći je zato što je imao hrabrost da se jedini u prethodnih 30 godina istinski suprotstavi mafiji i kriminalu i kada to uradite, kada iz sve snage objavite rat kriminalcima postanete meta, i to ne samo meta tajkuna, ne meta plaćenih tabloida, portala i svih ostalih koji jedva dočekaju da ospu paljbu po državniku kakav je Vučić, već postanete zaista meta prave mafije, one koja živi za to da vam skine glavu. Šta bi za Srbiju to značilo ne treba ni da govorim? Za Srbiju to da Aleksandar Vučića nema na mestu predsednika Republike bi značilo povratak u najgore vreme ove države. U vreme kada Srbija možda čak država više nije ni bila, kada je Srbija samo ispunjavala ono što joj se na tacni isporuči da mora da sprovede, kada je Srbija ispunjavala i radila za tuđe interese ne za svoje, kada je Srbija radeći za tuđi interes zapravo radila za interese nekih drugih naroda, drugih država. Danas toga više u Srbiji nema. Danas imamo predsednika Republike koji ne ispunjava zahteve, ne ispunjava direktive koje bi neko voleo i želeo, već koji ispunjava želje svog naroda, a pre svega tu želju da se u ovoj zemlji živi bolje i to se vidi i kroz standard, to se vidi i kroz rast koji smo ostvarili, samo u prethodnoj godini 7,5%. U ovoj godini očekujemo i 4,5%. Ja verujem i više od 4,5%. To se vidi i kroz tih 300 fabrika koje sam pomenuo, kroz stotine kilometara autoputeva, kroz 10 autoputeva i druge brze saobraćajnice koje radimo, ukupno 12. To se vidi i kroz to da nekada nismo imali železnicu, pa su oni rekli da sam ja lud i blesav, jer sam rekao da železnicu nismo u to vreme imali. Ja ne znam da li železnica kada vam voz ide 30 na sat, kada kasni nekoliko sati? Da li je to železnica kada imate u modernom svetu vozove koji idu 200-300 na sat? To sigurno nije bila železnica. Imali su oni vremena da brinu i o železničkoj stanici, da brinu i o vozovima, ali su njihovi vozovi prošli i otišli i nikada se više vratiti neće, zato što taj vozni red građani Srbije uređuju. Sada kada se pitaju građani Srbije i kada se pita najveći među nama i kada se pita Aleksandar Vučić, mafija neće biti više na vlasti u Srbiji, ni oni koji navijaju za mafiju, ni oni koji pomažu mafiju, ni oni koji sa njima imaju zajedničke poslove i dilove. Neće uspeti ni da sklone predsednika Srbije, Aleksandra Vučića, neće uspeti da sruše Srbiju, neće uspeti da je vrate u najmračnije doba koje pamtimo u Srbiji od 2000. godine do 2012. godine kada su se razni smenjivali, ali u suštini jedna te ista žuta priča je vladala 12 godina. Neće moći sad ni da nas zavaraju, ja ne znam koga bi mogli iole normalnog u Srbiji da prevare sa pričom kad Đilas izađe i kandiduje nekoga i kaže ko tu može da dobije na izborima, ko ima najmanje negativnih poena. Kad ti predlažeš, taj ima ubedljivo najgore poene, svaki koga ti predložiš. Onaj iza koga ti stojiš, kao najveća lopuža u ovoj zemlji, sa 619 miliona ukradenih, sigurna ta osoba nema nikakvog morala i časti u sebi ako je dozvolila da najveći lopov u Srbiji predlaže za bilo kakvu funkciju. Nema ni morala ni časti u sebi ni ona osoba koja je pristala da je Marinika Tepić, koja smatra da je srpski narod genocidni narod, onaj ko pristane da bude na toj listi, taj nema ni morala ni časti i taj sigurno nije pošten i taj sigurno nema dobre namere, pa se prevario da slučajno bude na tim listama i bude kandidat te i takve koalicije koja Srbiju želi da označi kao genocidnu državu. To znate šta bi za Srbiju značilo. To bi bio kraj za ovu zemlju. Bilo bi obesmišljeno dalje bilo kakvo bavljenje politikom u Srbiji kada biste imali vlast koja bi rekla – da, Srbi su počinili genocid, država Srbija je u tome učestvovala. To bi bio kraj za sve nas. Nikakve budućnosti ni za koga u ovoj zemlji ne bi bilo. Njima to nije ni bitno. Oni sve gledaju kratkoročno, pa su zato oročili sebe na šest meseci. Eto, imaćemo rok šest meseci, građani Srbije, da vam pokažemo šta umemo. Videli smo za 12 godina. Sada bi sa toliko iskustva koje imaju, pljačkaškog iskustva, za šest meseci još više, brže i jače opljačkali ovu zemlju. To je ono što građani Srbije 3. aprila nikako ne smeju da dozvole da se desi. Takođe, vidite i njihove namere prema državi u kojoj žive i prema narodu, kada najavljuju krvave sukobe, kada najavljuju ponovo paljenje Beograda, kada najavljuju ponovo da će da ruše, da uništavaju. Oni to najavljuju za 3. april, nakon zatvaranja biračkih mesta. Oni unapred kažu – mi smo pobedili na izborima. Oni žele haos na ulicama zato što znaju da na izborima ne mogu da dobiju glasove građana Srbije. To je potpuno jasno. Šta će vam agresija? Čemu bilo kakva najava bilo kakvih sukoba, bilo kakve pretnje, ako imate iole šanse da pobedite na izborima? I ko može da pobedi na izborima kada ima kandidate kakve oni imaju? Pogledajte ovog nesrećnog Ponoša. On je nesrećan za građane Srbije, a za sebe je veoma srećan, jer čuli smo kakve je sve nekretnine stekao i na Vračaru i ko zna šta će mu još sve otkriti u narednom periodu o tome šta je sve i kako steka, jer sigurno nije Vojska uništavana besplatno. Sve je to imalo cenu. Sigurno nije onaj koji je imao hrvatsku putovnicu i vodio srpsku Vojsku, nije slučajno uništavao tu Vojsku. Nije to radio iz ljubavi, nego iz ljubavi prema novcu. S druge strane, imate kandidata za gradonačelnika Beograda koji sam kaže – ja nemam pojma kako treba da se vodi grad, ali znam da ću da postavim stručne ljude koji će ovaj grad da vaskrsnu. Kako ako o nečemu nemaš pojma da vodiš, znaš da izabereš stručne ljude koji će to da vode? Zna se ko će njemu da izabere i ko bi njemu izabrao. Oni već kažu i govore – mi ćemo da predložimo nesrećnom pijanom Jankoviću ekipu koja će da vodi, a on će da kaže šta misli. On više čovek nije u situaciji da kaže šta misli objektivno iz mnogo razloga, jer neko ko kaže – moram da se konsultujem sa lekarom da li ću da se prihvatim neke kandidature. Sam je rekao nije stručan, zdravstveno nije u stanju. Mnogo ima razloga koji govore, a moralu i da ne pričamo. Ako dozvoliš da Đilas i Marinika budu tvoji mentori, onda si duplo nesrećan. Kada imate Mariniku Tepić kojoj se priviđaju kokoške, dileri u Moroviću i sve ostalo, koja Srbiju hoće da proglasi genocidnom, rekao sam, to je nosilac parlamentarne liste. Zamislite Skupštinu u kojoj imate osobu koja je šef, kandidat za premijera ili uopšte da se takva opština i u Skupštini nađe da bude šef bilo kakve poslaničke grupe u parlamentu Republike Srbije, koja smatra da je ova država genocidna. Da li bi se to i u jednom parlamentu Evrope desilo da takva lista može cenzus da pređe? Postoje ekstremisti svuda. Nisam ja naivan da nema ekstremista u Evropi ili na svetu koji imaju razne sumanute ideje. Sa sumanutim idejama ne možete da dobijete dovoljan broj glasova da se nađete u tako visokom domu kao što je Narodna skupština. To je ono, ja se nadam da će sve ono što oni čine, sve ono što oni rade da se svede na nivo njihove prljave mašte, da maštom neće uspeti da urade ono što hoće, to je da sruše Srbiju, a neće zato što građani Srbije stoje i iza Aleksandra Vučića i iza politike koju on vodi i koji će znati da sačuvaju i svog predsednika i svoju državu. Živela Srbija!
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što reče moj uvaženi kolega, Srbislav Filipović, ova sednica je neposredno pred raspisivanje vanrednih parlamentarnih izbora, redovnih predsedničkih izbora, beogradskih izbora. Juče smo imali jedan zakon kojim su vladajuće stranke sebe bukvalno razvlastile u izbornom procesu. Danas imamo u raspravi određene zakone koji su vezani za investicije i izvore finansiranja tih investicija. Naravno, kao i pred svake izbore, mnoge teme se otvaraju. Mnoge teme su odjednom postale bitne i bivši režim na svaki mogući način pokušava da ili uveliča svoje rezultate dok je bio na vlasti ili da umanji rezultate sadašnje vlasti, rezultate koje ima SNS i predsednik Republike Srbije, predsednik SNS, Aleksandar Vučić. To je sve legitimno, ali ja mogu da kažem da je zaista vrhunski bezobrazluk ono što se radi. Retko u svojoj političkoj karijeri sam video takve bezobzirne neistine koje su iznošene i kada su u pitanju rezultati koje Republika Srbija ima nekoliko godina unazad. Naravno, danas raspravljamo opet o putnoj infrastrukturi, o finansiranju koridora po Srbiji. Deset i više auto-puteva se pravi u ovom trenutku i uvek će da se postavi pitanje, odnosno bivši režim postavlja pitanje – a šta će nama putevi? Tamo gde nema puteva, nema ni života. Nema ni razvoja nema ni prosperiteta, a na kraju nema ni ljudi. Dokle je Srbija uznapredovala kao država koja može da finansira izgradnju svoje saobraćajne infrastrukture govori i činjenica da evo započet je jedan projekat izgradnje brzog puta od naplatne rampe u Požarevcu do opštine Golubac. Proći će brzi put i pored Požarevca i pored Velikog Gradišta. Golubac koji znaju samo po Golubačkoj tvrđavi, jedna velika većina naših građana, ali možete da zamislite da jedna od, po broju stanovnika, najmanjih opština na teritoriji Republike Srbije, jedva da ima 10.000 stanovnika, dobija brzi put. Put koji je za tu malu opštinu, za te ljude tamo, znači život. Cena takvog jednog puta je negde oko 300 miliona evra, nešto oko 70 kilometara je ta deonica. Sad, možete da zamislite kako se bivši režim ophodio prema regionima i ravnomernom regionalnom razvoju. Koliko je koštao "Most na Adi"? Više od dva brza puta naplatna rampa Požarevac-Golubac. U našoj javnosti često se, valjda opet u toj želji da se rezultati umanje ili prikažu, na pogrešan način stalno govori o nekakvoj "beogradizaciji". Zato nas napadaju oni koji su Beograd isključivo koristili za svoje lično bogaćenje. Više mojih kolega je govorilo o tih 600 i nešto miliona evra koliko je Đilas pokrao dok je bio gradonačelnik grada Beograda. Prirodno je da jedan veliki broj građana želi iz unutrašnjosti da pređe u Beograd, zato što Beograd kao metropola, kao glavni grad, pruža veće šanse na određeni uspeh. A šta opet radi SNS i Aleksandar Vučić? Kroz izgradnju saobraćajne infrastrukture pokušava da čitavoj Srbiji, svim regionima u Srbiji, svim građanima Srbije, pruži mogućnost izbora, da ne moraju da ostavljaju svoja imanja, dolaze u Beograd ili veće centre