Ingen har bedt om ordet.[[Votering, se side 581]]
Flertallet i komiteen, Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og regjeringspartiene, viser i denne innstillingen til at det er et viktig mål å sikre offentlig styring og kontroll med vannkraftressursene, som er en del av vår nasjonalformue. Olje- og energidepartementet foreslår i denne proposisjonen at avtaler om langsiktig disposisjonsrett av vannkraftressursene skal være konsesjonspliktige. Det foreslås også endringer i styringsretten, der det offentlige skal eie minst to tredjedeler av både kapital og stemmer. Innenfor kraftsektoren har man ulike eierstrukturer. Én form for eierrettigheter er at enkelte fylkeskommuner har rett til medeierskap i statlige vannkraftutbygginger. Medeiendomsretten har for det meste vært positiv for de fylkeskommunene som har, og som har hatt, denne retten, ved at medeiendomsretten har gitt større sikkerhet for tilgang på elektrisk kraft og økonomiske fordeler etter hvert som anleggene ble nedbetalt. Denne medeierskapsordningen, som gir anledning til å ta ut en andel av kraftproduksjonen, har for det meste tilfredsstilt hensynet til nasjonal styring og kontroll. Den fylkeskommunale medeiendomsretten har derfor ikke tidligere krevd konsesjonsbehandling. Etter at Nordland fylkeskommune, gjennom A/S Nordlandskraft, inngikk avtale den 23. april 1998, underskrevet den 2. september 1998, med to utenlandske selskaper om videresalg på langsiktige kontrakter, noe de hadde anledning til i og med at langtidsutleie ikke var konsesjonsbelagt, trådde altså hensynet til nasjonal styring og kontroll inn. Dette er grunnen til at Arbeiderpartiet, sammen med Sosialistisk Venstreparti og regjeringspartiene, vil innføre konsesjonsplikt for å regulere langsiktige avtaler. Med dette hindrer man en uthuling av den statlige ressursforvaltningen i vannkraftspørsmål. Noen har hevdet at konsesjonsbeleggingen er med på å forringe fylkeskommunenes medeiendomsrett. Her er det proposisjonens innhold om langsiktighet som utløser en del reaksjoner. Hva som er langsiktighet, er lite presisert i proposisjonen, men statsråd Marit Arnstad antyder i et svar til komiteen angående ENFOs uttalelser om Ot.prp. nr. 19 for 1998-99 at avtaler med varighet inntil 20 år ikke er regnet som langsiktige, men at dette skal vurderes i hvert enkelt tilfelle, og at det vil være behov for en nærmere klargjøring av hva som skal anses som langsiktig. Det betyr at fylkeskommunen må innhente tilbud og inngå avtaler før kommunen og tilbyder vet om utleieavtalen blir konsesjonsbelagt. Dette er en svakhet i proposisjonen som det er verdt å peke på. Selv om proposisjonen har et litt tynt grunnlag, er allikevel intensjonene så klare at flertallet i komiteen ikke har problemer med å støtte Regjeringen i framlegget. Fylkeskommunene kan fortsatt benytte seg av medeiendomsretten, men ved eventuell langtidsutleie må utleieavtalen konsesjonsbehandles. Dette er helt i tråd med at flertallet ønsker å ta vare på vår nasjonalformue. At to tredjedeler av både kapital og stemmer er offentlig eid, er også i tråd med flertallets intensjoner. Dermed unngår man spekulative selskapsdannelser som kan være med på å uthule konsesjonslovgivningen. Et flertall, alle bortsett fra Høyre og Fremskrittspartiet, støtter dermed Regjeringens forslag i Ot.prp. nr. 19 for 1998-99.
