Tere! Ilusat keskpäeva, head kolleegid! Alustame infotundi. Kohaoleku kontroll, palun! Kohal on 51 rahvasaadikut ja puudub 50. Infotunnis osalevad täna peaminister Jüri Ratas, rahandusminister Martin Helme ja kaitseminister Jüri Luik. Protseduur on nagu alati. Annan sõna vastavalt järjekorrale ja iga Riigikogu liige võib lisaks esitada ühe küsimuse. Põhiküsimuse esitajal on õigus veel täiendavale küsimusele ja saalist üks nobenäpp saab veel küsimuse esitada. Küsimuse jaoks on aega kaks minutit ja ministritel vastamiseks kolm.
Lähemegi esimese küsimuse juurde, mille esitab Riigikogu liige Taavi Rõivas. Palun!
Austatud istungi juhataja! Hea peaminister! Tahan küsida selle kohta, kuidas me nüüd oleme ikkagi jõudnud sellisesse olukorda, kus kesk kasvavat majandust on järsku eelarve juba ette keskmiselt veerand miljardiga igal aastal miinuses ja valitsus räägib kärpevajadusest. Ja mitte ainult – valitsus räägib ka sellest, et antud lubadusi ei ole kohe üldse võimalik täita. Vaatame natukene ajalugu: 2014–2016 oli eelarve 300 miljoniga summaarselt plussis, aastail 2017–2019 aga 700 miljoniga miinuses. Toona te ütlesite, et kehtestame uued eelarvereeglid, et varasemat plussi saab ära kulutada. Kas ma olen õigesti aru saanud, et nüüd te soovite edasi minna sellega, et toona kokku lepitud "võta, aga pane tagasi" lausest võetakse see "pane tagasi" osa ära ja enam ei ole vaja varasemat puudujääki hiljem kompenseerida?
Austatud Riigikogu esimees! Head Riigikogu liikmed! Hea küsija, aitäh küsimuse eest! Ma alustan sellest, et igal juhul valitsus jätkab konservatiivset eelarvepoliitikat, mille keskne sammas on eelarve struktuurne tasakaal. Teie väide oli, et teatud perioodil oli eelarve 300 miljoni euroga plussis, teatud ajal oli puudujääk. No ma saan nii aru, et te timmisite plussi täpselt sellesse perioodi, kui teie olite peaminister. Vaat kui huvitav, eks ju – juhuslikult niiviisi! Aga tegelikult me näeme, kui palju oli sellel ajal tegemata asju, lahendamata asju, vastamata küsimusi. Rahavajadus oli meeletult suur. Võtame kas või mõned näited! Näiteks haigekassa lisarahastus, et ravijärjekordasid tõesti vähendada – puudujääk oli väga suur. Teiseks, haridusvaldkond, õpetajate palgad, ka kultuuritöötajate palgad – samuti oli puudujääk suur. Seal oli tõesti vaja perioodil 2016–2019 rahastust järele aidata. Võtame kohalikud omavalitsused: kui palju olid kohalikud omavalitsused palunud oma tulubaasi suurendada, aga seda ei tehtud. Nii et tegemata asju oli tõesti väga palju ja see oli ka põhjus, miks sai selline fookus valitud. Te küsisite eelarvereeglite kohta. Tõesti on nii, et me oleme otsustanud, et eelarve koostamise reegleid võiks muuta, lähtuda aastapõhisest arvestusest ja siis aastapõhiselt tasakaalu hoida. Ma saan aru teie väitest, et ülejääk söödi ära ja seda nagu ei ole vaja tagasi panna. No teile meeldib arvude keeles rääkida, te tegite tagasivaate ja minu meelest on väga õige seda teha. Aga läheme siis veel kaugemale, läheme selle sajandi algusesse! Näiteks aastad 2000–2008, põhimõtteliselt igal aastal oli struktuurne positsioon miinuses, välja arvatud aastail 2000 ja 2003. Aasta 2005: –1,8%, 2006: –3%, 2007: –4,2%, 2008. aastal ulatus puudujääk üle 5%: –5,1%. Võtame edasi, 2009. aastast kuni aastani 2016: põhimõtteliselt oli olukord sama, ega seda puudujääki ülejäägiga ei kaetud.
Aitäh! Täiendav küsimus, Taavi Rõivas. Kuidas?
Ma palun luba esitada kõigepealt protseduuriline küsimus.
Jah, palun!
Mu kell näitas, et küsimiseks on aega üks minut. Kas ma sain õigesti aru, et tegelikult on ikkagi kaks minutit?
Kaks minutit on, jah.
Okei, siis on asi selge. Vabandust, palun pange siis aeg uuesti käima! Tagasi eelarvedefitsiidi juurde! Teil on õigus, kui tõite võrdluseks aastaid 2014–2016. Toona ma tegin kõike teadlikult. Ma saan ka kinnitada, et on küll võimalik eelarvet niimoodi kujundada, et see oleks kas tasakaalus või ülejäägis. Samuti pean vajalikuks mainida, et aastatel 2000–2008 ei lähtutud struktuurse tasakaalu arvestusest, vaid nominaalse tasakaalu arvestusest. Toona oli majanduskasv ja ka eelarvesummade kasv erakordselt kiire, mõnel aastal lausa üle 20%. Ma arvan, et ei ole kohane hakata tagantjärele teistsugust metoodikat nendele aastatele omistama. Küll aga saame võrrelda neid aastaid, mil mina olin peaminister, ja teie kolme aasta tehtud eelarveid. Ja see vahe kokku on tõepoolest miljard: pluss 300 miljonit aastail 2014–2016, miinus 700 miljonit aastail 2017 ja 2019. Ma ei ole absoluutselt nõus, et sel ajal jäid asjad tegemata. Vastupidi, ma kahtlustan, et tegemata jäävad asjad nüüd, kui te hakkate eelarveid kärpima. Tuletan meelde, et plussis eelarve korral said eelarvesse nii Rail Baltic, idapiiri väljaehitamine kui ka Tartu maantee neljarealiseks tegemine kuni Mäoni. Aga mu küsimus on selline. Te ütlesite, et jätkate konservatiivset eelarvepoliitikat. No ma ei tea, kas me saame siis millestki erinevalt aru, aga eelmisel aastal oli –357 miljonit, see tähendab, et me olime vastuolus nii riigisiseste reeglitega kui Euroopa Liidu reeglitega. Kas ma saan õigesti aru, et see ongi see eelarvepoliitika, mida me jätkame? Ja viimane aspekt selles küsimuses. Lubage tsiteerida teid ennast! Ametisse astumisel te ütlesite eelarvereeglite kohta niimoodi: "Kui te küsite, kas me hakkame kuidagi riigi eelarvepoliitikat lõdvendama, siis ma ei tea, kust kohast te seda välja loete. See eeldus on vale." Mis on vahepeal muutunud?
Aitäh teile! Kõigepealt ma vastan mõningatele konkreetsetele väidetele. Te ütlesite, et perioodil 2014–2016 oli Rail Baltic rahastatud, idapiir oli rahastatud, Tartu maantee kuni Koseni oli rahastatud. Andke andeks, aga te ise teate ju väga hästi, et – hakkame tagantpoolt ettepoole tulema – Tartu maanteed kuni Koseni ehitades kasutati raha põhimaanteele ja võeti ära kruusateedelt. Nii tekkis väga suur defitsiit kohalike omavalitsuste väikeste teede korrashoiul. See ju on nii! Teiseks, te ütlete, et idapiir oli rahastatud. Ma mäletan, et see oli, kui ma ei eksi, kolm-neli päeva veebruarikuu lõpus enne Riigikogu valimisi, kui valitsus tegi otsuse idapiiri väljaehitamise ja rahastamise kohta. Miks te siin omale kurja kaela kutsute? Te teate ju ka, et idapiiri maksumus on kasvanud kaks, kui mitte kolm korda. Toona välja pakutud maksumus ei vasta tõele. See maksumus arvutati selliste hinnangute põhjal, kus looduses ei oldud üldse vaadatud, missugune on maastik, missugust ehitusmetoodikat on vaja kasutada. Nii et mulle tundub, et see tehti ikka väga kiirustades. Aga siis, aastal 2015 oli Riigikogu valimiste kuupäev ukse ees ja otsust oli poliitilises mõttes vaja. Ega otsus idapiir välja ehitada pole halb otsus. See on õige otsus ja selle tööga tuleb edasi minna. Ent me näeme ju ajakirjanduses, kuidas Riigikontroll ütleb, et tuleks arvestada ka teisi alternatiive. Suure tõenäosusega on nii, et kui me hakkame ehitushankeid välja kuulutama, siis me näeme, et idapiir kallineb veelgi. Me oleme tõesti kokku leppinud, et idapiiri väljaehitamist võiks kabinetis lähiajal uuesti arutada ja vaadata, millised võimalused riigil tegelikult on. Nüüd, Rail Balticu rahastus. Rail Balticu väljaehitamine kestab kuus-seitse aastat, aga selleks on üks väga oluline eeldus: me peame suutma järgmises MFF-is saavutada protsentuaalselt sama proportsiooni, kui see on olnud seni. Noh, suurusjärgus on see proportsioon 80 : 20. Vastab tõele, et ma olen kogu aeg tõesti seisnud eelarve tasakaalu eest. Ma mäletan, kui me eelmise aasta sügisel tegime riigieelarvet, siis oli prognoos – ja te teate oma ametiajast väga hästi, et prognoose ei tee peaminister, vaid need saadakse tippspetsialistidelt Rahandusministeeriumist –, mis näitas, et järgmisel neljal aastal on Eesti riigieelarve struktuurses tasakaalus ja viimasel aastal, 2022. aastal isegi väikeses ülejäägis. Uus info tuli selle aasta aprilli alguses. Ja see on põhjus, miks me oleme praegusesse seisu jõudnud.
Aitäh! Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt peaminister! Kui idapiiriga veel mõned aastad venitada, siis hind tõuseb võib-olla nelja- või kuuekordseks. Nii et selles mõttes ei ole mõtet ette heita, et hind on läinud kallimaks. Reaalne majandussituatsioon on selline – vaadakem, kui suured on olnud hinnatõusud. Ilmselt meil on konservatiivsusest erinevad arusaamad. Te üritate väga näidata, et tänu sellele, et te ei ole eelarve koostamisel konservatiivne, saavad inimesed väga palju rohkem teenuseid. Aga vaadates järjekorda, mida oleks vaja riigis teha, vaadates poliitilisi eelistusi, tähendab see paraku seda, et see kõik ületab Eesti eelarve võimalused mitmekordselt. Minu arust on eriti oluline, et üks väike avatud majandusega riik ja väikese siseturuga riik hoiab eelarvedistsipliini. Kas ma sain õigesti aru, et teie uus kaval trikk eelarvedistsipliini leevendada on teooria, et me veel kaks aastat oleme miinuses, aga siis kolmandal aastal hakkame iga aasta hoidma tasakaalu? See meenutab sedasama trikki, mille te tegite enne eelmisi valimisi, rääkides nn keskmisest eelarve tasakaalust. Kuidas te nende väljaütlemiste korral suudate ka enda kõrval istuvale rahandusministrile põhjendada, et tegelikult ajame konservatiivset eelarvepoliitikat? Ei ole mõtet jätta muljet, et kui me laseme eelarve sügavasse miinusesse, siis õnn pikas perspektiivis kogu ühiskonna jaoks on suurem, kui minnes samm-sammult, järk-järgult parema tuleviku poole.
Aitäh! Kõigepealt, siin kõlas nüüd paari minuti jooksul mitu küsimust. Hakkan siis otsast pihta. 26. veebruaril 2015 fikseeriti Vabariigi Valitsuse istungil piiriehituse hinnaks 79 miljonit eurot. See oli 26. veebruaril 2015, kui kolme-nelja päeva pärast toimusid Riigikogu valimised. 19. juulil 2018 võeti Vabariigi Valitsuse kabinetinõupidamisel teadmiseks, et idapiiri väljaehitamise maksumus on 250,3 miljonit eurot. Esimest korda räägiti kallinemisest, räägiti 250 miljoni piirist mullu 5. juuli kabinetinõupidamisel. Ja põhjus, miks hind kallines toonase 79 miljoni pealt 250 miljonini, on see, mida ma härra Rõivasele vastasin. Kunagine esimene otsus tehti täielikus teadmatuses, missugune on maastik, missugune on pinnas, missugust ehitust seal on vaja. Nüüd, teie küsimus eelarve tasakaalust. Tasakaaluni me jõuame sammhaaval. Eelmisel aastal oli puudujääk 1,4%, see väheneb sel aastal 0,9%-ni, järgmisel aastal 0,4%-ni ja siis jõuame tasakaalu. Selline etapikaupa liikumine on majandusele parem kui järsk kulude kärpimine. Nüüd sellest, kas õnn tuli õuele või õnn ei tulnud õuele aastail 2016–2017. No mis me siin selle üle vaidleme! On ilmne, et siis olid teatud konkreetsed valdkonnad, mis nõudsid väga selgelt rahastuse suurendamist. Võtame näiteks viimase miili väljaehitamise või haigekassa rahastamise suurendamise. Mul on väga hea meel, et muudetud sai ravikindlustuse põhimõtet nende inimeste puhul, kes on vanaduspensionärid ja ei tööta. Näete, seal istub härra Ossinovski, tema oli siis minister ja väga tugevalt toetas seda mõtet ja ma usun, et toetab tänagi. Siis, härra Kruuse, teie valdkond, kus te olete aastaid tegutsenud: põllumajandus, maaelu. Te mäletate, kuidas te pidite vingerdama, et kuidagi saada välja Reformierakonna lõksust. Oli ju küsimus, miks ei suurendata top-up toetusi. See oli vaja ära teha. 2017. aastal tehti see kohe ära ja jätkati maksmist 2018 ja 2019. No see on õige samm! 2017. aastal oli see summa minu meelest ca 20 miljonit, mõnisada tuhat alla 20 miljoni. Konkreetsed asjad, mida oli vaja hakata lahendama! Rääkimata, nagu ma ütlesin teile, õpetajate ja kultuuritöötajate palga tõusust. Aitäh teile!
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse arutelu.
Järgmisena Jevgeni Ossinovski, palun!
Aitäh! Hea Jüri! Ma olen sinuga täiesti nõus, et eelmine valitsus oli tänasest palju parem. Sellega seoses on ka mu küsimus. Ma olen nii sinuga kui sinuta eelarveid teinud ja ausalt öeldes midagi nii piinlikku ei ole ma varem näinud. Teaduse rahastamisel vilistab valitsus laiapõhjalisele kokkuleppele, õpetajate palga tõus – baranka, lapsetoetuste tõus – baranka, pensionide tõus – baranka, aga viina ja õlut saab soodsamalt. Ma tean, et sa ju tegelikult ei arva, et see kuidagi vastutustundlik on. Samal ajal, kui sa oma paremale käele vaatad, siis näed, et Helme muheleb su kõrval, sest tema ei ole kunagi plaaninud oma valitajatele antud lubadusi täita ja nüüd seletab oma Uute Uudiste paralleeluniversumis, et kõiges on süüdi sotsid, ebakompetensed ametnikud, marutõbised ajakirjanikud ja George Soros. Selles olukorras ma küsin: aga sina, Jüri? Ma kõrvalt vaatan, et rehavars käib vastu su pead iga päev sellise hooga, et kahju on pealt vaadata. Kas sa oskad mulle vastata: kas sa ei suuda neid EKRE mehi vaos hoida või on mingi muu põhjus, miks sa niimoodi teed?
Hea Jevgeni! Ma kõigepealt tunnustan sind! Minu meelest pole sinu hea retoorika ja huumorimeel ka opositsioonis olles kuhugi kadunud ja selle üle on mul hea meel. Nüüd, kui me tuleme sinu väljendite juurde, siis ma saan aru, et sa rääkisid arvust 0. Aga läheme niimoodi samm-sammult edasi. Kõigepealt see väide, et eelmine valitsus oli tänasest parem. Aeg annab arutust, kumb valitsus on parem, seda ei saa praegu hinnata. Punkt 1. Punkt 2: vaata, eelarvet me tegime ikka kolmekesi koos. Kui sa mäletad, seal olid sotsiaaldemokraadid, seal oli Isamaa ja seal oli Keskerakond. Teaduse rahastuse näitaja 1% on olnud, ma arvan, kõikide valitsuskoalitsioonide poliitiline prioriteet ja on ka preguse koalitsiooni poliitiline prioriteet. Me arutasime selle nädala esmaspäeval riigi eelarvestrateegiat viimast korda. Enne, kui me selle lõplikult ära otsustasime, oli seisukoht esmaspäeva hommikul järgmine: kui me ei arvesta kokkuhoiuvajadusi, siis langeb teadus- ja arendustegevusele minev protsent SKT-st praeguselt 0,71%-lt 2023. aastaks 0,53%-le. Kui me läheme kokkuhoiukohtade juurde, siis pidanuks ütlema, et me hoiame kokku ka mujal. Esimene otsus, mille valitsus tegi, oli see, et me ei hoia kokku teadus- ja arendustegevuse ning kaitsekulude pealt. Teine otsus, mille valitsus tegi, oli see, et me minimaalselt hoiame taset, mis on praegu. Ja täna hommikul me saime Rahandusministeeriumist täpsustatud arvud praeguse taseme kohta: see summa on 152,4 miljonit eurot järgmise nelja aasta kohta. See ei tähenda seda, et me oleme sellest 1%-st kuidagi loobunud. Ma ütlen veel selle välja, et kui me tahame tänavu saavutada selle 1% ja püsida järgmised neli aastat samal tasemel, siis tähendaks see suurusjärgus 591 miljonit eurot. Leida selle 152 miljoni asemel, mis valitsus praegu on eraldanud, 591 miljonit on põhimõtteliselt võimatu. Aga kui me tuleme septembris järgmise aasta eelarve juurde tagasi, siis me kindlasti vaatame selle üle.
Aitäh! Täiendav küsimus, Jevgeni Ossinovski, palun!
Aitäh! Eks ma saan aru, et sa pead esitlema seda, et te ei otsustanud anda teadusele hetkega surmavat mõõgahoopi, suure võiduna. Mis sul muud üle jääb. Ma saan aru, te otsustasite lihtsalt lasta tal vaikselt känguda. Aga üldiselt on selge – sa tead ja näed seda isegi –, et peale selle, et te suutsite täita seadusega teile pandud ülesande riigi eelarvestrateegia vastu võtta, ei suutnud te väga oluliste, prioriteetsete ja Eesti tuleviku mõttes strateegiliste investeeringute koha pealt mitte midagi. Sellepärast ma küsisingi, miks sa seda teed. Sellele sa ei vastanud, aga see on sinu valik. Teine küsimus on täpsustav ja väga lihtne ja puudutab alkoholiaktsiisi. Ootuspäraselt tuli uudis, et Läti ka langetab seda aktsiisi. Seega, mõlema riigi eelarvetulud vähenevad, mõlemas riigis alkoholi tarbimine kasvab, tõenäoliselt piirikaubanduses suurt muutust ei tule ja tervisekahju suureneb. Oligi tegelikult arvata, et niimoodi juhtub. Ja see on olnud üks põhjus, miks me eelmises valitsuses hoidusime tagasipööramisest: me teadsime, et need riskid realiseeruvad. Ja see, et see risk ei ole uus, oli ju teada ka sellepärast, et Rahandusministeerium selle eest hoiatas. Ka teie aktsiisilangetamise seaduse eelnõu seletuskirjas öeldakse selgelt, et see asi ebaõnnestub juhul, kui ka Läti otsustab aktsiisi langetada, mida ta nüüd teeb. Sellest tulenevalt on mul kaks lihtsat lühikest küsimust. Esimene on see: ega see ometi sinule üllatusena ei tulnud, et Läti aktsiisi alandab? Ja teiseks, mis tundega sa võtad vastutuse nende täiendavate alkoholisurmade eest, mis nüüd tõenäoliselt kaasnevad?
Aitäh! Kõigepealt, punkt üks: jah, ma lugesin, et Läti kaalub langetamise otsust. Mina ei tea, et seal oleks otsustatud, mitu protsenti nad langetavad: kui palju langetavad lahjal ja kui palju kangel alkoholil. Ju nad seda teemat arutavad. Võib öelda ka, et eile oli uudis, et Soome õlletootjad, õllesektor on saatnud samasisulise kirja Soome praeguste koalitsiooniläbirääkimiste partneritele. Kas nemad lähevad selle peale või mitte, seda infot mul ei ole. Pigem vist ei lähe, aga eks seda otsustavad nemad. Nüüd sellest arvamusest, mida ma eile ka meediast lugesin. Ja seda on nii kerge öelda, et tuleb langetada alkoholiaktsiisi. Reformierakond soovib langetada lahja alkoholi aktsiisi vist kuni 33%, see seaduseelnõu on Riigikogu menetluses, ja kangel alkoholil 4%. Valitsus ei pea õigeks, et me diferentseerime taas seda aktsiisimäära, võiks teha ikka ühtmoodi suurusjärgus 25%. Aga see arvamus, et nüüd langetatakse alkoholiaktsiisi ja selle tagajärjel jääb ükskõik mis valdkonnas, näiteks hariduses õpetajatele palk välja maksmata või palgatõus ära – see muidugi tõele ei vasta. See on provokatsioon ja täielik valeuudis. Praeguse RES-i kontekstis on prognoositud, et kui langetada aktsiise 25%, siis 2019. aastaks on 12 miljonit alalaekumist ja järgmisel neljal aastal igal aastal ca 3 miljonit ülelaekumist. Nii et see otsus on eelarveneutraalne. Aga nagu sa ise väga hästi tead, ei saa täpselt sendi pealt või euro pealt või miljoni euro pealt öelda, milliseks see aasta lõpuks kujuneb. See on loomulikult väga keeruline ülesanne. Ja seetõttu me peame lähtuma parimatest kättesaadavatest prognoosidest. Ma olen sinuga päri, et kui rääkida alkoholipoliitikast, siis igal juhul tuleb teha kõik selleks, et vähendada õnnetusjuhtumeid, õnnetussurmasid. Aga kui me vaatame alkoholiaktsiisi tõstmise tulemusi ja näiteks konjunktuuriinstituudi hinnatud alkoholitarbimist Eestis 2017–2018, siis näeme, et keegi mängib selle protsendiga. Keegi ütleb, et näed, protsent tarbitakse rohkem, keegi aga, et 2% tarbitakse vähem. Tegelikult me võime näha, et tarbimine on suure tõenäosusega jäänud enam-vähem samale tasemele. Paljud küll ütlevad, et kodus on inimestel ikka väga suured alkoholivarud. Probleem on loomulikult rohke piirikaubandus. Selle sammu tulemusena me loodame, et ühelt poolt Eesti-Läti piiril kaubandus väheneb ja teiselt poolt põhjanaabrite tarbimine suureneb.
Taavi Rõivas, palun!