ili, čak, štaviše, da idu na zapad, u pečalbu ili privremeni rad sa koga se obično nikad više ne vrate. Ako jedna takva opština kao što je Golubac dobija takav jedan put, mogu da zamislim samo šta je u ostatku Srbije, kako se gradi i kako se Srbija saobraćajno povezuje i omogućava tim stanovnicima da pronađu posao, ostvare svoje ambicije, ostvare svoje ciljeve i na kraju, ono što je najvažnije, ostanu tu gde su sada. Druga tema koja se stalno otvara u javnosti, po meni, prilično nezasluženo, vezana je za zaštitu životne sredine. Imamo stalno neke primere kako se govori kako režim Aleksandra Vučića ništa nije uradio po pitanju zaštite životne sredine, kako bi oni to da su na vlasti uradili mnogo bolje, kako bi Beograd bio maltene ekološka oaza, zeleni grad, itd. Samo postavljam jedno prosto pitanje - a zašto to niste uradili dok ste bili na vlasti? Ko vam je to branio? Šta vas je u tome sprečavalo? Ili je bilo važnije, naravno, da se ukrade 600 miliona evra? Izgleda da je to bio primarni cilj bivšeg režima. Nije tačno da se ništa ne radi po pitanju zaštite životne sredine. Samo u toku protekle godine imali smo nekoliko primera da je veliki broj nehigijenskih i divljih deponija zatvoren, da je očišćen, da je izgrađen veliki broj sanitarnih deponija, da sa današnjim zakonima omogućavamo finansiranje pogona za prečišćavanje otpadnih voda. Naše lokalne samouprave u najvećem broju slučajeva to ne mogu same, bez pomoći Republike. Isto tako, rešava se i čvrsti komunalni otpad, opet ovim zakonima. I nisu to teme koje su bile iznuđene od bivšeg režima, nego je to planski rađeno, da ima svoj cilj, da opravdava sredstva i da nije u svrhu izborne kampanje. Međutim, moram da kažem da sada trenutno jedna aktuelna tema jeste inflacija koja postoji na teritoriji Republike Srbije. Opet se pokušava da se ta inflacija prikaže da je mnogo veća i mnogo gora nego što jeste, a ja opet moram da pitam građane Republike Srbije - da li je poskupela električna energija? Nije. Da li je poskupelo grejanje? Nije. Da li je poskupeo gas? Nije. Da li je država stavila pod kontrolu i zaustavila rast cena životnih namirnica? Jeste. Pa, o kakvoj to katastrofalnoj inflaciji govore ovi iz bivšeg režima? Našli su onog veselka od Šoškića, nesretnog guvernera, jednu marionetu koja je bila za vreme bivšeg režima, da on sad napada rezultate i monetarne i fiskalne politike i inflacije. Znate šta? To što on govori, po meni, ne priliči jednom bivšem guverneru Narodne banke Srbije. Meni više liči na jednu najobičniju babu narikaču, a u nekim etapama njegovih diskusija meni čak više liči na Mister Bina iz engleskih humorističkih serija. On napada sve što god stigne. Hajde da vidimo kakvi su rezultati Mister Bina zvanog Šoškić, dok je bio guverner Narodne banke Srbije. Na dužnost je stupio 2010. godine. Mnogi građani ne znaju, ali najvažniji posao centralne banke jeste kontrola inflacije i predviđanje u kojim će inflatornim tokovima da se kreće privreda. Godine 2010. inflacija je, za vreme čuvenog Mister Bina Šoškića bila 8,6%. Godine 2011, pazite, pun kapacitet guvernera Narodne banke, cela godina iza njega stoji, inflacija je bila 11%. Godine 2012. inflacija je bila 8%. To su rezultati guvernera Mister Bina Šoškića. Ako pogledamo neke druge njegove rezultate, odnosno rezultate vlasti od koje je on izabran, možemo da vidimo da je 2010. godine broj zaposlenih u Srbiji bio 2.396.000 a 2011. godine 2.253.000. Da li onih 11% inflacije ima veze sa 140 i nešto hiljada novonezaposlenih ili gubitka radnih mesta? Svakako da ima. Godine 2012. taj broj je bio 2.228.000, da bi posle samo jedne godine vlasti SNS broj zaposlenih u Srbiji skočio na 2.310.000. Neka nam objasni bivši guverner Mister Bin Šoškić kako to da je za vreme njegove vlasti i njegovog vođenja monetarne politike toliki broj ljudi u Srbiji ostao bez posla i tolika inflacija bila, koja je znači za dve godine blizu 20%? Možemo i neke druge podatke da iznosimo za vreme rada guvernera Šoškića. Recimo, direktne investicije u 2010. godini su bile milijardu 278 miliona. U 2011. godini tri milijarde 544. Neko bi pomislio, pa vidite, to je super, tri i po milijarde direktnih stranih investicija, kada ne bi znao šta se iza tog iznosa krije, a to je dve milijarde evra za koje je Mišković prodao Delezu "Maksi". Znači, prave, direktne strane investicije za 2011. godinu bile su negde oko milijardu i po evra. Uvek ćemo takvim tezama da se koristimo i da ih zamenjujemo, da bismo pokazali kako je bivši režim bio bolji od vlasti koju predvodi Aleksandar Vučić. Možemo da se vratimo i broju zaposlenih. Po našem Zavodu za statistiku, u 2020. godini broj zaposlenih lica je bio 2.894.800, dok je 2012. godine, kada su oni prestali da vrše vlast, bio 2.228.000. Znači, razlika je 670 hiljada, odnosno čak i više nego 2008. godine za 70 hiljada zaposlenih, kada je bivši režim preuzeo vlast na teritoriji Republike Srbije. U svojim jako smešnim tezama gospodin Šoškić tvrdi da je za rast naših deviznih rezervi kriva Evropska centralna banka. Nije to zasluga. To što se naše devizne rezerve uvećavaju, nije zasluga politika koje se sprovode na teritorije Republike Srbije, nego, eto, Evropska centralna banka je štampala novac, pa je deo tog novca završio i u Srbiji. Samo, pri tome, izbegava da kaže da Republika Srbija nije imala nijedan način da dođe do te primarne emisije Evropske centralne banke i da su jedine zemlje koje su dobijale taj novac, bile prezadužene zemlje u evro zoni za otplatu postojećih kredita i da taj novac moraju da vrate Evropskoj centralnoj banci. Znači, nije to klasična, primarna emisija kakvu je sprovodio gospodin Šoškić. On kaže da su rezultati ove inflacije, jeste da je inflacija uvezena, ali i on je imao te 2010. i 2011. godine uvezenu inflaciju, samo moram da pitam kakvu? Zemlje EU i Evro zone su se tada mučile da podstaknu inflaciju. Nije bilo inflacije, ali je u Srbiji i te kako bilo. Znate zašto je bilo inflacije u Srbiji? Zbog pada vrednosti dinara, jer svaki privrednik, svako u nizu je uračunavao u cenu svog proizvoda i usluge i kursne razlike koje mogu da nastupe u svakom trenutku. Znači, za jedan ozbiljan pad BDP-a i jedan ozbiljan pad zaposlenih u Srbiji, naravno, snosi odgovornost Centralna banka iz tog vremena i njen guverner, Šoškić. Moram da podsetim građane Srbije, 2010. godine inflacija je bila 8,6%, 2011. godine 11%. Red bi bio ako bi gospodin Šoškić bio iskren prema građanima Srbije da kaže da je štampao dinare, da je zato postojala inflacija, da je zato postojao nestabilan dinar i da je to radio iz razloga da se isplate plate u javnom sektoru i da se isplate penzije, a kroz inflaciju i gubitak vrednosti dinara u odnosu na evro, sve to što je povećavano gubilo je vrednost pre nego što je došlo do tih ljudi kojima je to bilo namenjeno. E time se služi bivši režim. Ako pogledate te društvene mreže i portale koje finansira i dobrim delom politike sprovodi Dragan Đilas, naići ćete na jednu zaista frapantnu tvrdnju. Baš me interesuje, tu je kolega iz stranke penzionera. Pošto su svesni da na predstojećim izborima ne mogu da naprave rezultat kakav oni priželjkuju i očekuju i da neće doći na vlast i ponovo se dočepati državne kase, predlažu da osim onog ustavnog minimuma da neko izađe na izbore, a to je da bude pravno sposoban, sa navršenih 18 godina, da se odredi i maksimalan broj godina da bi građanin mogao da izađe na izbore, jer su, navodno, građani koji imaju puno godina, kako to ide u onoj seriji, vanustavna kategorija, pa im treba zabraniti pravo glasa, valjda i pravo života, da bi, eto, onda oni, možda, nešto popravili svoj rezultat na izborima. Treba da ih je sramota. Treba da ih je sramota, jer očigledno oni ne cene to što građani misle. Njima nije važna ocena koju će građani da daju i nama koji sada vršimo vlast i njima koji su vršili vlast. Njima nisu ni važni rezultati koje oni imaju. Nisu njima važni ni rezultati koje mi imamo. Njima nije važna ni Srbija, već isključivo jedna gola borba da se dočepaju fotelja, ali ne fotelja zbog njihove udobnosti, ne fotelja zbog odgovornosti prema građanima i prema državi, nego fotelja da bi nastavili tamo gde su stali 2012. godine, a to je da ponovo budu još bogatiji, da „Telekom“ prodaju Šolaku. Kad je već kupio fudbalski klub, šta je za njega tek jedan „Telekom“, da oni budu još bogatiji. Građani Srbije da budu još siromašniji. Što ih više ode iz Srbije u inostranstvo njima lakše, manje brige, dovešće neke druge sa strane, ako budu hteli da dođu, naravno, a ako ne, sve će ovo biti njihovo i oni će biti neprikosnoveni vladari. Od te želje ne prezaju ni od čega, od toga da su vređali porodicu predsednika Srbije, sad kažu da nisu, kao da mi imamo amneziju i gubitak pamćenja, dok prizivaju nasilno preuzimanje vlasti, pa čak i ne samo paljenje Skupštine, kao što su to radili 2000. godine, već i ako treba snajperskom puškom. Setite se samo onih naslovnih stranica određenih nedeljnih novina, „Nina“, itd. gde je snajper uperen predsedniku u grudi. Sve se to dešavalo, ne pričam ja nikakve hipoteze, nikakve teorije. Ovo je zaista bilo u Srbiji. Ovo se zaista dešavalo u Srbiji sada kažu nije to ništa. Nije ništa zato što priželjkuju rezultat da bude pozitivan. I baš me vrlo interesuje ko će im opet biti kriv tog 3. aprila kada budu počeli da stižu rezultati sa biračkih mesta. Da li će biti krivi oni, da li će im biti kriv Aleksandar Vučić i diktatura koju on sprovodi, kako to oni kažu ili će biti krivi oni sami. Mislim da građani na izborima svakome od nas daju ocenu, svakoj političkoj stranci, svakom političkom učesniku i sa tom ocenom moramo da se pomirimo i da je prihvatimo. Tako razmišljamo mi koji želimo ozbiljno da se bavimo politikom. Ako nam se ne sviđa rezultat da vidimo gde smo pogrešili i da li je možda greška u nama. Oni koji nasilno žele da preuzimaju vlast, uvek grešku vide u nekom drugom da bi nasilje koje treba da nastupi, opravdali. Potpuno sam siguran da će građani 3. aprila glasati za produžetak reformi koje sprovodi predsednik Srbije, Aleksandar Vučić i da mogu građani Srbije da budu potpuno mirni, nećemo dozvoliti da se njihova izborna volja menja nasilnim putem.
Hvala gospodine Arsiću. Reč ima Adam Šukalo.
