Uvažena poštovana predsednice Skupštine Republike Srbije, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi najpre da vas pozdravim ispred Visokog saveta sudstva, najvišeg pravosudnog tela čiji danas predlog imate ovde kada je reč o kandidatima koji su predloženi za izbor na sudijske funkcije, a kojima bi to bio prvi izbor, pa zbog toga raspravljamo i u Republičkom parlamentu. Kao što je rekla predsednica Skupštine, ja sam Miroljub Tomić, zamenik predsednika VSS i danas sam ovde kako bi vama, ali i građanima Srbije koji eventualno, nadam se, prate ovaj skupštinski prenos izložio i obrazložio predlog VSS koji se odnosi na kandidate čija imena, a i nazivi sudova su navedeni u predlogu koji se nalazi pred vama. Na osnovu člana 47. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva je 25. jula 2014. godine oglasio izbor sudija za Osnovni sud u Nišu radi popune 10 upražnjenih sudijskih mesta, za Osnovni sud u Novom Sadu radi popune osam upražnjenih sudijskih mesta, i oglasio je izbor za Osnovni sud u Sjenici radi popune dva upražnjena sudijska mesta. Visoki savet sudstva je, kao što znate, na sednici održanoj 9. decembra 2014. godine predložio dva kandidata za Osnovni sud u Sjenici. Predlog odluke je uputio u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Kako je u međuvremenu jedan kandidat odustao od izbora, to je Visoki savet sudstva na sednici održanoj 20. februara 2015. godine predložio drugog kandidata, čije ime imate u materijalu. U postupku predlaganja kandidata za izbor sudija Visoki savet sudstva je na osnovu člana 52. Poslovnika o radu VSS doneo odluku o obrazovanju Komisije za izbor sudija, čiji je zadatak bio da izvrši proveru podnetih prijava na oglas, da utvrdi njihovu potpunost i blagovremenost, da obavi razgovor sa kandidatima koji su se prijavili za izbor za sudije i da oceni da li kandidati ispunjavaju kriterijume i merila za izbor. Radi se o tome da se na ovaj konkurs prijavilo, i to za Osnovni sud u Novom Sadu 257 kandidata, za Osnovni sud u Nišu 175 kandidata, a za Osnovni sud u Sjenici se prijavilo 17 kandidata. Komisija je obavila razgovor sa kandidatima koji su se prijavili za Osnovni sud u Novom Sadu sa ukupno 252 kandidata, sa kandidatima koji su se prijavili za Osnovni sud u Nišu sa ukupno 163 kandidata, za Osnovni sud u Sjenici sa ukupno 12 kandidata. Vidite da smo samo za ovaj izbor, odnosno samo za ove kandidate koje smo danas predložili za ovu sednicu Skupštine obavili razgovore sa preko 400 prijavljenih kandidata kojima bi to bio prvi izbor. Smatramo da je značajno da pored svih ostalih parametara, kriterijumima, merilima, rezultata rada i svega ostalog, što ću kasnije navesti, da je značajno, osim toga što to propisuje i Zakon o sudijama, da obavimo i razgovor sa kandidatima, da u jednom neposrednom kontaktu od samih kandidata čujemo sve o njihovom dosadašnjem radu, čujemo o tome šta očekuju od ove značajne funkcije, sudijske funkcije, i da sagledavajući sveukupnost i njihove rezultate i sve ostalo predložimo Skupštini određene kandidate. Na osnovu člana 13. alineja 3. Zakona o Visokom savetu sudstva, a u vezi sa članom 51. stav 1. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva na sednici održanoj 20. februara 2015. godine utvrdio je Predlog odluke za izbor sudija i predložio ovoj Narodnoj skupštini Republike Srbije izbor 18 kandidata i to tako što je za Osnovni sud u Nišu predložio Dujaković Darka, sudijskog pomoćnika u Osnovnom sudu u Nišu za izbor sudije za Osnovni sud u Nišu. Ja ću o svim kandidatima samo najkraće da kažem. Dakle, neću da govorim kompletnu biografiju, s tim što stoji na raspolaganju da za sve poslanike koji budu imali određena pitanja o bilo kom kandidatu naravno da ćemo još detaljnije da kažemo. Dujaković Darko je rođen 1978. godine. Studije je završio na Pravnom fakultetu Univerziteta u Nišu 2005. godine sa opštim uspehom 7,94, nakon čega je zasnovao radni odnos u Okružnom sudu u Nišu. Pravosudni ispit je položio 2008. godine. Zatim je zaključio ugovor o radu na određeno vreme u Opštinskom sudu u Nišu, a od početka 2010. godine obavlja poslove sudijskog saradnika u Osnovnom sudu u Nišu. Za ostvarene rezultate rada u 2011, 2012. i 2013. godini ocenjen je najvišom ocenom – naročito se ističe. Učesnik je velikog broja seminara, pretežno iz oblasti krivičnog prava. Govori engleski jezik, a prema mišljenju sednice svih sudija Osnovnog suda u Nišu i sednice svih sudija Višeg suda u Nišu ispunjava sve uslove koji su propisani Zakonom o sudijama i odredbama odluka o utvrđivanju kriterijuma merila za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za izbor sudija i predsednika sudova. Visoki savet sudstva je posebno imao u vidu da je, prilikom izjašnjavanja sednica svih sudija Osnovnog suda u Nišu, Dujaković Darko drugi na rang listi prema broju dobijenih glasova, a prema mišljenju sednice svih sudija Višeg suda u Nišu treći na listi prema broju dobijenih glasova. Dalje je predložena Mijajlović Julija, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Nišu, koja je rođena 1982. godine. Završila je Pravni fakultet u Nišu sa opštom ocenom 9,32. Započela je da radi u Okružnom sudu u Nišu. Pravosudni ispit je položila 2009. godine, sa posebnom odlikom. Zvanje višeg sudijskog saradnika je dobila 2012. godine. Za ostvarene rezultate 2011, 2012. i 2013. godini ocenjena je najvišom ocenom – naročito se ističe. Posebno smo imali u vidu prilikom predlaganja ovog kandidata da je prilikom izjašnjavanja sednice svih sudija Višeg suda u Nišu ovaj kandidat bila prva na rang listi prema broju dobijenih glasova. Radivojević Ana je takođe predložena i ona je sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Nišu. Ana je rođena 1980. godine. Pravni fakultet završila je 2005. godine sa opštim uspehom 9,13. Nakon završenog fakulteta zasnovala je radni odnos u Opštinskom sudu u Nišu na poslovima pripravnika. Za ostvarene rezultate rada u 2012. i 2013. godini ocenjena je ocenom – naročito se ističe. Doktorske studije prava na Pravnom fakultetu u Nišu upisala je školske 2007, 2008. godine. Služi se engleskim jezikom. Visoki savet sudstva je posebno imao u vidu i za ovog kandidata da je, prilikom izjašnjavanja sednice svih sudija Osnovnog suda u Nišu, kandidat Radivojević Ana prva na rang listi prema broju dobijenih glasova. Savić Cvetanović Tamara je takođe predložena i ona je sudijski pomoćnik u Višem sudu u Nišu. Studije na Pravnom fakultetu je završila 2007. godine sa opštim uspehom 9,55. Nakon diplomiranja volontirala je kao sudijski pripravnik u Okružnom sudu u Nišu, a pravosudni ispit je položila 2009. godine sa opštim uspehom i to sa odlikom. Za ostvarene rezultate u 2011, 2012. i 2013. godini ocenjena je najvišom ocenom – naročito se ističe. Uz posao sudijskog pomoćnika obavlja i posao portparola suda, aktivan je učesnik u izradi Biltena sudske prakse Višeg suda u Nišu, kao samostalni privređivač više objavljenih sentenci iz oblasti krivičnog prava, a aktivno je učestvovala u izradi projekata kojima je Viši sud u Nišu u toku 2011. i 2012. godine ostvario značajna finansijska sredstva od Vlade Kraljevine Norveške. Prema mišljenju sednice svih sudija Višeg suda u Nišu ispunjava sve uslove koji su propisani Zakonom o sudijama, a inače se nalazi kao druga na rang listi prema broju dobijenih glasova. Stanković Jelena je peta koja je predložena kao sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Nišu i takođe je predložena za izbor sudije u Osnovnom sudu u Nišu. Osnovni studije na Pravnom fakultetu završila je 2006. godine sa opštim uspehom 7,65, nakon čega je zasnovala radni odnos u Okružnom sudu. Pravosudni ispit položila je 2008. godine. Počev od 8. marta 2010. godine zasnovala je radni odnos u Apelacionom sudu u Nišu, na radnom mestu sudijskog pomoćnika, u zvanju sudijskog saradnika. Zvanje višeg sudijskog saradnika je stekla 2011. godine. Ona je, i pored toga što obavlja redovne poslove sudijskog pomoćnika, zadužena za praćenje sudske prakse Evropskog suda za ljudska prava i pravnih stavova i zaključaka zauzetih na sednicama svih apelacionih sudova. Za ostvarene rezultate u prethodne tri godine ocenjena je ocenom – naročito se ističe. Ona je bila druga na rang listi prema broju dobijenih glasova u Apelacionom sudu u Nišu. Stanojković Dalibor je takođe predložen za sudiju u Osnovnom sudu u Nišu. Inače je sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Nišu. Završio je Pravni fakultet univerziteta u Nišu sa izvanrednom ocenom 9,13. Pravosudni ispit položio je 2010. godine. Najpre je radio u advokatskoj kancelariji, zatim je, nakon položenog pravosudnog ispita, nastavio da radi u kancelariji do 2011. godine, kada je zasnovao radni odnos u Privrednom sudu u Nišu na radnom mestu sudijskog pomoćnika u zvanju sudijskog saradnika, a kasnije u zvanju i višeg sudijskog saradnika. Ocenjen je najvišim ocenama – naročito se ističe, a za ovog kandidata smo posebno imali u vidu da je bio prvi na rang listi prema broju dobijenih glasova. Sledeći kandidat je Uvalin Jelena, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Nišu, predložena za izbor sudija Osnovnog suda u Nišu. Rođena je 1981. godine, završila Pravni fakultet sa prosečnom ocenom 7,13. Pravosudni ispit položila je 2010. godine. Najpre je radila kao advokatski pripravnik u advokatskoj kancelariji, nakon toga je zasnovala radni odnos u Apelacionom sudu u Nišu. Učesnik je mnogobrojnih seminara i stručnih obuka, govori engleski jezik. Za protekle tri godine ocenjena je najvišom ocenom – naročito se ističe. Kao i za ostale kandidate, Visoki savet sudstva je posebno imao u vidu da je prilikom izjašnjavanja sednice svih sudija Apelacionog suda u Nišu Uvalin Jelena prva na rang listi prema broju dobijenih glasova. Milovanović Ivana, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, takođe predložena za izbor Osnovnog suda u Nišu. Rođena je 1983. godine, studije je završila u Nišu sa odličnom ocenom 8,35. Pravosudni ispit položila je 2011. godine. Najpre je radila u Odboru za ljudska prava u Nišu kao pravnik, odnosno istraživač, zatim kao pripravnik u Opštinskom sudu, a sada Osnovnom sudu u Nišu, a kao polaznik druge generacije zaposlena je na Pravosudnoj akademiji od oktobra 2011. godine. Student je druge godine doktorskih studija prava, krivično-pravni smer na Pravnom fakultetu univerziteta u Nišu i položila je sve ispite predviđene studijskim programom sa prosečnom ocenom 9,00 i trenutno radi predlog doktorske disertacije. Prema mišljenju direktora Pravosudne akademije, kandidat Milovanović Ivana je stručna, osposobljena i dostojna za obavljanje sudijske funkcije i svesna je obaveza da svojim radom i ponašanjem mora da štiti ugled sudijskog poziva i da ličnim primerom radi na njegovom unapređenju. Poslednji, odnosno deveti kandidat koji je predložen za izbor sudije Osnovnog suda u Nišu je Simić Marta, viši savetnik u DRI. Rođena je 1980. godine u Nišu. Pravni fakultet univerziteta u Nišu završila je sa opštim uspehom 8,03, pravosudni ispit položila 2009. godine. U periodu od 2006. do 2007. godine radila je kao advokatski pripravnik, zatim je bila u radnom odnosu u Okružnom sudu u Nišu, a zatim je kao sudijski pomoćnik u zvanju sudijskog saradnika bila u radnom odnosu u Privrednom sudu u Nišu, u periodu od 23. marta 2010. do 2013. godine, dok od tog dana radi u DRI. Prema mišljenju predstavnika ove ustanove Savić Marta je stručno osposobljena i dostojna za obavljanje sudijske funkcije, što je pokazala i svojim radom u ovoj instituciji. Dakle, kada je reč o predlozima kandidata za Osnovni sud u Nišu, a kasnije ću samo kratko i o kandidatima koji su predloženi za izbor za Osnovni sud u Novom Sadu, vidimo da se radi o kandidatima, dakle sudijskim pomoćnicima koji su od strane sudija sudova u kojima rade dobili maksimalnu ocenu, dakle, dobili su maksimalnu podršku. Radi se o kandidatima koji su uglavnom prvi, odnosno drugi ili treći na rang listama, s tim što ni jednog nismo zaobišli. Zatim, kandidati koji su u prethodnom periodu ocenjeni sa maksimalnom ocenom „naročito se ističe“ ispunjavaju sve uslove u pogledu stručnosti, osposobljenosti, dostojnosti da budu birani na sudijsku funkciju i, ono što je vrlo značajno, rezultati njihovog rada po kvantitetu i kvalitetu su znatno iznad proseka, što ih svakako preporučuje i što je bilo opredeljujuće kada je Visoki savet sudstva donosio odluku da ove kandidate predloži za izbor na ove odgovorne funkcije. Sledeći kandidati koji su danas ovde, da tako kažem, na dnevnom redu jesu kandidati koji su predloženi za izbor za Osnovni sud u Novom Sadu. Kandidat Gazivoda Anđelka, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Novom Sadu, koja je rođena 1981. godine. Završila je Pravni fakultet sa izvanrednom ocenom 9,17. Na Pravnom fakultetu univerziteta u Novom Sadu je 2010. godine završila diplomske akademske studije drugog stepena na studijskom programu opšteg smera, sa prosečnom ocenom 9,80. Za odbranu rada „Zavodske vaspitne mere u maloletničkom krivičnom pravu RS“ dobila je ocenu 10. Pravosudni ispit je položila 2007. godine. Za ostvarene rezultate u prethodne tri godine dobila je najviše ocene i, ono što je vrlo značajno, kao što sam istakao i za ranije predložene kandidate, Visoki savet sudstva je posebno imao u vidu da je prilikom izjašnjavanja sednice svih sudija Apelacionog suda u Novom Sadu Gazivoda Anđelka prva na rang listi prema broju dobijenih glasova. Đurić Milica, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Novom Sadu je takođe predložena. Rođena je 1974. godine. Pravni fakultet Univerziteta u Novom Sadu je završila 1999. godine sa opštim uspehom 7,90. Ima ukupno 13 godina staža nakon položenog pravosudnog ispita, dakle, jedan dug staž posle položenog pravosudnog ispita, obzirom da je pravosudni ispit položila još 2002. godine. Inače, raspoređena je, počev od 1. januara 2010. godine, u Osnovnom sudu u Novom Sadu, gde radi kao sudijski pomoćnik u ostavinskoj materiji. Prema mišljenju sednice svih sudija Osnovnog suda u Novom Sadu i sednica svih sudija Višeg suda u Novom Sadu, ovaj kandidat ispunjava sve uslove koji su propisani Zakonom o sudijama i odredbama o utvrđivanju kriterijuma i merila za ocenu stručnosti, osposobljenostii dostojnosti za izbor sudija i predsednika sudova, dakle, za izbor sudija Osnovnog suda u Novom Sadu. Josifović Ivana, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Novom Sadu, rođena 1979. godine. Osnovne studije završila je sa opštim uspehom 8,73. Pravosudni ispit položila je 2006. godine. Raspoređena je od 1. januara 2010. godine u Apelacioni sud u Novom Sadu, a za ostvarene rezultate u prethodnom periodu je ocenjena sa najvišom ocenom – naročito se ističe. Koleginica Josifović Ivana je učesnik više stručnih seminara iz krivično-pravne oblasti sa domaćim i stranim prezenterima. U biltenu sudske prakse Apelacionog suda u Novom Sadu objavljen je i njen rad„Krivično delo nasilje u porodici“. Govori engleski jezik. Sledeći kandidat je Nadrljanski Siniša, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Novom Sadu. Predložen je za izbor sudije u Osnovnom sudu u Novom Sadu. Rođen je 1981. godine. Završio je Pravni fakultet Univerziteta u Novom Sadu sa prosečnom ocenom 7,75. Pravosudni ispit položio je 2009. godine sa odlikom. Na Pravnom fakultetu Univerziteta u Novom Sadu je 2009. godine završio diplomske akademske studije drugog stepena na studijskom programu opšteg smera „Pravno-naučno, krivično-pravna oblast“, sa prosečnom ocenom 9,00 i stekao zvanje diplomirani pravnik – master. Za ostvarene rezultate u 2011, 2012. i 2013. godini ocenjen je ocenom – naročito se ističe. Visoki savet sudstva je posebno imao u vidu da je prilikom izjašnjavanja sednice svih sudija Apelacionog suda u Novom Sadu Nadrljanski Siniša drugi na rang listi prema broju dobijenih glasova. Pakledinac Tatjana je takođe predložena za izbor sudije u osnovnom sudu. Radi kao sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Novom Sadu. Rođena je 1975. godine. Osnovne studije je završila na Pravnom fakultetu Univerziteta u Novom Sadu septembra 2000. godine sa opštim uspehom 8,51. Pravosudni ispit položila je 2003. godine. Dakle, ima dug staž nakon položenog pravosudnog ispita, a za ostvarene rezultate u prethodnom periodu ocenjena je od strane sudija koji su bili ovlašćeni da nadgledaju i prate njen rad sa najvišom ocenom – naročito se ističe. Prilikom izjašnjavanja sednica svih sudija Osnovnog suda u Novom Sadu, sudije koje su cenile njen rad su je rangirali na prvo mesto prema broju dobijenih glasova. Kandidat Radovanović Đorđe, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Novom Sadu je takođe predložen za izbor sudija u Osnovnom sudu u Novom Sadu. Rođen je 1981. godine. Pravni fakultet u Novom Sadu završio je 2006. godine sa prosečnom ocenom 8,25. Pravosudni ispit položio je 2009. godine. Raspoređen je od januara 2010. godine u Apelacionom sudu u Novom Sadu u krivičnom odeljenju. Za rezultate u 2011, 2012. i 2013. godini ostvario je izvanredne rezultate i ocenjen je najvišom ocenom – naročito se ističe, a Visoki savet sudstva je posebno imao u vidu da je prilikom izjašnjavanja svih sudija Apelacionog suda u Novom Sadu Radovanović Đorđe treći na rang listi prema broju dobijenih glasova. Služi se engleskim i ruskim jezikom. Tadić Biljana, sudijski pomoćnik u osnovnom sudu, predložena je za izbor sudija u Osnovnom sudu u Novom Sadu. Studije je završila u Novom Sadu 2002. godine sa opštim uspehom 8,70. Nakon završenog fakulteta upisala je 2001. i 2002. godine položila sve ispite predviđene nastavnim planom i programom specijalističkih i magistarskih studija, na engleskom jeziku građansko i privredno pravo EU, organizovanih od strane Pravnog fakulteta Univerziteta u Novom Sadu, uz potporu nemačkih fondacija. Pravosudni ispit je položila 2005. godine sa odlikom, a za ostvarene rezultate u prethodnom periodu je, kao i ostali kandidati koji su predloženi od strane Visokog saveta sudstva, ocenjene najvišom ocenom – naročito se ističe. Visoki savet sudstva je posebno imao u vidu da je prilikom izjašnjavanja sednice svih sudija Tadić Biljana četvrta na rang listi prema broju dobijenih glasova, odmah nakon prva tri kandidata koja su takođe predložena ovoj Skupštini od strane Visokog saveta sudstva. Božinović Bojan, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predložen je za izbor sudije u Osnovnom sudu u Novom Sadu. Pravni fakultet u Novom Sadu je završio 2005. godine sa izvanrednim prosekom 9,21. Na Pravnom fakultetu Univerziteta u Novom Sadu je 2008. godine završio diplomske akademske studije drugog stepena na studijskom programu opšteg smera sa prosečnom ocenom 10,00. Doktorske studije je završio na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, radno-pravna uža naučna oblast. Upisao je u školskoj godini 2009/2010. i prijavio temu doktorske disertacije pod radnim nazivom „Radni i socijalni sudovi, društvena uloga i opravdanost uvođenja u pravosudni sistem Republike Srbije“. Krajem 2011. godine položio je prijemni ispit na Pravosudnoj akademiji i zasnovao radni odnos u statusu polaznika početne obuke za obavljanje sudijske, odnosno tužilačke funkcije. Na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu objavio je i istraživački rad pod nazivom „Pravna podređenost kao bitno obeležje radnog odnosa“. Govori jezik i po mišljenju direktora Pravosudne akademije svojim znanjem, stručnošću, aktivnostima i dosadašnjim pokazanim rezultatima svakako je kvalifikovan, dostojan i stručan i zato je i predložen od strane Visokog saveta sudstva. Dakle, kada je reč o kandidatima koji su predloženi za izbor za Osnovni sud u Novom Sadu, kao što sam rekao malopre i kada sam obrazlagao predlog vezan za izbor za Osnovni sud u Nišu, vidite da se radi o kandidatima koji su položili sa izvanrednim ocenama pravni fakultet, zatim, položili sa odlikama pravosudni ispit, aktivni su u svojim sudovima i za prethodni period su ocenjeni sa najvišim ocenama, ocenama - naročito se ističe. Ono što je vrlo značajno, videli ste i sami da se radi o kandidatima koji imaju dosta staža nakon položenog pravosudnog ispita, sa jedne strane. Sa druge strane, ono što je Visoki savet sudstva, a verujem da će i ova Skupština posebno ceniti činjenicu da su od strane kolega sudija, iskusnih kolega koji su bili u situaciji da prate njihov rad, da prate njihove rezultate, njihov napredak u dosadašnjem poslu, ocenjeni i rangirani na najviša mesta kada je reč o izjašnjavanju na kolegijumima koji su najčešće bili tajni i gde se praktično odslikavala slika njihovog rada i dosadašnjeg uspeha u tom sudu. Oni su inače pokazali zaista jednu maksimalnu elokvenciju, stručnost i obrazovanje prilikom razgovora, odnosno prilikom tog intervjua koji su vodili sa komisijom koju je formirao, kao što sam rekao, Visoki savet sudstva. Imamo i jednog kandidata za izbor sudije Osnovnog suda u Sjenici. Kao što znate, Visoki savet sudstva je bio predložio dva kandidata na jednoj od ranijih sednica, pa je jedan kandidat odustao. Zbog toga smo na jednoj od prethodnih sednica Visokog saveta sudstva predložili Vučković Ljubodraga, diplomiranog pravnika koji radi u Republičkom geodetskom zavodu u Novom Pazaru. Vučković Ljubodrag je rođen 1977. godine u Sjenici. Pravni fakultet Univerziteta u Kragujevcu je završio 2003. godine sa opštim uspehom 6,97. Pripravnički staž je obavio u Opštinskom sudu u Sjenici, gde je započeo svoju pravničku karijeru. Pravosudni ispit je položio 2010. godine, nakon čega je radio u službi za katastar nepokretnosti u Sjenici, službi za katastar nepokretnosti u Prijepolju i službi za katastar nepokretnosti u Novom Pazaru, gde se i danas nalazi. Prema mišljenju direktora Republičkog geodetskog zavoda službe za katastar nepokretnosti u Novom Pazaru, Vučković Ljubodrag je stručan, osposobljen i dostojan da obavlja sudijsku funkciju u Osnovom sudu u Sjenici, a do kog zaključka je došla i Komisija Visokog saveta sudstva i svi članovi Visokog saveta sudstva prilikom analize njegovog dosadašnjeg rada, zbog čega je i predložen za izbor za sudiju Osnovnog suda u Sjenici. Ne bih dalje da zadržavam vreme i vama, uvaženi poslanici, samo još jedanput da napomenem da smatramo da će izborom kandidata koje je predložio Visoki savet sudstva za ova tri suda ovi sudovi dobiti dobre sudije, dobre kandidate. Siguran sam i ubeđen da će njihovim radom u narednom periodu rad i rezultati rada u tim sudovima, a na taj način i sveukupno u pravosuđu biti bolje, što verujem da je cilj ne samo nas u Visokom savetu sudstva i vas koji sedite ovde u republičkom parlamentu, već svih građana Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Izvestilac Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu traži reč. Izvolite.
Uvažena gospođo predsednice Skupštine, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu je na svojoj sednici održanoj pre izvesnog vremena razmatrao predlog Visokog saveta sudstva za izbor sudija za Osnovni sud u Nišu, Novom Sadu i Osnovni sud u Sjenici i jednoglasno je doneo zaključak i predlaže ovoj Narodnoj skupštini da prihvati predlog Visokog saveta sudstva i izabere kandidate i kandidatkinje čija imena i prezimena ste čuli i obrazloženje uz njihova imena, da ih izabere za sudije Osnovnog suda u Nišu, Osnovnog suda u Novom Sadu i Sjenici, kao sudije koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Pošto sam imao to zadovoljstvo, čast i obavezu da kao predsednik Odbora učestvujem i u radu Visokog saveta sudstva kada su razmatrane kandidature svih prijavljenih kandidata za izbor sudija u pomenute sudove, mogu da vam kažem da je na Visokom savetu sudstva vrlo temeljno, stručno, sa obrazloženjima, razmatran svaki od kandidata, na osnovu predloga formirane komisije Visokog saveta sudstva i došlo se do ovog predloga koji je bio na Odboru i danas se nalazi pred nama, poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije. Nije ni malo lako, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, izabrati između 400 prijavljenih kandidata, ovde 18 kandidata koji treba da budu izabrani na sudijsku funkciju po prvi put. Nije ni malo lako zato što ima mnogo dobrih kandidata i kandidatkinja koji takođe zaslužuju da budu izabrani za sudije. Među svim tim kandidatima, ocenjeno je i procenjeno je da ovi koji su predloženi u ovom trenutku su najbolji mogući izbor za sudije koje se prvi put biraju u ova tri osnovna suda. Normalno, biće još izbora, biće još konkursa, biće još vremena za ove kandidate koji nisu sada prošli kao kandidati za izbor za sudije koje se prvi put biraju, tako da ostaje mogućnost da u narednom vremenskom periodu, kada se uprazne mesta sudija u osnovnim ili drugim sudovima, budu izabrani za sudije. Da ne bih mnogo dužio, ja vam, poštovane koleginice i kolege, ispred Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, predlažem da u Danu za glasanje prihvatite predlog Visokog saveta sudstva i da jednoglasno izaberemo ove predložene kandidate za sudije Osnovnog suda u Nišu, Novom Sadu i Sjenici i da im poželimo da uspešno rade svoj posao i da posle isteka tri godine njihove ocene uspešnosti budu pozitivne i da budu izabrani za sudije na stalnom radu u tim sudovima. Na ovaj način ćemo dati doprinos da se u srpskom pravosuđu poboljša stanje, da se ročišta zakazuju i da se završavaju sudski procesi brže i da bude što manje kritika na rad srpskog pravosuđa. Dajmo i mi taj doprinos. Izaberimo ove sudije za prvi izbor u Osnovni sud u Nišu, Novom Sadu i Sjenici. Hvala.