Aitäh! Ma jäin siin kolleeg Ossinovski esimese küsimuse peale mõtlema, kas minu silmad näevad ka seda aega, mil kolleeg Jevgeni möönab, et üle-eelmine valitsus oli veel palju parem kui see eelmine. Aga elame-näeme! Tulen aga tagasi aktsiisiteema juurde. Reformierakonnal oli väga selge põhjus, miks me tegime ettepaneku langetada aktsiisi just selles proportsioonis. Me tuginesime analüüsile, mille viis läbi KPMG. See on kahtlemata autoriteetne allikas. Me ei tuginenud erinevalt valitsusest n-ö kõhutundele või lihtsalt mingisugusele poliitilisele kompromissile, et langetame x protsendi võrra. Minu arvates elu on näidanud, et aktsiisipoliitikas tuleb analüüsidele tugineda, mitte lihtsalt soovile hurraaga midagi ära teha. Kui me midagi peaks olema õppinud viimase kolme aasta aktsiisitõstmistest, siis vähemal seda võiks olla elu meile õpetanud. Tervikuna on aktsiisi langetamine minu arvates õige suund, eriti kui seda teha õiges proportsioonis. Aga õige suund on ta nii või teisiti. Ent ühest asjast ma küll aru ei saa. Alles eile, hea peaminister, te olite koos Läti ja Soome peaministriga Brüsselis. Miks te siis nende käest ei küsinud, et kuulge, sõbrad, kas teil on ka mingid plaanid aktsiiside muutmiseks? See on täiesti elementaarne, et naabritega räägitakse omavahel poliitikast ja kooskõlastatakse erinevaid otsuseid. Aga mul riivas natukene kõrva, et te heitsite mulle ette, et idapiiri ehitus osutus teie valitsuse ajal kallimaks. Ja nüüd ma saan aru, et ilmselt on vaja mulle ette heita ka seda, et nüüd teie teine valitsus hakkab idapiiri uuesti odavdama ehk seda odavamalt ehitama. Kas ma mäletan valesti, et tegelikult üle-eelmine valitsus pani selle 79 miljonit eurot ka RES-i ja kui ma olin rahanduskomisjoni liige, siis minister Anvelt tuli ja tegi ettepaneku kaks korda seda summat vähendada? Nii et tegelikult praegu kehtivas, 2019. aasta eelarves on kaks korda vähem idapiiri jaoks raha, kui üle-eelmine valitsus sinna pani. Mis loogika selle taga on? Idapiir osutus kallimaks, aga rahastust vähendati?
Aitäh teile selle küsimuse eest! Küsimus idapiiri kohta peaks 13. küsimusena tulema Katri Raigilt, aga muidugi ma võin sellele ka praegu vastata. Kõigepealt, millele meie tuginesime? Meie tuginesime samamoodi KPMG-le ja minu teada olid teisedki analüüsid, mis tehti Rahandusministeeriumist väljaspool, ja muidugi tuginesime ka Rahandusministeeriumi analüüsidele. See ei ole mingi saladus, et Reformierakond soovib, et lahja ja kange alkoholi aktsiisimäärad oleks drastiliselt erinevad. Ja ma ei heidagi teile enam ette, et te mingitel põhjustel olete kogu aeg nii arvanud. Meie analüüs ütleb seda, et kui langetada mõlemaid 25%, siis see võib – ma rõhutan: võib – anda tulemuse, et piirikaubandus ikkagi oluliselt väheneb. Ja see ei puuduta ainult alkoholiostusid, vaid ka teiste kaupade ostude puhul me võiksime arvestada, et mingisugune tarbimine tuleb Eestisse tagasi – on see ehituskaup, on see toidukaup, on see kütus. Igal juhul võib arvata, et ka tubakaoste hakatakse suuremas ulatuses jälle Eestis tegema. Siin küsis ka härra Ossinovski, kellelt te ka, ma saan aru, mangute tunnistust, et võib-olla ikkagi oli üle-eelmine valitsus parem. Mina siin kahe Riigikogu liikme vahele ei tule, selle peate ise selgeks tegema, missugune valitsus oli parem ja missugune halvem. Ega see väga keeruline ei ole, kahe vahel on valida, nii et püüdke see analüüs plusse ja miinuseid kokku arvates ära teha. Aga nagu ka härra Ossinovski ütles, loomulikult Läti käitumine mõjutab selgelt piirikaubandust Eesti ja Läti vahel. Seda ei saa eitada. Te ütlesite, et ma olin eile koos oma ametikaaslastega Brüsselis ja miks ma ei küsinud nende käest nende plaane. Ikka küsisin! Ja ma ju märkisin vastates, et minu teada Soome koalitsiooniläbirääkimistel seda teemat arutatakse. Kui sa küsid vaid ühe koalitsioonipartneri käest, siis on päris keeruline täna öelda nende lõplikku otsust. Ja ma arvan, et neid asju ei peagi ma siin Riigikogu ees kõigile avalikult kuulutama. Nad ju alles arutavad, mida nad teevad ja mida nad ei tee. Mis puutub idapiiri, mille kohta te ka küsisite – et kas te siis ei arvestanud neid miljoneid riigi eelarvestrateegiasse sisse –, siis ikka arvestasite, aga vähe.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse arutelu.
Järgmisena on võimalus küsida Heiki Kranichil.
Lugupeetud juhataja! Härra kaitseminister! Eesti kaitsevõime sõltub suurel määral meie läänepartneritest ja hea läbisaamine nendega on tõenäoliselt Eesti kaitsevõime tagamiseks väga oluline. Kahetsusväärsel kombel on meie läänepartnerite ajakirjanduses viimasel ajal ilmunud üsna palju kirjeldusi sellest, kuidas on Eestis mõni koalitsiooni esindaja käitunud või midagi välja öelnud. Te olete selliseid asju nimetanud kahetsusväärseks. Kuna te tõenäoliselt olete pidanud seda üsna palju selgitama ja selle valitsuse traditsioone arvestades ka vabandust paluma, siis ma küsingi, milline on praegune olukord. Kas meie koostöö läänepartneritega on saanud kuidagi kahjustada? Kas on tekkinud probleeme või olete siiani suutnud oma selgituste ja vabandustega probleemid ära hoida?
Aitäh selle küsimuse eest! Ma olen tõepoolest alati öelnud nii, nagu ma näen asju olevat. Ja riigikaitse, kaasa arvatud Eesti maine on muidugi väga oluline osa Eesti julgeolekust. Mis puudutab konkreetseid kaitsealaseid suhteid erinevate partneritega, siis selles ei ole mingeid probleeme tekkinud. Mul on laual terve rida kaitsealase koostöö tegevusi, mis saavad teoks lähema kolme-nelja kuu jooksul, samuti kõik see, mis puudutab eFP pataljoni siin viibimist. Ühesõnaga, kogu julgeolekualane koostöö toimib heal tasemel ja mul on süda täiesti rahul. Ja ka teil võib süda olla rahul, et Eesti on hästi kaitstud.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt minister! Ma nii optimistlik ei ole nagu teie. Seda sellepärast, et elus ja ühiskonnas on asju, mis toimuvad inertsist. Võib öelda, et lepingud, mis teil täna laua peal on, on seal ilmselt inertsist ja tänu paljude eelmiste valitsuste tegevusele. Tegelikult on riigis täiesti uus situatsioon. Ma olen veendunud, et kui inimesi, partnereid, riike, ühiskonnagruppe pikalt solvata, siis sellel kindlasti on tagajärg. Kuidas te saate anda kogu Eesti ühiskonnale selle kindluse, nähes seda, milline turbulents on tekkinud välismaailmas ja välispoliitikas, kus tegelikult nüansid võivad ühel hetkel otsustada meie võimalike partnerite tegevuse või pikaajalise perspektiivi? Te olete minu arust mitu korda eri debattides ja avalikes esinemistes kinnitanud, et väike Eesti riik peab rajama oma kaitse väga selgelt partnerlussuhetele, et üksi siin raskes maailmas hakkama saada on täiesti võimatu. Ka teie kõrval istuv rahandusminister on esinenud väga teravate väljaütlemistega, mis on puudutanud eri partnereid. Kuidas te saate nii kindlalt väita, et meie perspektiivne kaitsekoostöö ei ole ohus, kui me näeme tegelikult ka teiste riikide poliitiliste jõudude soovi neid asju muuta?
Aitäh! Nagu ma ütlesin ja nagu ma olen ka enne öelnud, Eesti riigi maine hoidmine on meie kõigi ülesanne. See puudutab valitsuse liikmeid, see puudutab Riigikogu liikmeid – kõiki meid. Ja kui me tahame vältida probleeme tulevikus, siis me peame seda täna, homme, ülehomme oma käitumises arvestama. Aga olles iga päev suhelnud nende partneritega, kellest praegu jutt on, võin ma öelda, et mingeid probleeme, mis puudutaksid Eesti julgeolekut ja koostööd meie liitlastega, ei ole.
Taavi Rõivas, palun!
Aitäh! Kui me 2016. aastal leppisime Varssavis kokku, et NATO-liitlased on alaliselt siin Eestis meie kaitseväelastega külg külje kõrval, siis tekkis selline olukord, et mitu riiki läks omavahel vaidlema, et kes ikka saab siia Eestisse tulla. Eesti maine oli nii hea ja oldi tänulikud Eesti kaitseväele, Eesti sõduritele selle eest, et meie mehed ja naised on seisnud külg külje kõrval liitlastega Afganistanis ja mitmel pool mujal. Oli hea tunda, et selle nimel, et Eestit kaitsta, lähevad suured NATO liikmesriigid omavahel vaidlema, kes tuleb siia esimesena või kes saab siin rohkem olla. Nüüd meil räägitakse valitsusliikmete tasemel – loomulikult ei ole see etteheide teile, härra kaitseminister, te olete väga tasakaalukas ja end välispoliitiliselt väga täpselt väljendanud – pidevalt sellest, et olgu iga riik enda eest väljas ja tühja sest koostööst, et Euroopa Liit on kokkuvõttes halb asi ja kõik halb tuleb Lääne-Euroopa riikidelt ja režiimidelt. Ma ei tea, mul on küll selline tunne, et võib tekkida oht, et mõni meie liitlane mõtleb, kas Eesti ikka on kaitsmist väärt. Püüan selle nüüd kuidagi küsimuseks formuleerida. Mõtleks siiski positiivselt ja tulevikku vaatavalt. Kas te tunnete, et midagi võiks ministrite sõnavõttudes muutuda, kui me soovime, et ühelgi liitlasel ei tekiks mitte kunagi kahtlust, et me oleme kaitsmist väärt?
Mis puudutab eFP pataljoni Eestisse tulekut, siis teil on täiesti õigus. Tõepoolest, liitlased võistlesid selle nimel, et Eestisse tulla. Ja see, et britid siia saabusid, oli väga oluline nii meile kui ka Suurbritanniale. Tõepoolest me oleme nendega pikaajalised liitlased ja see liitlassuhe on n-ö lahingus sepistatud. Huvitav fakt on see, et needsamad leitnandid ja kaptenid, kellega koos meie poisid tollel ajal Afganistanis suhtlesid, on tänaseks jõudnud Briti kaitseväe staapides kõige kõrgematele kohtadele. See muidugi ainult tugevdab seda suhet. Praegugi on meie võitlejad Kabulis, mis on samuti Briti brigaadikindralile alluv üksus. Nii et kahepoolne sõjaväeline koostöö jätkub. Mis puudutab Euroopa Liidu ühtsust, siis ma usun, et riik, mis on nii väike nagu Eesti ja mis asub seal, kus Eesti asub, peab kindlasti oma lipukirjana hoidma Euroopa Liidu ühtsust või isegi laiemalt Euroopa ühtsust, kui me peame silmas Suurbritannias toimuvat. See on asi, mis on meid kaugele aidanud, tublisti kaitsnud, ja ma usun, et me teeme seda ka edaspidi. Kui me loeme valitsuse koalitsioonilepingut, siis me ei näe, et seal oleks öeldud midagi vastupidist.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on Ivari Padaril. Palun!
Aitäh! Lugupeetud härra minister! Kui rääkida eelarvestrateegiast ja selle tegemisest, siis kindlasti ei saa üle minna sellest, et planeeritava eelarvestrateegia raamidesse jääb ka uue mitme aasta pikkuse finantsperioodi kavandamine. Juttu on olnud ka struktuurse tasakaalu saavutamisest. Räägitud on aastast 2021, mille järel laekumised kasvavad seoses eurovahendite suurema kasutuselevõtuga. Mida on selle all mõeldud? Kas selle all on mõeldud uue perioodi startimist 2021. aastal või on mõeldud seda, et vana perioodi lõpul kasvab hüppeliselt vahendite kasutus? Vaieldamatult on niimoodi, et kui jutt on uue perioodi algusest, siis selle käivitamine ei ole õnnestunud ei meil ega teistel Euroopa Liidu liikmesriikidel esimesel aastal mitte kunagi. Üldjuhul on esimene aasta ikka kujunenud ettevalmistavaks aastaks. Nii et mingist reaalsest tulude kasvust me saame rääkida aastal 2022, mitte varem. Mida te selle 2021. aasta suurema tulude laekumise all tegelikult olete mõtelnud?
Aitäh! Kõigepealt ma tahan öelda, et mul on hea meel olla siin Riigikogu infotunnis uues rollis. Eelmisel neljal aastal istusin sealpool saali. Minu meelest on suurepärane, et infotund on muutunud pikemaks ja sisukamaks ja panustab Eesti poliitilisse debatti. Mulle muidugi väga meeldib vaadata seda dünaamikat, mis iseloomustab Eesti avalikkuse ja opositsiooni suhtumist uue valitsuse esimese paari nädala või kuu aja eelarveplaanidesse ja muudesse tegemistesse. Algul oli jutt sellest, kuidas me kohe-kohe läheme pankrotti, sest uus valitsus raiskab raha kõikjale ja igale poole. Nüüd on väga kiiresti võetud hoopis teine toon ja öeldakse, et me oleme koonerid, kes mitte kuskile mitte mingit raha ei anna ja suretame kõik välja, alates teadusest ja lõpetades ma ei tea kellega-millega veel. Tegelikult ei vasta kumbki tõele. Me räägime 3,2%-st kulude kokkuhoidmisest järgmisel aastal, mis on kolm korda väiksem summa, kui ministeeriumidel jääb igal aastal oma eelarvest kasutamata. Mingisugust kokkuvarisemist ei ole. Ja mul on erakordselt hea meel, kui kõik valitsusliikmed, k.a peaminister, ütlevad, et nad on konservatiivid, vähemalt eelarvepoliitikas. Mis puudutab teie küsimust, siis vastus on: kõik selles valikus. Jah, sinna sisse on arvutatud lõppeva eelarveperioodi raha kasutus, aga ka uue eelarveperioodi raha kasutus. Lisaks on sinna sisse arvutatud tulemusreservi kasutamine. Vastab tõele, et Euroopa Liidu eelarveperioodi esimesel ja tegelikult ka teisel aastal on summad, mis kasutusele võetakse, olnud suhteliselt väikesed. Kõige suuremas mahus rakendatakse raha kolmandal, neljandal, viiendal aastal. Aga eks me oleme eelarveperioode rakendanud juba mitu korda, oleme nendest kogemustest õppinud. Meil on terve hulk plaane ja projekte, mis on varem jäänud realiseerimata, sest ei ole jätkunud vahendeid. Need projektid on meil sisuliselt kohe riiulilt võtta. Ma olen nõus, et see on ambitsioonikas eesmärk, aga tuletan teile meelde, et kui meil oli 2009. aasta eelarvekriis, siis ka tollane valitsus väga olulisel määral parandas eelarvepositsiooni just nimelt euroraha kiirendatud ja suurendatud mahus kasutuselevõtuga. See ei ole Eestis midagi, mida me varem ei ole teinud.
Aitäh! Täiendav küsimus, Ivari Padar, palun!
Lugupeetud härra minister! Kui räägitakse uuest finantsperioodist, siis meile on teada ju ainult Euroopa Komisjoni 2018. aastal tehtud ettepanek selle kohta, milline see võiks välja näha. Kõik muu sõltub sellest, mis saab pärast 1. juulit, kui tulevad kokku uus parlament ja uus komisjon. Aga vaieldamatult on niimoodi, et meil on enam-vähem olemas pilt, milliseks see eelarve saab, ka on meil suuremas osas olemas pilt, millised on liikmesriikide kaasfinantseerimise kohustused. Kui me räägime meie eelarvestrateegia tegemisest, siis on minu küsimus, kui palju selle koostamisel arvestati võimalikke vajadusi, mis aastast 2021 kaasfinantseerimisega tekivad. Näiteks, kas on arvestatud sellega, et kui tahetakse uut maaelu arengukava hoida tänasel tasemel, siis on perioodi eelarvekohustused ligi 400 miljonit eurot? Kas on seda arvestatud? Kas seda on riigi eelarvestrateegias mingil real võimalik näha?
Aitäh! Põhimõtteliselt jah on. Samas me teame, et Euroopa Liidu eelarve koostatakse seitsmeks aastaks, meie eelarvestrateegia neljaks aastaks. Nii et kui me räägime sellest 400 miljonist, siis me oma eelarveprotsessi vaates räägime ju ainult umbes poolest ajast. Aga vastus on: jah, on arvestatud, et euroraha kasutuselevõtu kaasfinantseerimine meil järgmisel perioodil suureneb. Ja see on eelarvestrateegiasse sisse kirjutatud.
Aitäh! Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt minister! Oma sissejuhatuses te viitasite sellele, et istusite eelmise koosseisu ajal siinpool saalis. Ma mäletan, et te olite üks suurimaid praeguse peaministri kriitikuid ja just selles osas, mis puudutab tema suhtumist eelarvesse. Kas ma oled valesti aru saanud, et te olete väga palju leebunud? Kui olete, siis ilmselt teie positsioon on sundinud teid seda tegema. Samas ma arvan, et te olete minuga nõus, et kui me käsitleme eelarvet, siis ei saa võrrelda eelarvet 2009, kui meid tabas majanduskriis, ja eelarvet 2019, kui majandus kasvab, kui mitu aastat järjest on olukord olnud fantastiline. Aga ometi oleme sunnitud kasutama sõnu "negatiivne", "tasakaalust väljas", "kärpimine". Kas samasugune poliitika jätkub ka teie valitsemise ajal, kui teie olete rahandusminister? Kas te olete ministeeriumidelt lõpuks ometi nõudnud euroraha kasutamisest väljumise strateegiat, mida kindlasti peaks ju riigi eelarvestrateegias arvestama? Me peame oma tegevused ümber hindama ja otsustama, kas me üht või teist tegevust jätkame, ja kui jätkame, siis kuidas me seda rahastame. Ja loomulikult tuleb arvestada ka seda, mida hea kolleeg Ivari Padar juba ütles: et meie kaasfinantseerimine eri projektide puhul kasvab seoses sellega, et meie majandusel on paremini läinud.
Aitäh! Ma küll pean ütlema, et ma ei võrrelnud 2009. aasta olukorda praeguse olukorraga. Ma tõin selle näiteks meie varasemast kogemusest euroraha kiiremal kasutuselevõtul. See oli lihtsalt väga spetsiifiline näide. Ma arvan, et fantastilisest majanduskasvust saame rääkida siis, kui majanduskasv ületab 5%. Praegu seda ei ole, kasv on viimasel paaril aastal olnud 3% ligi ja see on vähenemas. Seda ennustavad kõik eksperdid ja ütlevad kõik analüüsid. Mis puudutab leebumist või mitteleebumist, siis poliitika on dünaamiline. Ka Reformierakonna suhtumine meie erakonda on viimase nelja kuu jooksul väga drastiliselt muutunud. Aga see ei ole küll midagi, mida me esimest korda elus näeme, et enne valimisi üksteise suhtes kriitilised olnud parteid pärast valimisi tulevad ühe laua taha ja lepivad kokku ühistes asjades, mida nad tegema hakkavad. See on täiesti tavaline asi. Euroraha kasutamisest väljumise strateegia on töös. Loomulikult kõik ministeeriumid tegelevad sellega. On selge, et teatud projektid lõpevad ära, nende asemele tulevad mingid uued asjad. Aga ma juhin tähelepanu, et ega meie raha maht nominaalselt ei vähene järgmisel perioodil. Väheneb küll n-ö maht võrreldes SKP-ga ja muutuvad teatud valdkondade prioriteedid. Sellega tuleb tegeleda ja tegeletakse ka, see on käimasolev töö. Kui aga küsida, kas ma olen jõudnud nelja nädala jooksul ennast detailideni kurssi viia, siis pean tunnistama, et põhiaur on läinud RES-i tegemise peale. Ent selle käigus olen ka selle teemaga korduvalt kokku puutunud. Ma ei ole väga mures või paanikas selle pärast, et meie ministeeriumid ei anna endale aru, et Euroopa Liidu eelarveperiood on lõppemas ja järgmine on tulemas ja järgmine on oluliselt teistsugune kui see, mis meil praegu käimas on.
Aitäh, head kolleegid! Selle küsimuse arutelu on lõppenud.
Järgmisena esitab küsimuse Aivar Sõerd. Palun!
Austatud juhataja! Austatud peaminister! Kui me võtame lahti selle aasta riigieelarve, siis näeme, et preambulis on selgelt kirjas: eelarve eesmärk on Eesti väljaviimine majandusseisakust. Nüüd, kui see eelarve on neli-viis kuud kehtinud, tulid eelarvestrateegia uuendamise ajal teie valitsuse ministrid strateegia arutamise ruumidest välja ja ütlesid, et majandust on vaja hakata maha jahutama. Ma ütleksin selle peale, et maha jahutama on vaja hakata teie eelmise valitsuse üle jõu elamise praktikat. Aga see selleks. Ma tahan küsida, mis siis ikkagi juhtus, et nii järsk suunamuutus on päevakorral. Ametlikes selgitustes on viidatud, et asjad läksid halvaks eelmise aasta IV kvartalis või eelmise aasta teises pooles. Ja põhjuseks oli aktsiiside alalaekumine, mille omakorda põhjustas piirikaubandus. Palun selgitage seda seisukohta, et piirikaubanduse probleemi tõttu on vaja hakata majandust maha jahutama!
Hea küsija! Meil oli siin väga huvitav debatt umbes samal teemal härra Rõivasega ja ka härra Kruuse ühines selle debatiga väga hästi. Ma tõin teile seejuures ühed tagasivaatelised näited. Ma selgitan siis uuesti, teid võib-olla ei olnud enne saalis. Võtame perioodi 2005–2007 Eesti rahanduspoliitikas. Struktuurne positsioon 2005. aastal oli –1,8%; 2006. aastal –3%; 2007. aastal –4,2%. Ma vaatasin ka, et kas ma mäletan õigesti, kes siis peaminister oli. Mäletan küll õigesti – no muidugi, Andrus Ansip oli peaminister. Ta oli pikalt peaminister, väga tubli! Vaatasin, kes rahandusminister oli – Aivar Sõerd. No te teate ise, mida see tähendab, kui eelarve läheb struktuurses positsioonis –3% peale ja sealt edasi –4,2% peale ja siis üle –5,1%. Loomulikult, see oli väga selge signaal, mis viitab majanduse ülekuumenemisele. Ja sellest tuleb õppida. Ma ei ütle seda siin kuidagi pahatahtlikult. Vaatame hilisemaid aastaid: 2017. aasta näitaja oli –0,9%; 2018. aasta oma –1,4%. Sel aastal me püüame tõesti positsiooni parandada ja saavutada –0,9%, järgmisel aastal –0,4%. Ma ütlesin ka seda, et kui teha nüüd väga järsk kärbe, püüda saavutada kohe, ütleme, ca 1% või 0,9%, siis see oleks kogu riigi toimimise ja eri sektorite seisukohast väga keeruline. Te küsite, mis siis juhtus. See kokkuhoiu, kärpe vajadus lähtub struktuurse tasakaalu reeglist, mis ütleb seda, et tekkinud puudujääk tuleb katta samas ulatuses eelarve ülejäägiga. 2018. aasta eelarvepositsioon kujunes planeerituga võrreldes mitmel põhjusel kehvemaks, see miinus kandub edasi järgmistesse aastatesse ja see kõik kokku muudab kumulatiivse kärpe vajaduse suuremaks. Miks seis eeldatust kehvem on? Üks põhjus on see, et maksulaekumised ei paranenud. Majanduskasvuks 2018 prognoositi, kui ma ei eksi, suurusjärgus 3,3%, aga majanduskasv tuli kõrgem, 3,8–3,9%. Nagu teie pinginaaber ütles: fantastiline majanduskasv. Ma ei arva, et see fantastiline on, aga hea küll. Samas aktsiisid ei laekunud eeldatud suurusjärgus, neid laekus vähem. Eeskätt on põhjuseks just aktsiisid, nagu ma juba ütlesin. Ja teiseks olid mitmed kulud suuremad, kui esialgselt arvati, näiteks osa sotsiaalvaldkonna kulusid. See on põhjus.