Zahvaljujem gospodine Orliću. Poštovani ministre, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Srbije, čast i zadovoljstvo je imati priliku posle uvaženih kolega govoriti na dosta tema koje su se u proteklom vremenskom periodu desile, a čast i zadovoljstvo je govoriti i o današnjim tačkama dnevnog reda koji imamo u današnjem sazivu. Zato što mi svi zajedno u ovom sazivu i na današnjoj sednici učestvujemo u stvaranju nečeg velikog, nečeg što je važno za rešavanje višedecenijskih problema koji postoje u Srbiji i nije to kako neki vole da kažu, nekim medijima, nekim političkim krugovima, dužničko ropstvo ili ono što pokušavaju negativno da izvuku iz svih procesa koji i ovaj saziv, a i Vlada Republike Srbije i sva javna preduzeća koja će sprovoditi same ugovore, sporazume i na zadovoljstvo građana Republike Srbije, sutra praviti brze puteve, autoputeve, brze vozove, brži internet u Srbiji, rešavati višedecenijske probleme koji se tiču nagomilanog otpada, divljih deponija po Srbiji i svim drugim zahtevima koje možemo da čujemo u kompletnom spektru političke i društvene scene u Republici Srbiji, bez obzira da li se to nalazi na prostoru opozicionom ili vladajućem. Svi mi želimo iste stvari i pronalazimo načine kako da rešimo određene probleme, s tim što ova vlast, ova skupštinska većina, ovaj saziv brže, efikasnije, neopterećena nekim suvišnim raspravama ovde u parlamentu može da bude podrška takvim projektima. Mi ćemo ostaviti iza sebe izgrađene kilometre i kilometre autoputeva, brzih cesta, brzih železnica, infrastrukturnih radova koji nikada u Srbiji nisu bili pokrenuti. To je rezultat, materijalni rezultat jedne vlasti, jednog perioda, pa, i svih skupštinskih saziva koji su učestvovali u takvoj podršci od promena koje se su se desile 2012. godine do danas. Ako je nekome teško, evo, daću jednu malu komparaciju, s obzirom da imamo te dežurne kritičare koji po nekoj svojoj agendi, po svojim obavezama koje imaju prema svojim finansijerima, recimo, napadaju Narodnu Republiku Kinu i naše aranžmane koje imamo sa njihovom državnom bankom "Eksim" bankom, aranžmane koji su izuzetno povoljni za Srbiju, zato što je spoljnopolitička agenda, da kažem, zapadnih centara moći i onih koji favorizuju tu političku grupaciju da urade sve što je loše za Narodnu Republiku Kinu, koja je jedan od naših strateških partnera u našoj spoljnopolitičkoj agendi, koja je mnogo toga dobrog donela Republici Srbiji, sigurno i kompanijama koje predstavljaju firme iz Narodne Republike Kine i sve druge firme naravno. Ako im treba neka druga komparacija ne moraju da idu daleko, neka odu u Republiku Hrvatsku, recimo, pa neka analiziraju kako, pod kojim uslovima i koliko se Republika Hrvatska zadužila za izgradnju svoje mreže autoputeva. Neka analiziraju kako je to Srbija uradila, onda će doći do vrlo jednostavne formulacije da smo mi u izuzetno povoljnijem i kratkoročnom i u dugoročnom periodu. Ono što je izuzetno važno reći da mi ne ostavljamo dugove. To jeste jedan kreditni aranžman, a mi ostavljamo puteve u kojima će naši ljudi danas u Srbiji, njihova deca, sutra njihova unučad, to da koriste na njihovo zadovoljstvo u smislu boljeg i kvalitetnijeg života. To je razlog zašto mi ovo radimo, a ne da bi mi bilo koga oštetili, ili da bi doveli Srbiju, ne daj Bože, u dužničko ropstvo. To je ključna stvar. S obzirom da njima sve smeta, važno je istaći da ovo što sam malopre rekao, da im pre svega smeta to, evo, i predsednik Vučić ide ponovo u Kinu, izgradio je odlične odnose, i koliko je to važno za svaku poziciju i za spoljnopolitičku i za poziciju statusa KiM u sastavu Republike Srbije. Oni koji to ne razumeju, koji to ne vrednuju, ne znaju ništa o politici i njima ni Srbija, ni KiM, ili moja Republika Srpska, ništa ne znače. Oni se obraćaju onima kojima to takođe, ništa ne znači i mi nemamo ništa protiv u tom kontekstu. Njima sve smeta, ja kako mogu da vidim, smeta im danas i što je predsednik Republike Srbije primio našeg Srbina Novaka Đokovića, najboljeg tenisera svih vremena, i to im smeta. Do pre mesec dana su ga glorifikovali, a kada se sastane sa svojim predsednikom, koji je stao uz njega kada je bilo najteže i svakodnevnoj komunikaciji, i kada razgovaraju o razvojnim projektima, o podršci za nove turnire u Republici Srbiji. Oni spominju neke stvari koje se tiču terena na „25. Maju“. To što smo mi podržali Novaka Đokovića, njegovu organizaciju, to je toliko malo koliko je on dao za Srbiju. Šta su oni dali za Srbiju? Tamo gde su oni Srbiju predstavljali, to je ostavljalo samo jad, čemer i beda, poniženje, na način kako su oni predstavljali. Novak Đoković kako predstavlja Srbiju, Aleksandar Vučić kako predstavlja Srbiju, o tome priča sav svet koji vrednuje one stvari koje se mogu u razvojnom smislu karakterisati. Možda je najbolje da pogledate neke nedeljnike Švajcarske, koji su u proteklih mesec dana govorili i pisali, koji su jako neutralni, politički obojeni recimo u smislu vladajuće, nemaju nikakve veze sa Srbijom u smislu bilo kakvih aranžmana spoljno-političkih, finansijskih da nešto oni rade ovde. Govorili su o čudu koje se dešava na zapadnom Balkanu, o razvoju Srbije, govorili su jako dobro o Aleksandru Vučiću. Niko taj tekst nije naručio u tim nedeljnicima, kao što oni naručuju u svojim nedeljnicima koji su u njihovom vlasništvu. Kao što vidimo, njima sve smeta i svaki dan više nemaju tema, recikliraju ih itd, ali kao što smo mogli juče da vidimo njima sada smetaju novi, bolji izborni uslovi koje su oni tražili, pa se čude sinoć u informativnim emisijama zašto ovaj saziv parlamenta menja izborne uslove. Mislim, to je stvarno, ne znam kako bih to licemerje mogao da nazovem. Znači, oni tražili, pregovarali, vukli ove za rukav iz Evrope, ovde protestvovali na različite načine. Mi njima ispunimo sve ono što žele, dobiju to i onda pitaju - zašto mi menjamo regulativu? Da bi vama pomogli. Ja da se pitam, ja ne bi dozvolio nikad, evo, ima ta grupacija, juče je predstavljala te svoje kandidate, koliko sam video ima deset stranaka. Za tih deset stranaka je cenzus 3%, nije za svaku stranku po 3%, već za tih stranaka i oni se skupe. Teško je, razumite, 3% je velika ipak cifra, to je velika podrška, to je ogroman broj ljudi koji treba da zaokruži vašu političku grupaciju, pa i desetak partija u redu sa te strane da se osigurate i da budete sigurni da ćete.. Nisam ni malo sarkastičan, to je prosto jedan strateški potez koji treba podržati, ali bi bilo potpuno u redu da se i nama zahvale i svim narodnim poslanicima koji će sutra da glasaju i onima koji su bili u prošlom sazivu, koji su im to omogućili. Ali, licemerno je da vi napadate ono što ste tražili. Imam komparativnu analizu, nemam ovde vremena da je čitam, kakvo je izborno zakonodavstvo u regionu. Ni jedno za opoziciju nije povoljno, ni blizu, kao što je sada u Republici Srbiji. Jel malo? Pa ne znam šta, još da mi idemo da radimo za vas kampanju, da glasamo za vas, pa da vi imate više glasova. Još je to samo preostalo. Svaki dan vidimo da su na RTS-u. Imaće svoje članove u RIK-u, REM-u, gde god hoće, kontrolori. Samo treba da dobiju podršku građana Republike Srbije, očigledno da je to veliki problem. Često se žale na RTS, još više se žale na "Telekom". Uzmite daljinski, dragi gledaoci, pa prelistajte kanale od prvog do broja trideset, pa ćete videti da većina kanala ima uređivačku informativnu politiku takvu koja je ili neutralna ili protiv vladajuće garniture u Srbiji. Sada kada bi nabrajao sve, da ne govorim ovaj njihov segment oko "SBB"-a, "Junajted medije", itd. To je neverovatno. Mislim, od novih medija, koje ja ne bi želeo ovde da nabrajam, sinoć sam gledao neke medije iz regiona koji toliko, dobili su pozicije sjajne, toliko loše govore ovde o vlasti i nalaze se u "Telekomovoj" ponudi. Prva vest sinoć na tim informativnim kanalima koji su se odjednom sada kao pečurke pojavljuju i u ponudi su "Telekoma", je priča predstavljanja nazovi ujedinjene neke opozicije u Srbiji koju predstavlja samo jedna grupacija i njihovog glorifikovanja. To je sve okej, i žale se. Znači, mislim da oni imaju neki drugi problem. To je moje subjektivno mišljenje, a to je da ne znaju kako toliki taj prostor koji imaju da pokažu šta znaju i šta umeju, da ponude kvalitetan sadržaj, da ponude program, da kažu šta je rešenje, zbog čega su oni bolji, kako će oni to rešiti. Evo, juče na toj preskonferenciji Ponoš, Tepić, Janković nismo ništa čuli, jedva smo čuli da se može nekih par floskula izgovoriti, da ne govorim o lapsusima koji dovoljno govore o njima koliko poznaju Beograd i šta žele da kažu, pa se nekima priviđa groblje. Nama se priviđaju razvojni projekti i to je ono što je ključna stvar i mi od našeg predviđanja smo naše vizuelizacije pretvorili svaki naš projekat u realna, konkretna rešenja. Tražili smo finansijske konstrukcije i završavamo. Ono što obećavamo to i uradimo. Još jednu stvar koju želim da kažem šta im smeta, koja je postala sada omiljena priča na društvenim mrežama, mislim da će to vrlo brzo da krene i u ovim informativnim emisijama njihovim, a to je prijavljivanje glasača iz BiH i Republike Srpske. Kažu, prijaviće se, ima onih koji kažu da će milion Srba iz Republike Srpske, ja bih voleo da toliko ima Srba u Republici Srpskoj, nažalost i tamo su posledice demografske izuzetno velike, da će glasati na izborima u Republici Srbiji. Ima onih koji skromnije kažu da će to biti desetine hiljada, ali sada da iskoristim ovu govornicu pa da kažem samo jednu komparaciju, pa da pobijem svu tu vrstu, da kažem, lažne priče o kojoj se već uveliko priča nekoliko dana, da se neko lažno prijavljuje ovde, da se upumpavaju glasači iz BiH i Republike Srpske, i navodno, to je biračko telo SNS, i tu će se praviti neki dizbalans. Molim vas, ista priča je bila na prošlim izborima 2020. godine, možemo kopirati te tekstove, kopi-pejst da napravimo. Znate li koji je ukupan broj glasača bio koji je glasao ne iz Republike Srpske, već iz Bosne i Hercegovine, iz ambasade i DKP mreže prošli put? Nešto preko četiri hiljade. Ako će četiri hiljade glasača iz Republike Srpske, iz Bosne i Hercegovine odlučiti predsedničke izbore, parlamentarne ili lokalne u bilo kojoj lokalnoj zajednici, onda to samo govori koliko su oni promašili temu, koliko se ne bave uopšte, koliko nisu pripremljeni u ovoj vrsti priče. Čak su sazivali neki pres-konferencije, pa sam čuo od, čini mi se, Tepićke da je rekla: „Iz Lopara se prijavilo 2.000 u Beogradu“. Pa gospođo draga, vi nikada niste bili u Loparama. Mislim, to je super kad tamo oni svi zajedno izađu, pa kad održe neke izbore, to je super izlaznost. Znači, molim vas, hajde da neke stvari ovde rešimo. Moram da kažem jednu stvar koja im ne smeta uopšte. Smeta im što će sada nekoliko hiljada glasača, ja sam potpuno uveren, većinski podržati Aleksandra Vučića, zato što najpopularniji političar u Republici Srpskoj, srpski političar, od svih političara u regionu je Aleksandar Vučić. Znači, oni imaju te agencije, istražuju stalno i mogu to da vide. Možda će oni isto da nabodu koji glas, nije uopšte sporno, ali takvo je raspoloženje naroda, zato što raspoloženje našeg naroda u Republici Srpskoj ide u tom pravcu da vrednuje politiku nacionalnu Aleksandra Vučića i svu podršku koju je dao Republici Srpskoj, ako hoćete, i pomoć koja je pružena, koja nije beznačajna. A šta im, recimo, ne smeta? Ne smeta im što u institucionalnom, u zakonodavnom okviru Republike Hrvatske svaki Hrvat iz Bosne i Hercegovine ima domovnicu Republike Hrvatske i uredno tamo pod kolonom u sektoru koji oni imaju vezan za dijasporu glasa na opštim parlamentarnim izborima u Republici Hrvatskoj. S tim nemaju nikakav problem. Znate kako, kad su oni bili ovde na vlasti do 2012. godine, uveli su neke takse za dvojna državljanstva, nije niko živ mogao da je dobije, sada je malo taj proces ubrzan. Iskreno, to je jako skromno. Ne znam u čemu je problem. Nama ugovor o specijalnim paralelnim vezama to dozvoljava. U čemu je problem da svi oni koji žele, veliki broj građana Republike Srpske ima imovinu, pogotovo u Beogradu, Novom Sadu, u nekim drugim sredinama i naravno da žele da koriste i svoje pravo, ali ovde je reč o prijavljivanju glasača u DKP mreži, recimo, u ovom slučaju u Bosni i Hercegovini, koji je izuzetno komplikovan proces. Ja sam morao danas to da objasnim. Zašto? Zato što vi pored toga da ste dobili dvojno državljanstvo morate doći u Srbiju izvaditi lične dokumente, a onda da bi glasao u DKP mreži morate se i prijaviti. Nema baš toliko entuzijasta, da kažem, koji su voljni da učestvuju u nekom izbornom procesu, a toliko pragova da bi prešli da bi došli do toga da ostvare samo to pravo. Ima ih sve više, ali nemojte te ljude da teramo i da šaljemo ovde neku vrstu priče da neki Bosanci dolaze u Srbiju da kroje izbornu volju. To je jako ružno, pogotovo kada govorite o Srbima iz Republike Srpske, jer se oni jako vređaju za tu vrstu priče, a s druge strane budite potpuno uvereni da nijedan častan Srbin, patriota iz Republike Srpske neće na izborima dati glas za Ponoša, zato što niko nije za NATO savez, niko nije za ovu drugosrbijansku Srbiju, u smislu te priče koja se gnuša svega što je nacionalno, i tu je problem. Vi ste se obratili svom nekom biračkom telu, nemamo problem, mi ćemo i s tim ljudima pokušavati da iskomuniciramo, da možemo voditi jednu široku nacionalnu jedinstvenu politiku koja će sublimirati interese svih grupacija u Srbiji, ali ne možemo da idemo protiv nacionalnih interesa i to je ono što je ključ. Vidim da su se u ovu kampanju, za kraj, uključili mnogo i već nije ni počela. Moram da kažem da sam iznenađen da crkvena lica velikodostojnici i vladike su se već uključili u ovu kampanju. Nikada u svom govoru nisam govorio o bilo kojem crkvenom velikodostojniku, o vladici ili časnom ocu itd. Ali sam zaista zaprepašćen, danas sam uzeo neke novine, vidim da vladika Grigorije se uključio u već u kampanju, vidim da on promoviše kandidata za Beograd, ovog Jankovića i kaže da je oduševljen njegovim programom. I sad taj magazin je danas izašao, a juče je bila pres-konferencija. Ovaj intervju je rađen pre nekoliko dana. Meni nije jasno kako je on znao koji program tog Jankovića, kad je on juče njega predstavljao prvi put. Čekajte, jesu li oni svi na vezi u ovoj vrsti priče ili svi zajedno predstavljaju tu vrstu priče? Može li neko da mi objasni, ja sebi nisam mogao sam da objasnim. Evo, ja sam hrišćanskog opredeljenja, pravoslavac. Meni ovaj naslov u kojem se kaže: „Bole me sve rane Beograda. Možda je spas u Vladeti Jankoviću“, pa zar nije, čestiti vladika, spas u Isusu Hristu? Kakav Vladeta ili bilo ko drugi? Zar nije spas u Hristu, ako smo hrišćani, a ne u nekom Vladeti Jankoviću? Ovo je sramota. Vi delite verujući narod na političke grupacije. Vi morate predstavljati jedinstvo, kao što je predstavlja naš patrijarh. U tom smislu, hoću da kažem da sam ponosan što sam bio deo ovog saziva, što smo podržavali Vladu Republike Srbije, predsednika Republike Srbije, da sve projekte u miru ovde mnogo brže uradimo i izglasamo, da bi i infrastrukturni radovi i sva ova zaduženja mogla efikasnije da se realizuju, a da bi zadovoljstvo građana Republike Srbije izgradnjom novih saobraćajnica, novih infrastrukturnih radova bilo što više, da bi njihov život bio što kvalitetniji, a da oni sutra na nekim izborima, pa ovog 3. aprila i nekad u budućnosti vrednuju nas upravo onoliko koliko smo mi doprineli nezavisnoj, suverenoj Republici Srbiji.