Zahvaljujem. Prvi se od predstavnika poslaničke grupe javio Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, predsednice. Poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, uvažene kolege narodni poslanici, pa, evo, već po ko zna koji put pred nama je ono što je naša obaveza, ono što je naša nadležnost, ono što nam je Ustavom stavljeno u nadležnost, a to je da prvo analiziramo a potom izvršimo izbor predloga za nosioce pravosudnih funkcija koji se na tu funkciju biraju prvi put, na vremenski period od tri godine. Poslanička grupa SPS nedvosmisleno i jasno ističe svoj stav da je ova praksa, radi potpune nezavisnosti pravosuđa, radi potpune autonomije pravosuđa, trebala da se prekine, pa čak i Ustav da se izmeni u tom smislu, kako bi se iz ovog parlamenta izmestilo ono što podrazumeva izbor nosilaca pravosudnih funkcija i da se to poveri u isključivu nadležnost Visokog saveta sudstva. Međutim, dok se to ne desi, dok ne ostvarimo ideal do koga je teško doći, a to je nezavisnost sudstva, mi smo u obavezi da svoj posao, svoju dužnost obavimo na najbolji mogući način,a to znači da izaberemo od najboljih najbolje. Moram odmah da istaknem da poslanička grupa SPS posebno ceni ono što je Visoki savet sudstva uradio kada je usvajao predloge kandidata za sudije u osnovnim sudovima o kojima danas razmatramo. Međutim, drage kolege, ovo nije nimalo naivna priča i ovo je nešto što treba da zavredi našu pažnju zbog budućeg života građana Republike Srbije, pre svega zbog dostupnosti građanima, prava na pravdu, dostupnosti sudovima i prava na pravično suđenje. Zato, predstavnici Visokog saveta sudstva, od strane poslaničke grupe SPS imate puno uvažavanje i poštovanje za vaš rad i za vaš trud. Istovremeno, skrećemo pažnju da oni koji su predloženi će biti pred velikim izazovima, pred velikim iskušenjima koja ih očekuju nakon izbora za nosioce pravosudnih funkcija. Pre svega, ono što ih čeka, čeka ih jedna velika odgovornost, a ta velika odgovornost se svodi odmah i u samom startu na poštovanje prava stranaka u postupku na suđenju u razumnom roku. Zašto ovo ističem? Zbog toga što je prevashodno suđenje u razumnom roku, kao pravni institut, konačno izmešteno iz nadležnosti Ustavnog suda i preneto u nadležnost drugostepenih sudova. Nažalost, bolesno stanje u srpskom pravosuđu je upravo zaraženo ovim sindromom, a taj sindrom se zove povreda prava na suđenje u razumnom roku, zbog čega država Srbija trpi velike štete. Moram, gospodine Tomiću i dragi kolega, da skrenem pažnju na nešto što vi i sami znate. Srbija je, na ime presuda Evropskog suda za ljudska prava u Strazburu iz prethodne dve godine,morala da plati oko četiri i po miliona evra odštete. Samo iz 2014. godine, po budžet Republike Srbije, zbog presuda suda u Strazburu, budžet će biti umanjen za iznos od 2,7 miliona evra. To je autentičan izveštaj Saveta Evrope o izvršenju presuda. U izveštaju se navodi da je Srbija u prošloj godini, dakle, u 2014, na vreme isplatila odštetu za 15 slučajeva. Nije na vreme isplatila odštetu 27 slučajeva, dok u 93 slučaja čak nije ni dostavljen dokaz da je odšteta plaćena. Ovako veliki broj presuda i velika suma odštetnih zahteva dovodi Srbiju na peto mesto po broju presuda u kojima se isplata odštete još očekuje, posle Rusije, Turske, Ukrajine i Rumunije. Srbija ima problema sa izvršenjem krivičnih sankcija, sa izvršenjem ključnih presuda Evropskog suda za ljudska prava u Strazburu. Komitet ministara Saveta Evrope je, između ostalog, odlučio da vrši pojačan nadzor izvršenja presuda, i to u slučajevima koji su obelodanjeni, tako da neću povrediti pravo na ličnost bilo koga, niti zloupotrebiti imena i prezimena bilo koga, ali je nesumnjivo da će upravo Komitet ministara Saveta Evrope vršiti pojačan nadzor u situacijama koje se odnose na predmete i postupke Zorice Jovanović protiv Srbije zbog nestanka beba iz porodilišta, Grudić – protiv Srbije zbog isplate kosovskih penzija, Aličić – protiv Srbije zbog isplate stare devizne štednje, ali i 40 slučajeva nastalih zbog neizvršavanja pravosnažnih odluka i rešenja državnih organa Srbije. Zašto mi na ovo ukazujemo? Zbog toga što ove mlade sudije koje će biti izabrane za nosioce pravosudnih funkcija upravo na osnovu ovih primera moraju da od samog početka svog rada krajnje odgovorno, krajnje savesno, krajnje stručno i profesionalno pristupe svom poslu. Kako se broj povreda prava na suđenje u razumnom roku, kako bi se taj broj povreda sveo na minimum, kako bi konačno sudski postupci bili oslobođeni jednog velikog balasta i kako naročito postupci u parničnoj materiji ne bi trajali po deceniju, pa čak i po nekoliko decenija. Drage kolege iz Visokog saveta sudstva za poštovanje je ono što ste predvideli kao kriterijume za izbor nosilaca pravosudnih funkcija, ali ja moram da skrenem pažnju na još nešto što čini mi se ovde dovoljno rečeno. Nije sporno da svi kandidati zadovoljavaju te kriterijume. Takođe nije sporno da veliki broj ovih kandidata ima izuzetno visok prosek ocena. Međutim, mi u poslaničkoj grupi SPS smatramo da se ne sme robovati tim visokim prosekom ocena na fakultetu. Zašto? Zato što se na fakultetu stiče teorijsko znanje, a teorijsko znanje mora da bude valorizovano kroz praktični rad, uspeh u praktičnom radu. Ono što ste vi ocenili i ono što su ocenili predsednici sudova i ono što je ocenio kolegijum za nas predstavlja merilo vrednosti ovih kandidata, a to su ocene – naročito se ističe, posebne odlike itd. Na kraju krajeva zašto da ne budemo i malo pežorativni, pa imamo milion lekara, uslovno rečeno i figurativno rečeno koji su završili medicinski fakultet sa vrlo niskim prosekom ocene, a danas su vrhunski lekari, vrhunski doktori u svojim specijalnostima. Naravno, da i ovi mladi ljudi koji su ovde navedeni koji su predloženi će biti, ja sam uveren, oni koji će biti vrhunske sudije i na taj način pravosuđe će dobiti po kvalitetu. Međutim, osim ovih kriterijuma koji se odnose na sam izbor za nosioce pravosudnih funkcija daleko je značajnije kako će se oni ocenjivati tokom rada. Kako će se vrednovati njihov rad u toku obavljanja sudijske funkcije. Da li će u toku obavljanja sudijske funkcije ispoljiti kvalitet, da li će biti ažurni, da li će biti uspešni i da li će biti i dalje dostojni obavljanja pravosudne funkcije. Zato smatram da kriterijumi kroz Pravilnik o ocenjivanju rada sudija tek treba da doprinesu da se rad ovih nosilaca pravosudnih funkcija prati u kontinuitetu. Nisam siguran, drage kolege iz Visokog saveta sudstva da i posle dugo, dugo godina do usvajanja novog Pravilnika o vrednovanju rada sudija još uvek imamo one kriterijume i ona pravila koja će na najbolji način moći da valorizuju i vrednuju rad sudija. I dalje se robuje kvantitetu u odnosu da se pospeši kvalitet. I dalje su sudije opterećene normom, odnosno učinkom i dalje su sudije opterećene činjenicom da moraju za veoma kratko vreme rešiti ogroman broj predmeta, a to je sve na uštrb kvaliteta. Po nama, u SPS stoji jedna činjenica koju niko neće dovesti u sumnju, da jedino kvalitetne presude, jedino presude koje se donesu sa najvećim kvantumom znanja i sa doslednom primenom zakona će biti presude koje će za građane predstavljati pravnu sigurnost, biće presude koje će građanima omogućiti ostvarenje njihovih prava i njihovih interesa. Ukoliko sudije opteretimo sa velikim brojem predmeta i nametnemo da učinak, odnosno ažurnost bude u svakom slučaju iznad svih ostalih kriterijuma onda se ovaj kriterijum koji sam ja izneo i ovo merilo vrednosti neće ispoštovati. Imamo još nekoliko problema na koje smo mi u poslaničkoj grupi SPS i ranije ukazivali. Nije korektno i nije dobro da se pojedine sudije koje se nalaze na određenim rukovodećim mestima opterećuju velikim brojem predmeta, kao što su predsednici građanskih odeljenja, kao što su predsednici sudske prakse, kao što su predsednici sudova. Nije korektno zbog toga što se i prema njima primenjuje Pravilnik o ocenjivanju ili vrednovanju njihovog rada. Bilo bi logično da se njihovi predmeti ili broj predmeta primere onome što oni stvarno mogu da urade, a istovremeno da odgovorno, savesno i profesionalno vrše i funkcije predsednika građanskih odeljenja i predsednika sudske prakse. Osim toga, poštovane kolege iz Visokog saveta sudstva nije dovoljno učinjeno na stimulisanju sudija što vi i te kako dobro znate. Zarada sudija je onolika kolika jeste. Ni u kom slučaju nije adekvatna onome što sudija treba da ima kao zaradu. Ni u kom slučaju adekvatna onome što podrazumeva nešto što je uzvišeno, a uzvišeno jeste sudijska funkcija. Svakako da tu u mnogome doprinose ograničenja budžetska, budžetskih sredstava i naša finansijska situacija, generalno gledajući u državi. Ali, bez obzira na to ni u kom slučaju se ne sme dozvoliti da se ne stimuliše ono što je evidentno, jer se do sada nigde nije pokazalo da su sudije koje su radile referate za savetovanja, evo vašeg suda, Vrhovnog kasacionog suda koji organizuje redovna savetovanja u Vrnjačkoj banji svake godine, nijedan referat nema stimulans u materijalnom ili finansijskom smislu reči. Postavlja se pitanje zašto? Zbog toga što se radi o sudijama koji predstavljaju elitni deo pravosudnog sistema. Zbog toga što se radi o sudijama od kojih mi učimo, od kojih ja učim, zbog kojih idem na savetovanja. Zbog vas idem na savetovanja. Gde je ono što podrazumeva valorizaciju truda i rada da bi se ta savetovanja organizovala, osmislila i na kraju krajeva u edukativnom smislu reči dala puni rezultat. Toga nema, a mora ga biti. Ubuduće o tome treba posvetiti znatno više pažnje. Nama u poslaničkoj grupi SPS je jako drago što se fokus, fokus onoga što se vezuje za primenu kriterijuma uglavnom odnosi na sudijske pomoćnike. Zašto? Zbog toga što su upravo sudijski pomoćnici oni na kojima pravosuđe ostaje. Sudije nisu večite, kao što mi nismo večiti, nijedna profesija nije večita, odnosno pojedinac u profesiji nije večit. Uvek je ono pravilo da svet ostaje na mladima i ovde zastupljen. Nama je jako drago da su ovi mladi ljudi okarakterisani tako kako su okarakterisani, ali na njima stoji još jedna obaveza, a ja sam je već pomenuo u ovom izlaganju, a to je kontinuirana edukacija. To što su pojedine kolege upisale doktorske disertacije, to što su se iskazali sa posebnim odlikama, to što su učestvovali u izradi stručnih radova, seminarima nije dovoljno. Pravo i pravna nauka je nešto što prati život, a život je dinamičan. Mi stalno govorimo o tome da je zakonodavni proces evolutivan proces, jako dinamičan i zbog toga se i edukacija podvodi pod taj dinamizam i edukacija mora da bude vezana za sve ono što životne okolnosti nameću, a one se kontinuirano menjaju. Na kraju, kada govorimo o izboru nosilaca pravosudnih funkcija za te funkcije treba istaći i nešto što je jako važno za njihov budući rad, a to je da u svom radu pored apsolutne nezavisnosti, nepristrasnosti moraju voditi računa i vi u Visokom savetu sudstva, kako se ne bi ušlo u zamku tzv. lažne solidarnosti. Kolega Tomiću, vi ste ovde u uvodnom izlaganju istakli da su svi kolegijumi, odnosno sednice svih sudija koje su ovlašćeni da daju ocene o ovim sudijama dali pozitivne ocene, i mi im verujemo. Mi u poslaničkoj grupi, a uveren sam i svi narodni poslanici ovde tvrdo veruju, čvrsto veruju da je taj stav svih sednica, odnosno, izvinjavam se, svih sudija na sednicama iz prava. Ali, isto tako te sudije i Apelacionog suda i viših sudova preuzimaju veliki stepen odgovornosti da nije došlo do diskriminacije. Veliki stepen odgovornosti, da nije došlo do privilegovanja pojedinih kandidata za nosioce pravosudnih funkcija da nije došlo do nepotizma na koji se inače često ukazuje i što se često spočitava i da su predloženi zaista pravi. Taj stepen odgovornosti mora da postoji kod svih. Taj stepen odgovornosti mora da postoji naročito kod predsednika sudova. Predsednici sudova su oni koji moraju da izbegavaju taj tzv. sistem lažne solidarnosti i da uvek ukazuju ko u njihovom sudu radi dobro, a ko loše. Ni građani, a ni mi narodni poslanici nismo upoznati sa nekim velikim brojem slučajeva. Da su predsednici sudova pokrenuli postupke, odnosno inicirali postupke za utvrđenje odgovornosti pojedinih sudija koji svoj rad ne vrše na način kako to zakon propisuje, kako je to njihova obaveza i još uvek nedostaje ono što podrazumeva primenu adekvatnih mehanizama, odnosno kazni za one koji su nedostojni, nestručni i neprofesionalni. Ne možemo reći da ih nema, ima ih zbog toga što se radi o reliktima iz nekog prethodnog vremena, zbog toga što se u tom prethodnom vremenu tzv. eksperimentima na živim ljudima, eksperimentima in vivo igralo sa sudijama pa je čak 700 ljudi bili van sudova, potom tih istih 700 ljudi bez obzira da li vrede ili ne vrede, bez obzira da li odgovaraju ili ne odgovaraju, vraćeni u sudove. Mi danas imamo taj nasleđeni problem. Zbog toga je odgovornost na predsednicima sudova da one koji svoj posao ne rade onako kako to nalaže zakon i njihova profesija da takve sudije identifikuju i da takve sudije podvedu pod odgovornost ili utvrđivanje odgovornosti za propuste u njihovom radu. Koliko do takvog sistema ne dođe onda će bolesno stanje pravosuđa da se nastavi. Taj karcinom je već metastazirao. Metastaze još uvek nisu sputane i bojim se da takva bolest u pravosuđu postaje neizlečiva. Naravno, mi u poslaničkoj grupi SPS čvrsto verujemo da to takve posledice neće doći. Zbog toga i na kraju kada govorim o ovome ističem da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati sve predloge za izbor nosilaca pravosudnih funkcija kako smo ih dobili u materijalu. U ovom preostalom vremenu kratko ću se osvrnuti i na autentično tumačenje člana 13. Jel nije spojena rasprava? Sigurno? Izvinjavam se. (Marko Đurišić, s mesta: Nije spojena rasprava.) U svakom slučaju ostajemo u poslaničkoj grupi SPS pri stavu da se ovi predlozi prihvataju i da ćemo mi za njih glasati. Zahvaljujem se kolegi Marku Đurišiću.
Zahvaljujem gospodine Jovanoviću. Za reč se javio ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, na galeriji danas nema prisutnih, tako da nema potrebe da pozdravljam. Juče je bila posebna situacija, nema ni ispred Skupštine okupljanja danas. Prema poštovanim predstavnicima Visokog saveta sudstva prema Zakonu o sudijama Visoki savet sudstva predložio je Narodnoj skupštini Republike Srbije izbor sudija na pravosudnu funkciju. Nadovezao bih se na gospodina Neđu Jovanovića, uvaženog kolegu Neđu Jovanovića na njegovu konstataciju, zaista je ona preoštra, ja ću ga citirati. Dakle, citiram gospodina Neđu Jovanovića, to nisu moje reči. Ja bih nešto blaži bio u tom smislu, makar bih birao reči, kaže – „da je bolest u našem pravosuđu neizlečiva“. Samo napominjem da je Neđa Jovanović sa ovom koalicijom tri godine na vlasti i nije dobro što u te tri godine ta bolest nije makar malo zalečena. Ja se slažem i u oceni da postoje problemi, neažurnost sudija u pojedinim slučajevima nestručnost, a noročito sa činjenicom da su sudije ne stimulisane finansijski mislim i u statusnom pogledu za vršenje pravosudne funkcije. Ali, ova Narodna skupština je donela i zakone, odnosno stvorila uslove da plate sudija i ovih danas koji se biraju budu smanjeni i da njihov stimulans za kvalitetni rad i za finansijski položaj koji im omogućuje status koji sudija u svakom društvu ima ne bude adekvatan. Ja se tu apsolutno slažem sa gospodinom Neđom Jovanovićem. Čak bi rekao i u onom delu kada je rekao da problemi u našem sudstvu jesu veliki, ali bih rekao da bi morali da počnemo da ih rešavamo. Jedan od stvari koju sam ja hteo da kažem na jedan način je rekao i moj prethodnih jeste da sudstvo, pravosuđe treba depolitizovati, i to tako što zakonodavna vlast neće zadirati u posao pravosudne vlasti, a to je i ovo danas što mi radimo. Dakle, zakonodavna vlast bira sudija. Ovde su predstavnici političkih partija i to jeste na neki način uticaj zakonodavne vlasti, čitajte partija na izbor sudija, i to jeste jedan od stvari koje nam zamera EU i koje nam zameraju uređene zemlje koje su u ovoj oblasti, odnosno organizaciji bolje rečeno koje prate nezavisnost sudstva. Mi smo čak kao Socijaldemokratska stranka dali predloge, odnosno daćemo ih i Skupštini za izmenu Ustava Republike Srbije i nadležnih zakona po koje bi Visoki savet sudstva birao sudije, ali pre toga Visoki savet sudstva mora apsolutno da se depolitizuje. Dakle, Visoki savet mora biti nezavisno, stručno telo koje će braniti profesiju, koji će braniti ugled profesiji, koje će braniti stručnost, koje će braniti nezavisnost sudstva, koje će braniti jednom rečju jedan od tri stuba vlasti, a to je pravosudni stub vlasti koji će biti nezavisan od izvršne vlasti i od zakonodavne vlasti. Mi smo svedoci vrlo često i u ovoj Skupštini da ponekad se ona na neki način, bilo je toga i juče, da se ona pretvara u sudnicu, da se olako izriču reči o tome da je neko kriminalac, o tome da je neko sklon koruptivnim radnjama i kada se izađe iz ove Skupštine nikom ništa. Izgovore se teške reči. Niko od tih lica nije u sudskom postupku. Šta je to? To je zloupotreba institucije, mešanje u pravosuđe, mešanje u nezavisnu sudsku vlast. Danas mi treba da diskutujemo o izboru sudija u Nišu, Osnovnom sudu u Nišu, Osnovnom sudu u Novom Sadu i sudije Osnovnog suda u Sjenici, jednog sudije Osnovnog suda u Sjenici. Mi smo u poslaničkoj grupi detaljno analizirali sve ove predloge, bavili se poslom koji po nama nije posao političke stranke. Dakle, mi smo morali na neki način da uđemo u svaku biografiju sudije, ono što nam je dostupno od Visokog Saveta Sudstva i da procenimo da li ćemo u danu za glasanje glasati za određenog sudiju. Pitanje je, koliko mi ovde podataka o ovim sudijama, adekvatnih zaista imamo i pitanje je da li ćemo mi, a i svi vi doneti adekvatnu odluku? Ovo je kontekst u kome mi sada radimo. Međutim, zakoni dok se ne izmene moraju da se poštuju i zbog toga ćemo mi, naravno zauzeti svoj stav, ali ja želim da ukažem na neke okolnosti koje će nas opredeliti prilikom glasanja, ali i neke pravce koji bi se mogli pročitati iz podataka koje smo čuli od predstavnika VSS. Predstavnik VSS je rekao da se za, u Novom Sadu za osam, odnosno devet sudija, osam sudija, prijavilo 257 kandidata, da se za deset sudija u Nišu prijavilo 175 kandidata i da se u Sjenici za izbor sudija Osnovnog suda prijavilo 17 kandidata. Dakle, prijavilo se 20 puta veći broj kandidata, 20 puta u odnosu na onaj koji se bira i pokušali smo da analiziramo zbog čega je to tako. Sudijska funkcija jeste ugledna, bez obzira na sve ono o čemu sam pričao. Dakle, biti danas sudija i biti sudija, da ne uzimamo neke zadnje godine, biti sudija između dva svetska rata ili biti sudija pre 100 godina nije isto, sudija je uvek bio najviši rang, odnosno najviši statusni rang i kada studenti izučavaju sociologiju ili neke druge društvene nauke, pa kada govore o eliti, onda kažu elita je to to, pa kada navode primere kažu, sudije, lekari, advokati. Zadržavam se kod ove reči advokati i pitam se zbog čega tako veliki broj kandidata pokušava da postanu sudije? Student sa završenim Pravnim fakultetom, pripravničkim stažom i položenim pravosudnim ispitommože da bira da li će da se bavi advokaturom, ili će da se bavi sudijskim poslom i vidimo iz ovog broja prijavljenih kandidata da je sve veći broj onih koji žele da postanu sudije. Bez obzira na status koji nije do kraja odgovarajući. Povezujem to sa pričom nekih studenata koji su skoro završili Pravni fakultet i koji kažu – Da, mi smo želeli da budemo advokati, da se bavimo advokaturom, ali nam starije kolege koji su postali advokati kažu da se ne upuštamo u to. Gospodin Neđo Jovanović će mi potvrditi ako to nije tako. Zašto? Pa zato što je u toj oblasti stanje još gore nego u pravosuđu. Ne gore u smislu stručnosti, nego u smislu da su advokati postali nesigurni za svoju egzistenciju. Kako im je ugrožena egzistencija? To svi dobro znamo, odlukama Vlade u poslednjih godinu dana, koja im je na neki način oduzela osnovnu egzistenciju, advokatima. Dala je određene povlašćene položaje jednoj trećoj kategoriji, notarima, koja nažalost nije ispravljena ni poslednjim izmenama zakona, jer se taj zakon ne poštuje i o tome bi mogli voditi posebnu raspravu, verovatno će i Udruženje advokata po tom pitanju se izjasniti. Taj zakon se ne poštuje adekvatno i notari se bave ili nameravaju da se bave nadripisarstvom, odnosno preuzimanjem funkcija advokata. To im niko ne zabranjuje zato što nisu prihvaćeni naši amandmani da se jasno zabrani notarima bavljenje određenim poslovima. Zbog toga danas mi imamo ovde situaciju da je 20 puta veći broj kandidata se prijavio na sudijsku funkciju nego onog broja koji se bira. Imamo nekoliko nedoslednosti ovde. Mogao bih da pitam i predstavnike VSS i predstavnike nadležnog odbora, imamo nedoumicu oko izbora sudije Osnovnog suda u Sjenici. Dakle, po ni jednom kriterijumu to lice koje se bira na sudijsku funkciju nema elemente o kojima ste vi govorili, ni jedan od tih elemenata. To lice je radilo u katastru poslednjih pet godina. Dakle, nema nikakve veze sa pravosuđem osim što je odradilo pripravnički staž u sudu, o ocenama na sudijama da ne govorim, zaista čak ne bih o tome ni da govorim. U tom smislu se pitam šta je sa ostalih 17 kandidata, odnosno 16 kandidata koji su se prijavili, da li su njihove biografije bile još manje dobre, da tako kažem i da li je to odraz činjenice da u stvari Srbija živi u dva grada ili tri, u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i malo u Kragujevcu i da li je to odraz činjenice da mi više nemamo u lokalima kao što je Sjenica lice koje bi moglo da bude izabrano na pravosudnu funkciju, a da ono zaista želi da živi u Sjenici i da on ima sve, da ispunjava sve kriterijume koji trebaju za jednog sudiju. Nama se ovde čini da mi u Sjenici, ali se bojim da je tako i u nekim drugim provincijama, kako mi to kažemo, slična situacija, da mi nemamo adekvatne ljude. Posebno pitanje jeste, to smo i tek sada saznali, moguće da je to prošli put u obrazloženju bilo, zbog čega je drugi kandidat iz Sjenice odustao od izbora, odnosno od prijave na konkurs, da li je možda on u neki drugi, veći grad otišao pa će konkurisati tamo jer ni on ne bi želeo da živi u jednom tako malom gradu ili je neki drugi slučaj u pitanju? U svakom slučaju, prošli put kada je bio u pitanju izbor sudija, govorio sam o činjenici da mlade sudije koje mi danas biramo treba da se izdignu iznad svakodnevnice našeg pravosuđa koje je prilično turobno, neažurnost naravno, znamo da sudovi nisu radili četiri – pet meseci, naravno zbog odgovornosti ove vlade. Znamo da su sudovi neažurni, da neki predmeti završavaju i na Strazburu. Kolega koji je govorio pre mene je vrlo detaljno govorio. Ne znam samo da li se žali ili se hvali sa tim. Malo sam sarkastičan zato što kao poslanik vladajuće koalicije bi trebao da ovu temu pokrene možda na nekim odborima pre ovakvih rasprava. Dakle, ukoliko imamo toliku štetu koju plaća Srbija na bazi činjenice da su neke sudije donele neke pogrešne odluke koje je sud u Strazburu proglasio da su u suprotnosti sa nekim načelima pravosuđa i Srbija plaća velike štete. Da li će sutra u Strazburu biti presude vezano za eksproprijaciju zemljišta „Beograda na vodi“? Da li će sutra opet neka generacija plaćati te troškove? U tom smislu, smatram da je stanje u pravosuđu takvo da moramo ozbiljno da razgovaramo, bez bilo kakve političke ostrašćenosti. Svako ima svoje greške, i oni koji su možda otpustili 500, 600, 700 sudija za koje su smatrali da nisu dostojni za obavljanje te funkcije i one koje su sve te sudije vratili u pravosuđe, i jedni i drugi imaju teret odgovornosti. Rekao bih da je stanje u pravosuđu takvo da zahteva širi društveni konsenzus političkih stranaka, jer ako ne izlečimo ovo što je rekao gospodin Jovanović, ako ne izlečimo pravosuđe, taj jedan od stubova vlasti, nećemo imati pravnu državu i svako će u ovoj državi biti nesiguran i plašiće se da će odluka suda, sudije biti politički ili na neki drugi način obojena. U tom smislu, posmatramo izjašnjavanje, raspravu o izboru sudija u osnovnim sudovima. Sigurno da u danu za glasanje nećemo moći da podržimo sve predloge, ali ako dobijemo neka pojašnjenja od vas, možda ćete nas ubediti, a naročito u onim slučajevima kada se pitamo da li je to bio najbolji kandidat, a nemamo drugog izbora. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, po Poslovniku.