Aitäh! Aivar Sõerd, täiendav küsimus, palun!
Aitäh! Austatud peaminister! Mõnes mõttes on hea, et te 2005. ja 2007. aasta eelarve teema sisse tõite. Teisalt on halb, et te minu küsimusele ei vastanud. Ja veel halvem on see, et te eksitate jätkuvalt andmetega riigi rahanduse kohta. Aastatel 2005–2007 oli eelarve ülejäägis ja selle kohta on mul olemas ametlik Statistikaameti dokument. See, et te annate tagantjärele ja tol ajal mittekehtinud meetodit kasutades eksliku hinnangu, ei ole asjakohane. Aga mis kõige olulisem: nendel aastatel me kogusime reserve ja kogusime lõpuks arvestatavad reservid. Kui te ütlete nüüd, et see ülejääk, mis tollal oli, oli liiga väike, et tagantjärele hinnates oleks see pidanud olema suurem, siis te ju ütlete, et reserve oleks tulnud koguda nendel aastatel rohkem. Aga kuidas teil on jultumust ette heita toonasele valitsusele, et reserve oleks tulnud koguda rohkem, kui te ise, arvestades praegust head majanduslikku olukorda, olete varem kogutud reservid ära kulutanud? Te olete töötukassa reservid miinimumvaruni ära kulutanud ja viinud eelarve suurde struktuursesse ja nominaalsesse miinusesse. Kuidas te julgete ette heita valitsusele, kes töötas üle kümne aasta tagasi, et reserve oleks tulnud koguda rohkem, kui te ise ei kogu reservidesse sentigi?
Aitäh! Mul on hea meel, austatud Riigikogu liige Aivar Sõerd, et teil jätkub emotsioone ka XIV koosseisus. Minu meelest see teeb meie debati väga huvitavaks. Loomulikult ma pean hindama neid aastaid praegusest situatsioonist, ma ei saa hinnata aastaid 2005–2007 mingist muust situatsioonist. Ma tunnustan teid kui maailma parimat või Euroopa parimat rahandusministrit – võin selle tiitliga eksida – ja te teate ise väga hästi, et reserve ja riigivõlga tuleb alati vaadata käsikäes. See, et tollal reserve koguti, ja see, et me viimasel kolmel aastal oleme ikkagi riigivõlga hoidnud 8% juures või isegi alla selle, on minu arvates mõlemad positiivsed. Samas tuleb vaadata ka seda, milline on turukonjunktuur. Ja sedagi te teate ju väga hästi, mis ajal tasub reserve koguda, mis ajal need toodavad intressitulu ja mis ajal tegelikult raha kaotab oma väärtust. Ega teie, härra Aivar Sõerd, ei taha ju nüüd tulla ütlema, et riik peaks koguma reserve, kuigi me intresside ja elukalliduse tõusu tõttu hoopis kaotame sellega. Sellisel ajal on ikkagi võib-olla targem maksta teatud osa võlga tagasi. Kui üldse rääkida reservide kasvatamisest, siis Eesti ühiskond on väga tugevalt numbriusku. Ma loodan, te lugesite eile üht väga huvitavat artiklit. Kui ma ei eksi, siis vist Postimehes härra Harry Tuul esitas väga huvitava fiskaalpoliitilise analüüsi, kus ta ütles, et on teatud dogmad, millest Eesti ühiskond ei taha loobuda. Üks on seesama numbrimaagia. Selle kohta ma tahan öelda, et võib-olla tõesti me peaksime väga tõsiselt hakkama kaaluma neid eelarvepoliitilisi mehhanisme, mida kasutavad teised Euroopa Liidu liikmesriigid. Meie oleme väga kindlalt lähtunud eelarve struktuurse tasakaalu põhimõttest ja seda ei saa ette heita. Ka eelmine valitsus lähtus sellest. Aga ma tõin teile konkreetsed põhjused, miks meie seis on muutunud. Selle aasta aprillis selgus, et prognoosid, mida veel eelmise aasta lõpus kinnitasid üle Eesti Pank ja Euroopa Komisjon, ei osutunud õigeks. Tänavu on olukord hoopis teine. Ja praegune valitsus teeb nüüd tööd selle nimel, et taas eelarve struktuursesse tasakaalu viia.
Taavi Rõivas, palun!
2005.–2007. aastani oli valitsuse liige ka teie praeguse koalitsioonipartneri esiisa, kes tavatses öelda, et oleks ma pooltki nii tark kui minu naine tagantjärele, küll siis oleks hea. Selles toonases ütlemises on iva sees. Ka mina rõhutan veel kord, et aastail 2005–2007 ei lähtutud ei Eestis ega Euroopa Liidus struktuurse tasakaalu põhimõttest, üksnes nominaalse tasakaalu põhimõttest. Ja minagi arvan, et on täiesti alusetu või isegi ebamoraalne ise eelarvet miinusesse lastes midagi ette heita kunagisele valitsusele, kes tegelikult eelarvet plussis hoidis. See on ikkagi hoopis teistsugune olukord. Aga kui meeldib võrrelda minevikuga, siis ma tuletan veel kord meelde, et saab ka lähema minevikuga võrrelda. Aastatel 2014–2016 sai eelarve hoitud plussis. Täpselt samad dogmad kehtisid. Ma lugesin ka seda Harry Tuule artiklit. Mina aru ei saa: kui Ansip on juba kõiges süüdi, siis kuidas meie saime eelarve plussis hoitud? Aga näed, saime. Ja väga hästi saime! Ma saan aru, et sa, hea peaminister, oled rääkinud täna sellest, et sa kavatsed seista tulevikus tasakaalus eelarve eest, ja samas räägid, et tasakaalus eelarve on dogma. Mina ütleks, et kui tasakaalus eelarve ja korras riigirahandus on dogma, siis ainult selliseid dogmasid me vajamegi, sest riigi rahaasjad tuleb korras hoida igal juhul. Aga mu küsimus on hoopis proosalisem. Kuidas on nii, et peaminister, kes paari aasta eest alustas väga jõuliselt seisaku vältimise mootorina, et panna majandus kiiremini käima, aga nüüd, paar aastat hiljem –majanduskasv on umbes sama nagu siis, kogu selle aja on see olnud 3–4% vahel –, on sellest peaministrist saanud majanduskasvu jahutaja? Millest selline kardinaalne suunamuutus?
Hea Taavi! Ma ei tea, sa selle esimese tunni jooksul tood nii palju võrdlusi sisse! Kord sa viitad Ossinovskile ja soovid teada, kumb ikka oli parem valitsus, siis sa viitad, nagu ma aru saan, endisele Rahvaliidu esimehele ja tsiteerid teda. No see on suurepärane, kui Reformierakond tsiteerib Rahvaliitu! Ja siis sa viitad Ansipile tulenevalt sellest eilsest artiklist. Mina ei pane sinu öeldule taha plusse või miinuseid. Ma olen sulle enne ka öelnud ja ütlen ka täna: sa oled tubli poliitik ja olid kindlasti hea peaminister. Vastates sinu küsimusele, mis siis on juhtunud, ütlen ma, et ilmselgelt see majanduse konjunktuur, mis meil oli aastaid, ei rahuldanud. Oli vaja muutust, uut käiku, värskendust. Kui me vaatame majanduskasvu numbreid aastatel 2017 ja 2018, siis näeme, et need tõesti olid Eestrile head aastad. Võib vaielda, kas majanduskasv oli üle meie võimekuse. Noh, härra Sõerd teab une pealt, kas see SKP lõhe oli positiivne või negatiivne, kas me oma potentsiaali kasutasime ära või jäime sellele alla. Aga ma arvan, et muudatust tegelikult oli ühiskonnas vaja. Ma ei pea silmas ainult majanduse elavdamise meetmete muudatusi, ma pean silmas ka sotsiaal-, teadus- ja haridusvaldkonda. Kui sa küsid, kas valitsus on nüüd asunud kokkuhoiupoliitikat ajama, siis ma arvan, et tegevuskulusid, tegevustoetusi tulebki riigis üle vaadata. Viimati tehti seda minu arvates üheksa-kümme aastat tagasi. Kui me räägime, et meile kõigile on oluline riigireform, riigi efektiivsemaks tegemine, siis praegu on hea moment seda teha.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse arutelu.
Järgmine küsimus on Riina Sikkutil. Palun!
Aitäh, hea esimees! Hea peaminister! Populaarseid otsuseid on alati lihtne teha, aga populaarseid otsuseid ei ole alati õige teha. Riigimehel peab olema selgroogu, arusaama, mis on õige ja mis on vale. Tegelikult sa Urmas Kruuse küsimusele vastates väga ilusti selgitasid, et top-up toetusi tegelikult oli väga vaja ja et raske oli leida raha ravikindlustuseks ja õpetajate palkadeks, aga see tuli ära teha. See ongi raske olnud, aga need on õiged asjad, mis tuli ära teha. Aga muidugi, ega kinnisideed ei ole kuidagi tervislikud. On head argumendid: keskkond muutub, olud muutuvad. Ent siis võiks avalikkusega jagada, mis on need uued argumendid, mis panevad mõtteid muutma. Sa ise oled öelnud, et alkohol ei ole tarbekaup ega esmavajadus, selle liigne tarvitamine lõhub meie peresid ja röövib inimeste elusid. Ühtlasi oled öelnud, et alkoholi tarbimisega seotud kahju vähendamiseks peab aktsiisitõus olema kiirem palgatõusust, muidu muutub alkohol inimestele üha kättesaadavamaks. Veel oled sa öelnud, et piirikaubanduse tõttu saamata jäänud maksulaekumise arvestus on teoreetiline ja aktsiiside langetamist takistab vajadus arvestada fiskaalse terviklikkuse eesmärki. Mis on need uued tugevad argumendid, mille tõttu enam fiskaalne terviklikkus ei ole oluline? See, et alkoholiaktsiis tõuseks palgast kiiremini, ei ole enam tähtis. Pole enam oluline ühiskondlik kahju, mida alkohol tekitab. Kuidagi tasub ära võtta selline risk ka olukorras, kus Soome ja Läti riigi ning inimeste käitumise näol on nii palju muutujaid, et on äärmiselt keeruline aktsiisilangetuse mõju usaldusväärselt hinnata. Ma väga kahtlen, et need riskid, mida me võtame, saavad ära tasuda, ükskõik, mida teised riigid teevad. Nii et mis on need uued argumendid, mis on pannud sind alkoholiaktsiisipoliitika osas ümber mõtlema?
Aitäh! Ma olen kindlasti päri sinu küsimuse sissejuhatusega, mis puudutas rahva tervist ja seda, et me peame kõik tegema selleks, et vähendada alkoholist tingitud kahju, olgu need surmad või muud traagilised õnnetused, sh ka liikluses, tulekahjud kodudes. Sa küsisid, mis siis on pannud valitsust otsustama, et me võiksime nii lahja kui kange alkoholi aktsiisi langetada 25% võrra. Ma mäletan viimase kolme aasta jooksul tehtud erinevaid arvestusi, mida me palusime Rahandusministeeriumilt. Need käsitlesid alkoholiaktsiisi langetuse mõju riigieelarvele ja piirikaubandusele. On olnud erinevaid arvutusi. On pakutud, et see tähendab riigieelarvele miinust üle 30 miljoni, on pakutud veel suuremaid miinuseid ja on olnud ka prognoose, et kui teha see langetus sellisena, siis see ikkagi avaldaks piirikaubandusele suurt mõju ja siis see samm võib olla eelarveneutraalne. Nendest prognoosidest on minu arvates Eesti ühiskonnas viimastel kuudel palju räägitud, mis on ühest küljest hea. Samas me näeme, et prognoosid võivad ka ühe kvartaliga drastiliselt muutuda. Ei ole mina õnnelik, et see pilt, mis oli 2018. aasta lõpus, ja pilt, mis oli 2019. aasta aprillis, erinevad rahalises mõttes suurusjärgus 1 miljard, isegi rohkem. Ja nendes selgitustes, mis ma täna annan, ma ju tuginen samamoodi Rahandusministeeriumile. Ma arvan, et see on päris hea õppetund meile kõigile, kuidas veel paremini näha muutusi majanduses. Alkoholiaktsiisi eelmine valitsus tõstis tegelikult päris märgatavalt ja seda tegi ka üle-eelmine valitsus. On selge, et sellekohane prognoos ei olnud kuigi täpne. Aga need otsused tegid poliitikud. Praegu on toimunud see muudatus, et me näeme, et kui me viime aktsiisid 25% allapoole, siis on see eelarveneutraalne samm. Aga teiselt poolt me näeme seda, et tegelikult alkoholiaktsiisi tõstmine ei ole konkreetselt näidanud, et Eesti inimesed tarbivad vähem alkoholi. Samas, majanduse ja riigieelarve mõttes on mõju väga suure tõenäosusega olnud null või kaotus.
Järgmisena Riina Sikkut, palun, täiendav küsimus!
See vastus mind ei veennud. Kui meil aktsiisi langetamine on eelarveneutraalne samm ja me kogume selle 230 miljonit kokku nii praeguste määrade juures kui tulevaste määrade juures, miks siis muuta alkohol odavamaks? Aga see selleks. Ma arvan, et sa tead tegelikult, mis on õige. Küsimus on selles, kuidas nii selles küsimuses kui teistes küsimustes seda õiget teadmist jagada. Eelmisel nädalal kinnitas Mart Helme siinsamas saalis Helmen Küti küsimusele vastates, et hooldajatele makstav toetus sügava puudega inimese hooldamise eest tõuseb miinimumpalgani – see tõuseb kohaliku omavalitsusega koostöös. Vastates Katri Raigi küsimusele politseinike ja päästjate palkade kohta, ütles ta, et ta ei saa täpset numbrit öelda, sest pärast hakatakse ütlema, et Helme valetas, aga 20–30% palgatõusu tuleb kindlasti. Ühtlasi ütles Mart Helme siinsamas eelmisel nädalal, et Tanel Kiik eksib, kui väidab, et erakorralist pensionitõusu ei tule – muidugi tuleb. Nüüd on sellest möödunud nädal. Lehest ei loe me ei politseinike ega päästjate palga tõstmisest, ei loe omastehooldajate toetuse suurendamisest miinimumpalgani ega erakorralisest pensionitõusust. Me loeme sellest, et teadus ei saa lisaraha. Mis nüüd selle nädalaga on muutunud? Jah, RES-i arutelud on toimunud, aga tegelikult seis on sama, mis eelmisel nädalal. Kuidas nüüd valitsusliikmed ikkagi kõik sellele reaalsuse pildile tuua, argumente kuulama panna, selgitada, mis ja miks on võimalik, mis ja miks on õige? Kas sa näed, et sina peaks olema selles rollis eestvedaja?
Aitäh! Hea Riina! Hakkame siis pihta. Kõigepealt, sa ütlesid, et eelmine vastus sind ei rahulda. Me teame, et piirikaubandus kahjuks kipub kasvama. Tõsi, viimastel aastatel on seda küll vähem olnud, aga Eesti majandusele on see tähendanud suurt miinust. Ma ei ole mitte kunagi väitnud ka eelmises koalitsioonis, et piirikaubandus ei ole oluline aspekt. Ma olen öelnud, et rahva tervis on olulisem. Ja ma ütlen seda ka täna. Paraku me näeme, et rahva tervist silmas pidavat eesmärki, mida me oleme tegelikult südames kandnud, pole ühel või teisel või kolmandal põhjusel saavutatud. Võib-olla tendents hakkab sinnapoole liikuma, aga väga suurt muutust ei ole tekkinud. Teiselt poolt, kui arvestada majanduse huve, siis ma tean, et teatud ettevõtluse katusorganisatsioonid, aga ka mõned suured ettevõtted on seisukohal, et Eesti majandusele mõjuks hästi, kui alkoholiaktsiis langeks. Kas see nii läheb? Praegu prognoositakse, et see on eelarveneutraalne otsus. Kas see tõesti nii läheb, on täna raske öelda. Kolme veretilka seda kinnitades ei annaks. Aga tuleme nende asjade juurde, mis sinu sõnul nädalaga on muutunud. Sa tead endise ministrina väga hästi, mida tähendab riigieelarve, mida tähendab riigi eelarvestrateegia. Nädal aega tagasi seda dokumenti menetleti ja nüüd on otsus vastu võetud. Strateegia ongi muutunud. Muutunud on see, et me oleme leidnud teadusele ja arendustegevusele juurde suurusjärgus 152 miljonit eurot. Ja ma ütlesin ka, et see summa veel täna hommikul täpsustus, eile rääkisime 142–143 miljonist. Muutunud on ka see, et me oleme eakatele välja öelnud, et kui järgmisel aastal toimub pensionide indekseerimine ja väga suure tõenäosusega keskmine vanaduspension saab olema umbes 517 eurot, siis see tähendab seda, et tulumaksuvaba miinimum 500 eurot seda ei kata enam ära. Me oleme otsustanud, et lisame eakatele juurde 50 eurot, nii et keskmine vanaduspension oleks ka aastal 2020 tulumaksu alt väljas. Palgatõusududest nii palju, et politsei- ja päästeametnikud, sotsiaalhoolekandes töötavad inimesed, kindlasti õpetajad ja kõrgharidusega kultuuritöötajad – nende palka oleme püüdnud jõudumööda viimastel aastatel tõsta. Järgmisel aastal me riigi eelarvestrateegia kohaselt palgatõususid ette ei näe. Riigil ei ole võimalik neid palku tõsta, aga ma ei näe ka võimalust, et me nendes valdkondades läheme palkasid kärpima.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhtaja! Auväärt peaminister! Tegelikult on selle rahva tervise ja alkoholi seose osas ikkagi segadus. Te ka eelmise valitsuse juhina ütlesite, et aktsiisitõuse tehakse rahva tervise huvides. Ma arvan, et te ei ole selles osas päris siiras. Ma tõesti ei usu, et te ei saanud aru, et kui alkoholiaktsiisi tõstetakse ühel aastal 70%, nii nagu õlle puhul tehti, siis mida see kaasa toob. See oli kindlasti ette näha ja need ennustused, mis siit saalistki kostsid, 99% ulatuses realiseerusid. Kõige suurem kahju on tabanud lõunaeestlasi: ühelt poolt maapoodide kinnipanek, teiselt poolt alkoholivarude koju soetamine. Tarbijakäitumise ennustamine on teatud küsimustes ilmselt mõnevõrra lihtsam. Mulle tundub, et me alahindasime eksperte, kes valdavad tarbijakäitumise informatsiooni – see puudutab hinnatundlikkust, ostueelistusi jne. Täna te räägite jälle, et tervis on oluline, aga käitute täiesti vastupidiselt. Mure, mis ühiskonnas üles on kerkinud, on tegelikult seotud valitsuse usaldusväärsusega. See puudutab ka teaduslepingut. Kui neid allkirju ei oleks nii tseremoniaalselt enne valimisi antud ja kui teie isiklikult ei oleks sinna oma allkirja pannud, siis ilmselt poleks ühiskond praegu nii tundlikult reageerinud, oleks olnud rohkem mõistmist. Te kaude heidate saalisviibijatele ette, et nad on enne valimisi mõne otsuse teinud, aga kuidas saab teid peaministrina tõsiselt võtta, kui teie allkiri enam ei kehti? Te üritate meile selgeks teha, et kui me raha juurde ei anna, siis toimub vähenemine. Me ei räägi siin mingist täiendavast summast.
Aitäh teile! Tuleme siis teadus- ja arendustegevuse juurde. Mina olen endiselt seisukohal, et Eesti avaliku sektori panus teadus-arendustegevusse ja innovatsiooni peab olema 1% SKT-st. Selle poole peab liikuma. Ega ma seda allkirja või põhimõtet ei eita. Olgu öeldud, et sinna panid allkirja kõik erakonnad, välja arvatud üks erakond, kes täna siin saalis on. Muidugi te saate aru, et seda küsimust on teil väga mugav, aga ma tunnistan, et ka õige küsida. Nende allkirjade hind järgmisel neljal aastal, arvestades sisse ka käesoleva aasta, on, nagu ma märkisin eelmisele küsijale vastates, suurusjärgus 590 miljonit. Tulenevalt kevadisest prognoosist peame põhimõtteliselt sadu miljoneid kokku hoidma ja eelarves muudatusi tegema. 590 miljonit – seda võimekust riigil praegu ei ole. Ma ütlesin ka seda, et me andsime riigi eelarvestrateegiaga põhimõtteliselt kolme valdkonda raha juurde. Need on Eesti kaitse, kaitsevaldkond, kus me kulusid ei vähenda, kokkuhoidu ei tee ja hoiame selle näitaja endiselt üle 2%. Kas see on 2,15% või 2,17%? Mul oli üleeile kohtumine NATO peasekretäriga. NATO peakontoril on ühed andmed, meil teised andmed, aga ju see protsent 2,15 või 2,17 on ja see on hea. Teiselt poolt tegime otsuse, et me teadus- ja arendustegevuse rahastust ei vähenda. Aga see tähendas lisaraha leidmist: nagu ma ütlesin, kokku 152,4 miljonit eurot järgmiseks neljaks aastaks. Ja kolmas põhimõtteline otsus oli see, et anname pensionäridele, eakatele lisavõimaluse: keskmine vanaduspension ei lähe tulumaksu alla. See ei ole suur abi, aga vähemalt väikene abi. Me ju eelmises koosseisus päris palju diskuteerimisime selle üle, et töötavatel pensionäridel tuleb tulumaksuvaba miinimumi määra tõsta.
Aitäh! Selle küsimuse arutelu on lõppenud.
Järgmisena saab küsida Erkki Keldo. Palun!
Aitäh, hea juhataja! Austatud peaminister Jüri Ratas! Aidake mul oma valijatele Jõgeva- ja Tartumaal selgitada järgmist juhtumit. Üldiselt levinud arvamus ja poliitiline kultuur Eestis on, et minister peab oma käitumisega olema eeskujuks kõigile Eesti inimestele, sh oma vastutusvaldkonnas olevatele ametnikele. Pühapäeval, 26. mail, kui toimusid Euroopa Parlamendi valimised, oli aga Tre Raadio eetris otsesaade, mille käigus tuvastas politsei karistusseadustiku § 168 rikkumise ehk aktiivse valimisagitatsiooni. Rikkumise panid toime teie valitsuse siseminister, peaministri esimene asendaja Mart Helme ja rahandusminister Martin Helme. Menetlus praegu käib, aga politsei tegi juba ettekirjutuse saatelõigud eemaldada. Minule teadaolevalt pole kumbki minister karistusseadustiku rikkumist ei kahetsenud ega vabandust palunud. Minu küsimus teile on: kuidas teie peaministrina suhtute sellesse, et teie valitsuse siseminister rikub teadlikult karistusseadustikku, ei kahetse seda ja juhib ametkonda, kes selle menetluse läbiviimist kontrollib? Kas te ei näe siin otsest konflikti ja probleemi, kui ministrile alluv asutus peab ministri suhtes menetlust läbi viima? Ning kas te olete siseministri ja rahandusministri korralekutsumiseks mingisuguseid meetmeid kasutusele võtnud?