Zahvaljujem, gospodine Šukalo. Reč ima Miloš Banđur.
Zahvaljujem, potpredsedniče Narodne skupštine. Poštovani potpredsedniče Vlade Nedimoviću, koleginice i kolege, posebno mi je zadovoljstvo da danas diskutujemo o zakonima, odnosno sporazumima kojima se razvija i komunalna infrastruktura i ulaže u zaštitu životne sredine, putna, odnosno saobraćajna infrastruktura, ali i obrazovna infrastruktura. Ovaj set zakona, odnosno sporazuma čije je potvrđivanje danas na dnevnom redu najbolje govori kojim putem ide Srbija i koliko nisu u pravu oni koji baš u ovim segmentima osporavaju naš napredak. Naravno, čini mi se da je najvažnije od svega postrojenje za kanalisanje i prečišćavanje otpadnih voda u Beogradu. Beograd je naš najveći grad i izlivanje fekalija u Savu i Dunav izuzetno ugrožava i zdravlje građana i životnu sredinu. Ovaj projekat vredan 220 miliona evra podeljen je u dve faze, od kojih prva vredi 204 miliona evra. Sredstva iz prve faze biće uložena u nedostajuću kanalizacionu i kolektorsku infrastrukturu, crpne i punktne stanice za prepumpavanje otpadnih voda. Sredstva namenjena za drugu fazu biće iskorišćena za primarnu i sekundarnu filtraciju, kako bi te vode kasnije mogle da se ispuste u recipijente Savu i Dunav, odnosno u reke u koje treba da idu potpuno prečišćene. Naravno, ovaj kredit se uzima kod kineske državne banke, koja to daje pod standardno povoljnim uslovima. Kada su u pitanju otpadne vode, odnosno uređenje kanalizacije i prečišćavanje otpadnih voda, mi smo u budžetu za 2022. godinu imali jednu stavku „Čista Srbija“, gde se kaže – dozvoljeno je zaduživanje od 650 miliona evra za upravljanje čvrstim komunalnim otpadom i kanalisanje i prečišćavanje otpadnih voda. Upravo sa te pozicije, odnosno iz tog projekta je potprojekat koji će biti urađen u 11 lokalnih samouprava u Srbiji, gde će biti u potpunosti urađena kanalizaciona mreža i postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda. To su, doduše, manje lokalne samouprave, odnosno srednje veličine, ali iznos je isti, da ne buni, radi se isto o 204 miliona evra, kao i u prethodnom slučaju za prvu fazu projekta u Beogradu. Inače, iz ovog projekta „čista Srbija“ finansiraće se i upravljanje čvrstim komunalnim otpadom. Kod Francuske razvojne banke i kod Evropske banke za obnovu i razvoj zadužujemo se po 75 miliona evra za projekte regulisanja ili upravljanja čvrstim komunalnim otpadom u osma lokalnih samouprava u Srbiji. Četiri lokalne samouprave biće zbrinute iz zajma kod Francuske razvojne agencije. Druge četiri iz kredita kod Evropske banke za obnovu i razvoj. Tu se radi o sledećem. O zbrinjavanju čvrstog komunalnog otpada na jedan potpuno ekološki prihvatljiv, i ja bih rekao najmoderniji način, kako se to danas radi u Evropi. Najpre, u tim lokalnim samoupravama biće razvijena primarna selekcija otpada. Zatim će otpad biti odvojeno sakupljan. Mi u Nišu već u polovini grada imamo taj sistem. Znači, dve kante, jednu za reciklabilni, drugu za onaj biorazgradivi otpad. Reciklabilni otpad ide u reciklažni centar koji treba da bude napravljen, ili koji će biti napravljen u svim tim samoupravama, a biorazgradivi ide na deponiju gde se … itd. vrši izvlačenje biogasova ili svega onoga što može da bude energetska komponenta. Ostatak ide na deponiju koja je sanitarna, što znači da postoji određena izolacija u zemljištu. Tako da taj otpad, onaj krajnji ostatak koji se deponuje ne ugrožava zemljište, podzemne vode, i uopšte životnu sredinu. To je metoda koja je od svih metoda za tretman otpada, najprihvatljivija sa ekološke strane, najpopularnija danas u Evropi, ujedno i najjeftinija, najjednostavnija, zato što se jedan deo otpada koristi za ponovnu upotrebu, to je onaj reciklabilni ili kod nas u Nišu otpad iz plave kante, a iz ovog drugog biorazgradivog se dobija energija, ne spaljuje se sve u spalionicama, ne sagoreva plastika, ne sagorevaju neki drugi elementi koji daju gasove koji mogu biti štetni po životnu sredinu. Ova dva zajma od po 75 miliona evra kod dve institucije rešiće problem u osam regionalnih centara, a to znači da je najveća opština, Regionalni centar za upravljanje otpadom, a niz manjih opština čine taj region. Naravno, da se otpad obrađuje po sistemu, odnosno vozi, transportuje po sistemu minimalne udaljenosti, grad koji je najveći, opština koja je najveća, ona je i najveći proizvođač otpada i ta deponija, odnosno centar regionalni mora da bude u njenoj blizini, a svi ovi ostali, manji preko transfer stanica dovoze tu. Ova sredstva će biti korišćena za izgradnju, za primarnu selekciju otpada, za kupovinu kanti, za kupovinu kamiona, odnosno vozila kojima se te dve sada odvojene komponente transportuju za izgradnju transfer stanica, jer svaka opština na svojoj teritoriji predaje otpad preduzeću koje se bavi upravljanjem regionalnim centrom i za izgradnju samog regionalnog centra. Toliko o kanalisanju otpadnih voda i o zbrinjavanju čvrstog komunalnog otpada. Meni je, zaista drago da Zakon o visokom dualnom obrazovanju kreće da se primenjuje kroz pilot projekat koje finansira Razvojna banka Saveta Evrope u smislu vazduhoplovne akademije, tj. Visoke škole strukovnih studija gde će biti školovani ljudi koji će biti budući i piloti i kontrolori letenja, ali i oni koji će raditi u preduzećima, odnosno firmama koje se bave popravkom i nadgledanjem aviona. Planira se da u tom cilju u Beogradu i Vršcu, u postojećim objektima, da ti postojeći objekti budu renovirani, da se opreme onako kako treba, da se u Beogradu kupi simulator leta za „Erbas A320“, jedan helikopter i dva dvomotorna aviona u Vršcu, studentski dom u kome će biti negde oko 300 đaka i planira se da negde oko 1.500 studenata bude na toj Akademiji kada ona proradi punim kapacitetom. Dualno obrazovanje u srednjim školama već postoji u Srbiji i ono se uveliko primenjuje, ali je ovo zanimljivo što će ovo biti pilot projekat dualnog visokog obrazovanja i mislim da je ova oblast gde ljudi koji završe školovanje kreću da rade jedan izuzetan odgovoran posao, pri čemu od njih zavise životi ljudi je prava stvar. Mladi ljudi, studenti ove akademije, odnosno ove Strukovne škole imaće priliku da uče i da rade i da uče kroz rad. Za to učenje kroz rad dobijaće odgovarajuću naknadu, odnosno deo neke zarade na koji neće plaćati porez i koji će biti kao neka vrsta plate. Naravno, da Zakon o visokom dualnom obrazovanju podrazumeva da i u drugim oblastima, pre svega na fakultetima koji se bave IT, elektrotehnikom, mašinstvom i visokim tehnologijama, takođe bude razvijen dualni model. Na kraju dva infrastrukturna značajna projekta. Jedan je Moravski koridor o kojem smo više puta govorili i koji košta ili vredi oko 800 miliona evra. Mi u budžetu za 2022. godinu imamo planirano zaduživanje od 600 miliona evra, upravo u okviru tih 800 za potrebe ovog koridora. Znamo da je 432 miliona evra je obezbedila, odnosno osigurala izvozna kreditna agencija Velike Britanije, ali jedan ostatak, znači nešto manje od 400 miliona evra nije osiguran i to će osigurati Multilateralna agencija za garantovanje investicija. Moravski koridor je značajan zato što povezuje dva koridora, povezuje opštine Ćićevac, Stalać, Kruševac, Trstenik, Vrnjačku Banju, Kraljevo i Čačak, smanjuje vreme putovanja, smanjuje troškove putovanja, povećava bezbednost saobraćaja, naravno, daje atraktivnost lokacijama duž tog koridora u smislu investiranja i privlačenja direktnih stranih investicija i, pošto tu imamo i Vrnjačku Banju i još neke banje, daje veću šansu našem domaćem turizmu. Fruškogorski koridor je jako značajan, obzirom da će spajati put Novi Sad – Zrenjanin – rumunska granica, takođe Ruma – Šabac – Loznica, tako da će taj deo Novi Sad – Ruma, što predstavlja Fruškogorski koridor biti jako značajna spona između Zapadne Srbije, a ja bih rekao i Republike Srpske i Bosne i Hercegovine sa gradovima u Vojvodini, odnosno na severu zemlje. Naravno, prednosti jednog ovakvog auto-puta, bezbednog puta su višestruke i slične kao kod Moravskog koridora. Zaboravio sam da kažem, a ministar je tu, da imamo i jedan zajam od 15 miliona evra koji se tiče navodnjavanja u privredi iz takozvanog programa „otpornost na klimatske promene“. Kao što vidite, kao što naši gledaoci mogu da čuju, zakoni koji se ovde usvajaju nisu mrtvo slovo na papiru. Mi smo prošle godine usvojili Zakon o klimatskim promenama koji podrazumeva i prilagođavanje klimatskim promenama, ali i povećanje otpornosti na klimatske promene. Ovo što je danas na dnevnom redu, a radi se o 15 miliona evra je u stvari povećavanje otpornosti. Radi se o navodnjavanju negde oko 3500 hektara u Vojvodini, prvenstveno pod voćem i vinovom lozom, jer, kao što vidimo, klima se menja i sve su češći sušni periodi, tako da postoji povećana potreba za navodnjavanjem, kako onih delova koji se već navodnjavaju, a tako i za proširenjem obradivih površina u Republici Srbiji koje treba opremiti sistemima za navodnjavanje. Ovih 15 miliona evra je sada za ovaj projekat. Prva faza je realizovana pre toga, 15 miliona evra za Negotin i Svilajnac, odnosno za sisteme, obnovu, rekonstrukciju, izgradnju sistema navodnjavanja u tim regionima, lokalnim samoupravama i regionima. Ono što želim da dodam, što ne mogu da ne prokomentarišem, a dešava se ovih dana i dešava se pred svima nama, ovo što radi takozvana ujedinjena opozicija, ali ja bih rekao da oni koriste pogrešan naziv, da je to ujedinjena bivša vlast, jer opozicije u Srbiji ima i neke druge, neke koja nije bila vlast, a ovde su se na jednom mestu sakupili svi oni koji su bili bivša vlast, koji su delili iste ciljeve, koji su radili na isti način, koji bi opet da rade na isti način i imaju iste ciljeve i oni su sada preuzeli, onako da kažem, uzeli su sebi za pravo da samo oni budu opozicija i još dali sebi naziv Ujedinjena opozicija Srbije. Dakle, hajde da kažemo da je to ujedinjena bivša vlast i nasmejao me jedan komentar Vladete Jankovića, njihovog kandidata za gradonačelnika Beograda, koji je rekao – znate, dobro je što je general Ponoš kandidat za predsednika Srbije, jer srpski voli generale. Jeste, srpski narod voli vojnike, ali je sada pitanje kakve vojnike. Da li je general Ponoš jedan od onih koji su bili na Ceru, Kolubari, učestvovali u Kumanovskoj bitci, branili Košare, branili Kosovo i Metohiju, učestvovali u ratu u Republici Srpskoj ili branili srpski narod u Krajni. Ja mislim da nije. E narod voli takve, a ne voli one koji su sedeli po kabinetima, krili se od rata, krili se od onoga što je njihova obaveza i dužnost, usput završavali sve NATO škole, da bi kada su došli na poziciju isključivo služili NATO paktu, a ne svojoj državi i svome narodu i po nalogu iz NATO pakta i njihove kancelarije koju su otvorili u Ministarstvu odbrane, uništavali polako Vojsku Srbije, smanjivali broj, topili tenkove, topove itd. E, sada, vidite, da nije došla druga vlast 2012. godine i da nije Aleksandar Vučić preokrenuo stvari, vi imate situaciju ili imali bi situaciju da je formiran kosovski zaštitni korpus, da neke zapadne države, i Turska, naoružavaju kosovske Albance, pokušavaju da