Poštovane dame i gospodo narodni poslanici. Otvaram Šestu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 97 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u elektronskom sistemu za glasanje, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice uposlaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je u sali prisutno 113 narodnih poslanika i da postoje Poslovnikom utvrđeni uslovi za rad sednice Narodne skupštine. Takođe vas obaveštavam da su sprečeni da prisustvuju sednici sledeći narodni poslanici: Slavica Đukić-Dejanović i narodni poslanik Miletić Mihajlović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored člana Vlade na koga se interpelacija odnosi, Srđana Srećkovića, ministra vera i dijaspore, pozvala da sednici prisustvuje i: Predrag Tojić i Miodrag Jakšić, državni sekretari u Ministarstvu vera i dijaspore, Vukman Krivokuća i Đorđe Prstojević, pomoćnici ministra vera i dijaspore i Aleksandra Kojić, sekretarka u Ministarstvu vera i dijaspore. Obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština razmotri odgovor Vlade na interpelaciju, a u roku predviđenom Poslovnikom Narodne skupštine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, kao što ste mogli da vidite, za Šestu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, na osnovu člana 121. Poslovnika Narodne skupštine, a saglasno odluci Narodne skupštine, utvrđen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Razmatranje odgovora Vlade Republike Srbije na interpelaciju po pitanju zakonitosti rada, poslovanja i odgovornosti ministra vera i dijaspore Srđana Srećkovića, koji je podnela grupa od 57 narodnih poslanika poslaničke grupe SRS Prelazimo na rad po dnevnom redu. Primili ste interpelaciju po pitanju zakonitosti rada, poslovanja i odgovornosti ministra vera i dijaspore Srđana Srećkovića, koju je podnela grupa od 57 narodnih poslanika poslaničke grupe SRS. Primili ste odgovor Vlade Republike Srbije na podnetu interpelaciju. Pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, i to: poslanička grupa Za evropsku Srbiju jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslanička grupa Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, i na osnovu člana 96. stav 4. Poslovnika, kao i da poslaničke grupe koje odluče da ih tokom današnje rasprave predstavljaju narodni poslanici koji nisu predstavnici poslaničkih grupa, o tome obaveste Narodnu skupštinu, da bi mogli da informišemo narodne poslanike. Da li ima neko ko želi da preda listu govornika, a nije to učinio do ovog trenutka, pre otvaranja pretresa? Ne. Saglasno članu 225. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres . U skladu sa članom 225. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, dajem reč Srđanu Srećkoviću, ministru vera i dijaspore. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Član 27. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, sramno je ovo što radite. Ovakvo brutalno kršenje Poslovnika prevazilazi svaku meru. Srpska radikalna stranka je 26. i 27. juna podnela dve interpelacije, jedna je vezana za pokušaj da nas učlanite u NATO pakt, a druga je vezana za politiku Vlade vezano za KiM. Prošlo je 90 dana od kako smo podneli taj predlog, a vi ste po Poslovniku dužni da, najkasnije u roku od 45 dana, zakažete sednicu. Vlada ima 30 dana od njenog odgovora i još 15 dana, to je 45 dana. Vi sve probleme u Srbiji pokušavate da zatrpate i da prevarite građane Srbije. I sada, iako je ova interpelacija došla kasno, nakon 67 dana, pokušavate da zamažete problem koji je pred građanima Srbije, a to je situacija na KiM. Računate – Srđan Srećković, SPO, to vam je najmanja šteta da se raspravlja o njemu. Time pokušavate da izbegnete odgovornost vezano za KiM. Vi više ne predstavljate nikoga. To vam najbolje govore građani na severu KiM. Lepo su vam rekli da ne priznaju vaše odluke, odnosno vašeg pregovaračkog tima, ne priznaju predsednika Republike Srbije, ne priznaju Vladu. Šta više hoćete – samo da varate građane Srbije. Ovo što činite je jedan od najsramnijih činova u istoriji srpskog parlamentarizma.
Povrede člana 27. nema u obrazloženju koje ste u svom izlaganju dali, iz prostog razloga što je interpelacija, koju je poslanička grupa SRS podnela u roku, Poslovnikom utvrđenom procedurom, bila i na Administrativnom odboru, a u roku od 30 dana i na Vladi. Narodna skupština ima obavezu da u roku od 15 dana zakaže sednicu. Taj rok bi istekao 29. oktobra. Narodni poslanik koji se čudi, molim vas da konsultujete odredbe Poslovnika koje propisuju načine i rokove za interpelaciju. Narodni poslanik koji daje obrazloženje kojim je odredba Poslovnika prekršena, pretpostavljam da ga daje u skladu sa procedurom i da želi da čujem obrazloženje ili želi da krši Poslovnik. Može oba, jedno je kažnjivo, drugo nije. Ova sednica je zakazana u roku. Rok bi za nju istekao 29. oktobra. Narodni poslanik Dragan Todorović je u pravu kada govori o ponašanju Vlade Republike Srbije, ali to nema veze sa članom 27. Poslovnika Narodne skupštine, nego ima veze sa kontrolom i nadzorom nad radom Vlade. Da su poslati odgovori od strane Vlade na interpelacije kojima je podnosilac bila SRS, još dve, tada bi u Poslovnikom utvrđenom roku bile zakazane i te sednice. Molila bih vas da pažljivo razdvojite šta je kršenje Poslovnika, a šta je politička kritika na rad Vlade, u kojem se uvek možemo složiti, jer Vlada uvek može da radi bolje. Da li želite da se o mom obrazloženju izjasni Skupština? O obrazloženju o povredi Poslovnika? Narodni poslanik želi. Mislite da je povređen još neki član Poslovnika? Da, slažemo se, nije povređen ni jedan član, a o ovoj povredi će se izjasniti Narodna skupština u danu za glasanje. Molim vas da sačekate strpljivo, dobiće svi reč koji traže povredu Poslovnika, kao što su svi dužni da saslušaju druge koji govore. Saglasno članu 225. st. 1. i 2. ova sednica teče po istoj proceduri kao i sednica na kojoj razmatramo predlog zakona. Moj predlog je bio da reč dobije i narodni poslanik Milorad Buha, kao predstavnik podnosioca interpelacije, kao i posle njega bi reč imao ministar Srđan Srećković. S obzirom da nemamo jasan dogovor o tome, ostajem ipak u skladu sa članom 27. pri pravu da dam reč narodnom poslaniku Miloradu Buhi, ako želi da iskoristi kao podnosilac interpelacije. Narodna poslanica Nataša Jovanović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Javljam se po članu 107. Smatram da ste vi malopre povredili dostojanstvo Narodne skupštine, jer vi dobro znate, baš kao i ja, da je gospodin Todorović reklamirao pravi član Poslovnika, član 27, jer ste vi u obavezi kao predsedavajući Skupštine da dajete i da se starate o primeni Poslovnika. Vrlo dobro vam je poznato da je Vlada Srbije, koju ste pokušali da odbranite i da kažete – mi nemamo veze sa tim, oni rade tako kako rade, kao što ste to pokušali nama da kažete na sednici Kolegijuma da je to nešto što vređa osnovni razum i dostojanstvo ovog parlamenta i svakog poslanika. Poznato vam je, baš kao i gospodinu Odaloviću i njegovom zameniku, sa kojim sam razgovarala, doduše neformalno, o tome zašto je došla ova interpelacija na dnevni red, a ne dve koje je pomenuo gospodin Todorović, SRS vezano za vaš ulazak u NATO pakt, protiv koga je 92% građana Srbije, i o situaciji na KiM. Dobila sam odgovor, a vi ste ga i sada dali – jer je to došlo od Vlade. Gospođo Čomić, trebali ste da se zapitate kao Gordana Čomić, pošto ste vi predlagač ove posebne sednice za ovaj dan, kada vi već sve znate i znate kakav je redosled, mogli ste lepo da pozovete i da tražite odgovor od predsednice Skupštine i da pitate Vladu šta je sa odgovorom na ove prethodne dve interpelacije. Ne, vama sada odgovora ovo da ovaj Srećković, čija tri poslanika SPO nisu ušla u salu ovde da ga brane, toliko je ta šaka jada SPO ovde, nego su došli ovi iz DS da čujemo kako će oni da ga odbrane za ove brojne zloupotrebe. Vi sada nama kažete da se mi pozivamo na pogrešan član time što tražimo da Vlada radi svoj posao. Rok im je bio 30 dana.
Nema povrede člana 107. Informisala sam Narodnu skupštinu kakva je procedura i rokovi za interpelaciju. Molim vas da ne dobacujete. Ako se želi poštovanje Poslovnika, onda hajde da prvi mi počnemo da poštujemo Poslovnik i da ne smatramo da poslovnička pravila ne važe jednako za sve, nego da važe samo za neke. Po proceduri i rokovima interpelacija koju je podnela SRS je u roku poslat odgovor Vlade na interpelaciju Narodnoj skupštini i sednica je zakazana u roku. Nema povrede člana 107. Naprotiv, Narodna skupština je u skladu sa Poslovnikom zakazala sednicu. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 223. koji se odnosi na interpelaciju u vezi rada Vlada vrlo precizno u prvom stavu govori o tome…
Narodni poslaniče, taj član ne može biti povređen u ovom toku sednice. Upućujem vas na član 103. koji kaže da narodni poslanik ima pravo da dobije reč i da govori o povredi Poslovnika samo ukoliko se radi o povredi koja je nastala u toku sednice. Potpuno razumem i smatram legitimnom da se slobodna reč upotrebljava i da bude primenjena, ali ne smatram legitimnim da se zloupotrebljava. Dajem reč Miloradu Buhi, predstavniku podnosioca interpelacije, da obrazloži interpelaciju. Izvolite.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, poslanička grupa SRS sa ukupno 57 potpisa narodnih poslanika uputila je interpelaciju po pitanju zakonitosti rada poslovanja i odgovornosti ministra vera i dijaspore, Srđana Srećkovića. U ime SRS ću ovde izložiti osnovne elemente do kojih je došla SRS prateći rad Ministarstva vera i dijaspore i podeliću svoj govor na dva dela, jedan će biti pravni, drugi će biti finansijski. U pravnom delu moram da ukažem na osnovne elemente vezano za interpelaciju. Interpelacija je ustavno-pravni pojam, definisana članom 129, koja kaže: "Najmanje 50 narodnih poslanika može podneti interpelaciju u vezi sa radom Vlade ili pojedinog člana Vlade. Vlada je dužna da odgovori na interpelaciju u roku od 30 dana", itd. Poslanički klub SRS u propisanom roku u formalnom smislu uputio je interpelaciju koja je primljena na pisarnici Narodne skupštine 8. septembra 2011. godine. Shodno odredbama Ustava, član 129. stav 2, Vlada je bila dužna da odgovori u roku od 30 dana, tako stoji u Ustavu. Vlada je odgovorila pismenim podneskom pod brojem 05021-7749 2011. godine 14. oktobra. To je i 14. oktobra primljeno u pisarnici Narodne skupštine. Znači da je prošlo više od 30 dana, čime je prekršen Ustav, što nije prvi put. Čuli smo, od mojih prethodnika, da je kod dve interpelacije koje je uputila SRS daleko veće pomeranje od tih 30 dana, ali to izgleda kod ove vlasti uobičajeno. Ono što je bitno ukazati da je interpelacija upućena u skladu sa Ustavnim osnovom i odredbama Poslovnika o radu. Formalno pravi uslovi su zadovoljeni, to je konstatovao i Zakonodavni odbor, pa ću ja preći na drugi deo elaboracije koja se odnosi na finansijski deo, organizaciono-tehnički i finansijski deo ove interpelacije i smisla interpelacije. Naime, Zakonom o dijaspori i Srbima u regionu, koja je ova skupština usvojila od 2009. godine, predviđene su aktivnosti Ministarstva za dijasporu i Srbe u regionu. Međutim, u međuvremenu je posle rekonstrukcije Vlade, ove Ministarstvo vera i dijaspore, ali ne menja ništa, s obzirom da se radi o jednom zakonu koji je sada važeći, koji u tački 4. kaže - da između ostalih aktivnosti, Ministarstvo vera i dijaspore, radina očuvanja i jačanju i ostvarivanju veza matične države i dijaspore. U članu 6. koji će ovde biti najviše citiran tu je izvršena povreda. Naslov iznad člana 6. je – Sufinansiranje projekata. Član glasi – U cilju realizacijerealizacije člana 4, rekao sam, citirao sam član 4.- Ministarstvo nadležno za dijasporu raspisuje konkurs zasufinansiranje projekata koji svojim kvalitetom doprinose očuvanjui jačanju veza matične države i dijaspore, kao i matične države i Srba u regionu. Ono što je bitno naglasiti, sad ću citirati i član 7. koji je vezan uz ovaj član 6. Znači, - obaveza je ministarstva da raspiše konkurs, a kada se podele sredstva, onda se podnosi od strane korisnika tih sredstava podnosi se izveštaj o realizaciji projekta. Pa ćemo malo šire o realizaciji, odnosno o ovom izveštaju i realizaciji kroz ovo uvodno izlaganje. Zakon o budžetu za 2011. godinu, Ministarstvo za dijasporu opredeljena su sredstva u razdelu od 26 funkcija 410, ekonomska klasifikacija 481, u iznosu od 30 miliona 300 hiljada dinara. Na temelju citiranog Zakona o dijaspori o Srbima u regionu, ministar je u toku 2009. godine doneo Pravilnik o bližim uslovima, postupku dodeljivanja sredstava za sufinansiranje projekata kojim je predviđeno da se sredstva za sufinansiranje projekata mogu odobriti oraganizacijama u dijaspori, odnosno organizacijama Srba u regionu, kao i organizacijama čije je sedište u Republici Srbiji, na osnovu njihovog predloženog projekta koji ima za cilj, pod 1 - upotrebu, učenje, čuvanje i negovanje srpskog jezika i ćiriličnog pisma, čuvanje i negovanje srpskog, kulturnog, etničkog, jezičkog i verskog identiteta. Pod 2 – unapređenje ekonomske saradnje Republike Srbije i dijaspore, kao Republike Srbije i Srba u regionu. Na osnovu raspisanog konkursa i sprovedene administrativne procedure ispunjenosti uslova, ministar je doneo dve odluke. Jedna odluka je o sufinansiranju ukupno 39 projekata i ta odluka je doneta 14. juna 2010. godine, ukupno je prihvaćeno 39 projekata. Druga odluka je od 5. novembra 2010. godine i ukupno je podeljeno osam miliona i 100 dinara i prihvaćeno je 27 projekata. Šta je sporno? Koji su to projekti koji ne odgovaraju suštini, smislu Zakona o dijaspori i Srbima u regionu, Poslovnika, kako ovde kažete, bližim uslovima, malo čudan naziv bližim, i postupku dodeljivanja sredstava za sufinansiranje projekata. Ovde ću citirati, oni su navedeni u interpelaciji. Kod prve odluke od 14. juna 2010. godine, sporan je projekat broj 19 koji nema naziv projekta. Podnosilac je FK "Obilić" – Herceg Novi i ukupno odobreni iznos je 450 hiljada dinara. Zašto je on sporan? Postavlja se pitanje kako će FK, koji nije registrovan za delatnosti koje su obuhvaćene ovim zakonom, niti je registrovan za delatnost međunarodne saradnje jer se radi o klubu u Crnoj Gori. Kako će taj isti klub raditi na upotrebi, učenju, čuvanju, negovanju srpskog jezika i ćiriličnog pisma? Ili čuvanju i negovanju srpskog, kulturnog, etničkog i verskog identiteta? Ili unapređenju ekonomske saradnje Republike Srbije i dijaspore, kao i Republike Srbije i Srba u regionu? To je sporno. Drugi sporni projekat je projekat, takođe od 14. juna 2010. godine, projekat pod brojem 33, pod nazivomprojekta "Ravno gorska prva pobeda". Kakve veze ima sa očuvanjem, čuvanjem i unapređenjem odnosa Srbije i dijaspore? Podnosilac je Jugoslovenska vojska u otadžbini 1941. do 1945. godine, stoji iz Beograda, bez adrese i bez drugih podataka koji se odnosi na ovo udruženje građana. Opet pitanja, kako će ovo udruženje građana raditi na unapređenju i saradnji između jačanja ekonomskih veza i odnosa itd. Ukupno predviđena sredstva po ovom projektu su 100 hiljada dinara. Zatim, odluka od 5. novembra 2010. godine, naziv projekta je "Jedanaesti džudo trofej Zvonko Osmajlić", podnosilac projekta je Centar borilačkih sportova Zvonko Osmajlić,opet bez tačne adrese, bez ostalih podataka, u ukupnom novčanom iznosu od 150 hiljada dinara. Četvrta sporna odluka, četvrti sporni projekat je odluka od 5. novembra 2010. godine, naziv projekta je "Jedanaesti memorijalni turnir Veselin Bošković" podnosilac projekta je Šahovsko-sportsko društvo Veselin Bošković, u ukupnom novčanom iznosu od 100 hiljada dinara. Naime, iz naziva podnosilac, iz naziva projekta, iz opredeljenih novčanih sredstava, iz registracije ovih klubova je evidentno da se ne radi o udruženjima građana koja rade na unapređenju veza između Srba u dijaspori i Srba u matici. Dalje, ako se ne radi o namenski korišćenim sredstvima koja su jasno definisana članom, ekonomskom klasifikacijom 481, radi se o političkoj zloupotrebi jer su sredstva deljena na političkoj osnovi. Pored toga, ministar i ekipa koja je delovala, odnosno radna grupa u ime ministarstva koja je sprovodila celokupan administrativan postupaka izvršila je zloupotrebu službenog položaja jer su dodelili sredstva udruženjima građana i time omogućila istima, imovinsku i finansijsku korist, nezakonitim stavljanjem u privilegovani položaj, odnosno status, svesnim kršenjem člana 5. i 6. Zakona o dijaspori i Srbima u regionu. Pored toga, preostala sredstva u ekonomskoj klasifikaciji 481. u iznosu od 12 miliona i 200 hiljada dinara, podeljena su bez konkursa, suprotno postupku koji je predviđen Zakonom o budžetskom sistemu i Pravilnik o bližim uslovima i postupku dodeljivanja sredstava za sufinansiranje projekata. Znači, prva podela i prva odluka je za 37 podnosilaca ukupno 10 miliona dinara i druga od osam miliona i 100. Preostala sredstva na ovoj ekonomskoj klasifikaciji iznose 12 miliona i 200. Kakva je sudbina ovih sredstava? To možemo videti u odgovoru Vlade, pa se kaže – sredstva za očuvanje i jačanje veza matične države i dijaspore, kao i matične države Srba u regionu, obezbeđuju budžetu Republike Srbije konkretno Zakonom o budžetu za 2010. godinu na ekonomskoj klasifikaciji 481 dotacije ne vladinim organizacijama, razdeo 26 Ministarstvo za dijasporu, opredeljena su sredstva u iznosu od 30 miliona i 300 hiljada dinara. Deo sredstava u iznosu od 305 hiljada dinara sa ove ekonomske klasifikacije prebačen je na ekonomsku klasifikaciju 483 novčane kazne i penali po rešenju sudova. Kako je moguće da namenska sredstva koja služe za finansiranje projekata saradnje između dijaspore i matice budu usmerena u potpuno druge namene, u ovom slučaju to su novčane kazne i penali po rešenju sudova? Dalje se u odgovoru ističe - raspoloživa sredstva ove aproprijacije u iznosu od 7.279.524,92 dinara, sredstva ove pozicije namenjena su za realizaciju programa rada Vlade za 2010. godinu. Na kraju, sredstva u iznosu od 4.661.511,31 dinar vraćena su u budžet Republike Srbije. Moram naglasiti da sam 17. janura 2011. godine postavio pitanje Ministarstvu finansija u kome tražim da Ministarstvo finansija dostavi sve podatke vezane za član 59. stav 4. Zakona o budžetskom sistemu na kraju budžetske godine koja su posle kraja budžetske godine prebačena, koja nisu utrošena, koja su preneta direktnom ili indirektnom korisniku i koja su vraćena u budžet. To je obaveza prema članu 59. stav 4. Dobio sam odgovor od ministarstva gde ni jedna para, ni jedan dinar nije vraćen od strane ministarstva itd. Znači, ovo što je izneto od strane Vlade, da je 4.611.000 vraćeno u budžet, to nije tačno. Imam potvrdu ovde od strane Ministarstva finansija. Prekršena je odredba člana 59. stav 4. Pored toga u odgovoru koji ste dostavili na ovu interpelaciju u pogledu nadzora prve odluke od 14. juna 2010. godine, pa kažite ovako – rešenje ministra broj taj i taj, od 17. januara 2011. godine, obrazovana je radna grupa u ministarstvu za kontrolu izveštaja o realizaciji projekata po konkursima za finansiranje. Moram još jednom upozoriti na odredbu člana 7. Zakona o dijaspori i Srbima u regionu koja obavezuje da korisnik sredstava u roku od 30 dana dostavi izveštaj o realizaciji. Radna grupa za kontrolu izveštaja je 17. marta 2011. godine održala sastanak i konstatovala da je ukupno 20 od 37, znači 25 podnosilaca projekata ispunilo ugovorom predviđene veze. Jedan podnosilac projekta je delimično ispunio ugovorom predviđene obaveze i 13 podnosilaca projekata nisu dostavili dokaze da su ispunili ugovorom predviđene obaveze. Dalje se kaže – dana 29. marta 2011. godine podnosiocima projekata koji nisu dostavili izveštaj o realizaciji projekta, odnosno koja su dostavili delimičan izveštaj, upućen je poziv da su u obavezi da dostave izveštaj o realizaciji projekata, odnosno dopune već dostavljen izveštaj. Podnosioci su kontaktirani telefonskim putem. Radna grupa za kontrolu izveštaja je dana 22. septembra, znači, 15 meseci od trenutka kada je doneta odluka, 15 meseci je bila obaveza da se dostavi ili kraći rok da se dostavi izveštaj, pa kaže, radna grupa konstatuje - radna grupa za kontrolu izveštaja dana 22. septembra 2011. godine održala sastanak i konstatovala da je ukupno 39 podnosilaca projekta ispunilo ugovorom predviđene obaveze, pet podnosilaca projekta je delimično ispunilo ugovorom predviđene obaveze i četiri podnosioca projekta nisu dostavili dokaze da su ispunili ugovorom predviđene obaveze. Neprihvatljivo je i nije dozvoljeno vršiti nadzor na ovaj način. Sredstva koja su namenska, koja služe za sufinansiranje određenih zajedničkih projekata tih subjekata i države, u ovom slučaju Ministarstva za vera i dijaspora, da se nakon 15 meseci ne dostavi izveštaj. Evo tako radite i onda na kraju konstatujete - podnosiocima koji nisu dostavili uredan izveštaj biće upućena opomena pred tužbu kao poslednje sredstvo upozorenja. Ni do dana današnjeg niste tu opomenu pred tužbu dostavili a pitanje je kada će doći služba i kako ćete naplatiti. Prošlo je 15, 16, 18 meseci itd. Šta će tu sud da napravi? Slično je kod druge podele, takođe je prošlo deset meseci ikonstatujete – podnosiocima koji nisu dostavili uredan izveštaj biće upućena opomena pred tužbu kao poslednje sredstvo upozorenja. Moram vas upozoriti na odredbe Poslovnika o bližim uslovima i postupku dodeljivanja sredstava za sufinansiranje projekata. Jasna je odredba člana 6. i 8.– 30 dana i morate uključiti vaš sistem nadzora. Prvo, niste učestvovali u tim aktivnostima, niste učestvovali u adekvatnom nadzoru i zbog toga je ova interpelacija. Šta se na kraju traži ovom interpelacijom? Traži se rasprava u ovom parlamentu, da se utvrdi odgovornost ministra vera i dijaspore i da se isti razreši jer su prekšne odredbe Zakona o ministarstvima, Zakona o Srbima u dijaspori i Srbima u regionu, Zakona o budžetskom sistemu i mnogih drugih zakona koje, nažalost, ne primenjujete onako kako bi trebalo. Hvala vam.
Reč ima ministar Srđan Srećković.