Fremskrittspartiet og Høyre mener at de fremlagte endringer i industrikonsesjonsloven og vassdragsreguleringsloven tydelig viser at hele konsesjonslovgivningen generelt står i veien for en effektiv utnyttelse av kraftressursene, spesielt for opprettelse av mindre kraftverk, samtidig som den utestenger privat kapital og i mange tilfeller også direkte hindrer realisering av ellers lønnsomme utbyggings- og opprustingsprosjekter. De foreslåtte lovendringer vil også redusere kommunenes, fylkeskommunenes og lokale kraftselskapers mulighet til å inngå langsiktige avtaler og samarbeid med hverandre og med norske og utenlandske investorer. Fremskrittspartiet og Høyre vil derfor stemme imot de foreslåtte endringer.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 2.[[Votering, se side 581]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, se side 582]]
Den endringen av produktkontrolloven vi behandler i dag, legger til rette for mer miljøvennlig bruk av kjemikalier. Substitusjonsprinsippet innebærer at den som har med farlige kjemikalier å gjøre, skal vurdere om en kan nå målet sitt like godt med mindre farlige kjemikalier eller med en annen metode. Prinsippet er et supplement til myndighetenes arbeid med begrensning av og forbud mot de aller farligste kjemikaliene i samfunnet og har som mål å redusere den unødvendige risiko ved bruk av farlige kjemikalier. Det kan videre vises til FNs handlingsplan for det 21. århundre, Agenda 21, som framhever substitusjon som en klassisk metode for risikoreduksjon. Den samme tankegangen er nedfelt nasjonalt og internasjonalt gjennom prinsippet om best tilgjengelig teknologi, eller det noe videre begrepet best tilgjengelige teknikker, som legges til grunn for utferdigelse av konsesjon til forurensende aktivitet, og i EUs direktiv om integrert forurensningskontroll, som Norge er forpliktet til gjennom EØS-avtalen. I norsk rett har substitusjonsprinsippet vært en del av eldre og nyere lovgivning når det gjelder vern av arbeidstakernes helse. Det kan sies å ha vært en mangel i norsk miljølovgivning at prinsippet ikke har vært lovfestet med hensyn til skader på det ytre miljø. Dette blir nå endret. Det understrekes at en ikke venter vesentlig økt økonomisk belastning som følge av at substitusjonsprinsippet innføres. Reglen krever ikke fare- eller risikovurdering, eller gjennomføring av substitusjon om dette medfører urimelig kostnad eller ulempe. Det er gledelig at det er et bredt flertall som støtter endringen. Fremskrittspartiet står alene om sitt endringsforslag.
: Regjeringens intensjon med endring i produktkontrolloven er i utgangspunktet positiv. Bakgrunnen for forslaget er at Regjeringen ønsker å styrke prosjektet bærekraftig utvikling. Problemet med lovendringen er at det er stor fare for at man i stedet for en bærekraftig utvikling får en negativ og diskriminerende utvikling for norske produkter på det norske markedet, fordi importørene blir fritatt for vurderingsplikten og handlingsplikten. Dette vil kunne gi en konkurransevridning mellom norske produsenter og importører. Fremskrittspartiet kan ikke akseptere at norsk næringsliv skal bli diskriminert og utsatt for en unødvendig negativ konkurransevridning. Vi har derfor fremmet et alternativt forslag i saken, som vil løse disse problemstillingene på en tilfredsstillende måte, og da spesielt for sluttbrukerne, noe som også er helt i tråd med Regjeringens kommentar i saken. Jeg tar herved opp Fremskrittspartiets forslag i innstillingen.
Jostein Zazzera har tatt opp det forslag han refererte til.
Bare la meg ganske kort presisere at når Høyre og flertallet i komiteen ikke har gått inn på Fremskrittspartiets forslag, betyr ikke det at flertallet ikke er opptatt av å sikre at loven ikke skal ha en konkurransevridende effekt. Flertallet er opptatt av å sikre likebehandling, og jeg viser til merknaden fra en enstemmig komite, hvor det er understreket at det ikke kreves substitusjon «dersom det medfører «urimelig kostnad eller ulempe ». Dette skal sikre at endringen ikke får konkurransevridende effekt særlig mellom norske og utenlandske virksomheter. » Det Fremskrittspartiet er opptatt av, blir understreket spesielt fra komiteens side, men for å være på den aller sikreste siden har komiteen i tillegg bedt departementet om å følge utviklingen nøye dersom endringen likevel skulle vise seg å ha en slik effekt. Jeg vil på denne bakgrunn avvise påstandene fra Fremskrittspartiet om at dette vil kunne ha en konkurransevridende effekt.