od tog zaštitnog korpusa naprave pravu vojsku, koja je opremljena najsavremenijim borbenim sredstvima i, s druge strane, imali biste Srbiju koja je raspustila svoju vojsku, istopila tenkove, topove itd. i kako bismo mi onda pregovarali i sa Evropom i sa vlastima u Prištinu po pitanju Kosova? Naravno, ne bismo mogli da uradimo bilo šta. Da nije Aleksandar Vučić ekonomski ojačao Srbiju na način da ta Srbija može da kupuje i tenkove i avione i rakete i helikoptere i sve ono što joj treba, da nije stvorio ekonomske pretpostavke za opremanje vojske, a odvraćanje od agresije je jako bitno i snažna i naoružana Srbija ne želi da svoja vojna sredstva iskoristi. Ona samo želi da time predupredi sve one koji žele da nasrnu na njenu teritoriju, da nasrnu na Kosovo i Metohiju i da nasrnu na Republiku Srpsku, odnosno srpski narod koji živi u ta dva entiteta. Dakle, vratimo se na ono da srpski narod voli generale. Voli one o kojima sam pričao, a ne voli one koji su služili tuđinima, školovali se kod njih, ispunjavali sve njihove zahteve i sada su kandidovani, imam utisak, da bi se opet ti koji su ih kandidovali dodvorili tim tamo negde van granica Srbije i da kažu – evo, mi smo spremni da uradimo sve što vi hoćete, evo čoveka koji je to radio, evo mi ćemo da dovedemo na čelo Srbije. Nikada nije bila jasnija razlika između dva kandidata za predsednika Srbije, mada da vam kažem da sve one koji su bili konkurencija Aleksandru Vučiću verujte da i ne pamtim. Evo, ja ne znam ko je njemu ni prošli put sve bio protiv kandidat. Valjda su toliko ta imena bila bleda, ali mislim da nikad kao sada ta razlika nije jasnija. Na jednoj strani imamo našeg domaćeg, koji jednostavno želi dobre odnose sa svima, ali radi u interesu Srbije i imamo tuđeg koji je kandidovan da ono što smo mi i Aleksandar Vučić sačuvali, preda bez opaljenog metka drugima. Što se tiče kandidata za gradonačelnika Beograda, čitam, kaže da je bio savetnik tada predsednika Vlade Koštunice, valjda 2004. i 2005. godine, i da se on ne seća, da nema poima o „Rio Tintu“. Po dužnosti, kaže, ja bih to morao da znam, ali čim ja ne znam, znači to se nije desilo i taj sporazum iz 2004. godine verovatno ne postoji, verovatno je lažan i onda nađem izvore na BBC-u i Slobodnoj Evropi, gde se piše o tom sporazumu iz 2004. godine. Piše se i o sporazumu iz 2002. godine, gde su se Vlada SRJ i Ujedinjenog Kraljevstva i Severne Irske dogovorili o međusobnoj zaštiti investicija i međusobnoj podršci, a 2004. godine je dato istražno pravo itd. „Rio Tintu“ i pronađen je mineral koji je nazvan jadarit, kombinacija litijuma i bora. Pazite, čovek kaže – ja to ne znam, ja sam bio savetnik, da je to bilo, ja bih to morao da znam, ali to se verovatno nije desilo čim ja znam. Doduše, on pripada onoj političkoj grupaciji koja se ničega ne seća, nije bila obaveštena, nije u toku. Pa, nije ni čudo što ne zna za ovo što se desilo 2004. godine, obzirom da čovek ima 82 godine, a od tada je prošlo dobrih 17, 18 godina. Jako je čudno da neko ko danas kaže – ja sam star za tu funkciju, ja zbog svojih godina ne mogu da je vršim, sutradan tu funkciju prihvati. Pitanje je sad kakvo je to bilo ubeđivanje i u čemu se to ubeđivanje sve sastojalo kad čovek tako brzo promeni odluku. Ja razumem da prinčevi i kraljevi ostaju za života na nekoj poziciji. Jednostavno, to je tako rešeno ustavom u monarhijama. Razumem da u nekim zemljama predsednici država koji više imaju protokolarna ovlašćenja nego neka izvršna, stvarna, takođe imaju jako puno godina, i po 70, 80 i više, ali se nije desilo da neko ko ima izvršnu funkciju, kao što je gradonačelnik Beograda, koja je vrlo odgovorna i slična funkciji predsednika Vlade, ima tako mnogo godina. Ja poštujem da gospodin Vladeta Janković dobro poznaje diplomatiju, filozofiju i sve ono čime se bavi u životu, da možda može da bude i politički analitičar dobar, da priča o politici, ali funkcija gradonačelnika Beograda traži operativca, traži čoveka koji će 24 sata da radi. E, sada, ako je to tako, postavlja se pitanje što su Đilas i kompanija izabrali baš njega? Ja sam siguran da je bilo tu nekih možda mlađih ljudi koji bi se toga prihvatili, ali stvar je u poverenju. Mislim da Đilas u njih nema poverenje. Ovde postavlja marionetu, čoveka u godinama, koji očigledno neće imati vremena da se bavi svojim poslom, niti toliko energije, snage, živaca, jer on sada treba da uči jedan nov posao, a to je upravljanje lokalnom samoupravom i on sada postavlja marionetu koju će da okruži svojim ljudima i koji će da nastave posao koji je prekinut dolaskom Srpske napredne stranke na vlast. Tu je poenta cele priče. Nije Vladeta Janković izabran zato što je najbolji i zato što je najoperativniji, nego je, po mojoj ličnoj proceni u koju sam čvrsto uveren, izabran zato što neće da se meša mnogo u svoj posao, što će on tu samo da bude jedan paravan iza koga će da se sakriju ili iza koga bi se sakrili oni koji bi nastavili da rade ono što je Đilas radio i u stvari pravi gradonačelnik bi bio Dragan Đilas, kao što je nekada i bio. Preterao sam, preko 20 minuta. Ja se vama zahvaljujem na pažnji. Živeo naš predsednik Vučić, živela Srbija i živeli Srbi, ma gde god da su!
Hvala, gospodine Banđur. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ponovo postavljam pitanje koje sam postavio juče – kako se zove srpski ubica tenkova? „Kornet“. Kako se zove hrvatski ubica tenkova? Zdravko Ponoš. Na našu žalost, ovaj drugi je daleko efikasniji nego što je to do sada bio „Kornet“. Uništio je na stotine tenkova. Uništio je hiljade raketa „strela“, uništio je topove, uništio je druga oklopna vozila. Znači, vojsku je sveo na onaj vatrogasni orekestar ili, kako se to zove, vojnički orekstar za pleh muzikom. Dakle, vojska nam je bila slabija od lovačkog društva. Dame i gospodo, ja i on smo kolege. Po komandnoj funkciji, ja sam u vojsci bio komandir voda. Prethodno sam bio i komandir odeljenja. Zdravko Ponoš je bio takođe komandir voda. Brzo unapređen, znači nije bio komandir odeljenja, odmah je postao komandir voda. To što je postao po komandnoj funkciji to je i ostao. Znači, ničim više nije komandovao u svom vojničkom životu, osim što je bio komandir voda. On je specijalizovao neko prisluškivanje itd. i samo da znate, dok se zemlja zaduživala, Zdravko Ponoš je odbio da ide u Krajinu zato što je rođen u Golubiću, tamo gde je rođen i Janko Veselinović. Zamisli tu sreću, za Golubić, Janko Veselinović i Zdravko Ponoš. Janko Veselinović je svojevremeno kupio izbeglice iz Hrvatske, proterane ljude, vozio ih u Knin, vozio ih u Golubić i pred samu stacionažu ulaze ljudi iz HDZ, Janko Veselinović naređuje Srbima da glasaju za HDZ, čini mi se taj nešto… Ne mogu da se setim kako se kandidat za načelnika ili gradonačelnika u Kninu zvao. Znači, ono što je započeo politički Janko Veselinović, to je vojnički radio Zdravko Ponoš. Recimo, Zdravko Ponoš je imao, kao i svi oficiri koji su rođeni preko, kako to imaju običaj da kažu, preko Drine, koji su rođeni u Republici Srpskoj i na teritoriji Republike Srpske Krajine, imali su preporuku Generalštaba da se vrate u svoj zavičaj i da pokušaju da pomognu u odbrani Republike Srpske Krajine i Republike Srpske. Gotovo svi oficiri koji su rođen i živeli na teritoriji Republike Srpske i Krajine su to uradili sem jednog. Taj jedan nije bio Janko Veselinović. To je onaj što je govorio Srbima da glasaju za HDZ. Ovaj što je radio u korist HDZ i hrvatske vojske zvao se Zdravko Ponoš. To je jedini oficir koji nije želeo da se vrati u Golubić da pomogne odbranu Republike Srpske Krajine, na desetine njegovih kolega oficira je poginulo. Mada, i da je otišao tamo, pošto je bio stručnjak za prisluškivanje veze itd, verovatno bi bio daleko od fronta, ali mu je i Beograd bio tesan, pa je bio rešio, po sopstvenom priznanju, hteo je da napusti Srbiju, hteo je kao Dušan Teodorović verovatno da prebegne u toku rata na agresorsku stranu. To što nije uspeo za vreme rata u Republici Srpskoj Krajini to je uspeo kasnije, posle i na Kosovu, to što nije uspeo da pobegne za vreme ratova uspeo je da završi dva kursa. Sad obratite pažnju. Jedan kurs je završio na Kraljevskom koledžu u Londonu, Velika Britanija, Englezi, vekovni prijatelji Republike Srbije. Pazi, školuju budućeg načelnika Generalštaba, onda možete znati šta su ga naučili, ali to je malo jedan kurs. Da bi se kvalifikovao po familijarnoj liniji, bio je potreban još jedan kurs koji je, gle čuda, bio u Nemačkoj. Ne znam neka NATO baza ili kako se zvala. E, tu je doškolovan i na takav način se preporučio za budućeg načelnika Generalštaba. Odmah posle raspada Srbije i Crne Gore, kao pomoćnik ili zamenik načelnika u Generalštabu, postaje načelnik Generalštaba srpske vojske, zapamtite. Takva osoba koja je komandovala samo vodom, i to u vreme nekoliko ratova koje smo vodili kao pripadnici jednog naroda, on se našao da bude načelnik Generalštaba bez ikakvih ratnih ili mirnodopskih iskustava u komandovanju. To nije zapamćeno u celom svetu za vreme ovih 20 godina koliko posmatram vojsku. Dakle, ne postoji država koja je imala takvog oficira i takvog načelnika i takvog generala. E, to nam je protivkandidat, to je ono vreme kad su se oni zaduživali. Kažu da je dug bio 15 zarez nešto milijardi 2012. godine. Na kraju te godine kad smo podvukli crtu dug je bio 17,7 milijardi, to je bio spoljni dug zemlje. Dakle, 17 zarez, ali pri tome su zaboravili da su upropastili Razvojnu banku Vojvodine i da su Agrobanku upropastili i da smo morali da se zadužimo još milijardu da bi štedišama tih banaka omogućili da im ulozi ne propadnu. Znači, to je bio dodatni dug od milijardu. Zaboravljaju da kažu da su kamate samo u prvih sedam godina na njihove dugove, koje su bile velike, iznosile pet milijardi, što je ova vlast morala da vrati. Dakle, novim zaduženjem da vrati samo kamate na njihove dugove i da nekim novim zaduženjima menja dugove sa visokim kamatama za dugove sa nižim kamatama. Takođe, zaboravili su da kažu da su potrošili celu društvenu privredu koju su prodali samo za 6,7 milijardi. Zamislite da nama neko sada da 6,7 milijardi. Dakle, da smo zatekli tu privredu verovatno ne bi prodali, ali 6,7 milijardi je bilo ono dopunski što su prodali, sem što su imali dug 17,7 milijardi. Imaju oprost od Londonskog i Pariskog kluba koji je bio 2003. na 2004. godinu, a koji je iznosio 4,5 milijardi, što znači da su oni to što su nam oprostili popunili do 17,7 milijardi. Sa onih 6,7 to je negde 11 milijardi i donatorsku podršku koju su potrošili, bila je četiri milijarde. Sem tih 17 i nešto milijardi, koštali su nas još 15 milijardi i pri tome je zemlja bila potpuno nerazvijena. Sada hoće da kažu da je dug bio 17,7. Zaboravljaju sve ovo što sam rekao o prodaji cele privrede, društvenog kapitala, donatorske podrške, popunjavanju, oprosta Pariskog i Londonskog kluba. Znači, zaboravljaju tih 15 milijardi. Sada da ih pitam, žao mi je što kolega iz opozicije nije tu, pošto je dug porastao, čini mi se, za desetak milijardi, a pri tome vraćamo i Titove kredite i njihove kredite sa visokim kamatama, da li bi se