Gospođo potpredsednice, uveženi predsedavajući, uvažena gospodo narodni poslanici, pre svega želim da izrazim zadovoljstvo što demokratske institucije ove zemlje sve bolje funkcionišu, što je sve više prilika da predstavnici zakonodavne vlasti i izvršne vlasti razgovaraju o pitanjima važnim za funkcionisanje zemlje i u tom smislu je zaista dobro što se uvodi i praksa interpelacije kao jedne nove mogućnosti da razgovaraju predstavnici Vlade i Narodne skupštine o funkcionisanju naše države. Za mene je posebno važno što je Vlada Republike Srbije u svom odgovoru na interpelaciju, a to je predmet današnje rasprave, u potpunosti odbacila sve navode iz interpelacije poslanika SRS i zapravo mi dala punu podršku za novu politiku prema dijaspori i Srbima u regioni koju smo započeli sa konstituisanjem ove Vlade. Mislim da čitava javnost može da konstatuje da je zaista napravljen značajan pomak kada govorimo o politici prema rasejanju, što je veoma važno, s obzirom da blizu četiri miliona naših ljudi živi van granica naše zemlje. Vlada Srbije u svom odgovoruna interpelaciju je konstatovala da Ministarstvo vera i dijaspore prilikom pripreme izvršenja budžeta poštuje principe efikasnosti, ekonomičnosti, efektivnosti i javnostiu potpunosti i tačnosti jedinstvene budžetske klasifikacije. Isto važi i za sufinansiranjeprojekata gde se strogo vodi računa o zakonitoj i namenskoj ekonomičnoj i efikasnoj upotrebi budžetskih aproprijacija. Ministarstvo vera i dijaspore postupa prema pravilima struke, nepristrasno i politički neutralno, a javne konkurse koristi u praksi imperativno, sa željom da svima omogući jednaku šansu da predstave svoje ideje koje doprinose razvoju odnosa između države Srbije, dijaspore i Srba u regionu. Vlada Srbije je zaista vrlo ozbiljno pristupila odgovoru na ovu interpelaciju, jer smo želeli da unutar Vlade, a i tim iz mog ministarstva, zaista objasnimo cele procedure, da bi građanima Srbije zapravo bilo jasno koliko odgovorno, ozbiljno i domaćinski se odnosimo prema objektivno skromnim sredstvima kojima Ministarstvo raspolaže, s obzirom da budžet Ministarstva predstavlja 0,0025% ukupnog budžeta Republike Srbije, ali smo uprkos tome uspeli da zaista napravimo značajan pomak kada govorimo o odnosu između države Srbije i naših ljudi koji žive u inostranstvu. Dakle, Vlada Srbije je konstatovala u svom odgovoru da su neosnovani svi navodi iz interpelacije grupe narodnih poslanika poslaničkog kluba SRS. Zakonom o ministarstvima je propisano da Ministarstvo vera i dijaspore obavlja poslove državne uprave, koji se između ostalog odnose na poboljšanje veza iseljenika, državljana Republike Srbije, koji žive u inostranstvu i njihovih organizacija sa Republikom Srbijom, informisanje iseljenika državljana Republike Srbije u inostranstvu o politici Republike Srbije, stvaranju uslova za uključivanje iseljenika, lica srpskog porekla i državljana Srbije koji žive u inostranstvu, u politički ekonomski život Republike Srbije i njihov povratak u Republiku Srbiju, kao i druge poslove određene zakonom. Jedan od načina za poboljšanje veza dijaspore i Srba u regionu sa matičnom državom, jedan od uslova za uključivanje iseljenika, lica Srpskog porekla i državljana Republike Srbije koji žive u inostranstvu, u politički ekonomski i kulturni život Srbije, ostvaruje se delimično i kroz sufinansiranje projekata koji svojim kvalitetom doprinose očuvanju i jačanju veza matične države i dijaspore, kao matične države i Srba u regionu. Sufinansiranje projekata obavlja se potpunosti u skladu sa Zakonom o ministarstvima, Zakonom o dijaspori, Srbima u regionu, Zakona o budžetskom sistemu, Zakona o budžetu Republike Srbije za svaku konkretnu godinu i Pravilniku o bližim uslovima i postupku dodeljivanja sredstava za sufinansiranje projekata. Vrlo je važno napomenuti da je upravo u vreme ovog mandata Vlade, u toku ovog saziva Ministarstva, Narodna skupština usvojila prvi Zakon o dijaspori Srbima u regionu, kojim je zapravo i propisano da se za sufinansiranje projekata raspisuje konkurs. Kada sam izabran za ministra dijaspore suočio sam se sa činjenicom da nije postojala nikakva normativna osnova za funkcionisanje Ministarstva i za vođenje politike prema dijaspori i Srbima u regionu i to je bio razlog zašto smo usvojili ovaj prvi Zakon o dijaspori i Srbima u regionu, koji je jedan od retkih zakona prilikom čijeg pisanja se nismo mi ugledali previše na rešenja drugih zemalja, već druge zemlje sada upravo u proceduri usvajanja tih zakona koriste rešenja koja smo mi predvideli u svom zakonu. Upravo ovih dana Hrvatski sabor usvaja zakon o odnosu sa Hrvatima van Republike Hrvatske, koji su u velikoj meri oslanjani na iskustva i dobre stvari iz našeg zakona i to meni predstavlja posebno zadovoljstvo jer pokazuje zapravo koliko je ovaj zakon kvalitetan i dobra osnova za vođenje politike. Na svim regionalnim međunarodnim forumima i skupovima, kada se govori o migracionoj politici, kada se govori o dijaspori i sunarodnicima nekih državljana koji žive van granica zemlje, ovaj naš zakon je uvek jedan dobar, pozitivan primer i praksa na koji se drugi ugledaju to je zaista za mene veliko zadovoljstvo i priznanje za mene i moje kolege koje su učestvovale u izradi ovog zakona. I još jednom želim da naglasim, dakle, da izrada ovog zakona građane Srbije u budžetskom smislu nije koštala ni jedan jedini dinar, nijedan strani ekspert nije angažovan sa strane, samo koristeći pozitivna iskustva i pozitivnu volju onih ljudi sa strane da nam pomognu, naprave jedan veoma dobar kvalitetan zakon koji građani Srbije nije koštao sredstava iz budžeta. Intencija zakonopisca, kada govorimo o segmentu koji se na neki način odnosi na interpelaciju, upravo jeste bila da se izbegne svaka proizvoljnost, diskreciono pravo bilo kojeg pojedinca, čvrsto zastupajući stav politike prema dijaspori treba da bude rezultat širokog konsenzusa i mislim da smo na tom polju zaista dosta uradili. Sredstva za očuvanje i jačanje veza matične države i dijaspore kao matične države Srba u regionu obezbeđuju se u budžetu Republike Srbije na ekonomskoj klasifikaciji 481, a u 2010. godini opredeljena su sredstva u iznosu od 30 miliona i 300 hiljada dinara. Ministarstvo za dijasporu u 2010. godini u skladu sa budžetom i Zakonom o budžetskom sistemu koristilo je budžetsku aproprijaciju do iznosa utvrđenog za pojedinu namenu u budžetu. Ministarstvo nema obaveze preuzete u skladu sa odobrenim aproprijacijama, a neizvršene u toku 2010. godine, dakle ništa nije preneto u narednu budžetsku godinu. Naprotiv, sa ekonomske klasifikacije 481 u budžet Republike Srbije je vraćeno 7.279.524 dinara, a sredstva sa ove pozicije namenjena su i za realizaciju programa rada Vlade za 2010. godinu. Posebno želim da naglasim da Ministarstvo vera i dijaspore postupa prema pravilima struke, nepristrasno i politički neutralno i to je osnovni princip koji sam ja kao rukovodilac ministarstva uveo kada smo ja i moje kolege krenuli da se bavimo politikom prema dijaspori i Srbima u regionu i zaista verujem da ovo treba da bude jedan od onih segmenata državne politike koji ne treba da zavise od sastava izvršne vlasti i interesa pojedinačnih političkih stranaka i da je ovo jedno od onih pitanja koje kao društvo koje polako sazreva treba da postignemo široki konsenzus. Uslovi i postupak dodeljivanja sredstava za sufinansiranje projekata propisani su Zakonom o dijaspori i Srbima u regionu i Pravilnikom o bližim uslovima i postupku o dodeljivanju sredstava za sufinansiranje projekata, koji je takođe bio rezultat rada ovog saziva ministarstva, dakle, pre njega nije postojalo. Ministarstvo raspisuje konkurs za sufinansiranje projekata koji svojim kvalitetom doprinose očuvanju i jačanju veza matične države i dijaspore, na kojem pravo učešća imaju organizacije u dijaspori, kao i udruženja građana čije je sedište u Republici Srbiji. Takođe, Ministarstvo vera i dijaspore za svaku godinu raspisuje konkurs za sufinansiranje projekata koji svojim kvalitetom doprinose čuvanju i jačanju veza matične države i dijaspore, na kojem pravo učešća imaju organizacije Srba u regionu koje su registrovane i imaju svoje sedište u Republici Sloveniji, Republici Hrvatskoj, BiH, Crnoj Gori, Makedoniji, Albaniji i Republici Mađarskoj, upravo sa ciljem da država Srbija kao zemlja koja ponovo stiče kredibilitet da definiše i zastupa sopstvene državne i nacionalne interese, zapravo budemo tačka oslonca i podsticaj pripadnicima srpskog naroda u zemljama regiona u ostvarivanju njihovih međunarodnim standardima zagarantovanih prava, a da pri tome budemo i promoter i zastupnik politike razvoja dobrosusedskih odnosa i regionalne saradnje. Pravo učešća na ovom konkursu za sufinansiranje projekata koji doprinose očuvanju i jačanju veza matične države i dijaspore kao matične države Srba u regionu nemaju, to naglašavam, a posebno direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava, pojedinci i privredni subjekti, odnosno profitni subjekti. Predmet konkursa je sufinansiranje projekata koji imaju za cilj upotrebu, učenje, čuvanje, negovanje srpskog jezika i ćiriličnog pisma i čuvanje svega onoga što podrazumeva negovanje srpskog kulturnog, etničkog, jezičkog i verskog identiteta i pod dva, unapređenje ekonomske saradnje Republike Srbije i dijaspore, kao i Republike Srbije i Srba u regionu, čemu ovo ministarstvo poklanja veliku pažnju, s obzirom na ogroman ekonomski potencijal naših ljudi koji žive u inostranstvu, koji decenijama unazad nije dovoljno korišćen, a mislim da smo u poslednje tri godine i na ovom planu zaista napravili značajan pomak. Ministarstvo vera i dijaspore donosi odluku o raspisivanju svakog konkretnog konkursa za sufinansiranje projekata, a tekst konkursa je uvek sastavni deo odluke o raspisivanju konkursa, odnosno apsolutno je javan. U skladu sa načelom javnosti rada svaki konkurs za sufinansiranje objavljuje se na zvaničnom sajtu Ministarstva vera i dijaspore, za koji sa ponosom mogu da kažem da je izuzetno posećen, jer pruža vrlo veliki broj konkretnih i relevantih informacija za naše ljude koji žive u inostranstvu. Takođe, konkursi za sufinansiranje se objavljuju u javnim glasilima na srpskom jeziku, koji izlaze u dijaspori i imaju veliki stepen pokrivenosti, i to "Frankfurtske vesti" sva izdanja, evropsko izdanje "Kurira" i u evropskom izdanju "Večernjih novosti". Prijava na konkurs, koja se podnosi Ministarstvu vera i dijaspore, je vrlo kompletna, vrlo obuhvatna i zapravo definiše sve one elemente da bismo bili sigurni da oni koji prođu proceduru prijave na konkurs mogu da dođu u obzir za razmatranje u podršci njihovim projektima. Pod jedan, osnovne podatke o podnosiocima projekta, naziv organizacije, sedište organizacije, ime i prezime lica ovlašćenog za potpisivanje ugovora, telefon, internet adresa, broj računa, kontakt osoba, potpis podnosioca projekta i pečat organizacije. Pod dva, sadržaj projekta, odnosno detaljno naveden i obrazložen sadržaj projekta. Pod tri, podatke o učesnicima u projektu. Pod četiri, ciljeve projekta, odnosno detaljno navedeni i obrazložen cilj projekta i rezultati koji se žele postići. Pod pet, koje su ciljne grupe i korisnici rezultata projekta. Pod šest, opravdanost projekta, odnosno detaljno obrazložena opravdanost projekta u odnosu na poslove i ciljeve rada Ministarstva vera i dijaspore i Vlade Republike Srbije. Pod 7, vreme realizacije projekta. Pod 8, zemnu realizaciju projekta. Pod 9, predstavljanje sufinansijera, dakle kako će se obavestiti učesnici u projektu, korisnici rezultata projekta, mediji i šira javnost da se projekat realizuje uz pomoć Ministarstva vera i dijaspore. Pod 10, predračun, odnosno detaljno prikazan pregled predračuna troškova potrebnih za realizaciju projekta i pod 11, plan evaluacije projekta na osnovu kojeg će se proceniti izvodljivost projekta. Prijava na konkurs mora biti potpisan od strane lice ovlašćenog za zastupanje organizacije, što se utvrđuje na osnovu uvida u rešenje, upisa u registar organizacija. Prijava mora biti overene pečatom organizacije koja je podnosilac projekta, a ukoliko prijava nije potpisana od strane ovlašćenog lica ili nije overena urednim pečatom organizacije, ista se automatski odbacuje kao neuredna. Uz prijavu na konkurs, podnosi se kao obavezan dokument rešenje o upisu u registar organizacija, kao i dokaz da je organizacija u dijaspori, odnosno Srba u regionu registrovano u skladu sa propisima strane države u kojoj živi dijaspora, odnosno u skladu sa propisima države na osnovu kojih deluju organizacije Srba u Regionu. Rešenje o upisu u registar organizacije kao dokaz da je organizacija registrovana u skladu sa propisima države u kojoj deluje, mora biti prevedeno kod ovlašćenog sudskog tumača na srpski jezik. Priložena dokumentacija ostaje trajno u Arhivi Ministarstva vera i dijaspore i ne vraća se podnosiocima. Takođe, uz prijavu na konkurs podnosi se i izjava ovlašćenog lica podnosioca prijave, data pod krivičnom i materijalnom odgovornošću da su svi podaci koji su navedeni u prijavi na konkurs istiniti i tačni, kao i da podnosilac prijave nema neispunjenih obaveza prema Ministarstvu vera i dijaspore Republike Srbije. Izjava se, kao i obrazac prijave, mogu preuzeti na veb adresi zvaničnog sajta Ministarstva vera i dijaspore. Ministar vera i dijaspore donosi odluku o obrazovanju radne grupe Ministarstva vera i dijaspore za izbor projekata na konkursu za sufinansiranje projekata, kojom se utvrđuje i zadatak radne grupe za svaki pojedinačni konkurs za sufinansiranje projekata. Posebnim rešenjem, imenuje se koordinator i članovi radne grupe, a tim rešenjem preciziraju se poimenično zaduženja članova radne grupe, u vezi sa poslovima koje je potrebno obaviti u cilju realizacije raspisanog konkursa. Jedan član radne grupe je obavezno državni službenik koji je zadužen da vrši prijem prijava za konkurs i zavodi ih u popis akata i odgovoran je za evidentiranje, čuvanje, razvrstavanje i arhiviranje materijala, koji je pripremljen i koji je nastao u radu Ministarstva tokom celog konkursnog procesa. Prispele prijave za konkurs po isteku roka za prijem prijava, raspoređuje se državnim službenicima koji su diplomirani pravnici i koji imaju zadatak da razmatraju konkursne prijave i priloženu dokumentaciju. Oni zapravo utvrđuju blagovremenost prispelih prijava, dakle, da li je prijava podneta u roku koji je predviđen u tekstu konkursa, zatim dopuštenost prispelih prijava. Dakle, proveravaju se da li je prijava podneta od strane ovlašćenog podnosioca, tj. udruženja ili organizacije, pod 3. – potpunost dokumentacije i urednost prijave. Dakle, proveravaju da li je prijava uredna i potpuna i da li je priložena sva obavezna, a tražena potrebna dokumentacija, koja podrazumeva rešenje o upisu u registar organizacije, kao dokaz da je organizacija registrovana u skladu sa propisima u državi u kojoj deluje, sa prevodom kod ovlašćenog sudskog tumača za srpski jezik, izjava potpisana od strane ovlašćenog lica i overene pečatom organizacije koja je podnosilac projekta, projektna tabela i detaljno razrađen projekat po svim pojedinačnim stavkama iz prijave. Obrađivači pripremaju tabelarni prikaz svih prispelih prijava koji mora da sadrži: datum predaje projekta, naziv države iz koje je podnosilac projekta, naziv projekta, godinu osnivanja organizacije, klasifikaciju projekta, ukupan budžet projekta, iznos koji se potražuje od Ministarstva za sufinansiranje, ispunjenost formalnih uslova, ime i prezime obrađivača predmeta. Neblagovremene, nedopuštene, nepotpune i neuredne prijave se, od strane za to ovlašćenih članova radne grupe u ovoj fazi konkursnog procesa, automatski odbacuju i ti projekti se nadalje i ne uzimaju u razmatranje. Obrađivači, diplomirani pravnici svojim potpisom potvrđuju da su prijave koje su oni pregledali, blagovremene, dopuštene, potpune i uredne ili da su odbačene kao neblagovremene, nedopuštene, nepotpune i neuredne. Tako pripremljeni tabelarni prikaz svih prispelih prijava na konkurs, zajedno sa kompletnom dokumentacijom projekta koji ispunjavaju uslovekonkursa za sufinansiranje projekta, dostavljaju se članovima radne grupe koji su zaduženi da utvrde predlog odluke o dodeli sredstva za sufinansiranje projekta. Članovi radne grupe zaduženi da utvrde predlog odluke o dodeli sredstava, analiziraju pojedinačno svaki projekat i to samo one projekte za koje su diplomirani pravnici prethodno utvrdili da su blagovremeni, dopušteni, potpuni i uredni, ceneći da li svojim kvalitetom ovi projekti doprinose jačanju veza matične države i dijaspore, kao i matične države i Srba u regionu, kao i celishodnost projekta, imajući u vidu njihov sadržaj, cilj i opravdanost projekta u odnosu na poslove Ministarstva i nakon što pregledaju sve uredne prijave na konkurs, oni utvrđuju predlog odluke o dodeli sredstava za sufinansiranje projekta. Inače, ovaj deo radne grupe čine državni sekretari i pomoćnici ministra za dijasporu, s obzirom da oni rukovode zaokruženim oblastima rada Ministarstva za koje su obrazovani sektori i to za statusna pitanja, za ekonomska pitanja dijaspore i za kulturnu, naučnu, prosvetnu i sportsku saradnju sa dijasporom. Prilikom analiziranja projekata i izbora projekata, čiji će finansiranje predložiti ministru, ovaj deo radne grupe strogo vodi računa o upravljanju rizicima, koji obuhvata identifikovanje, procenu i kontrolu nad potencijalnim događajima i situacijama koje mogu imati suprotan efekat na ostvarivanje ciljeva Ministarstva od onih koji su željeni. Na osnovu predloga odluke radne grupe, koju čine državni sekretari i pomoćnici ministra, ministar vera i dijaspore potpisuje odluku koja se objavljuje na veb stranici Ministarstva vera i dijaspore i tako ista postaje na prikladan način dostupna apsolutno svima. Odluka sadrži naziv organizacije ili udruženja podnosioca projekta, naziv projekta, zemlju iz koje je određena organizacija i iznos finansijskih sredstava koji je odobren za svaki pojedinačni projekat. Na osnovu odluke o dodeli sredstava, potpisuje se ugovor o sufinansiranju sa svakom organizacijom ponaosob kojoj su odobrena sredstava za sufinansiranje projekta. Ugovor pored osnovnih elemenata naročito precizno određuje obaveze korisnika sredstava koji se odnose na svrsishodnost trošenja odobrenih sredstava. Tako je članom 2. o sufinansiranju predviđeno da je korisnik sredstava u obavezi da projekat realizuje u skladu sa predračunom troškova, datom u dokumentaciji, da ministarstvo omogući uvid u dokumentaciju i da je trajno čuva, da ministarstvo podnese narativni i finansijski izveštaj o namenskom korišćenju sredstava sa potrebnim dokazima u roku od 15 dana po završetku projekta, ministarstvo podnese vanredni izveštaj o toku projekta, kao i utrošenim sredstvima u svakom trenutku kada ministarstvo to od njega zatraži i da na odgovarajući način obavesti javnost, odnosno navede da je ministarstvo učestvovalo u sufinansiranju projekta. Članom 5. Ugovora o sufinansiranju predviđeno da u slučaju da se projekat ne realizuje u predviđenom roku ili ne budu utrošena sva opredeljena sredstva, korisnik sredsava je u obavezi da izvrši povraćaj sredstava na račun Ministarstva vera i dijaspore. Državni službenici koji su pripremali svaki konkretan Ugovor o sufinasiranju, pripremaju dokumentaciju koja je potrebna da bi se realizovalo plaćanje poreznicima sredstava - potpisan ugovor, prijava na konkurs, dokaz o pravnom statusu subjekta. Nakon potpisivanju ugovora o finansiranju, u roku od sedam dana se donosi rešenje o prenosu sredstava. Podnosioci projekta kojima nisu odobrena sredstva se obaveštavaju da su njihove prijave odbačene kao neblagovremene, nedopuštene, nepotpune ili neuredne, ili da radna grupa nije u mogućnosti da u datom trenutku finansijski podrži realizaciju njihovog projekta. Za kontrolu namenskog korišćenja sredstava, odluku ministra vera i dijaspore se obrazuje radna grupa za kontrolu izveštaja o realizaciji projekata sa konkursa za sufinansiranje projekta. Kontrola namenskog korišćenja sredstava se vrši na osnovu izveštaja o realizaciji projekata koji su korisnici u obavezi da podnese u roku od 30 dana od dana realizacije projekata, ali ne od dana prenošenja sredstava. Izveštaj o realizaciji projekata sadrži sledeće podatke – dokaz da su projekti realizovani u skladu sa predračunom troškova koji su navedeni pri konkursnoj dokumentaciji, dokaz da su podnosioci projekta poslali izveštaj u skladu sa preuzetom obavezom izveštaj o pisanom obliku koji sadrži podatke o načinu trošenja odobrenih sredstava, dokaz da javnost na odgovarajući način obaveštena da jeMinistarstvo vera i dijaspore učestvovala u sufinansiranju projekata i potpis ovlašćenog lica. Radna grupa Ministarstva za dijasporu je u stalnom kontaktu sa podnosiocima projekta za sufinansiranje i stara se o tome da bude propisana procedura sprovođenja konkursa za sufinansiranje. Kontakti sa podnosiocima projekta sufinansiranja se ostvaruju mejlom, telefonskim putem ili lično, u kontinuitetu za sve vreme sprovođenja projekta. Po isteku roka za podnošenje izveštaja o sufinaniranju u ugovorom predviđenom roku, vrši se evaluacija izvršenja projekata i utrošenih sredstava. Radna grupa za kontrolu izveštaja pregleda sve prispele izveštaje i utvrđuje koji podnosioci projekata nisu podneli tražene izveštaje o realizaciji projekata. Takođe, radna grupa sačinjava izveštaj o prispelim finansijskim izveštajima korisnika sredstava, njihovoj potpunosti i sadržini, kao i pratećoj dokumentaciji, kao i narativnog dela koji sadrži opis konkretne realizacije projekta. Onim podnosiocima projekata koji nisu odneli tražene izveštaje, ili čiji izveštaji nisu u potpunosti napisani, šalju se pismene opomene da u roku od osam dana dostave, ili dopune izveštaje. Ako se projekti ne realizuju u predviđenom roku ili ne budu utrošena sva dodeljena sredstva, korisnici sredstava su u obavezi da izvrše povraćaj sredstava Ministarstvu vera i dijaspore. Ako ne izvrše povraćaj sredstava na račun Ministarstva vera i dijaspore, ministarstvo pokreće sudski postupak na zakonom predviđen način, preko Republičkog javnog pravobranilaštva. Primera radi, Udruženje Srba iz Grčke nije podnelo izveštaj o namenskom korišćenju sredstava, pa je pokrenut postupak pred nadležnim sudskim organima. Kada govorimo sufinansiranju projekata koji svojim kvalitetom doprinose jačanju i očuvanju matične države Srba u regionu, dana 15. aprila 2010. godine raspisan je konkurs za sufinansiranje projekata, koji svojim kvalitetom doprinose jačanju i očuvanju veza matične države i Srba u regionu. Odlukom je obrazovana Radna grupa ministarstva za izbor projekata na konkursu za sufinansiranje, a Rešenjem o imenovanju članova Radne grupe ministarstva imenovani su članovi grupe i to državni sekretari i pomoćnici i to, u konkretnom slučaju, ne samo iz Ministarstva za dijasporu, već i svih ostalih ministarstava čiji je delokrug rada takav da u većoj ili manjoj meri učestvuju u sprovođenju politike prema Srbima u regionu. Na osnovu Odluke od 14. juna, Ministarstvo za dijasporu je, na osnovu predloga Radne grupe, sufinansiralo 39 projekata, a sa podnosiocima projekata, kojima su odobrena sredstva za sufinansiranje, zaključeni su ugovori o sufinansiranju u skladu sa zakonom. Korisnici sredstava su, u skladu sa ugovorom preuzetom obavezom, dužni da ministarstvu do završetka projekta dostave izveštaj o realizaciji projekta, odnosno dostave dokaz da je projekat realizovan u skladu sa predračunom troškova datim u konkursnoj dokumentaciji, narativni i finansijski izveštaj sa svim dokazima, izveštaj koji je potpisalo ovlašćeno lice isto kao u konkursnoj dokumentaciji, kao i dokaze da su na odgovarajući način obavestili javnost da je ministarstvo učestvovalo u sufinansiranju projekta. Rešenjem ministra od 17. januara 2011. godine obrazovana je Radna grupa ministarstva za kontrolu izveštaja o realizaciji projekata sa konkursa za sufinansiranje. Zadatak Radne grupe je da utvrdi i konstatuje u zapisniku da li je projekat realizovan u skladu sa predračunom troškova datim u konkursnoj dokumentaciji, da li su podnosioci projekta poslali izveštaj u skladu sa preuzetom obavezom, mislim na narativni i finansijski izveštaj, sa svim dokazima, da li je izveštaj potpisalo ovlašćeno lice isto kao i u konkursnoj dokumentaciji i da li su priloženi dokazi da su na odgovarajući način obavestili javnost da je ministarstvo učestvovalo u sufinansiranju projekata. Radna grupa za kontrolu izveštaja, dana 17. marta, održala