Poštovani gospodine predsedavajući, smatram da je povređen član 27. Poslovnika koji kaže da se predsednik Narodne skupštine stara o primeni ovog Poslovnika. Mi smo juče, odnosno danas rano ujutru završili raspravu. Jedna od glavnih stvari je bila činjenica da je premijer više puta naglasio kako je ceo dan bio prisutan. Samo što smo počeli raspravu, sat vremena, ovlašćeni predstavnik nije tu. Molim vas da obezbedite prisustvo ovlašćenog predstavnika, kako bi mogli da vodimo raspravu u skladu sa Poslovnikom i sa našom praksom. Jutros smo dobili obaveštenje da će umesto gospodina Milojevića gospodin Tomić biti ovlašćeni predstavnik i ne znam zašto on nije mogao ovih sat vremena da ostane ovde i da završimo ovu raspravu onako kako vodimo sve rasprave u parlamentu sa prisustvom ovlašćenog predstavnika. Hvala.
Gospodine Đurišiću, ovo je u najmanju ruku nekorektno, jer pre nego što sam prozvao gospodina Veselinovića pitao sam da li je problem, pošto je gospodin Tomić morao da izađe da sudije polože zakletvu u maloj sali doma Narodne skupštine, evo upravo se vraća, i pitao sam da li je problem ovih deset minuta što nije prisutan gospodin Tomić. Gospodin Veselinović je rekao da nije problem i da njemu to ne predstavlja problem, da može da govori i sada je ovo nekorektno da iz vaše poslaničke grupe vi ustajete i kažete da nije u redu što nije bio prisutan gospodin Tomić. To govori više o vama, tako da vidimo da ne vredi vas ništa pitati, dogovoriti ili zamoliti. Zahvaljujem. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Po članu 104. imam pravo na repliku, jer se radi o pogrešnom tumačenju mog izlaganja, ako se uopšte tako nešto može konstatovati, da li je pogrešno ili namerno, ne želim da verujem da je namera, kada je bila diskusija kolege Janka Veselinovića. Pre svega, nisam rekao da je trajno stanje u pravosuđu neizlečivo, nego da se mi bojimo da ne bude neizlečivo, i to isključivo zbog toga što je u periodu kada je na vlasti bila stranka gospodina Janka Veselinovića došlo do toga da pravosuđe bude zaraženo najtežom mogućom bolesti koja se vezuje za to što se bez bilo kakvog kriterijuma, o kojima danas diskutujemo, neko igra sa sudijama, a to je upravo vlast koja je oličena u stranci kojoj je nekada pripadao kolega Janko Veselinović, pa se posle toga ti problemi produbljuju. Kada govorimo o Strazburu, radi informacije, pre svega zbog građana Srbije, treba reći da upravo te sudije, koje su najviše oštećene 2010. godine, su sada pred Strazburom, gospodine Veselinoviću, sa tužbama zbog kojih država Srbija trpi štetu, zbog čega se budžet Srbije opterećuje sa enormnim visokim iznosima odštetnih zahteva na ime nematerijalne štete, zbog toga što se i danas pred našim sudovima vode postupci za obeštećenje onih sudija koji su tada bili nezakonito izmešteni ili isterani iz sudova. Zbog toga se nalazimo u bolesnom stanju pravosuđa. Zbog toga to stanje treba lečiti. Zbog toga postoje ovi problemi o kojima danas pričamo, a pokušavamo da ih rešavamo. Zbog toga imam pravo na repliku, imajući u vidu da sam prozvan, a o ostalim delovima diskusije se neću izjašnjavati, jer su se pomalo udaljili od teme, naročito neću, imajući u vidu da mi socijalisti, kao i cela naša koalicija, poštujemo današnji dan kada mlade sudije u ovom visokom domu polažu zakletvu i na taj način zvanično postaju sudije. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Mlade sudije su upravo položile zakletvu i čestitam im. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, replika.
Izvinjavam se za mali nesporazum. Dakle, jesam rekao da ću sačekati da se predstavnik VSS vrati. Mislio sam da će to biti ranije, ali u svakom slučaju nije bilo zla namera kada je gospodin Đurišić ukazao na činjenicu da nema ovlašćenog predstavnika, ali izvinjavam se ako ste vi to procenili kao nekorektnost. Nije bilo nekorektno sa naše strane, nego pokušaj da se poštuju neki osnovni principi. Evo, ja sam doprineo tome da dogovor možda poremeti te neke principe.
Zahvaljujem.
Kada je u pitanju diskusija gospodina Neđe Jovanovića, zaista mi nije jasno čemu takva ostrašćenost. Gospodin Neđo Jovanović ima jedan ozbiljan politički problem. On bi zaista želeo da bude, rekao bih, predstavnik svoje struke, advokatske struke, a sa druge strane, kada se javlja po replikama, hteo bi da bude poslanik SPS. Kada govori kao predstavnik struke, ja ga podržim. Ja sam ga sada praktično podržao u svemu, čak sam rekao da bih u nekim stvarima bio možda malo blaži u ocenama stanja u pravosuđu i on se sad javlja kao predstavnik SPS plašeći se da će mu možda kolege iz SNS zameriti na tome. Ne brinite, Neđo, neće vam zameriti, pokušajte da odbranite struku, jer je to naš zajednički cilj. Nemojte da govorimo o tome ko je uništio pravosuđe 1990. godine, itd. Pokušavam u raspravi da podelim odgovornost, ako je to moguće. Dakle, rekao sam da nije samo ova vlast ta koja je kriva za ovo stanje, čak sam rekao, možda su 50% odgovorna prethodna i sadašnja vlast, ali ako su 50% odgovorna prethodna i sadašnja vlast, vi ste odgovorni 100%, jer vi ste bili u prethodnoj i sadašnjoj vlasti, gospodine Jovanoviću. Molim vas, nemojte, podržavam vam vas kao advokata, ali kao poslanika SPS bolje da se u tom smislu ne kompromitujete. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Veselinoviću. Replika, narodni poslanik Neđa Jovanović. Izvolite.
Predsedavajući, pre svega mislim da što se tiče struke mene kao advokata ne treba niko da brani od mene. Ja i te kako dobro znam koliko sam u ovom visokom domu i u ovom parlamentu štitio struku i to ću činiti uvek dok se bavim strukom, a baviću se dok to moje životne mogućnosti i fizičke sposobnosti budu dozvoljavale. A što se tiče ocene ko je uzrokovao određene probleme o pravosuđu koje smo danas na neki način identifikovali, ne treba da govorimo ni ja ni kolega Veselinović, to će reći one sudije koje su 2010. godine pretrpele agoniju, pretrpele katarzu, pretrpele sve ono što se nikom poželeti ne bi moglo, a ko je kriv za to oni će reći a i govore tako što uglavnom iniciraju postupke radi zaštite svojih prava, i hvala Bogu u tim postupcima uspevaju, a ja im iskreno želim da uspeju još više. Jedino što mi u poslaničkoj grupi SPS ne razumemo ovakve stavove, jeste činjenica da još niko nije ni pozvan na odgovornost, nije odgovarao za tu 2010. godinu u kojoj su se desili najteži lomovi pravosuđa u zadnjih 20 i više godina. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Jovanoviću. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da.) Narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, danas smo, bojim se, u diskusijama ovih prethodnika otišli daleko od onoga što je tačka dnevnog reda. Zapravo, najmanje se u njihovim izlaganjima govorilo o tome zašto smo mi danas ovde, šta mi danas treba ovde da raspravljamo, o čemu smo vlasni da odlučujemo, i zbog toga, a i zbog javnosti Srbije koja željno iščekuje da čuje šta se u ovom visokom domu razgovara, debatuje o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijske funkcije. Podsetio bih da je ovo samo završni proces, ovo je samo poslednja karika. Hteo bih da kažem da Narodna skupština i mi narodni poslanici apsolutno ni na koji način nismo učestvovali u procesu koji je prethodio predlogu Visokog saveta sudstva koji je dat ovom parlamentu. Predstavnik Visokog saveta sudstva je predstavio svima nama da je u julu 2014. godine raspisan konkurs i da su određeni kriterijumi za prijavljivanje na taj konkurs. Nakon toga, Visoki savet je formirao komisiju, ja verujem od stručnih ljudi, verujem od ljudi koji su u ovoj profesiji veoma dugo i koji naravno mogu da ocene kvalitet kandidata. Onda smo dobili od vas informaciju, kažem kao narodni poslanik, ujedno i advokat i član Odbora za pravosuđe i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, apsolutno nismo znali ni ko su kandidati. Ja nisam znao, a nisu znale ni moje kolege iz poslaničke grupe ko se prijavio za Osnovni sud u Nišu, za Osnovni sud u Novom Sadu i ko se prijavio za Osnovni sud u Sjenici? Vi ste nam danas izneli podatak, a to je da je bilo 257 kandidata u Novom Sadu, da je bilo 175 kandidata u Nišu i da je bilo 17 kandidata u Sjenici. Komisija koju sam malopre spomenuo je imala ogroman zadatak, da sa svim ovim kandidatima napravi intervju. Svako od tih ljudi je dobio poziv, doputovao u Beograd, rekao šta ima o sebi. Članovi Komisije su ga verovatno ispitali ono što njih interesuje, ono što je za njih validno, rekli ste nam da su pokazali zavidan stepen i elokvencije i znanja. Naravno, da je to tako, jer se radi o ljudima koji su elokventni. Po ocenama koje su imali na fakultetu, po onome što ste pročitali, prosek je nekih 9.32, 9.55, 9.13. Neki imaju prosek 7.13, 7.90 i mogu da vam kažem, iz nekog mog iskustva, ove ocene jesu jako bitne, ali u krajnjoj liniji nevažno je, možda će neko biti bolji sudija koji ima 7.13, od onoga ko ima 9.32 na fakultetu. Znate, čovek se nadgrađuje čitavog života, radi na sebi, potvrđuje se, neko stagnira, neko ide unazad. Očigledno da svi ovi advokati koje ste vi izabrali su dosta radili na sebi, učestvovali na mnogim seminarima, učestvovali i interesovali se za sve poslove u okviru sudova i državnih institucija u kojima su radili. Očigledno da njihovo poznavanje stranih jezika, odnosno engleskog pokazuje jedno opšte obrazovanje, pokazuje da se radi o intelektualcima koji su svestrani, koji su željni da napreduju i koji su svesni da poznavanjem jednih od svetskih jezika mogu još više da utvrde svoje znanje koje su stekli na srpskom jeziku, tako što su završili Pravni fakultet sa visokom ocenom. Ono što je veoma bitno o čemu ste vi takođe vodili računa, jeste da su položili pravosudni ispit, položili su ga sa odlikom. To ne može svako. Vidi se da su to položili u roku nakon ispunjenog pripravničkog staža, što takođe pokazuje da to nisu radili u više navrata, nego su položili kako bi se reklo iz cuga, odjednom, položili su sve ispite i onaj pismeni i onaj usmeni deo. Nakon toga, su radeći tamo gde su bili, svako od njih, dobili ocenu stručnog kolegijuma, ili kolegijuma sudija, dakle ljudi sa kojima su oni proveli dve ili tri godine, koji su najbolje mogli da ih skeniraju, koji su najbolje mogli da spoznaju da li se radi o ljudima koji su zainteresovani za posao, da li su oni osposobljeni, da li su stručni ili da li su dostojni. Ko će pre i ko će bolje oceniti, nego neko ko je sa vama? I ako se to odlučuje tajnim glasanjem, dakle nema mogućnosti da se na nekoga izvrši pritisak, da se nekome obeća usluga, jer je prosto neproverljivo kako ste za nekoga glasali. Najbolji način je da glasate tajno i na taj načinsu svi ovi kandidati iza kojih ste vi stali dobili uglavnom najveći broj glasova kolega sa kojima su tamo radili. Očigledno da su svi oni nastavili da se obučavaju, da dopunjuju svoje znanje, vidimo da su mnogi upisali doktorske studije, da su mnogi nastavili da se obrazuju i očigledno da se radi o kandidatima koji su gladni znanja, koji su željni dokazivanja i koji žele da rade ovaj posao koji je u isto vreme veoma težak i veoma odgovoran, ali i veoma častan koji donosi poštovanje u društvu, koji donosi to da se čitava porodica tog čoveka koji bude izabran za sudiju poštuje i uvažava na poseban način u sredini u kojoj živi. A s obzirom da se radi o mladim ljudima očigledno da su iza njih stale njihove porodice, i da oni željno iščekuju dan kada ćemo mi glasati za njihov izbor. U finalu svega ovoga ostaje da se mi kao narodni poslanici izjasnimo o tome da li prihvatamo vaš predlog ili ga ne prihvatamo. Nemamo mogućnosti da bilo šta uradimo, da utičemo na bilo koji način. Ja vam kažem, pošto sam ovlašćeni predstavnik SNS u parlamentu da će poslanička grupa SNS u danu za glasanje podržati vaš predlog. Dakle, glasaćemo za. Mi ćemo prihvatiti ono što ste vi nama danas predložili. Moj predlog je da nastavite ovako da radite. Ovo je jedan proces koji mora da se poštuje, ovo je jedan postupak koji je potpuno jasan i transparentan i svima vidljiv. Danas nismo čuli ni jedan argument bilo koga, niti kandidata, niti protivkandidata, niti predstavnika političkih stranaka koji su predstavnici građana sredina iz kojih su došli, nismo čuli makar jednu primedbu na bilo kog kandidata u smislu da nije trebalo da bude on na ovom spisku predloga, nego je trebalo da bude neko drugi. Očigledno da je ovo najbolji mogući način i zato ćete i nadalje imati našu podršku. U tom smislu bi trebalo da se nastavi sa radom i da u onim sudovima u kojima postoji manjak sudija morate da što pre inicirate izbor sudija imajući u vidu ovo što je gospodin Neđo Jovanović rekao, a to je da postoji ogroman broj predmeta, postoji ogroman priliv predmeta, postoji broj predmeta koji je ogroman iz ranijeg perioda. Oštećeni smo u onom periodu 2010. godine kada je preko 900 sudija i tužilaca na potpuno nerazuman način oterano iz pravosuđa. Uglavnom su to bili najbolje sudije, uglavnom su to bili najbolji tužioci, uglavnom su to bili ljudi koji su se dokazali i radili po 20 i 30 godina. Način njihovog neizbora je bio sledeći - bila jedna niška kafana u kojoj je tadašnji šef ili predsednik Odbora za pravosuđe imao svoj izborni štab, izborni štab za izbor, odnosno za neizbor sudija i tužilaca u Srbiji. Tamo su bile postavljene karte, označena mesta gde su predviđeni osnovni i viši sudovi, apelacioni, vrhovni, kasacioni, i tamo je bila lutrija, donosili su se listići, papirići. Svako je javljao iz svog opštinskog odbora DS ko može, a ko ne može da prođe, ko je dobar sa DS taj ima zeleno svetlo, ko nije dobar sa DS taj je nepodoban, taj je nepouzdan, toga nikako ne smete da birate i takvi apsolutno nisu birani. Bile su crvene i zelene strelice sa oznakama i svako je dobijao po jednu strelicu. Oni koji su dobili crvenu probodeni su i nisu izabrani za sudije. Oni su nakon toga tužili ovu državu. Oni su ti koji naplaćuju iz budžeta i oni su ti koji su napravili ovaj manjak o kojem je gospodin Jovanović govorio. Možda će neki predmeti otići do Strazbura. Nemam informaciju da je to još došlo i dobilo tu meru, tu dimenziju. Mislim da će naši sudovi oceniti i na pravi način dosuditi adekvatnu štetu za pretrpljene duševne bolove, patnje, sramotu za porodicu. Pojedini ljudi nisu smeli da izađu na ulicu. Neki su se povukli u sebe. Neki su umrli u međuvremenu od tuge, od muke, od jada, prepuklo im je srce. Neki su se potpuno izgubili, povukli u sebe, prestali da kontaktiraju sa članovima porodice. Sva je sreća da je 2012. godine došlo do promene apsolutno političke, a onda naravno i u politici u pravosuđu. Takođe je oslobođena jedna grana vlasti da donese odluke na način kako je to propisano u zakonu. Ustavni sud je rekao da su odluke bile neustavne. Hvala Bogu, preko 900 sudija i tužilaca se vratilo na svoj posao. Ne kažem da su svi oni bili za sklanjanje iz pravosuđa, a ne kažem da su i svi bili za vraćanje u pravosuđe. Za to služi ovaj Visoki savet sudstva, Državno veće tužilaca i moraćete i vi i vaše kolege da o svemu tome i o svakoj prijavi podrobno, detaljno razmotrite sve činjenice, utvrdite da li postoji objektivna odgovornost, da li postoji nešto što je sumnjivo i da se oni ljudi koji nisu za pravosuđe sklanjaju što pre iz njega, jer to doprinosi i nanosi štetu svima nama, to ljaga sve nas i u ovoj Skupštini. Bilo je čuveno i Vlasotince, o tome sam malopre dobio papire, i to je bio neki, kako je vlast pravila tajne spiskove podobnih sudija. Sada ću ovo da vam pročitam, to je objavljeno 8. marta 2014. godine, samo da bi javnost Srbije shvatila na koji način se u ono vreme, u vreme vlasti DS, iz koje potiče i današnji govornik, birale sudije i tužioci. Opštinski čelnici DS…
Gospodine Nikoliću, molim vas samo, pošto ovde nema predstavnika DS, nemojte da pominjete stranku. Završite. (Jovana Jovanović, s mesta: Ima.) Ali, nije korektno, i ako ima, ima samo gospođica Jovanović, tako da, molim vas, nemojte da izazivate replike. Nastavite.
Gospodine predsedavajući, nije moja namera da izazovem bilo koga iz DS. Danas je ovde govorio ovlašćeni predstavnik neko ko je u to vreme bio član DS i koji je odlučivao i birao sudije u to vreme. Ali, ako vi mislite da je ovo nekorektno, samo ću par rečenica da kažem i da završim. Na najsramniji mogući način u ovom delu Evrope su oterane iz pravosuđa sudije tako što se iz Vlasotinca pisalo pismo koje je sastavio opštinski odbor DS i gde je rečeno – blizak je, može, birajte ga, protiv je naše stranke, nije pouzdan, nije odbacivao krivične prijave protiv naših čelnika, ne može da bude izabran. I šta mislite da li je neko od njih izabran za koga su oni rekli da ne sme biti izabran? Naravno da ne. Tada je bilo to partijsko. Apsolutno partijsko pravosuđe koje je trebalo da bude poslušno nekom režimu koji je otišao u istoriju. Sva je sreća 2012. godine naravno građani Srbije potpuno nezadovoljni apsolutnim stanjem u državi i u ekonomskom i u privrednom smislu, a naravno i nezadovoljni stanjem u pravosuđu su rekli – doviđenja, baj baj u istoriju. Ono što je kontradiktorno u današnjim diskusijama, male plate u pravosuđu pa još smanjene merama Vlade RS, odnosno odlukom ovog parlamenta. Naravno, sudije su u javnom sektoru. Naravno, svi moramo da štedimo i svima je to jasno, osim poslanicima opozicije. Svi su to prihvatili i niko se nije bunio zbog toga. Ali, ako uporedite platu jednog sudije osnovnog suda i ovih mladih ljudi koji će za neki dan stupiti na sudijsku funkciju, uporedite te plate sa platama u drugom nekom sektoru, videćete da su one višestruko veće. Postoji mogućnost da radite i kao sudija za prethodni postupak pa imate dežurstva, pa radite veći broj presuda, dobijete posebnu nadoknadu. Njihove plate su otprilike oko hiljadu evra. U Srbiji u ovakvom trenutku hiljadu evra zaista nije malo. Kontradiktorno je zašto ovi ljudi idu u sudije. Baš je to čudno bilo jednom govorniku ovde. Znači, 257 kandidata u Novom Sadu, 175 u Nišu, 17 u Sjenici. To samo pokazuje koliko su ljudi u Srbiji zainteresovani, naravno oni koji su završili Pravni fakultet, koji su položili pravosudni ispit i koji imaju uslove za tako nešto, jer to nije neki veliki procenat. Ovo je ogroman, zaista ogroman broj. Ovo je interesovanje vanredno za bilo koji posao, pa i za ovaj. To samo pokazuje da mi postajemo jedna potpuno normalna, potpuno uređena država gde svako radi svoj posao. Molim vas da vi iz Visokog saveta sudstva radite svoj posao ovako i način kako ste ga do sada radili. Imaćete našu podršku. Imaćete i moju podršku i kao narodnog poslanika i kao profesionalca, advokata, čoveka koji je više od 25 godina u ovoj profesiji i verujte da javno mnjenje u pravosuđu Srbije jeste zadovoljno sadašnjim stanjem u pravosuđu jer vide svetlost na kraju tunela. Jasno im je da mi hoćemo da napravimo nezavisno pravosuđe i na tom fonu ćemo raditi i nadalje. U Danu za glasanje daćemo svoj glas. Podržaćemo vaš predlog bezrezervno i koristim priliku da unapred svim budućim izabranim sudijama čestitam na izboru i zaželim da rade što bolje i da budu potpuno nezavisni, da se nikome od nas ne javljaju, da ne traže od nas nikakvu pomoć jer je neće dobiti, a mi se obavezujemo sa svoje strane da ni na koji način nećemo uticati na njihove odluke. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Nikoliću. Za reč se javio prof. dr Janko Veselinović. Po kom osnovu gospodine Veselinoviću? (Janko Veselinović s mesta: Direktno je pominjao moju diskusiju i rekao je da se odnosi na moju diskusiju, a ne na DS.) Nisam stekao takav utisak. Pominjao je samo DS. Upravo iz tog razloga sam i rekao da ne pominje DS, jer samo je tu gospođica Jovanović, nisam video koleginicu. (Janko Veselinović, s mesta: Neko ko je bio pre toga u DS.) Gospodine Veselinoviću, imaćete prilike, nemojte da ja moram sada da prepoznajem u svačijem govoru da li je mislio na nekoga ili nije mislio. Izvolite, evo, ako mislite da je stvarno važno. Izvolite.