bez obzira na to oni zadužili 10 hiljada evra, da li bi uzeli kredit? Vi, ministre, 10 hiljada evra, da zarađujete svake godine 19 hiljada evra više? Da li bi uzeli kredit? Ja bih uzeo i poljubio u ruku onog ko mi da kredit od 10 hiljada evra da svake godine to gurnem u investicije i da svake godine zarađujem 19 hiljada više. To bi svaki građanin u Srbiji uzeo, svako onaj ko želi da razvije svoje domaćinstvo ili da razvije svoju zanatsku radnju. Znači, uzmeš 10 hiljada evra i svake godine imaš više, 19 hiljada evra. Da to prebacim na BDP, sa 33 milijarde zadužili smo se 10 milijarde, ali svake godine, prošle godine smo imali 19 milijarde više BDP, ove godine ćemo imati tih 19 i još možda dve milijarde i, uprkos vraćanju tih njihovih i Titovih dugova, mi ćemo svake godine zarađivati više, 19 milijardi, što se vidi u potrošnji. Bruto plate su skočile mesečne sa 560 miliona evra koliko su iznosile u njihovo vreme i sada su one preko milijardu i 200. Neto plate su mesečno, znači u toku godine, umesto 6,5 milijardi narod dobije na ime plata 14,4 milijarde i to svako ko je pošten može da vidi na putevima, može da vidi u prodavnicama, po broju šoping molova, samoposluga koje su otvorene, po potrošnji. I želim da naši građani dobijaju što više i da troše što više, ali da bi se to desilo mora da se investira, a bogami za javne poslove i javnu infrastrukturu država mora da se zaduži da bi omogućila uslove da investicija uđe, a investicije strane i domaće su gorivo u automobili koji se zove država. To je pogon privrede koja je motor i menjač. Bez toga nema pokretanja vozila. Dakle, i ovi zajmovi koje sada uzimamo su u korist razvoja infrastrukture, u korist javnih poslova, u korist javnog vlasništva. Dakle, to omogućava da država Srbija bude uređena ne samo za građana, već za buduće potencijalne investitore. I da meni da neko sada pet milijardi da podelimo stanovništvu ili da neko kaže evo vam pet milijardi da uložite u privredu, da razvijete privredu, onaj prvi slučaj da neko da pet milijardi da se to razdeli, Đilas bi svakako prihvatio, a mi bi prihvatili onu drugu varijantu, da se tih pet milijardi uloži u privrednu aktivnost i da na takav način svake godine imamo sve više novca i da da taj novac bude zarađen, da ova država živi od zarađenog, da građani po kvalitetu života dostignu što više zemalja EU na način tako što će se to dešavati od zarađenog, a ne od zaduženog. Hvala.
Hvala i vama, gospodine Rističeviću. Reč ima Dušan Marić.
Dame i gospodo, što se tiče ovih finansijskih sporazuma o kojima danas raspravljamo, od njih 11 tri se odnose na uzimanje zajmova radi rešavanja određenih ekoloških problema. To je još jedna potvrda da Vlada Srbije i država imaju jedan odgovoran odnos prema zaštiti životne sredine. Ja ću ovu priliku iskoristiti da nešto kažem o izbornim zakonima o kojima ćemo glasati sutra uveče. Izmenama Zakona o izboru predsednika Republike, o izboru narodnih poslanika i o izboru odbornika u skupštinama gradova i opština, SNS i predsednik Aleksandar Vučić čine još jedan u nizu ustupaka opoziciji. Ja ću naravno glasati za usvajanje tih zakona zato što smatram da rezultati izbora ne zavise mnogo od izbornih uslova, da pre svega zavise od izborne volje građana, a svakome je jasno da je većina građana Srbije opredeljena da na izborima, 3. aprila, ponovo ukaže poverenje Aleksandru Vučiću i SNS. Međutim, lično mislim da se u ovim postupcima preteralo. Opozicija se ponaša kao razmaženo derište koje se stalno dernja i nešto izvoljeva, a mi se ponašamo kao roditelji koji gledamo da dete podmitimo, da mu damo sve što ono zatraži, sve se nadajući da će ono prestati da se dernja i uznemirava komšiluk. Kada kažem komšiluk, u ovom slučaju mislim na EU. Naravno dete razmaženo, što mu se više udovoljava, ono je sve glasnije i agresivnije. Mislim da mora da postoji neka donja granica ispod koje ne sme da se ide, jer ako nema te granice, onda demokratija postaje anarhija. Ako neko misli da će se opozicija upristojiti tako što joj se daju ustupci, da će prestati da diže tenziju u društvu, da će odustati od priče o izbornoj krađi, da će odustati od plana da 3. aprila pozove narod da izađe na ulice, onda je on u teškoj zabludi. Podsetiću na nekoliko primera od brojnih ustupaka koje su SNS i Aleksandar Vučić opoziciji učinili u nekoliko poslednjih godina. Svi ti primeri, svi ti ustupci nisu naišli na odgovarajući i pristojan prijem. Svaki put naša ispružena ruka ostala je u vazduhu. Prvi primer, pre godinu i po dana, otprilike je bilo tako, imali smo vandalski upad DOS-ovske opozicije, lidera DOS-ovske opozicije sa svojim pristalicama u zgradu Televizije Srbije. Građani Srbije su mogli da vide u televizijskom prenosu da su ljudi pokušali da uđu u studio iz kojeg se emituje program, da preuzmu vođenje i uređivanje programa. Posle toga smo imali slučaj isto tako pokušaja upada u zgradu parlamenta. To su bili školski primeri pokušaja državnog udara. Državni udar je jedno od najtežih krivičnih dela protiv ustavnog poretka u svakoj normalnoj zemlji. Radi poređenja, podsećam da je pre godinu i po dana svet gledao pokušaj upada pristalica Donalda Trampa u zgradu američkog kongresa. Tri stotine demonstranata je uhapšeno. Oni su osuđeni na više od 1000 godina zatvora. Da li je neko od organizatora pokušaja državnog udara u Srbiji odgovarao? Nije niko. Niko nije procesuiran, svi su amnestirani. Sledeći ustupak koji je učinjen opoziciji jeste smanjenje izbornog cenzusa sa 5% na 3% pre prethodnih parlamentarnih izbora. Da je ostao cenzus od 5%, na izborima 3. aprila opozicija ne bi imala šta da traži. Otprilike najviše tri liste ili tri koalicije bi mogle da očekuju da će ući u parlament, da će dobiti svoje predstavnike u ovome Domu i da će dobiti mogućnost da svoje aktivnosti finansiraju iz državnog budžeta. Međutim, zahvaljujući činjenici da je cenzus smanjen na 3% računa se da će sedam, osam do desetak stranaka imati kakve-takve šanse da se izbori za parlamentarni status jer ima svoje predstavnike u Skupštini Srbije. Sledeći ustupak koji je učinjen, učinjen je na dan formiranja sadašnje Vlade Srbije. Istog tog dana, predsednik Republike je oročio mandat Vlade na godinu i po dana. Znate, to je predstavljalo veliko ohrabrenje za demoralisanu opoziciju. Znači, poručeno im je – nećete morati čekati četiri godine da dobijete šansu da izborite parlamentarni status, nego ćete tu šansu imati za godinu i po dana. Sledeći ustupak učinili smo pre nekoliko meseci kada smo pristali da vodimo razgovore sa opozicijom o izmeni izbornih uslova. Neko je juče pomenuo da je vlast prihvatila 16 zahteva opozicije. Znate, govorim o izbornim uslovima koje nije usvojila SNS. Te izborne uslove je donela sadašnja opozicija pre 15 godina kada su bili na vlasti, oni su propisali ove izborne uslove, ti izborni uslovi su u to vreme bili najbolji mogući, bili su dobri dok su oni dobijali izbore. Kada su izgubili poverenje građana Srbije, sada ti izborni uslovi ne valjaju. Najveći ustupak koji je učinjen u tim pregovorima jeste pristajanje vlasti da predstavnici vanparlamentarne opozicije imaju svoje predstavnike u stalnom sastavu RIK, da praktično u punom kapacitetu, od početka do kraja učestvuju u izbornom procesu. Ja sada pitam, da li neko od vas zna za neki sličan primer u Francuskoj, Velikoj Britaniji, Španiji, Americi i tim zemljama koje nam prodaju demokratiju, da li zna neko za primer da je u tim zemljama opozicija koja nema predstavnike u parlamentu mogla da učestvuje u izbornom procesu na način da ima svoje predstavnike u stalnom izbornom telu u RIK? Sad ću nešto reći o ovoj priči koju slušamo svakoga dana o izbornim krađama koje se spremaju. Pretpostavlja se da će na izborima učestvovati bar desetak izbornih lista. Čini mi se da ih je na prošlim izborima bilo oko 20. Svaka izborna lista ima pravo da u biračkom odboru, u odboru koji kontroliše glasanje ima svoja dva predstavnika. Ako imamo deset izbornih lista, to znači da ćemo imati 20 kontrolora, plus pet-šest članova stalnog radnog tela. Svi oni učestvuju u procesu glasanja. Od početka do kraja mogu da kontrolišu sve i glasanje i prebrojavanje glasačkih listića. Znate li kako je moguća izborna krađa? Izborna krađa je moguća samo ako svi učestvuju, znači svih 20-25 članova biračkog odbora se dogovore i učestvuju u izbornoj krađi, jedino tako. Ako je SNS u stanju da kupi, kako oni kažu, sve članove biračkih odbora, odnosno ako opozicija nije u stanju da nađe dva čoveka koji nisu na prodaju, koji neće pristati na izbornu krađu, onda ta opozicija ne treba da učestvuje na izborima, a kamoli da vodi državu. Pošto je jedna od današnjih tema kandidati za predsednika Republike i kandidati za gradonačelnika Beograda, ja koristim priliku da opoziciji čestitam na izboru Zdravka Ponoša za kandidata za predsednika Srbije i Vladete Jankovića, kao kandidata za gradonačelnika Beograda. Da smo ih mi birali, mi iz vlasti, ja mislim da bolje ne bi izabrali. Zamislite da za predsednika države, koji će biti vrhovni komandant, kandidujete oficira, Krajišnika iz Golubića kod Knina, koji nije učestvovao u ratu, koji jedan jedini dan nije učestvovao u ratu u kojem se branila njegova kuća, njegovo selo, njegov zavičaj, nego je taj rat gledao zavaljen u fotelju, u papučama, iz svog stana u Beogradu. Što se tiče kandidata za gradonačelnika Beograda, ja podsećam da je čovek pre pet dana izjavio da on nema pojma o poslu za koji ga kandiduju, da je previše star, da je bolestan. S obzirom na te činjenice i činjenicu da ima 82 godine, iz toga se da zaključiti ne samo da je u pitanju stručan kandidat, nego mlad i perspektivan kadar, koji predstavlja budućnost opozicije i budućnost Srbije. Iskoristiću ovu priliku da kažem nekoliko reči o izgradnji saobraćajnica na području opštine iz koje dolazim, Velike Plane. Vlada Srbije je u poslednje tri godine uložila više od 10 miliona evra u renoviranje puteva na području Velike Plane. Pre dve i po godine izvršena je potpuna rekonstrukcija puta između Velike Plane i Smederevske Palanke. Poslednja rekonstrukcija pre toga je izvršena pre 50 godina. U tu rekonstrukciju je uloženo pet miliona evra. Pre godinu i po dana izvršena je potpuna rekonstrukcija puta Markovac-Svilajnac. Ta rekonstrukcija je koštala više od dva miliona evra. Sada su u toku radovi na potpunoj rekonstrukciji puta od Velike Plane do Žabara, ne znam kolika je vrednost radova. Imamo čvrsto obećanje iz Puteva Srbije, iz Vlade Srbije, da će u toku ove godine biti izvedeni radovi na rekonstrukciji regionalnog puta od Savanovca preko Krnjeva do Smederevske Palanke, koji je u zaista lošem stanju. Da se sad malo ponašam kao ono derište, opozicija, o kojem sam govorio na početku, ja sad od Vlade Srbije očekujem i od gospodina Nedimovića, za kojeg takođe očekujem da će biti ministar i u sledećoj Vladi, da Vlada Srbije u naredne dve godine odvoji sredstva i za rekonstrukciju Carigradskog druma, za rekonstrukciju puta od Lozovika preko Velike Plane do Markovca, zato što je put u lošem stanju i zato što mislim da građani Velike Plane to zaslužuju. Hvala vam.