je sastanak i konstatovala da ukupno 25 podnosilaca projekata je ispunilo ugovorom predviđene obaveze, jedan podnosilac projekta je to učinio delimično a 30 projekata do tog momenta nisu dostavili predviđene dokaze da su ispunili ugovorom predviđene obaveze. Dana 29. marta 2011. godine podnosiocima projekata koji nisu dostavili izveštaj o realizaciji projekta, odnosno koji su dostavili delimičan izveštaj, upućen je poziv da su u obavezi da dostave izveštaj o realizaciji projekta, odnosno dopune već dostavljenih izveštaja. Podnosioci su kontaktirani i telefonskim putem, radi dostavljanja, odnosno dopune izveštaja o realizaciji projekata. Radna grupa za kontrolu izveštaja, dana 22. septembra 2011. godine, održala je sastanak i konstatovala da je ukupno 30 podnosilaca projekata ispunilo ugovorom predviđene obaveze, pet podnosilaca projekata je delimično ispunilo ugovorom predviđene obaveze i četiri podnosioca projekta nisu dostavili dokaze da su ispunili ugovorom predviđene obaveze. Podnosiocima koji nisu dostavili uredan izveštaj upućuje se opomena pred tužbu, kao poslednje sredstvo upozorenja, a nakon toga se, u skladu sa zakonom, pokreće sudski postupak u saradnji sa Republičkim javnim pravobranilaštvom. Kada govorimo o konkursu za sufinansiranje projekata koji svojim kvalitetom doprinosi jačanju i očuvanju veza matične države i dijaspore u 2010. godini, želim da naglasim da je 10. decembra 2010. godine raspisan konkurs za sufinansiranje projekata koji svojim kvalitetom doprinosi jačanju i očuvanju veza matične države i dijaspore. Odlukom od 16. septembra 2010. godine obrazovana je Radna grupa ministarstva za izradu projekata na konkursu za sufinansiranje, a Rešenjem o imenovanju članova Radne grupe Ministarstva za dijasporu od 16. septembra imenovani su članovi Radne grupe. Zadatak Radne grupe je razmatranje konkursnih prijava i priložene dokumentacije, potvrđivanje ispunjenosti kriterijuma predviđenih konkursom i utvrđivanje predloga odluke o sufinansiranju projekata. Na osnovu predloga odluke od 5. novembra 2010. godine Ministarstvo za dijasporu je sufinansiralo 27 projekata. Sa podnosiocima projekata kojima su odobrena sredstva za sufinansiranje zaključeni su ugovori o sufinansiranju, a korisnici sredstava su, u skladu sa ugovornom obavezom, dužni da ministarstvu, po završetku, dostave izveštaj o realizaciji projekta, odnosno dostave dokaz da je projekat realizovan u skladu sa predračunom troškova datim u konkursnoj dokumentaciji, narativni finansijski izveštaj sa svim dokazima i izveštaj koji je potpisalo ovlašćeno lice, isto kao i u konkursnoj dokumentaciji, kao i dokaz da su na odgovarajući način obavestili javnost da je ministarstvo učestvovalo u sufinansiranju projekata. Rešenjem ministra od 13. januara 2011. godine obrazovana je Radna grupa ministarstva za kontrolu, izveštaj i realizaciju projekata sa konkursa za sufinansiranje. Zadatak Radne grupe je da utvrdi i konstatuje u zapisniku da li je projekat realizovan u skladu sa predračunom troškova datim u konkursnoj dokumentaciji, da li su podnosioci projekta poslali izveštaj u skladu sa preuzetom obavezom, misli se na narativni finansijski izveštaj sa svim dokazima, da li je izveštaj potpisalo ovlašćeno lice, isto kao u konkursnoj dokumentaciji, kao i da li su priloženi dokazi na odgovarajući način, da li je dokazano da je obaveštena javnost o tome da je ministarstvo učestvovalo u sufinansiranju projekata. Radna grupa za kontrolu izveštaja, dana 23. maja 2011. godine, održala je sastanak i konstatovala da je ukupno pet podnosioca projekata ispunilo ugovorom predviđene obaveze, a u 22 projekta podnosioci još uvek nisu predvideli ugovorom predviđene obaveze. Dana 2. jula 2011. godine podnosiocima projekata koji nisu dostavili izveštaj o realizaciji projekata, odnosno koji su dostavili delimičan izveštaj, upućen je poziv da su u obavezi da dostave izveštaj o realizaciji projekta, odnosno dopune već dostavljeni izveštaj. Podnosioci su kontaktirani telefonskim putem radi dostavljanja, odnosno dopune izveštaja o realizaciji projekta. Nakon toga, Radna grupa za kontrolu izveštaja dana je 21. septembra 2011. godine održala sastanak i konstatovala da je ukupno 21 podnosilac ispunio ugovorom predviđene obaveze, dva podnosioca su to delimično učinili, a četiri podnosioca projekta nisu u tom trenutku dostavili dokaze da su ispunili ugovorom predviđene obaveze. Radna grupa za kontrolu izveštaja o realizaciji projekata predala je ministru vera i dijaspore izveštaj od 21. septembra 2011. godine. Podnosiocima koji nisu dostavili uredan izveštaj biće upućena poslednja opomena pred tužbu kao posebno sredstvo upozorenja. Nakon toga će eventualno biti pokrenut sudski postupak u skladu sa zakonom, u saradnji sa Republičkim javnim pravobranilaštvom. U toku 2010. godine iz sredstava obezbeđenih Zakonom o budžetu za 2010. godinu i Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o budžetu sa ekonomske klasifikacije 481, pored izvršenih plaćanja poosnovu dve odluke sa konkursa, realizovano je još 4.661.511 dinara i to radi realizacije programa rada Vlade za 2010. godinu, koji je usvojen Zaključkom Vlade od 4. februara 2010. godine. Programom rada Vlade za 2010. godinu predviđena je, između ostalih, realizacija projekta "Srbija u Evropi – Upoznaj državu Srbiju", stvaranje uslova za dodelu nacionalnih priznanja za izuzetan doprinos, rezultate i zasluge u oblasti ostvarivanja, saradnje i jačanje veza matične države i dijaspore, kao i matične države i Srba u regionu i stvaranje uslova za unapređenje i saradnju u oblastima od značaja za očuvanje i jačanje veza matične države i Srba u regionu. U skladu sa članom 14. stav 3. Zakona o Vladi ministar je odgovoran za sprovođenje programa i politike Vlade. Saglasno Zakonu o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, rad Ministarstva vera i dijaspore kao organa javne vlasti, je transparentan i javan. Sve informacije od značaja nastale u radu ili u vezi sa radom Ministarstva vera i dijaspore, a odnose se na sve ono o čemu javnost ima interes da zna, dostupne su svim podnosiocima zahteva za pristup informacijama od javnog značaja. Samo za poslednjih godinu dana ministarstvo je u najkraćem zakonskom roku odgovorilo na više od 30 zahteva o slobodnom pristupu informacijama i to svima pod jednakim uslovima, pojedincima, organizacijama i javnim glasilima. Posebno želim da naglasim da na sajtu Ministarstva vera i dijaspore postoji i veoma detaljni informator o radu ministarstva koji sadrži sve relevantne informacije za rad ministarstva koje mogu biti od značaja za širu javnost. U skladu sa članom 23. Zakona o državnoj upravi, Ministarstvom vera i dijaspore rukovodi ministar vera i dijaspore koji predstavlja ministarstvo, donosi propise i rešenja u upravnim i drugim pojedinačnim stvarima i odlučuje o drugim pitanjima iz delokruga rada Ministarstva vera i dijaspore. Ministar vera i dijaspore materijalnim propisom ovlašćeno odlučuje, između ostalog, i o sufinansiranju projekata koji svojim kvalitetom doprinose očuvanju i jačanju veza matične države i dijaspore, kao i matične države i Srba u regionu. Ipak, uprkos tome, iako nema zakonsku obavezu, ministar vera i dijaspore za svaki konkurs obrazuje konkursnu komisiju koja ima zadatak da pravilno sprovede postupak i pravilno i u potpunosti utvrdi činjenično stanje. Državni sekretari, pomoćnici ministara predlažu kakvu će odluku doneti. Kako oni rukovode zaokruženim oblastima rada Ministarstva, za koja su obrazovani sektori, to je ministrova odluka da oni utvrde predlog odluke, zapravo, najbolji način da projekti vezani za sve oblasti, a to su: kultura, naučna, prosvetna saradnja i sport, ekonomija i statusna pitanja, dakle, da oni na najbolji način budu zastupljeni kako bi odluka bila najkvalitetnija moguća. Sufinansiranje projekata koji svojim kvalitetom doprinose očuvanju i jačanju veza matične države i dijaspore, kao i matične države i Srba u regionu, obavlja se u potpunosti u skladu sa Zakonom o ministarstvima, Zakonom o dijaspori i Srbima u regionu, Zakonom o budžetskom sistemu, zakonima o budžetu Republike za svaku konkretnu godinu i Pravilnikom o bližim uslovima za postupak dodeljivanja sredstava za sufinansiranje projekata. Sva sredstva propisana Zakonom o budžetu za 2010. godinu namenski su opredeljena i namenski utrošena. Sredstva sa navedene ekonomske klasifikacije predviđena su za realizaciju projekata koji svojim kvalitetom doprinose jačanju i očuvanju veza matične države i dijaspore, kao i matične države i Srba u regionu i za realizaciju Programa rada Vlade za 2010. godinu, koji je usvojen 4. februara 2010. godine. Dodeljivanje sredstava izvršeno je u potpunosti u skladu sa pozitivno pravnim propisima, kako materijalne tako i proceduralne prirode. Sva sredstva za navedene ekonomske klasifikacije dodeljena su isključivo ovlašćenim podnosiocima zahteva projekata na konkursu i radi realizacije projekata koji su predviđeni Programom rada Vlade za 2010. godinu. Namenska budžetska sredstva obuhvaćena EK 481 dodeljivana su na osnovu kvaliteta projekata i isključivo za projekte koji su usmereni na zajedničku saradnju matice i dijaspore, odnosno Srba u regionu, pravno-validni i utemeljeni u poslove očuvanja jezičkog i verskog identiteta našeg naroda. Svi izabrani projekti na nesumnjiv način doprinose očuvanju i jačanju veza matice i dijaspore i Srba u regionu i nema kolizije između ciljeva izabranih projekata i ciljeva Ministarstva. Naprotiv, ciljevi izabranih projekata utemeljeni su i opravdani u odnosu na ciljeve Ministarstva i generalnu politiku Vlade prema dijaspori i Srbima u regionu. Izvršena je veoma temeljna, veoma ozbiljna i odgovorna analiza Izveštaja o namenskom trošenju sredstava od strane svih korisnika, u skladu sa ugovorom i predračunom troškova i na osnovu rezultata takve analize, Ministarstvo vera i dijaspore postupa u skladu sa pozitivno-pravnim propisima. Ministarstvo vera i dijaspore, prilikom pripreme izvršenja budžeta, poštuje principe efikasnosti, ekonomičnosti, efektivnosti, javnosti, potpunosti, tačnosti i jedinstvene budžetske klasifikacije. Isto važi i za sufinansiranje projekata, gde se strogo vodi računa o zakonitoj i namenskoj ekonomičnoj i efikasnoj upotrebi budžetskih aproprijacija. Ministarstvo vera i dijaspore postupa prema pravilima struke, nepristrasno i politički neutralno i javni konkurs se koristi u praksi, sa željom da svima omogući jednaku šansu da predstave svoje ideje radi očuvanja i jačanja veza matične države i dijaspore. Ministarstvo i Vlada su se zaista trudili da odgovor na interpelaciju bude veoma ozbiljan, veoma odgovoran, veoma konkretan, detaljan. Mi poštujemo instituciju Narodne skupštine, poštujemo instituciju interpelacije i poštujemo svaku priliku u kojoj predstavnici Narodne skupštine i izvršne vlasti razgovaraju o svim temama koje su važne za građane Srbije. Još jednim želim da izrazim zadovoljstvo što unutar Vlade Srbije postoji apsolutni konsenzus da ovu novu politiku prema dijaspori i Srbima u regionu sprovodimo na jedan dugi rok. Verujem da su ovo jedna od onih pitanja oko kojih je vrlo važno da postoji što širi društveni konsenzus, obzirom na veliki ekonomski, politički, kulturološki, pa i lobistički potencijal dijaspore i Srba u regionu. Verujem da je prošlo ono vreme u kojem su naši ljudi van teritorije Srbije bili zloupotrebljavani, da današnja Srbija, kao jedna demokratska zemlja koja poštuje međunarodno pravo, u isto vreme ima i sopstvene legitimne državne i nacionalne interese i želi da gradi najbliže moguće odnose saradnje sa blizu četiri miliona naših ljudi koji žive u celom svetu, da zadatak svih nas bude da sve potencijale našeg nacionalnog i društvenog korpusa iskoristimo za potrebe unutrašnje i spoljne politike zemlje i da u ovom budućem razvoju naše zemlje očuvamo sopstveni nacionalni identitet, da budemo tačka oslonca i okupljanja našeg celokupnog rasejanja, mislim na Republiku Srbiju, ali i da naši ljudi iz rasejanja osete da iza sebe imaju jednu demokratsku i modernu državu koja želi sa njima da sarađuje na partnerskih osnovama, ali i koja želi da im bude i zaleđina i podrška. Zahvaljujem vam se na pažnji.
Zahvaljujem. Pitam da li žele reč predsednici ili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa? Poslanička grupa SRS, koja je podnela inicijativu, ima pravo da koristi vreme za predsednika ili ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe, ako želi, nezavisno od izlaganja podnosioca inicijative. Pošto se niko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika ne javlja za reč, obaveštavam vas da su, shodno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, a sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslanička grupa ZES i poslanička grupa SRS. Prvi prijavljeni na listi govornika, koji želi da koristi svoje pravo u prijavi za reč u pretresu o prvoj i jedinoj tački dnevnog reda, je narodni poslanik Janko Veselinović, a posle njega narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, svakako da je demokratsko pravo i demokratsko dostignuće činjenica da se u Narodnoj skupštini raspravlja i o jednoj temi koja je predmet interpelacije. Naravno da je to sasvim u redu i da se time demokratija u ovom parlamentu samo produbljava. Međutim, ima jedno pitanje koje bi se moglo odnositi na predlagača ove interpelacije, na poslaničku grupu SRS, a glasilo bi: Zašto o ovoj temi nismo raspravljali na matičnom odboru, Odboru za Srbe van Srbije? Ovim odborom predsedava član SRS i smatram da je ovaj odbor trebalo i mogao da raspravlja i o ovoj temi, možda pre nego što se ona nađe kao predmet interpelacije, iako uopšte ne osporavam mogućnost da se i ovakva tačka nađe kao predmet interpelacije i da se jedno ministarstvo na taj način pokuša osporiti njegov rad i tražiti odgovornost ministra. Međutim, o svim temama koje su bile predmet rasprave na Odboru, imali smo vrlo korektnu komunikaciju na Odboru, mogli bismo reći da smo jednoglasno donosili odluke i da se tu nije postavljalo pitanje ko je član koje stranke, jer smo rekli da pitanje Srba u regionu nije stranačko pitanje, već pitanje odgovornosti države Srbije prema Srbima koji žive van Srbije, kako onima u regionu, tako i onima koji su u rasejanju, dakle, van granica bivše države SFRJ. Dakle, ovo pitanje je moglo biti stavljeno na sednicu Odbora, međutim, nije. Moglo bi biti postavljeno i pitanje zbog čega od 31. marta nismo imali sednicu Odbora za Srbe van Srbije, zašto čak nismo raspravljali na toj sednici ni o rebalansu budžeta, iako smo na neki način bili obavezni? Imajući sve to u vidu, a još jednom pohvaljujući rad pre toga Odbora za Srbe van Srbije, čini mi se da ova interpelacija nije ništa drugo nego pokušaj da se na plenumu, gde su uključene kamere, pokuša osporiti rad jednog Ministarstva i rad Vlade, koji, u svakom slučaju, ne bi mogao biti osporen, a koje je postiglo značajne rezultate, rekao bih rezultate koji će biti u narednim godinama važni kako bi se održao kontinuitet odnosa između Republike Srbije i Srba u regionu, Republike Srbije i dijaspore. Zašto je ovo ministarstvo, odnosno zašto smatram da su ovo ministarstvo i ova vlada učinili ozbiljan iskorak u ovoj oblasti? Zato što pre toga gotovo da nije ni bilo nikakve ni politike države Srbije prema Srbima u regionu i dijaspori, nikakvih pravnih akata koji bi tu oblast normativno regulisali, nikakvih političkih dokumenata koji bi se bavili ovom problematikom, ali bih rekao da ni političari pre mandata ove vlade nisu bili preterano zainteresovani za ovu oblast, naročito bih to rekao za prethodnu vladu, znači vladu pre 2008. godine, iako je deklarativno se busala u prsa kada je u pitanju srpstvo i srpski interes. Ova vlada jeste normativno uredila ovu oblast, na predlog ministarstva sada za dijasporu donet je zakon o dijaspori i Srbima u regionu, zakon koji pruža mogućnost brige države Srbije o očuvanju identiteta, kulture, manjinskih prava Srba koji žive u regionu i Srba koji žive van granica, van prostora regiona. Rekao bih da je to naročito bitno za Srbe u regionu, imajući u vidu da su oni do devedesetih godina živeli u jednoj državi, da se nije postavljalo pitanje ugroženosti po pitanju jezika, pisma, osporavanja identiteta i da je donošenje ovakvog jednog zakona bilo neophodno. Naravno da je ovaj zakon u skladu sa svim međunarodnim normama koje se bave uređivanjem položaja manjina jedne matične države. Imali smo u vidu i zakone Izraela, Italije, Španije i drugih zemalja koje imaju značajnu dijasporu. Srbi u regionu su pozdravili ovaj zakon i Srbi u regionu se po ovom zakonu vladaju tražeći od države Srbije da ih zaštiti kada su njihova prava ugrožena, a ona nisu tako retko ugrožena danas. Mi u susednim državama imamo vrlo često slučajeve da se osporava i jezik i pismo, da se čak i stečena prava umanjuju donošenjem nekih akata koji imaju zakonski karakter. U svakom slučaju, Ministarstvo dijaspore će zajedno sa Ministarstvom spoljnih poslova i drugim ministarstvima imati u narednom periodu puno posla kako bi pokušali da zaštite prava četiri miliona Srba koji žive van Srbije. Kada smo pogledali poslednji popis u Srbiji videli smo da praktično više od polovine broja Srba koji žive u zemlji žive van Srbije. Naravno, računam tu i sve manjinske zajednice koje žive u Srbiji. Rekao bih još nešto, u zaštitu prava Srba smo krenuli tek kada smo uredili oblast zaštite manjinskih prava. Dakle, pokušali smo da damo primer i našim komšijama kako štitimo manjine i koja prava im dajemo da bi smo imali puno pravo da tražimo da to čine i druge države. U mandatu ove vlade, a na osnovu Zakona o dijaspori i Srbima u regionu, konstituisana je Skupština dijaspore i Srba u regionu kao najviše predstavničko telo dijaspore i Srba u regionu. Održano je već nekoliko sednica u okviru dva zasedanja. Zbog čega smatram da je ovo jako bitno? Ovakvih skupština ima veoma mali broj zemalja. Istina, neke zemlje imaju drugačiji pristup delegiranju predstavnika naroda koji živi van granica, pa čak omogućavaju i neposrednu zastupljenost u Skupštini. Mislim da je način koji je odabrala Republika Srbija ispravan, jer ova skupština ima određene ingerencije, ima određene mogućnosti da na osnovu Zakona o Srbima u dijaspori i regionu predlaže Vladi Srbije, predlaže ministarstvu, predlaže i skupštinskim telima da neke njihove inicijative uzmu u obzir. Ono što je jako bitno jeste da je u mandatu ovog ministarstva doneta i Strategija očuvanja i jačanja odnosa matične države i dijaspore, kao i matične države i Srba u regionu. Formiran je Savet za Srbe u regionu, takođe kao posledica ovog zakona, na čelu koga je predsednik Republike koji se na svojim dosadašnjim sednicama bavio vrlo značajnim pitanjima za Srbe u regionu, ali bih rekao da celo rukovodstvo Republike Srbije, od predsednika države, predsednika Vlade, ministara imaju veoma visoki odnos prema Srbima u regionu i Srbima u dijaspori, neki možda im zbog toga zameraju. Sigurno da ljudi koji se nalaze na čelu Republike Srbije imaju obavezu, sada i zakonsku, da brinu o tim ljudima, naročito imajući u vidu na koji način su Srbi ostali van matične države u proteklom ratu. Nisu nebitni ni neki drugi, možda tehnički detalji koje je ova vlada, odnosno Ministarstvo vera i dijaspore učinilo, nije nebitno i to što Srbi van granica Srbije mogu sada bez poteškoća da prate signal nacionalnog servisa, odnosno RTS i u Australiji, u Americi, Kanadi i širom Evrope. Znamo da to donedavno nije bilo moguće, mislim da prošle godine kada je Ministarstvo za dijasporu zaključilo jedan sporazum sa RTS. Nije nevažno ni to što naša KUD, ansambli, što pozorišne trupe vrlo često uz podršku ovog ministarstva nastupaju u regionu i svetu i što šire kulturu Srba, ali i što omogućavaju Srbima van Srbije da prate kulturna dešavanja, odnosno dostignuća iz Srbije. nije nevažno ni to što je Srbima iz regiona, Srbima iz sveta putem ovog ministarstva, ali i putem drugih organizacija kao što je "Naša Srbija" omogućeno da dođu i uče srpski jezik, da obnove znanje iz srpskog jezika, dakle deci koja žive van zemlje i koja nemaju mogućnost da to učine svojim sopstvenim sredstvima. Sigurno da je to jedan od puteva vezivanja naše dijaspore za maticu. Nije nevažno ni što sportski klubovi naši i sportski klubovi Srba iz inostranstva organizuju manifestacije, turnire na kojima se druže. Zbog toga mi je zaista nejasno zbog čega bi moglo biti sporno što se jednom klubu pod nazivom Obilić iz Herceg Novog, znamo kako je Herceg Novi orijentisan u odnosu na Srbiju, što su mu odobrena sredstva za negovanje, odnosno jačanje veza sa matičnom državom. U detalje konkursa zaista ne bih ulazio. Ministar je to uradio vrlo detaljno. To se vidi i u odgovoru Vlade, vidi se da se poštuju propisi, da su oni čak vrlo komplikovani, mogao bih reći, baš zbog toga da bi bili korektni i da bi svi mogli da provere da li su ispoštovani kriterijumi koji su postavljeni pred one koji su aplicirali za pojedini projekat i to je svakako potrebno i to radi svako ozbiljno ministarstvo. Sami znamo da su to standardi EU, da su njihovi obrasci i aplikacije vrlo komplikovane, rekli bismo, ali upravo zbog toga da bi se moglo pratiti njihova realizacija po svim segmentima. Naravno da, i ako se formira komisija i ako odluku donosi ministar, postoje objektivni kriterijumi. Naravno da postoje u određenoj meri subjektivne ocene pojedinih projekata i kada se odluke donose to je neizbežno. Zbog toga bismo možda mogli da postavimo pitanje zbog čega je ovaj projekat dobio prednost u odnosu na ovaj drugi projekat. Međutim, bitno je da je taj projekat koji je dobio prolaznu ocenu ispunjava sve kriterijume koje je ministarstvo postavilo. Naravno da se mora voditi briga i o ravnomernosti, odnosno da se u svim delovima regiona na isti način podrže projekti. Dakle, da u svakoj zemlji bude finansiran makar neki od projekata. Možda je projekat pod rednim brojem tri, recimo, u Makedoniji kvalitetniji od projekta pod rednim brojem jedan u Sloveniji, ali bi bilo sigurno nepravedno da, recimo, makar jedan projekat iz Slovenije ne prođe. Govorim o tome da se mora voditi računa i o tom faktoru ravnomerne zastupljenosti. Nekad smo postavljali na Odboru pitanje da li je možda bitnije da se finansiraju neki projekti iz regiona, nego projekti, hajde da kažem, Srba u dijaspori? Međutim, dobijali smo objašnjenja iz ministarstva da jednostavno postoje potrebe i u dijaspori i da nije uvek moguće da se ti projekti samofinansiraju, odnosno da ljudi koji žive u dijaspori isfinansiraju neke projekte, da je potrebna pomoć i države. Svakako ne bi trebalo za zlo uzeti ministarstvu to štoneke projekte, što su nosioci nekih projekata, a tiču se održavanja veza između matice i dijaspore, iz Republike Srbije. Zašto? Zbog toga što u tim projektima učestvuju i organizacije, udruženja, iz dijaspore. Dakle, ukoliko se organizuje neka kulturna manifestacija u Srbiji, a na njoj učestvuju pripadnici srpske manjine iz regiona ili dijaspore, to se naravno može uzeti kao manifestacija koja doprinosi jačanju veza između matice i Srba u regionu. Zbog toga ne bih dužio, zaista još jednom ponavljam, ministar, ali i Vlada u odgovoru kojim je negativno odgovorila na predlog interpelacije i ocenila je kao neosnovanu, dovoljno je rečeno o predlogu SRS i smatram da ovo nije oblast u kojoj bi se mogle tražiti mane i koja je kaskala za radom drugih ministarstava. Smatram da je na ovom polju učinjeno puno i da svi zajedno, kao što je to bio slučaj do pre 5-6 meseci kada se krenulo u političku borbu, pokušamo da radimo na tome da doprinesemo poboljšanju položaja Srba u regionu i Srba u dijaspori bez obzira na stranačku pripadnost. Da pokušamo da neke, možda, nejasnoće otklonimo, ne tako što ćemo ih politizirati nego što ćemo možda predložiti način kako eventualno, u buduće, učiniti još kvalitetnijim rad ministarstva. Svakako sam za to da ne samo Ministarstvo dijaspore, odnosno vera i dijaspore, nego sva ministarstva, imajući u vidu da smo mi doneli 500-ak zakona, svako ministarstvu na matičnom odboru s vremena na vreme podnosi izveštaj o primeni zakona, o realizaciji zakona, o radu, o donošenju podzakonskih akata, itd. Kažem, ovaj način, mislim u ovom slučaju, nije se, čini mi se, pokazao kao ozbiljan i zbog toga je naravno i ocena Vlade da je on neosnovan. Iskreno mislim i svi oni koji su upoznati sa radom ministarstva, naročito smatram da naša dijaspora i Srbi u regionu, visoko cene rad Vlade u ovoj oblasti. Hvala.