Naravno da je važno, pošto je ovo diskusija u kojoj treba da sučelimo stavove. Dakle, gospodin Nikolić u nekoliko stvari je bio zaista u krivu i mislim da je čak bio nekorektan. Kada je govorio o činjenici da je određen broj sudija bez razloga bio, kako je on rekao, sklonjen iz pravosuđa, pa mi smo se tu složili. Na neki način sam rekao da je verovatno bilo takvih ljudi i da je verovatno bilo grešaka. On je navodio da su neke od tih sudija imali duševne boli, da u neki čak i umrli. To je tačno. Međutim, bilo bi korektno da kaže da su zbog tih ljudi, nekih od tih ljudi neki drugi ljudi imali duševne bolove, da je bilo i smrtnih slučajeva, da su neki od tih sudija koji su bili sklonjeni iz pravosuđa imali po 20 i više stanova, a kako sa sudskom platom steći 20 stanova itd. Među tim sudijama je bilo i korumpiranih sudija, među tim sudijama je sigurno bilo i poštenih ljudi, koji su bili možda bolje ili lošije sudije, ali nemojmo da budemo nekorektni i da okrivimo za lošu nameru one koji su pokušali da uvedu u sudstvo red. U svakom slučaju, nekorektna je i sledeća stvar. Kada sam rekao da ljudi odlaze u pravosuđe, nisam rekao da je tamo stanje bajno, nego sam rekao da je u advokaturi zaslugom ove vlasti stanje još gore nego u sudstvu, jer su im oduzete neke funkcije i zbog toga sudije, naročito advokati koji sada počinju da se bave tim poslom ne mogu da žive od svojih prihoda. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Veselinoviću. Nisam hteo da vas prekinem, ali mislim da nije u redu što ste veliki deo ljudi uvredili, jer je to veliki broj ljudi. Da li je među njima bilo nekoliko pojedinaca koji su takvi kao što ste vi rekli? Možda je bilo i sigurno da je bilo, ali je to opet veliki broj ljudi koje mislim da ste sada ovim što ste rekli uvredili. Hvala. Gospodine Nikoliću, nemate pravo, jer ste vi izazvali repliku. Imaćete priliku da kažete u daljoj raspravi da li ste vi izazvali repliku. Prelazim na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u pretresu o Predlogu odluke. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege i koleginice, poštovani članovi Visokog saveta sudstva, na ovoj sednici Narodne skupštine u okviru tačke dnevnog reda koja se ticala i inspekcijskog nadzora govorili smo o potrebi reforme državne uprave i stvaranje jednog efikasnog državnog aparata koji će biti u funkciji građana i privrede, naravno. Za jedan tako važan posao, veoma važan posao, potrebni su stručni, plaćeni i državi posvećeni službenici. To je proces u koji, po SNP, moramo ući što pre i time vratiti poverenje naroda u državu i u državne aparate, koje je vremenom sve manje i manje. Sada, u okviru ove tačke dnevnog reda, govorimo o drugoj grani vlasti, govorimo o pravosuđu i o potrebi dana važne položaje, a ovde je reč baš o sudijama, dođu mladi i obrazovani ljudi koji će poneti težak teret odgovornosti i, samim tim, časti da u ime države primenjuju zakone koje je izglasao ovaj dom. Građani koji su u teškoj ekonomskoj i socijalnoj situaciji očekuju pravdu, očekuju da njihova prava u najkraćem roku budu pred sudovima. Privreda već godinama traži efikasne sudove da bi se rešila velika potraživanja, da se dužnici ne štite na račun savesnih privrednika. Radnici već godinama čekaju da se reše sudski sporovi. Jednom rečju, svi traže jako i nezavisno pravosuđe, efikasnu i brzu pravdu pred sudovima. Baš zato nikada kao do sada nije bilo važnije ko će biti biran za sudije i kako će se karijera tih sudija razvijati. Država mora da uloži mnogo da bi nove sudije, ali i one koje su već dugo na tim položajima, kako bi bili upoznati sa novim znanjima i iskustvima svojih kolega u razvijenim pravosudnim sistemima. Srpska narodna partija smatra da je važno da nove sudije, pored potpunog upoznavanja domaćeg zakonodavstva, redovno prate i da imaju mogućnost da prate uporedno pravo i praksu u drugim državama i da stiču nova znanja i veštine. Država mora da uloži u pravosuđe i u edukaciju sudstva. To je, u suštini, ulaganje u budućnost, u pravnu državu i nešto što nikada ne sme biti tretirano kao trošak ili nepotrebna kategorija ili odlagano za neko drugo vreme. Preraspodelom u budžetu sigurni smo da se to može postići. U pravosuđe se mora kontinuirano ulagati, jer ćemo samo tako doći do krajnjeg cilja, a to je brz završetak sudskih postupaka i ostvarena pravda. Zato mi, kao SNP, uvek podržavamo izbor mladih ljudi na ovako odgovorne položaje i verujemo da će njihova sudska karijera biti istinski uređena i da će građani moći da kada odu u sud da kažu da odlaze po pravdu. To je ujedno i programski cilj SNP, a i kako primećujem prema prijavama za reč u pretresu po današnjoj tački dnevnog reda, jedini sam koji je zaokružio za ovde i siguran sam da ste i vi, članovi Visokog saveta sudstva, doneli u ovom trenutku najbolji mogući izbor. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Petriću. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Bečiću, poštovana gospođo Janjić i poštovani gospodine Tomiću, tri su napomene koje želim, pre svega vama, a i narodnim poslanicima ovde, da kažem povodom naše rasprave o Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Smatram da ta rasprava, budući da je po mom sudu veoma važna, mora da bude i u našoj Skupštini ozbiljna i argumentovana, a sama odluka o izboru mora da bude i jedan svečani događaj. Tako, s obzirom na važnost ove teme, svaki narodni poslanik, ja mislim, treba da pristupi i raspravi o ovoj temi, pa mi je veoma žao što nema malo više učesnika u raspravi, budući da tema jeste toliko važna. Druga napomena, poštovane dame i poštovana gospodo, 18 kandidata iz naše Skupštine, a naša Skupština je, kao što svi ovde dobro znamo, centralna politička institucija u našem ustavnom sistemu, mi ovde ponavljamoredovno – svetilište političkog života u Srbiji, dakle, iz Skupštine, odavde ovih 18 kandidata treba da čuju poruku, poštovana gospodo, da je posao kojim će se baviti odgovoran posao i da je sudijski poziv jedan sveti poziv koji svoje mesto ima i u Ustavu naše Republike. Smatram ovu raspravu povodom da se podsetimo važnosti ovog poziva za koji, mislim, nema nijedne osobe u ovom domu, a ni među našim gostima danas koji će osporiti svetost ovog poziva. Hteo bih samo da napomenem koja su to dva člana Ustava koja upravo potvrđuju svojom sadržinom ono o čemu sam sada govorio. Najpre, član 4. Ustava naše Republike koji se tiče jednog velikog načela u svim savremenim demokratijama, a to je načelo podele vlasti. Jedan od stavova člana 4. glasi: „Uređenje vlasti počiva na podeli vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku“. Pazite, poštovana gospodo, posebni stav je posvećen sudskoj grani vlasti, gde u stavu 4. piše: „Sudska vlast je nezavisna“. To je jedna poruka koju još jednom moraju da čuju ovi kandidati koji će verovatno biti izabrani. Član 149, poštovana gospodo je takođe veoma važan, našeg Ustava, da podsetimo i sami sebe ovde, a naročito ovih 18 kandidata koje ćemo izabrati. Kaže - sudija je u vršenju sudijske funkcije nezavisan i podčinjen samo Ustavu i samo zakonu, poštovana gospodo, svaki uticaj na sudiju u vršenju sudijske funkcije je zabranjen. To je bila moja druga napomena koja se tiče svetosti ovog sudijskog poziva i da na taj način taj poziv tretiramo, ali i da ovih 18 kandidata na dan kada mi raspravljamo o njihovoj kandidaturi čuju odavde važne poruke koje se tiču onoga čime oni treba da se bave. Treća napomena, poštovana gospodo, gospođo Janić i gospodine Tomiću pre svega, mislim da predloge treba u svakoj situaciji argumentovati, podsećajući kandidate i na svečanost ovog događaja i na važnost i odgovornost. Gospodine Tomiću, meni se čini da je uvek kada vi dođete ovde, ili neko drugi sličnom prilikom, veoma važno da ne pročitamo samo crtice iz biografije, pa da kažemo bio je ili bila je na seminaru, nego kada se dođe ovim povodom, gospodine Tomiću, da je veoma važno zbog tih kandidata, ali moram da kažem i zbog narodnih poslanika i zbog svih građana Srbije, uvek da se podsećamo na uzvišenost ovoga poziva, da podsećamo te kandidate šta je njihov posao kako bi oni znali da od prvoga dana, od dana kada se raspravlja o tome da li će oni biti izabrani da njihovo usmerenje treba da bude ka nekim svetim načelima, koji se tiču temeljnih načela našeg Ustava i naše Republike, poštovana gospodo. Otud ja smatram da današnja rasprava jeste veoma važna, da se tiče odgovornosti i da se tiče nekih velikih načela na kojima počiva svaka savremena država, a i Srbija, ja mislim, treba da bude savremena država. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Ako mi dozvolite, uvaženi profesore, ja sam veoma iznenađen što ste vi danas u svetilištu političkog života, u velikoj sali Doma Narodne skupštine bez kravate. (Vladimir Pavićević, s mesta: To je u redu.) Mislim da to nije u redu. U redu je što sam ja iznenađen. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti iz Visokog saveta sudstva, ja se u potpunosti slažem o svetosti poziva, o uzvišenosti poziva jednog sudije, ali u jednom se ne slažem. Ako je to svetost i uzvišenost, valjda je ona trebala da postoji i pre ili se ta svetost odnosi samo na razdoblje posle 2012. ili posle 2014. godine. Znači, ako sam ja izabran za poslanika 2014. godine, ja ću se zalagati za svetost i uzvišenost sudskog poziva, ali pri tome neću biti kritičan i govoriti o neverovatnim svetinjama i uzvišenostima koje su se dešavale. Toliko je to bilo sveto, toliko je bilo uzvišeno da su, recimo, za vreme vladavine stranke bivšeg režima i nebeska Srbija i pokojnici imali pravo na sudiju. Recimo, tako je sudija Ljubiša Đurić mogao, koji je umro 28. oktobra 2009. godine, o čemu je obavešteno Ministarstvo pravde, u skladu sa svetosti tog poziva i uzvišenosti poziva za vreme stranke bivšeg režima, da u reformi, odnosno u deformi pravosuđa 2009. i 2010. godine, iako je preminuo 28. oktobra i o tome je obavešteno Ministarstvo pravde, mogao je da bude krajem decembra izabran za sudiju Osnovnog suda u Požegi. Tako je i nebeska Srbija i pokojna Srbija dobila svog predstavnika u pravosuđu. Valjda je to u skladu sa onim zalaganjem stranke bivšeg režima i njihovog predstavnika koji je izabran na njihovoj listi. Taj je poziv toliko svet i toliko uzvišen, da je, eto, i nebeska Srbija i pokojna Srbija imala pravo na svog predstavnika. Ja pretpostavljam da je Ministarstvo pravde obavešteno, ali stranka bivšeg režima nije obaveštena, pa pošto ga nisu izbrisali iz članstva, članstvo je bilo preče od uzvišenosti i svetosti poziva, pa ja to članstvo bilo sveto i uzvišeno, pa samo time što nije izbrisan iz članstva stranke bivšeg režima automatski je reizabran za sudiju, iako je bio pokojni dva meseca. Ne bi me iznenadilo, da su malo duže vladali, da takav pokojni sudija donosi presude oslobađajući po pitanju pripadnika stranke bivšeg režima, da donosi osuđujuće po pitanju današnje vlasti itd, ne bi me iznenadilo da je nastavio da sudi samo da kojim slučajem da nije došlo do promena 2012. godine i da te promene nisu overene na izboru 2014. godine. Slažem se da sudstvo treba da bude nezavisno. Slažem se i sa idealom koji je moj uvaženi kolega Neđo Jovanović rekao, da izbor sudija treba da bude izmešten iz ove Skupštine i da se o izboru sudija koji prvi put stupaju na funkciju i svih sudija stara Visoki savet sudstva, ali mislim, ja nisam pravnik, ali mislim da Srbija u ovom trenutku nije zrela za to, s obzirom da je 2009. i 2010. godine u tzv. reformi sudstva u stvari izvršena selekcija i da su ljudi iz stranke bivšeg režima postali na određen način rezervni sastav te stranke u tužilaštvu i sudstvu, da su oni koji su bliski uticajnim članovima stranke bivšeg režima imali veće šanse da se domognu sudijskih funkcija, a posebno onih visokih. Bili smo svedoci da uticajan član ili članica stranke bivšeg režima može i po dva brata da smesti na visoke sudijske funkcije i na najviše, a da su pri tome neke čestite sudije i poštene sudije koji su bili podstanari na određeni način, što kažu naši građani, izvisili od funkcija koje su svojim radom zasluživali. Dakle, bili smo svedoci da su birana braća, bili smo svedoci da su birani članovi stranke, bili smo svedoci da su birani sinovi od onih koji su odlučivali o pozicijama u sudstvu, pravosuđu, pa i u tužilaštvu. Milim da u ovom trenutku, s obzirom na tu reformu, deformu koja je izvršena 2009. godine, Srbija još uvek nije zrela za takvu vrstu izbora i mislim da ćemo taj ideal jednom dočekati, što je rekao kolega Jovanović, ali je još uvek prerano s obzirom na to da imamo još uvek suđenje koje nije u razumnom roku, da imamo neverovatan nemar sudija, da se od suda do suda donose veoma čudne presude, tako da su nekad različite u odnosu između nekih viših sudova u Vojvodini ili u Srbiji. Mislim da je iza nas vreme kad su se, barem se nadam, pravo i pravda merili uticajem u određenim strankama, kad su se merili količinom novca, kada je pobeđivao kod boginje pravde onaj ko više novca stavi na tas ili ko stavi deblju ili bolju stranačku knjižicu. Mislim da izborom novih sudija idemo korak po korak da pravo i pravda, da pravna država bude vladavina po pravilima, a da je iza nas vreme kada je vladala moć, kada je moć bila bez pravde, a kada je pravda bila bez moći. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Želim na početku da se izvinim vama i gospodinu Tomiću za moju intervenciju po Poslovniku. Ja nisam čuo obaveštenje zašto gospodin Tomić nije tu. Izvinjavam se i vama i gospodinu Tomiću, moj je previd i moja greška što se tiče toga. Želeo sam da on bude prisutan, jer sam imao nekoliko pitanja vezano za ovaj izbor i konstatacija. Prvo pitanje. Iz obrazloženja ove odluke vidimo da je u Nišu trebalo da se popuni deset upražnjenih mesta, a danas je pred nama devet kandidata. Na izbor, koliko smo čuli, javilo se 175. Da li je moguće da od 166 kandidata nijedan od njih nije bio dovoljno kvalifikovan da popuni to deseto mesto? O čemu se tu radi i zašto se pred nama ne nalazi predlog za deset kandidata za sudije Osnovnog suda u Nišu? Takođe, vezano za izbor za sudiju Osnovnog suda u Sjenici, ne znam koliko je gospodin Tomić upoznat, ali mi često ovde imamo rasprave o učešću pripadnika nacionalnih manjina u državnim organima. Ovaj put za sudiju u Sjenici se bira sudija srpskog većinskog naroda. Ne znamda li će to proizvesti problem kod naših kolega i da li će naše kolege predstavnici stranaka nacionalnih manjina reagovati zbog ovog izbora i kakva je možda tu bila struktura među ostalih 17 prijavljenih kandidata i, generalno, kakva je struktura sudija u Osnovnom sudu u Sjenici. Da li postoje problemi ovog tipa? Slažem se da je naša uloga danas svečana i važna i ona je završetak jednog procesa koji ja želim da verujem da je obavljen na najodgovorniji način. Mi danas treba da se odlučimo za devet kandidata, od 175, za sud u Nišu, koliko nam je predloženo. Mi nemamo nikakve podatke druge o onim kandidatima koji nisu prošli, da možemo mi možda na određeni način da cenimo da li je ovih devet predloženih stvarno najbolje. Tu moramo da verujemo onome što nam je predložio Visoki savet. Ili, osam kandidata, koliko biramo, od 257, koliko je predloženo. Imamo vrlo malo podataka i oni mogu da vas zavaraju na prvo čitanje. Pitanje je koji kriterijum uzmete. Ako uzmete kriterijum prosečne ocene studiranja, vidite da tu ima raznih proseka. Od 9.32, 9.13, 9.21 do 7.13 ili 6.97. Onda je meni bilo zanimljivo, kod jedne kandidatkinje za sudiju, koja je imala prosečnu ocenu 7.13 pa mi je to pobudilo sumnju. Čitao sam dalje biografiju i onda sam video na kraju da je, recimo, pošto je ona pomoćnik do sada bila u Apelacionom sudu u Nišu, da je prva na rang listi po broju glasova koji su sve sudije Apelacionog suda u Nišu dale, što verujemda je dobra preporuka, da se ona u svom radu pokazala i da ta ocena, prosečna ocena sa studiranja, ne mora ništa da znači, kao što i znamo svi u životu. Tako da, verujem da je ovde bilo puno analize i podataka. Nama je ovde ostavljeno da topotvrdimo ili ne. Mi nemamo nikakvu zamerku konkretno ni za jednog od danas predloženih kandidata, ali smatramo da je vreme za reformu Ustava, načina na koji se biraju sudije, da se to što je moguće više depolitizuje i da parlament u budućnosti nema ovu ulogu koju mi imamo danas, a to je da praktično samo potvrđujemo odluku Visokog saveta pravosuđa, bez mogućnosti da se upoznamo sa svim onim kandidatima koji nisu prošli tu njihovu ocenu da treba da budu i onda samim tim ni mi ne možemo da damo neko veće ili drugačije mišljenje, nego samo da potvrdimo ili ne ovaj izbor koji je danas pred nama. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đurišić. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama se danas nalazi odluka Visokog saveta sudstva o izboru 18 sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, i to za potrebe osnovnih sudova u Nišu, u Novom Sadu i u Sjenici. Konkurs je Visoki savet sudstva raspisao 25. jula 2014. godine. Nakon toga, Visoki savet sudstva je, naravno, u skladu sa zakonom, formirao komisiju čiji je zadatak bio da razmotri sve prijave, odnosno da razmotri proceduru podnošenja prijava, da li su one blagovremene, podnete u zakonskom roku, ali još veći značaj koji je ova komisija imala, to je njen značaj da obavi intervju, odnosno razgovor sa svim onim kandidatima koji su blagovremeno, u zakonskom roku, podneli neophodnu dokumentaciju. Sigurno da su članovi komisije koji su obavljali prvi razgovor, odnosno intervju, sa svim zainteresovanim kandidatima, posedovali visoko stručno znanje i bili sigurno iz reda sudija sa visokim kvalitetima i dugogodišnjim iskustvom. Nakon toga, a u skladu sa članom 49. Zakona o izboru sudija, Visoki savet sudstva je zatražio mišljenje o stručnosti, osposobljenostii dostojnosti sudija, i to od osnovnih sudova, odnosno sednica osnovnih sudova i viših sudova za one kandidate koji su radno iskustvo imali u osnovnim sudovima, kao i mišljenje od drugih nadležnih institucija u kojima su prijavljeni kandidati bili zaposleni. Ovo smatram neobično značajnim jer se radi o mišljenju kolega, onih ljudi, sudija koji gotovo svakodnevno mogu da prate rad, rezultate, kvalitet, stručnost, osposobljenost i objektivnost ovih sudija koji su bili kandidati i koji su podneli dokumentaciju za izbor sudija u osnovnim sudovima. Naravno, uvažavajući apsolutno i mišljenje Komisije za izbor sudija, kao i mišljenje nadležnih institucija i nadležnih sudova o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti, Visoki savet sudstva je 20. februara 2015. godine izvršio izbor 18 sudija i danas se ta imena nalaze pred nama, narodnim poslanicima. Ono što posebno želim da naglasim, to je da je predstavnik Visokog saveta sudstva o svakom kandidatu izložio detaljnu biografiju. Ono što je svakako za zapalo za oko i ono što smatram za kvalitet ovih sudija koji su predloženi, to je pre svega da su u pitanju mladi ljudi, da su u pitanju ljudi koji su završili pravni fakultet sa najvišim ocenama. Ovde su pominjane ocene 6.78, 9.38, ali, naravno, nisam zaboravila i sudiju koji je završio pravni fakultet sa prosečnom ocenom 10. Takođe, radi se o sudijama koji su položili pravosudni ispit. Radi se o sudijama koji uglavnom znaju strane jezike, pre svega engleski jezik. Radi se o sudijama koji su motivisani da se stalno edukuju i usavršavaju jer naravno da kvalitet jednog sudije zavisi i od njegove stalne edukacije i stalne motivacije da se u oblasti za koju sudi stalno usavršava. Videli smo da se jedan broj ovih sudija nalazi na doktorskim studijama, da je jedan broj ovih sudija pohađao seminare, naravno, iz oblasti koje su sigurno vezane za onaj delokrug sudijskog rada koji su radili, da je jedan broj sudija, naravno, učestvovao i u projektima sigurno vezanim za unapređenje pravosudnog sistema u Srbiji. Ono što posebno želim da izrazim zadovoljstvo, to je da, pored imenovanja sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, i to na vremensko trajanje od tri godine, pored sudija u Novom Sadu i Nišu, imenovani sudija u Sjenici i nadam se da će on svojom stručnošću, svojim znanjem i svojim kvalitetom, kao, naravno, i sve ove prethodne sudije, unaprediti i raditi na unapređenju rada pravosudnog sistema. O pravosudnom sistemu koji je ova Vlada nasledila gotovo da sada i ne želim da pričam, više puta sam naglašavala, da je pored ekonomski razorene zemlje ova Vlada nasledila još jedan sistem koji je gotovo bio najurušeniji, a to je na veliku žalost svih nas i građana Srbije, pravosudni sistem. Smatram da je ovo jedan od puteva za unapređenje kvaliteta pravosudnog sistema. Svim sudijama želim da čestitam sa nadom da će oni svojim radom i te kako pre svega raditi nezavisno, da će raditi visoko profesionalno, da će raditi visoko stručno i da će se držati jednog od osnovnih načela, a jedno od osnovnih načela je suđenje u razumnom roku. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne) Reč ima, prijavite se molim vas, gospodin Tomić. Prijavite se još jednom. Izvolite.
Zahvaljujem. Želim samo da vam kažem, uvažene dame i gospodo, da je danas u maloj sali ovog zdanja Skupštine jedan određeni broj sudija koje ste upravo vi na jednoj od ranijih sednica izabrali, dakle za tu važnu i odgovornu funkciju, položili zakletvu, pa sam ja kao zamenik predsednika Visokog saveta sudstva na trenutak bio prisutan da tim mladim kolegama čestitam. To više kao objašnjenje, a i zahvaljujem na razumevanju koje je naravno posle toga usledilo vezano za moje kratko odsustvo sa jedne strane. Sa druge strane evidentirali smo sva, da kažem, određena pitanja, dileme koje su se pojavile u ovoj diskusiji koja, čini mi se, odražavaju jednu želju svih da pravosuđe bude zaista kvalitetnije, da sudije budu još stručnije i da budu odgovornije, ažurnije što je verujem želja ne samo nas iz Visokog saveta sudstva, već svih nas koji smo ovde i šire što bi rekli. Jedno od pitanja je bilo zašto je za Osnovni sud u Nišu izabrano devet kandidata ako je konkurs bio raspisan za deset? Tačno je da smo mi danas ovde kao Visoki savet sudstva predložili devet kandidata iz razloga što je po Zakonu o sudijama parlament ovlašćen da raspravlja i bira kandidate koji se prvi put biraju za sudijske funkcije, a deseti kandidat koji je po tom konkursu izabran je već bio sudija. To je koleginica, čini mi se, Lidija Stošić, za koju nije imalo potrebe naravno da se njeno ime nađe na ovom spisku, tako da je ta cifra zapravo deset i ukupno će biti izabrano svih deset kandidata i to je objašnjenje zašto ne raspravljamo i o koleginici koja je već bila ranije na toj sudijskoj funkciji u skladu sa postojećim zakonskim propisima. Kada je reč o pitanju zašto se prijavio jedan veliki broj kandidata i konstataciji, posebno kada je reč o kandidatima koji su podneli prijave za izbor za Osnovni sud u Novom Sadu, Nišu itd. To se događa iz više razloga. Pre svega, zbog činjenice kao što svi znamo da jedan dugi vremenski period ovde u parlamentu i nije bilo izbora za sudije koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, to sa jedne strane, iz čega proizilazi da jedan određeni veći broj sudijskih pomoćnika nije ni imao priliku, da tako kažem, da u jednom dužem vremenskom periodu aplicira za određene sudijske funkcije. Obzirom da se radi o kandidatima koji smatraju da su stručni, dostojni i odgovorni da vrše sudijsku funkciju, tako je veliki broj njih i podneo prijavu za ove konkurse i ne samo na ove konkurse, već na sve konkurse koji je Visoki savet u poslednje vreme raspisuje, javlja se jedan veći broj mladih ljudi. Mogu da izrazim zaista jedno veliko zadovoljstvo jer sam ja bio i predsednik komisije koja je obavila razgovor sa ovim kandidatima da se prijavljuje sve veći broj i da među prijavljenim kandidatima imamo zaista veliki broj izuzetno kvalitetnih i stručnih, mladih stručnih saradnika, sudijskih pomoćnika. Ako nam je nekada teško da od loših kandidata izaberemo nekoga ko ipak mora da bude izabran kao najbolji, onda nam ovde predstavlja problem da od velikog broj izuzetno dobrih kandidata izaberemo najboljeg što je svakako lakši i nama prijatniji problem i bolje se suočiti sa takvim problemom nego sa eventualno nekim drugim problemom. To sa jedne strane, sa druge strane, stoji činjenica da su se i na ovaj konkurs i na mnoge druge konkurse javili i kandidati koji nisu samo iz redova pravosuđa, pa tako recimo za Osnovni sud u Novom Sadu, pored toga što se prijavilo iz reda sudija pet kandidata, zatim iz reda sudijskih pomoćnika 214 kandidata kao što sam rekao jedan veliki broj mladih ljudi, prijavilo se iz reda advokata deset kandidata i iz reda ostalih lica 28 kandidata. Dakle, blizu 40 kandidata koji nisu iz pravosuđa, što nas takođe raduje jer se i tu radi i videli smo da ima dosta kvalitetnih i dobrih kadrova, naravno ne mogu svi da budu predloženi jer biramo danas svega deset. Primera radi, odnosno devet za Osnovni sud u Novom Sadu, ali je dobro da se jedan veliki broj ljudi prijavljuje na ove konkurse što pokazuje razmišljanje tih mladih i ne samo mladih i ne samo mladih, dakle, ljudi koji su obrazovani stručni i koji su kvalifikovani da obavljaju te funkcije, jer se prijavljuju da obavljaju jednu tešku, odgovornu ali časnu funkciju koja je pleni njihovu pažnju i žele da obavljaju tu funkciju što je značajno jer samo na taj način možemo da zanovimo sudijski kadar sa dobrim i kvalitetnim i saradnicima i ljudima koji nisu iz pravosuđa. Kada je reč o pitanju koje se odnosilo na izbor kandidata, odnosno na predlog kandidata vezanih za Osnovni sud u Sjenici. Neko je čini mi se postavio pitanje – zašto je neki kandidat odustao. Znate, mi kad razgovaramo o kandidatima na tim razgovorima ili kako se to sada moderno kaže intervjuima, mi vrlo često postavimo pitanje kandidatu šta je to što ga motiviše i koji je to razlog zbog koga želi da obavlja tu važnu, odgovornu i stručnu funkciju, ali ne možemo nekog kandidata koji je samo obavestio Visoki savet sudstva da odustaje od kandidature da ga pitamo zbog čega. Pravo je kandidata i da konkuriše za određenu funkciju, ali je pravo kandidata i da odustane. U tom slučaju, kao što smo i sada uradili kada je reč o izboru, odnosno predlaganju kandidat za Osnovni sud u Sjenici, naša je bila obaveza da po tom već raspisanom konkursu predložimo još jednog kandidata. Mi smo posmatrali, odnosno analizirali rad i rezultate rada i sve ono što se tiče i što je vezano za te kandidate kako bih rekao u njihovoj sveobuhvatnosti. Dakle, ne samo, kao što je neko rekao ovde, njihov uspeh u školovanju, zatim rezultate rada koji se tiču vrednovanja rada bilo da oni dolaze iz redova advokata, bilo da dolaze iz redova sudijskih pomoćnika, bilo da dolaze iz određenih ustanova. Znamo i sami da su u skladu sa pozitivnim propisima rad svih ljudi koji rade u određenim ustanovama vrednuje i to su relevantni podaci koje smo mi takođe imali u vidu. Zatim smo gledali i analizirali godine staža, odnosno radnog iskustva nakon položenog pravosudnog, odnosno sudijskog ispita. Zatim, mišljenje kolegijuma. Slažem se sa nečijom konstatacijom ovde da je to mišljenje kolegijuma vrlo važno. Posebno što se radi o kolegijumima sudija koji su iskusni i imaju dovoljno iskustva, prate rat, najčešće kada je reč o ovim sudijskim pomoćnicima i na jednom izjašnjavanju koje je najčešće tajno gde oni zapravo daju svoje mišljenje određenim kandidatima. Ako na jednom tajnom izjašnjavanju među sudijama, primera radi, apelacionih sudova gde se radi o sudijama koji imaju 20,30 ili blizu 40 godina sudijskog staža. Ako tu ili svejedno u nekom drugom sudu, taj sudijski kolegijum na tajanom glasanju se izjasni i kaže za određenog sudijskog pomoćnika da se radi o stručnom odgovornom čoveku, da se radi o čoveku koji je dostojan da obavlja jednu sudijsku funkciju. Ako taj kandidat pored toga imao svoju biografiju, odnosno svojim rezultatima rada u zadnje tri godine ili u prethodnom periodu ocene naročito se ističe, dakle posebno je ocenjen najvišim ocenama, ako taj kandidat ima dovoljno godina radnog iskustva nakon položenog pravosudnog ispita i ako je taj kandidat ostvario jedan dobar utisak na tom intervjuu i ako smo mi kao komisija procenili da je u stanju da obavlja jednu takvu složenu funkciju, onda je to i bio razlog zašto smo tog kandidata i predložili ovoj Narodnoj skupštini, ovom parlamentu. Stoji činjenica i ja sam to i danas u uvodnom izlaganju rekao, da pored ovih kandidata, koje smo mi danas predložili i imajući u vidu ovako veliki broj kandidata koji su aplicirali, među kojima kao što ste i vi sami rekli, je bilo kandidata i drugih koji su zaista sa izvanrednim rezultatima i činjenica je da mnogi od njih takođe zaslužuju da budu izabrani za sudije, naravno na sledećim konkursima, kada budemo razgovarali o tim kandidatima. Mi smo ih već evidentirali i notirali i posebno ćemo ih imati u vidu i to je samo još jedna potvrda da Visoki savet sudstva, dakle, pristupa ovom poslu na jedan vrlo studiozan način, svesni da od tog mladog kadra koji mi budemo sada ovde predložili, a ovaj parlament bude izabrao, zavisi upravo i budućnost srpskog pravosuđa. Hoću nešto da kažem nešto još i zbog ovog parlamenta, ali i zbog građana da jedan određeni broj sudija odlazi iz pravosuđa. Jedan određeni broj sudija navršava radni vek zbog ispunjenja uslova za navršavanje radnog veka. Nažalost, neki i preminu radeći ovaj posao, ali pored toga mi imamo jedan određeni broj sudija koje razrešavamo na sednicama Visokog savet sudstva, zbog toga što ne rade kvalitetno, ne rade ažurno i ne rade odgovorno svoj posao. Posebno to želim da istaknem zato što ideja, onako kako proističe iz zakona, jeste da kada biramo i kada predlažemo, zapravo kao Visoki savet sudstva određene kadrove da izaberemo one koji su najbolji. Da oni zaista mogu da budu u situaciji da poprave stanje u pravosuđu i da nam pravosuđe bude još i bolje sa jedne strane, a da kroz disciplinske postupke sa jedne strane, ili kroz postupke razrešenja, a takvih je bilo poprilično u prethodnom periodu i ne samo u prethodnom periodu, nego ćemo sigurno nastaviti da vodimo takve postupke i u narednom periodu, kako bi iz pravosuđa eliminisali sudije koji ne rade kvalitetno svoj posao, koji ne rade na vreme odluke, koji ne rade ažurno, koji ne rade stručno, kako bismo zaista mogli da dobijemo pravosuđe onako kako i zaslužujemo, a to znači kvalitetno, ažurno i odgovorno pravosuđe. Mogao bih da govorim još dosta o ovim kandidatima, ali verujem da ste iz ove biografije, iz onoga što smo danas videli, možete i sami da zaključite da se radi o ljudima, odnosno o kolegama koji će, ubeđen sam svojim radom i svojim rezultatima rada, ne samo zaslužiti da nakon tri godine budu izabrani na stalnu sudijsku funkciju, već verujem da će zaista biti to svetlo u pravosuđu u nekoj našoj narednoj budućnosti i da ćemo zaista na taj način učiniti da nam pravosuđe realno bude i ažurnije i efikasnije i odgovornije. Ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem predstavniku predlagača, gospodinu Miroljubu Tomiću i ovim zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Poto smo obavili jedinstveni pretres Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke u celini. Zahvaljujem. Vi ste slobodni, ne morate više prisustvovati sednici. Prelazimo na tačku 4. dnevnog reda – PREDLOG AUTENTIČNOG TUMAČENjA ODREDBE ČLANA 13. STAV 3. TAČKA 5) ZAKONA O OSNOVAMA SISTEMA OBRAZOVANjA I VASPITANjA („Službeni glasnik RS“, br. 72/09, 52/11 i 55/13) Primili ste predloge autentičnog tumačenja koje je podneo Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, 18. marta 2015. godine. Podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe, srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram pretres o Predlogu autentičnog tumačenja. Da li predstavnik predlagača, dr Aleksandar Martinović, predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, želi reč? Izvolite.