Hvala gospodine Mariću. Reč ima Zoran Tomić.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući, gospodine Orliću. Poštovani ministre, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, imali smo danas izuzetno zanimljivu diskusiju po tačkama dnevnog reda koje su, mogu slobodno da kažem, jedan od odraza u kom pravcu se Srbija kreće, koliko napreduje i koliko se razvija. Može ova bojkotaška opozicija da kritikuje do mile volje sve ovo što se radi i gradi po Srbiji, ali kada bismo pitali građane čega se sećaju iz njihovog vremena, šta su oni uradili u Srbiji, šta su izgradili, verujte da se ničega ne bi setili osim možda "Mosta na Adi", koji je poznat po tome što se Dragan Đilas debelo ugradio realizujući sam taj projekat i da je sam dodatno plaćao izvođače radova da ubrzaju radove, kako bi most mogao da otvori neposredno pred izbore, jer je svestan da njegovom tadašnjem šefu Tadiću i njemu samom veliki broj glasova su nedostajali da bi mogli da se i dalje zadrže u foteljama i da pljačkaju građane Srbije. Na kraju, rezultati vladavine Demokratske stranke i samog Dragana Đilasa su dugovi, minusi, zatvorene fabrike, radnici koje su ostavili na ulicama, ali zato njihovi tajkunski džepovi su bili u potpunosti popunjeni. Znamo da je Dragan Đilas uspeo za vreme dok je bio gradonačelnik Beograda i dok je obavljao druge javne funkcije, pa i na nivou Republike, kojih se izgleda nerado seća jer nema rezultate, uspeo da svoje džepove napuni sa 619 miliona evra, a sada bi da nastavi drugu fazu tog projekta koji se zove 619 miliona plus evra u njegovom džepu. Projekti koji su ovde danas pred nama, odnosno ugovori o zajmovima, su bitni zato što će omogućiti da se Srbija dalje razvija, da podiže svoju infrastrukturu. Meni je zaista drago i ponosim se svaki put kada krenem za Beograd i kada vidim koliko radovi na Moravskom koridoru odmiču i napreduju. Ti radovi su došli već u fazu da se polako završava i most preko Zapadne Morave kod sela Makrešane, gde će zapravo biti jedno od isključenja za auto-put, od dva koja su planirana kada je u pitanju Kruševac. Vidimo i sami da ta dinamika radova odlično teče i da ćemo zaista početkom ove godine, odnosno u prvom kvartalu, prisustvovati jednom zaista za nas Kruševljane važnom događaju, a to je da je Kruševac konačno spojen sa auto-putem, što će dodatno ubrzati i sam transport, podići bezbednost u saobraćaju i ono što je jako bitno, stvoriti uslove za otvaranje industrijskih zona koje su predviđene u ovom delu, a to su tri zone, jedna kod Ćićevca, jedna kod Kruševca i treća kod Trstenika, koje će omogućiti nove investicije, nova radna mesta, poslove za mlade ljude i da ti mladi ljudi ostanu i da žive u ovom kraju. Ponosim se time što će sam ovaj koridor, odnosno auto-put, biti najmoderniji, kako u Srbiji, tako i u regionu, prvi digitalni auto-put i zaista mogu da kažem da sami radovi kako teku su fantastični, tako da sam ovaj predlog koji je pred nama je jako bitan da bismo projekat uspešno priveli kraju, odnosno nastavili dalje da se auto-put gradi ka Trsteniku, ka Kraljevu, i da se zatim dovede u potpunosti do Čačka, čime bismo pola miliona stanovnika ovog dela Srbije spojili i stvorili mnogo bolje uslove i za razvoj turizma, ne samo gradova i opština koje će imati direktno priključenje na autoput, već i opštine iz ovih okruga, koje će takođe imati mnogo bolju vezu za privlačenje turista i novih investicija koje dolaze. O Fruškogorskom koridoru ministar je zaista rekao koliko je to važan projekat. Inače, sam projekat Moravskog koridora i san o njemu je isto višedecenijski san. Postojale su i ranije planska dokumenta kojima se, eto, u nekoj budućnosti tada planirala izgradnja ovog koridora, tako da je jako bitno da mi na delima pokazujemo da plan "Srbija 2025" se realizuje i da je to nešto što građani Srbije vide i to je nešto što građani Srbije zaista i cene. Tako da i sama statistika, kada govorimo o ekonomskim pokazateljima koliko je naša ekonomija napredovala, govori upravo u prilog tome, a podsetiću čisto građane da u periodu žute tajkuske vlasti 2012. godine su ostavili nezaposlenost koja je iznosila 25,9%, a danas je ona svedena na 10% i to u periodu kada se borimo i sa pandemijom korone i sada u ovom periodu kada se borimo i sa izazovima koje energetska kriza povlači sa sobom. Naš BDP je znatno podignut. On je danas premašio ovu istorijsku cifru od 50 milijardi, tako da je sada, kao što je uvažena koleginica Tomić rekla, 53 milijarde iznosio na kraju prošle godine. To je zaista rezultat za ponos, a podsetićemo samo da u vreme žute tajkunske vlasti oni su nam ostavili BDP koji je iznosio nešto iznad 33 milijardi. Ono po čemu su takođe oni bili poznati jeste inflacija. Niti su se borili da održe makroekonomsku stabilnost, niti su se borili da postoji neka saradnji između fiskalne i monetarne vlasti, da se stvore i preduslovi da investicije u Srbiju mogu da dođu. Ne, za njih je karakteristično da su imali dvocifrenu inflaciju, da su kurs podizali i spuštali. U poslednjem periodu kada su bili na vlasti su omogućili da dinar znatno oslabi. Zašto? Zato što su se borili i jedino za koga su radili su bili tajkuni koji su finansirali njihovu stranku. Danas mi imamo stabilan devizni kurs. Imamo inflaciju koja se drži pod kontrolom i jedino šta utiče na inflaciju su ti spoljni faktori za koje smo sigurni da će se stabilizovati kako ne samo mi prognoziramo, već i svetske bitne institucije. Tako da svi ovi projekti koji su pred nama iz oblasti poljoprivrede, iz oblasti dualnog obrazovanja su jako bitni za razvoj Republike Srbije, zbog čega i ova rešenja koja su pred nama, odnosno zajmove treba podržati, a oni naravno se trude da kritikuju i svi članci u kojima su oni u svojim tajkunskim medijima govorili jeste kako se Srbija zadužuje, pa je interesantno da u jednom članku ne mogu da se međusobno, izgleda sam autor teksta dogovori sa sobom da li je to 1,9 ili dve milijarde pa u naslovu stavi dve milijarde, a u tekstu piše o nekih 1,9 milijardi. Znate, navikli su oni da kradu tih nekih 20% kako je mašinski mozak kada je baratao sa sekundama na RTS pa 20 plus 20 pa minus 20, tako i ovde sa svih tih 20% dođosmo da to nije 1,9 nego dve milijarde u tekstu. Nijednom rečenicom se nisu pozabavili konkretno projektima, koristima koje imamo od projekata koji će se realizovati i koristima u smislu budućnosti naše države, zato što je dualno obrazovanje nešto što je ova vlast uvela, što je ona prepoznala kao dobrobit za mlade ljude, gde će omogućiti da tokom svog školovanja, steknu praktična iskustva, znanja, da steknu i praksu u realnom sektoru, u privredi. Konkretno, ovi projekti gde govorimo o dualnom obrazovanju, imaćemo zaista moderne centre za realizaciju dualnog obrazovanja u Beogradu i Vršcu, tako da ćemo imati i uspešne pilote. Znamo kako su se oni bavili avijacijom, što ovom civilnom, to i vojnom. Apsolutno su poradili na tome da se vojna avijacija u potpunosti uništi, da nijedan avion ne funkcioniše. Što se tiče civilne, videli smo rezultate na primeru JAT-a i na primeru aerodroma kako su se oni njima bavili. Ono što takođe je karakteristika njihova je da svoje kvazi eksperte koji su nažalost imali tu privilegiju i čast da budu državni sekretari ili, kako oni vole da kažu, da su praktično oni vodili ministarstva u vreme tajkunske vlasti. Jedan od njih je Nikezić koji vodi u Đilasovoj strančici taj Odbor za privredu i finansije. On već kaže kako država, odnosno njen javni dug ide i biće oko 50 milijardi. Znači, otprilike koliko i nas BDP, što zaista za jednog eksperta treba da bude sramota. Znači, ne treba da iznosi laži, ne treba da se bavi manipulacijama, treba da se iznose konkretne stvari, ako za sebe tvrdi da je takav ekspert kao što ga i oni veličaju. Posebno taj sindikat „Sloga“ u okviru „Multikom“ kompanije koja ga ja kandidovala da postane deo i sindikata „Sloge“. Inače, poznata nam je, naravno, njegova biografija. Poznata je i biografija, nažalost, njegove porodice i oca koji je učestvovao u mahinacijama kada je u pitanju „Azotara“. Iver ne pada daleko od klade, tako da ne možemo da očekujemo da će se i on sam ponašati nešto drugačije nego što je njegov otac radi. Sam taj ekspert, kada govorimo o ovim zajmovima, komentariše kamatne stope po kojima se zadužuje i, naravno, favorizuje jednu stranu, da kažem određene zajmodavce. Kritikuje, naravno, one druge, gde kaže kako, eto, mi uzimamo kredite od kineskih banaka koje su jako nepovoljne, a tobož ove druge su jako povoljnije. Nije ušao u materiju, nije se potrudio da pročita i da kaže svojim čitaocima, pošto je pisao tekstove, šta je to fiksna, šta je to varijabilna kamatna stopa, koje rizike sa sobom nosi varijabilna kamatna stopa, a koje rizike nosi fiksna kamatna stopa i zbog čega je jako bitno što mi kao država danas možemo da se zadužujemo sa kamatnom stopom od 1,5%, 1%, 2%, nešto što su oni mogli samo da sanjaju. Kredite koje su oni uzimali, ne za investicije, nego da bi trpali u svoje džepove, da bi mogli da isplate plate radnicima, su išle od 7%, 8%, 9%, pa i više procenata, a te iste dugove koje su oni napravili mi danas vraćamo. Zašto ne priča o tome, zašto se ne bavi tom analizom? To je ono što njih najviše boli. Boli ih taj period kada su oni vladali, kada su ovu državu uništavali i nemaju obraza da se pogledaju u ogledalo i da odrade samo analizu onoga što su ostavili, već sebe prikazuju građanima kao neke nove nade, kao neke novi ljude koji će ne znam kakve promene doneti u Srbiji. To je isto na primeru i Zdravka Ponoša koga imaju kao kandidata za predsednika Republike, nosioca liste i njenog drugog na listi Aleksića i Mariniku Tepić. Ista priča se odnosi na kandidata za gradonačelnika Beograda koji je odlično pokazao u vreme dok je bio u DSS-u šta je odradio, odnosno šta nije odradio. Sa druge strane, za razliku od njih, barem je priznao da je nesposoban za funkciju za koju je kandidovan. I sam je rekao, znači – ja sam ovde prosto jedna marioneta koja će premeštati spomenike, a napraviću put za kandže svog gazde koji će opet moći da isisava novac iz gradske kase, a ovi ostali po drugim gradovima u Srbiji da trpaju u svoje džepove i da svoju igricu od 619+ miliona uspešno realizuju. (Milenko Jovanov: On je zapravo Đilasov fizikalac.) Upravo to, i to na PP ugovoru. Tako je. I ne samo on, nego mnogi drugi. Onda je ono što je posebno interesantno, tekstovi kojima se bave, ponašanje pojedinih lidera na skupu. Kada su predstavljali svoje kandidate, pa, ne znam, neki gromoglasni aplauz od strane Jeremića. Sad treba tumačiti šta to znači. Po mom mišljenju to je izgleda neki dobar stres menadžment, pošto sami znamo koliko je Jeremić ponosan i zadovoljan što mu je Ponoš kandidat za predsednika, a i znamo šta je uradio da bi on ostao bez određenih svojih članova stranke. Onda verovatno taj gromoglasni aplauz koji je dao Ponošu je neki vid da taj stres, odnosno bes koji ima izbaci da to ne bude vidljivo toliko u javnosti. U svakom slučaju, neka se oni čerupaju međusobno, neka se svađaju, neka rad šta god hoće. Mi i danas, kao što vide građani Republike Srbije, radimo svoj posao, borimo se da Srbija dalje napreduje, radimo na realizaciji projekata po planu 2025 koji daju rezultate, a to se vidi i po statistici prosečnih primanja, to se vidi i po drugim merilima. Radimo na tome da se da podrška i mladima. Zaista je odlično što se preko milion mladih prijavilo za pomoć države od 100 evra i sada se ta pomoć uveliko isplaćuje. To su načini kako se pomaže i privredi i građanima u periodu krize, a ne kao što su oni radili da kroz osmeh krizu proglase šansom, građanima obećaju po 1.000 evra i danas svima nama duguju još po 900 evra. Hvala.