Dvadeset minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković, posle njega bi reč dobio Srđan Milivojević, ali on ima obavezu van sale u 11. 30 pa će reč dobiti ako se vrati u toku dela sednice kada pravo na reč imaju poslanici sa prijavama. Te će posle narodnog poslanika Srđana Mikovića reč imati narodni poslanik Nemanja Šarović.
Gospođo potpredsednice, poštovane dame i gospodo, uvaženi narodni poslanici i narodne poslanice, predlažem da u danu za glasanje, na osnovu člana 226. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, glasanjem prihvatimo odgovor na interpelaciju. U datom odgovoru na interpelaciju smatram da je Vlada dovoljno jasno i detaljno odgovorila na sva ona pitanja koja su se pojavila u interpelaciji. Možemo da diskutujemo i o tome da li u okviru interpelacije su se našla i ona pitanja i one teme koje su uopšte u nadležnosti Narodne skupštine ili su u nadležnosti nekih drugih organa u Srbiji. Ali u svakom slučaju kada izanaliziramo ceo odgovor Vlade Republike Srbije možemo da zaključimo da sve ono što je u postupku pripreme postupka konkursa, zatim odlučivanje po pitanju konkursa, nadzora po realizaciji projekata, učinjeno pre svega sa ciljem da se što je moguće potpunije ispune oni ciljevi koji jesu bili ciljevi konkursa, a to je upotreba, učenje, čuvanje i negovanje srpskog jezika i ćiriličkog pisma, čuvanje i negovanje srpskog, kulturnog, etničkog, jezičkog i verskog identiteta, unapređenje ekonomske saradnje Republike Srbije i dijaspore, kao i Republike Srbije i Srba u regionu. U svakom slučaju u detaljnom odgovoru Vlade, vidi se na koji sve način se pokušalo i uspelo u tome da se obezbedi transparentnost kod pripreme konkursa, kod objavljivanja konkursa i kod sam realizacije i odlučivanja, znači, koji projekat će dobiti podršku, a zatim i u realizaciji samih pojedinačnih projekata. Vidimo, a opet moram da kažem, da je Narodna skupština usvojila prvi Zakon o dijaspori i Srbima u regionu i tim zakonom je propisano da se za sufinansiranje projekata raspisuje konkurs. Ministar je u to vreme kada je predložen taj zakon bio isti ministar, znači, gospodin Srećković, i on je bio jedan sa svojim saradnicima, jedan od inicijatora, glavni inicijator da se uopšte stignemo do ovakvog zakonskog rešenja. Činjenica je da sve ono što se radilo u okviru ministarstva za Srbe, odnosno Ministarstvo vera i dijaspore, sve to je objavljivano na zvaničnom sajtu Ministarstvu vera i dijaspore i mislim da je to jedna dobra praksa koju nikako ne treba napuštati. Činjenica je da se na sajtu može stići do različitih korisnih informacija i time se omogućava apsolutno svima, bez obzira gde su i na kojoj geografskoj udaljenosti, da vide aktuelno svaku informaciju i da mogu na to da reaguju. U pogledu izveštaja o realizaciji projekata činjenica je da je ministarstvo u tom delu bilo izuzetno aktivno i da je apsolutno pokušavalo i uspevalo u tome da i sami izveštaji, a opet moram da kažem da od svih onih koji su učestvovali u realizaciji projekata ima različitih subjekata, nek koji su sposobniji, neki koji su manje sposobni, ali u svakom slučaju uz podršku ministarstva i uz poštovanje propisa stiglo se do toga da je ogroman broj onih učesnika u projektu ispunio sve zahteve, a oni koji nisu u potpunosti, kod njih je insistirano da dopune dokumentaciju. U svakom slučaju, videli ste iz odgovora Vlade da sva sredstva koja su bila raspodeljivana sa određenih budžetskih stavki su namenski opredeljena i namenski utrošena. Dodeljivanje sredstava izvršeno je u potpunosti sa sladu sa pozitivno pravnim propisima, kako materijalno-pravne, tako i proceduralne prirode. Sva sredstva sa te određene navedene ekonomske budžetske klasifikacije dodeljena su isključivo ovlašćenim podnosiocima zahteva, znači podnosiocima projekata na konkursu i radi realizacije projekata predviđenih programom rada Vlade za 2010. godinu. Namenska budžetska sredstva dodeljivana su na osnovu kvaliteta projekata, isključivo za projekte koje su usmereni na zajedničku saradnju matice i dijaspore, pravno validni i utemeljeni u poslove očuvanja i jačanja veze matične države i dijaspore. Ova budžetska sredstva su usmerena bila za čuvanje i negovanje srpskog kulturnog, etičkog, jezičkog i verskog identiteta i time se omogućava sveobuhvatna podrška našim organizacijama i njihovim aktivnostima u oblasti kulture, nauke, prosvete i sporta. Po oceni Vlade svi izabrani projekti na nesumnjiv način doprinose očuvanju i jačanju veza matice i dijaspore i Srba u regionu i nema kolizije između ciljeva izabranih projekata i ciljeva ministarstva. Od strane Vlade konstatovano je da je izvršena analiza izveštaja o namenskom trošenju sredstava i konstatovano je da Ministarstvo vera i dijaspore postupa u skladu sa pozitivno pravnim propisima. Konstatovano je dalje da Ministarstvo vera i dijaspore poštuje principe efikasnosti, ekonomičnosti, efektivnosti, javnosti, u potpunosti u tačnosti jedinstvene budžetske klasifikacije. Isto važi i za sufinansiranje projekata gde se strogo vodi računa o zakonitoj, ekonomičnoj i efikasnoj upotrebi budžetskih aproprijacija. Ministarstvo vera i dijaspore je postupalo prema pravilima struke, nepristrasno i politički neutralno, sa željom da svima omogući jednaku šansu da predstave svoje ideje i projekte radi očuvanja i jačanja veza matične države i dijaspore. Moram da kažem da sve ono što je navedeno u smislu konstatacija, a bez provere svih onih podataka koje smo dobili u odgovoru Vlade, gde se tvrdi da je navodno ministar vera i dijaspore Srđan Srećković odgovoran, pa se navodi navodna zloupotreba službenog položaja, nenamensko trošenje sredstava, dodela sredstava udruženjima građana koji ne ispunjavaju uslove i ne sprovođenje nadzora. Praktično, svim ovim zamerkama se stavlja na teret ministru Srećkoviću nešto što nije nadležnost da o tome odlučuje ni Vlada ni Skupština, nego pravosudni organi. Očigledno je da kada bi se ovakav odgovor Vlade našao kod bilo kog javnog tužioca verovatno bi se nasmejao na sve ono što je navedeno u interpelaciji, jer ovakve neke trvrdnje su jako teške za bilo kog pojedinca, ali opet moram da kažem da ovaj saziv skupštine i svi mi koji smo kod donošenja zakona se pozivali na to da treba da se omogući odgovornost pojedinca, a ne ministarstva. Ukoliko bi bio prihvaćen predlog upravo poslanika iz poslaničke grupe podnosioca interpelacije tada bi u ovakvim situacijama moglo da bude odgovorno samo ministarstvo, a ne ministar. Ne bežimo od toga da za slučaj bilo kakve eventualne nepreciznosti, nepravilnosti, da ne kažem zloupotrebe, treba da odgovara pojedinac ali u svakom slučaju na osnovu odgovora Vlade Republike Srbije, na osnovu onoga što je sprovedeno u pogledu konkursa u pogledu realizacije projekata, u vezi kontrole budžetskih sredstava, nema govora. Ne da nema govora o postojanju krivičnog dela nego nema govora ni o postojanju propusta u pogledu onoga što je navedeno u interpelaciji poslaničke grupe SRS. Ponavljam predlog, predlažem da, na osnovu člana 226. stav 1, u danu za glasanje Narodna skupština glasanjem prihvati odgovor na interpelaciju i potvrdi da je sve u okviru ministarstva rađeno kako treba.
Iskorišćeno je devet minuta i 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a posle njega narodna poslanica Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista moram reći da je ovo jedna od čudnijih rasprava kojoj smo prisustvovali. Oni koji ovo prate ispred malih ekrana i koji nisu imali priliku da pročitaju interpelaciju, da pročitaju odgovor Vlade, oni su možda i nešto novo čuli, ali za nas koji smo pročitali i potpisali interpelaciju koju je podnela poslanička grupa SRS i koji smo pročitali odgovor koji je potpisao predsednik Vlade, gospodin Cvetković, zaista ništa novo nismo čuli. Gospodine Srećkoviću, mislim da smo ovde morali nešto čuti od vas, da smo morali da čujemo vaše mišljenje. Prvo pitanje koje želim da vam postavim je da li ste bili u svojstvu spikera predsednika Vlade, jer ste 35 minuta čitali 15 stranica odgovora koje je potpisao premijer, predsednik Vlade, Mirko Cvetković ili ste ovde došli lično kao ministar za dijasporu, kao gospodine Srećković, da kažete - evo ovo je napisala o mom radu Vlada, odnosno predsednik Vlade, a evo šta konkretno imam da kažem o onim optužbama, o onome što je interpelacijom stavljeno vama i vašem radu? Nažalost ništa konkretno nismo čuli. Slušali smo o svemu i svačemu, čitali ste nam koje kakve pozitivne pravne propise, opšte akte, čitali pravilnike ministarstva, kojekakve fraze i floskule, ali ništa konkretno, o konkretnim stvarima koje smo naveli u našoj interpelaciji nismo čuli. Da bude još čudnije, ova prethodna dva govornika koja su pokušala valjda da vas odbrane, da vam daju podršku, šta li, šta bi ste vi izdvojili iz toga što su oni rekli? Šta bi bilo ko od predstavnika vladajuće koalicije da od tih 30 minuta sroči nešto u tri minuta? Pa i gospodin Miković je takođe čitao odgovor Vlade koji ste prethodno vi pročitali. Očekivali smo da ćemo čuti njegovo mišljenje, šta on o tome misli. Što se tiče gospodine Veselinovića koji je prethodno govorio, ono je povodom interpelacije, umesto da govori o konkretnim stvarima, izneo zamerke na poslaničku grupu SRS, pa smo krivi mi što o ovome nije raspravljano na sednici Odbora za dijasporu, i ako je ovo potpuno drugi institut. Kakve veze ima Odbor za dijasporu sa interpelaciju? Nema apsolutno nikakve veze. Interpelacija se podnosi zato što želimo da se određeni podaci o ovome dospeju u javnost. I ovako će to biti teško, a što se tiče rada na sednici, to bi apsolutno bilo nemoguće. Druga primedba, gospodina Veselinovića, koja je krajnje nekorektna, on je postavio pitanje - zašto nekoliko meseci unazad nisu održavane sednice Odbora za dijasporu, čiji je predsednik Branimir Đokić, inače član Srpske radikalne stranke.Gospodin Veselinović se pozivao i na nekakve korektne odnose, koji postoje u tom Odboru i pokazao da je krajnje nekorektan, jer on i sam dobro zna da je gospodin Branimir Đokić više meseci bio na rehabilitaciji, na bolovanju, jer je imao nesreću na pešačkom prelazu, udarila su ga kola. Imao je teške povrede i ruke i noge. Da je postojala volja kod vladajuće koalicije da se održi sednica Odbora za dijasporu i gospodin Čotrić, koji je potpredsednik tog Odbora, je mogao u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine tu sednicu da zakaže. Međutim, nije postojala takva politička volja. Tu dolazimo i do drugog pitanja – kako je moguće, gospodine Srećkoviću, da niko od poslanika SPO danas nije u sali, da niko od vaših kolega, evo, neki dobacuju, kažu – sramota ih je, da niko od vaših kolega nije imao šta ili nije želeo bilo šta pozitivno da kaže o vama i vašem radu? Tu su, doduše, evo, jedini od poslanika, ja ne znam, toliko su inače aktivni ti poslanici SPO, da su došli pitanje je da li bismo ih prepoznali, jedini poslanik SPO koga sam ja prepoznao je gospodin Vlajko Senić, ali koliko čujem, on više nije poslanik SPO. To je vaš stari kolega. Jedan od poslanika koji je govorio, takođe, ima duboke korene u vašoj stranci. Ali šalu na stranu, mi ne smemo zaboraviti da je vaša stranka politički mrtva duže od decenije, suštinski politički mrtva, politički mrtva zato što na izborima od 2000. godine do danas niste bili u stanju da pređete cenzus. Kada se postavlja pitanjevaše odgovornosti, gospodine Srećkoviću, ja zaista ne želim, da se obraćam vama lično. Vi za mene ne možete biti odgovorni ni za šta. Jer, pazite, evo sada ispade smejali smo se na početku rasprave, ispade sad Srđan Srećković najbitniji problem u Srbiji. Svi mi veoma dobro znamo da to nije tako.
Narodni poslaniče, vaša poslanička grupa je podnela zahtev i inicijativu za interpelaciju. Ja vas molim da ne omalovažavate napor koji je učinjen tom odlukom slobodnom svakoj poslaničkoj grupi. Pa vas molim, da vodite računa o tome da ne omalovažavate poslaničku grupu SRS i da govorite o dnevnom redu. Narodni poslanik Sulejman Spaho na uvredljiv način, ironijama i cinizmom se obraća predsedavajućoj, što je zabranjeno odredbama Poslovnika. Ukoliko smatrate da je interpelacija institut koji služi samo za to da bi se sedelo na sednici Narodne skupštine, razuveriću vas. Jedan od najozbiljnijih instituta koji ima svaka ... (Nemanja Šarović, sa mesta: Mogu li da nastavim?) Ne, ne možete, s obzirom da morate da saslušate predsedavajućeg, jer kršite odredbe Poslovnika. Ono što želite da kažete možete da kažete u skladu sa Poslovnikom i da vas još jednom podsetim da je vaša poslanička grupa podnela inicijativu za interpelaciju. Dakle, o važnosti rada ministra Srećkovića vi odlučujete, a Skupština služi da u skladu sa Poslovnikom zakaže sednicu. Možete da nastavite. Koristili ste ukupno pet minuta od vremena. Izvolite.
Veoma ste ljubazni. Naravno, svestan sam činjenice da su poslanici SRS podneli ovu interpelaciju. Cenim vašu dobru volju, ali nema potrebe da me podsećate, jer sam i ja jedan od potpisnika te interpelacije. Ono što je takođe činjenica je i to da je ova interpelacija podneta tek 8. septembra, a isto je tako činjenica da smo 26. i 27. jula podneli interpelacije koje se odnose na učlanjenje Srbije u NATO pakt i koje se odnose na politiku Vlade prema KiM.
Narodni poslaniče, interpelacija nije tema opšteg reda. Interpelacija je tema sednica na kojima se raspravlja o odgovoru Vlade. Ovo što pokušavate da radite, kršeći odredbe Poslovnika, sada vas upozoravam da ne radite. Tema je odgovor Vlade na interpelaciju, a što je bilo na inicijativu SRS.
Hvala. Kao što je rekao gospodin Cvetković, krenuću od njegovog obrazloženja, mislim da na to imam pravo, on je rekao da je ovo dokaz i da je ova današnja rasprava dokaz kako demokratske institucije, citiraću ga – demokratske institucije u Srbiji sve bolje funkcionišu. Upravo se zbog ovoga što sam rekao, gospodine Cvetkoviću, sa vama se ne mogu složiti, jer kada bi demokratske institucije funkcionisale, onda bismo o interpelacijama raspravljali onim redom kojim su i podnošene. Očigledno je da ova rasprava služi pre svega da se politička pažnja usmeri ka nekim drugim stvarima. Mislim da je, makar mogu reći nekorektno to što poslanici vaše političke stranke ovde ne prisustvuju, ali je i ovo malo drugih koji pripadaju vladajućoj koaliciji potpuni pokazatelj koliko je ovo pitanje važno, pre svega vladajućoj koaliciji, a onda samim tim možete reći i koliko je važno ostalim građanima Srbije. Vi ste dalje rekli kako je Vlada dala punu podršku Ministarstvu dijaspore prema dijaspori. Sada, odakle ministarstvu politika i od kad ministarstvo utvrđuje politiku? Valjda Vlada Republike Srbije utvrđuje politiku. Koju vi to politiku imate? Gde je ona utvrđena? Iako ovde piše u obrazloženju još jedna stvar, a to je kako vi postupate samostalno, kako to može biti ministarstvo samostalno? Izgleda da se kod vas ti odnosi ne znaju i imam puno moralno pravo da vas pitam – a koju vi to politiku zastupate? Koja je to politika prema dijaspori? Da li zastupate zvaničnu politiku SPO, čiji ste član i koji vas je i delegirao u Vladu kao ministra, ili zastupate zvanično politiku Vlade Republike Srbije? Jer, poslednji put kada smo proveravali te dve stvari su se razlikovale. Mi smo čuli i u prethodnom periodu predsednika vaše stranke koji kaže – imamo tri cilja, prvi je EU, drugi je EU, treći je EU. Mi smo čuli vašeg predsednika koji kaže kako treba priznati realnost na Kosovu, a to je nezavisnost KiM. Da li vi sprovodite tu politiku ili sprovodite zvaničnu politiku Vlade prema kojoj su, makar formalno, i dalje Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije. To je važno i zbog nekih praktičnih stvari, da bismo znali kako ćete tretirati Srbe sa KiM, da li su i oni deo te dijaspore i sa kojim se onda pravom gospodin Drašković meša u te događaje, pa pokušava da naruši jedinstvo koje tamo postoji, govoreći kako je za incidente na administrativnim prelazima odgovoran neko drugi. Vi, gospodine Srećkoviću, tvrdite sledeću stvar. Kažete – Zakon o dijaspori onemogućava proizvoljnost. Pitam vas sledeće – projekti koji se odnose na "Memorijalni turnir Veselina Boškovića", koji se odnose i na "Jedanaesti džudo trofej Zvonka Osmajlića" i projekat sa nazivom "Ravnogorska prva pobeda", da ste ministar u bilo kom drugom ministarstvu, a takvih je slučajeva bilo, znate kako se to menja, u jednom sazivu ste ministar pravde, u drugom poljoprivrede, to je praksa u prethodnih nekoliko Vlada, pa zar vi zaista mislite da ubedite bilo koga od nas da ste vi bili ministar sporta, da ovi projekti, koji su, kao što je svima poznato, u bliskoj vezi, to su ljudi koji su bili funkcioneri vaše stranke, to su ljudi koji su bili rođaci funkcionera vaše stranke, ili su i oni, ne znam sad tačno koje su funkcije obavljali, ali ono što mi tvrdimo je da se upravo kroz te projekte vidi ta proizvoljnost. Da ste bili ministar sporta, oni bi dobili pare. Da ste bili ministar kulture, oni bi dobili pare. Da ste bili ministar poljoprivrede, oni bi dobili pare. Ovo je vaša partijska obaveza, da ne govorim o ovim događajima koji se odnose na satiru, znate ko je glavni satiričar u vašoj stranci, pa on ako ode u emisiju, gostuje u nekoj emisiji, posle je ta emisija mnogo dobra za povezivanje dijaspore i matice, pa onda oni dobijaju određenu svotu novca. Ako čuveni satiričar iz vaše stranke učestvuje na nekoj smotri satire, ona je normalno da oni dobiju 300, 400, 500 hiljada dinara. Dakle, ovde se prepoznaje taj pečat, gospodine Srećkoviću, i čak i oni koji su, da kažem, previše politički angažovani, mogu vrlo dobro i vrlo lepo pročitati o čemu se tu suštinski radi. Vi nama ništa o tome niste rekli. Zašto niste bilo kakav odgovor izneli, na konkretne navode koji su poslanici SRS stavili vama na teret u ovoj interpelaciji? To vam, naravno, nije ni u jednom trenutku palo na pamet. Sada, ako već pričamo, moram se vratiti na tu politiku Vlade. Za tu politiku koju vi sprovodite, gospodine Srećkoviću, za mene ne možete biti odgovorni vi, odgovoran je onaj ko vas je tu postavio, jer vi ste, bez želje da vas uvredim, politička anomalija, da stranka koja ne može duže od decenije da pređe cenzus, da učestvuje aktivno u političkom životu, da ima poslanike, da ima ministre, i sad mi kao treba da mislimo, evo Srećković je odgovoran za nešto. Vi ste samo posledica. Znači, posledica tužne činjenice, da u Srbiji stranke koje osvajaju najveći deo poverenja građana, koji osvajaju najveći broj poslaničkih mesta, a to je u ovom sazivu, kao u prethodnih nekoliko SRS, nisu na vlasti, a da stranke koje ne mogu ni pomoću skoka sa motkom da preskoče taj cenzus, dolaze u priliku da o nečemu odlučuju. I kako onda mi očekujemo da Srbija bude srećna zemlja, da Srbija bude uređena zemlja, da konačno ovome društvu krene bolje i da konačno imamo nekakve rezultate i po pitanju tog rada sa dijasporom? Vi ste pričali o normativnim okvirima, ništa niste rekli, rekli ste – evo, cilj je povratak ljudi iz dijaspore u Srbiju. Da vidimo koliko je njih došlo, da vidimo šta ste vi konkretno uspeli, da vidimo koliko je dece po dijasporini naučilo srpski jezik, da vidimo koje su konkretne koristi od tih projekata? Njih nema. Kao što nema ni konkretne koristi od ova tri projekta koja sam pominjao, Ravnogorska "Prva pobeda", 11. džudo trofej "Zvonko Osmajlić" i Memorijalni turnir "Veselin Bošković". Ovo su projekti koji se finansiraju sa raznih nivoa, gde god je SPO na vlasti. Finansiraju se, nažalost, iz kase grada Beograda. Finansiraju se iz vašeg ministarstva. Pa zašto, ako su to sportski turniri, zašto to nije finansirano od strane Ministarstva sporta? Pa zato što je tamo G17 plus. Oni nisu ludi da finansiraju tuđe organizacije, nevladine, kad oni imaju svoje, pa će oni to finansirati. To je suština ove rasprave, a ne o tome da mi pričamo da li smo mi postavili kvalitetan normativni okvir. Nema tog zakona gde se ne mogu pronaći rupe i gde se ne mogu prekršiti odredbe, ukoliko ne postoji kontrola. Ovde kontrola ne postoji, pa i vi sami tvrdite kako ste nezavisni i samostalni u postupanju. Da li vi možete ovde da izađete i da kažete – ne, nas non stop kontroliše Mirko Cvetković? Možete li u to ubediti bilo koga u Srbiji? Zaista mislim, mislim da ne možete. Zbog toga mi dolazimo do toga, da je ovo možda jedan od najblistavijih trenutaka, gospodine Srećkoviću, u vašoj političkoj karijeri. Vi treba da budete zahvalni poslanicima SRS, ali treba da budete zahvalni i ovima iz vladajuće koalicije, koji su vas dovukli tu i pokušali ovom političkom uspavankom da, ja mislim, obeshrabre i poslanike SRS i sve ostale iz nekih budućih saziva, da se ponovo pokreću interpelacije kao jedan ozbiljan institut za dobijanje odgovora na određena pitanja. Mi nijedan odgovor nismo dobili. Čitali ste nam 35 minuta, 14 strana, 13 ili 14 strana obrazloženja, koje je potpisao Mirko Cvetković. Mi želimo odgovor na suštinska pitanja. Suštinsko pitanje je zašto baš ovi turniri? Trebalo je doneti dokumentaciju koja se na te turnire odnosi, pa reći – evo, zbog toga i toga smo to uradili. Dakle, ponavlja se ista stvar da mi u Skupštini možemo da raspravljamo o svemu, ali da o onim pitanjima koja su najbitnija u ovome trenutku ne može da se raspravi. Vi pogledajte štampane medije, elektronske medije, saopštenja predsednika Republike i predsednika Vlade – 80% se odnosi na Kim. Jutros je ministar Bogdanović optužio predsednike opština sa severa KiM, kako oni jedno pričaju na sastancima, drugo pričaju za javnost, treće pričaju na sastancima sa Euleksom i KFOR. Šta je to ako to nije pokušaj da se to jedinstvo, kakvo takvo, koje postoji, naruši? To je ono što je suštinsko pitanje u ovom trenutku. Kakva je politika Vlade Republike Srbije prema KiM? Da li ćete vi mirno gledati ono što predlaže predsednik vaše stranke, a to je da se KiM prizna kao nezavisna država? Da li vi u planovima vašeg ministarstva, hoćete da sutra prostor KiM tretirate kao prostor i zemlju iz regiona, pošto vi tu razliku pravite u odnosu na zemlje iz regiona i ove iz dijaspore? Mislim da su u dijaspori svi oni koji žive van matice. Van matice žive i oni koji su u Crnoj Gori. Na našu veliku žalost, vi znate da je to suprotno politici SRS, jer se mi zalažemo za uspostavljanjeVelike Srbije, ali nažalost, ponavljam, i oni koji žive u Makedoniji, oni koji žive u Mađarskoj i svi ostali, oni su za nas dijaspora. Vi ste ovde nama trebali da navedete nekakve konkretne rezultate. Tih konkretnih rezultata, gospodine Markoviću nema. Pardon, gospodine Srećkoviću. Nije nekakva bitna razlika. Pošto moram da završavam, zamolio bih vas gospodine Srećkoviću da na ova pitanja koje smo vam postavili, da date konkretan odgovor i da pod bilo kojim okolnostima, više nam ne čitateovaj odgovor Mirka Cvetkovića, koji ste već pročitali vi i predstavnici vladajuće koalicije.