Aitäh teile, austatud Riigikogu liige Erkki Keldo! Ütlen enda poolt teile tere – me ei ole selles vormis teiega siin kohtunud – ja soovin teile jõudu! Ma vastan teile järgmiselt. Kindlasti kõik, sh Vabariigi Valitsuse ministrid, peavad järgima Eesti Vabariigi seadusi. See on punkt 1. Punkt 2: minu teada on politsei selle juhtumi menetlust alustanud. Karistusseadustiku § 168 näeb ette trahvi ebaseadusliku agitatsiooni eest, see on kuni 100 trahviühikut. Politsei on alustanud menetlust ja lähtub menetlemisel asjaomastest Eesti riigi õigusaktidest.
Erkki Keldol on täiendav küsimus.
Aitäh, hea juhataja! Austatud peaminister! Ma arvan, et politsei uurimisest olulisem on see, millist eeskuju ministrid annavad oma ametkonnale. Näiteks 2003. aastal astus siseminister Ain Seppik tagasi, sest ta oli nõukogude ajal osalenud kohtunikuna mõne inimese süüdistamisel. Toona leidis peaminister Siim Kallas, et valitsuse usaldusväärsuse ja hea koostöö huvides on mõistlik, kui minister astub tagasi. Praegu on valitsus tegev olnud mõned nädalad ja siseministriga on seotud rohkem kui üks juhtum, mille eest teie olete pidanud isiklikult vabandama. Ja nüüd juba rikuti otseselt seadust. Kas teie arvates ei oleks arukas, et siseminister astuks tagasi ja valitsus saaks mõistlikult oma tegevust jätkata?
Aitäh! Ma olen küll üsna noor inimene, aga mäletan seda 2003. aasta juhtumit päris hästi. Ma usun, et ka teie mäletate seda väga hästi, kui te nii julgelt selle praegu lauale toote ja võrdlete seda selle raadiosaatega. Nii palju kui mina tean, on need täiesti erinevad juhtumid. See on punkt 1. Punkt 2 on see, et see oli toona minu teada siseministri enda soov astuda tagasi. Siis oli valimisteni jäänud, ma arvan, et ma väga ei eksi, üks kuu või kaks kuud aega. Minu arust neid juhtumeid ühte patta panna küll ei saa. Te räägite eeskujust. Eeskuju on oluline ja seda ma ju kinnitasin, et iga Eesti riigi kodanik, sh Vabariigi Valitsuse liige, peab järgima Eesti Vabariigi seadusi. Te küsisite siseminister Mart Helme tagasiastumise kohta. Minu teada on Reformierakond – vähemalt meediast olen ma seda lugenud – tema vastu umbusaldusavalduse juba ma ei tea mitu päeva tagasi algatanud. Ma ei tea, kas te olete selle üle andnud või plaanite anda. Eks seda peabki opositsioon tegema: lõhkuma koalitsiooni. Nii et Riigikogu saab hinnata, kas Mart Helme peab tagasi astuma või ei pea tagasi astuma.
Jürgen Ligi, palun!
Aitäh! Härra Ratas! Mina olen raudselt arvamusel, et opositsiooni eesmärk ei pea olema lõhkuda valitsust, vaid teha järelevalvet tema tegevuse üle. See on teil liiga küüniline arusaam poliitikast. Aga me tegelikult ei taha teilt mitte paragrahvide ettelugemist, küsimuse ja küsija kommenteerimist, vaid vastust. Ma nüüd proovin, äkki te jätate minu ja minu küsimuse kommenteerimata. Siseministril on ju patte rohkem. Kui ta teid pressikonverentsil asendas, luges ta eelmise IT- ja väliskaubandusministri pattudest ja tema kriminaalasjast rääkides ette pika ähvarduse kõigile tunnistajatele. Olles siseminister, olles peaministri kohusetäitja, ähvardas ta inimesi stiilis, et tema on kindlaks teinud, kes on need inimesed, kes julgevad tunnistada tema erakonnakaaslase, teie ministri vastu. Kuidas te seda situatsiooni hindate? Ma olen küsinud ka juristidelt. Kui selle kohta laekuksid kaebused, oleks tegu selgete süüteotunnustega. Veel üks süüteoepisood siseministrile. Kuidas teie koduvägivalla puhul hindate tunnistajate ähvardamist? Niigi on alati tunnistajate põud, lähedased inimesed ei taha sellest rääkida. Teie nimel ähvardati tunnistajaid. Kuidas te seda hindate?
Aitäh! Kõigepealt, mis puutub perevägivalda ja ka lähisuhtevägivalda, siis vastus on ühene: selles osas peab olema nulltolerants. See on taunimist väärt, olgu see lähisuhte- või perevägivald füüsiline või vaimne. Te ütlesite, et kui me räägime perevägivallast, siis on tunnistajaid on ühel, teisel või kolmandal juhul keeruline leida. Kahjuks see nii tõesti on. Seda kinnitab ka politsei statistika: kui on sellised keerulised, rasked, traagilised juhtumid, siis ei tulda erinevatel põhjustel tunnistama – on need põhjused siis majanduslikud või mingid muud. Aga üldine põhimõte on, et kui meil on ühiskonnas inimesi, kes julgevad tunnistada, siis neid tuleb tunnustada ja kiita, mitte kuidagi lükata neid ühest, teisest või kolmandast menetlusest eemale.
Aitäh! Selle küsimuse arutelu on läbi.
Läheme järgmise küsimuse juurde. Heljo Pikhof, palun!
Aitäh! Härra peaminister! Te olete väliskaubandus- ja infotehnoloogiaministrile ülesandeks teinud muu hulgas ekspordi arengu korraldamise, investeeringute kaasamise, samuti Eesti esindamise Euroopa Liidu välisasjade nõukogus väliskaubanduse küsimustes, konkurentsivõime nõukogus kosmose küsimustes ning transpordi, telekommunikatsiooni ja energeetika nõukogus infotehnoloogia ja telekommunikatsiooni küsimustes. Samas on teie kabineti liige andnud ajakirjanduses teada, et kavatseb oma ametiaja jooksul käia välismaal nii vähe kui võimalik, kuid kui tõesti peab minema, siis ta räägib seal ainult eesti keeles. Enamgi veel, ta jättis ilmumata Riigikogu komisjoni ette, kuigi selleks ei pidanud kuhugi reisima ega rääkima võõrkeeles. Te olete kindlasti minister Kingoga kohtunud. Palun selgitage, kas ta saab aru, millisele ametikohale ta on sattunud? Kas ta saab aru, et ministriametiga kaasnevad ka kindlad kohustused.
Aitäh! Muidugi olen ma temaga vestelnud. Ja Kert Kingo saab sellest täielikult aru, saab aru oma vastutusvaldkonnast, saab aru sellest, kui oluline on aidata Eesti ettevõtjatel väliskaubandust ehk eksporti arendada. See annab ju Eesti majandusele olulist lisaväärtust. Meil on olnud päris pikad ja, ma ütleks, asjalikud jutuajamised ka infotehnoloogia teemal. Ja minu meelest ta tunnetab, et Eesti üht suurimat kroonijuveeli – ma julgen nii öelda –, meie digiühiskonda tuleb edasi arendada ja saavutatud taset hoida. See on lühidalt öeldes olnud meie vestluste sisu. Teie küsimus oli seotud sellega, miks ta ei ole plaaninud välislähetusse minna. Jutt on vist peamiselt kahest välislähetusest. Ma mäletan, et see oli vist tema esimesel või teisel tööpäeval, kui mul oli temaga jutuajamine, et Kanadas toimub üks konverents, kus Eesti peaks olema kohal ministri tasemel, ja ta ütles, et ta läheb sinna. Nüüd, Jaapan, G20. See kutse on tõesti tulnud info- või IT-ministrile. Samas ma arvan, et kui Eesti on sinna kutsutud, siis see on suuresti kummardus selle eest, mis Eesti on aastakümnete jooksul digitaalses valdkonnas teinud. Nii soovisin ma minna sinna peaministrina riiki esindama. Eile oli uudis, et minister ei osalenud ühel Euroopa Liidu nõukogu kohtumisel. Ma küsisin, mis põhjusel, ja sain vastuseks, et see oli seotud sellega, et just sel päeval me tegime riigi eelarvestrateegiat ja tema otsustas jääda eelarvestrateegia menetluse juurde. Nüüd, see keeleküsimus, mis on samuti ühiskonnas tõstatatud ja mille kohta ka teie küsisite. Euroopas ja mujal maailmas on palju poliitikuid, kes suhtlevad välismaalastega oma emakeeles. Nad teevad seda tõlgi vahendusel. Ka minu ametikaaslaste hulgas Euroopa Ülemkogus on olnud selliseid peaministreid, on ka praegu. Aga see ei tähenda seda, et ma tahan öelda, et keeleoskus ei tule kasuks. Ikka tuleb kasuks, palju tuleb kasuks. Ent peamine on see, et inimene teeb oma tööd südame ja pühendumusega.
Aitäh! Täiendav küsimus Heljo Pikhofilt. Palun!
Aitäh teile väga konkreetse vastuse eest! Ma igal juhul tunnustan teid, et te lähete G20 kohtumisele. Aga tulen tagasi selle juurde, mida minister on väitnud ajakirjanduses ja mida on teie büroo juht talle vastanud. Minister Kingo on väitnud: "Ma ei pidanudki algusest peale sinna minema, peaminister pidigi minema, sest kutse oli väga ammu juba saadetud ja väga ammu pidi teatama, kes sinna lähevad. Aga mind ei olnud siis veel isegi ministrikandidaadiks määratud, ammugi ministriks kinnitatud." Teie büroo juht kinnitas, et otsus teie osalemise kohta nimetatud sündmusel sündis alles pühapäeval, mis tähendab, et minister ei rääkinud tõtt. Kas te oskate öelda hea põhjuse, miks usaldada ministrit, kellel puudub tööks vajalik keeleoskus, kes ei soovi pingutada välisinvesteeringute Eestisse meelitamiseks ning kes tegelikult avalikkusele valetab?
Aitäh! Ma ei tea, kust kohast tuleb nii kerge käega sildistamine, et minister ei soovi pingutada Eesti väliskaubanduse või infotehnoloogia vallas. Ma ei ole teie väitega päri. Mina arvan, et ta soovib pingutada, ja väga. Me pingutame, nii hästi kui me igaüks oskame, nii palju kui meil on tarkust ja teadmisi. Ja meil kõigil on puudusi. Kui rääkida veel korraks keeleoskusest, siis Eesti ühiskonnas on selle teema puhul minu meelest allergia tekkinud. Kui me räägime välismaal eesti keeles, siis öeldakse, et oi, kuidas nii saab, see on halb, see on paha. Loomulikult, kui on väga hea keeleoskus, olgu tegu prantsuse või inglise või saksa või vene või ükskõik mis keelega, siis seda kasutada on tore. Aga samas, kui me võtame Euroopa Liidu tasandi, siis seal me lähtume sellest, et kõik võivad rääkida oma emakeeles. Ma olin eile Euroopa Liidu mitteametlikul ülemkogul. Ma tean, et minu paljud ametikaaslased räägivad väga head inglise keelt, aga nad kasutavad väga sageli oma emakeelt. Sel põhjusel sildistada, et inimene ei saa oma tööga hakkama, pole õige. Ta ei ole kindlasti ei esimene ega ka viimane minister, kellel inglise keele tase pole see, mida võiks eeldada, aga see ei tähenda, et ta ei tee oma tööd pühendumisega. Nüüd, kui on nii oluline, millal see kutse tuli ja kellele see tuli, siis jah, minu teada see vastab tõele, et see tuli veel eelmise valitsuse ajal. Ja kui mina selle teemaga tegelesin, siis mulle tundus, et tegu on tasandiga, kus võiks esindatud olla peaminister. Juhtus nii, et samal reedel, kui on sinna minek, oli mul tegelikult võimalus külastada Leedu ametikaaslast. See visiit tuli veidi ümber kujundada ja see õnnestus. Mul on võimalus olla Leedus 6. juunil ja 7. juunil alustada teekonda Jaapanisse.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhtaja! Auväärt peaminister! Mulle jäi natuke arusaamatuks, kas te siis minister Kingoga tõsiselt vestlesite või mitte. Üks kõige enam lainet tekitanud tõsiasi oli see, et minister ütles välja, et ta ei kavatsegi eriti välismaale sõita, ja kui siiski sõidab, siis räägib seal ainult eesti keeles. Kui te selle ministrikoha oma valitsuses lõite ja olite valmis seda oma allkirjaga kinnitama, kas te siis kujutasite ette, et see minister ei käigi välismaal või käib nii vähe, kui võimalik? Me mäletame Anne Sullingut selle valdkonnaga tegelemas. Me nägime teda pigem väga harva Eestis, enamiku aega oli ta välismaal. Ka see, mismoodi Eesti riik mingi ajal CO2 kvoote müüs, oli üks osa tema tööst. Kas te vestlesite ministriga tõsiselt ja selgitasite talle uuesti, mis selle ametiga kaasas käib?
Ma ütlesin, et ma olen temaga vestelnud ja see vestlus oli meeldiv. Ta kindlasti mõistab, mida tähendab väliskaubanduse ja infotehnoloogia vastutusvaldkond. Nagu ma eelmisele küsimusele vastates märkisin, Eesti ühiskond on tohutult numbrites kinni. Ma saan aru, et nüüd on hea hakata aasta pärast kokku lugema, kui palju üks minister käis välismaal, kui palju teine käis välismaal ja kui palju kolmas käis välismaal. No selle alusel anda hinnang, mis on kellegi töö tulemus, ei ole vahest õige. Aga loomulikult, arvestades sedagi, et väliskaubandusministri valitsemisalasse kuulub ka EAS, mis on tugevalt orienteeritud välisturgudele, on ministril oluline käia välisriikides. Ja käia seal mitte üksi, vaid koos äridelegatsioonidega. Tuleb pingutada, et uksi avada, et me saaksime rahvusvahelist koostööd just erasektori tasandil edasi viia. Kindlasti on siin oluline roll tema ja peaministri heas koostöös – mõningaid visiite tuleb kindlasti teha koos.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse arutelu.
Läheme järgmise küsimuse juurde. Selle esitab Andres Sutt. Palun!
Aitäh, härra juhataja! Hea peaminister! Ütlen kohe ette, et küsimus sisaldab mõningaid numbreid, aga kindlasti ei ole seal maagiat. Te olete öelnud, et valitsus leppis riigi eelarvestrateegia arutelul kokku, et erakorraline pensionitõus tuleb. Kui palju ja millal pensione tõstetakse, sõltub nüüd teise samba vabatahtlikuks muutmisest. Sotsiaalminister Tanel Kiik ütles eile "AK-s", et esiteks oleks hea, kui pensionisüsteemi investeeritud raha jääks pensionisüsteemi, ning teiseks, et riikliku pensioni tõstmine, nii nagu ma aru sain, teise samba väiksemate maksete arvel suurendab nii praeguste kui tulevaste pensionäride pensioni. Esimesest ma saan aru, teine väide tekitab minus hämmeldust. Selgitan. Rahandusinimesena on mul hästi raske mõista, kuidas raha tõstmisel ühest taskust teise raha juurde tekib. Kui praegu läheb tööjõumaksudest nende puhul, kes on teise sambaga liitunud, 16% esimesse sambasse ja 4% teise, siis 16 pluss 4 on 20. Kui teise sambasse enam makseid ei tehtaks, siis 20 pluss 0 on endiselt 20. Seega tähendaks see seda, et raha erakorraliseks pensionitõusuks leitaks tulevaste pensionäride taskust raha tõstmisega praeguste pensionäride taskusse. Kas te peate seda õiglaseks ja kuidas te seda selgitate nii praegustele kui tulevastele pensionäridele?
Aitäh teile, härra Sutt! Mul on rõõm ka teiega siin esimest korda debateerida. Jõudu teile samuti! Me oleme tõesti välja öelnud, et teise samba reformimine on üks valitsuse prioriteete. Töö selle nimel käib. Tegu on äärmiselt mahuka reformiga, mille kõik aspektid ja ajaraamistik vajab väga põhjalikku analüüsi. Valitsuse tegevusprogramm näeb ette, et Rahandusministeerium valmistab koostöös Sotsiaalministeeriumiga ette analüüsi ja ettepanekud pensioni teise samba reformi läbiviimiseks. Ma loodan, et need ettepanekud valmivad tänavu suve lõpus või sügisel. Selle alusel jätkuvad teise pensionisamba reformi arutelud valitsuskabinetis. Juhul kui selle reformi elluviimise käigus vabaneb raha, siis on valitsuskoalitsioon tõesti kokku leppinud, et see oleks üks võimalik katteallikas praeguste pensionäride pensioni erakorraliseks tõstmiseks. Ma tahan ka märkida, et järgmistel aastatel jätkub kindlasti pensionide tavapärane tõus. Prognoosi järgi tõuseb 44-aastase staažiga inimese esimese samba keskmine vanaduspension nelja aastaga 115 euro võrra ehk 24%, jõudes 2023. aastal 598 euroni. Nagu ma juba ütlesin, me tegime otsuse suurendada pensionäridele tulumaksuvaba miinimumi 50 euro võrra kuus. Nüüd, kui vaadata ühelt poolt teise samba tootlikkust ja teiselt poolt teise samba halduskulusid, siis on selge, et see süsteem reformi vajab. Seda ei ole minu meelest küsimuse alla seadnud ka kindlustusettevõtjad, kes on öelnud, et tuleks otsida paremaid teenimisvõimalusi nendele inimestele, kes on teise sambaga liitunud. Ma väga loodan, et teise samba vabatahtlikuks muutmine tagab ka selle, et ettevõtjad, kes pakuvad teist sammast, pingutavad rohkem selle nimel, et nende klientide rahapaigutus oleks võimalikult tootlik ja suure väärtusega.
Andres Sutt, täiendav küsimus, palun!
Aitäh! Kindlasti on parem tootlus ja madalamad tasud väga mõistlikud asjad. Ja tasude alandamiseks on ju tegelikult seadus juba vastu võetud ja see hakkab sügisest ka kehtima. Samas, ma ei suuda leida seda seost, kuidas parema tootluse ja madalamate tasude puhul hakkab teisest sambast esimesse sambasse rohkem raha liikuma. Ütlen mõne arvu juurde. 2018. aastal laekus teise sambasse 310 miljonit eurot – see on meediast läbi käinud number. Kui erakorraliselt tõsta pensione 70 euro võrra, siis see läheks maksma 200 miljonit täiendavalt iga aasta. Sellise summa leidmine – väga lihtne matemaatika! – eeldab, et 2/3 teise sambaga liitunutest loobuks sellest. Kui reaalne see teie arvates on? Ja kas te ikkagi erakorralist pensionitõusu lubades ei peta nii praegusi kui ka tulevasi pensionäre?
Aitäh! Meie soovime tõesti seda, et praegused pensionärid saaksid suuremat pensioni ja et ka tulevastel pensionäridel oleks kindlus oma pensionide suhtes. Tuleviku seisukohalt, nagu ma ütlesin, on oluline see, kuidas inimesed investeerivad, kui suur tootlikkus nende investeeringutel on, kas nende raha on teises sambas või mingisugusel investeerimiskontol või on inimene raha paigutanud veel kolmandat moodi. Ma olen täielikult seda meelt, et praegused pensionärid vajavad erakorralist pensionitõusu. Te väitsite, et tõsta erakorraliselt pensione 70 eurot kuus tähendab paarisaja miljoni euro suurust kulu riigieelarves. Ma arvan, et see on ligilähedaselt õige arvutus. Aga keegi ei ole ju peale valitsuskoalitsiooni lepingu sõlmimist öelnud, et tõus saab olema 70 eurot ühel või kahel aastal. Me oleme öelnud, et see on eesmärk, mida me igal juhul tahame saavutada. Ja peale riigi eelarvestrateegia kinnitamist on kindlus, et erakorraline pensionitõus tuleb, minu meelest palju suurem. Need rahalised võimalused saab üle vaadata mõne kuu pärast, augusti lõpus või septembris. Nagu ma teile ütlesin, siis on tehtud ka nii Rahandusministeeriumi kui ka Sotsiaalministeeriumi mõjuanalüüsid, kui palju üldse võiks olla inimesi, kes vabatahtlikult teisest pensionisambast väljuvad, ja kui palju on neid, kes jätkavad sinna oma säästude kogumist. Nii et see tuleb ära oodata ja siis saab ka hinnata, kui suur on tegelikult summa, mille me seda reformi ellu viies saame eraldada erakorralise pensionitõusu katteks.
Urmas Kruuse, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt peaminister! Mind teeb natuke ettevaatlikuks teie sõnakasutus. Ka eelarvestrateegiast rääkides te ütlesite, et teil on paika pandud teatud suunad. Aga viimaseid aastaid vaadates tundub, et teie plaanitu ei realiseeru. Pensionäride puhul oli neid lubadusi, mille täitmisega te mingil perioodil jänni jäite, vist üheksa. Ja nüüd, kui te räägite erakorralisest pensionitõusust ja töötavate pensionäride olukorra leevendamisest, jääb ka järele ainult suund. Tegevust ei järgne. Minu arvates on see natuke ohtlik tendents, mis murendab teie ja selle valitsuse usaldusväärsust. Samas on teise pensionsambaga seotud ka üks teine probleem. Tootlusest rääkides justkui näidatakse ühiskonnale, et tootlus on olnud väike. Osa eksperte aga ütleb, et käivitusprotsessis mingil perioodil võiski see nii olla, et ta nüüd on mõnevõrra suurem, kui ta võiks pikas perspektiivis olla, lähtuvalt ka selle fondi suurusest. Aga siis tekib üks teine tendents. Üldine loogika ju ütleb niimoodi, et kui sul on kindlam hoius – see tähendab seda, et mõlemad pooled saavad mingi tulu teenimises kindlad olla –, siis pikemaajaline tootlus on suurem. Aga nüüd juhtub hoopis selline asi, et kui väike grupp inimesi tahab oma raha sambast välja võtta – ja sellele juba ajakirjanduses viidatakse –, et oma muresid leevendada, siis võib juhtuda, et kaotab tegelikult kogu ühiskond ja kogu majandus. Küsimuse all on see raha, mis tuleb Eestisse tervikuna, või see, mida on fondihaldajatel üldse võimalik teenida. Fondivalitsemine muutub piisavalt hüplikuks. Kas te saate öelda, et seda ei juhtu? Kas te saate öelda, et pensionifondi lammutamine pole mõeldud hoopis selleks, et lahendada eelarve tasakaalu probleemi? Te olete liiga palju raha ära raisanud ja enam teil kuskilt raha võtta ei ole. Öelge, et see ei ole tegelikult see plaan! Meile tundub, et tegelikult see plaan teil on.
Aitäh teile! See riigi eelarvestrateegia, mis on homme Vabariigi Valitsuse istungil laudadel, ei näe ette ühegi sendi ega euro puhul katteallikaks raha, mis tuleb tänu teise samba vabatahtlikuks muutmisele. Ja seda raha ei saagi arvestada, sest, nagu ma ütlesin, asjaomased mõjuanalüüsid on tegemata. Te ütlete, et teid pahandavad meie suunad. Mind need ei pahanda. Mina arvan, et on hea anda konkreetne sõnum, et riigikaitsekulutusi me ei vähenda, et me aitame eakaid sellega, et keskmine vanaduspension on tulumaksu alt väljas. Me oleme teada andnud väga konkreetsed suunad. Ja need konkreetsed suunad, millest kaht ma nimetasin, on ka praeguses keerulises fiskaalpoliitilises olukorras kaetud rahastusega. Nüüd, kõik need ohud, mis te välja tõite – mis kõik võib juhtuda, kui teine sammas muuta vabatahtlikuks –, ja see küsimus, kas ma kinnitan teile täna, et nii kindlasti ei lähe, siis ma ju ütlesin, et ministeeriumid alles hakkavad seda hindama. Mul ei ole ühtegi konkreetset seaduseelnõu siia lauale panna. Täna ei ole käes aeg seda arutada. Aga ma väga loodan, et sügisel me saame seda arutada heas koostöös Riigikoguga. Kui on küsimus, kas sealt peaks raha vabanema ja kui vabaneb, siis kas see võiks olla üks katteallikas praeguste pensionäride pensionide erakorraliseks tõstmiseks, siis ma arvan, et seda võiks tõsiselt kaaluda. Kui te küsite, kas me oleme neid summasid konkreetselt arvestanud riigi eelarvestrateegia tegemiseks, siis vastus on ei. Selleks pole aeg veel küps.