Hvala gospođo predsednice. Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo 15. januara 2015. godine obratila se grupa od 15 narodnih poslanika koja je tražila donošenje autentičnog tumačenja odredbe člana 13. stav 3. tačka 5. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Po mišljenju ovih poslanika postojala je, odnosno postoji nedoumica o tome da li se zvanje nastavnik odnosi samo na zaposlene u ustanovama predškolskog, osnovnog i srednjeg obrazovanja, ili se zvanje nastavnika odnosi i na nastavno osoblje visokoškolskih ustanova. Dakle, fakulteta, odnosno visokih škola strukovnih studija i takođe ova grupa od 15 narodnih poslanika je smatrala da su ove nedoumice naročito došle do izražaja prilikom podnošenja kandidatura za članove Nacionalnog prosvetnog saveta iz reda onih udruženja i društava koji su taksativno navedeni u članu 13. stav 3. tačka 5) Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, kada su predlagani ne samo nastavnici osnovnih i srednjih škola, nego i nastavnici fakulteta, odnosno visokih škola strukovnih studija. Narodni poslanici koji su podneli predlog za donošenje autentičnog tumačenja su napomenuli da su nastavnici Univerziteta već zastupljeni u Nacionalnom prosvetnom savetu, shodno odredbama člana 13. stav 3. tačke 1, 2, 3. i 4. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja i sami narodni poslanici su predložili da tu spornu tačku 5), u članu 13. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, treba protumačiti tako da se za članove Nacionalnog prosvetnog saveta iz reda udruženja i društava koji su kažem taksativno navedeni u ovoj tački 5), biraju samo nastavnici i vaspitači i stručni saradnici koji su zaposleni u ustanovama predškolskog, osnovnog i srednjeg obrazovanja. Kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo želim da naglasim da je Odbor već 21. januara, shodno Poslovniku Narodne skupštine uputio dopis Vladi Republike Srbije, radi davanja mišljenja, Vlada je dostavila svoj odgovor 2. marta 2015. godine, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo je na svojoj sednici od 18. marta ove godine dao predlog autentičnog tumačenja. Vi ste ga dobili u materijalu. Dakle, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo je na svojoj sednici, koja je održana 18. marta 2015. godine, dao predlog, tj. utvrdio predlog autentičnog tumačenja odredbe člana 13. stav 3. tačka 5) Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, da bi narodnim poslanicima koji nisu članovi Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo bilo jasnije o čemu se radi i građanima koji prate ovaj prenos, ja samo želim da citiram tačku 5) koja je izazvala nedoumice kod ove grupe narodnih poslanika. Dakle, prema odredbi člana 13. stav 3. tačka 5) Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, predsednik i članovi Nacionalnog prosvetnog saveta, biraju se, između ostalog, ovo je tačka 5) po jedan član iz reda nastavnika, vaspitača i stručnih saradnika, predstavnika sledećih saveza, odnosno udruženja: Savez udruženja vaspitača Srbije, Saveza učitelja Republike Srbije, Društava za srpski jezik i književnost Srbije, Društva za strane jezike Srbije, Društva matematičara Srbije, Društava istoričara, Srpskog geografskog društva, Društva fizičara Srbije, Srpsko-hemijskog društva, Srpsko-biološkog društva, Srpsko-filozofskog društva, Saveza društava muzičkih i baletskih pedagoga Srbije, Društava likovnih pedagoga Srbije, Saveza pedagoga za fizičku kulturu, Društva psihologa Srbije, Pedagoškog društva Srbije, Sociološkog društva Srbije i Društva defektologa Srbije, sa liste kandidata koja podnose ova udruženja. Odbor je na svojoj sednici dao tj. utvrdio predlog autentičnog tumačenja u tom smislu da odredbu člana 13. stav 3. tačka 5. treba razumeti tako da se za članove Nacionalnog prosvetnog saveta biraju predstavnici udruženja, odnosno društava iz reda nastavnika, vaspitača i stručnih saradnika koji su zaposleni u predškolskoj ustanovi, osnovnoj i srednjoj školi sa lista kandidata koje podnose udruženja i društva koja su taksativno navedena u ovom članu zakona. Mislim da je predlog autentičnog tumačenja vrlo jasan, koncizan i da razvejava svaku sumnju u pogledu toga kako treba tumačiti ovu, po mišljenju grupe narodnih poslanika, spornu tačku 5, spornu sa stanovišta pravnog tumačenja, dakle, tačku 5. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Dakle da ponovimo još jednom, Odbor je zauzeo stav da se pod „nastavnicima“ u smislu tačke 5. člana 13. stava 3. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja valjaju razumeti oni koji su zaposleni u ustanovama predškolskog, osnovnog i srednjeg obrazovanja, dakle u predškolskim ustanovama, u osnovnim školama i u srednjim školama. Kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, nadam se da će ovaj predlog autentičnog tumačenja naići na podršku svih narodnih poslanika u Narodnoj skupštini, da će omogućiti da se u potpunosti konstituiše Nacionalni prosvetni savet i da će donošenjem ovog autentičnog tumačenja svakako biti unapređen rad ove veoma važne institucije u kojoj su zastupljeni nastavnici iz svih segmenata srpskog obrazovnog sistema, a mi smo zauzeli stav da se ova tačka 5. u stvari odnosi na one koji su zaposleni u ustanovama predškolskog, osnovnog i srednjeg obrazovanja. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Prva se javlja Anamarija Viček. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, pred nama je Predlog autentičnog tumačenja odredbe člana 13. stava 3. tačke 5. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja i kao što smo čuli od predstavnika, navedene odredbe taksativno navode društva, saveze, odnosno udruženja koja Narodnoj skupštini predlažu listu kandidata sa koje Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo Narodne skupštine bira predsednika, odnosno članove Nacionalnog prosvetnog saveta na vreme od šest godina. To što je važno da se ovo autentično tumačenje razmotri, usvoji po hitnom postupku, naime, u martu ove godine je istekao mandat članova Nacionalnog prosvetnog saveta, a pri imenovanju članova kandidata je došlo do netačnog tumačenja, po našem mišljenju netačnog tumačenja ove odredbe, te su i udruženja i savezi, odnosno društva navedene u tački 5. imenovala i profesore sa raznih univerziteta. Naravno, samo po sebi ne bi bio problem da se profesori univerziteta, odnosno visokoškolskih ustanova imenuju, međutim problem predstavlja to da su oni već po drugim tačkama iste odredbe, a to su tačka 1), 2), 3), 4), odnosno 7) isto tako taksativno navedeni, odnosno imenuju se liste njihovih kandidata pa se na ovaj način uskraćuje šansa nastavnicima koji su zaposleni u osnovnim, odnosno srednjim školama. Da se podsetimo ukratko, šestogodišnji mandat Nacionalnog prosvetnog saveta počeo je u martu 2009. godine, kada je izabrana za predsednicu prof. dr Desanka Radunović, odnosno izabrana su 23 člana Saveta i sve do 10. marta 2015. godine kada je održana poslednja sednica Nacionalnog prosvetnog saveta u ovom sazivu, Savet je održao u proseku više od jedne sednice mesečno i doneo razne strateške dokumente koji su izuzetno bitne za obrazovanje i vaspitanje, kao što su na primer pravci razvoja, mere, indikatori, smernice i predlozi, a sve sa ciljem praćenja omogućavanja razvoja i unapređivanja kvaliteta predškolskog, osnovnog i srednjeg, opšteg, odnosno umetničkog obrazovanja i vaspitanja. Na osnovu ovoga se vidi zbog čega bi bilo izuzetno bitno da u radu Nacionalnog prosvetnog saveta učestvuju vaspitači i nastavnici i stručni saradnici koji u svakodnevnoj praksi rade sa decom u procesu obrazovanja i vaspitanja. Takođe, podsećam da prema stavu 5. istog člana istog zakona podnosioci liste iz stava 3. ovog člana, dužni su da dostave liste kandidata za članove Nacionalnog prosvetnog saveta, četiri meseca pre isteka mandata, što su oni i učinili, Međutim, zbog ove nedoumice je došlo do zastoja i do neimenovanja Nacionalnog prosvetnog saveta na vreme. Grupa od 15 narodnih poslanika, to su bili članovi Odbora za obrazovanje, su dostavili Narodnoj skupštini predlog za donošenje autentičnog tumačenja odredbe člana o kojem sada govorimo, sa ciljem da se razjasni nedoumica oko termina „nastavnik“, pošto se taj termin po pravilu koristi i za zaposlene u ustanovama osnovnog, odnosno srednjeg obrazovanja, ali i za nastavno osoblje koji su zaposleni u visokoškolskim ustanovama. Ta nedoumica je, kao što smo već čuli od gospodina Martinovića, bila naročito vidljiva kada su iz reda Saveza udruženja, odnosno društva, navedenih u tački 5. pored nastavnika osnovnih i srednjih škola bili imenovani i nastavno osoblje visokoškolskih ustanova. Pozdravljamo činjenicu da je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo Narodne skupštine objasnilo ovu odredbu na taj način da se treba razumeti da udruženja i društva koja su taksativno navedena u tački 5. predlože vaspitače, nastavnike i stručne saradnike koji su zaposleni u predškolskim, osnovnoškolskim i srednjoškolskim ustanovama. Takođe bi bilo značajno da predlagači članova saveta Odbora za obrazovanje Narodne skupštine predlože Odboru za obrazovanje Narodne skupštine više kandidata kao što zakon i nalaže u istom članu u stavu 6, što sada nije predmet ovog autentičnog tumačenja. Mislim da je izuzetno bitno da se napomene da po ovom stavu 6, citiram – lista iz stava 3. ovog člana sadrži veći broj kandidata od broja članova koji se biraju; i to bi bilo izuzetno bitno zbog toga da ne bi došlo do situacije slične kao što se desilo u slučaju Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, kada su predlagači predložili tačno toliko kandidata koliko člana od strane određene institucije, odnosno određenog predlagača može da bude u Svetu, tako da je Odbor za obrazovanje, nauku i tehnološki razvoj, informatičko društvo mogao samo konstatovati i potvrditi mandat tim kandidatima, umesto da bude kao što je i zakonom propisano da umesto na primer jednog člana se predlože tri člana, a odbor da iskoristi svoju nadležnost i razmotri predloge, odnosno kandidate i glasanjem izabere kandidata za koji Odbor za obrazovanje smatra da je najkompetentniji, čiji će se mandat u Savetu potvrditi. Ovo skorije iskustvo Odbora sa Nacionalnim savetom za visoko obrazovanje, a i ova potreba za autentičnim tumačenjem dokazuje da je i te kako potrebno uraditi reviziju, odnosno izmene i dopune Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, sa ciljem da bi se između ostalog otklonile i navedene i slične nedoumice oko odredaba zakona, a po najavi Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, to bi trebalo u skorije vreme i da se desi. Volela bih još samo da naglasim na kraju da će poslanička grupa SVM u danu za glasanje, naravno glasanjem za usvojiti predlog autentičnog tumačenja ovog. Hvala.
Reč ima Milena Bićanin. Izvolite.
Uvažena predsednice, drage kolege narodni poslanici, pa evo mislim da u odnosu na jučerašnji dan kada je Odbor za obrazovanje Narodne Republike Srbije imao jedan dosta težak sastanak sa našim kolegama, članovima sindikata i sa ministrom prosvete, kada smo pričali o štrajku i o tom sumornom materijalnom položaju, mislim da ova sednica i ovaj trenutak govori o nečem značajno boljem i nečem što svakako treba da unapredi i sistem obrazovanja, a samim tim i funkcionalnost ove države uopšte. Naime, kao član Odbora za obrazovanje i kao član SDPS, ja i moja poslanička grupa ćemo glasati za usvajanje Predloga autentičnog tumačenja odredbe člana 13. stava 3. tačka 5. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja iz mnogo razloga, a jedan od osnovnih razloga, osim ovih koje je moja koleginica Marija Viček na vrlo kvalitetan način obrazložila, koji omogućavaju da se rešavanjem nedoumice završi konstituisanjem Nacionalnog prosvetnog saveta i na taj način omogući i njegov rad u punom kapacitetu i sa zadacima koji su pred njega postavljeni. Lično mislim da ovaj Zakon omogućava afirmaciju nastavničke profesije i ovo je jedan vid doprinosa toj afirmaciji, jer nedoumica da li nastavnici i u kojoj meri mogu da budu zastupljeni u Nacionalnom prosvetnom savetu u odnosu na njihove kolege, koji dolaze iz reda visoko školskih ustanova, zaista ne sme da bude dilema, jer je sistem obrazovanja Republike Srbije celovit. Čine ga četiri dela. Čini ga predškolsko, osnovno, srednje, visoko školsko obrazovanje i svi imamo isti zadatak i u etapama od vrtića, pa do visoko školskih institucija, svi činimo sve da se ciljevi obrazovanja realizuju i da se mladim ljudima koji tek staju na stazu života omogući da budu obrazovani, kompetentni, svesni, savesni i, naravno, produktivni građani, kako u svom ličnom životu, tako i u životu zajednice. Ono što je za mene dosta važno, a već sam na neki način pomenula je afirmacija nastavničke profesije. Bojim se da u našoj javnosti još uvek nije dovoljno prepoznato šta sve to nastavnici rade, jer u moru problema koji postoje uglavnom se sav odijum nezadovoljstva svaljuje na leđa nastavnika i ja bih izvela zaključak da je to zato što su nastavnici centralne ličnosti obrazovno vaspitnog sistema. Naravno da škole postoje zbog dece, ali tu decu u školi neko mora da sačeka i neko mora da ih opremi svim znanjima i veštinama koje su im za život neophodne. Prema tome, nastavnik je tu svakoga dana na svom radnom zadatku, u okruženju koje ne mogu reći da je u ovom trenutku prijateljsko, u brojnim izazovima koji traže da nastavnik svakoga dana daje potpuno tačne i pravične procene, odluke, da isporučuje znanje vezano u komunikaciji sa svojim učenicima, sa roditeljima, sa upravom škole, sa kreatorima prosvetne politike, sa širim javnim mnjenjem. Prema tome, to je jedan veliki teret koji moje kolege, zaista najveći broj njih, nose na jedan potpuno kvalitetan i odličan način. Mislim da je ovo prilika, usvajanjem ovog Predloga autentičnog tumačenja, da tim brojnim ljudima damo priliku da prave svoje planove za karijeru, da ih podržimo onda kada budemo birali članove Nacionalnog prosvetnog saveta i da na taj način motivišemo i one koji će poželeti da budu prosvetni radnici, da vide put svog razvoja, da vide svoju motivaciju za stručno usavršavanje i na taj način da, u konačnom, uvek damo kvalitet sistemu i životu koji živimo. Naravno da su pred nastavnicima, odnosno pred školama, čiji su apsolutno sastavni deo, kao nosioci nastavnog procesa, nastavnici, svakodnevne velike tegobe, počev od tog teškog materijalnog statusa, preko ne baš zadovoljavajućeg kvaliteta stručnjaka, preko brojnih problema koji se tiču raznih karakteristika učenika i sve te probleme nastavnici moraju da reše, a usput, vrlo često, dobijaju kontradiktorne poruke od kreatora obrazovne politike, menjaju se stavovi, nova iskustva se ne razgraničavaju dovoljno brzo i efikasno sa starim i od nastavnika se, na kraju, očekuje da sve to zadovolji, da bude apsolutno funkcionalan i da njegov đak postigne savršen rezultat. To je izuzetno težak zadatak, ali ono što ove ljude, ove kolege, koji će biti predloženi, jer to svakako zavređuju među moguće članove Nacionalnog prosvetnog saveta iz redova nastavnika, negde opredeljuje i kvalifikuje u svemu tome jedna posebna liderska sposobnost, odnosno crta koju oni imaju. Rekla bih da su nastavnici svakodnevno lideri u svojim učionicama. Oni svakodnevno donose odluke. Oni svakodnevno vrše ozbiljno planiranje, organizaciju i kreiraju jedan autentičan ambijent za postignuće svakog svog učenica. To je izuzetno teško, izuzetno komplikovano, izuzetno osetljiv posao. Ove moje kolege to uspevaju brojnim rezultatima koje njihovi učenici postižu na takmičenjima, u svakodnevnim aktivnostima, u tome što uspevaju da ih motivišu na jedan visoko kvalitetan rad, na želju za sticanjem znanja. Kolege koje pišu udžbenike, koje kreiraju seminare, koji na različite načine doprinose kreiranju ambijenta rada jedne škole, kreirajući ili školski razvojni plan ili godišnji plan ili šta god od toga. Ovi ljudi na najbolji mogući način potvrđuju ono što bi trebalo da bude karakteristika svih ljudi koji se bave javnim poslom, a to je odgovornost, preduzimljivost, jasni stavovi, vrednosti, jasan i čist moral i iznad svega velika privrženost učenju. Ne zaboravite, lideri uče doživotno. Nastavnici uče doživotno i pokušavaju da svoje učenike usmere ka tom pravcu i u taj pravac. Stoga se zaista nadam da će svi oni koji budu konkurisali za člana Nacionalnog prosvetnog saveta, po kriterijumima koji moraju biti apsolutno jasni, ispravni i čestiti, biti odabrani u Nacionalni prosvetni savet, s tim što ne bih htela da završim sa nekim, da kažem, tužnim viđenjem, ali nekako čujem sve češće da mnogi iz prosvete, koji zaista jesu uspešni, svoje pribežište iz škola vide u Nacionalnom prosvetnom savetu, želeći da se od svih nevolja, koje ih tamo svakodnevno dočekuju, a bez dovoljne podrške sistema, muče. Ne bih volela da ti sjajni ljudi iz učionica, sa direktorskih pozicija, sa mesta stručnih saradnika sa tom motivacijom odu u Nacionalni prosvetni savet, jer mislim da ćemo i onda imati puno problema koje ni ovi ljudi, koji su perjanice obrazovnog sistema, neće moći na najbolji način da svojom ambicijom ostvare na ovom nekom drugom mestu. Takođe, žao mi je što negde očekujem da će biti problema na relaciji razumevanja profesora visokoškolskih ustanova, koji svakako misle da nastavnici iz škola, to i znam, nisu dovoljno edukovani, da nemaju dovoljno stručnosti. Mislim da to struka sama sebi ne sme da čini, ne smemo da budemo tako oportuni jedni prema drugima. Mi smo proistekli iz istog sistema, pa valjda iz istog sistema vrednosti podržavamo taj sistem i njegov kvalitet i, naravno, svoja uverenja. Mislim da u dobrom sistemu, funkcionalnom, koji je jasno odmeren ima mesta za svakoga, a mesto za svakoga je mesto za najboljeg. U tom smislu zahvaljujem Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo koji je pomogao u razrešavanju ove dileme i želim da ovakve rasprave budu češće u našoj Narodnoj skupštini, u kom smislu? U smislu davanja podrške kvalitetu, davanja podrške ambiciji, davanja podrške onome što je najbolje i što na najbolji mogući način može da obezbedi neku uspešniju budućnost, pre svega učenicima, a onda svima nama jer ćemo svi tu budućnost i taj život deliti jedni sa drugima. Hvala.