Trinaest minuta sada i pet minuta pre upozorenja za poštovanje Poslovnika. Ukupno je 18 minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Srđan Srećković.
Gospodine Šaroviću, zaista sam iznenađen da vas vidim u ovom delu sale. Mislio sam da ste vi odavno prešli u SNS. Kada govorimo o sastavu stranke, da vam kažem jednu stvar, i kada smo veliki i kada smo mali, i kada imamo veći i kada imamo manji politički uticaj SPO je mnogo veći od bilo kog pojedinca. Sa mnom su danas ovde – generalni sekretar SPO, gospođica Aleksandra Kojić, član Izvršnog odbora SPO, gospodin Jakšić, Predrag Tojić, član Glavnog odbora, Đorđe Prstović, član Izvršnog odbora, Vukman Krivokuća, član Izvršnog odbora. Ovde sam došao sa celim timom koji predstavlja Ministarstvo vera i dijaspore, da otvoreno i korektno razgovaramo o pitanjima koja su definisana ovom interpelacijom. Vi pokušavate da raspravu zloupotrebite na način koji podrazumeva zloupotrebu stanja na KiM koje je naravno jedno od najtežih i najbolnijih pitanja sa kojima se ova vlada suočava. Kada govorimo o konzistentnosti državne politike, naša državna politika prema dijaspori i Srbima u regionu je plod konsenzusa celokupne Vlade i svih koalicionih partnera koji čine izvršnu vlast u ovom trenutku. Za razliku od prethodnih vremena i prethodnih godina i decenija, kada ste vi, nažalost, imali priliku da utičete na kreiranje te politike, sada prvi put imamo politiku prema dijaspori o Srbima u regionu. Usvojili smo zakone, usvojili smo strategiju, definisali principe na osnovu kojih se politika vodi. Tražimo što širi društveni konsenzus, da bi pitanje politike prema dijaspori o Srbima u regionu, ne bi zavisilo od interesa političkih stranaka i to je suština. Meni je zaista drago što je unutar Vlade i našeg državnog vrha podignuta svest o tome koliko su Srbi koji žive van granica naše zemlje važni. Mi ćemo tu politiku nastaviti da vodimo konzistentno, imajući u vidu i podsticanje i dobrosusedskih odnosa i regionalne saradnje, naravno, i našeg opredeljenja, da apsolutno budemo naklonjeni poštovanju međunarodnog prava. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nemanja Šarović. Dva minuta.
Gospođo Čomić, pre svega moram reći da ste vi morali reagovati kada me je gospodin Srećković, malopre uvredio. On je rekao kako je … (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, dobiliste pravo na repliku.) … on je mislio da sam ja odavno prešao u SNS [[Predsedavajuća: Zato ste dobili pravu na repliku.]] Gospođo Čomić, ja sam častan čovek. Meni nešto znači zakletva koju sam položio u crkvi. Dakle, molim vas gospodine Srećkoviću, bio sam krajnje korektan prema vama. Ukoliko želite da takav ton bude i ostalih govornika SRS, onda zaista nemojte upućivati te nepotrebne uvrede. Druga stvar, vi ste govorili o tome kako su vam svi saradnici iz SPO, toliko o tome koliko je depolitizovano vaše ministarstvo. Vi ste tu vašu kombi stranku komplet ugurali u ministarstvo, jedino je Dana ostala kući izgleda, svi ostali su došli. Treća stvar, gospodine Srećkoviću, u vreme kada je SRS bila na vlasti, Vuk Drašković je bio u Saveznoj, ko je bio ministar inostranih poslova, da li sam bio ja ili je bio on? O čemu pričate? O kojoj odgovornosti, o kojim ratovima? Da li sam ja rekao - koja ruka digne turski barjak, seći ćemo i ruku i barjak - ili je to rekao Vuk Drašković? A sada, gospodine Srećkoviću, sedite u vlasti i sa Rasimom Ljajićem i Sulejmanom Ugljaninom, čije ste ruke hteli da potkresujete i sedite u vlasti sa SPS, a njih ste optuživali da su inspiratori zločina,da su zločinački režim i da su ubijali funkcionere SPO. Prema tome, pre nego što nešto kažete, molim vas da ipak malo bolje razmislite.
Reč ima ministar, Srđan Srećković. Izvolite.
Ovakav način razgovora je zaista ispod svakog nivoa, u tome dalje neću učestvovati na taj način.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, posle nje narodna poslanica Vjerica Radeta.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj institut interpelacije, koji je izdejstvovala SRS, danas moraju građani Srbije da znaju, a i vaše kolege poslanici koji nisu prisutni u sali, jedan je od, po Ustavu i po zakonu, najlegitimnijih mogućnosti da jedan ministar bude razrešen sa te funkcije. Kako i sam član Ustava predviđa, posle vođenja ove rasprave, u slučaju da se ne prihvati izveštaj Vlade, kao odgovor na interpelaciju, na šta mi pozivamo sve narodne poslanike, jer je izveštaj Vlade friziran, jer je izveštaj Vlade koji je potpisao Mirko Cvetković, a nije došao danas da vas brani gospodine Srećkoviću, nešto što ne odgovara istini, iako ste vi to bezuspešno pokušali drugačije da predstavite čitajući, kao što reče kolega Šarović, 35 minuta ovo. Istina je sasvim drugačija i vi, da imate iole morala i da imate iole časti, danas biste podneli ostavku, ne samo zbog ovih navoda i odgovora iz interpelacije, nego zbog drugi konkretnih stvari koje ću vam ja ovde izneti kao dodatnu argumentaciju – zašto baš vi i zašto treba da budete razrešeni ili da podnesete ostavku sa mesta ministra. Gospodine Srećkoviću, širom dijaspore, ljudi koji su imali sa vama prilike da se susretnu, a i dobro je što je gospođa Čomić predložila i odredila danas ovaj dan za interpelaciju, jer vi od putovanja sa silnih meridijana verovatno ne biste stigli da su vas pozvali u petak da danas dođete, u ponedeljak. Dakle, svi ti ljudi i cela vaša svita, a naročito taj dvojac Srećković-Jakšić, kada odlazite kod ljudi u dijasporu govorite besmislice, oni su ogorčeni na vas i iz dana u dan vam šalju sve veći broj protesnih pisama. Zbog čega? Zbog toga što ste vi uradili nešto što bi pošlo za rukom samo nekome ko je iz takve stranke Vuka Draškovića, iz takvog SPO koji unosi seme razdora, kao što ste vi uneli u srpsku dijasporu. Gospodine Srećkoviću, u ovom predlogu je trebalo da stoji i dodatna argumentacija, ali ja ću je sada izneti, da ste vi zloupotrebili Skupštinu srpske dijaspore o kojoj je govorio kolega Veselinović koji sada nije u sali, jer ste tamo našli svoje poslušnike i umesto 45 delegata koje ta skupština treba po svim pravilima i zakonu da ima, zbog vas, zato što se vi bavite lutrijom Srećković, ona ima 51-og člana. Ta skupština i časni delegati Skupštine dijaspore, koja je održala u julu mesecu, se oglasila, najveći broj tih delegata, i rekla da vas ne želi više na mestu ministra dijaspore. Zbog čega? Zbog toga što vi ostajete gluvi na sve njihove predloge i zbog toga što oni najvećim delom smatraju da politika Vuka Draškovića, SPO, pa i vaša lično predstavlja bruku i sramotu za čestite srpske patriote i nacionaliste, kakvim oni sebe smatraju. Gospodine Srećkoviću, od kada ste ministar za dijasporu, na svim mestima gde se ti časni ljudi okupljaju i u pismima koja vam šalju, oni od vas traže da Ministarstvo dijaspore, umesto da na ovakav način, politički delujući, daje novac za turnire, za političku promociju SPO i zaista ne znam kakve veze imate sa đeneralom Dražom Mihajlovićem i ravnogorskim pokretom, osim da šanlučite tamo i da Vuk Drašković uzvikuje – hajde, moramo da se borimo protiv fašista, nacista ovog vremena i kako je rekao poslednji put – ustaša u Srbiji. Ne znam na koga je mislio, da li na sebe i Borisa Tadića, ali zaista, gospodine Srećkoviću, vi možete da se nađete tu prozvani. Ovi ljudi iz Skupštine dijaspore zameraju vam što nenamenski trošite novac i to nije samo interpelacija SRS, već vi to činiti i ove godine, jer tajnim, kako oni kažu – pacovskim kanalima, vašim poslušnicima dajte novac da brukaju Srbiju i srpski narod, a oni se tamo, časni ljudi, bore za istinu o Srbima. Oni su više puta od vas tražili da se osnuje asocijacija koja će da promoviše istinu o Srbiji i Srbima, da su zlikovci iz NATO pakta, predvođeni Amerikom i zapadom, iako oni žive na svim tim kontinentima, rasturili bivšu SFRJ, da su pogazili Povelju UN, da imamo na desetine hiljada srpskih žrtava, da su ustaše kao 1941. godine izvršile ponovo genocid i pogron srpskog naroda, ali vi ste ostali gluvi zbog vaše izdajničke politike, kao što to danas i sprovodite kada govorite podsmešljivo i vaš predsednik o nekakvim balvanima na Jarinju i Brnjaku, na sve te njihove predloge. Šta ste onda uradili, gospodine Srećkoviću? U ovoj godini vi ste u zloupotrebi otišli korak dalje. Određenoj organizaciji koja ima naziv "Danilo Kiš" iz Slovenije vi ste ove godine isporučili nekoliko miliona dinara. Kakva je to organizacija? Oni su vaši poslušnici, za razliku od svih drugih udruženja koja vas neće da slušaju, pa i ljudi koji, nažalost, nisu više među živima, kao što je to Dimitrije Marković, predsednik Udruženja, čestit Srbin koji je tamo živeo, koji vas je upozoravao još prilikom preuzimanja vašeg mandata šta se dešava i kakvo seme razdora vi sejete po srpskoj dijaspori. Vi ste njima uputili, ove godine u aprilu mesecu, iako ste tek 13. maja, izveštaj ćete verovatno da podnesete probijajući, kao i kod ovih slučajeva, sve zakonske rokove posle 15 meseci, uputili jedan određeni iznos sredstava. Čime se bavi ta organizacija?Ta organizacija "Danilo Kiš" koju ste vi izabrali se bavi promocijom navodnih srpskih zločina. Na sajtu bošnjaci.kom, oni to koriste kao svoj izvor, oni pronalaze navodne izvore tzv. bošnjaka o zverskim zločinima Srba i prebrojavaju, kao što to rade zlikovci u Haškom tribunalu, srpske žrtve drugih naroda, a vi ostajete gluvi za ono što je naš narod pretrpeo. Gospodine Srećkoviću, zašto se vi niste oglasili kada su to Srbi iz dijaspore tražili od vas, da osnujete ovo udruženje protiv zlikovačkog Haškog tribunala i onoga što oni rade? Zašto se niste oglasili protiv Nataše Kandić i Rekoma koji je novi svilen gajtan, kada su počeli sa sakupljanjem potpisa, što su radili i kod mene u Kragujevcu i u celoj Srbiji, za optuživanje dalje im nije dovoljan haški kazamat, nego da nastave decenijama tako sa pritiscima i ucenama o tome kako su Srbi navodno vršili nekakve zločine. Zašto ste se opredelili za samo vaše poslušnike i da njima dajete novac u svim zemljama, širom cele planete, a nećete da slušate ljude koji su delegati ove skupštine o kojoj je govorio gospodin Janko Veselinović, ali na svoj način, na isti onaj način na koji je o tome izveštavao RTS i drugi režimski mediji? Šta su oni uspeli u ovim novinama, preko kojih vi, navodno, izdajete pozive za svoje projekte, evo, "Frankfurtske vesti" da kažu? Kako je hteo i kako vam se obratio delegat Srđan Mladenović iz Švedske, koji predstavlja veliki broj Srba koji žive tamo? Koja pitanja vam je postavljao oko zloupotreba za koje sumnja i za sve ono što se dešavalo u Kraljevu, recimo, a nije mogao to da vas pita, odnosno, i ako vas je pitao, nije dobio odgovor. Sve druge delegate koji nisu vaši poslušnici i sva ona udruženja koja ne dobijaju novac za politički projekt i izdajnički projekat SPO, vi odbacujete i radite šta hoćete. Nisu za džabe oni rekli da sav novac, gospođo Čomić, gospođo Kolundžija, koji vi izglasavate na poziciji 481. u budžetu svake godine i dajete gospodinu Srećkoviću, oni nazivaju "lutrija Srećković". Gospodin Jakšić obmanjuje te iste ljude, pošto vi kažete da ste vi jaka svita SPO, a vidim svi ste stali u jedan kombi kojim ste došli ovde. Pa, takva ste i kombi stranka. On tim ljudima, koji danima pišu, mesecima ta pisma, kao što je gospodin iz organizacije Koreni, čije ime neću da reklamiram ovde i čije pismo sam još pre nekoliko meseci dobila, postavljaju pitanje – da li ste vi, Srđane Srećkoviću, normalni? Pa vas je na jednoj televiziji, kako stoji u ovom pismu, početkom godine ta televizija, i nju da ne reklamiram, novinar pitao sa nacionalnom frekvencijom – gospodine ministre, da li ste možda negde čuli da je neko javno, ili u nekim drugim kuloarima, nezadovoljan vašim radom? Vi ste rekli – pa, nisam čuo. Evo, sad ćete da čujete. Svi su u dijaspori nezadovoljni vašim radom. Apsolutno svi, osim vaših poslušnika. Prema tome, gospodine Srećkoviću, vi, opet ponavljam, da imate časti i morala zbog toga što ne predstavljate i ne reprezentujete maticu na pravi način, zato što se bavite zloupotrebama kao što su ove iz ove godine, iz aprila meseca, a biće ih još mnogo, jer ih dobijamo od ljudi iz dijaspore. Moraćete, jednog dana, i krivično da odgovarate. Jer, kad smo mi slušali Borisa Tadića, koji je na čelu ove vaše cele organizacije i koji vaš SPO šlepa na svojim plećima, on je rekao da treba da se suprotstavimo oštroj borbi protiv kriminala i da ni jedan pojedinac ne sme da bude zaštićen. A kako ste vi onda zaštićeni, gospodine Srećkoviću? Ko vama dade u ruke tolike pare, da ih svake godine arčite na vaše političke projekte i da brukate Srbe? Jer oni su najviše nezadovoljni time što je ministar za dijasporu čovek koji neće da zaštiti interese napaćenog srpskog naroda. Da li je lep život i njih i njihove pretke oterao iz Like, iz Srpske Krajine i iz drugih gradova velike Srbije, da idu na te kontinente? Vi onda kažete – e, vi svi treba da se vratite i da uložite ogromne pare u Srbiju. Oni se smeju i kažu – kad nas ovaj Srećković poziva, nećemo doći ni jedan jedini dinar da uložimo. Pa ko vama da veruje? Vi predstavljate neki autoritet. Pa, kakvi ste, takva je i ova vlada koja vas je izabrala i vaši koalicioni partneri. Prema tome, gospodine Srećkoviću, vi lepo najbolje da podnesete ostavku. Naravno, vi to nećete, jer ostalo vam je još dosta para u budžetu za ovu godinu da krckate, kao što ste dali ovom udruženju "Danilo Kiš", kao što muljate na sve strane, svuda, a nama te informacije stižu i mi ćemo nastaviti dalje i tokom ove rasprave, ali i kroz korišćenje svih sredstava i mogućnosti u javnosti da govorimo o vašim brojnim zloupotrebama, a politički aspekt vašeg delovanja dobro je poznat građanima Srbije i takva vaša politika, koju vaša stranka i vaš predsednik sprovodi.
Dvanaest minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Srđan Srećković.
Uvažena narodna poslanice, iako ste za mene rekli da nisam normalan, vi ste meni zaista divni i simpatični čak i kada govorite gole neistine kao što ste sada radili, ali mislim da to nije način da se u Skupštini razgovara.
Narodna poslanica Nataša Jovanović traži repliku. Ministar je komplementirao, tako da replika na kompliment – teško. Kako god, vi nemate pravo na repliku. Narodni poslanik Janko Veselinović ima pravo na repliku, dva minuta.
Poštovana potpredsednice, poštovani ministre, uvažena gospođica Jovanović se osvrnula na rad Skupštine dijaspore. Smatram da je ocenila rad te skupštine na način da je omalovažila ljude koji sede u toj skupštini, a koje su verifikovale organizacije u tim državama, nadležne za to. Složiću se sa koleginicom Jovanović da možda svi u toj skupštini ne misle isto i da možda ne dele iste vrednosti, ali to je normalno za jednu skupštinu, normalno je da ima i različitih političkih gledišta i da možda simpatišu ili ne simpatišu jednu ili drugu političku opciju. Možda toga u Skupštini ima. Smatra da toga u Skupštini dijaspore i Srba u regionu ne bi smelo biti, kao što ni u ovoj skupštini po ovom pitanju, slažem se sa vama da su Srbi imali gorku istoriju i da su, što zbog ekonomskih što zbog političkih razloga, morali da napuštaju svoja vekovna ognjišta. Ova skupština jeste legalna, njeni predstavnici jesu legalni, oni se po određenoj proceduri biraju i menjaju, njihove stavove bi morali uvažavati i, smatram, sarađivati sa svima, i oni koji su istog političkog gledišta i oni koji nisu. (Predsedavajuća: Dva minuta.) U tom smislu, smatram da ne smemo potcenjivati Skupštinu ni njene predstavnike.