Aitäh, lõpetan selle küsimuse arutelu.
Järgmisena on peaminister Jüri Ratasele küsimus Helmen Kütil. Palun!
Härra eesistuja! Lugupeetud peaminister! Viimasel nädalal on alkoholist rohkem räägitud kui Eesti leivast ja üldse toidust. Tundub, et Eesti Nokiaks on saamas alkohol, mitte haridus või teadus, meie teadlaste saavutused. Ja sellest on väga kahju. Minu küsimus peab aga silmas eelnõude menetlemise head tava ja valitsuse käitumist selles valguses. Kas teie arvates on Riigikogule üle antud eelnõu, mis puudutab aktsiiside langetamist, koostatud ja menetletud hea tava põhimõtteid järgides? Kas ka Riigikogul on heaks seadusloomeks piisavalt aega?
Aitäh, hea Helmen! Ma usun, et kui me räägime väga heast või heast tavast, siis kindlasti alati on üks komponent, mis seda headust vähendab. See on ajaline defitsiit, see on ajaressurss. Samas ma küll ei arva, et Eesti Nokiaks on saanud alkohol ja alkoholiaktsiis. Muidugi on selge, et sellel teemal on viimasel, ma julgeks öelda, isegi kolmel aastal, võib-olla aastast 2015, kui tehti esimesed alkoholiaktsiisi tõstmise otsused, mis hakkas tekitama ka piirikaubandust, piisavalt palju juttu olnud. Mõjuanalüüse, mida me oleme viimase kahe või kahe ja poole aasta jooksul Rahandusministeeriumist tellinud, on olnud palju. Ja nagu tänagi juttu oli, neid on tellitud ka KPMG-st ning minu teada teisteltki erasektori ettevõtetelt. Kas Riigikogul on piisavalt aega? Ma saan aru, et see küsimus on teil võib-olla rohkem suunatud minu kui koalitsiooni esindaja poole. Ega peaminister ei koosta Riigikogu ajagraafikut. Üldiselt ma arvan, et see on tegelikult ühiskonnas üsna läbivaieldud teema. Ma tean, et ka suurim opositsioonierakond Reformierakond on põhimõtteliselt sama sisuga eelnõu Riigikogu menetlusse andnud, nemadki soovivad vähendada alkoholiaktsiise. Nagu ma infotunni alguses ütlesin, ma ei pea õigeks, et me tekitame taas diferentsi lahja ja kange alkoholi aktsiisi vahel. Kui see langetus toimub, siis peaks minu meelest aktsiisi langetama ühesuguse protsendi võrra. Ja üks praeguse koalitsiooni põhimõtteid on olnud, et kui me seda teeme, tuleb hinnata selle sammu mõju piirikaubanduse vähenemisele. Seda on hinnatud. Kuidas prognoosid reaalsusele vastavad, eks seda saab näha siis, kui on mingisugune aeg möödunud – on see pool aastat või aasta. Osa erasektori ettevõtteid on juba öelnud, et nad muudavad oma kauplustes hindasid, kui Riigikogu selle seaduse vastu võtab, 1. juuli hommikul.
Aitäh! Täiendav küsimus, Helmen Kütt, palun!
Suur aitäh vastuse eest! Mina ei ole väitnud, et alkohol on Eesti Nokia. Mina ütlen, et alkohol on Eesti Nokiaks saamas. Te olete tsiteerinud ja toonud välja erinevaid analüüse. Ma väga loodan, et Riigikogu rahanduskomisjon kaasab arutellu ka sotsiaalkomisjoni. Ja muidugi ma esitasin küsimuse teile kui koalitsiooni juhile, peaministrile. Selge, et Riigikogu tööd reguleerib hoopis teine seadus. Aga ma soovin, et te tsiteeriksite oma vastustes ka tervishoiutöötajate pöördumisi, mis on juba edastatud, ja ka neid uuringuid, mis näitavad, et alaealiste hulgas on langenud alkoholi tarvitamine. Siin on kindlasti hind väga oluline olnud. Aga minu teine küsimus tuleb teemal, mis puudutab seda, et eelmisel nädalal oli Mart Helme ministrina teie kohusetäitja, asendas teid. Ta teatas väga hea uudise, mis puudutab omastehooldajaid, ja avaldas lootust, et nende probleemile kindlasti leitakse lahendused ja nende olukord kergeneb. Kas teie kui peaminister võiksite peale riigi eelarvestrateegia arutelude lõppu vähemalt mõne lausega anda positiivse sõnumi omastehooldajatele? Mis neid järgmisel aastal ees ootab? Kuidas nende elu võiks muutuda kergemaks?
Ma väga tänan selle küsimuse eest! Kõigepealt küsimuse esimene pool, mis puudutas taas alkoholi, alkoholi kättesaadavust. Te tõite oma küsimuses välja, et alkoholi tarbimine noorte hulgas on vähenenud. Ma arvan, et te märkisite seda, pidades silmas just seda aspekti, kui oluline on seda tendentsi hoida. See tarbimine peab veel vähenema. Rahva tervise aspektist on tähtis, missugune on alkoholi puudutav aktsiisi- või hinnapoliitika, aga ka see, mida me teeme kättesaadavuse piiramiseks. Mida me oleme teinud alkoholi kättesaadavuse piiramiseks? Rohkem kui kümme aastat tagasi me keelasime öise müügi, kaks või kolm aastat tagasi nõudsime poodidelt müügi ümberkorraldamist. Ma arvan, et see on olnud õige suund. Vähetähtis ei ole see, et noortele on pakutud reaalseid alternatiive, näiteks huviharidusega tegelemist. Ma olen rääkinud sotsiaalministriga ja palunud, et nad pakuksid oma ministeeriumis rahva tervist silmas pidavaid alkoholi kättesaadavuse piiramise võimalusi veel juurde. Ma kuidagi ei taha taganeda seisukohast, et hinnakomponent on üks meede. Aga alati on küsimus, kas me meetmeid rakendades suudame hoida mõistlikkuse piiri. Vahest oleme sellest üle läinud ja nii on tekkinud negatiivsed tendentsid, mis on seotud Eesti majandusega, Eesti ettevõtlussektoriga. Härra Kruuse äsja ütles, et näete, väga paljud piiriäärsed poed on kinni pandud. Nüüd küsimuse teine pool, mis oli seotud palgatõusudega. Te küsisite, kas meil on häid sõnumeid sotsiaalvaldkonnas, omastehoolduses, kas seal on raha juurde leitud. Te teate ju väga hästi, et rahaline seis Eesti riigis 2018 detsembris versus 2019 aprill on väga tugevasti muutunud. Praegu on oluline saavutada struktuurne tasakaal. Aga oluline on ka see, et nendes valdkondades inimeste palku ei kärbitaks, ja seda me oleme samuti otsustanud, et seda me ei tee. Aitäh!
Aitäh! Infotunniks ettenähtud aeg on läbi. Ma tänan kolleege küsimuste eest ja tänan valitsusliikmeid vastamise eest! Infotund on lõppenud.
Tere päevast, austatud Riigikogu! Alustame Riigikogu täiskogu I istungjärgu 7. töönädala kolmapäevast istungit. Algatuseks on Riigikogu liikmetel võimalik üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Eelnõude ja arupärimiste üleandmise soovi ei ole. Läheme kohe kohaloleku kontrolli juurde. Palun! Kohal on 82 Riigikogu liiget, puudub 19.
Head kolleegid, läheme tänase päevakorra punktide arutamise juurde. Esimene päevakorrapunkt on julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjoni algatatud Kaitseväe korralduse seaduse muutmise seaduse uuesti arutamine. Kummalegi ettekandjale on igal Riigikogu liikmel menetluse käigus võimalik esitada üks küsimus ja läbirääkimistel on võimalik sõna võtta kõikidel Riigikogu liikmetel. Nii. Ma palun ettekandjaks põhiseaduskomisjoni liikme Hanno Pevkuri!
Hea istungi juhataja! Head kolleegid! Et sellest eelnõust, mis meil laua peal on, ja sellest teemast natukene sotti saada, tuleb alustada algusest. Põhjus, miks me üldse praegu seda teemat arutame, on see, et eelmine parlamendikoosseis võttis suhteliselt oma tööaja lõpus vastu Kaitseväe korralduse seaduse muutmise seaduse ja Vabariigi President otsustas jätta selle välja kuulutamata. Põhjusteni, miks Vabariigi President seda tegi, jõuan ma mõne hetke pärast. Aga kuivõrd siin saalis on Riigikogu uus koosseis ja siin on päris palju uusi kolleege, siis lubage mul anda väike ülevaade sellest seadusest ja selle tekkimisest. Kaitseväe julgeoleku küsimused ei ole siin saalis midagi uut, neid on ka varem arutatud. Eelmise koosseisu lõpus oli see teema arutlusel julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjonis ja komisjon esitas 18. detsembril eelmisel aastal selle seaduseelnõu üksmeelselt parlamendi suurele saalile. Kuivõrd parlamendikoosseisu tööaeg hakkas lõppema, siis oli selle eelnõu menetlemisega väga kiire. Juba 16. jaanuaril oli esimene lugemine, see lõpetati ja muudatusettepanekute esitamise tähtajaks määrati 30. jaanuar. Julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjon selle eelnõu küll algatas, aga kuna see teema puudutas peamiselt Kaitseväe korraldust, siis Riigikogu juhatus määras tollal juhtivkomisjoniks riigikaitsekomisjoni. Riigikogu arutas seda eelnõu, nagu ma ütlesin, esimesel lugemisel 16. jaanuaril ja pärast seda küsis riigikaitsekomisjon ka põhiseaduskomisjoni arvamust eelnõu kohta. Põhiseaduskomisjon kirjutas oma arvamuse. Ta arutas eelnõu üsna põhjalikult ja jõudis järeldusele, et kindlasti on tegemist valdkonnaga, mis vajab reguleerimist ja Kaitseväe julgeoleku küsimused vajavad täiendavalt lahendamist. Nüüd ma tsiteerin põhiseaduskomisjoni kirja: "Samas peab ka taustakontrolli läbiviimine olema eesmärgipärane ja mõõdukas. Kehtiva õiguse ning ka Justiitsministeeriumi väljatöötatud usaldusväärsuse kontrolli seaduse eelnõuga võrreldes on eelnõus 783 SE taustakontrolli kui sisekontrollilise meetme ulatust oluliselt laiendatud." Kirjas öeldi, et eelnõuga on Kaitseväele taustakontrolli tegemiseks antud lisaks senisele järelepärimiste tegemise õigusele ka õigus kasutada variandmeid ja konspiratsioonivõtteid ning isikut varjatult jälgida. Me tõime eelmise koosseisu põhiseaduskomisjonis välja veel mõningad küsimused, mis vajaksid lahendamist. Palusime senisest täpsemalt piiritleda näiteks Kaitseväe õigusi isikute varjatult jälgimisel ning kaaluda muu hulgas võimalust üheselt sätestada, et varjatult jälgimise õigus ei hõlma eraisikute sõnumi saladust, kodu ning perekonna- ja eraelu puutumatust. Selle eelnõu menetlemise käigus tuli esimese ja teise lugemise vahel ka hulk muudatusettepanekuid, need hääletati enamikus siin saalis eelnõusse sisse. Üks muudatus, mis võrreldes eelnõu algversiooniga juurde tuli, oli see, et on võimalik teha järelepärimisi ka eraõiguslikest andmebaasidest. Kindlasti ei olnud see see, milles julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjonis kokku oli lepitud. Aga vaatamata kõikidele erimeelsustele, mis siin saalis olid ka eelnõu menetlemise käigus, võttis Riigikogu suur saal selle eelnõu vastu ja saatis Vabariigi Presidendile väljakuulutamiseks. Vabariigi President, kaalunud eelnõu, leidis: "Olen arvamusel, et seadus on vastuolus Eesti Vabariigi põhiseaduse §-dega 13, 26, 33 ja 43." Kuivõrd Vabariigi Presidendi arvamus on suhteliselt lühike, siis lubage, et ma loen ta teile siinkohal ette: "Seaduse punktiga 29 täiendatakse "Kaitseväe korralduse seadust" §-ga 541, mille lõikes 2 antakse Kaitseväele õigus kaitseväe julgeolekuala kaitseks edasilükkamatul juhul kõrgendatud ohu väljaselgitamiseks ja tõrjumiseks võimalus varjatult kontrollida isikuandmeid riigi, kohaliku omavalitsuse või muu avalik-õigusliku või eraõigusliku juriidilise isiku andmekogust, kasutada variandmeid ja konspiratsioonivõtteid ning isikut varjatult jälgida. "Kaitseväe korralduse seaduse" § 54 lõike 1 alusel võib Kaitsevägi ajutiselt julgeolekualana piiritleda iga territooriumi, millel tal seadusest, muust õigusaktist või lepingust tulenevalt on õigus viibida, kui see on seoses tema ülesannete täitmisega Kaitseväe julgeoleku või kolmandate isikute ohutuse tagamiseks vältimatu. Kuigi isikute varjatud jälgimist on piiratud ajaliselt 24 tunniga .., leian, et taoline õiguse andmine Kaitseväele on ebaproportsionaalne ja riivab oluliselt julgeolekualal viibivate tsiviilisikute põhiõigusi. Isikute varjatud jälgimine võib kaasa tuua Eesti Vabariigi põhiseaduse §-des 26, 33 ja 43 sätestatud perekonna ja eraelu, kodu puutumatuse ning sõnumi saladuse rikkumise. Seaduses ei ole mõistet "varjatud jälgimine" avatud ega piiritletud, milliseid toiminguid võib Kaitsevägi selle ülesande täitmisel teha. Ebapiisav regulatsioon, mille tagajärjeks võib olla isiku suhtes riigivõimu omavoli võimalus, on vastuolus Eesti Vabariigi põhiseaduse §-s 13 sätestatud õigusselguse põhimõttega. Kehtivas õigusruumis on seadusandja andnud õiguslikud vahendid Politsei- ja Piirivalveametile ning Kaitsepolitseiametile kõrgendatud ohu väljaselgitamiseks ja tõrjumiseks Kaitseväe ajutisel julgeolekualal. Kui ressurss nende ülesannete täitmiseks nimetatud ametitel ei ole piisav, tuleb seadusandjal lahendada need probleemid riigieelarve menetlemisel. Täiendavate õiguste andmine Kaitseväele varjatud jälitustegevuseks ei saa olla selle aktsepteeritavaks alternatiiviks. Tulenevalt eeltoodust pean vajalikuks 20. veebruaril 2019 vastu võetud "Kaitseväe korralduse seaduse muutmise seadust" Riigikogus uuesti arutada ja otsustada ning viia see kooskõlla Eesti Vabariigi põhiseadusega." Selline oli siis riigipea põhjendus, miks ta selle eelnõu siia parlamenti tagasi saatis. Vabariigi Presidendi kirja arutas Riigikogu põhiseaduskomisjon esmaspäeval, 6. mail. Meil olid palutud komisjoni Siseministeeriumi, Kaitseväe luurekeskuse ja Kaitseministeeriumi esindajad. Komisjoni arutelu käigus sai selgeks, et jah, parlamendil oleks mõistlik seda seadust veel kord arutada. Lisaks presidendi kirjas toodule ilmnes neid põhjusi komisjoni istungil veel, näiteks ohu defineerimise ja ohu mõiste küsimus. Kas ohu mõiste puhul saab julgeolekualal kasutada ka korrakaitseseaduses toodud ohu gradatsiooni? Ehk kui me räägime olulisest ohust, siis see ei pruugi olla piisav, selleks et julgeolekualal saaks kasutada korrakaitseseadusest tulenevat ohu mõistet. Selliseid küsimusi tekkis põhiseaduskomisjoni istungil päris mitmeid, mis viis selleni, et põhiseaduskomisjon konsensuslikult otsustas selle seaduse vastuvõtmist mitte toetada ehk põhiseaduskomisjoni ettepanek oli seadusega edasi töötada. Kindlasti on oluline, et meil on võimalik ka riigikaitsekomisjoni seisukoht ära kuulata. Teadaolevalt oli riigikaitsekomisjoni seisukoht, et selle seaduse võiks presidendile muutmata kujul tagasi saata. Sellisel juhul ootab suure tõenäosusega ees põhiseaduslikkuse järelevalve menetlus Riigikohtus. Nüüd mõned nüansid, mida meil tasuks teada. Esiteks puhtmenetluslik nüanss. Ka riigikaitsekomisjoni liikmetel on kindlasti oluline teada, et kui Riigikohus võtab selle teema Vabariigi Presidendi palvel menetlusse, siis lõppkokkuvõttes võib meil menetlus kujuneda pikemaks. Kui me võtaksime parlamendis selle seaduse täna uuesti menetlusse, veel juunikuu ja septembrikuu jooksul korrigeeriksime ära ja siis võtaksime vastu, siis õnnestuks see jõustada võib-olla isegi juba oktoobris. Kui me saadame selle presidendile tagasi ja president läheb sellega põhiseaduslikkuse järelevalvesse, siis võib olla üsna kindel, et enne järgmist aastat meil lahendit ei tule. Nii et puhtpraktilisest kaalutlusest lähtudes oleks Riigikogul mõistlik jätta see seadus täna Riigikogu menetlusse ja kiiresti ära menetleda need küsimused, mis riigipeal ja ka komisjonides üles on jäänud. Põhiseaduskomisjoni arutelu käigus on nii eelmises koosseisus kui ka selles koosseisus leitud, et need on üsna sarnased teemad, mis vajaksid meie hinnangul veel lahendamist. Aga ma tahan kindlasti stenogrammi huvides üle rõhutada: põhiseaduskomisjonis ei leidnud mitte keegi, et seda teemat ei pea lahendama. Peab küll. Kaitseväel peab olema võimalus oma julgeolekuala kontrollida, Kaitseväel peab olema võimalus Eesti riigikaitseliste ülesannetega tegeleda ning selleks peavad kindlasti olema kohased ja sobivad meetmed. Küsimus on pigem nende meetmete ulatuses. Kui vaadata Kaitseväe korralduse seadust ja julgeolekuasutuste seadust koostoimes, siis on näha, et julgeolekuasutuste seaduses on toodud n-ö erimeetmed, mis väga tugevalt riivavad inimeste põhiõigusi, nendeks on andmete kontroll eri andmebaasides inimest teavitamata ja samamoodi näiteks varjatult jälgimine. Neid õigusi praeguses Kaitseväe korralduse seaduses Kaitseväele antud ei ole, et oleks võimalik inimest varjatult jälgida või eraõiguslikes andmebaasides andmeid kontrollida inimest teavitamata. Nii et need on täiesti uued õigused, põhimõtteline poliitikamuudatus, mille Riigikogu sellisel juhul Kaitseväele annab. Kindlasti on see koht, kus on meie ülesanne vaadata, et inimeste põhiõiguste ja riigi julgeoleku tagamise vahel oleks tasakaal olemas. Nii et neid detaile, mida peaks veel arutama, on päris mitmeid. Sellest tulenevalt on põhiseaduskomisjoni ettepanek täna suurele saalile see, et mitte toetada selle seaduse vastuvõtmist muutmata kujul, töötada need nüansid võimalikult kiiresti läbi ja tulla esimesel võimalusel siia saali tagasi, et see seadus juba muudetud kujul vastu võtta, mis, nagu ma ütlesin, on praktilisest kaalutlusest lähtudes ka kindlasti kiirem lahendus kui see, et me saadame selle seaduse täna Vabariigi Presidendile tagasi. Sellisel juhul me kaotame põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse tõttu aega. Olen valmis vastama küsimustele. Aitäh!
Aitäh! Kas Riigikogu liikmetel on küsimusi? Mihhail Stalnuhhin, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud ettekandja! Ütelge palun, kas komisjon on arutanud seda, et kui see seadus muudetud kujul siiski Riigikogus vastu võetakse, aga proua president lükkab selle jälle tagasi, siis millised on sellises olukorras õiguslikud järeldused.
Aitäh küsimuse eest! Me ei ole n-ö detailselt arutanud seda, mis siis saab, kui pärast muutmist jääb seadus Vabariigi Presidendil uuesti välja kuulutamata. Aga me teame täna väga täpselt, millised olid Vabariigi Presidendi murekohad tulenevalt põhiseadusest. Ma väga loodan, et kui me peaksime jätma selle seaduse menetlusse, siis need murekohad saavad üsna kiiresti maha võetud. Puhtvormiliselt on teie küsimusele vastata väga lihtne: sellisel juhul jõuab Kadriorgu täiesti uus vastuvõetud seadus ja selle puhul on Vabariigi Presidendil loomulikult täpselt samasugused võimalused ja õigused nagu iga teise eelnõu puhul. Elik kui Vabariigi President otsustab Riigikogus vastu võetud seaduse üle – kas ta on parandatud, uus või muudetud, mis iganes –, siis on Vabariigi Presidendil täpselt samasugused õigused, ta teostab põhiseaduslikkuse esmase kontrolli ja tal on õigus see seadus välja kuulutada või vajaduse korral tagasi saata.
Andres Metsoja, palun!
Aitäh, hea istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Kas te komisjonis arutasite ka sisulisemalt seda presidendi otsusega seonduvat väidet funktsioonide täitmise kohta, struktuurset lähenemist? President viitas oma otsuses sellele, et ülesandeid tuleks täita sellel, kellel need täna on, mitte anda struktuurselt Kaitseväele ülesandeid juurde.
Aitäh! Põgusalt oli arutlusel tõesti, et president viitas sellele, et kui probleem on ressursipuuduses, siis tuleks anda Politsei- ja Piirivalveametile ning Kaitsepolitseiametile ressurssi juurde. Aga meie lähtusime komisjoni arutelus siiski eelnõu sisust ja püüdsime aru saada, kas see eelnõu või seaduse versioon, mis oli vastu võetud ja mille Vabariigi President tagasi saatis, vajaks korrigeerimist ja täpsustamist. Nagu ma ütlesin, komisjonis olid nii Kaitseministeeriumi kui ka Siseministeeriumi esindajad. Põhiseaduskomisjonis oli arusaam, et jah, tuleks korrigeerida.
Madis Milling, palun!
Suur tänu, härra istungi juhataja! Austatud ettekandja! Tõepoolest, sa alustasid oma ettekannet, üteldes, et me oleme täna siin, sest Vabariigi President lükkas selle seaduse tagasi. Kui palju komisjonis analüüsiti presidendi argumente ja kui palju sa ise nende presidendi argumentidega nõus oled? Riigikaitsekomisjon leidis näiteks, et nii mõnedki presidendi argumendid ei ole päris täpsed. Näiteks, Kaitsevägi ehk konkreetsemalt kaitseväeluure ei soovi tungida inimeste kodudesse ega hakata inimeste kirju avama või SMS-e lugema (ma viitan siin sõnumi saladusele). Kas president on ilmeksimatu?