Hvala, gospodine Tomiću. Poslednji na listi prijavljenih za reč je prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani ministre, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, gospodine ministre drago mi je što vas sve češće gledam u ovoj Narodnoj skupštini, što govori o vašem odnosu prema poslu koji obavljate kao ministar u Vladi Republike Srbije sa jedne strane, a sa druge strane i vaš odnos prema Skupštini kao zakonodavnom telu. Kako su prethodnici moji rekli, na dnevnom redu imamo set zakona iz ekonomske problematike o kreditnim aranžmanima. To se u prvom redu odnosi na izgradnju kanalizacione infrastrukture sa jedne strane, a sa druge na izgradnju Moravskog koridora, zatim izgradnju Fruškogorskog koridora, unapređivanje dualnog obrazovanja protiv kojeg su bili naši politički protivnici, kada su sedeli u ovom visokom domu, zatim, za prečišćavanje otpadnih voda. Dalje, za izgradnju širokopojasne komunikacione infrastrukture, što je od izuzetne važnosti o čemu će sutra biti posebno reči, kada su teme obrazovanja i programa klimatskih promena. Ono što je bitno poštovani građani, ovo su projekti iz programa SNS, Vlade Republike Srbije i predsednika države koji su u toku, a koji će biti realizovani i do kraja 2020. godine u programu 2025. godine. Poštovani građani Republike Srbije, mi smo svedoci da naš politički protivnik Dragan Đilas je bio najveći i najgori gradonačelnik u istoriji grada Beograda. To ste vi svedoci poštovani Beograđani. Njega razvoj Beograda uopšte nije interesovao. Njega je interesovala samo njegova privatna firma i sredstva iz budžeta grada Beograda i iz budžeta Republike Srbije. On je prilikom dolaska na političke funkcije, na vlast, kako znate bio običan gologuzan, a iz politike je otišao sa 619 miliona evra, koje je transparentno podelio u 17 zemalja, na preko 60 računa širom sveta. Da Dragana Đilasa ne interesuje razvoj grada Beograda, ne kažem samo ja i moji saborci iz SNS. To je svedočio i bivši američki ambasador u Beogradu, Kameron Martel koji je 2009. godine rekao, citiram – Đilas mi je rekao da njegov plan za Beograd je samo marketing, tj. lažna obećanja, ne realna. Završen citat. Poštovani građani Republike Srbije, to je ono što govori o Draganu Đilasu kao o najgorem gradonačelniku istorije grada Beograda. Nabrojaću vam sada samo nekoliko stvari da vidite šta je Dragan Đilas promašio dok je bio gradonačelnik, a šta je SNS na čelu sa Aleksandrom Vučićem realizovala. Neću da svedočimo vi ovde ili opozicija poštovani građani, pogotovo Beograđani, vi ćete biti svedočiti. Pošto je on imao lažna obećanja za izgradnju Beograda, i samo je bio marketing, tako je za Dragana Đilasa izgradnja Narodnog muzeja u Beogradu bila samo marketing, odnosno lažno obećanje, verovali ili ne, ali 13 godina, a za Aleksandra Vučića realnost. Vi ste svedoci, poštovani Beograđani, poštovani građani Republike Srbije da li ja govorim istinu ili ne. Idemo dalje. Tako je za Dragana Đilasa izgradnja Muzeja savremene umetnosti u Beogradu bila samo marketing, odnosno lažna obećanja punih 16 godina, a za Aleksandra Vučića realnost, vi ste svedoci poštovani Beograđani i poštovani građani Republike Srbije. Tako je za Dragana Đilasa izgradnja Hrama Svetog Save na Vračaru bilo dugi niz godina samo marketing, odnosno lažna obećanja, a za Aleksandra Vučića realnost. Danas je to poštovani građani Republike Srbije najlepši pravoslavni hram na svetu, vi ste svedoci poštovani Beograđani i poštovani građani Republike Srbije. Tako je za Dragana Đilasa izgradnja spomenika Stefanu Nemanji samo marketing, lažna obećanja, a za Aleksandra Vučića realnost, vi ste svedoci poštovani Beograđani i poštovani građani Republike Srbije. Tako je za Dragana Đilasa izgradnja „Beograda na vodi“, bila samo marketing, a za Aleksandra Vučića realnost. Danas je „Beograd na vodi“ najveće i najlepše gradilište u ovom delu Evrope. Tako je za Dragana Đilasa rekonstrukcija i revitalizacija „Železare“ Smederevo, bila samo marketing dugi niz godina, a za Aleksandra Vučića realnost, vi ste svedoci poštovani Beograđani i poštovani građani Republike Srbije. Tako je za Dragana Đilasa preuređenje Trga Republike bilo samo marketing, odnosno, lažno obećanje, a za Aleksandra Vučića realnost, vi ste svedoci poštovani Beograđani i poštovani građani Republike Srbije. Tako je za Dragana Đilasa izgradnja godinama brze pruge Beograd-Novi Sad bila samo marketing, a za Aleksandra Vučića, kako vidite poštovani Beograđani i građani Republike je bila realnost. Tako je za Dragana Đilasa izgradnja Doma zdravlja u Borči bila samo marketing, lažno obećanje dugi niz godina, a za Aleksandra Vučića, poštovani Beograđani, pogotovo poštovani građani Palilule, odnosno Borče, kako vidite realnost. Mogao bi do sutra da nabrajam ono što je za Dragana Đilasa bilo lažno obećanje, a što je za Aleksandra Vučića i SNS i Vladu Republike Srbije bila realnost, ali dovoljno je ovo da vidite poštovani Beograđani da je Dragan Đilas bio zaista najgori gradonačelnik Grada Beograda. Poštovani građani Republike Srbije, Dragan Đilas i Vuk Jeremić, predložili su Zdravka Ponoša za predsednika Republike. Samo nekoliko rečenica ću da kažem, to je još jedan bezobrazluk i veliko nepoštovanje građana Republike Srbije ako imamo na umu ko je Zdravko Ponoš. Kao načelnik Generalštaba Vojske Srbije bio je poguban za Vojsku Srbije, toliko je poguban da ga se odrekao i njegov Boris Tadić, a onda ga je privukao Vuk Jeremić sa ogromnom svotom novca, one koje je dobio za svoj Centar za održivi razvoj iz Mongolije i drugih krajeva sveta. Poštovani građani, svaki pripadnik Vojske Srbije danas crveni od stida kada ocenu o Vojsci Srbije daje Zdravko Ponoš. Zašto? Upravo zato što je Ponoš kao general stajao mirno pred NATO poručnicima dok je hrabru srpsku vojsku isporučivao Zdravko Ponoš Haškom tribunalu. Zašto dalje? Zbog toga što je Ponoš obećao senatoru SAD da će Vojsku Srbije smanjiti sa 62 hiljade na 27 hiljada i to je Zdravko Ponoš učinio. Svako ko je u Vojsci Srbije razmišljao kao patriota bio je izbačen iz Vojske Srbije za vreme dok je načelnik Generalštaba bio general Zdravko Ponoš. Verovali ili ne, ali je Ponoš penzionisao najbolje kadrove Vojske Srbije. Tako je, između ostalog, penzionisao 28 najboljih generala, najboljih oficira koji su bili na prvoj liniji odbrane otadžbine i zato ih je penzionisao. Zdravko Ponoš uništio je naoružanje Vojske Srbije i Vojsku Srbije sveo na vatrogasnu jedinicu. Tako je uništio PVO sisteme, uništio je 9.218 raketa Strela baš zato što su se pokazale kao izvanredno za vreme njegovog NATO-a koje je bombardovalo našu otadžbinu, i 419 lansera za te rakete. Nadalje, uništio je 200 tenkova, nadalje uništio je 120 oklopnih transportera, 36 Praga, 90 Haubica. Poštovani građani Republike Srbije, to je Zdravko Ponoš kojeg je predložio za predsednika Republike, Dragan Đilas i Vuk Jeremić. Išao je u NATO da lobira za ulazak Srbije u tu organizaciju mimo volje građana Republike Srbije, mimo Vlade Republike Srbije i mimo države Srbije. U njegovo vreme proglašena je tzv. nezavisnost Kosova. Dok je bio načelnik Generalštaba, verovali ili ne, Zdravko Ponoš je kupio samo osam raketa za MIG-29. Znate li kad su oni radili? U njegovo vreme vozili samo subotom seno za konje, to je taj Zdravko Ponoš. I posećivao je, na koncu, da se više njime ne bavim, inostrane ambasade, jednom rečju, poštovani građani Republike Srbije, znam da mu nikada nećete to oprostiti jer je bio obični špijundžija. Špijun, to je Zdravko Ponoš general bio. Poštovani građani i poštovani Beograđani, kako ste videli, Zdravko Ponoš je predložio za gradonačelnika prof. dr Vladetu Jankoviću. Neću o poštovanom kolegi da kažem, ali ono što svi Beograđani znaju, što svi bivši pripadnici Demokratske stranke Srbije znaju jeste da je on nepouzdan, da je elitista, da je progonio kolege sa fakulteta, ne samo kolege profesore, nego i studente. Ono što je bilo vrlo bitno, Vladeta Janković bi da ruši spomenik Stefana Nemanje. Da li možete verovati, poštovani građani, ili eventualno da premeste, kako reče, u Marinkovu baru ili eventualno u Borču. Poštovani građani moje Palilule i Borče, vidite kako vas poštuje budući kandidat za budućeg gradonačelnika Vladeta Janković. I gle čuda, on bi zaustavio Lešće, to je izjavio. Da li možete verovati da je to izjavio Vladeta Janković? I gle čuda, poštovani Beograđani i građani Srbije, podržao ga je niko drugi nego vladika Grigorije, hercegovački tajkun u crkvi, hercegovački tajkun, to svi znamo. Poštovani Grigorije, odložite svešteničku odoru i uđite u politiku. Nemojte se kriti iza crkve. Da možda, poštovani Grigorije, i vi nećete možda, poštovani vladiko, rušiti spomenik Stefana Nemanje i premeštati kao što želi i vaš kandidat za gradonačelnika? Da nećete možda zaustaviti Lešće, kako ste rekli? Crni vladiko, treba biti neutralan i tražiti suživot, kao episkop, i toleranciju u društvu, a ne ovo što radite. Crni vladiko, sramota. I na kraju, dok Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Zdravko Ponoš svakodnevno rade protiv interesa građana i Republike Srbije, dotle Aleksandar Vučić svakodnevno, ali svakodnevno, i SNS i Vlada Republike Srbije vodi politiku bezbednosti, što je najvažnije za građane Republike Srbije, politiku mira, politiku zdravlja svih naših građana, ne samo u našoj državi, nego i u regionu, politiku ekonomskog napretka, politiku međunarodne saradnje. Evo, predsednik će se i sastati sa predsednikom Kine ovih dana, jednom rečju, politiku ubrzanog ekonomskog napretka i modernizaciju Srbije, a to sve zbog budućnosti naše dece. U to ime, poštovani građani, 3. aprila opredeljujemo se za dalji razvoj i modernizaciju Srbije ili eventualno za rušenje, jer kako vidite, Zdravko Ponoš, Vladeta Janković, Dragan Đilas bi sve da ruše. Izjavio je, citiram, Dragan Đilas: „Kad osvojim vlast, uzeću sto pravnika i sve rušiti ono što se danas radi“, završen citat. Pa nije vam čudo što je onda rekao i Vladeta Janković da će zaustaviti i Lešće. Živela Srbija! Živeo naš predsednik!
Hvala vam, profesore. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam – da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici ili neko ko nije iskoristio svoje pravo? (Ne) Zahvaljujem svima koji su učestvovali u današnjem radu. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 12. do 22. dnevnog reda. Nastavljamo sutra u 10.00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šesnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 89 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 93 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Jelena Mihailović. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 23. i 24. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Branko Ružić, prvi potpredsednik Vlade, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja; prof. dr Marijana Dukić Mijatović, državni sekretar; prof. dr Bojan Tubić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Pozdravljam prisutne predstavnike Vlade. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile, da podnesu prijave za reč. Saglasno članu 192. stav 3. shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izboru članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje i Predlogu odluke o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđenje kvaliteta o visokom obrazovanju. Da li predstavnik predlagača želi reč na samom početku? (Da.) Reč ima prvi potpredsednik Vlade Branko Ružić. Izvolite.