Narodna poslanica Nataša Jovanović traži pravo na repliku. Nemate osnov za repliku. Narodni poslanik Janko Veselinović je objasnio svoj stav o Skupštini. Osnova za repliku nema. Narodna poslanica Vjerica Radeta, a posle nje narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Dame i gospodo, radi javnosti, podsećam da su poslanici SRS podneli tri interpelacije. Jedna se odnosi na odgovor i odgovornost Vlade Republike Srbije zbog izdajničke politike prema KiM. Druga se odnosi na odgovor i odgovornost Vlade Republike Srbije zbog takođe izdajničkog delovanja i namere da Srbiju približe zločinačkom NATO paktu. Treća interpelacija, o kojoj danas govorimo, odnosi se na pitanja zakonitosti rada, poslovanja i odgovornosti ministra vera i dijaspore Srđana Srećkovića. Mi od vas, gospodine ministre, nismo tražili da nam u odgovoru na našu interpelaciju čitate ono što smo već dobili od Vlade Republike Srbije kao odgovor. Komentarisaću i neke delove tog odgovora Vlade, kojim su jasno stavili do znanja da smo mi upravu što smo podneli ovu interpelaciju. Mi smo od vas, gospodine Srećkoviću, tražili da nam objasnite kako ste, gde ste i u čije ime potrošli 30.300.000,00 dinara. Dakle, vrlo konkretno. Nemojte vi nama da pričate političke priče, jer vi kao ministar to odatle nemate pravo, mi odavde imamo. Nemojte vi nama da čitate šta piše u Pravilniku, mi znamo da je u članu 2. Pravilnika o bližim uslovima i postupku dodeljivanja sredstava za sufinansiranje projekata, predviđeno da se sredstva za sufinansiranje mogu odobriti organizacijama u dijaspori, odnosno organizacijama Srba u regionu, kao i organizacijama čije je sedište u Republici Srbiji, na osnovu njihovog predloženog projekta, a koji ima za cilj upotrebu, učenje, čuvanje i negovanje srpskog jezika i ćiriličkog pisma, čuvanje i negovanje srpskog kulturnog, etničkog, jezičkog i verskog identiteta, unapređenje ekonomske saradnje Republike Srbije i dijaspore, kao i Republike Srbije i Srba u regionu. Tražimo odgovor na pitanje – zašto niste postupali u skladu sa ovim pravilnikom i sa članom 2. ovog pravilnika? Tražimo odgovor na pitanje, gospodine Srećkoviću, kako ste vi to potrošili pare iz budžeta Republike Srbije kao da su vam dedovina? Odnosno, da su vaše, verovatno biste više računa vodili o tim parama nego što ste vodili o parama građana Srbije. Sami se pohvaliste malo pre kako ste oko sebe okupili partijske funkcionere SPO. To je sramota. Vas tu sedi šestorica, još tri poslanika koji nisu danas došli ovde da stanu iza vas i svi ste na budžetu Republike Srbije i svi ste na trošku građana Srbije. I to vam je malo, nego još trošite i zloupotrebljavate pare suprotno Pravilniku i suprotno zakonu. Gospodine Srećkoviću, mi tvrdimo, a tražimo i od Vlade i od vas obrazloženje, da su sredstva dodeljena podnosiocima zahteva projekata koji nisu registrovani za delatnost čiji je cilj propisan u ovom članu 2. Pravilnika koji sam citirala, dakle, nisu registrovani i to se konkretno odnosi na: odluku od 14. juna 2010. godine, gde ste bez iznetog projekta podnosioca Fudbalskog kluba Obilić iz Herceg Novog dali 450 hiljada dinara. Kakve veze Fudbalski klub Obilić u Herceg Novom ima sa onim što je predviđeno za šta treba trošiti ova sredstva? Zamislite, 450 hiljada dinara. Odluka od 14. juna 2010. godine takođe, Projekat broj 33, sa nazivom – Ravnogorska prva pobeda, u ukupnom novčanom iznosu od 100 hiljada dinara. Gospodine Srećkoviću, niste odgovorili ni malo pre na pitanje – kakve veze SPO ima sa Ravnogorskim pokretom i sa Dražom Mihajlovićem? Da je živ Draža Mihajlović, Vuk Drašković bi ga, da zaštiti sebe, poslao u Hag. I vi se krijete iza generala Draže Mihajlovića. Pitanje je samo ko vam je u upravnom odboru ovog Ravnogorskog pokreta i kome ste zapravo konkretno dali 100 hiljada dinara. Mi tražimo odgovor i na to pitanje. Odluka od 15. novembra 2010. godine. Gle čuda, naziv projekta: "11. džudo trofej Zvonko Osmajlić" – 150 hiljada dinara. Kakve veze ima Džudo klub "Zvonko Osmajlić" sa dijasporom i sa sredstvima koja je trebalo dodeliti u skladu sa Poslovnikom? Ovo je kriminal prve vrste, gospodine Srećkoviću. Odluka od 5. novembra 2010. godine. Naziv projekta: "11. memorijalni turnir "Veselin Bošković", Šahovsko sportsko društvo "Veselin Bošković" u ukupnom iznosu od 100 hiljada dinara. Možete li da nam objasnite, gospodine Srećkoviću, kakve veze ima Šahovski klub "Veselin Bošković" sa dijasporom i sa parama namenjenim za dijasporu? Podelili ste 12 miliona i 200 hiljada dinara bez konkursa i suprotno postupku koji je predviđen Zakonom o budžetskom sistemu i Pravilniku o bližnjim uslovima i postupku dodeljivanja sredstava za sufinansiranje projekata. Očekujemo, gospodine Srećkoviću, da ćete konkretno na ova četiri pitanja dati četiri odgovora. Mi nismo ovu interpelaciju podneli reda radi, nego zato što imamo konkretne razloge i zato što imamo konkretne podatke o zloupotrebi vaše funkcije, o zloupotrebi sredstava koja se u budžet slivaju iz džepova građana Republike Srbije. Kaže Vlada u odgovoru – Ministarstvo vera i dijaspore samostalno je u vršenju svojih poslova. Ovo je neverovatno. Vi ste deo Vlade Republike Srbije, mi vas vidimo i kao Srđana Srećkovića i kao deo režima i ovakav odgovor Vlade zapravo govori o tome koliko je Vlada Republike Srbije neozbiljna, koliko verovatno, a imaćemo prilike i u narednim interpelacijama ne samo u ovima koje smo podneli nego i u onima koje ćemo podneti, da pre svega građane Srbije upoznamo sa pogubnom i štetočinskom i izdajničkom politikom režima Borisa Tadića, koji je oličen u Vladi Republike Srbije. Dalje kaže Vlada da je radna grupa za kontrolu izveštaja 17. marta 2011. godine održala sastanak i ustanovila da je ukupno 25 podnosilaca projekta, govorim o vašim projektima gospodine Srećkoviću, ispunilo ugovorom predviđene obaveze, jedan podnosilac projekta je delimično ispunio ugovorom predviđene obaveze a 13 podnosilaca projekta nisu dostavili dokaze da su ispunili ugovorom predviđene obaveze, odnosno mi to čitamo – nisu ispunili uslove predviđene ugovorom. Dana 29. marta 2011. godine podnosiocima projekata koji nisu dostavili izveštaj o realizaciji projekata odnosno koji su dostavili delimičan izveštaj, upućen je poziv i obavešteni su da su u obavezi da dostave izveštaj o realizaciji projekata odnosno da dopune već dostavljene izveštaje i ovi podnosioci su, kaže Vlade, kontaktirani i telefonskim putem radi dostavljanja odnosno dopune izveštaja o realizaciji projekata. Pošto Vlada nije napisala o čemu se konkretno radi, od vas tražimo, gospodine ministre, da sad odmah nakon moje rasprave odgovorite na ova pitanja. Radna grupa je takođe, kažu u odgovoru, 22. septembra 2011. godine održala sastanak i konstatovala da je ukupno 30 podnosilaca projekta ispunilo ugovorom predviđene obaveze, pet podnosilaca je delimično ispunilo i četiri podnosioca projekta nisu dostavili dokaze da su ispunili ugovorom predviđene obaveze. Kojih je to devet podnosioca projekta odnosno realizatora projekta i ko su te organizacije? Ko su ti ljudi? To su neki ljudi, neki vaši funkcioneri kojima vi očigledno delite pare kapom i šakom. Odgovorićete, pretpostavljam, i reći ćete o čemu se konkretno radi. Kaže Vlada: "Podnosiocima koji nisu dostavili uredan izveštaj biće upućena opomena pred tužbu kao poslednje sredstvo upozorenja". Očigledno je da se vi odlično uklapate u Vladu Republike Srbije, jer svi radite na isti način, nikog od vas nije briga ni za građane Srbije, ni za interese Republike Srbije, pogotovo ne vašeg predsednika koji je i juče, po ko zna koji put, rekao da KiM nisu deo Republike Srbije i zaista se postavlja pitanje šta vi onda radite u Vladi Republike Srbije? Gospodine Srećkoviću, ovo što ste vi uradili a što smo mi konkretno na-veli u našoj interpelaciji su krivična dela. Vi zbog ovoga morate da odgovarate i da idete u zatvor. Mi nismo i nećemo biti zadovoljni, samo se vi smeškajte, gospodine Srećkoviću, ničija do zore nije gorela, i ne samo vi, veliki broj ministara u Vladi Republike Srbije, zbog kriminalnih radnji, zbog pljačke građana Srbije, završiće u zatvoru. Hvala.
Iskorišćeno je 11 minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Srđan Srećković. Izvolite.
Zaista cenim vašu doslednost, mislim na SRS, čak i kada ste dosledni u nečemu što ne valja. Ovakve optužbe koje su paušalne, koje su nekorektne, koje su neistinite, mi slušamo već 20 godina i mislim da to nije dobar politički stil rada u 21. veku. Ja bih voleo da i vi, kao stranka, prihvatite jedne civilizovane, demokratske i korektne načine međusobnog komuniciranja, razmene argumenata, pa čak i kada se ne slažemo o pojedinim temama. Vrlo dobro znam iz privatnih razgovora sa mnogim članovima i funkcionerima SRS da čak i vi odajete priznanje za napredak koji je napravljen u politici prema dijaspori i Srbima u regionu, a vi kao stranka koja za sebe voli da kaže da je nacionalna, da vodi računa o nacionalnim i državotvornim interesima, bilo bi korektno kada biste to i javno rekli. Vi vrlo dobro znate da je u poslednjih tri godine na ovom planu urađeno više nego ikada do sada. Postavljate stalno jedno isto pitanje. Mogu da odgovaram i po sto puta na jedno isto pitanje, nije nikakav problem, evo, još jednom ću da naglasim. Dakle, nakon raspisivanja konkursa obrađivači, to su diplomirani pravnici, državni službenici koji rade u organima državne uprave po 10, 20 ili 30 godina i nemaju veze sa bilo kakvom stranačkom pripadnošću, svojim potpisom potvrđuju koje su prijave blagovremene, dopuštene, potpune i uredne ili koje su odbačene. Dakle, diplomirani pravnici su ti koji odlučuju o tome koji od projekata koji su prijavljeni na konkursu ispunjavaju zakonske uslove. Dakle, samo ti projekti koji su u skladu sa zakonom, postaju predmet odlučivanja radne grupe, koju čini kolegijum Ministarstva za dijasporu, dakle imenovana lica, koja onda na kraju predlažu predlog odluke meni kao ministru. Želeo sam, od prvog trenutka kada sam postao ministar, zato sam i predložio zakon o dijaspori i Srbima u regionu, da definišemo vrlo jasne, transparentne i javne procedure oko dodele ovih, inače nažalost, prilično skromnih sredstava. Kada se potpišu ugovori formira se radna grupa koju čine, ponovo, pored kolegijuma ministarstva, diplomirani pravnici koji su državni službenici poslednjih 10, 20 ili 30 godina, nemaju nikakve veze sa bilo kojom političkom strankom i oni analiziraju, dakle, da li su ugovorne strane, Ministarstvo za vere i dijasporu, ispunilo sve svoje obaveze prema državi. Dakle, u tom smislu, moram da kažem da sam ponosan što smo u ove tri godine uspeli da uvedemo jasne, precizne i javne procedure koje ranije nisu postojale. Još jednom naglašavam, dakle, apsolutno je jasno da su apsolutno svi projekti koji su sufinansirani da je takva odluka donesena u skladu sa zakonom i to je nešto što se za mene, kao čoveka koji se bavi politikom, apsolutno podrazumeva i nikada se nije niti će se ikad dovoditi u pitanje. Hvala.
Narodna poslanica Vjerica Radeta, pravo na repliku. Narodni poslanik Aleksandar Martinović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar Srećković je povredio dostojanstvo Narodne skupštine kada je rekao da poslanici SRS iznose, kako je on rekao, paušalne optužbe na njegov račun i na račun njegovog ministarstva.
Narodni poslaniče, samo možete da uputite povredu Poslovnika na postupanje predsedavajućeg.
Uredu je gospođo Čomić.
Poslanica je i ovako imala pravo na repliku.
Dobro, uredu. Zahvaljujem se na intervenciji. Dakle, mislim da ste morali da skrenete pažnju gospodinu Srećkoviću na sledeću činjenicu, da poslanici SRS ne pričaju paušalno. Naš predlog odnosno naša interpelacija, gospodine Srećkoviću, ima obrazloženje na 15 strana. I ako iko ne priča paušalno u Narodnoj skupštini Republike Srbije, to su poslanici SRS. Ono što mi od vas očekujemo a, evo, tri sata ne uspevate da nam odgovorite na pitanje – kakve suštinske veze Zvonko Osmajlić i Veselin Bošković imaju sa Srbima u regionu i u dijaspori. Dakle, vi ne uspevate da odgovorite na to pitanje. Vi se kao kukavica krijete iza nekakvih diplomiranih pravnika, sad su diplomirani pravnici u ministarstvu krivi što ste vi finansirali projekat koji se zove Veselin Bošković i Zvonko Osmajlić, a mi predložili, dame i gospodo narodni poslanici, odnosno priložili uz obrazloženje interpelacije, potpis gospodina Srđana Srećkovića na odluku o dodeli tih sredstava. Jel hoćete da nam kažete da vi ne znate šta potpisujete? Da vama poturaju papire u ministarstvu koje vi potpisujete, a u stvari i ne znate šta potpisujete. Dakle, skrenite pažnju, gospođo Čomić, uvaženom gospodinu ministru da poslanici SRS pričaju vrlo argumentovano i da traže odgovor na to suštinsko pitanje – kakve veze imaju preminuli funkcioneri SPO sa Srbima u dijaspori.
Nema povrede Poslovnika. Ministre, dobićete reč. Samo da dam obrazloženje narodnom poslaniku da nema povrede Poslovnika i da je ministar Srđan Srećković se ophodio tokom rasprave u skladu sa Poslovnikom i u skladu sa svojim ovlašćenjima. Ne mogu, niti hoću, niti sme i jedan predsedavajući, da sudi o tome ko je u pravu kada je u pitanju razmena argumenata, i kako se ti argumenti prezentuju, pogotovo na sednici kakva je ovo. Jeste da nam je prvi put, ali već ćemo mi to staviti kao praksu, kada narodni poslanici okrivljuju, odnosno traže odgovor od ministra, a ministar ima pravo da se brani. Naopako je smatrati da ministar nema pravo da se brani, nego da pred poslanicima opozicije ili vladajuće većine ima samo da ćuti i da kaže – svi ste u pravu. Dijalog postoji da svi kažu svoje argumente i da se na kraju odluči ko je u pravu, da li Vlada koja je dala svoj odgovor ili poslanička grupa koja je podnela inicijativu za interpelaciju. Dakle, narodna poslanica Vjerica Radeta bi imala pravo na repliku, naravno zato što tome služi, a sada ima reč ministar Srđan Srećković.
Gospodine Martinoviću, ljudi koji ste pomenuli nisu preminuli oni su ubijeni. Ubijeni su od strane režima u kome ste učestvovali i bilo bi bolji i moralnije da ćutite i da to ne spominjete. To je ružno, to je nemoralno i neću više učestvovati u ovoj vrsti rasprave sa vama. To je jako nemoralno i nadam se da vas je bar malo sramota.
Molim vas da ostanemo svi zajedno u okviru onoga što nam je zajednički posao, a to je rasprava o odgovoru Vlade. Pravo na repliku, dva minuta, narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Kada je svojevremeno revizor podneo izveštaj i našao neke nedostatke u radu nekih ministarstava, tada je predsednik Vlade okrivio za to šefove računovodstva. Danas, gospodin Srećković, krivi pravnike u ministarstvu, pa dajte otkaz pravnicima ako ne znaju da rade. Vi kažete, da mi nismo, da ne znamo da živimo u nekom demokratskom i civilizovanom društvu, hajte vi onda lepo, demokratski i civilizovano kažite nama kako ste vi potrošili trideset miliona i trista hiljada dinara iz budžeta Republike Srbije. Kažite vi nama, kakve veze ima Zvonko Osmajlić, Veselin Bošković, FK Obilić iz Herceg Novog, Ravno gorska prva pobeda, kakve veze imaju sa dijasporom? I kako to da potrošiste 12 miliona i dvesta hiljada dinara bez konkursa? Objasnite nam tu proceduru? Pokušali ste vi nama da objasnite kako to ide po proceduri. Znamo mi kako ide po proceduri, gospodine Srećkoviću i vi ćete sada kao uvređena mlada, nećete da učestvujete dalje u ovoj raspravi i malo pre bez primedbi predsedavajućeg, najgrublje vređate narodne poslanike, a ne možete vi nas da sprečite, gospodine Srećkoviću, da pitamo. Dakle, čudo trofej Zvonko Osmajlić, koje su to zasluge Zvonka Osmajlića u opšte za državu, a kamoli za dijasporu? Kakve su zasluge Veselina Boškovića i za državu i za dijasporu? Što ne prodate ili iznajmite sve stanove koje su ostali za Veselina Boškovića i ne finansirate ovaj njegov šahovski turnir? Čija je to sramota? Onoga koji na to skreće pažnju ili onoga ko je učestvovao u tome? I pustite vi tu priču, gospodine Srećkoviću, to raščistite sa nekim drugim ljudima, to nema veze sa SRS-om.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, posle njega narodni poslanik Dušan Marić.
Gospođo Čomić, koliko imamo vremena.
Dvadeset i sedam minuta.
Gospođo Čomić, sada bih vam skrenuo pažnju da možda ste mogli da intervenišete na početku, verovatno su i vas zbunili. Kada se pogleda ovaj spisak govornika, Janko Veselinović, Srđan Miković, su za interpelaciju, oni će da glasaju za interpelaciju.
Narodni poslaniče, upućujem vas na Poslovnik Narodne skupštine i tema dnevnog reda je, Odgovor na Vlade na interpelaciju koju je podnela poslanička grupa SRS. Tako da vas molim da u okviru ove rasprave možemo da koristimo sve argumente, osim ne istina o Poslovniku koji je na snazi. Dakle, inicijativa za interpelaciju dolazi od poslaničke grupe, ta inicijativa se razmatra na nadležnom odboru i Vlada na tu inicijativu za interpelaciju daje odgovor, a poslanici se izjašnjavaju o odgovoru Vlade. Ako je većina poslanika za odgovor Vlade, to znači da oni koji su pokrenuli inicijativu za interpelaciju su napravili lošu procenu, ili nisu izneli dovoljno argumenata ili je u pitanju ministar, odnosno cela Vlada koja zaslužuje da ne bude opozivana i da ne bude dalje u sledećih trideset dana tema interpelacije. Molim vas o temi, o odgovoru u okviru teme dnevnog reda, ali neistine o poslovničkim odredbama, molim vas da se suzdržite, to je razlog za kaznene odredbe po istom tom Poslovniku.
Nećemo odmah sa kaznama, gospođo Čomić.
Pa hoćemo svaki put kad neko prekrši pravila. Nema pravila kršenja, nema kazne.
Dobro. Meni je izuzetno drago što sam čuo vaš odgovor i sad mogu dalje da idem sa ovom tačkom koja je na dnevnom redu. U početku sam se stvarno zabrinuo, da li možda nova vlast od 5. oktobra nije zadovoljna onim zaključkom o istraživanju šta se desilo sa tri i po hiljade stanova u Beogradu. Bio je zaključak, neke zloupotrebe,ne znam šta je ishod, šta se na kraju desilo. Takođe mi je izuzetno drago što Rasim Ljajić i dalje ima ruke. Nisu isečene ruke ni njemu ni Sulji. Hvala Bogu, živi su i zdravi su. Sada vidim da su Jugović i Meho kao dva jednojajčana ovde lepo sarađuju i to je sve za pohvalu. To kažem zbog obećanja.
Narodni poslaniče, govorite o temi dnevnog reda.
Sve je ovo, gospođo Čomić, tema.
Nikako nije tema dnevnog reda, tema dnevnog reda je odgovor Vlade Republike Srbije.
Izvinite, molim vas, ovde je pitanje i političke doslednosti.
Narodni poslaniče, u interpelaciji postavite zahtev za ispitivanje političke doslednosti. S obzirom da ste kao poslanička grupa postavili zahtev odnosno inicijativu za interpelaciju sa jasno određenim i utvrđenim, po vašoj proceni, kršenjima zakona od strane ministra, onda je odgovor Vlade u okviru te teme. Poslednji put vas molim, o temi dnevnog reda.
Drago mi je što sam napokon raščistio stvari. Sada je svima jasno da će poslanici većine do poslednje kapi krvi da brane gospodina Srećkovića. To sam hteo da postignem. Vrlo efektno sam to završio. Mogu sada da idem dalje. Sada imamo situaciju sufinansiranje. Sufinansiranje znači da se neko javi na konkurs, da dokumentaciju i da dokaz da ima dva dinara, dva miliona dinara, pa mu fali nešto još vrlo malo da bi završio taj projekat i on se zbog tih malo para što mu fale javlja na konkurs. Sada, da bi on uopšte mogao da razmišlja o korišćenju tih sredstava, da bi realizovao svoj grandiozni projekat, kako Srbi u regionu, tako i Srbi kao dijaspora širom sveta, on mora da kaže da mu je cilj da sa svojim parama i parama ministarstva ostvari sledeće. Prvo - upotreba, učenje, čuvanje i negovanje srpskog jezika i ćiriličnog pisma, zapeta, nastavićemo dalje. Sada meni nije jasno, 11. Džudo trofej Zvonko Osmajić, centar borilačkih sportova. Da li je to skriveni naziv za ćirilicu? Da li je ovo džudo u ćirilici? Idemo dalje – čuvanje i negovanje srpskog, kulturnog, etničkog, jezičkog i verskog identiteta. Da li je to džudo u mantijama? Krici su svi na srpskog – ojha. O čemu se radi? Isto je ovo i za šahovski turnir, memorijalni šahovski turnir Veselin Bošković itd. Znači, oni imaju sredstava, potrebno je samo još 100 hiljada da bi se to završilo. Gde su tu učesnici? Gde je tu srpski jezik, kulturna tradicija? Šah je kulturna sportska tradicija i kulturna, planetarna, ne samo srpska. Nije to specifičnost neka. Razumem da ste štampali brošure, knjige, dvd, pa delili lepo našoj deci u inostranstvo preko neke organizacije. Razumeo bih da ste preko ova dva susreta reklamirali kao ministarstvo, kako je sad, ja sam vas prilikom formiranja Vlade pravilno nazvao, pošto ste spojili dijasporu i veru, to znači samo Srbi u inostranstvu mogu da se krste. Šta se dešava u Srbiji? Evo, vi pokazaste da samo im je ostalo da se krste i čude i da veruju u Boga da može nešto da ga spasi posle onoga što radite. Pa čim nosi naziv Zvonko Osmajić, nosi naziv Veselin Bošković, naravno, onaj deo proevropske Vlade pod kontrolom SPO, deo sredstava iz zajedničkog kolača mora da prebaci tamo. Očigledno je da niste mogli da napravite. Neki drugi su uspeli fondove da naprave, pa Viktorija grup mora da uplati, pa ovaj mora da uplati, pa strane vlade da uplaćuju. Vi morate sami da se snalazite. Kažete da radikali nisu u pravu, međutim, šta ste napisali u ovom odgovoru? Ovo je odgovor ministarstva, Mirko je stavio samo pečat i potpis. Pod I – konkurs za sufinansiranjeprojekata, pa da ne čitam sve do kraja, za očuvanje veze matične države i Srba u regionu, tu ste konstatovali 22. septembra 2011. godine povodom sredstava iz budžeta za 2010. godinu, a naša interpelacija je predata 8. septembra 2011. godine. Znači, čim ste čuli za interpelaciju vi odmah pravite kontrolu, pošto ste u obavezi da kontrolišete da li se ta sredstva namenski koriste. Šta ste rekli? Četiri podnosioca projekta nisu dostavili dokaze da su ispunili ugovorom predviđene obaveze. Što se tiče drugog dela, to je za celokupnu dijasporu, tu ste 21. napravili komisiju, pa ste rekli i tu četiri projekta nisu dokazana. Šta ćete da preduzmete? Kažete – podnosiocima koji nisu dostavili uredan izveštaj biće upućena opomena pred tužbu kao poslednje sredstvo upozorenja. To ste se setili kada su radikali podneli interpelaciju. Zašto ste se setili? Zato što vam je osvanuo tekst "Otadžbina bez sluha za rasejanje". Jula meseca ove godine imali ste veliki sastanak Skupštinu dijaspore. Izbacivali ste novinare da novinari ne bi izveštavali kakvo je stanje i šta kaže dijaspora o Ministarstvu dijaspore i vera. Onda se ide sa jednom pričicom, ali nema pominjanja četiri konkretna primera. Moram da vam kažem da su ova četiri najočiglednija. Mi pratimo već godinama ko uzima sredstva od dijaspore ne samo kada ste vi zauzeli taj resor, od ranije. One nevladine organizacije koje se bore za srpska prava u Hrvatskoj, koliko one dobijaju, šta rade i imaju obavezu tokom izborne kampanje da se pojave i da slikom prikažu kako svi Srbi u Hrvatskoj podržavaju proevropske stranke u Srbiji. Pa vi sami u odgovoru ste napisali da nešto postoji nezakonito. Ovo je svakako politička tema – interpelacija. Da li će imati neke pravne reperkusije, to je neko drugo pitanje. Vi ste u odgovoru rekli, a niste odgovorili šta onih 12 miliona mimo konkursa. Očekujete da valjda DRI neće to da obiđe, nešto ćemo da preskočimo itd. Shvatam vašu poziciju. U ovoj raspodeli kolača koji se zove vlast vi ste poprilično malo dobili, ali problematično, brani vas Miković, Janko Veselinović, udarno pero Čotrić nije smeo na crtu. Onaj Čikiriz koji stalno skače, ni on nije hteo da skoči. Epski Jugović pobegao.