Aitäh! Vabariigi Presidendil on tulenevalt oma ametist kohustus anda hinnang Riigikogus vastu võetud seadusele. Antud juhul on ta seda teinud. Ta on näinud ohtu, et võib olla tegemist põhiseaduse nelja paragrahvi riivega. Kas see ka nii on, siin on loomulikult lõplik otsustusõigus Riigikohtul. Täna me teame, et Vabariigi President on meie poole pöördunud palvega seda teemat uuesti arutada, palvega seda seadust muuta. Ma usun, et kui Vabariigi President on oma meeskonnaga need ohud välja toonud, siis Riigikogul oleks igati kohane neid argumente ka arvestada. Kui te küsite, kas üks või teine argument on lõpuni vettpidav, siis ega sellele enne ju kinnitust ei saa, kui see seadus on jõus. Kui vaadata puhtteoreetiliselt, siis ma võin tõesti selle eelmises koosseisus vastuvõetud seaduse pinnalt joonistada väga teoreetilisi, väga hirmutavaid stsenaariume. Eeldus on loomulikult see, et on olemas kontrollmehhanism ja nendel inimestel, kes neid otsuseid teevad – antud juhul on need Kaitseväe juhataja ja luurekeskuse ülem –, peavad olema piisavalt selged arusaamad riigikaitsest ja riigi juhtimisest, et ei hakata võimu kuritarvitama. Aga võimu kuritarvitades on võimalik, nagu ma ütlesin puhtteoreetiliselt, teha otsuseid, mis inimeste põhiõigusi väga tugevalt riivavad. See oli ka võib-olla üks põhjusi, miks Vabariigi President jõudis järeldusele, et tuleks selle seadusega edasi töötada.
Riho Breivel, palun!
Lugupeetud juhataja! Hea ettekandja! Kas sulle ei tundu, nagu mulle tegelikult tundub, et kui me need probleemsed kohad nüüd üle vaatame ja suures osas nad, kuidas öelda, presidendi arvamusega ühte viime, siis kaotab selle eelnõu või selle seaduse vastuvõtmine üldse mõtte?
Aitäh! Ei, ei tundu niimoodi. Ma olen sügavalt veendunud, et need väikesed detailiparandused on võimalik ära teha, võib-olla isegi teha seda seadust veel tugevamaks just nimelt sellest vaatest, et kaitseväeluurele anda need võimalused, mida tal on vaja oma töö tegemiseks nii julgeolekuala turvamisel kui ka muude riigikaitseliste ülesannete täitmisel. See eelnõu ei puuduta ainult Eesti riigi sisest Kaitseväe tegutsemist, vaid ka Kaitseväe tegutsemist väljaspool Eestit. Nii et seetõttu olen ma täiesti veendunud, et selle seaduse n-ö kiire ülevaatamine saab seda ainult paremaks teha ja kõik riigikaitselised ülesanded, mida Kaitseväele on vaja, saavad seadusega vastu võetud.
Andrei Korobeinik, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Tõepoolest, komisjoni arutelu käigus oleme jõudnud järeldusele, et probleeme on seal eelnõus rohkem kui ainult need murekohad, millele president tähelepanu juhtis. Mis on sinu hinnangul see peamine muudatus, mis peab olema sisse viidud, selleks et seadus saaks teisel katsel presidendi heakskiidu?
Aitäh! Kui vaadata presidendi põhjendusi, siis on näha, et peamine mure puudutab julgeolekualal tehtavaid eritoiminguid. Ma julgen arvata, et neid on võimalik natukene kitsamalt või – "kitsam" ei ole isegi õige sõna – täpsemalt piiritleda. Ja teine küsimus. Kui sa mäletad, siis põhiseaduskomisjon kohtus eile Vabariigi Presidendiga ja tekkis just nimelt eraõiguslike andmebaaside vaatamise küsimus, kas ja kuivõrd see riivab inimeste põhiõigusi. Ma usun, et need kaks teemat on kõige silmatorkavamad: julgeolekualal erimeetmete kasutamine ja Kaitseväe õigus teha päringuid eraõiguslikest andmebaasidest.
Iga Riigikogu liige saab kummalegi ettekandjale esitada ühe küsimuse. Rohkem küsimusi ei ole. Aitäh austatud ettekandjale! Nüüd palun ma riigikaitsekomisjoni ettekandjaks Riigikogu liikme Ants Laaneotsa. Palun! 30 minutit.
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Ma küsisin aega juurde, sest peab seletama seda, mida eelkõneleja rääkis. Seal on teatud nüansse ja mingil määral ebatäpsusi. Olen selle jõustumata seadusega seonduvalt Riigikogu ees juba kolmandat korda. Riigikogu eelmise koosseisu julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjon leidis pärast spiooni major Metsavase juhtumit, et riigi julgeoleku ja kaitsevõime tugevdamiseks on vaja muuta Kaitseväe korralduse seadust. Vanglaametnikel ning maksu- ja tolliametnikel on riigi julgeoleku kaitsmisel ilmselt rohkem õigusi kui kaitseväelastel. Seetõttu algatas julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjon tolleaegse riigikogulase ja praeguse ministri Raivo Aegi eestvedamisel 18. detsembril 2018 selle seaduseelnõu. Juhtivkomisjoniks määrati riigikaitsekomisjon. Seaduseelnõu esimene lugemine lõpetati 16. jaanuaril ja teine lugemine 13. veebruaril 2019. Riigikaitsekomisjoni ja Riigikogu julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjoni istungitel osalesid toona Kaitse- ja Siseministeeriumi esindajad, lisaks käisid komisjonide istungitel Kaitsepolitseiameti, kaitseväeluure ja õiguskantsleri esindajad. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks, mis oli 30. jaanuaril 2019 kell 17.15, esitas vaid riigikaitsekomisjon selle eelnõu kohta muudatusettepanekuid. Peale ühe normitehnilise sisuga ettepaneku tulenesid need eelnõu kohta edastatud Vabariigi Valitsuse k.a 21. jaanuari arvamusest, milles olid ka ettepanekud eelnõu sõnastuse täpsustamiseks. Juhin teie tähelepanu, et tänases Vabariigi Valitsuses jätkavad Keskerakond ja Isamaa ning nüüd on seal ka EKRE, kes eelnõu vastu ei olnud, mistõttu peaks arutluse all oleva seaduse suhtes nendel erakondadel endiselt olema toetav seisukoht ja see peaks olema ka tänasel valitsusel. Seoses asjaoluga, et riigikaitse kõrgeim juht Vabariigi President Kersti Kaljulaid jättis oma 7. märtsi 2019. aasta otsusega nr 435 arutluse all oleva seaduse välja kuulutamata, käsitles riigikaitsekomisjon seda seadust oma kolmel istungil ja ühe teemana ka kohtumisel Vabariigi Presidendiga. Esimesel korral arutas riigikaitsekomisjon väljakuulutamata seadust oma k.a 6. mai istungil, kus osalesid Kaitseministeeriumi õigus- ja haldusküsimuste asekantsler Erki Kodar, õigusosakonna juhataja asetäitja Ingrid Muul ning Kaitseväe luurekeskuse ülem kolonelleitnant Margo Grosberg. Sellel istungil otsustas riigikaitsekomisjon konsensuslikult, et küsitakse õiguskantsleri arvamust, kas Riigikogus 20. veebruaril 2019 vastu võetud Kaitseväe korralduse seaduse muutmise seadus on põhiseadusega vastuolus, nii nagu Vabariigi President oma k.a 7. märtsi otsuses nr 435 leiab. Teatavasti teeb õiguskantsler järelevalvet ainult jõustunud seaduste üle, kuid n-ö eelkontrolli raames osaleb õiguskantsler sõnaõigusega Vabariigi Valitsuse istungitel. Nagu ma oma ettekande alguses mainisin, osales õiguskantsleri esindaja ka riigikaitsekomisjoni ja julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjoni ühisel istungil, kus arutluse all olevat seadust eelnõu faasis arutati. Oma k.a 6. mai istungil otsustas riigikaitsekomisjon paluda Kaitseministeeriumi õigusosakonnalt Vabariigi Presidendi otsuse kohta õiguslikku seisukohta, mille me ka saime. Käesoleva aasta 8. aprillil koostas riigikaitsekomisjoni nõunik-sekretariaadijuhataja Aivar Engel Vabariigi Presidendi otsuse kohta oma arvamuse, milles leidis, et arutluse all olev seadus ei ole põhiseadusega vastuolus. Teisel korral käsitles riigikaitsekomisjon arutluse all olevat seadust oma 14. mai istungil, kus osalesid Kaitseministeeriumi ja Siseministeeriumi valitsemisala, sh Siseministeeriumi sisejulgeolekupoliitika osakonna ja Kaitsepolitseiameti esindajad. Järgmisel päeval, 15. mail kohtus riigikaitsekomisjon riigikaitse kõrgeima juhi, president Kersti Kaljulaidiga, kus ühe teemana käsitleti ka arutluse all olevat seadust. Vabariigi Presidendi nägemuses on seadus vastuolus põhiseadusega. Kui Riigikogu võtab seaduse muutmata kujul vastu, siis pöördub Vabariigi President tõenäoliselt Riigikohtusse, kuid ta mainis ka, et ei ole selles asjas lõplikku seisukohta võtnud. Nüüd lähemalt Vabariigi Presidendi seaduse väljakuulutamata jätmise otsusest. Vabariigi President osutab oma k.a 7. märtsi otsuses nr 435 Kaitseväe korralduse seaduse muutmise seaduse punktile 29, millega täiendatakse Kaitseväe korralduse seadust §-ga 541, see on siis uus paragrahv, ja leiab, et selle paragrahvi lõige 2 koostoimes lõikega 3 on vastuolus Eesti Vabariigi põhiseaduse §-ga 13, mis sätestab õigusselguse põhimõtte (isiku kaitse riigivõimu omavoli eest), §-ga 26 (perekonna- ja eraelu puutumatuse õigus), §-ga 33 (kodu puutumatuse õigus) ja §-ga 43 (sõnumite saladuse õigus). Arutluse all oleva Kaitseväe korralduse seaduse muutmise seaduses on aga ainult 21 punkti, st 29. punkti seal ei ole. Tõenäoliselt peab Vabariigi President silmas hoopis muutmise seaduse punkti 20, millega täiendatakse Kaitseväe korralduse seadust uue §-ga 541. Kõigepealt märgin, et riigikaitsekomisjoni arvates ei ole Kaitseväe korralduse seaduse §-l 541 puutumust osutatud põhiseaduse paragrahvidega, mitte ühegagi. Kaitseväe julgeolekuala on Kaitseväe korralduse seaduse 6. peatükist tulenevalt Kaitseväe valduses olev territoorium ja sellel asuvad Kaitseväe linnakud, staabihooned, tagala- ja väljaõppekeskused, masinapargid, relva- ja muud laod, lasketiirud, samuti Kaitseväe laevad, lennuvahendid, sõidukid. Kaitsevägi võib Kaitseväe korralduse seaduse § 54 järgi ajutiselt julgeolekualana piiritleda territooriumi, millel tal on seadusest, muust õigusaktist või lepingust tulenev õigus viibida, kui see on seoses tema ülesannete täitmisega Kaitseväe julgeoleku või kolmandate isikute ohutuse tagamiseks vältimatu. Praktikas tähendab see, et nagu Kaitseväe julgeolekuala peab ka ajutine julgeolekuala olema tähistatud ja valvatud. Näiteks, riigi või kohaliku omavalitsuse valduses olev hoone on lindiga ja muude märkidega tähistatud ning Kaitseväe poolt valvatud. Ajutine julgeolekuala ei saa olla terve linn ega linnaosa, sest seda ei ole juba füüsiliselt võimalik vastavalt tähistada ega tagada seal mehitatud valve. Arutluse all oleva seaduse punktiga 20 antakse Kaitseväele julgeolekuala kaitsmise eesmärgil õigus olulise ohu väljaselgitamiseks ja tõrjumiseks kontrollida isikuandmeid andmekogudest ning teha seda vajaduse korral ka varjatult. Isiku julgeolekuala kaitseks varjatult jälgimine on veel rohkem piiratud ja lubatud väga äärmuslikel juhtudel. Seaduse punktiga 20 lisatava § 541 lõike 2 kohaselt on isiku varjatud jälgimine lubatud ainult kahe tingimuse korraga esinemisel. Esiteks, edasilükkamatul juhul, st kui Politsei- ja Piirivalveameti või Kaitsepolitseiameti esindajad ei ole veel kohal, ja ainult nii kaua, kui nad kohale jõuavad ning operatsiooni üle võtavad. Teiseks, kõrgendatud ohu väljaselgitamiseks ja tõrjumiseks. Korrakaitseseaduse § 5 lõikes 4 määratletakse kõrgendatud oht kui oht isiku elule, kehalisele puutumatusele, füüsilisele vabadusele, suure väärtusega varalisele hüvele, suure keskkonnakahju tekkimise oht või karistusseadustiku 15. peatükis sätestatud I astme kuriteo või 22. peatükis sätestatud kuriteo toimepanemise oht. Riigikaitsekomisjon leiab, et selline põhiõiguste riive õigustus on proportsionaalne, sest laiemalt on Kaitseväe julgeolekuala vastu suunatud tegevus oht kogu riigi julgeolekule. Riives sätestatud Kaitseväe õigusi kitsendab sama paragrahvi lõige 3, mille kohaselt annab loa varjatud jälgimiseks Kaitseväe juhataja ning sellest teavitatakse viivitamatult Kaitsepolitseiametit ja valdkonna eest vastutavat ministrit. Viimane tagab Kaitseväe üle ka tsiviilkontrolli. Lisaks kehtib Kaitseväe juhataja otsus varjatud jälgimise kohta kuni 24 tundi, millest siin oli juttu. 24 tundi, 1 ööpäev. Vabariigi Presidendi kirjas väidetakse, et varjatud jälgimisega piiratakse isiku õigust eraelu puutumatusele ja see on vastuolus põhiseaduse §-ga 26. Põhiseaduse § 26 kohaselt tohib riigiasutus eraellu sekkuda ainult seaduses sätestatud juhtudel ja korras tervise, kõlbluse, avaliku korra või teiste inimeste õiguste ja vabaduste kaitseks, kuriteo tõkestamiseks või kurjategija tabamiseks. Varjatud jälgimise õiguse rakendamise eeldus on arutluse all olevas seaduses kõrgendatud oht, st tõsise kuriteo toimepanemise oht, mitte midagi muud. Samamoodi on varjatud jälgimine lubatud julgeolekuasutuste eesmärkide elluviimiseks julgeolekuasutuste seaduse alusel ja kriminaalmenetluse seadustikus on varjatud jälgimine aktsepteeritud muu hulgas teabe kogumiseks kuriteo ettevalmistamise kohta, selle avastamise või tõkestamise eesmärgil ja kriminaalmenetluses kuriteo kohta teabe kogumise eesmärgil. Seejuures ei ole riigikaitsekomisjoni teada seni veel tõstatatud probleemi, et nn varjatud jälgimise mõistet täpsemalt sisustataks, ning äsja mainitud seadused on juba välja kuulutatud, jõustunud ja rakendatud. Juhin ka tähelepanu, et Kaitseväe korralduse seaduse § 55 järgi on kaitseväelasel õigus julgeolekualal viibiv isik kinni pidada – see on juba töös, ma mõtlen paragrahv, mitte isik –, kui viimane on julgeolekualal ebaseaduslikult, on julgeolekualale sisenemisel pannud toime mingi süüteo või ohustab oma käitumisega ennast või teisi. Veelgi olulisem, Kaitseväe korralduse seaduse § 562 kohaselt menetleb Kaitsevägi süütegusid, milleks on Kaitseväe loata Kaitseväe territooriumil, selle kohal või riigikaitse ülesannetega sadamas ratastel või muul veermikul maapinnaga kontaktis liikuva sõiduki, õhusõiduki või muu lendava seadme või veesõiduki või muu ujuvvahendi (väga keeruline, eks!), mis on osaliselt või täielikult automaatne või kaugjuhitav, kasutamine. Veel menetleb Kaitsevägi süütegusid, milleks on Kaitseväe loata Kaitseväe julgeolekualal pildi või kujutise salvestamine või edastamine. Peab olema üheselt selge, et Kaitsevägi valvab, kaitseb ja jälgib oma territooriumi ning jälgib ka selle vahetus läheduses toimuvat. Need tegevused on Kaitseväele vajalikud peale julgeoleku tagamise ka selleks, et menetleda seaduses sätestatud eelnimetatud süütegusid. Nüüd kooskõlast põhiseaduse §-ga 33, mis on küsimärgi all. Kaitseväe õigus julgeolekuala kaitseks teatud juhtudel isikut varjatult jälgida ei hõlma õigust tungida isiku koju, kuulata teda pealt ega lugeda tema kirjavahetust. Varjatud jälgimise eesmärk Kaitseväe julgeolekuala kaitsel on füüsilise julgeoleku tagamine ja see on eelkõige varjatud füüsiline vastujälgimine, isikule järgnemine vajaduse korral kas sõidukil või jalgsi ja potentsiaalse ohuallika foto- või videosalvestamine. Kaitseväe varjatud jälgimise objektiks sattumine on otseses seoses isiku käitumisega julgeolekuala vahetus läheduses. Varjatud jälgimise all on arutluse all olevas seaduses mõeldud täpselt sama tegevust, mida ka teistes seadustes, mis varjatud jälgimist reguleerivad. Siin ei ole õiguslikult absoluutselt midagi uut. Varjatud jälgimise regulatsioon sätestati seaduseelnõus julgeolekuasutuste seaduse eeskujul. Nagu ka selles seaduses, ei tohi arutluse all oleva seadusmuudatuse kohaselt varjatud jälgimise käigus piirata isiku õigust sõnumi saladusele või piirata kodu, perekonna- või eraelu puutumatust varjatud sisenemisega ruumi, hoonesse, piirdega alale, sõidukisse või arvutisüsteemi teabe varjatud kogumiseks, salvestamiseks või selleks vajalike tehniliste abivahendite paigaldamiseks ja eemaldamiseks. Seega, varjatud jälgimine on eraldiseisev ja isiku põhiõigusi selgelt vähem riivav meede. Kui arutluse all oleva seadusega oleks soovitud anda Kaitseväele õigus varjatult ruumi siseneda või sõnumi saladuse õigust rikkuda, oleks tulnud need eraldi ning lisakriteeriumide esinemise eelduse, kohtu loa taotlemise ja muu põhjalikuma menetluse õigusena sõnaselgelt seadusesse lisada. Kooskõlast põhiseaduse § 13-ga, siin on jällegi president meile etteheiteid teinud. Põhiseaduse § 13 kohaselt on igaühel õigus riigi ja seaduse kaitsele ning seadus kaitseb igaühte riigivõimu omavoli eest. Tegemist on õigusselguse ehk määratuse põhimõttega, mille järgi peab põhiõigust riivav seadus olema piisavalt määratud, kuna ebapiisava regulatsiooni tagajärjeks on riigivõimu omavoli võimalus. Kaitseväe julgeolekualaga seonduv, sh julgeolekuala kehtestamine, on Kaitseväe korralduse seaduse 6. peatükis konkreetselt reguleeritud. Arutluse all oleva seaduse punktiga 20 viiakse sisse muudatused, mille kohaselt on varjatud jälgimise eelduseks kaks suhteliselt harva koos esinevat ja suhteliselt lihtsalt tõendatavat asjaolu, nagu väga tõsise kuriteo toimepanemise oht ja võib-olla ka pädeva asutuse töötajate kättesaamatus. Kaitsevägi peab varjatud jälgimisest kohe teavitama kindlasti veel kahte asutust: Kaitsepolitseiametit ja Kaitseministeeriumi ehk kaitseministrit või tema volitatud ametnikku. Selle meetme kasutamist reguleerivad ja võimalikke kuritarvitamisi ennetavad muud tasakaalustavad mehhanismid. Riigikaitsekomisjonile jääb arusaamatuks, milles konkreetselt seisneb seaduse ebapiisav õigusselgus ja võimalus riigivõimu omavoliks. Juhin teie tähelepanu, et varjatud jälgimise õigus on Kaitseväe korralduse seaduse kohaselt Kaitseväel rahvusvahelise sõjalise operatsiooni piirkonnas juba praegu olemas. Ei Kaitseväe korralduse seaduse senisel rakendamisel ega julgeolekuasutuste seaduses ja kriminaalmenetluse seadustikus viidatud sätete rakendamisel ja tõlgendamisel pole riigikaitsekomisjonile teadaolevalt isikute õiguste ülemäärase piiramise küsimustes probleeme ega erimeelsusi tekkinud. Samas näevad kõik nimetatud kehtivad seadused ette oluliselt vähem konkreetseid eeltingimusi ning järelevalve ja teavitamise kohustusi, kui on arutluse all olevas seaduses. Veel leiab Vabariigi President oma otsuses nr 435 järgmist: "Kehtivas õigusruumis on seadusandja andnud õiguslikud vahendid Politsei- ja Piirivalveametile ning Kaitsepolitseiametile kõrgendatud ohu väljaselgitamiseks ja tõrjumiseks Kaitseväe ajutisel julgeolekualal. Kui ressurss nende ülesannete täitmiseks (Pange tähele, ressursist on juttu! – A. L.) nimetatud ametitel ei ole piisav, tuleb seadusandjal lahendada need probleemid riigieelarve menetlemisel. Täiendavate õiguste andmine Kaitseväele varjatud jälitustegevuseks ei saa olla selle aktsepteeritavaks alternatiiviks." Riigikaitsekomisjoni hinnangul on seaduses Kaitseväele ülesannete andmine ja pädevuse sätestamine – ma mõtlen otstarbekuse põhimõttel – seadusandja valik ja ainupädevus. Selles seaduses näeb seadusandja ette, et Kaitseväe julgeolekuala kaitseks esmaste toimingute tegemine on Kaitseväe pädevuses. Nagu ma ettekandes varem mainisin, menetleb Kaitsevägi ka teatud süütegusid, mis ohustavad Kaitseväe julgeolekuala. Kui Vabariigi Presidendil on kohustus kontrollida enne seaduse väljakuulutamist selle vastavust põhiseadusele, siis Riigikogul ehk seadusandjal on põhiseaduslik kohustus tagada seadusega riigi julgeolek ja kaitse. Nüüd õiguskantsleri arvamusest. Õiguskantsler leidis oma k.a 15. mai arvamuses, et Riigikogul on võimalus väljakuulutamata seadust täpsustada selliselt, et ei tekiks kahtlust, kas seadust rakendatakse põhiseaduspärasel moel. Samas leidis õiguskantsler, et ei ole kahtlust, et julgeolekuala kaitseks on isikuandmete varjatud töötlemine vajalik. Õiguskantsler leiab oma arvamuses järgmist: "Selleks et isikute põhiõigustesse sekkumine oleks põhiseaduspärane, peab Riigikogu ette nägema olulised kontrollimehhanismid: varjatud jälgimise loa andmine pädeva isiku poolt, toimingute ajaline piiritlemine, ultima ratio põhimõtte rakendamine, teavitamiskohustus, andmete töötlemise (sh kustutamise) nõuded. Kaitseväe korralduse seaduse muutmise seaduse eelnõu menetlemise käigus said need kontrollimehhanismid asjakohaselt reguleeritud. (Need on õiguskantsleri sõnad. – A. L.) Põhiõiguste kaitset silmas pidades on oluline see, kuidas Kaitsevägi hakkab talle antud õigust ellu viima (sh kooskõlastus- ja kontrollimehhanismide loomine, asutusesiseste õigusaktide vastuvõtmine). Õiguskantsleri ülesanne on selle rakenduspraktika kontrollimine ja seeläbi isikute põhiõiguste tagamine." Samas ei tulene õiguskantsleri arvamusest, et oleks põhiseaduslikku riivet ning ka tema kontrollib Kaitseväe rakenduspraktikat. Juhin ühtlasi tähelepanu, et Kaitseväe vastaval struktuuriüksusel on juba praegu olemas õigus taustakontrolli käigus koguda isikuandmeid riigi, kohaliku omavalitsuse või muu avalik-õigusliku ja eraõigusliku juriidilise isiku andmebaasist. See õigus kehtib peale kaitseväelaste, ametnike ja töötajate sobivuse ja julgeolekualale lubamise otsustamise näiteks ka Kaitseväele teenuseid osutavate isikute taustakontrolli puhul. Sellised eraõiguslikud andmekogud on näiteks autorendiettevõtete ja kasiinode andmekogud. Riigikaitsekomisjon leidis, et Kaitseväe korralduse seadust saab vajaduse korral hiljem täpsustada uute muutmiste seadustega, kui on olemas seaduste rakendamise praktika. Arutluse all olevat seadusmuudatust valmistas täidesaatev võim ette poolteist aastat. Kui hakata olemasolevat Kaitseväe korralduse seadust n-ö jooksvalt täpsustama, siis võib omakorda tekkida uus vastuolu. Küsimus on ka selles, kas menetlust avades muutuks seadus paremaks. Täna see teadmine puudub. Ühtlasi ei ole otstarbekas sisustada arutluse all olevas seaduses näiteks varjatud jälgimise mõistet, sest seda tuleks kohe teha ka mitmes teises seaduses. Ka Siseministeeriumi valitsemisala esindajad ei toetanud varjatud jälgimise mõiste sisustamist. Olemuslikult saab varjatud jälgimise mõistet vajaduse korral seaduse alusel täpsustada valitsuse või ministri määrusega või muu õigusaktiga. Lõpetuseks. Õiguskantsler leidis, et arutluse all olev seadus ei ole vastuolus põhiseadusega, seda kinnitasid ka Kaitseministeerium, Siseministeerium ja Kaitsepolitseiamet. Head kolleegid, juhin teie tähelepanu ka sellele, et see seadus võeti Riigikogu eelmises koosseisus vastu k.a 20. veebruaril ja selle poolt hääletas 56 Riigikogu liiget, vastu ei olnud keegi ning 1 Riigikogu liige jäi erapooletuks. Ma loodan väga, et siin ka täna tuulelippe ei ole. Loodan siiralt, et te jääte teie enda seadust toetava otsuse juurde ning ka uued Riigikogu liikmed toetavad riigikaitsekomisjoni menetluslikku ettepanekut. Arutluse all olevas seaduses sätestatud muudatused on hädavajalikud, et vähendada kaitseväeluure efektiivset ja eesmärgipärast tegevust takistavaid ning Kaitseväele kaitseväeluure jaoks ettenähtud volituste praktilist rakendamist piiravaid asjaolusid. NATO piiririigina on eelhoiatus oluline nii Eestile kui ka NATO-le tervikuna, seda eriti praegust julgeolekuolukorda arvestades. Seetõttu tuleb Kaitseväele anda õigus avastada Kaitseväe julgeolekuala vastu suunatud tegevus võimalikult varajases faasis. Seadus annab Kaitseväele ka senisest paremad võimalused avastada võimalikud spioonid ja riigireeturid ning peatada tundliku informatsiooni leke. Rõhutan veel kord, et näiteks Kaitseväe taustakontroll ei ole sellest seadusest lähtuvalt julgeolekukontroll, mida kangesti kardetakse. Viimane oli ja on siiani ning ka edaspidi Kaitsepolitseiameti pädevuses. Nüüd lühidalt riigikaitsekomisjoni menetluslikust otsusest. Kolmandal korral arutas riigikaitsekomisjon seda seadust k.a 27. mai istungil. Selle istungi konsensusliku otsuse kohaselt teeb riigikaitsekomisjon Riigikogule ettepaneku võtta arutluse all olev seadus muutmata kujul vastu. Kui Riigikogu võtab muutmise seaduse muutmata kujul vastu, siis tulenevalt Eesti Vabariigi põhiseaduse §-st 107 kuulutab Vabariigi President seaduse välja või pöördub Riigikohtu poole ettepanekuga tunnistada seadus põhiseadusega vastuolus olevaks. Kui Vabariigi President pöördub Riigikohtusse, siis Riigikohtu lahend oleks riigikaitseõigusest lähtuvalt õigusselguse huvides vajalik ning sellele saaks tugineda edasises õigusloomes. Suur tänu teile!