Reč ima narodna poslanika Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem gospodine podpredsedniče. Manje-više, sve ono što je gospodin Martinović rekao jeste obrazloženje zbog čega bih zamolila sve narodne poslanike da prihvate ovako predloženo autentično tumačenje zakona. Samo treba reći, on to nije napomenuo, da je tih 15 poslanika koji su se obratili Odboru za zakonodavstvo sa molbom da se Skupštini predloži autentično tumačenje su zapravo članovi Odbora za obrazovanje. To je bila naša zajednička inicijativa, s obzirom na to da kada se prošli put konstituisao Nacionalni prosvetni savet pokazalo se kao problem to što su zaista sva udruženja koja treba da predlažu pod ovom tačkom 5. članove Nacionalnog prosvetnog saveta, predlagala uglavnom profesore univerziteta, a ne nastavnike u osnovnim i srednjim školama i vaspitače u predškolskim ustanovama koji ipak imaju više dodirnih tačaka sa osnovnim i srednjim obrazovanjem kojim se u ostalom Nacionalni prosvetni savet i bavi. Važno je da reći da ako ova Skupština usvoji ovakvo autentično tumačenje predloga zakona to ne znači da univerzitetskih profesora u Nacionalnom prosvetnom savetu neće biti, naprotiv Nacionalni prosvetni savet ima 43 člana i ova grupa predlagača za koju sada usvajamo autentično tumačenje je samo jedna od 13 grupa predlagača koji predlažu kandidate za članove Nacionalnog prosvetnog saveta. U prve tri grupe se upravo nalazi univerzitetski profesori s obzirom na to da tačka 1. kaže da tri člana se biraju iz reda akademika, redovnih profesora univerziteta sa liste kandidata koju podnosi SANU i jedan član Matice srpske iz reda redovnih profesora univerziteta sa liste kandidata koju podnosi Matica srpska. Dakle, tu već imamo profesore univerziteta. Tačka 2. kaže da se biraju četiri člana iz reda nastavnika univerziteta u Beogradu sa liste kandidata koju podnosi Univerzitet u Beogradu. Tu se isto radi o profesorima univerziteta. Tačka 3. kaže – po jedan član iz reda nastavnika drugih univerziteta čiji je osnivač Republika Srbija, odnosno AP univerziteta u Nišu, u Kragujevcu, u Novom Sadu, u Prištini sa sedištem u Kosovskoj Mitrovici, Univerziteta umetnosti u Beogradu i Državnog univerziteta u Novom Pazaru sa liste kandidata koju podnose ovi univerziteti. Dakle, sve i ukoliko Narodna skupština, a ja se nadam da će to biti slučaj, usvoji ovaj predlog autentičnog tumačenja onako kako ga je obrazložio Aleksandar Martinović, to ne znači da u Nacionalnom prosvetnom savetu neće biti univerzitetskih profesora, naprotiv samo će se obezbediti da u njemu bude i nastavnika u osnovnim i srednjim školama i vaspitača u predškolskim ustanovama. Naravno, ovo je veoma važno s obzirom na to da to jesu ljudi koji svakodnevno se susreću sa veoma važnim stvarima sa kojima se bavi Nacionalni prosvetni savet, jer profesor univerziteta obično sa osnovnim i srednjim školama imaju veze toliko da su nekada išli u osnovnu i srednju školu, ali se praktično ukoliko nisu, dodao bi prof. Atlagić, pedagozi, oni se zapravo ne bave tim stvarima kojima se Nacionalni prosvetni savet bavi. Nadležnosti Nacionalnog prosvetnog saveta su neobično važne za stanje u našoj prosveti. Kaže se u ovom Zakonu o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja da Nacionalni prosvetni savet pod jedan: prati i analizira stanje obrazovanja na svim nivoima iz svoje nadležnosti, usaglašeno sa sistemom obrazovanja sa evropskim principima i vrednostima. Pod dva: utvrđuje pravce razvoja i unapređivanja kvalitetapredškolskog, osnovnog i srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja. Pod tri: učestvuje u pripremi strategije obrazovanja na osnovu utvrđenih pravaca razvoja predškolskog, osnovnog i srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja. Pod četiri: razmatra, zauzima stavove i daje mišljenje ministarstvu u postupku donošenja zakona i drugih akata kojima se uređuju pitanja od značaja za oblast obrazovanja i vaspitanja. Pod pet: utvrđuje opšte i posebne standarde i postignuća, standarde kompetencije za profesiju nastavnika i vaspitača i stručnog saradnika i njihovog profesionalnog razvoja, standardne kompetencije direktora, standarde kvaliteta udžbenika i nastavnih sredstava, standarde uslova za ostvarivanje posebnih programa u oblasti vaspitanja i obrazovanja, standarde kvaliteta rada ustanove, donosi osnove programa predškolskog vaspitanja i obrazovanja, nastavne planove iprograme osnovnog i srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja, deo nastavnog plana i programa srednjeg stručnog obrazovanja i vaspitanja i obrazovanja odraslih za opšte obrazovne predmete i osnove vaspitnog programa. Pod šest: utvrđuje predlog programa završnog ispita osnovnog obrazovanja i vaspitanja, opšte i umetničke mature u skladu sa ovim posebnim zakonom. Dalje, utvrđuje postojanje potrebe za novim udžbenicima i donosi plan udžbenika i nastavnih sredstava predškolskog, osnovnog i srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja, opšteobrazovnih predmeta srednjeg stručnog obrazovanja i vaspitanja i obrazovanja odraslih. Prati, analizira i daje preporuke da smanjenje osipanje dece i učenika iz obrazovnog sistema i utvrđuje predloge mera za nastavak obrazovanja osoba koje su napustile sistem. Daje preporuke za obrazovanje i dopunsko obrazovanje nastavnika, vaspitača i stručnih saradnika savetu nadležnom za pitanja razvoja visokog obrazovanja. Obezbeđuje konsultacije i pribavlja mišljenja predstavnika relevantnih društvenih marginalizovanih grupa i obavlja druge poslove u skladu sa zakonom. Mislim da nema osobe u ovoj sali koja se neće složiti sa time koliko je fundamentalno važan Nacionalni prosvetni savet za naš sistem obrazovanja. Sada se pripremite na sledeću činjenicu koju ću vam reći. Od 18. marta 2015. godine mi Nacionalni prosvetni savet nemamo. Mi nemamo Nacionalni prosvetni savet zato što je članovima tog Nacionalnog prosvetnog saveta istekao mandat, a ova Skupština, vi gospodo koji sedite danas ovde i koji činite većinu Narodne skupštine Republike Srbije niste usvojili autentično tumačenje zakona koje su vam poslanici koji su članovi Odbora za obrazovanje uputili 15. januara i Republika Srbija od 18. marta nema Nacionalni prosvetni savet. Mandat za 22 člana Nacionalnog prosvetnog saveta je istekao. To znači da Nacionalni prosvetni savet nema kvorum za rad, ne može da odlučuje ni o jednoj od ovih neobično važnih stvari kojima treba da se bavi. Da stvar bude još gora, to se neće desiti ni u naredna tri meseca zato što mi danas kada usvojimo ovo autentično tumačenje Narodna skupština treba svim ovim ovlašćenim predlagačima da pošalje autentično tumačenje, da im kaže da predlozi koje su do sada poslali, a oni su svi uradili svoj posao i svi su poslali predloge i nisu bili dobri, što znači da oni svi treba da se sastanu ponovo, da održe svoje skupštine. To su Savez udruženja vaspitača Srbije, Saveza učitelja Republike Srbije, Društava za srpski jezik i književnost Srbije, Društva za strane jezike Srbije, Društva matematičara Srbije, Društava istoričara, Srpsko geografsko društva, Društva fizičara Srbije, Srpsko-hemijsko društvo, Srpsko-biološko društvo, Srpsko-filozofsko društvo, Savez društava muzičkih i baletskih pedagoga Srbije, Društavo likovnih pedagoga Srbije, Savez pedagoga za fizičku kulturu, Društvo psihologa Srbije, Pedagoško društvo Srbije, Sociološko društvo Srbije i Društvo defektologa Srbije. Svi oni treba sada ponovo da održe svoje skupštine, da nam upute svoje kandidate u skladu sa ovim novim autentičnim tumačenjem koje smo sada usvojili. Sobzirom na da istim ovim članom je definisano da svaka lista treba da sadrži veći broj kandidata od broja članova koji se biraju. To znači da odbor treba da obavi razgovore sa svim tim kandidatima, da i dalje zadrži veći broj kandidata koji će uputiti Narodnoj skupštini, pa da Narodna skupština usvoji one, odnosno izabere one koji će na kraju i postati članovi Nacionalnog prosvetnog saveta. S obzirom na to da je ovo jako komplikovan proces, zakon predviđa to da svi ti ovlašćeni predlagači treba da dostave svoje kandidate četiri meseca pre nego što istekne mandat članovima Nacionalnog prosvetnog saveta zato što se predviđa da taj proces traje četiri meseca samo u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a da ne pričam koliko njima treba da organizuju skupštine svojih društava i da prođu iza sebe izuzetno komplikovan proces kandidovanja. Pa, onda naš proces izbora treba da traje četiri meseca. Mi ćemo to raditi koliko god brzo budemo mogli, ali sve i da sutra uradimo, kasno je zato što je 18. marta istekao mandat za 22 člana Nacionalnog prosvetnog saveta. Ja sam u svoje ime, s obzirom na to da mi je rečeno da u ime odbora to ne mogu da učinim, uputila izvinjenje svima onima koji su u zakonskom roku dali predloge kandidata za članove Nacionalnog prosvetnog saveta i rekla im da zbog neažurnosti Skupštine Skupština nije bila u situaciji da ispoštuje svoju zakonsku obavezu i izabere članova Nacionalnog prosvetnog saveta. Moje pitanje gospodinu Martinoviću kao predstavniku predlagača ovog autentičnog tumačenja je - šta se sa ovim papirom koji smo vam uputili dešavalo od 15. januara do 18. marta? Prošlo je, gospodine Martinoviću, 85 dana, zapravo 64 dana dok vi njega niste nama uputili ovde u Skupštinu,nakon toga, 21 dan dok se on nije našao sada na dnevnom redu. Vi ste i sami rekli da vama grupa od 15 narodnih poslanika uputila 15. januara ovaj zahtev i da ste vi odmah postupili po njemu mi bismo stigli da izaberemo članove Nacionalnog prosvetnog saveta na vreme. Mi smo nezvanično čuli, a to se kasnije i potvrdilo kada nam je 2. marta 2015. godine čudnovato stiglo mišljenje Vlade Republike Srbije o nečemu sa čime ona nema apsolutno nikakve veze, s obzirom da to Poslovnikom jasno definisano kako i teče postupak davanja autentičnog tumačenja zakona, vi ste to očigledno, ne očigledno, nego po onome što smo videli po dopisu iz Vlade, poslali u Vladu Republike Srbije koja je 2. marta dala to Skupštini, odnosno vratila onako kako je i bila predložena. Od 2. marta do 18. marta je opet prošlo neko vreme, kada vi to niste, ne znam šta ste vi sa tim 16 dana radili, i na kraju od 18. marta pa do danas je opet prošlo izvesno vreme u koje Srbija nema Nacionalni prosvetni savet, odnosno od momenta kada je nas 15-oro, koji smo članovi Odbora, uputilo vama ovaj zahtev do danas kada mi o njemu raspravljamo je prošlo 85 dana. Gospodine Martinoviću, član 194. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije opisuje kako izgleda postupak za autentično tumačenje zakona. Pa, kaže – Predlog za donošenje detaljnog tumačenja zakona može da podnese Ustavom ovlašćeni predlagač zakona, grupa od 15 narodnih poslanika jeste Ustavom ovlašćeni predlagač zakona.Ako nadležni odbor, a član 48. definiše da je to Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo oceni da je predlog iz stava 1. ovog člana opravdan, priprema predlog autentičnog tumačenja i dostavlja ga podnosiocu predloga i Narodnoj skupštini koja o njemu odlučuje. Gospodine Martinoviću, šta je taj predlog 64 dana radio u Vladi Republike Srbije? Da li je Vlada RS podnela predlog za donošenje autentičnog tumačenja zakona? Da li je Vlada Srbije Narodna skupština koja odlučuje o tom predlogu ili ste to prosto poslali da se slučajno ne bi desilo da u Skupštini neko nešto odluči, a da se o tome ne pita Vlada Republike Srbije? To bi bio problem sve i da je Vlada Republike Srbije u rekordnom roku odgovorila i da nije izazvala ovo kašnjenje, ali s obzirom na to da je Vlada Republike Srbije direktno zbog 64 dana za vreme kojih je taj predlog bez ikakvog razloga stajao u nečijoj fioci u Vladi RS, za to vreme je istekao mandat Nacionalnog prosvetnogsaveta. To se isto desilo i sa Nacionalnim savetom za visoko obrazovanje koje smo izabrali sa manjim zakašnjenjem doduše od svega mesec i po dana. To će se isto desiti sa Komisijom za akreditaciju i kontrolu kvaliteta, s obzirom na to da je Nacionalni savet za visoko obrazovanje, koji treba da pokrene postupakza izbor novog sastava Komisije za akreditaciju, kontrolu kvaliteta, zakasnio sa svojim formiranjem. Tako da su to isključivo stvari koje se tiču nas ovde u ovoj Skupštini. Vi morate nama reći šta je taj predlog 64 dana radio u Vladi i zašto ste vi za ime sveta slali predlog autentičnog tumačenja koji je podnela grupa od 15 narodnih poslanika u Vladu RS kada je to direktno suprotno Poslovniku Narodne skupštine? Pročitaću ponovo, vidim da odmahujete glavom, član 194. glava 10 – postupak za autentično tumačenje zakona – predlog za donošenje autentičnog tumačenja zakona može da podnese Ustavom ovlašćeni predlagač zakona. Vama je predlog za donošenje autentičnog tumačenja zakona podnela grupa od 15 narodnih poslanika 15. januara 2015. godine. Ako nadležni odbor, to ste vi, u skladu sa članom 48. …. (Aleksandar Martinović, s mesta: To nisam ja. Ja sam predsednik odbora.) To je vaš odbor… (Aleksandar Martinović, s mesta: To nije moj odbor.) …odbor u kome ste vi predsednik. Vidite…
Molim vas, gospođice Jerkov, nemojte da se obraćate narodnom poslaniku.
Obraćam se predstavniku predlagača.
U pravu ste. Imate pravo, ali ako ćete da izazovete repliku. Molim vas, nemojte. Gospodine Martinoviću, molim vas sačekajte da završi izlaganje.
Neću više. Dakle, član 194. stav 2. glasi – ako nadležni odbor, a član 48. kaže da je nadležni Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo taj koji razmatra predlog za donošenje autentičnog tumačenja zakona i sačinjava predlog autentičnog tumačenja zakona, oceni da je predlog iz stava 1. ovog člana opravdan, priprema predlog autentičnog tumačenja i dostavlja ga podnosiocu predloga, to je ista ona grupa od 15 narodnih poslanika, i Narodnoj skupštini koja o njemu odlučuje. Gde se ovde pominje Vlada RS u kojoj naš predlog autentičnog tumačenja sedi 64 dana, što izaziva direktno kašnjenje iistek mandata članova Nacionalnog prosvetnog saveta u momentu u kom treba da usvojimo zakon o udžbenicima gde je direktna nadležnost Nacionalnog prosvetnog saveta da da mišljenjeo tom predlogu zakona, u momentu u kom imamo štrajk prosvetara koji traje pet i po meseci, gde je direktna nadležnost Nacionalnogprosvetnog saveta da razmatra takve stvari, u momentu u komtreba da se odlučuje o tome kako će izgledati mala matura, odnosno završni ispiti za kraj osnovne i srednje škole, to je direktna nadležnost Nacionalnog prosvetnog saveta? Ja vama kažem da će proći još sigurna dva ili tri meseca dok sva ova udruženja ne budu ponovo u mogućnosti da nam pošalju svoje predloge, što su oni već ranije učinili u skladu sa svojom zakonskom obavezom i da mi nećemo još sigurno tri ili četiri meseca, što znači do završetka školske godine, usvojiti nove članove i novi sastav Nacionalnog prosvetnog saveta? Time je Nacionalnom prosvetnom savetu mandat istekao isključivo krivicom vladajuće većine u Skupštini Srbije i to jeste sramota ove Skupštine zato što je zbog vaše neažurnosti, zbog vaše potrebe da nešto što nema veze sa Vladomšaljete u Vladu RS, istekao mandat i Skupština nije ispunila svoju obavezu.
Zahvaljujem se, gospođice Jerkov. Replika, dva minuta, prof. dr Aleksandar Martinović.
Nije replika, nego sam se javio za reč.
Kao ovlašćeni predstavnik predlagača?
Mislio sam da se javljate po replici, pošto imate pravo. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam se potrudio da u ovom svom uvodnom izlaganju budem krajnje politički neutralan, neostrašćen i, mogao bih da kažem, stranački bezličan. Zaista me iznenadilo to što gospođica Jerkov ovako žučno reagovala iznoseći čitav niz informacija koje nisu tačne, kojima se obmanjuju građani, a kojima se obmanjuju i sve one institucije koje treba da predlože članove, tj. kandidate za članove Nacionalnog prosvetnog saveta. Pošto je u pitanju gospođica Jerkov, koju ja poštujem i uvažavam kao moju koleginicu i damu, neću sa takvom žestinom da reagujem i mislim da za tim nema potrebe, ali hoću da ukažem na nekoliko činjenica. Gospođice Jerkov, postupak za autentično tumačenje zakona je definisan u dva člana Poslovnika, ne u jednom. Dakle, glava 10. sadrži član 194, koji ste vi delimično citirali, ali sadrži i član 195, koji ste vi, iz meni potpuno nepoznatih razloga, prećutali. Član 195. kaže – na postupak za autentično tumačenje shodno se primenjuju odredbe ovog Poslovnika po postupku za donošenje zakona, ako ovim Poslovnikom nije drugačije određeno. Dakle, na postupak autentičnog tumačenja zakona shodno se primenjuju odredbe Poslovnika koje se odnose na postupak donošenja zakona. Mi se nalazimo u situaciji da je Predlog za autentično tumačenje zakona dala grupa od 15 narodnih poslanika. Dakle, zamislite situaciju da je predlog zakona dala grupa od 15 narodnih poslanika ili da je dao samo jedan narodni poslanik. Shodno se primenjuju odredbe Poslovnika koje se odnose na postupak za donošenje zakona. To shodno znači u ovoj situaciji, gospođice Jerkov, da se primenjuje član 152. stav 1. koji glasi – Predlog zakona koji je upućen Narodnoj skupštini, predsednik Narodne skupštine odmah po prijemu dostavlja narodnim poslanicima, nadležnom Odboru i Vladi, ako ona nije predlagač. Dakle, imao sam obavezu kao predsednik Odbora, uzgred, prvo ja nisam odbor, vi ste rekli – vi kao odbor, ja sam Aleksandar Martinović, nisam Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, niti je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo moj odbor. Dakle, ja u ovoj Skupštini nemam ništa svoje lično. To je Odbor Narodne skupštine kome sam ja predsednik, ali to nije moj odbor, ali dobro. Prihvatajući vašu terminologiju, taj moj odbor je po članu 152. stav 1. imao obavezu da Vladi Republike Srbije dostavi radi davanja mišljenja Predlog za autentično tumačenje člana 13. stav 3. tačka 5. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Dakle, imao sam obavezu. Prekršio bih Poslovnik da tako nisam postupio. Zašto? Zato što je Predlog za autentično tumačenje potekao od poslanika i shodno se i primenjuju i odredbe Poslovnika koje važe u situacijama kada predlog zakona ne podnosi Vlada, nego ga podnose poslanici. Imao sam obavezu da Vladi dostavim radi davanja mišljenja Predlog za autentično tumačenje ove odredbe Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Hronološki sam vam naveo, mogu da ponovim, ne vidim zašto ta jarost u vašoj diskusiji. Vi ste 15. januara 2015. godine podneli Predlog za donošenje autentičnog tumačenja, ja sam kao predsednik Odbora potpisao dopis Narodne skupštine kojim se od Vlade traži mišljenje i na pisarnici Vlade je to zavedeno 21. janura 2015. godine. Ne možete da kažete da sam spavao. Dakle, 21. januara sam dostavio,tj. na pisarnici Vlade je zaveden dopis Narodne skupštine kojim se traži mišljenje. Vlada je dostavila odgovor u relativno kratkom roku, 2. marta 2015. godine, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kojem ste i vi imali mogućnost da prisustvujete, i prisustvovali ste, je utvrdio Predlog za autentično tumačenje na sednici koja je održana 18. marta 2015. godine. Mislim da smo reagovali prilično brzo, i mi kao Odbor i Vlada Republike Srbije. Ono što vi sada pokušavate da uradite to je da krivicu zbog nekonstituisanja Nacionalno prosvetnog saveta u punom sastavu prebacite na poslaničku grupu SNS, što vam neće poći za rukom, a evo iz kojih razloga. Ako je vama bila nejasna odredba člana 13. stav 3. tačka 5. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, ako vam je bila nejasna 15. januara, verovatno vam je bila nejasna i 15. decembra 2014. godine i 15. novembra i 15. oktobra 2014. godine. Vi ste znali, kao predsednik Odbora, da se približava vreme kada treba izabrati članove Nacionalno prosvetnog saveta, jel tako, i nešto vam je bilo nejasno. Moje lično mišljenje je da ovde nema ničega nejasnog, ali opet zadržavam pravo da je to samo moje mišljenje, a ja ću ga i obrazložiti. Dakle, vi 15. januara, kada je očigledno da ćemo doći i vremenski škripac, upućujete dopis Narodnoj skupštini da da autentično tumačenje člana 13. stav 3. tačka 5. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Onda kažete da nam treba 60 dana, 90 dana, dok se sastanu ovaj savez, ovo društvo i td. Sada ja vas pitam – zašto vi Predlog za autentično tumačenje Zakona niste uputili Narodnoj skupštini pre tri meseca ili pre šest meseci, ne biste čekali 15. januar? Ne može niko iz rukava da vam da autentično tumačenje. Suština demokratije je poštovanje procedure. Procedura je vrlo jasna. Vi ste, opet kažem, iz meni potpuno nepoznatih razloga, imali nameru da obmanete i narodne poslanike, da obmanete i ove institucije koje trebaju da daju kandidate za članove Nacionalnog prosvetnog saveta, jer ste rekli – u Poslovniku postoji glava 10, onda ste citirali dva ili tri stava iz člana 194, a prećutali da postoji član 195. koji mene kao predsednika Odbora obavezuje da tražim mišljenje Vlade, zato što je to identična situacija kao da predlog zakona daje poslanik, a ne Vlada. Bio sam obavezan da uputim Vladi vaš predlog, da bi Vlada dala mišljenje. Kao što vidite, u Vladi je to zavedeno 21. januara, a Vlada je već 2. marta dala svoje mišljenje. Dakle, ovde nema nikakvog probijanja rokova ni kada je u pitanju Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, ni kada je u pitanju Vlada, nego vi sada pokušavate, kao predsednik resornog odbora, prebacite odgovornost da li na mene, da li na Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, odnosno na, kako vi kažete, skupštinsku većinu. Mislim da je to krajnje politički nekorektno. Ako je neko kriv, krivi ste vi. Ne mogu da razumem da vam je nešto nejasno 15. januara, a bilo vam je jasno 15. decembra ili 15. novembra. U to ne možete da me ubedite. Rekao sam na samom početku svog izlaganja, u onom uvodnom delu, trudio sam se da budem maksimalno objektivan, nepristrasan i da narodnim poslanicima, građanima, onima koji prate ovaj prenos, jednostavno kažem kako glasi Predlog za autentično tumačenje predloga zakona. Zaista sam se uzdržao da dam svoje lično mišljenje o tome da li je vama zaista nešto nejasno ili ste vi posegnuli za ovim mehanizmom davanja autentičnog mišljenja zato što ste sami sebe doveli u situaciju da nećete da održite… Inače, ne kaže se ispoštovati rokove, pošto vi nas stalno opominjete na jezik, ne kaže se ispoštovati rokove, nego se kaže održati rok. Evo, tu je kolega Pavićević, rečnik Matice srpske, ne postoji reč ispoštovati. To bi i vaša uvažena koleginica Čomić mogla da vas posavetuje. Dakle, u pravu se kaže održati rok. Kada ste shvatili da ne možete da održite rok, onda ste se brže bolje dosetili da podnesete predlog za autentično tumačenje i po vašem mišljenju mi smo trebali, kada kažem mi mislim i Odbor i Vlada i ova Narodna skupština, u roku od dva dana da vam damo autentično tumačenje. Čega? Nečega što po meni uopšte nije sporno. Zašto nije sporno? Evo iz kojih razloga. U Nacionalnom prosvetnom savetu, to sam rekao, zastupljeni su predstavnici svih segmenata srpskog obrazovanog sistema. Nesporno je da su u Nacionalnom prosvetnom savetu, po članu 13. stav 3. tačke 1, 2, 3. i 4, zastupljeni nastavnici visokoškolskih ustanova. Visokoškolske ustanove u Republici Srbiji su fakulteti i visoke škole strukovnih studija. Jel tako? U članu 27. i u članu 116. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja lepo piše da predškolsko vaspitanje i obrazovanje obavlja predškolska ustanova, osnovno obrazovanje i vaspitanje osnovna škola, a srednje obrazovanje i vaspitanje srednja škola. Nazivi nastavnika u ovim obrazovnim institucijama su: u predškolskom vaspitanju i obrazovanju vaspitač, a u osnovnoj, odnosno srednjoj školi nastavnik i stručni saradnik. Znači, potpuno je jasno. Ne znam šta vam je tu bilo nejasno. Ovo je sada moje lično mišljenje. Dakle, ne znam šta je tu nejasno, pa vam treba autentično tumačenje Narodne skupštine, kada vrlo jasno iz člana 27. i člana 116. citiranog zakona proizilazi da kada se kaže – vaspitač, nastavnik, stručni saradnik, to mogu da budu samo oni koji su zaposleni ili u vrtiću ili u osnovnoj školi ili u srednjoj školi. Da li ste čuli za vaspitača na fakultetu? Jeste li čuli za stručnog saradnika na fakultetu?Niste čuli? Vi ste, gospodine Veselinoviću, čuli za vaspitača? (Janko Veselinović, s mesta: Stručni saradnik.) Čudi me, gospodine Veselinoviću. Jeste li vi vaspitač na fakultetu, saradnik, stručni saradnik, šta ste?
Molim vas, gospodine Martinoviću, nemojte da polemišete sa poslanicima.
U članu 62. stav 2, gospodine Veselinoviću, kaže se da nastavno osoblje u smislu Zakona o visokom obrazovanju jesu nastavnici, istraživači i saradnici, a ne stručni saradnici. Dakle, vi gospodo iz DS, iz samostalne ili kako se već zovete, Demokratska stranka, Nova demokratska stranka, Socijaldemokratska stranka SDS, ne znate da na fakultetima ne postoje ni vaspitači, ni stručni saradnici. (Jovan Marković, s mesta: Postoje.) To možda na nekim fakultetima gde vi predajete.
Gospodine Markoviću, nemojte da dobacujete, molim vas. Gospodine Martinoviću, nemojte da polemišete sa poslanicima u klupama.
Dakle, vaspitač, nastavnik i stručni saradnik postoje samo u vrtiću, u osnovnoj školi i u srednjoj školi. Ta odredba zakona je po meni potpuno jasna. Ali, vi ste, u želji da izbegnete da Narodna skupština primeti vaš propust, kao predsednik Odbora uputili predlog za davanje autentičnog tumačenja nečega što po meni, opet kažem da je to moje lično mišljenje, nije sporno i jasno je da su sve ove institucije, sva ova društva i savezi bili dužni da predlože one koji su zaposleni u ustanovama predškolskog obrazovanja i vaspitanja ili u osnovnim i srednjim školama. Ako oni to nisu učinili, a moguće je da nisu, vi ste kao predsednik Odbora trebali da im uputite dopis u kome biste npr. rekli – molim vas, dajte mi kandidate koji rade u vrtiću, koji rade u osnovnoj ili koji rade u srednjoj školi, a nemojte mi davati kandidate koji su docenti, vanredni ili redovni profesori, zato što su oni već zastupljeni u Nacionalnom prosvetnom savetu po drugim osnovama, odnosno po osnovu koji je propisan u članu 13. stav 3. tačke 1, 2, 3. i 4. Stvar je potpuno jasna. Dakle, vi sada hoćete odgovornost sa vas da prebacite na skupštinsku većinu. Kažete – vi ste krivi. Ko je ovde kriv? Kriv sam što sam vam dao autentično tumačenje, i to onako kako ste vi to tražili, u jednoj materiji koja je po meni, kao prilično loše i neobrazovanom pravniku, manje-više potpuno jasna. Znači, ovde nema ničega spornog. Ono što je sporno, iskoristiću ovu priliku to da kažem, danas se, gospodine Bečiću, održava sednica Skupštine Vojvodine. Na sednici Skupštine Vojvodine nalazi se predlog pokrajinske skupštinske odluke, kojim se nameće obaveza fakultetima čiji je osnivač AP Vojvodina da omoguće polaganje prijemnih ispita na jezicima nacionalnih manjina. Ne želim da me iko pogrešno shvati, ali Zakonom o visokom obrazovanju je propisano da je to materija koja je u isključivoj nadležnosti visokoškolskih ustanova. Ako se ova pokrajinska skupštinska odluka danas usvoji… (Aleksandra Jerkov, s mesta: Je li ovo tema?) Da, to je tema, gospođice Jerkov. Ako se ova pokrajinska skupštinska odluka danas usvoji u Skupštini Vojvodine, to će biti direktno atak na ustavni i pravni sistem Republike Srbije, zato što Vlada koju vodi Bojan Pajtić i DS uzurpira nadležnosti Republike Srbije koje su propisane Zakonom o visokom obrazovanju i suspenduje autonomiju univerziteta, odnosno fakulteta čiji je osnivač AP Vojvodina. Mislim da je to velika sramota za DS, za Bojana Pajtića koji je takođe vanredni profesor na Pravnom fakultetu u Novom Sadu i koji bi trebao da štiti autonomiju univerziteta. Vi pokušavate, za ovo još nekoliko meseci vlasti koliko vam je ostalo, da maltene privatizujete visokoškolske ustanove na teritoriji Vojvodine čiji je osnivač AP Vojvodina. To je, recimo, tema koju bih ja kandidova da se o njoj priča. To je ono što je po meni sporno. Ovo što ste vi naveli uopšte nije sporno. Manje-više svako zna, sem gospodina Veselinovića, da na fakultetima nema ni vaspitača, nema ni stručnih saradnika. Ima ih u vrtićima i ima ih u osnovnim i srednjim školama. Dakle, nema ovde ni krivice odbora, nema ovde ni krivice Vlade, nema ovde ni krivice skupštinske većine. Skupština će ovo autentično tumačenje danas da usvoji, to uopšte nije sporno. Nije sporno zato što nije sporna odredba za koju ste vi tražili autentično tumačenje, ali vi sada pokušavate vaš propust da prebacite na skupštinsku većinu. To vam, kao što vidite, nije pošlo za rukom. Umesto što tražite krivca u drugom, potražite ga u vama, u vašem odboru, jer je u vašem odboru načinjen propust. Umesto što mesecima vodite harangu npr. protiv ministra unutrašnjih poslova Nebojše Stefanovića, bilo bi vam bolje da ste se na odboru bavili ovom temom, umesto što ste se bavili izmišljanjem afere o lažnom doktoratu Nebojše Stefanovića.