Narodni poslaniče, ja vas molim u skladu sa Poslovnikom i malo uljudnije o kolegama narodnim poslanicima.
Ja se najuljudnije izražavam, gospođo Čomić.
Da se obraćate uljudno, ne bih intervenisala.
Uvek sam u sali kad pričam. Nikada ne glasam iz Bodruma, nemojte da zaboravite to, iz Soluna, iz Bodruma, ne glasam nikad.
Narodni poslaniče upozoreni ste na ophođenje, a ne na glasanje. Ne spominjem to da nikad ne glasate u Skupštini, nego o tome da ste u obavezi da se ophodite kako Poslovnik kaže sa drugim kolegama narodnim poslanicima.
Naravno. Znači, da rasčistimo neke stvari. Ovo jeste političko pitanje. Znam da postoje neraščišćeni računi, ali postoji i lepak koji vezuje. Vaša netrpeljivost sa SPS je poznata, ali je pitanje šta vas sad vezuje. Šta vas vezuje? Poznato je da postoji i potreba da se neko revanšira, jer je svojevremeno Vuk Drašković sa SPS promeniojednog gradonačelnika. Koja je to igra, šta je tu sad lepak, u političkom smislu reči? Istrajavate na proevropskom i pronato putu. Imate istog gazdu i morate da branite i šahovski klub i džudo klub, iako je i vrapcima sve jasno da to baš nijeregularno. Ali, znate onu staru izreku - čavka čavki oko ne vadi. Hvala što ste imali strpljenja, gospođo Čomić.
Dvanaest minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić, a posle njega narodni poslanik Milorad Buha. Ukupno vreme na raspolaganju je 15 minuta.
Dame i gospodo, pobrojaću nekoliko životno važnih pitanja za Srbe u Bosni i Hercegovini i Hrvatskoj, na čijem rešavanju, po mom mišljenju, gospodin Srećković nije radio onoliko koliko je mogao i koliko je morao. Jednostavno, mi iz SRS smatramo da je sredstva u iznosu od 30 miliona, koje je potrošio na ove stvari za koje smo čuli, bilo mnogo korisnije upotrebiti za ukazivanje na nerešene životne probleme koji se tiču položaja srpskog naroda u BiH i Hrvatskoj. Osnovno, najvažnije je pitanje kojim je ministar Srećković trebao da se bavi u svom mandatu jeste pitanje povratka prognanog srpskog stanovništva u Hrvatsku. Podsećam da je u vreme rata iz Zagreba i ostalih hrvatskih gradova proterano 250 hiljada Srba, a iz Republike Srpske Krajine oko 300 hiljada pripadnika srpskog naroda. Do sada u Hrvatsku, 16 godine posle rata, vratilo njih slovom i brojem 45 hiljada. Smatram da je to problem koji vi zanemarujete. Hrvatska politika, Hrvatska država svojom politikom sprečava povratak srpskog stanovništva. To je politika zastrašivanja koja se stalno svodi na iznenadna, ali i stalna hapšenja, na podizanja lažnih optužnica i na montirane sudske procese. Podsećam na onaj čuveni podatak o suđenju Svetozaru Karanu iz Korenice, koji je osuđen na 14 godina zatvora za zločine koji su, citiram presudu – on i njegovi preci zajedno sa Turcima Osmanlijama nad hrvatskim narodom sproveli pre 500 godina. Takođe, ukazujem na činjenicu da je Hrvatska protiv pripadnika srpskog naroda pokrenula 72 hiljade istražnih postupaka. Sledeći postupak kojim bi trebalo da se bavite je taj da je više od dve hiljade Srba iz Krajine u odsustvu, umontiranim sudskim procesima osuđeno na višegodišnje kazne zatvora. Sledeće, što je možda sada i najvažnije, jeste to da Srbi koji su se vratili u Hrvatsku ne mogu da nađu posao, posebno ne mogu da se zaposle u javnim službama. Sledeće pitanje je pitanje slobode izražavanja Srba u Hrvatskoj. Oni nemaju potpunu slobodu izražavanja, kada je u pitanju nacionalna i verskapripadnost. Vi znate za podatak da je već bilo nekoliko slučajeva da su Srbi u Hrvatskoj nasilno pokrštavani, kao što znate za podatak da imate niz škola u Hrvatskoj gde su srpska deca, pravoslavna deca prinuđena da slušaju rimokatoličku veronauku. Sledeća stvar koja nije nimalo banalna je činjenica da Srbi u Hrvatskoj nemaju pravo da sahrane svoje mrtve. Podsećam vas da je u ratu u Hrvatskojpoginulo više od sedam hiljada Srba iz Krajine i ostalih delova Hrvatske. Do sada nije sahranjeno po pravoslavnim običajima, na grobljima, od strane njihovih porodica, 1.800 ovih nesrećnika. Hrvatska vojska, hrvatska policija skrivaju masovne grobnice ubijenih Srba. Sa druge strane, postoji 600 grupnih i pojedinačnih grobnih mesta koja su poznata lokalnim srpskim vlastima u Hrvatskoj i poznata porodicama, ali Hrvatska sprečava ekshumaciju tih grobnica. Sledeće, Hrvatska odbija da Srbima vrati otetu imovinu. Procenjuje se da je Srbima u Hrvatskoj oteta imovina koja vredi oko 30 milijardi evra. Pored ostalog, u pitanju je 40 hiljada stanova. Znate za taj problem oduzimanja stanarskog prava ljudima koji su živeli i radili u Hrvatskoj. Šeststotina hiljada hektara zemljišta, od toga 320 hiljada hektara oranica, 120 hiljada hektara šuma, čak 400 hiljada traktora i drugih poljoprivrednih priključnih mašina, 10 hiljada vinograda sa više od milion čokota vinove loze i više od 900 hiljada grla stoke, zvanični podaci 220 hiljada goveda, 20 hiljada konja, 260 hiljada svinja, 280 hiljada ovaca, 100 hiljada koza i 120 hiljada košnica pčela. Isto je stanje, ista meta, isto odstojanje kada je u pitanju položaj srpskog naroda u BiH. Podsećam vas da je u srednjoj Bosni izvršeno etničko čišćenje, u toku kojeg je više od 500 hiljada pripadnika srpskog naroda proterano sa tog područja. Od rata je prošlo 16 godina. U BiH vlada mir, međutim, do sada se u srednju Bosnu vratilo manje od 10 hiljada Srba. Nisam čuo da ste vi kao ministar nadležan za to pitanje nekad pomenuli to pitanje, pomenuli taj progon, u javnosti, u intervjuu, u novinama, u nekom političkom nastupu, a kamo li da ste to pitanje postavili u političkom dijalogu sa predstavnicima vlasti u Sarajevu. Imate 580 čisto srpskih sela i zaseoka u BiH koja su potpuno mrtva. Muslimani su za vreme rata pobili ili prognali stanovništvo. Posle rata su sprečili povratak prognanog stanovništva. Imate sledeći zvaničan podatak, podatak od srpskih udruženja, u najmanje 70 srpskih naselja u Federaciji živi 15 hiljada ljudi, među njima dve hiljade dece. Ta sela, ta naselja u 21. veku još uvek nemaju električnu energiju. Kaže – od 527 plus 60 srpskih naselja koja su etnički očišćena, 71 se nalazi u opštini Ravno, na Ozrenu 32, kod Bugojna i Gornjeg Vakufa 42, a od Sarajeva do Zenice više ne postoji 57 srpskih sela. Kada je u pitanju povratak srpskog stanovništva u gradska područja, navešću samo nekoliko podataka. Od dve hiljade predratnih stanovnika u Kupres se vratilo njih osmoro, dvoje je u međuvremenu umrlo, u Tomislavgrad 11, u Čaplji više nemate nijednog Srbina, u Ključu ih ima 27, u Bihaću od 16 hiljada Srba vratilo se 415. Od 24 hiljade Srba u Sanskom Mostu sada živi 2.700. Najveće etničko čišćenje je izvršeno u glavnom gradu BiH Sarajevu, od predratnih 160 hiljada Srba, sada u glavnom gradu BiH živi njih sedam hiljada. Nemaju pravo na posao, nemaju pravo na nacionalno i kulturno izražavanje, a misaona imenica je da dobiju posao u javnim preduzećima, javnim službama ili da obavljaju neki istaknutu političku funkciju. Na kraju samo, da podsetim na problem Srba u Sloveniji. Podsećam vas da je vlada u Ljubljani od 1991. i 1992. godine donela odluku kojom je više od 10 hiljada Srba koji su državljani Srbije ostavila bez državljanstva. Tim ljudima je oduzeto državljanstvo. Ti ljudi već 20 godina žive u Sloveniji kao građani trećeg reda, praktično ne mogu da rešavaju najosnovnije egzistencijalne probleme zato što su ljudi koji su izvan zakona. Umesto da rešavate te probleme, umesto da ovih 30 miliona trošite na rešavanje tih problema, na kampanju, kojom bi svetskoj javnosti ukazivali na postojanje problema, vi sredstva koristite za finansiranje džudo turnira, koji se održava u Srbiji i na kojem ne učestvuje ni jedan predstavnik srpskog naroda iz dijaspore. Finansirate književne večere koje se održavaju u Srbiji i gde su svi učesnici Srbije. Finansirate šahovski turnir, koji se održava u Srbiji i finansirate fudbalski klub u Herceg Novom. To zaista nema nikakve veze sa nadležnostima Ministarstva za dijasporu, sa brigom za očuvanje srpskog identiteta, srpskog pisma, srpske kulture. Hvala vam.
Osam minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milorad buha. Na raspolaganju vam je sedam minuta. Posle njega, poslanik Srđan Milivojević i on je poslednji na listi govornika. Izvolite.
Ministar je u svom obraćanju ove skupštine reče da nema argumentacije za ovu interpelaciju. Moram da ukažem na pravni aspekt interpelacije i da kažem da postoji ustavnouporište i jasno smo ciljano rekli šta napadamo ovom interpelacijom. Znači, zakonitost rada i kažemo – povređene su odredbe Zakona o ministarstvima. Ministar je potpisao nešto što su mu pripremile stručne službe. Izvršena je zloupotreba od strane stručnih službi, a time i od strane ministra, jer su nenamenski data sredstva za četiri konkretno ovde navedene institucije. Jasno ste rekli i to stoji u odgovoru Vlade, vi ste pisali ovaj odgovor Vlade. Jasno ste rekli šta je suština sufinansiranja. Ono što ste vi finansirali nije suština finansiranja, to je politički voluntarizam vaše stranke. Dalje. Evidentno je iz odgovora Vlade da kršite odredbe Zakona o budžetskom sistemu, koja kaže i koja vas obavezuje da vršite nadzor nad korisnicima sredstava. Ne samo vi, nego svaki direktni i indirektni korisnik mora voditi računa o namenskom trošenju. Vi kao direktni korisnik, vi koji ste potpisnici i odluke, vi koji ste potpisnici i ugovora, morate koristiti namensko korišćenje tih sredstava -neposrednim uvidom, kontrolom utroška i celokupnom dokumentacijom koja vam mora biti na raspolaganju. Vi to ne činite. Vi ste to ovde direktno i rekli, i u jednom slučaju kod prve odluke, i u drugom slučaju. U prvom slučaju, prošao je, to je odluka od 14. juna 2010. godine. vi tek 22. septembra 2011. godine govorite da četiri podnosioca projekta nisu dostavili dokaze itd. Zašto tek posle 15 meseci? Zašto nisu utuženi? Kada će biti utuženi? Spomenuli ste samo jedno udruženje koje ste tužili. Šta je sa ostalima? Zakonski rok – 30 dana. Tako piše u zakonu, 30 dana po završetku aktivnosti, korisnik sredstava koje je dobio, potrošio je određenu namenu, mora podneti izveštaj. To je primereno i normalno. Ali, kod vas to nije normalno. Niste kontrolisali i ne kontrolišete. Zašto? Zato što su toudruženja građana, politički naklonjena vašoj stranci. Vi ste po tom osnovu to delili i zašto da ih kontrolišete? Zbog toga je ova interpelacija. Zbog toga kažemo da je ministar odgovoran i da ministar mora snositi odgovornost. Jasno smo rekli da je to zloupotreba službenog položaja, jer ste dozvolili tim udruženjima građana da ostvare dobit. to je kvalifikacija tog krivičnog dela. Vi morate odgovarati, kao i oni koji su učestvovali u celokupnom postupku. Papire, dokumentaciju i celokupan postupak kontrole dokumentacije, načina plasmana sredstava, upotrebe sredstava i izveštaj , to kontrolišu stručne službe ministarstva. Vi ministre ste odgovorni za sve to. Prema tome, to ništa nije sporno. Vi ne opodvrgavate nijednim argumentom što smo napisali da se radi o zloupotrebi službenog položaja. Time jasno kršite odredbe Zakona o budžetskom sistemu. Ko u ovoj državi to sme sebi dozvoliti? Niko. Jedino možete vi. Može ova vlast i to ne samo u ovom slučaju, nego se na hiljade slučajeva ovako radi. Ovo je klasičan primer kako radi ova vlast. Bez odgovornosti. Umesto ovde da dobijemo od strane ministra kada je potpisivao, kada je video šta ste radili, on je tog trenutka trebao da podnese zahtev da se razrešite dužnosti ministra vera i dijaspore. To je njegova ustavna obaveza. On mora slepo izvršavati zakon. On je prvi taj koji je na čelu izvršne vlasti i mora poštovati zakon. on ovde potpisuje nešto što liči, ovo što je napisano ovde, rekao bih da je to jedna politička nominacija vas za ministra u sledećem, a čak bih rekao po hvalospevima koje je on izneo, da je to nominacija za Nobela. Ne bih se zastideo kada bih bio na vašem mestu, da me predsednik Vlade ovako karakteriše sa hvalospevima itd, posle toliko uočenih zloupotreba i sa njegove strane i sa vaše strane, i sve ono što se u praksi dešava. Gledajte, vaša konstatacija ovde i pobrojavanje vaših saradnika i ukazivanje da su svi iz jedne političke stranke, govori o vašem licemerstvu i vas i Vlade. Ta ista Vlada je na desetine zakona predložila ovom parlamentu koje je usvojila,za koje se zalažu, za profesionalizaciju, za departizaciju, za dolazak mladih, stručnih,kvalitetnih itd. Zašto to ne primenjujete? Zašto pored vas nisu mladi stručni kadrovi, ovo su samo politički kadrovi koji su zajedno sa vama i dele vašu sudbinu i sudbinu vašeg ministarstva i to je nakaradno. To je smešno, a i jadno pomalo. Najjadnije je da ovde govorite ko je ko u jednoj političkoj stranci. Mi nismo u interpelaciji govorili i ukazali na to. Mi smo ciljano išli na one kvalifikacije koje smo pronašli. Pronašli smo da ste zloupotrebili službeni položaj, nenamenski potrošili sredstva, ne vršite kontrolu utroška itd. Prekršili ste odredbe jednog, drugog, trećeg, četvrtog, petog zakona itd, jasno i koncizno. Pozivam još jednom sada predstavnike vlasti, iz moralnih razloga, jer smo skupili sve ono što je trebalo da se skupi. To je ta ista vlast trebala da utvrdi i da koriguje vas i vaše ministarstvo i sva druga ministarstva i da kaže – ne sme se ovako raditi. Ne možete po političkoj osnovi. Ne radimo to ni mi, a ne smete ni vi to da činite, ali rade je i oni. Sada, pozivam predstavnike vlasti koji će glasati po ovom pitanju, na njihov moral, i čast i čest, da uvaže ovo što smo naveli ovde i da se upravo izjasne onako kao što se predlaže, u skladu sa čašću i češću i da tako glasaju. Ne može se drugačije.
Narodni poslaniče, vreme koje vam je na raspolaganju je iskorišćeno. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. On je poslednji prijavljeni govornik. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dragi prijatelji i saborci iz SPO, dođe vreme kada se čovek nađe pred mračnim i neprelaznim jazom, koji je godinama polagano i nesvesno, sam sebi kopao. Napred ne može, natrag nema kud. Reči je nestalo. Suze usahle. Dođe mu da jaukne, a koga da doziva. Ne seća se pravo ni svoga imena. Kada vidi čovek da na zemlji postoji samo jedno istinsko stradanje, to je muka nečiste savesti. Gospodine Srećkoviću, mislio sam da suu ovom zahtevu za interpelaciju vaši politički razlozi, želja opozicije da smeni jednog ministra. Mislio sam da ovde postoji želja da se biračima pokaže – evo, i mi postojimo. Našli smo žrtvu u koju ćemo usmeriti sve svoje napade. Smeta im pominjanje imena Veselina Boškovića i Zvonka Osmajlića, smeta im pominjanje imena Obilić u Herceg Novom i, u stvari, ja čujem žrtve nemirne savesti. Jer, taj Zvonko Osmajlić i taj Veselin Bošković su postradali 1999. godine, kada su ovi koji traže vašu smenu bili na vlasti. Te iste 1999. godine NATO pakt je umarširao na naše KiM. Vidite, gospodine Srećkoviću, kad neko pogleda izveštaj i pročita da su novac dobila udruženja koja čuvaju uspomenu na Veselina Boškovića i Zvonka Osmajlića, budi se ta nemirna savest jer treba noću zaspati, a onda, kad imate nemirnu savest, u san zna da dođe i taj Obilić i da pita – ima li ga Kosovo? Dođe Lazar, pa pita - ima li je Bela Crkva samodrža gde sam pričestio vojsku, i dođe Stefan Dečanski, i svi oni. Znate, pročitao sam obrazloženje za interpelaciju i video sam kako govori iskustvo, kako govori minuli rad. Nije ovo prva interpelacija koja se i čiji se zahtev razmatra u ovom visokom Domu ali je, zahvaljujući naporima ljudi koji su postradali za demokratiju i uređenja ovog društva, kao demokratskog društva, ta interpelacija moguća. Ne bi ona bila moguća da nije bilo ljudi poput Slavka Ćuruvije, Ivana Stambolića, ne bi bilo moguće ovih zahteva da nije bilo ljudi poput Veselina Boškovića, Zvonka Osmajlića, Vuka Draškovića, prijatelja i saboraca SPO, ali znate, nikada kada su se u ovom visokom Domu raspravljali poslanici o zahtevima za smenu nekih poslanika, uvek je ta rasprava išla u dva pravca. Nekada je opozicija tražeći smenu ministra, Pašića su najviše puta želeli da promene i najviše su podneli zahteva za interpelaciju kada je reč o Pašiću. Nekada su poslanici iznosili argumente kojima potkrepljuju svoje tvrdnje, a nekada je iz tih argumenata govorio minuli rad. Vidite šta kaže iskustvo, vidite šta kaže minuli rad.Zloupotreba službenog položaja. Pa kaže - nenamensko trošenje sredstava, dodelu sredstava udruženjima građana koja ne ispunjavaju uslove i nesprovođenje nadzora. Da li treba da vas podsetim kako se nekada arčio novac na štampanje knjiga partijskog lidera? Treba li ja sada da govorim o zakupu magistrata? Ne treba.O opoziciji, o onima koji traže vašu smenu sve su kazali na najbolji mogući način birači. Hoću da vam kažem da sam mnogo puta bio na skupovima dijaspore. Aplauz koji ste vi, gospodine Srećkoviću, dobili ja i dan danas čujem, takve aplauze nisam čuo, retko kada, kada se predstavnik Vlade iz bivših vlasti obraćao ljudima iz dijaspore. Imamo mi Odbor koji bi mogao da se bavi vašim radom. Nažalost, da neki nemaju poverenje u svog predsednika odbora, pa tu raspravu iz odbora pomeraju u skupštinske klupe, ali ja u stvari mislim da je želja podnosioca ove interpelacije da ukine vaše ministarstvo, jer kako da bude mirna savest nekome ko je Srbima u regionu ponudio granice na liniji Karlobag, Ogulin, Karlovac, Virovitica, a onda im je okrenuo leđa. Sećate se kolona tenkova koje su prekrili cvećem, a sećate se možda i kolona izbeglica koje su prekrili ćutanjem. Danas su to Srbi u dijaspori. Danas su oni Srbi koji žive u Londonu, Njujorku, Holandiji, Francuskoj, Nemačkoj, za njih nepodobni Srbi, jer na parlamentarnim izborima ne glasaju za njih i oni se svete i kažnjavaju ih tako što hoće da ukinu vaše ministarstvo. Razumem taj obračun sa sopstvenim narodom, ali ga ne opravdavam. Treba voleti i one ljude koji ne glasaju za vas, treba voleti sve one ljude koji su zbog pogrešne politike ostali u rasejanju, treba voleti i one ljude koji žive na KiM, a koji tamo žive onako kako žive od 1999. godine, kada su neki ljudi bili na vlasti, ali ne treba te ljude gurati u okrilje Ministarstva za dijasporu. Ima ko će o njima da brine na jedan ozbiljan, promišljen način. Jarinje i Brnjak bi neki napravili i u Jasiti Đunisu, ali znate, vaše ministarstvo odlično radi svoj posao. To ne kažem ja, to kaže Vlada u odgovoru na interpelaciju. Naravno, moram da reagujem i na nekoliko komentara, da smo mi vas iz vladajuće većine dovukli na mesto ministra. Nikoga mi nismo dovlačili, niti smo mi ikoga doveli. Sve nas je, na mesta na kojima se nalazimo, doveo narod. Ponovo ću citirati vojvodu Živojina Mišića, istog onog koji je sa svojim pukovima umarširao na Kosovo 1912. godine i dobio Obilićevu medalju zlatnu za hrabrost, a nekima sad smeta ime Obilića. Taj vojvoda Živojin Mišić je znao da kaže – iz naroda sam ponikao, moram se pokoravati njegovoj volji i služiti mu do poslednjeg daha. Vi morate da se pokoravate volji birača i naših ljudi u dijaspori, da vodite računa o njima. Tamo ima četiri miliona ljudi. Ne žive svi u Haškom tribunalu. Žive mnogi na nekim drugim, lepšim, srećnijim mestima, ali su neki i otišli iz ove zemlje, baš zbog onih koji danas sede u Haškom tribunalu. Morali su da napuste ovu zemlju da bi sačuvali živu glavu. Kada govorimo o dometu SPO i odnosima DS i SPO, ima li potrebe da još nešto kažem kada čujemo sve ove uvrede koje su upućene na račun vas i stranke kojoj pripadate? Kada stanem pod krošnju stoletnog hrasta, ne primećujem onaj sitan korov ispod, ali taj hrast stoletni svojim hladom štiti i taj sitan korov i kad dođu olujni vetrovi on ga štiti da ga vetar ne oduva. Kada govorimo o učinku SPO i Vuka Draškovića, vreme će biti najbolji sudija. Neke ljude ne možete videti u vremenu u kome živite, pogotovo ako su veliki. To vam je kao sa izložbom slika. Da biste videli onu malu sliku, morate da priđete blizu. Da biste videli veliku sliku, morate da se odmaknete od nje, da vreme pokaže njenu veličinu. One sitne male ljude ozverene, vazda spremne da druge gurnu na žrtvenik, njih uvek možete videti. Kao što kazah, završiću ovim – hrast svojim hladom i svojom veličinom štiti taj sitan korov. Samo u Srbiji se, na žalost, korov jedno vreme zalivao i to krvlju i suzama, a nikao je na plaču udovica, na vapaju siročadi, ali znate, narod najbolje uredi polje korova. Kad dođu izbori uzme se kosa, pokosi se, prođe kosilica i onda korov izgleda kao najuređeniji travnjak. Siguran sam da je vaše ministarstvo uređeno u skladu sa onim što kaže Odbor Vlade. Apsolutno sam siguran i uveren da dobro radite svoj posao. Nastavite da čuvate uspomenu i sjaj na Boškovića, Zvonka Osmajlića, na sve ljude koji su postradali u ovoj zemlji da bismo mi mogli u demokratskoj atmosferi da raspravljamo na civilizovan način o zahtevima opozicije. Radite vaš posao najbolje što znate, a ja vam neću biti sudija. Još manje će vam biti sudija oni koji traže vašu smenu. Svima nama sudiće isključivo birači i isključivo vreme, a ja to vreme čekam mirne savesti, jer znam da i vi i ja u vladajućoj većini imamo moralni zakon o nama i zvezdano nebo slobodne Srbije nad nama. Na tom zvezdanom nebu ja polako vidim onaj Evropski svetionik i Evropske zvezde. Te vidike ćemo pokazati onima koji su za vašu smenu, jer nećemo mi njih ostaviti negde dole, i oni će zajedno sa nama u bolje i uređeno društvo koje svi zajedno pravimo. Zahvaljujem.