Aitäh, austatud ettekandja! Teile on ka küsimusi. Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Hea ettekandja! Palju pikka juttu, aga probleem on lühike. Rott püüti kinni, hakati pärast auke toppima, võeti seadus vastu, president ütles, et ei. Aga ütle nüüd lühidalt eesti keeles, milles see asi on. Kas siis põhiseaduskomisjon või sinu hea erakonnakaaslane Hanno Pevkur püüavad presidendile nagu pugeda, aga sina, kindralid ja riigikaitsekomisjon olete väga ühel meelel nagu ka meie, kes me hääletasime selle poolt? Milles see point on? Aga ütle ühe lausega.
Ühega ei saa, ütlen kahega. Te teate, et meie erakond on liberaalne. See on väga lähedal anarhiale, eks? [[Naer saalis.]] Selles mõttes on vabadus, igaüks otsustab, kuidas ta teab, kuidas ta oskab. Probleem on ka selles, et ma ei saa öelda, nagu riigikaitse olude asjus oleks meie erakond väga-väga entusiastlik olnud või teaks konkreetselt, mis need tähendavad.
Andrei Korobeinik, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Te alustasite oma sõnavõttu lubadusest, et te selgitate eelmise ettekandja seisukohti. Ma pole teid küll põhiseaduskomisjoni istungil näinud, ma eeldan, et te siiski võtsite sõna riigikaitsekomisjoni nimel. Siit ka küsimus. Alguses te ütlesite, et Vabariigi Valitsus konsensuslikult toetab seadust muutmata kujul. Samas, põhiseaduskomisjoni istungil olid ministeeriumide arvamused teistsugused. Kas te oskate täpsemalt öelda, kes see oli, kes tutvustas teile Eesti Vabariigi valitsuse konsensuslikku arvamust ja kust protokollist võib seda leida?
Aitäh! Tuletan teile meelde, et see seadus on juba vähemalt valitsuse ja Riigikogu tasandil vastu võetud. Selle muudatuse viis president sisse tervikuna. Nii et seda, mispärast nüüd tekib lõhe juba meie endi vastu võetud seaduse täienduse suhtes, ma ei tea. Ma ei tea, kas on, nagu ma ütlesin, tuul valesse suunda pööranud või on mingid muud probleemid.
Aitäh, lugupeetud ettekandja! Teile rohkem küsimusi ei ole. Nüüd on võimalik minna läbirääkimiste juurde, kui on soovijaid. Hanno Pevkur, palun!
Head kolleegid! Ma ei oleks siia teie ette tulnud, aga üks kolleeg otsustas öelda midagi, mis ei ole sellele saalile kohane. Keegi ei poe kellelegi. Võiks natuke viisakam olla. Seda esiteks. Teiseks, mis selle eelnõu puhul oluline on? Küsimus oli, et mis on point. Point on selles, et kui me toome juurde mingisuguseid õigusi – ükskõik kellele, kas see on Kaitsevägi, kas see on politsei, kas see on Kaitsepolitseiamet või see on Välisluureamet –, mis riivavad oluliselt inimeste põhiõigusi, siis on selle saali ülesanne siin vaadata, et need õiguste riived ei oleks liiga suured. Selle saali ülesanne on tagada esmaselt inimeste põhiõiguste kaitse, samamoodi nagu riigikaitse. Riigikaitselisi ülesandeid on võimalik täita vastavalt seadusele. Loomulikult, see on meie valik, kas me anname Kaitseväele õiguse täita kahte täiesti uut ülesannet või mitte: esiteks, õigus minna eraõiguslike juriidiliste isikute andmebaasidesse, teha seda varjatult, ilma inimesi teavitamata, ja teiseks, kas me lubame Kaitseväel teha varjatud jälgimist, milleks tal praegu õigust ei ole. Need on kaks väga suurt õigust, mis me Kaitseväele juurde tahame anda. Õigemini, tegelikult me andsime need Kaitseväele eelmise Riigikogu koosseisu ajal. Vabariigi President nägi probleemi põhiseaduse võimaliku riivega. See on see point. Meil on Eestis kaks julgeolekuasutust: Välisluureamet ja Kaitsepolitseiamet. Nende muudatustega me teeme väljaspool julgeolekuasutuste seadust lahti ukse, selleks et luua kolmas julgeolekuasutus, milleks on Kaitseväe luurekeskus. Need on need põhimõttelised asjad. Me ei loo seda formaalselt, aga sisuliselt antakse juurde kaks eriteenistustele omast õigust: minna varjatult andmebaasidesse ja inimesi varjatult jälgida. Need õigused antakse Kaitseväele. Need on need asjad, mida me peame siin jälgima. Kui ka Vabariigi President nägi selles probleemi – üllatus-üllatus, ka põhiseaduskomisjon konsensuslikult ütles, et tõesti peaks selle eelnõuga veel tegelema –, siis see ei ole kellegi ees pugemine, vaid see on mure põhiõiguste kaitse pärast. Loomulikult seisan ma kahe käega selle eest, et Kaitseväel oleksid kõik õigused, et nad saaksid täita neid ülesandeid, mida neil on vaja täita, selleks et tagada nii julgeolekuala kaitse kui ka Eesti riigikaitse tervikuna, aga selle juures peab Kaitsevägi arvestama sellega, millised on põhiõiguste riived. Aitäh!
Aitäh! Jaak Madison, palun!
Austatud Riigikogu aseesimees! Head kolleegid! Ma arvan, et tasuks mainida ära mõned punktid, millest on põhiseaduskomisjon ja kindlasti ka riigikaitsekomisjon nendes arutlustes lähtunud. Kõik nõustuvad sellega, et Eesti julgeolekut tuleb parendada, tuleb anda Kaitseväele võimalus tagada Eesti liitlaste ohutus Eesti Vabariigis ja tagada meie riigi kaitse. Samal ajal on põhiseaduskomisjoni ülesanne tagada kõikide põhiõiguste kaitse ja välistada põhiseaduse riiveid. Sellest tulenevalt on täiesti normaalne, et Riigikogu komisjonid vaatlevadki küsimusi eri nurkade alt. Kui nad seda ei teeks, siis ei oleks eri komisjonidel ka mõtet. Sellest ongi tulnud erinevad vaatenurgad tänases arutelus. Riigikaitsekomisjon kahtlemata lähtub ja peabki lähtuma Eesti julgeolekuhuvidest ja Kaitseväe korralduse vajadustest, samal ajal on põhiseaduskomisjoni ülesanne leida need nõrgad kohad, mis võivad kahjustada inimeste põhiõigusi ega pruugi olla põhiseadusega kooskõlas. Selline debatt on täiesti normaalne. Mis puudutab väiteid, kas kellelegi poetakse või mitte, siis kindlasti ei poeta. Meil oli väga sisuline arutelu põhiseaduskomisjonis nii selle küsimuse menetluse käigus kui ka eile. Meie seisukoht oligi, et komisjonis võivad olla erinevad nägemused ja erinevad arvamused. Kuid olles ise lugenud riigikaitsekomisjoni istungite protokollidest, mis on need argumendid selle seaduse kaitseks, miks võtta ta vastu muutmata kujul, ma ütleksin, et kõige parem lahendus minu isikliku arvamuse kohaselt on võtta ta vastu muutmata kujul ja anda võimalus selleks, et president pöörduks Riigikohtusse. Me saaksime siis Riigikohtust kätte selle lõpliku tõe, kas seal on põhiseaduslik riive või ei ole seda. Muidu, kui me hakkame siin muutma ühte või kahte lauset, siis me venitame seda protsessi. Me siis tegelikult ei tea, millal see seadus reaalselt jõustub ja millal saab Kaitsevägi vajalikud õigused, et tagada julgeolek. Kui see seadus praegu muutmata kujul vastu võetakse, siis tekib presidendil võimalus pöörduda soovi korral Riigikohtusse, see on tema õigus – nii paraku kui ka õnneks –, seega on loodetavasti paari-kolme kuu jooksul meil käes tõde, kas seda seadust tuleb hakata siin uuesti menetlema või loodetavasti ei tule hakata menetlema, öeldakse, et kõik on põhiseadusega kooskõlas ja Kaitsevägi saab need vajalikud võimalused juurde. Seetõttu hääletan mina kindlasti selle seaduse muutmata kujul vastuvõtmise poolt. Aitäh!
Aitäh! Andres Metsoja, palun!
Lugupeetud Riigikogu aseesimees! Head kolleegid! Ants Laaneots tegi minu meelest väga sisulise ettekande. Tõepoolest, Ants on mees, kes eelmises koosseisus seda menetlust juhtis ja on asjaga otsast lõpuni kursis. Mina riigikaitsekomisjoni uue liikmena olen ka täie tõsidusega sellesse teemasse suhtunud, kindlasti ei ole riigikaitsekomisjonis võetud presidendi otsust kergekäeliselt. Siin juba loeti ette need mitmed kohtumised, mitmed istungid, mis on olnud. Aga selgemast selgem on see, nii nagu ka õiguskantsler oma kirjas meile ütleb, et seadust saab täpsustada. Alati saab kõiki seadusi täpsustada ja tegelikult see ongi meie töö. Lihtsalt kuskiltmaalt peab see täpsustatud seadus tööle hakkama, et saada aru, mis on selle järgmine probleem. Põhiseaduslik riive on olnud täna läbiv küsimus siin saalis. Ma jagan põhiseaduskomisjoni seisukohta, et see on meie roll. Aga mitmetel kohtumistel olen ma küsinud spetsialistidelt, juristidelt, kuidas siis viia kokku praktika ja juriidika nii, et see oleks õiguslikult pädevalt kirjas ka seaduses, kuid kahjuks ei ole ma saanud vastuseid, küll olen saanud soovitusi, et seda võiks teha, ja on ka öeldud, et seda saab teha. Tänan nii põhiseaduskomisjoni kui ka riigikaitsekomisjoni. Ma arvan, et see probleem on jõudnud paljude Riigikogu liikmete teadvusesse ja seda tööd on tehtud vägagi põhjalikult. Aitäh!
Aitäh! Tundub, et rohkem kõnesoove ei ole. Sulgen läbirääkimised ja läheme lõpphääletuse juurde. Head kolleegid, lähtudes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 114 lõikest 3, panen hääletusele Vabariigi Presidendi poolt Riigikogule tagasi saadetud Kaitseväe korralduse seaduse muutmise seaduse muutmata kujul uuesti vastuvõtmise. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Seaduse muutmata kujul vastuvõtmise poolt hääletas 53 Riigikogu liiget, vastu oli 31, erapooletuid ei olnud. Seadus on muutmata kujul uuesti vastu võetud.
Läheme edasi. Tänane teine päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud tubakaseaduse ning alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse muutmise seaduse eelnõu 9 esimene lugemine. Ma palun ettekandeks kõnepulti sotsiaalminister Tanel Kiige.
Lugupeetud Riigikogu aseesimees! Head Riigikogu liikmed! Käesolevaga alustan tubakaseaduse ning alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse muutmise seaduse eelnõu esimest lugemist. See eelnõu käsitleb tubakadirektiivi artiklite 15 ja 16 ülevõtmist. Eelnõu ongi koostatud üksnes ja ainult Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/40/EL, nn tubakadirektiivi artiklite 15 ja 16 ülevõtmiseks. Need artiklid on vajalikud üleeuroopalise tubakatoodete tuvastamise ja jälgimise süsteemi rakendamiseks eesmärgiga ohjeldada tubaka salaturgu. Tubakadirektiivi artikli 15 alusel kehtestatakse eelnõus tubakatoodete müügipakendite jälgitavuse süsteem, nn track and trace, mille kohaselt tuleb kõik tubakatoodete müügipakendid märgistada kordumatu numbritest ja tähtedest koosneva tunnuskoodiga. Müügipakendi kordumatut tunnust ei saa tootja ise luua, see tuleb hankida sõltumatult kordumatute tunnuste väljaandjalt, kelle riik määrab. Seeläbi on tagatud, et tunnuskoodid on tõesti ainukordsed ning nende väljastamine on käitlejatest sõltumatu. Tubakatoodete liikumise teave edastatakse andmehoidlasse ja sellele on ligipääs ainult Euroopa Komisjonil ja liikmesriikide pädevatel asutustel. Eestis on selleks asutuseks Maksu- ja Tolliamet. Seeläbi on tagatud võimalus igal hetkel kontrollida, kas kaupluses olev sigaretipakk on ikkagi ehtne ehk andmehoidlas on selle kohta konkreetsed andmed olemas ja pakk asub just n-ö õiges poes või on hoopiski tegu võltskaubaga, mida Euroopa Liidu turul kahjuks järjest enam liigub. Tubakatoodete registreerimine käib selliselt, et käitleja skaneerib tunnuskoodi ja sisestab seadmesse info, kuhu toode liigub, ning seadmest liigub info andmehoidlasse, kus, nagu kirjeldasin, saab järelevalvet teha. Et andmete sisestamine oleks lihtsam, ei pea registreerima igat pakki eraldi, ka rühmapakendile saab luua uue koodi, mis sisaldab viiteid kõigile rühmapakendis olevatele üksikutele müügipakenditele. Koode võib samuti taotleda eespool nimetatud sõltumatult tunnuste väljaandjalt, aga neid võib ka ettevõte ise genereerida. Registreerimiskohustus kehtib kuni esimese jaemüügiettevõtteni ehk kohustused tekivad tootjatel, importijatel, hulgifirmadel, veoettevõtetel ja konkreetsel poel või baaril, kes lõpuks toodet tarbijale müüb. Eelnõu või direktiiviga kohustust tubakatoodete liikumist raporteerida ei teki. Ainuke liigutus, mis viimasel jaemüügiettevõttel teha tuleb, on hankida enesele ettevõtte müügikoha kood. Selle koodi abil raporteerivad hulgimüüjad edaspidi tubakatoodete liikumisest. Suur osa jaemüügiettevõtetest on koodid juba saanud. Kohustus varustada kõik tubakatoote turustamisahelas olevad ettevõtjad kuni ettevõtjani enne esimest jaemüügiettevõtet vastavate seadmetega, mis võimaldavad tubakatooteid registreerida, on direktiivi kohaselt pandud tubakatootjatele. Tubakatootjad on selle kohustuse täitmiseks loonud üleeuroopalise kontaktpunkti, mille kaudu seadmete hüvitamine juba toimub. Jälgitavussüsteemi loomiseks sõlmivad tubakatoodete tootjad ja importijad andmetalletuslepingud sõltumatu kolmandast isikust teenuseosutajaga, et majutada enda tubakatoodetega seotud andmeid. Eestisse tubakatooteid importivatel ettevõtetel on need lepingud juba olemas. Teise artikli ehk artikli 16 ülevõtmiseks kehtestatakse nõue võtta tubakatoodete müügipakendil kasutusele ka tubakatoote autentsuse kontrollimist lihtsustav turvaelement. Turvaelement trükitakse või kinnitatakse tubakatoote müügipakendile nii, et seda ei ole võimalik eemaldada, kustutada, varjata või poolitada, sh maksumärgi, hinnasildi või muu elemendiga. Eestis kasutusel olev maksumärk vastab turvaelemendile kehtestatud nõuetele, mistõttu on Eestis otsustatud võtta turvaelemendina kasutusele maksumärk. Sellist võimalust näeb ette ka Euroopa Liidu direktiiv. Maksumärgi kasutamise võimaldamine turvaelemendina on ühtlasi tubakatoodete tootjat ja importijat arusaadavalt kõige vähem koormav lahendus, sest tubakatoote müügipakendile ei tule eraldi märgistust kandma hakata. Juhtudel, kui tootele maksumärki ei paigaldata, näiteks nn duty-free-kauplustes, tuleb tootele paigaldada tootja turvaelement. Selle töötab välja tubakatoote tootja või importija ise, arvestades seaduse ja rakendusotsuse nõudeid. Tootja või importija turvaelement tuleb enne selle kasutuselevõttu esitada Maksu- ja Tolliametile ning ka igast hilisemast muutmisest tuleb teavitada Maksu- ja Tolliametit. Nõudeid kohaldatakse sigarettidele ja isevalmistatavate sigarettide tubakale alates 2019. aasta 20. maist ning muudele tubakatoodetele alates 2024. aasta 20. maist. Nõuete täitmise üle teeb järelevalvet Maksu- ja Tolliamet. Austatud Riigikogu liikmed! Rõhutan veel kord, et tegemist on eelnõuga, mille eesmärk on puhtalt tubakadirektiivi artiklite 15 ja 16 ülevõtmine, et piirata salasigarettide turgu. Nende artiklite ülevõtmist said liikmesriigid alustada 2018. aasta hiliskevadel. Euroopa Komisjon võttis vastu ja avalikustas tubakadirektiivi rakendusaktid. Sotsiaalministeerium saatis eelmisel aastal eelnõu kooskõlastamiseks ja arvamuse andmiseks EIS-i kaudu Justiitsministeeriumile. Vabariigi Valitsus arutas eelnõu 6. detsembril. Nagu tõenäoliselt paljud mäletavad, Riigikogus toimus esimene lugemine 16. jaanuaril ja 13. veebruaril toimus teine lugemine, mis toona tervise- ja tööministri soovil katkestati. Seoses XIII Riigikogu töö lõppemisega kukkus see eelnõu menetlusest välja. Sotsiaalministeerium on teinud jõupingutusi, et otsekohalduvate tubakadirektiivi rakendusaktide kohane süsteem oleks Eestis miinimumtasemel tagatud juba alates 20. maist 2019, mil oli tegelikult tubakadirektiivi artiklite 15 ja 16 ülevõtmise tähtaeg. Oleme leidnud ajutise kordumatute tunnuste väljastaja, sellega on tagatud, et tarneahela osapooltele on vajalikud unikaalsed tunnused juba praegu kättesaadavad. Oleme viinud läbi eelregistreerimise, mis on taganud, et suurel osal tubakakäitlejaist olid direktiivi jõustumisel vajalikud tunnuskoodid olemas. Direktiivi ülevõtmise olulise, mitmekuulise hilinemise korral riskime trahviga Euroopa Kohtust, mis võib hinnangute kohaselt küündida üle veerand miljoni euro. Kutsun teid seetõttu üles eelnõu toetama, et saavutada direktiivi võimalikult kiire ülevõtmine, selle tähtaeg on juba ületatud. Ühtlasi teen ettepaneku, et jätaksime hetkel kõrvale kõik muudatusettepanekud, mis eelnõusse ei puutu. Direktiivi ülevõtmiseks ei ole meil enam lisaaega, oleme tähtaja juba ületanud ning Eesti huvides on kindlasti vältida võimalikke trahvinõudeid. Sotsiaalministeerium on koostanud eraldi eelnõu tubakaseaduse muutmiseks ja me oleme asunud seda osapooltega läbi rääkima ning aruteludele tuginevalt täiendama. Eelnõu jõuab kindlasti ka siia saali, siis saame kõik võimalikud muudatusettepanekud läbi arutada ja leida parima lahenduse ka palju eriarvamusi tekitanud muude tubakatoodete asjus. Tänan tähelepanu eest!
Aitäh, austatud minister! Teile on küsimusi. Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Hea ettekandja! Kas te oskate kirjeldada neid Sotsiaalministeeriumi tehtud jõupingutusi? Millest on teil selline kindel teadmine, et Sotsiaalministeerium on valmis tulema välja ka uue tubakaseaduse muudatusega?