Gospodine Martinoviću, molim vas, nemojte da otvarate teme koje nisu na dnevnom redu.
I u leto 2014. godine vam je ova odredba, gospođicu Jerkov, verovatno bila nejasna. Što tada niste tražili autentično tumačenje, nego ste tražili šest meseci posle kada ste vi ušli u vremenski tesnac? Onda ste vi ušli u tesnac i onda kažete – kriva je SNS. Ne, krivi ste vi i bićete krivi vi i biće kriva DS i kriminalni režim u Vojvodini ako se ova pokrajinska odluka danas usvoji u Skupštini Vojvodine.
Gospodine Martinoviću, mislim da nije u redu ovako da govorite van teme. Sledeći put ću vam izreći opomenu i to će biti presedan da se ovlašćenom predstavniku izrekne opomena. Izvolite. Za repliku se javila narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Zaista na ovo Skupštini Vojvodine ne mogu da odgovaram. Mislim da je SNS najbolje pokazala da je ona jedina koja ovde ima privatan univerzitet u ovoj zemlji koji izdaje doktorate.
Gospođice Jerkov, dobili ste repliku na izlaganje gospodina Martinovića. Nemojte da otvarate nove teme. Neću to dozvoliti. Molim vas, ako želite da odgovorite na ono što vam je uputio gospodin Martinović, izvolite, ako ne želite, ima diskutanata koji bi želeli da govore o temi. Izvolite.
Zahvaljujem. Ono što malo zabrinjava je što smo mi imali sada prilike u govoru gospodina Martinovića da čujemo da imamo predstavnika predlagača koji zapravo uopšte ne smatra da je potrebno usvojiti predlog koji je sam dao i koji u ime Odbora zastupa. Zašto nismo počeli sa ovim? Prvo, mislim da je 85 dana više nego dovoljno da Skupština da autentično tumačenje. Drugo, zašto nismo ušli u ovaj proces ranije? Zato što proces izbora kandidata Nacionalnog prosvetnog saveta nije počeo ranije. Mi smo mogli da reagujemo tek kada smo videli da oni predlažu ljude koji su profesori univerziteta, a ne ljude koji su nastavnici u školama, a malo da im odgovorimo – znate, ne možete da predložite ovog, nego morate nekog drugog zato što gospodin Martinović smatra da je to jasno, to tako malo ne funkcioniše. Vi ako ne želite da branite predlog autentičnog tumačenja koji se daje…
Gospođice Jerkov, nemojte se obraćati, molim vas.
Izvinjavam se. Ne mora predsednik Odbora biti ovlašćen. Postoji uvek način da ovlasti nekog drugog člana, ako se ne slaže sa onim što je odbor usvojio, ali zaista je neuobičajeno da nama ovde predstavnik predlagača objašnjava da je zapravo i nepotrebno to što je ovde predložio. Gospodin Martinović samo nije pročitao član 155, poslednji stav – ako nadležni odbor ne dostavi izveštaj, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, u našem slučaju autentičnog tumačenja, predlog zakona će se razmatrati i bez tog izveštaja, odnosno mišljenja. Prvi dan, drugi dan, treći dan, 64. dan, 85. dan, Vlada Republike Srbije ne dostavlja mišljenje zašto se predlog autentičnog tumačenja nije našao na dnevnom redu sednice.
Vreme. Zahvaljujem se, gospođice Jerkov. Reč ima prof. dr Vladimir Pavićević. Replika, dva minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom gospodine Bečiću, nakon što ste me vi ovde, ja mislim, častili jednom titulom profesora, ja verujem na osnovu zasluga koje imam …
Izvinjavam se, gospodine Pavićeviću.
… a te zasluge se tiču verovatno mojih nastupa u Narodnoj skupštini, gospodin Martinović je u svom govoru malopre, evo sada gospodin Martinović potvrđuje, mene ovde proglasio najboljim poznavaocem rečnika srpskog jezika, ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Gospodin Martinović je saopštio da ne postoji glagol „ispoštovati“ evidentiran u Rečniku srpskog jezika. I naravno, ja kao najbolji poznavalac Rečnika srpskog jezika, po mišljenju gospodina Martinovića, šta radim? Otvaram Rečnik srpskog jezika, Matice srpske izdanje iz 2007. godine, poštovana gospodo, i nailazim na dva glagola. Jedan je nesvršeni glagol „poštovati“ i „poštujem“ i onda se objašnjava šta to znači, a drugi je nesvršeni glagol „ispoštovati“, mogu nešto da ispoštujem, a to znači održati, ispuniti, npr. obećanje ili zahtev. Tako da, gospodine Bečiću, samo da vi prenesete gospodinu Martinoviću, pošto nije dozvoljeno direktno obraćanje u našoj Narodnoj skupštini, da u Rečniku srpskog jezika u izdanju Matice srpske iz Novog Sada, i gospodine Bečiću i gospodine Martinoviću, postoji nesvršeni glagol „ispoštovati“, što za mene znači da je gospođa Jerkov bila u pravu, da se pridržava Rečnika srpskog jezika, a da gospodin Martinović nije imao jednu informaciju koja se tiče ovog štiva, poštovani gospodine Bečiću. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Replika, dr Aleksandar Martinović. Molim vas, gospodine Pavićeviću. Izvolite gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, kažite mi, gospodine Pavićeviću, ako je ikako moguće, kako glasi imenica od tog glagola ispoštovati? Ispoštovanje? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Nema imenice od svakog glagola.)
Molim vas, gospođice Jerkov. Molim vas, gospodine Martinoviću, nemojte da se obraćete drugom narodnom poslaniku.
Ali, to sada i nije toliko bitno. Ono što je mnogo važnije, razumem da poslanici bivšeg režima se ne razumeju u tumačenje zakona. To mogu da razumem i to je legitimno. Onaj ko nije pravnik ne mora u to da se razume. Ali, ono što ne mogu da razumem i da prihvatim, to je da poslanici bivšeg režima ne umeju da računaju. Od 15. januara do 2. marta nema 85 dana, dakle, nema 85 dana.
Gospodine Markoviću, gospođice Jerkov, uzdržite se od dobacivanja.
Pa meni ne smeta, gospodine Bečiću. Ne morate uopšte da upozoravate gospođicu Jerkov. Dakle, 15. januara ste uputili predlog, 21. januara dopis Narodne skupštine je zaveden u Vladi, Vlada dala mišljenje 2. marta, 18. marta Odbor za ustavna pitanja utvrdio predlog autentičnog tumačenja. Sada vi meni kažite - kako je moguće da od 15. januara, kad ste podneli predlog, do 2. marta, kada je Vlada dala mišljenje, prođe 85 dana? Ovde ste nas pitali – šta je Vlada radila 85 dana? Nema 85 dana od 15. januara do 2. marta i neće vam poći za rukom, gospođice Jerkov, ni sto rečnika, ni bilo šta. Vi ste krivi što Nacionalni prosvetni savet nije izabran u punom sastavu. Samo još jedna rečenica. Ja stojim iza onoga što sam potpisao. Dakle, nesporno je ovo autentično tumačenje. Nesporno je, zato što meni ništa ovde nije bi bilo nejasno. Ja iza ovog stojim, ja ću za ovo da glasam. Ali, samo hoću da kažem narodnim poslanicima i građanima da je ovde u pitanju jedna politička igra, da se loptica prebaci na teren skupštinske većine i da tumačimo nešto za čega, u stvari, nije neophodno autentično tumačenje zakona jer je stvar ovde, po meni, potpuno jasna.
Zahvaljujem se, gospodine Martinoviću. Gospođice Jerkov, samo iz razloga što je gospodin Martinović prekoračio vreme dozvoljeno za repliku, dobićete sada pravo na repliku, inače ne bih dozvolio. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine potpredsedniče. Želela bih i da se zahvalim gospodinu Martinoviću, od kog ovde svašta naučimo. Prvo smo imali priliku da naučimo da ne postoji glagol koji postoji. Onda smo imali priliku da čujemo da od svakog glagola mora postojati glagolska imenica, što je jedan novitet u lingvistici. Zatim smo naučili da je danas, zapravo, 2. mart. Dakle, danas nije april, kao što to mi mislimo, danas je zapravo 2. mart. Moje pitanje šta ste radili 85 dana, koliko je prošlo od 15. januara do današnjeg dana, se nije odnosilo na to šta je Vlada Republike Srbije radila, mislim, kao što smo videli, nije radila baš bog zna šta korisno, nego je moje pitanje - šta ste vi svi skupa radili i zbog čega ste dozvolili da tek usvajamo pregled autentičnog tumačenja 21 dan nakon što je istekao rok za izbor novih članova Nacionalnog prosvetnog saveta i 85 dana nakon što vam je predlog autentičnog tumačenja upućen?
Zahvaljujem se, gospođice Jerkov. Pošto vidim da ostali narodni poslanici nisu oduševljeni ovom edukacijom koja se vrši ovde, vratili bi se na temu. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Dobro, na neki način i mene je gospodin Martinović edukovao. Imao sam mogućnost da se javim za repliku, međutim, pošto je išlo moje vreme, ja ću samo na početku da kažem gospodinu Martinoviću da nije korektno. Dakle, ja jesam dobacio da postoji, ali sam mislio da postoji saradnik. Naravno, nisam mislio da postoji vaspitač na fakultetu. Znate, gospodine Martinoviću, prošli smo ta zvanja i vi i ja i da ne mislim da je u bilo kojoj toj proceduri postojao vaspitač na fakultetu. Međutim, ovo je veoma ozbiljna tema. Juče je ovde, u Narodnoj skupštini Republike Srbije paralelno sa sednicom koja se u plenumu ticala, da tako kažemo, popularno, „leks specijalis“ za „Beograd na vodi“, bila sednica Odbora za obrazovanje i nauku i na kojoj je vođena jedna veoma kvalitetna rasprava o položaju obrazovanja u Srbiji. Kako je moja koleginica Milena Bićanin lepo to rekla, iako je iz reda stranaka na vlasti - sumornog stanja u obrazovanju. Međutim, ja ću se držati današnje teme dnevnog reda, a to je autentično tumačenje koje smo kao Narodna skupština, ovlašćeni da damo na zahtev 12 narodnih poslanika. U stvari, to su članovi 15 narodnih poslanika Odbora za obrazovanje i nauku, koje nije tako često u praksi Narodne skupštine da se donose autentična tumačenja i tu postoje mala nerazumevanja, šta je uopšte zadatak Skupštine davanjem autentičnog tumačenja. Zbog toga ću pročitati neke zakonske norme, neke stavove ljudi koji se bave nekom tematikom i koji postavljaju autentično tumačenje u lepezu akta koje donosi Skupština i odgovaraju na pitanješta u stvari predstavlja autentično tumačenje. Dakle - autentično tumačenje pravne norme ili drugog pravila koje daje donosilac, Narodna skupština daje autentično tumačenje zakona ukoliko su pojedine odredbe nejasne, nerazumljive ili ne primenjive. Predlog za donošenje autentičnog tumačenja zakona, može podneti Ustavom ovlašćeni predlagač. Dakle, Odbor za obrazovanje i nauku je procenio da su odredbe koje se tiču izbora članova Nacionalnog prosvetnog saveta nejasni, i to je donela većina, ja ću samo reći, radi istine, koje čine članovi SNS većim delom. Gospodine Martinoviću ako postavljamo pitanje kako je taj odbor neodgovorno postupio kupujući vreme, odnosno gubeći vreme da se primenjuje zakon ovakav kakav jeste. Dakle, stav Odbora je bio, koliko sam razumeo, da je to praktično bilo jednoglasno, da ove odredbe treba razjasniti. Ovo nije jedino autentično tumačenje koje u proceduri, vi gospodine Martinoviću znate, radi istine,član sam Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i zamenik sam predsednika Odbora, u fazi donošenja još jedno autentično tumačenje koje se tiče, da tako kažemo kratko, broja mandata izbora dekana, odnosno onih koji su na čelu visoko školskih ustanova. Dakle, Odbor je tražio mišljenje. Drugi odbor, naš odbor da tako kažem, ako pređemo na taj nivo komunikacije, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, bio je vlasan da da, odnosno, predloži autentično tumačenje. I, tu možemo da diskutujemo o tome da li je dostavljanje Vladi u skladu sa Poslovnikom bilo nužno. Ovako kako je rekao gospodin Martinović, moglo bi se reći da je to tako, ukoliko ne bi dobili drugo autentično tumačenje tog člana, odnosno Poslovnika Narodne skupštine gde bi se reklo da se to u tom delu ne primenjuje. U tom delu možemo da se složimo, odnosno možemo da diskutujemo i tu svakako jeste stvar koja treba da se raspravi. Kada je u pitanju sam akt autentičnog tumačenja, praktično se autentično tumačenje pretvara u pravnu normu. Ovo autentično tumačenje koje ćemo mi danas raspraviti i koje ćemo u Danu za glasanje izglasati, će postati pravna norma. Pravna norma kao što je i svaka druga pravna norma zakona koji usvaja Narodna skupština Republike Srbije. Ovaj zakon koji se tiče izbora članova Nacionalnog saveta imaće i autentično tumačenje kao novi deo koji će biti praktično sastavni deo tog zakona. Mnogi pravni teoretičari se spore o tome šta znači to autentično tumačenje. Da li je to sada karakter zakona ili je to nešto, kako oni kažu, poseban akt niži od zakona. U svakom slučaju, svi oni na koje se ovaj akt odnosi moraće da primenjuju ove odredbe kao da su one donete kao izmene i dopune zakona, da tako kažem. Međutim, mnogo je dublji problem i da se osvrnem na samo donošenje, kako bi na neki način ilustrovao da je mnogo dublji problem, jeste u činjenici da je ipak u tom delu gospođica Jerkov u pravu. Ako je 20. januara zavedeno na pisarnici Ministarstva obrazovanja i nauke ovaj zahtev, odnosno dopis u kome se dostavlja zahtev za autentično tumačenje koji je dao Odbor, 2. mart i odgovor kada smo mi to dobili, vi ste rekli gospodine Martinoviću da je to relativno kratak rok, ja bih rekao da je to relativno dug rok. Smatram da je Ministarstvo imalo dovoljno znanja naročito ako i vi tvrdite da tu ništa nije spor. Ministarstvo da bi relativno kratak rok bilo sedam do deset dana, da se Ministarstvo odgovorno ponašalo po ovom pitanju. Mislim da ćemo se mi oko toga složiti, ali možda nećemo za ovom govornicom čuti to od vas da je Ministarstvo obrazovanja i nauke i gospodin Verbić, odnosno njegovi saradnici u roku od deset dan mogli da pošalju svoj odgovor povodom ovog pitanja. U tom smislu, smatram da je ministarstvo postupilo neodgovorno, kao što inače postupa u rešavanju brojnih problema koje prate obrazovanje i o kome smo juče mogli puno da slušamo na Odboru za obrazovanje i nauku od predstavnika sindikata, pa čak i od članova Odbora, čak od članova Odbora koji su članovi vladajuće koalicije. Dakle, smatramo da ministar Verbić neadekvatno rešava problem u prosveti. To pokazuje činjenica dugotrajnog i više mesečnog štrajka prosvetnih radnika. Na kraju krajeve to je odgovornost cele Vlade. Mi ćemo došli u situaciju da Nacionalni prosvetni savet zaista neće funkcionisati niti je funkcionisao poslednjih mesec, dva dana niti će funkcionisati moguće naredna dva, tri meseca, možda u duže. U situaciji kada je naše obrazovanje teškoj situaciji dovedeno štrajkom prosvetnih radnika, a pre svega odlukom Vlade da se prosvetnim radnicima smanje plate, ne samo prosvetnim radnicima u srednjim, osnovnim školama, vrtićima, vaspitačima,nego i univerzitetskim profesorima. Ovo danas možda jeste povod da otvorimo temu obrazovanja. Međutim, poslanici opozicionih stranaka su podneli zahtev da se u Narodnoj skupštini u plenarnom delu razgovara o stanju u obrazovanju. Nismo dobili adekvatna odgovor od predsednice Narodnoj skupštini Republike Srbije. Nadam se da ćemo ga dobiti. Možda ovo nije predsedavajući eksplicitno tema ovog dnevnog reda, ali vidim da imate razumevanje pošto mi danas na neki način ovde razmenjujemo…
Ne mogu za to imati razumevanja da govorite van teme dnevnog reda.
Ne, rekao sam, nije direktno.
Znam, ali morate se ograničiti samo sa ovom temom.
Složićete se da su prethodni govornici bili mnogo više van teme u odnosu na mene i čak govorili mimo vremena koje imaju na raspolaganju. U svakom slučaju, sada sa ovim autentičnim tumačenjem postaje vrlo jasno ko mogu biti članovi nacionalnog prosvetnog saveta iz reda ovog predlagača. Dakle, ovu odredbu treba razumeti tako da za članove nacionalnog prosvetnog saveta se biraju predstavnici udruženja, odnosno društava iz reda nastavnika, vaspitača i stručnih saradnika, koji su zaposleni u predškolskoj ustanovi, osnovnoj i srednjoj školi, sa lista kandidata koje podnose udruženja i društva koja su taksativno navedena u ovom članu zakona. Ja sam danas ovlašćeni predstavnik SDS. Gospodin Martinović verovatno, slučajno nije našao adekvatan naziv za našu stranku, ja bih mogao da nagađam da se vaša stranka zove Srpska radikalna, Srpska nazadna itd, ali, ne…
Molim vas gospodine Veselinoviću, nemojte da pokušavate da budete duhoviti. Ja vas molim.
Ja sam imao problem sa gospodinom Martinovićem koji nije mogao da zna. Ja hoću da kažem da je stav SDS, molim vas gospodine Martinoviću, zapamtite za danas i ubuduće SDS, da, SDS jeste u usponu, SNS u padu, tako je.
Vi, kao gospodin Rama ovih dana sanjate, nadate se, ali to baš nije ostvarljivo. Zahvaljujem se.
E, ovo hoću da vam kažem predsedavajući. Dakle, gospodin Martinović je u vremenu za ovlašćenog predstavnika govorio kao predstavnik SNS, ali gospodine Martinoviću vi ste ovde danas kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Molim vas, ili zamolite nekoga drugog da saopšti stavove SNS povodom svih ovih pitanja ili se, ne znam u kom sistemu, prijavite ponovo i recite – ja ću sada govoriti, kada budu prijavljeni diskutanti posebno, kao predstavnik SNS jer jednostavno ne mogu da odolim, a da se ne uključim u tu debatu. Ali vas molim, vi ste danas i moj predstavnik, dakle ja ne delim te političke stavove vas kao predsednika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Moji stavovi su sasvim oprečni vašim stavovima, pa vas molim danas da tokom diskusije se suzdržite, imaćete narednih dana puno prostora, govorićemo sutra opet o „Beogradu na vodi“, a da danas pričamo o ovoj temi, o problemima koji su vezani za zdravstvo, za obrazovanje predškolsko, školsko, visoko obrazovanje, visoko obrazovanje na institucijama koje imaju vrlo nekredibilitetan program sa kojih izlaze ljudi sa zvanjima koji možda to nisu zaslužili tako itd. ali se slažete da bi ovo mogla biti tema i da bi se zajedno složili po tom pitanju, a danas da se držimo ipak, odnosno da se vi držite teme, odnosno ovlašćenja koja ste dobili od nas kao predstavnika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Veselinoviću. Replika, narodni poslanik dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni je jako žao ali ja nisam podeljena ličnost. Pa, postoji jedan Aleksandar Martinović koji je predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i postoji neki drugi Aleksandar Martinović koji je član SNS i zamenik predsednika poslaničke grupe SNS. Dakle, mene je na funkciju predsednika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo kandidovala poslanička grupa SNS. Kao što je vas kandidovala vaša poslanička grupa. Mi smo ovde pre svega političari. Izvinjavam se ako sam napravi omašku u nazivu vaše stranke, ali čini mi se da ste vi tek pre nekih 15 dana na vašim službenim prostorijama ovde promenili naziv stranke, mislim da je stajalo Nova demokratska stranka. Sada se zovete Socijaldemokratska stranka. Nemam ništa protiv toga. Ali ono što zaista ne mogu da razumem, da neko kaže, dakle koji je danas datum 8. april 2015. godine, da je SNS u padu, a da ste vi iz SDS u nekom porastu. Ja sam čuo da su u porastu na žalost Južna Morava, Tamnava, Ibar. Vi da ste u porastu? Pa, vama je gospodin Vučić juče lepo rekao – ljudi imate problem sa sagledavanjem sebe u prostoru i vremenu. Vi sada možete za sebe da kažete da ste Napoleon, da ste Nikola Tesla, sve je to legitimno, ali vi to niste niti je SNS u padu, niti ste vi u porastu. Situacija je potpuno obrnuta. Vi koji predstavljate bivši režim…
Vreme.
…a koji predstavljate i sadašnji režim u Vojvodini, vi imate problem sa političkom orijentacijom u prostoru i vremenu.
Zahvaljujem se gospodine Martinoviću. Gospodine Veselinoviću tražili ste pravo na repliku, ali mislim da bi ipak trebali da se vratimo na temu i da bi sada trebalo da dobije reč dr Vladimir Orlić. I vi ste izazvali repliku koja… Ako baš insistirate, daću vam pravo na repliku, ali mislim da je bolje da se vratimo na temu. Izvolite.
Insistiram iz dva razloga. Prvo što se nisam javio za repliku i koristio sam vreme ovlašćenog predstavnika, da odgovorim na ono što je rekao gospodin Martinović, i s druge strane, zaista jeste činjenica…
Ali ste izazvali repliku.
Ne, dobro, neću dugo. Dakle, ja sam za to da se vratimo temi. Činjenica je da je SNS predložila gospodina Martinovića za predsednika Odbora, ali on je u ime Odbora sada ovlašćen da predstavi, zastupa stav odbora koji se ogleda u autentičnom tumačenju zakona. Dakle, u tom delu mislim da je zloupotreba koristiti to vreme za iznošenje političkih stavova. Dakle, jedna je stvar što ste i vi i kao predsedavajući izabrani od jedne stranke. S druge strane treba da vodimo računa da na neki način na funkcijama ispoštujemo ono što je svrha bavljenja nadležnosti…
Gospodine Veselinoviću, da dalje ne analiziramo tu temu. Vi ste potpuno upravu i podržavam vas u tome.
Hvala predsedavajući.
Zahvaljujem. Reč ima dr Vladimir Orlić.
Prvo po pravu na repliku gospodine predsedavajući ako se slažete?
Nemate pravo na repliku. Dobili ste reč, imate vaše vreme kao ovlašćenog predstavnika.
Višestruko pominjanje stranke i ovlašćenog predstavnika stranke.
Da, izvolite.
Dakle, pravo na repliku ili nije?
Ne, imate pravo ovlašćenog predstavnika. Imate 20 minuta. Izvolite.
Dakle, ovako, minimum pet puta ako sam dobro izbrojao sam preskočio da se javim po pravu na repliku koje je bilo više nego osnovano i kada se pominjala stranka i vladajuća većina. Došli smo do tačke da spominjemo i ovlašćenog predstavnika…
Molim vas gospodine Martinoviću, dozvolite gospodinu Orliću, da završi izlaganje.
Može? Hvala. Dakle, javljam se pre svega zbog toga što očigledno neke kolege naprosto žele da se javim po tom pitanju jer žele da čuju predstavnika stranke, SNS kako se javlja po pravu na repliku i vidim postoji više nego dobar motiv da se ovo danas pretvori u nešto što ne treba da bude po ko zna koji put. Čudi me da niko sa suprotne strane sale uporno ne uvažava našu nameru da se ovo radi onako kako dolikuje, da postoji određeni nivo digniteta u ovom poslu. I kada pokazujemo više nego visok stepen tolerancije, uporno se insistira da se sve ovo nekako pretvori u raspravu koja ima ton svađe ili čega već. Dakle, zamolio bih da se držimo teme danas, i danas i svaki put kada imamo teme kao što je ova, da vodimo računa o izboru reči, da vodimo računa o tome kako ćemo utrošiti ovaj dan, našta će sve ovo da liči, kako će delovati ljudima koji nas posmatraju i svakako, s tim u vezi, da kontrolišemo potrebu da se demonstrira duhovitost tamo gde je nema. Dakle, i kada pričamo o postignutim rezultatima, to što neko nešto ne vidi to je pre svega njegov lični problem, a ne treba da bude razlog za raspravu u ovoj sali ili kada je reč o nazivima stranaka. Mislim da se rasprava o nazivima i drugim stvarima na tu temu ponajmanje isplati onima koji pokazuju da bi ih, je li, voleli. Hvala gospodine predsedavajući.
Zahvaljujem se. Nastavite.