Jedanaest minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika. Narodni poslanik Aleksandar Martinović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je smenjen sa funkcije gradonačelnika Beograda 1997. godine, pokojni Zoran Đinđić je rekao da su ga smenili, citiram njegove reči "lažni četnici i lažni partizani". Ono što je rekao moj uvaženi prethodnik Srđan Milivojević je mene zaista asociralo na te njegove reči i veliko je pitanje šta bi sada Zoran Đinđić rekao da je mogao da sluša ovo što govore poslanici DS? Pre nego što kažem nešto o interpelaciji, sadržini interpelacije, odnosno sadržini odgovora Vlade Republike Srbije na interpelaciju, dozvolite mi da polemišem i sa ministrom, a i sa kolegama iz vladajuće koalicije koji su pokušali na nevešt način da ga brane. Gospodin Janko Veselinović kaže da odnos Srbije prema Srbima u dijaspori nije stranačko pitanje i ja se sa tim slažem, a onda gospodin Srđan Srećković prstom pokaže na sve prisutne iz njegovog ministarstva i kaže – ovaj je potpredsednik SPO, ovaj je generalni sekretar, ovaj je član izvršnog odbora itd. Kažite nam, gospodine Srećkoviću, jel odnos prema Srbima u dijaspori stranačko pitanje ili nije stranačko pitanje? Ako nije stranačko pitanje, pa šta nas briga da lije Vukman Krivokuća član Glavnog odbora SPO ili ne. Za vas to očigledno jeste stranačko pitanje i meni je žao što gospodin Janko Veselinović nije prisutan u sali, jel da je prisutan i njemu bi bilo jasno da je pogrešio. Šta je, u stvari, Ministarstvo za dijasporu? Kada su janičari pobegli iz Beograda 1804. godine, oni su se sklonili na mesto koje se zove Ada Kale. Ministarstvo za dijasporu je Ada Kale za SPO. Svi koji su nekad predstavljali nešto u toj stranci i imali neke državne funkcije, sada su se sklonili u Ministarstvo za dijasporu. To je njihova Ada Kale. Ovde je gospodin Srđan Srećković na nevešt način, moram da priznam, umesto da obrazloži kakve veze imaju imena ljudi, na koje ću kasnije da se osvrnem, sa dijasporom, u stvari pokušao da brani Zakon o dijaspori. Zakon o dijaspori ili da je nabolji ili da je najgori nema veze sa činjenicom da su zloupotrebljavane pare u Ministarstvu za dijasporu. Ovde se gospodin Srđan Srećković hvali kako su oni, maltene, izmislili Ministarstvo za dijasporu i nikad do tada u istoriji Srbije niko se nije bavio pitanjima dijaspore. Gospodine Srđane Srećkoviću, od 1991. godine u Republici Srbiji postoji Ministarstvo koje se zvaloMinistarstvo za odnose sa Srbima izvan Srbije i kada je SRS participirala u Vladi Srbije, od 1998. do 2000. godine, upravo jedan srpski radikal bio na čelu tog ministarstva, gospodin Milorad Mirčić. Sada vi, posle 13 godina od toga, kažete kako ste vi izmislili Ministarstvo za dijasporu. Niste. Meni zaista nije jasno kakva je bila svrha one vaše nervozne reakcije kako ja smem da pominjem imena ljudi koji nisu preminuli nego su ubijeni. E sadavas pitam, gospodine Srećkoviću, da li je iko iz SRS ubio Zvonka Osmajlića i Veselina Boškovića? To pitam vas i to pitam kolege iz DS. Ako imate bilo kakva saznanja o tome da je bilo koji srpski radikal učestvovao u njihovom ubistvu, kažite ime i prezime tog čoveka, a mi iz SRS ćemo da se potrudimo da oni za to krivično odgovaraju. Vi, u stvari, vršite zamenu teza. Vaš lider od 1999. godine ne prestaje da govori o eskadronima smrti, o nekim tajnim jedinicama koje su vršile političke likvidacije u Srbiji. Kažite nam, gospodine Srećkoviću, da li je SRS, da li je Vojislav Šešelj imao te famozne eskadrone smrti? Koga smo mi to ubili? Zbog straha od vašeg sadašnjeg koalicionog partnera, za sve ono što se dešavalo tokom 90-ih godina, vi kažete da je kriva SRS. Mi smo krivi što se desila "Ibarska magistrala", mi smo krivi zbog onog atentata ili pokušaja atentata, da li je bio stvaran ili isceniran, na Vuka Draškovića u Budvi 2000. godine itd. Pitajte vašeg koalicionog partnera za te eskadrone smrti, pitajte SPS. Što nama da spočitavate "Ibarsku magistralu"? Ako bi ikoga trebalo da bude sramota, to ste vi i to je vaš lider Vuk Drašković. Nikada u životu, nema te političke cene koju bih bio spreman da platim da sedim u Vladi sa ljudima koje optužujem da su ubili moje prijatelje i političke saradnike. Vi to radite od 2000. godine, oplakujete, ronite krokodilske suze, štampate knjige o "Ibarskoj magistrali" i sedite u Vladi sa partijom koja je 1999. godine kontrolisala Resor državne bezbednosti. Vi se nađete pozvanim da kažete da je mene ili bilo kog srpskog radikala sramota zbog onoga što govorimo! Gospodine Srećkoviću, vi očigledno na ova pitanja nemate odgovor, a čini mi se da nemate ni mnogo lične hrabrosti, jer umesto da se isprisite i da objasnite kakva je veza Veselina Boškovića i Zvonka Osmajlića sa srpskom dijasporom, vi kažete – tamo neki diplomirani pravnici u Ministarstvu, oni su rešavali po tim konkursima, a ja sam samo potpisivao. Znate li ko se tako branio? Andrija Artuković. On je rekao: "nisam nikog ubio, samo sam potpisivao". To je isto ono što vi radite u 2011. godini. Gospodine Srećkoviću, ovde ne vidim vašeg koalicionog partnera Petra Kuntića, predsednika Demokratskog saveza Hrvata u Vojvodini. To je drugo ime za HDZ u Vojvodini. Ne znam da li ste reagovali, gospodine Srećkoviću,na ove pamflete koji se dele po Vojvodini. Pogledajte, gospodine Srećkoviću, Novinsko-izdavačka ustanova "Hrvatska riječ" Subotica uputila je poštu "obitelji", tako piše, Grubišić, Livade 101, 22427 Hrtkovci…
Narodni poslaniče, molila bih vas o temi dnevnog reda i u skladu sa odredbama Poslovnika.
Da ne bi ispalo da govorim neistine, neka se i vaši gledaoci neposredno uvere…
Narodni poslaniče, nisam rekla da govorite neistine i da obmanjujete, rekla sam da kršite odredbe Poslovnika, koje vas obavezuju da govorite o temi dnevnog reda.
Prosto želim da informišem gospodina Srećkovića o nečemu što je u njegovoj nadležnosti.
Ministar Srećković i njegove nadležnosti čak nisu tema. Tema je inicijativa za interpelaciju koju ste vi podneli. Dakle, iz onoga što je odgovor Vlade pokušajte u svojoj diskusiji da, u skladu sa Poslovnikom, uputite sve poruke i ministru i drugima.
Pokušaću da dovedem u vezu, samo ako mi pružite priliku. Dakle, "Hrvatska riječ" i Hrvatsko nacionalno veće iz Subotice upućuju dopis srpskoj porodici koja trenutno živi u Hrtkovcima, a koju su ustaše proterale iz Slavonije, da se izjasne da su Hrvati, da im je hrvatski materinski jezik i da su katolici po veroispovesti…
Narodni poslaniče, osim što zloupotrebljavate pravo koje imate kao zamenik predsednika poslaničke grupe, sada ozbiljno kršite i odredbe Poslovnika Narodne skupštine, koje vas obavezuju da govorite o temi dnevnog reda. Stvarno vas molim, ili o temi ili da vas upozorim. Molim vas bez dobacivanja. Svaki pokušaj da se zloupotrebi pravo na slobodnu reč, kao i da se zloupotrebi bilo koja odredba Poslovnika koja nas sve obavezuje, mene obavezuje da poslanike podsetim. Potpuno sam sigurana da narodni poslanik Aleksandar Martinović zna da ovo što radi nije u skladu sa Poslovnikom, ali mislim da nije dostojno ni instituta interpelacije, nije dostojno ni sednice Skupštine da nastavite o tome. Dakle, molim vas o temi dnevnog reda.
Evo, gospođo Čomić, ja pokušavam da vam ukažem na jednu realno opasnost, da Srbi koji žive u Srbiji potanu dijaspora. Gospodin Srećković je nadležan za pitanja dijaspore.
Ako želite da se ova sednica završi tako, da vas sve podsetim kažnjavanjem na obaveze o ponašanju, ja sam vam na raspolaganju, tako da vas molim da se suzdržite u reakcijama na koje Poslovnikom nemate pravo. Narodni poslanik Momir Marković. Ja vas molim da ne dobacujete, kao ni narodni poslanik Zoran Popović. Ako mislite da se zbog strasti koju želite da unesete u svoje političke stavove sme kršiti Poslovnik Narodne skupštine, onda je vreme da vas podsetim da ne sme i da narodni poslanik Aleksandar Martinović ne stavlja nikoga u hipotetičku poziciju dijaspore ili kršajnih prava. Molim vas, o temi dnevnog reda, ili ću biti prisiljena da vas opomenama vratim na odredbe Poslovnika koji i mene i vas obavezuje.
Zaista ne znam, gospođo Čomić, čime ja vređam dostojanstvo Narodne skupštine i kršim Poslovnik, što pokušavam da pitam gospodina Srđana Srećkovića, evo, smem li da pitam čoveka da li zna da se ovakve stvari dešavaju, a koje su i te kako opasne po srpski nacionalni identitet, a po Zakonu o ministarstvima. Ministarstvo gospodina Srećkovića je nadležno da čuva taj identitet. Sada bih rekao nekoliko rečenica, ako smem. Ako ne smem, nije nikakav problem.
Ne, vi i ja dobro znamo da je to kršenje Poslovnika, tako da vas molim o temi dnevnog reda.
Evo, gospodine Srećkoviću, pošto ja očigledno nemam mogućnost da vam to kažem ovako u mikrofon, ja ću vam kad se završi rasprava ovo da pokažem. Ako mi nađete jednu državu u svetu u kojoj jedno nacionalno vjeće, kako se naziva, traži od Srba da se izjasne ne kao Srbi, nego kao Hrvati, kao katolici i da im je hrvatski materinski jezik, ja bih vas zamolio da mi kažete koja je to država i koja država toleriše ovakve stvari.
Narodni poslaniče, i vi kad nađete sednicu skupštine, gde predsedavajući toleriše da se beskonačno krše odredbe Poslovnika, onda ću ja vas moliti da vi meni to kažete. Sada vas molim o temi dnevnog reda i ovo je upozorenje. Sledeće je izricanje kaznenih mera.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam čuo, a mislim da niko iz SRS i niko od građana Srbije nije čuo da je recimo gospodin Srđan Srećković reagovao na izjavu Jadranke Kosor, predsednice hrvatske Vlade, koja je, da bi maksimalno pogazila dostojanstvo Srbije i srpskog naroda, otišla na KiM i rekla da je Hašim Tači njen najveći prijatelj, čovek koji je trgovao srpskim organima na KiM i u Albaniji je najveći prijatelj premijerke Hrvatske. Ministarstvo za dijasporu o tome ćuti. Pre neki dan gospodine Srećkoviću, inače ove stvari koje vam govorim nisu nikakve posebno poverljive stvari, dovoljno je da upalite Prvi program hrvatske televizije, tamo ćete videti takvu bujicu mržnje prema Srbima, Srbiji, pravoslavlju da se od toga svakom normalnom čoveku diže kosa na glavi. Neki dan je Vladimir Šeks, gospodine Srećkoviću, a i na to niste reagovali, prebrojavao kandidate tzv. "kukuriku koalicije", pa je nabrajao srpska imena – Zoran, Milanka, Rade, itd, i pitao hrvatsku javnost da li su to kandidati za srpsku skupštinu ili za hrvatskiSabor. To je jedna eklatantna manifestacija šovinizma i rasizma. Ministarstvo za dijasporu o tome ćuti. Vi se još klanjate aktuelnoj hrvatskoj vlasti zato što će vam navodno oni pomoći da brže uđete u EU. Da li se tako gospodine Srećkoviću čuva srpski nacionalni identitet? Da li je to cena ulaska u EU, da više ne budemo ni Srbi, da moramo, kao što piše ovde da se izjašnjavamo da smo Hrvati, katolici i da nam je materinski jezik hrvatski? Gospodine Srećkoviću, nisam čuo za svo vreme ove rasprave kakve suštinske veze imaju Veselin Bošković, Zvonko Osmajlić sa Srbima u dijaspori? Želim da vas podsetim gospodine Srećkoviću na neke istorijske činjenice koje ste vi očigledno zaboravili u želji da budete veći evropejci čak i od onih koji su formirali EU. Gospodin Zvonko Osmajlić je,gospodine Srećkoviću, ako me pamćenje ne vara, bio jedan od starešina Srpske nacionalne garde, paravojne formacije SPO, koja je delovala u Republici Srpskoj Krajini i Republici Srpskoj. Za neke od zločina koje je počinila Srpska nacionalna garda optužen je Vojislav Šešelj u Haškom tribunalu. Samo se vi smejte gospodine Srećkoviću, veoma je smešno. (Srđan Srećković: Sramota.)
Molim vas, bez direktne komunikacije. Svi učesnici na sednici imaju obavezu da poštuju odredbe Poslovnika, pa molim to i ministra.
Vidite gospođo Čomić kako izgleda demokratija u praksi. Čim čovek nešto kaže što ministru ne odgovara, mene treba da je sramota. Što da me je sramota? Sada ću gospodine Srećkoviću da vam pročitam šta piše u optužnici Haškog tribunala protiv Vojislava Šešelja, a tiče se vašeg lidera. Da li onda treba da bude sramota mene ili Haški tribunal, koga vi podržavate?
Narodni poslaniče, molim vas da se vratite dnevnom redu. Koliko god bila zanimljiva ilustracija o optužnicama, o suđenju u Hagu, ipak je toliko daleko od dnevnog reda da ne može da se poveže, pa vas molim, o dnevnom redu.
Nije daleko gospođo Čomić, i te kako je to povezano, samo ako mi dozvolite.
Ne mogu da vam dozvolim narodni poslaniče, nije ideja da se govori u skladu sa dnevnim redom, da narodni poslanik kaže šta ima mimo dnevnog reda, pa onda da se kaže – e, ovo je sve bilo vezano za dnevni red.
Ministar mi je rekao da treba da me je sramota zato što pokušavam da citiram optužnicu Haškog tribunala.
Ministra sam podsetila da takođe ima obaveze kao učesnik sednice, ako slušate šta govorim kada se obraća, jer jedino ja mogu da prekinem učesnika sednice.
Da li mogu da pročitam samo jednu rečenicu pa ćete videti da ima veze?
Ne može ni na koji način da bude u vezi sa temom dnevnog reda, interpelacija ministra Srećkovića, tako da vas molim o dnevnom redu.
Pokušaću gospođo Čomić, nisam naročito pametan čovek, uložiću sav svoj intelektualni potencijal da u tome uspem, a ako ne uspem, šta da se radi. Dakle, dana 23. januara 1990. godine Vojislav Šešelj je postao vođa Srpskog slobodarskog pokreta, a 14. marta 1999. godine ušao je u koaliciju sa Vukom Draškovićem, takođe srpskim nacionalistom, i osnovao SPO.
Narodni poslaniče, da bih poštedela i vas i mene procesa koji podrazumeva izricanje kaznenih mera, molim vas da, ili ćete iskoristiti svojih pet minuta koji su vam preostali na raspolaganju da govorite o dnevnom redu, ili ću vam se zahvaliti. Želite još pet minuta? Samo se prijavite i izvolite.
Gospođo Čomić, predlažem, ali molim vas nemojte to da mi uzmete za zlo, da pre početka sednice nam kažete spisak zabranjenih reči koje ne smeju da se upotrebljavaju u Narodnoj skupštini. Dakle, zabranjene reči su Vuk Drašković, Zoran Osmajlić…
narodni poslaniče, piše u Poslovniku Narodne skupštine šta je propisano ophođenje, a šta je zabranjeno ponašanje. Zahvaljujem vam. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija, izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas smo po prvi put imali sednicu na kojoj je tema interpelacija o radu jednog ministra, odnosno odgovor Vlade na tu interpelaciju. Nažalost, kao i mnogo puta do sada, ovu temu su oni koji su predložili da se o tome danas raspravlja i tražili da se o tome raspravlja obesmislili činjenicom da su pričali o svemu drugom, a ne o tome što je bila tema, da su pokušavali da se politički obračunavaju, što naravno ne sme da se radi, da su pokušavali da prave nekakve ideološke razlike između stranke kojoj pripadaju i stranke kojoj pripada ministar, pokušavajući valjda da pridobiju biračko telo. Nažalost, propustili smo jednu dobru priliku da ostvarimo ono što jeste uloga parlamenta, a to je kontrolna funkcija parlamenta kada je u pitanju rad ministara i rad Vlade. Ono što je za nas danas tema jeste podnet zahtev za interpelaciju po pitanju zakonitosti rada, poslovanja i odgovornosti ministra vera i dijaspore Srđana Srećkovića. Oni su naveli ovde četiri razloga zbog kojih traže interpelaciju. Ono o čemu mi danas raspravljamo i o čemu ćemo u danu za glasanje da se izjašnjavamo jeste odgovor Vlade na interpelaciju. Dakle, ono što je danas moglo da se osporava, ovde danas predmet rasprave nije trebao i nije smeo da bude ni ministar, a naročito ne njegova stranka, naročito ne lider te stranke ili bilo koje stranke, ono o čemu smo danas mi trebali da raspravljamo jeste da li je odgovor Vlade potvrdio ili negirao navode iz zahteva za interpelaciju? Nažalost, oni koji su podneli zahtev za interpelaciju najmanje su se, ili skoro nikako, bavili upravo tom suštinom. Više zbog građana Srbije, zato što mislim da svako ko je danas to pokušao da pretvori u međupartijski obračun ili obračun sa jednim ministrom – promašio je temu. I svako ko je pokušao da vodi nekakvu političku kampanju na neke teme koje jesu teške teme naše prošlosti – takođe je promašio temu. Ja verujem da građani to prepoznaju i da već odavno to znaju da kazne i kažnjavaju na izborima. Ja sam očekivala od podnosilaca zahteva za interpelaciju da mi nekako dokažu da odgovor Vlade nije tačan, da ono što je Vlada odgovorila nije dobro ili postoji nekakav skriveni argument koji oni vide a mi ne vidimo iz odgovora Vlade. Dakle, pošto se zahtev za interpelaciju odnosio na pitanje namenskog trošenja sredstava Ministarstva, u zahtevu stoji da je kršen Zakon o Vladi, Zakon o ministarstvima i Zakon o budžetskom sistemu, u odgovoru Vlade nedvosmisleno stoji da je Ministarstvo raspolagalo sredstvima u skladu sa Zakonom o Vladi, u skladu sa Zakonom o ministarstvima i u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu. Ako neko sumnja u to da li je Vlada odgovorila tačno, ja ga onda pozivam na to da postoje nezavisne državne institucije koje se bave kontrolom rada i kontrolom trošenja svih budžetskih sredstava i da kada god te institucije ukažu na neku zloupotrebu, onda isti ovi koji sada viču kažu – eto vidite, oni su pronašli da nešto nije rađeno u skladu sa zakonom, a kada ne pronađu, onda kažu – da, ali oni su vaši. Dakle, nešto nije u redu sa tim stavom, ili oni ne rade kako treba, ili ako rade kako treba, onda treba da verujemo da i u slučaju kada ne nađu propuste, rade u skladu sa zakonom i svojom odgovornošću. Ono što je ovde takođe meni potpuno nerazumljivo zahtevano jeste da ministar sada podnosi izveštaj o radu Ministarstva. Kada bismo razumeli šta je ova sednica i kada bismo razumeli kako ovaj parlament funkcioniše i koje sve instrumente parlament ima, onda bismo znali da Odbor za dijasporu, odbor koji je nadležan za praćenje rada Ministarstva o kome danas govorimo, ima mogućnost da svaki put pozove ministra i Ministarstvo da podnese izveštaj. Podsetiću samo da je predsednik tog odbora član SRS koja je podnela zahtev za interpelaciju, ali nikada nije tražila da ministar podnese izveštaj o svom radu. Onda opet dolazimo do istog zaključka – ova sednica je pokušaj da se vodi partijska kampanja u svrhu sticanja nekakvih glasova. Neću da govorim ovde o nivou komunikacije koji opet pada ispod onog nivoa za koga bismo zaista trebali da vodimo računa jer time vređamo dostojanstvo građana Srbije, ali opet, ponavljam još jednom – građani Srbije dobro to znaju i one koji se tako ponašaju već odavno ne vidi kao bilo kakvu svoju opciju. Hvala vam.
Reč ima ministar Srđan Srećković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se svima koji su učestvovali u ovoj raspravi i nadam se da će ova praksa razmene argumenata oko svega što je značajno za dešavanja u našoj državi između Narodne skupštine i Vlade Srbije biti nešto što je uobičajeno i što je normalno. Isto tako, nadam se da će u vremenu koje je pred nama biti i veća zrelost predlagača da se razgovara zaista o nekim važnim i suštinskim stvarima, a ne da predlozi budu zapravo pokušaj političkog marketinga. Meni je žao ukoliko je ova rasprava u nekim trenucima bila na nivou koji je ispod onog za koji ja smatram da je dostojan Narodne skupštine, ali, ja u tome nisam želeo da učestvujem. Žao mi je što su se pojedini narodni poslanici rugali mrtvim ljudima koji su ubijeni od strane države i čuvanjem sećanja na te ljude mi zapravo čuvamo i sećanje na tih 10-ak teških godina borbe za demokratske procese. Mi smo se i tada borili da bismo u Srbiji imali ovakvu situaciju, da u Skupštini možemo da razgovaramo o svemu na jedan civilizovan, demokratski i potpuno otvoren način. Ono što ja mogu da obećam narodnim poslanicima i javnosti to je da ćemo nastaviti svom snagom i svom silom da sprovodimo tu novu politiku prema dijaspori i Srbima u regionu, oko koje je postignuta saglasnost unutar vladajuće koalicije, unutar Vlade Srbije i unutar čitavog državnog vrha. Zaista, odnos prema četiri miliona naših ljudi koji žive van granica naše zemlje, zaslužuje jedan novi odnos koji gradimo u ove poslednje tri godine, a ne na način na koji je to činjeno poslednjih decenija, što je bilo krajnje kontraproduktivno i negativno po interes i države Srbije i svih naših ljudi. Hvala vam.
Zaključujem pretres i pre nego što za danas završimo radni dan, zahvaljujem se svim učesnicima sednice. Ovo je u ovom sazivu Skupštine prva interpelacija i odgovor na interpelaciju i zaista se nadam da će to postati redovna praksa. U tom smislu je za zabeležiti stenografski da se zaista zahvaljujem svim učesnicima sednice na radu. O danu za glasanje o odgovoru Vlade bićete blagovremeno i naknadno obavešteni. Skupština nastavlja rad sutra u 10.00 sati, nastavkom rasprave o zajedničkom načelnom i jedinstvenom pretresu tačaka dnevnog reda Druge sednice Drugog redovnog zasedanja koju smo radili u četvrtak. Hvala vam.