Nii nagu ma juba kirjeldasin, on leitud ajutine kordumatute tunnuste väljastaja. Tegemist on Slovakkia firmaga, kes pakub sama teenust ka Soomele ja Iirimaale, selle tütarfirma pakub sama teenust Rootsile. Seeläbi ongi tagatud, et vajalikud unikaalsed tunnused on juba kättesaadavad. Mis puudutab teist eelnõu, siis esiteks kindlasti see, et sotsiaalministrina ei saa ma siin puldis anda teile katteta lubadusi, nii et loomulikult me selle eelnõuga siia saali ikka tuleme. Eelnõu on saadetud kooskõlastusringile, ministeeriumidel on mõned eriarvamused, nendega me kindlasti tegeleme. Me arvestame sellega, et tõenäoliselt on ka parlamendiliikmetel muudatusettepanekuid. Nagu ütlesin, neid kõiki saab juba selle teise eelnõu raames arutada.
Vilja Toomast, palun!
Aitäh! Austatud minister! Ma usun, et te olete kursis, et 21. märtsil toimus Euroopa Komisjoni SANTE ehk Euroopa Komisjoni tervise ja toiduohutuse üksuse tubakapoliitika ekspertide kogunemine, kus veel kord kinnitati, et uutele tubakatoodetele ei saa kehtestada lõhna- ja maitseainete keeldu. Seal viibis ka Eesti esindaja, aga ometi on ministeerium saatnud 3. aprillil kooskõlastusringile seaduseelnõu, kus on kaks paragrahvi, mis keelavad uutes tubakatoodetes maitse- ja lõhnaained. See on vastuolus tubakadirektiivi artikli 12 lõikega 7. Kas te olete sellest teadlik ja kas te toetate sellist seadusvastast käitumist?
Olen teadlik, et selles küsimuses on eriarvamusi Sotsiaalministeeriumi juristide ja teiste ministeeriumide vahel. Nagu see parlamendidebatt näitab, on eriarvamusi võib-olla ka parlamendiliikmetel. Aga Eestis võtab seadusi vastu Riigikogu. Parlamendiliikmetel on võimalik teha seaduseelnõu kohta sotsiaalkomisjoni kaudu muudatusettepanekuid. Kindlasti on siin arutelud, debatid. Mis iganes kujul lõplik seadus vastu võetakse, see saab olema parlamendikoosseisu otsus.
Urmas Espenberg, palun!
Austatud juhataja! Austatud ettekandja! Jah, see 13. veebruaril teisel lugemisel katkestatud asi oli suhteliselt fopaa. Mis on teie arvamus, kas me ei peaks ka teist osa sellest seadusest, kõike muud peale maksumärgistamise, menetlema võimalikult kiiresti?
Olen kahtlemata nõus, et ka teiste muudatustega tuleb edasi minna, neile viitasin ka oma ettekandes. Meie soov Sotsiaalministeeriumis on tõepoolest liikuda võimalikult kiiresti edasi, antud juhul käesoleva eelnõuga, mille tähtaeg ehk direktiivi ülevõtmise tähtaeg oli 20. mail 2019. Loomulikult võime seejärel juba parlamendi kevadise istungjärgu jooksul alustada järgmise eelnõu menetlust, mis puudutab uudseid kuumutatud tubakatooteid, ja jõuda kokkulepetele, millised need siis ka ei oleks.
Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Hea ettekandja! Kas ma saan õigesti aru, et käesoleva eelnõu kohta ei tohi Riigikogu liikmed teha muudatusettepanekuid ja kui Riigikogu suur saal neid muudatusettepanekuid ka toetaks, siis teie ilmselt katkestaksite lugemise, sest see ei ole eelnõu eesmärk?
Esimest, teist ega kolmandat neist väidetest mina pole esitanud. Ma ei ole kindlasti keelanud ühelgi Riigikogu liikmel ettepanekuid teha. Minu ettepanek teile oli see, et võimaluse korral võiksime selle eelnõuga kiiresti edasi liikuda ja arutada kõiki teisi tubakatooteid juba teise eelnõu raames. See tundub lihtsalt tööprotsessi mõttes olevat loogilisem ja sujuvam. Nagu öeldud, eelnõuga on kiire.
Signe Riisalo, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Olen olnud pikka aega riigiametnik ühes ministeeriumis, mida juhite täna teie. Me pidasime seal kinni seaduste menetlemise ökonoomika ja mõistetavuse põhimõttest ka Riigikogu poolt vaadates. Väga lühikese aja tagant sama seaduse kohta uusi muudatusettepanekuid ja uusi eelnõusid esitada on üsna ebaratsionaalne. Me räägime täna alkoholiseaduse ja teiste seaduste muutmisest, aga me teame, et kohe-kohe on tulemas siia ka alkoholiseaduse muudatus. Tegelikult ei taga ka käesolev eelnõu ju direktiivi 100%-list täitmist. Kas ei oleks siiski mõistlik need kaks eelnõu ühendada ja probleemid koos ära lahendada?
Ma arvan, et iga seaduse menetlemisel on vähemalt kaks alternatiivi, kui mitte rohkem. Antud juhul on Sotsiaalministeerium oma parima teadmise ja kompetentsi alusel pidanud mõistlikumaks käsitleda neid kahte teemat eraldi. Riigikogu liikmetel on alati võimalus käsitleda neid ka koos, aga nagu ma enne viitasin, minu ettepanek sotsiaalministrina oleks liikuda edasi n-ö tavaliste tubakatoodetega, selle track-and-trace-süsteemiga, mis on aja mõttes kõige kriitilisem. Seejärel võiks arutleda oluliselt keerulisema teema üle, kus, ma arvan, eriarvamusi ongi rohkem. Vaatan tänaseid küsimusi. Ükski neist ei puuduta viidatud artikleid 15 ja 16. Ehk salasigarettide turu ohjeldamisega on tõenäoliselt nõus kõik Riigikogu liikmed ja valitsuse osapooled, aga rohkem eriarvamusi ja küsimusi on tekkinud uudsete tubakatoodete reguleerimisel, mis puudutab lõhna- ja maitseaineid ning muid selliseid teemasid. Seetõttu oli meie ettepanek liikuda edasi nende asjadega, kus ei ole eriarvamusi, ja võtta edaspidi eraldi arutelule need teemad, kus on rohkem küsimusi, vastakaid seisukohti, vähem uuringuid ja võib-olla ka vähem ühisosa.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Siin on täna mitu korda öeldud, et tubakadirektiivi kahe artikli ülevõtmisega soovitakse ohjeldada tubaka salaturgu. Minu küsimus on väga lihtne. Selle seaduse mõjude seas on välja toodud rahaline mõju, mõju inimeste tervisele Euroopa Liidus ja mõju ka sellele, kas see mõjutab kuidagi tubaka tarbimist. Öeldakse, et mõju tubaka tarbimisele on väike. Ma küsin väga lihtsa küsimuse: kas tubakatoodete importimise või väljaviimise salaturg lõpeb Eestis lõplikult?
Ma arvan, et seda vastust ei ole võimalik nii kategooriliselt kunagi anda. Võitlus salaturuga ja igasuguse salamüügiga, kas müüakse siis alkoholi, tubakat või illegaalseid mõnuained, on lõputu tegevus. Meie eesmärk ja lootus on loomulikult, et see eelnõu annab oma panuse salaturu ohjeldamisse, piiramisse. Aga loota, et sellega saab pandud täielik punkt ja turg Eesti Vabariigis saab olema 100% seaduslik, ükskõik millise toote turust me räägime, oleks ilmselt natuke liiga optimistlik. Nii julget lubadust ma täna kahjuks anda ei saa.
Aitäh, lugupeetud minister! Teile rohkem küsimusi ei ole. Juhtivkomisjoni ettekandja on sotsiaalkomisjoni esimees Tõnis Mölder. Palun!
Hea istungi juhataja! Head kolleegid! Riigikogu sotsiaalkomisjon arutas oma 13. mai istungil Vabariigi Valitsuse algatatud tubakaseaduse ning alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse muutmise seaduse eelnõu. Ülevaadet sellest eelnõust olid meile komisjoni tulnud andma sotsiaalminister Tanel Kiik ja Sotsiaalministeeriumi asekantsler Maris Jesse. Komisjon arutas seda eelnõu, mis puudutab nende kahe direktiivi ülevõtmist, mis käsitlevad tubakapakenditele märgistuse paigaldamist ja selle jälgitavust. Riigikogu sotsiaalkomisjon otsustas järgmist: määrata ettekandjaks komisjoni esimees, siinkõneleja Tõnis Mölder, teha ettepanekud saata eelnõu täiskogu päevakorda 29. maiks ja lõpetada eelnõu esimene lugemine (otsus lõpetada esimene lugemine oli konsensuslik) ning määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 12. juuni kell 17.15. Aitäh!
Aitäh, austatud ettekandja! Teile küsimusi ei ole. Läheme läbirääkimiste juurde. Fraktsioonide esindajatel on võimalus läbi rääkida. Tarmo Kruusimäe Isamaa fraktsiooni nimel, palun!
Hea Riigikogu aseesimees, head töökaaslased ja kõik teie, kes te jälgite meid interneti vahendusel! Alati lastakse meil esitada väga vähe küsimusi. Ministri üks viimaseid mõttevälgatusi olid illegaalsed mõnuained, milleks on mõned ained, mis võivad inimestele tekitada mõnu, minu puhul näiteks võib-olla energiajook. Aga mis need on ja miks on mõnu tekitavad ained illegaalsed? Ma tean, et meie fraktsioonis me käsitleme võib-olla neidsamu asju meelemürkidena, aga ma tean, et teadmised on Sotsiaalministeeriumis paremad. Juhul kui on mingid ained, mis tekitavad inimestele mõnu või mõnutunnet, siis need tuleks legaliseerida. Ma loodan, et need ei ole meelemürgid. Nagu te enamikus siin kursis olete, siis me menetlesime ju kogu seda asja siin koos, mis päädis selle 13. veebruari fopaaga. Me teame, kui keeruline, kui raske on taas avada tubakaseaduse menetlust, selleks et hakata seadust uuesti muutma, ja siis on need kooskõlastusringid ja mis nad kõik seal tulevad. Mina arvan, et me teeme muudatusettepanekuid täpselt nii, nagu me tegime ka veebruarikuus. See tahe ja see enesekindlus, mis oli Riigikogu liikmetel 13. veebruaril, ma arvan, see vaimsus on meil veel siin. Seda enam, kui kõne all on rahva tervis. Neile inimestele, kes soovivad suitsetamisest loobuda, on vaja pakkuda mingigi abikäsi, on selleks siis alternatiivsed tubakatooted, suitsetamisest loobumise nõustamiskabinetid või kõik muud asjad. Veebruaris, mainin teile veel uuesti, jah, Riigikogu suur saal leidis, et meie tubakapoliitika on ajale jalgu jäänud, ja tegi mõned muudatusettepanekud, mille pärast võeti eelnõu muidugi menetlusest maha. Aga ma tahan teile rääkida ühest teisest asjast. See on minu jaoks ühtlasi uudiskoht. Kindlasti on selle teema häbiväärses saatuses oma roll ka kahel eelmisel tervise- ja tööministril, kellele ei olnud tubakatoodete jälgimise süsteem kindlasti mingi prioriteet. Samas ei saanud ministeerium selle projektiga õigeks ajaks hakkama. 20. mai, jõustumistähtaeg, on tänaseks juba möödas. Kas nüüd tulevad trahvid? Ma olen päris tõsiselt jälginud Sotsiaalministeeriumi uudiseid tubakatoodete tuvastamise ja jälgimise kohta. Ei ole avaldatud tegelikult ridagi ega ole ka seletuskirjas seda, et kuidas ja kes neid ID-koode peaks väljastama. Kui ma oleksin Eestisse tarnija, siis ma ei peaks seda informatsiooni teadma, ja ma arvan, et mul ei olekski seda võib-olla vaja rääkida. Aga ma tahan teile rääkida sellest, miks on koalitsioonileppes ametnike politiseerimise küsimus. Just nimelt. Kui ametnikkond on meelekindlalt võtnud maailmavaatelise seisukoha ühes, teises või kolmandas küsimuses, siis see ei kanna ju tegelikult kogu rahva huve laiemas laastus. Täna on ministeerium millegipärast juba andnud õiguse jagada neid ID-koode ühele MTÜ-le ja maksab sellele tegevusele veel peale. Ministrilt jäi küsimata, kui mitu tubakatootjat Eesti Vabariigis üldse on, kellele neid koode saab jagada. Nüüd me saime siis teada, et üks Tšehhi firma on selle konkursi võitnud, aga eelnõu kui selline pole tegelikult kuskile jõudnud, sest lugemine katkestati, muudatusettepanekud tehti 27. veebruariks. Selleks ajaks oli koosseisu töö juba läbi ja see eelnõu langes menetlusest välja. Ehk ametnikud ise on otsustanud, nad on leidnud juba ühe MTÜ, hoolimata sellest, et me ei ole seda seadust vastu võtnud. Kokkuvõtlikult toon teile lihtsa näite. Euroopa Liidu asjade komisjoni liikmena sai Euroopa Liidu asjade komisjoni nimel tehtud ettepanek, et kuumutatud tubakatoodetel võiks olla eesti keeles hoiatav silt, et toode võib olla tervisele kahjulik. Aga seda ei soovitud millegipärast kajastada. Ma võtaksin sel korral – mul on nii palju informatsiooni – kolm minutit juurde.
Palun! Kolm minutit lisaaega.
Aitüma! Tubakaseadus võrdsustab kõik tubaka- ja nikotiinitooted, mis aga ei ole paljude riikide meelest enam ammu kõige mõistlikum lähenemine. Skandinaavia riigid on meile lähimad ja võiksid olla eeskujuks. Rootsi, Norra ja Island on saavutanud olukorra, kus suitsetamine on tänu tarbijakäitumise muutumisele juba marginaliseerunud. Suitsetamine on paljude enneaegsete surmade, tuleõnnetuste ja raskete haiguste põhjustaja. Erinevad andmed viitavad, et Eesti kaotas 2016. aastal 22 000 eluaastat ainuüksi suitsetamise tõttu. Suur osa peamistest surma põhjustavatest haigustest – vereringe ja hingamiselundite haigused ning kasvajad – oleksid ennetatavad või lausa välditavad, kui Eesti vabaneks sigarettide lummusest ja annaks võimaluse suitsetajale, kes ei ole veel suitsetamist lõpetanud, valida vähem kahjulik alternatiivne toode. Rahvatervise arengukava tubakapoliitika peatükk moodustab aga napilt pool lehekülge 50-lehelisest raportist ning konkreetseid tegevusi uuringute ja sisuliste suundade mõttes ei pakuta. Tervise Arengu Instituudil on kahjude vähendamise programm narkomaania ja alkoholismiga tegelemiseks, suitsetamise kahjude vähendamisega aga ei tegeleta, see ei ole prioriteet. Kas järgmisel kümnel aastal loeme ikka veel moraali, lootuses, et äkki suitsetaja lihtsalt lõpetab suitsetamise? Tervise Arengu Instituudi värske, 2018. aasta tervisekäitumise statistika alusel suitsetab Eestis 25% inimestest. Eesmärk aga on aastaks 2025 saavutada 18%. See on saavutatav ja see on ka varem võimalik, kui me vaatame, millised on tarbijakäitumise ja -harjumuste uued mudelid. Kuidas me saame aga ministeeriumiametnikele selgeks teha, et alternatiivsete tubakatoodete mõistlik reguleerimine aitaks vähendada ka passiivset suitsetamist, suurendaks tervelt elatud aastate arvu, tooks suure tõenäosusega kaasa tulesurmade vähenemise ning – viimane, aga minu meelest on seegi oluline – meil oleksid konivabad tänavad, pargid ja rannad. Minule hakkab juba tunduma, et ministeeriumi soov ei ole suitsetamist vähendada ega aidata inimestel suitsetamisest loobuda, seda enam, et loobumiskabinettide jaoks 2019. aastal raha lihtsalt ei leitud. Kas puudu jäi täpselt see summa, mida me oleme sõbralikule vennasrahvale Lätile kinkinud piirikaubanduse tõttu või on see trahv juba sisse arvestatud? Me võtsime ju selle tegelikult 20. mail vastu. Või siis ikka ei võtnud. Aitäh! Teen Suitsuvaba Eesti nimel muudatusettepanekud ja, suur saal, ma loodan teie toetusele.
Aitäh! Vilja Toomast, palun, Reformierakonna fraktsiooni nimel!
Aitäh! Mulle tundub, et mul on ka lisaaega vaja.
Viis pluss kolm minutit. Palun!
Lugupeetud kolleegid! On mitmeid põhjuseid, miks mina kui põhiseaduskomisjoni liige võtan täna sõna ja tubakaseaduse muudatusi kommenteerin, nii neid muudatusi, mis on kirjas eelnõus 9, kui ka neid, mida seal praegu veel kirjas ei ole, kuid mille suhtes Riigikogu eelmine koosseis näitas 13. veebruaril 2019 üles oma selget poliitilist tahet. Sissejuhatavalt nendin, et mul oli võimalus tegutseda Euroopa Parlamendi liikmena sel ajal, kui valmistati ette ja võeti vastu see tubakadirektiiv, mida me täna püüame ka Eesti seadusesse integreerida. Seetõttu julgen arvata, mida selle 2016. aastal jõustunud direktiiviga sooviti ja loodeti saavutada. Rõhutan kohe sissejuhatavalt, et nii eelnõu 9 kui ka sellest hetkel puuduv kuumutatavate tubakatoodete regulatsioon kujutab endast ühe ja sama direktiivi ülevõtmise küsimust, seetõttu ei ole olemas mingit põhjust ja põhjendust, miks neid asju peaks Riigikogus eraldi menetlema. Esiteks, me oleme igat sorti kiirustamisega ammu hiljaks jäänud. Direktiiv oleks pidanud olema üle võetud juba 20. maiks 2016, päramine tähtaeg oli 20. mai 2019, millest on siin ka täna juttu olnud. Iga päev me võime oodata Euroopa Komisjonilt trahve. Täna on 29. mai 2019, seetõttu on need ametnike toodetud ja mõne poliitiku korratud hirmujutud, et me justkui ei võiks Riigikogus menetleda eelnõu 9 kohta tehtavaid muudatusettepanekuid, sulaselge manipuleerimine. Võime menetleda ja peame menetlema, kui sellised ettepanekud ilmuvad. Kuluaarides kuuldu ja ka täna väljaöeldu põhjal on põhjust uskuda, et muudatusettepanekud on tulekul ja neid ei ole vähe ning need ei ole vähetähtsad. Teiseks kutsun Riigikogu käituma parlamendina, mitte üksikute ametnike ja mõne poliitiku mängukannina. Ärgem unustagem, et kõik erakonnad lubasid enne valimisi hakata tegelema Riigikogu muutmisega tegelikuks poliitilise võimu keskuseks. Seetõttu loodan siiralt, et uus valitsus ja uus sotsiaalminister ei korralda Riigikogus samasugust parlamentarismi jalge alla tallavat etendust, nagu toimus 13. veebruaril 2019, kui eelnõu 775 teine lugemine katkestati. Minu arvates oli see Eesti demokraatia ja Eesti parlamentarismi must, kui mitte öelda kurb päev. Samuti loodan ma siiralt, et uus sotsiaalminister on võimeline end ministrina kehtestama, et ei juhtuks nii, nagu juhtus eelnõu 775 menetlemisel, kui ühel päeval kinnitas tervise- ja tööminister kirjalikult Riigikogule, et toetab eelnõu kohta esitatud teatavaid ettepanekuid, ning järgmisel päeval teatas ministeeriumiametnik, et ministeerium enam ei toeta selliseid ettepanekuid, seejuures oli eelviidatud ministri kiri muutma kujul täies elusuuruses olemas. Meie riigis on aeg sotid selgeks teha: kas ministrid juhivad ametnikke või ametnikud juhivad ministreid ja seeläbi tervet riiki? Kolmandaks. Palun lõpetada menetluslik trikitamine. Olen Riigikogu vestlusringides kuulnud humoorikat metafoori, et menetlus kuulub kaunite kunstide hulka. Tubakaseaduse muutmise menetluses ei ole seni küll mitte midagi kaunist olnud, inetut on olnud aga küllaga. Valitsusel ei oleks olnud mitte midagi lihtsamat kui võtta Riigikogus 13. veebruaril 2019 läbihääletatud eelnõu 775 teise lugemise tekst ja esitada see uuele Riigikogule uuesti. Seda enam, et 27. veebruariks 2019, mis oli eelnimetatud eelnõu kohta muudatusettepanekute esitamise tähtaeg, ei laekunud mitte ühtegi ettepanekut. Selle asemel mindi käesoleva aasta aprillikuu alguses, veel vana valitsuse valitsemisaegadel, uue menetlusliku triki peale, lahutades eelnõu 775 kaheks osaks, millest üks on täna esimesel lugemisel. Teine osa, mis sisaldab kuumutatavate tubakatoodete regulatsiooni, saadeti ministeeriumitevahelisele kooskõlastusringile. Nendest menetluslikest sammudest oskan ma arvata vaid seda, et sellise toimetamise ainus eesmärk on see, et kuumutatavaid tubakatooteid reguleerivast eelnõust ei saaks kunagi seadust ning Läti piirikaubandus saaks ühe artikli oma portfelli juurde. Neljandaks, palun lõpetada katsed Eestis ebaseaduslikke regulatsioone kehtestada. Töötamise ajast Euroopa Parlamendis mäletan veel üsna selgesti, et uudsetele tubakatoodetele, sh kuumutatavatele tubakatoodetele lõhna- ja maitseainete keelu kehtestamine on Euroopa Liidu pädevuses, mitte liikmesriikide pädevuses. 3. aprillil 2019 ministeeriumitele kooskõlastamiseks saadetud eelnõus on aga lõhna- ja maitseainete keeld täies ilus ja hiilguses sees. Pole siis mingi ime, et Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium jättis selliseid ebaseaduslikke keelde sisaldava eelnõu kooskõlastamata. Viiendaks. Palun saada üle püüdlustest olla püham kui Rooma paavst või olla Euroopast suurem eurooplane. Niikaua, kui ei püüta eelnõusse sisse toppida tubakadirektiiviga võrreldes ebaseaduslikke keelde või piiranguid, ei ole mingit teavituste või Euroopa Liidu mis tahes organitega kooskõlastamise vajadust. Samuti teadkem seda, et kõne all oleva direktiivi endaga loodi tervisekaitse kõrgem standard. Sellest standardist kõrgemale ronimine on tüüpiline üle- ja kinnireguleerimine, mis on mulle põhimõtteliselt vastuvõetamatu. Kuuendaks. Kui ilmuvad sarnased muudatused kuumutatud tubakatoodete reguleerimiseks, nagu Riigikogule esitati 23. jaanuaril ja nagu Riigikogu neid aktsepteeris 13. veebruaril, on tekkinud esimene võimalus, et koalitsioon ja vähemalt osa opositsioonist saavad poliitilistes valikutes ühte jalga astuda. Ärgem unustagem, et 13. veebruaril 2019 hääletasid selliste ettepanekute poolt peale Reformierakonna liikmete ka tänase koalitsiooni liikmed. Nii et ärgem laskem esimesel koostöövõimalusel luhta minna. Ma tänan teid!
Aitäh! Tundub, et fraktsioonidel rohkem kõnesoove ei ole. Lõpetame läbirääkimised. Lähtudes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 98 lõikest 6, on eelnõu 9 esimene lugemine lõpetatud. Määran eelnõu 9 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks k.a 12. juuni kell 17. Head kolleegid, tänane istung on lõppenud. Aitäh ja kohtumiseni homme! Istungi lõpp kell 15.37.