Jeg synes det er merkverdig at Høyre nå kan bruke departementet og byråkratene i departementet som sannhetsvitner for at dette ikke vil medføre konkurransevridning for norsk næringsliv. Og når man viser til store økonomiske konsekvenser, vil jeg gjerne vite hva som ligger i store økonomiske konsekvenser. Går det an å få konkretisert hva som ligger i det?
La meg først få si at jeg er glad for at et så bredt flertall i komiteen har sluttet seg til Regjeringens forslag om å innføre substitusjonsplikten. Vi står overfor store utfordringer når det gjelder helse- og miljøfarlige kjemikalier, og vi er helt avhengig av at alle aktører er seg bevisst sitt ansvar hvis vi skal greie den oppgaven vi står foran, og da er det ikke minst viktig at produsentene også har et klart og tydelig definert ansvar. En viktig del for å komme dit vi ønsker når det gjelder helse- og miljøfarlige kjemikalier, er at vi hele tiden søker etter å bruke det minst farlige alternativet ved å bytte ut de mer farlige kjemikaliene med mindre farlige alternativer der det finnes. Men som representanten Sanner tydelig sa fra denne talerstolen, har vi selvsagt lagt vekt på at norske produsenter ikke skal komme i en uheldig situasjon. Derfor har man også tatt inn bestemmelsen om at dette skal skje med mindre det er unødig store konsekvenser og kostnader knyttet til det. Jeg har også lyst til å si at jeg tror man kanskje hvis man går imot dette, undervurderer det konkurransefortrinnet som også kan ligge i at denne plikten innføres. Vi står både i Norge og i europeisk sammenheng i stadig større grad overfor et publikum og forbrukere som søker etter mer miljøvennlige produkter. Jeg er ikke i tvil om – og som bransjen også selv sier – at det er viktig å kunne tilby produkter som er mer miljøvennlig. Jeg tror at substitusjonsplikten, som et bredt flertall her slutter seg til, vil være et viktig bidrag.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 4.
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, se side 583]]
Odelstinget skal votere i sakene nr. 1-5.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Fremskrittspartiet og Høyre har varslet at de går imot.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet. Presidenten antar at Fremskrittspartiet og Høyre også her vil gå imot.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Under debatten har Jostein Zazzera på vegne av Fremskrittspartiet satt fram et forslag, som er inntatt i innstillingen.
Til § 3 annet ledd samt ny § 3a foreligger et avvikende forslag fra Fremskrittspartiet. Det voteres først over forslaget som gjelder § 3 annet ledd. Forslaget lyder: « § 3 annet ledd Aktsomhetsplikt skal lyde:Den som tilvirker eller innfører produkt plikter å skaffe seg slik kunnskap som er nødvendig for å vur dere om det kan medføre virkning nevnt i § 1, her under vurdere om man kan fremskaffe alternativ som medfører mindre risiko for slik virkning. »
Presidenten vil så la votere alternativt mellom komiteens innstilling til ny § 3a og det tilhørende forslaget fra Fremskrittspartiet. Forslaget fra Fremskrittspartiet lyder: «Ny § 3a Substitusjonsplikt skal lyde:Virksomhet som er sluttbruker av produkt med innhold av kjemisk stoff som kan medføre virkning som nevnt i § 1, skal vurdere om det finnes alternativ som medfører mindre risiko for slik virkning. Virk somhet skal i så fall velge dette alternativet, hvis det kan skje uten urimelig kostnad eller ulempe. »
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Det foreligger ikke noe referat.