Vreme kreće još jednom. Hvala. Dakle, ovaj put isključivo u vremenu predviđenom za predstavnika i isključivo na temu, kao što bi i stvarno trebalo da se dešava danas. Prvo, par poruka na samom startu u ono vreme koje sam pominjao za neiskorišćena prava na repliku smatram dobrim ulogom u toku ove rasprave. Što se tiče stava Srpske napredne stranke, mi dakle podržavamo Predlog da se donese autentično tumačenje na način na koji ga je definisao nadležan odbor. Pružiću par dodatnih obrazloženja u prilog iskrenoj nameri da ova rasprave ide u onom tonu i onom toku u kom bi trebalo. Prvo, zašto se uopšte došlo do predloga da se zatraži ovakvo tumačenje? Čuli smo već danas, zahvaljujem i na datim obrazloženjima i na iskazanoj podršci koleginicama koje su predstavljale svoje poslaničke grupe, koleginicama koje su ujedno i članovi Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informaciono društvo, u kom između ostalog nastupam i sam i sa kojima zajedno delim spisak potpisa narodnih poslanika, članova ovog odbora, koji su se obratili sa pitanjem da se donese autentično tumačenje. Čuli ste šta je osnovni motiv. Dakle, da se potvrdi i obezbedi, na kraju krajeva, zvanično da konstatacija da je ono što zaista po našem dubokom uverenju i jeste bila izvorna namera ko treba da u skladu sa definicijom pod tačkom 5) člana 13. stava 3. Zakona kojim se danas bavimo, bude predstavnik u Nacionalnom prosvetnom savetu i da, mi se slažemo i članovima skupštinskog odbora koji pokriva ovu problematiku, delovalo je da je to jasno. S druge strane, dobili smo informacije da se u praksi ipak dešava drugačije. Da postoje tumačenja, dakle, da postoji izgleda i neko kome to nije do kraja jasno. Nastupajući isključivo sa dobrom voljom, sa željom da se ta stvar raščisti, da se dakle predstavnici obrazovanja koji su zaposleni u predškolskim institucijama, u institucijama osnovnog i srednjeg obrazovanja, obezbedi zasluženo mesto u Nacionalnom prosvetnom savetu, prihvatimo predlog da svi zajedno potpišemo da se obratimo uvaženim kolegama iz susednog skupštinskog odbora, u skladu sa pravilima koja procedura nalaže. Ništa jasno, ništa sporno i apsolutno je moglo tako da bude, ne samo od 15. januara do danas, nego i u međuvremenu i do kraja ove sednice, do dana kada se budemo svi zajedno izjasnili, a mislim da je i to jasno. Da se ogradim, meni je bar bilo do pre par sekundi, sad se već nešto pitam, ali postaviću pitanje onome ko mi je određenu sumnju nabacio u celoj priči, dakle, jasno kako ćemo svi da se izjasnimo. Između ostalog, to govori i činjenica da da tih 15 potpisa članova skupštinskog Odbora za obrazovanje postoje, da su ih dali predstavnici svih poslaničkih grupa, da se u međuvremenu nije pojavilo ni jedno jedino mišljenje. Da li se bilo šta promenilo po pitanju naše ideje da se ovo autentično tumačenje donese na predloženi način? Ni jedno jedino. U međuvremenu čuli ste, imamo i saglasnosti i Vlade. Zahvaljujem dakle, ne osuđujem za razliku od nekih. Odboru za ustavna pitanja zahvaljujem im zbog dobrog posla, jer mi smo im se kao susedni odbor obratili sa jednim pitanjem, jednom molbom. Oni su to obradili do poslednje zareza, do jota. Dakle, sto posto u skladu sa onim kako smo mi želeli. To je urađeno. Šta ja mogu da budem kao jedan od inicijatora, nego zadovoljan što je učinjeno na taj način. Dobili smo ga nazad, na samom smo koncu procedure, sada ovo treba da izvedemo do kraja i još jednom, umesto da sve bude baš kako treba, suočimo se po ko zna koji put sa čim? Opet onom pričom buka, ni oko čega. Generisanje drame, da bi je bilo. Priča, da bi se neko napadao. Da li Vlada, ili možda Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo ili neko lično, ili prosto većina? O čemu je reč? Zašto opet ovo radimo i dokle zaboga ovo da radimo na ovaj način? Bilo je tu sijaset stvari koje su sporne. Na primer, nije više nikome ovde jasno da li sada u situaciji u kojoj se nalazimo mi sada imamo jedan, dva, tri ili četiri meseca kako smo bili u prilici da čujemo od jedne uvažene koleginice sa kojom takođe delim klupe i u Odboru za obrazovanje. Da li je jedan, dva, tri ili četiri meseca sada neophodno da prođe zbog komplikovanih procedura, mnoštva razgovora koje treba da obavimo, dok se ne izabere Nacionalni prosvetni savet? Nekoliko puta sam čuo tu cifru četiri, pa mi se nekako urezala u uho, vrlo interesantno. Petnaesti januar kada mi donosimo predlog plus četiri meseca, koliko to dođe? Ako je četiri meseca neophodan rok da se sve sprovede do kraja, šta smo mi 15. januara uradili podnevši ovaj predlog? Jesmo tada aktivirali tajmer za ta četiri meseca? Nismo. Zašto? Zbog predloga da se donese ovo autentično tumačenje. Šta je alternativa? Zamislite situaciju, mi tada nismo predložili ništa i odmah se bacili na posao da iskoristimo ta četiri meseca. Šta bi to značilo? Ni sada taj posao ne bi bio završen, koji je u tom roku koji smo čuli. Ali se bojim da taj rok nije bio toliko realan, da je više poslužio kao cifra koja treba da služi za onu dramu bez potrebe i onu buku ni oko čega, jer da je tako mi bismo tek za mesec dana konstatovali da eto ne bi bilo važno ko je kriv. Verovatno opet na neki način, čudan način i Vlada i vladajuća većina, ali postavite neki drugi razlog, zašto se nešto nije dogodilo na vreme. Dalje reći, da smo mi prvo morali da vidimo koga to predlažu, da bismo mogli da reagujemo 15. januara, a zato nismo mogli decembra, novembra, ili kada već ni to nije tačno. To nije nešto što se dešava sada prvi put. Dakle, to je stvar za koju se zna. Sada se pojavila inicijativa ovog januara da se na predloženi način reši. I to je dakle, cela priča. Ne bih ja pominjao ni ove rokove, niti bih bilo šta zamerao bilo kome ovde u sali, da se radi onako kako treba, da se ljudi ponašaju na odgovarajući način i da je mnogo više korektnosti. Šta je bila suština? Da se napadne predsednik susednog Odbora, zbog čega? Dakle, sarađivali smo maksimalno po ovom pitanju, svi mi zajedno. Mi u našem Odboru, mi pripadnici različitih poslaničkih grupa, mi sa drugim odborom, mi sa Vladom, sve je prošlo maksimalno dobro, i eto mi i dalje imamo neku konstantnu potrebu da se napadamo čisto da bi se dobro zvučalo, dalo nekome na važnosti, da bi se još jednom podvukla razlika, po pitanju po kom nema nikakve potrebe da je bude, da se podvuče razlika. Da se još malo delimo, da se vidi da postoji jedna i druga strana. Potpuno besmisleno. Samo da zna svako u ovoj sali, kada dođemo do tačke da ljudi ne cene, mislim na građane Srbije, ne cene dugo, dugo vremena mnogo politiku, ne cene mnogo političare, pa i ne cene mnogo Narodnu skupštinu, to je upravo zato što je postojala ta hronična, nekontrolisana potreba da se stalno generiše buka, da se pravi drama, da se potencira na razlikama, da se prave tabori i strane. Konstantno. I šta mi sada ispadamo nego gomila ljudi koja ništa drugo ne radi, dok gleda kako da se što bolje i uspešnije posvađa. Kada mi budemo promenili naš odnos prema tom pitanju, prema pitanju kako treba da bude, kako treba da se posmatramo međusobno, koliko treba da se uvažavamo, onda ćemo zaslužiti i da nas ljudi drugačije gledaju, a onda će se mnogo štošta drugog dobro dogoditi, pa između ostalog, više će ljudi želeti da se bavi politikom, a više angažovanih ljudi koja razmišlja o svojoj sudbini značiće da celoj zemlji, celom sistemu bude bolje, koliko god delovalo čudno i nezamislivo nekome. Možda to baš tako ide i što nije tako već sa, pa krivi smo sami sa ovakvim odnosom. Završavam polako. Mi danas ako hoćemo da ovo uradimo kako treba možemo da to uradimo na jedan način. Ako hoćemo da izađemo u susret generisanju drame, imamo mi alternativu, čisto da svima bude jasno. Alternativa bi bila, sada se svi odjednom strašno zabrinemo zbog tog roka od 60 dana koji je protekao, a koji bi protekao svakako, oko te štete koja bi se ako saberemo 15. januar sa četiri meseca desila svakako, ali mislim da je pre svega reč o pričanju i o krivcima bez ikakve potrebe i kažemo – Dobro, sada ćemo to da presečemo i mi ćemo da prenebregnemo bilo kakvu štetu. Kako? Nećemo da usvojimo ovo autentično tumačenje. Šta to onda znači? Svako ko je dao predlog - dao je predlog, mi ne moramo nikome da pišemo nazad, ni jednom stručnom udruženju ne moramo da se obratimo i da tražimo novi spisak. Mi lepo nastavimo dalje i sve uradimo u onom roku u kom bismo i uradili da 15. januara nije ni bilo. Da li to hoćemo? Da li to bilo ko, predstavnik bilo koje političke stranke, ovde traži da odustanemo od ovog autentičnog tumačenja. Mislim da ne. Iako je i zvučalo drugačije, mislim da je reč o ishitrenom, nesmotrenom postupku i ne razmišljanju o posledicama. Šta bi bilo dobro i ispravno rešenje? Da prihvatimo, izjasnimo se pozitivno, donesemo tumačenje onako kako jeste predloženo, kako ga je izneo skupštinski Odbor za ustavna pitanja i kako smo ga uostalom mi potpisnici i tražili. Na sve to još samo jedna sitna mala napomena sa moje strane, a to je da mnogo, mnogo više vodimo računa u svemu što radimo, pa i kad se nekome obraćamo sa izvinjenjima u ime Narodne skupštine zbog njene ne ažurnosti, ako se to uopšte zaista desilo, nek to bude u lično ime. U ime svojih kolega i Odbora sa kojim se sa tim sigurno neće složiti, jer to definitivno ne stoji, ne može niko, i to je ujedno odgovor na pominjanje nekakve sramote po celoj priči. Sramota je odnos nekih od nas i prema ovom mestu i prema ovom poslu, a sve to je i svakako i prema društvu kom pripadamo. Ništa više. Da se vratimo na temu i da ovo završimo kako treba. Zahvaljujem.
Koliko sam razumela, možemo da pređemo na listu govornika. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Tema, verovatno, potpuno nezanimljiva najširoj javnosti, zanimljiva usko stručnoj javnosti koja nije malobrojna, naprotiv, koja se bavi prosvetom i obrazovanjem i zanimljiva nama koji sebe smatramo i čuvarima procedure i onima koji vode računa da se zapisano u zakonima zaista i sprovodi. Pošto se ovde od kolega čulo da se ne zna odkud rok od četiri meseca – piše u zakonu. Rok od četiri meseca piše u zakonu kojim se bavimo - da četiri meseca pre isteka mandata ovlašćeni predlagači treba da predaju predloge za Nacionalni prosvetni savet. Eventualni nesporazum koji mi ovde imamo je banalan, ali dubok. Ja bih o tom nesporazumu nekoliko rečenica, ako može. Svima je jasno šta piše u zakonu i direktno poricanje realnosti, pošto u realnosti oni koji su birali nastavnike nisu gledali zakon kako mi smatramo da jeste. Volja u Skupštini da se poriče realnost nije dobra ni za koga. Volja da se od toga pravi percepcija isto nije dobra ni za koga, to je zajednička šteta. Dakle, četiri meseca pre isteka mandata ovlašćeni predlagači članova Nacionalnog prosvetnog saveta smatraju da nastavnik znači univerzitetski profesor i bilo ko je zadužen da primeni izbornu funkciju Skupštine, odnosno Odbora ima obavezu da počne proces autentičnog tumačenja zakona. Da li je ili ne Vlada koja treba o tome da odlučuje? Nije. To je volja većine u Odboru za zakonodavstvo i ustavna pitanja, manje više. To će biti nešto o čemu je većina na tom odboru i odlučila. Šta je pred nama u ovom trenutku? Pred nama je proces koji je složen zbog toga što imamo sklonost ka poricanju realnosti. Kada usvojimo autentično tumačenje oko kojeg imamo raspravu i treba da je imamo proces kandidovanja ovlašćenih predlagača za članove Nacionalnog prosvetnog saveta počinje iz početka. Imamo tu još jednu tačku realnosti o kojoj smo u obavezi da pričamo. Oni koji su navikli da predlažu univerzitetske nastavnike imaju protiv da mi odlučimo da se autentično tumači da su nastavnici, kada je u pitanju predškolsko, osnovnoškolsko i srednjoškolsko, oni koji tamo rade. Kad ćemo time da se bavimo? Hoćemo li time da se bavimo ili ćemo smatrati da je nam je poricanje realnosti i te vrste dozvoljeno. Većina može svašta. Može čak i jedno vreme da poriče realnost, ali je ne može poreći i ne može je poništiti. To nam istorija mnogobrojnih primera pokazuje. Šta treba da uradimo jednom kada se saglasimo oko autentičnog tumačenja kojim će ovlašćeni predlagači biti upućeni da za osnovno, predškolsko i srednjoškolsko obrazovanje predlažu ljude iz tog sektora? Dakle, nastavnike, vaspitače, oni koji to rade, oni to znaju da rade. Šta ćemo da uradimo? Imam za vas predlog za koji znam da ću ostati u manjini, što me neće sprečiti da predlog sa vama podelim. U okviru onoga što, takođe, u zakonu piše da pozovemo taj Nacionalni prosvetni savet kao Skupština i da vidimo šta rade. Šta radite vi? Kako vam ne smeta, kao članovima Nacionalnog prosvetnog saveta, istraživanja koja pokazuju da svega 14% građana smatra da je obrazovanje važno za budućnost? Kako vam ne smeta prezir prema obrazovanju koji se pojavljuje u raznim segmentima? Kako vam ne smeta očita kritika koja postoji kada su udžbenici u pitanju, kada je odnos onih koji rade u obrazovanju u pitanju, kada je stanje dece u pitanju, kada je stanje znanja i obrazovanja u pitanju? Možemo mi da kažemo – što mi u Skupštini time da se bavimo. Zato jer smo nadležni za to. Zato što smo izborna funkcija. Imamo izbornu funkciju za te ljude. Oni su autonomni i nezavisni. Biti autonoman i nezavisan ne znači da ni sa kim ne razgovaraš. Videli smo kako to izgleda kada se autonomnost, samostalnost, nezavisnost tela razume – šta ja imam sa kim da pričam, šta ja imam koga da slušam. Nema veze da li si nezavisno regulatorno telo, da li si ministar koji sebe sam smatra – šta on ima sa Skupštinom da priča ili da dođe na odbor ili si narodni poslanik koji kaže – šta ja imam da gledam u Zakon o Narodnoj skupštini ili Ustav, ja ću da pitam moju stranku. Tema autentičnog tumačenja jedne odredbe, koja je proizvela probleme u realnosti biće od nje manja šteta i u rokovima i u onom što je i Odbor za prosvetu i obrazovanje i Odbor za Ustav mogao da uradi, nije ono što smo mi, kao Skupštini, u svojoj izbornoj funkciji mogli da uradimo, a nismo. Ta šteta će biti manja, ako ova priča o izborima bude neposredan povod da otvorimo temu sa Nacionalnim prosvetnim savetom. Ako ovde u ovoj Skupštini ne postoji svest koliko je za našu budućnost opasan prezir prema obrazovanju, nemar prema onome što su problemi obrazovanja, mi imamo zajedno svi mnogo veći problem, nego da li predlagači sa univerziteta smatraju da je nastavnik samo sa univerziteta, da li je u pravu Odbor za ustavna pitanja, da li je trebalo ili nije trebalo konsultovati Vladu i da li je sve urađeno na vreme? Dobra vest je da je moj predlog na vreme. Na nama svima je da razmislimo da li ćemo na moj predlog odgovoriti – ma šta pričaš, mi smo super, pa time poreći realnost ili ćemo, ono što su resursi ove institucije, staviti u funkciju jedne dugoročne debate o stanju obrazovanja u Srbiji. Da ne bude nikakve zablude da hoću da govorim o štrajku prosvetara, ja bih o tome govorila, ali ja o tome ne govorim. Ja govorim o jednoj ozbiljnijoj, opisnoj, suštinskoj, u sistem utkanom stanju, a o kojem u Srbiji niko neće da priča. Ko u 21. veku neće da ima 84% stanovništva koje kaže da je obrazovanje važno za budućnost, taj svoju budućnost je prodao unapred ni za šta. Molim vas da o ovom predlogu razmislimo, kada budemo bili u izbornoj funkciji za članove Nacionalnog prosvetnog saveta, da i sa njima otvorimo dijalog o tome. Taj dijalog bi morao da bude svima na korist. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović. Izvolite.
Poštovane kolege, jedna tačka za koju sam mislio da će biti brzo završena protegla se na par sati i ne znam dokle će da traje to. Ovo što reče koleginica Čomić, ja se slažem sa njom. Obrazovanje je problem sa kojim se mi igramo, ako mogu tako da kažem, već 50 godina. Za to prvo vidim krivicu kod sebe, pa onda kod svih ostalih, jer ja pripadam to sistemu, skoro ceo svoj radni vek sam proveo u obrazovanju. Ali, ako ćemo biti iskreni, to nije problem koji je problem ove sadašnje većine ili prethodne većine, nego kako sam rekao svih nas i zato mi svi zajedno moramo da rešimo taj problem. Kako ćemo ga rešiti? Pa, evo ovako iskreno rečeno, stalnim kritikama i pozivanjem na greške iz prethodnog perioda, ne može se popraviti loše stanje. Ono se može poboljšati samo ličnim primerom. Svako od nas pojedinačno na svom radnom mestu, u svom okruženju neka da pozitivan primer i neka učini napor da se stanje makar malo poboljša. Svako to pojedinačno poboljšanje doneće Srbiji boljitak. Kako ćemo mi poslanici ovde u Skupštini Srbije da se potrudimo da svojim ličnim primerom poboljšamo to stanje? Pa, nedavno mi reče jedan građanin u Grockoj, vezano za rad naše Skupštine, kaže - pametan čovek govori kada ima šta da kaže, a onaj drugi, da ne kažem izraz koji je on rekao, govori da bi govorio. Evo, ja vas sada pozivam, jer verujem da niko od nas ne želi da bude u toj drugoj klasifikaciji, hajde da se potrudimo da učinimo rad ove Skupštine zbilja efikasnijim, da govorimo onda kada imamo šta da kažemo, a ne da se trudimo da pričamo radi priče i da što duže i duže traju ove naše sednice. Jer, na taj način učini ćemo boljitak za sve građane koji plaćaju kroz budžet ova naša zasedanja, a i vreme koje ćemo utrošiti na rad skupštine će biti kraće tako da možemo da radimo i neke druge stvari. Vezano za ovo autentično tumačenje, moj stav je da se ono prihvati onako kako je to predloženo. E sad, da li ima tu nekih grešaka sa jedne ili druge strane? Pa, najverovatnije da ima. Greška je i kod nas u Odboru za prosvetu, što nismo to ranije primetili i što nismo ranije podneli taj zahtev. Da li su ovi iz Odbora, odnosno od Vlade mogli brže da donesu te odluke da nam dostave? Pa, mogli su, ali nije ovo problem, ja sam razgovarao sa ljudima koji rade u osnovnom i srednjem obrazovanju, jer su se i meni obraćali sa ovih zahtevom da se vidi zašto njih predstavljaju u Nacionalnom prosvetnom savetu, profesori univerziteta. Pa, su mi rekli da su oni te zahteve upućivali i pre četiri i pre pet godina, ali da niko nije reagovao na to. Znači, sve je moglo, ako ćemo mak na konac, sve je moglo da se završi mnogo, mnogo, ranije, ali sada je situacija takva kakva jeste i predlažem da prihvatimo ovo tumačenje i u budućnosti možemo da pokušamo blagovremeno da ispravimo sve ono za šta mislimo da je problem. Ja se slažem da se formira taj Nacionalni prosvetni savet, da sa tim ljudima sednemo i porazgovaramo. Bruka i sramota je da je samo 16%građana Srbije.16% ili 17%? (Aleksandra Jerkov, s mesta: 14%.) 14%? Eto, još grđe, da vodi računa o obrazovanju. Svi moramo da se angažujemo, da se to stanje popravi. Neće moći da se popravi za dan, dva, mesec ili osamdeset i nešto dana, što reče koleginica Jerkov, ali dajte da svako učini mali napor pa polako to da popravljamo za naraštaj koji dolaze da ta situacija bude mnogo bolja. Hvala lepo.
Hvala, sledeći govornik Borislav Stefanović, nije tu. Marko Atlagić? Vi ste tu, izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, evo ovo tumačenje autentično jednog člana zakona otvorila je jednu od najvažnijih pitanja u državi Srbiji, a to je pitanje vaspitanja i obrazovanja. Nemoguće je danas o tome raspravljati. Slažem se da je ona zanemarivana kako rekoše prethodne kolege, dvadesetak, pedesetak, koliko hoćete godina i smatram da danas i sutra, kada to kažem mislim ovih dana, meseci i godina treba posvetiti posebnu pažnju vaspitanju i obrazovanju i nauci, od opštinskih, da kažemo lokalnih zajednica pa sve do ove skupštine. Ponoviću jednu rečenicu, stanje u vaspitanju i obrazovanju i nauci je sumorno, ali kada kažem to sumorno, sada se javljaju oni traže krivca, koji su krivi. Ja kao čovek koji nikada nije političarsku platu zaradio i uzeo, koji čitav život sam proveo u vaspitanju i obrazovanju od osnovne škole do univerziteta, mogu vam reći da ima jako mnogo ministara u prošlosti vlada, kako god hoćete, krivica za to. Ali nećemo sada tražiti dlaku u jajetu nego zaista mislim da bez znanja nema budućnosti. Citiraću jednog filozofa u jednoj rečenici – zrno znanja jače probija nego čelično. Ukoliko to bude naša maksima, da tako kažem, ali verujem da će biti, onda ćemo izaći iz stanja u kojem smo se našli. Ni sam za to da jedni druge okrivljujemo, ali sam za to da neistine iznosimo u ovoj Skupštini. Mi smo ipak narodni poslanici, pa kada čujem prethodnog govornika, koji momentalno u sali, a predstavlja jednu poslaničku grupu, sedi u prvoj klupi nasuprot mene, kada kaže – ministar Verbić je kriv. Kao da je sijalo sunce dok nije došao ministar Verbić. Dozvolite samo dve rečenice, radi istine i pravde, gospođo predsedavajuća, za vreme ovog ministra u vrlo kratko vreme u mesec dana rešili smo donekle problem inspekcija. Smenjen je načelnik inspekcije koji je bio oličenje mita i korupcije. Preko određenih školskih uprava koje su bile po 20 godina u koje su ulazili i služeni političari, sprega inspekcije, sprega isluženih političara, direktora škola i to se zove mito i korupcija u vaspitanju i obrazovanju. Malo bi mi bio jedan dan da govorim o tome, ali neću da vas zamaram. Zbog čega mi je danas žao? Kao prosvetaru koji je radio od osnovne škole i sada radim na univerzitetu, prošao sam sve faze koje po struci, ne samo kao istoričar nego i pedagog, koji se u nauci bavi sa tim itd. što smo pokušali danas dobru ideju da ono što se dešavalo otklonimo bar u poslednjih nekoliko godina, a to je kod pitanja Nacionalnog prosvetnog saveta i drugog saveta, Nacionalnog prosvetnog saveta za visoko obrazovanje. Vidim da su neki mešali ova dva saveta itd. Dozvolite, koji je bio motiv Odbora? Častan i čestit motiv Odbora za vaspitanje i obrazovanje, kao i Vlade i ove Skupštine, čestit motiv da otklonimo ono što se dešavalo. Šta se dešavalo? Da su nam u Nacionalnom prosvetnom savetu za visoko obrazovanje bili dekani, a zakonom zabranjeni, da su nam u Nacionalnom prosvetnom savetu bili mahom univerzitetski profesori, a trebali su biti nastavnici iz osnovnih i srednjih škola. To je motiv, dobra ideja ove većine, ako hoćete u Odboru i manjine. Zato je svih nas 15 potpisalo da tražimo tumačenje ovog zakona. Biću jako direktan pošto sam u toj materiji aktuelan, vidite za članove Nacionalnog prosvetnog saveta pored ostalog, kako reče gospodin Martinović, posle njega kao iskusnog pravnika i profesora na univerzitetu prava, zaista mi je teško tumačiti, ali ja ću neke praktične stvari. Nisam pravnik. Pored ostalog, predlažu i udruženja odnosno društva iz redova nastavnika, vaspitača i stručnih saradnika koji su zaposleni u predškolskim ustanovama, osnovnoj školi i srednjoj školi. Šta se dešavalo? Kod lista tih udruženja mahom su pod firmom, da kažemo pod navodnicima nastavnika prolazili univerzitetski profesori sa titulom magistra i doktora, zapravo oni su po drugoj osnovi bili predloženi. Šta smo dobili u praksi? Dobili smo sve doktore i magistre, a nismo neposredne proizvođače. Ko su to? Nastavnici u razredu, iz predškolskih ustanova, osnovnih škola i srednjih škola. To smo hteli poboljšati. Šta je za to bila posledica? Da smo loše nastavne planove imali, loše nastavne programe i ono što je dovelo do vaspitanja i obrazovanja dugi niz godina danas. Isto je tako situacija u visokom obrazovanju, još veća katastrofa. Tamo smo imali dekane koji su zakonom zabranjeni. Lično sam imao problem u odboru, ne ovom nego bivšem. Nismo mogli jednog dekana omeđiti na tri godine sa dva mandata, nego je bio 21 godinu. Sada smo uspeli na mom univerzitetu da ga otklonimo zahvaljujući baš ovom ministru i potpisu koji je poslao itd. Dešavalo se da u Nacionalnom prosvetnom savetu i sada imamo, išao sam u biografije svih, sve „mašince“ sa svih tehničkih fakulteta. Sa društvenog-humanističkih nema. Molim vas, kakve će oni programe donositi sa društveno-humanističkih fakulteta? Gde su pedagozi sa odseka za fakultete? Zato sada sa ovog mesta, gospodine potpredsedniče, apelujem na Nacionalni savet za visoko obrazovanje u sadašnjem sastavu da kod akreditacionih komisija koje su jako bitne za naše visokoškolske ustanove na neki način predlažu ljude sa svih fakulteta, da budu zastupljene društveno-humanističke, tehničke i druge nauke. Jedino ćemo tako poboljšati stanje. Da se vratim sada na ovaj deo jer znam da nas sada gledaju profesori i radnici iz osnovnih i srednjih škola. Gospodo i ovo moramo da razjasnimo. Kroz udruženja, udruženja nisu samo filozofa, nastavnici i profesori osnovnih i srednjih škola, nego i fakulteta, čak i iz proizvodnje, predsednik filozofskog društva jednog od udruženja ne radi u osnovnoj školi, srednjoj školi, univerzitetu. Kako ćemo njega tretirati? Da li on dolazi kroz jednu drugu verziju? Vidite, to su jako složeni problemi. Gledaju nas magistri i doktori osnovnih i srednjih škola. Da li oni imaju pravo? Dabome da imaju pravo preko udruženja jer i oni su nastavnici. Dakle, posle ovog tumačenja zaista nemam šta da kažem. Dozvolite na kraju, ne želim stranački da govorim. Dobra namera Odbora, kako reče kolega Orlić, za vaspitanje, obrazovanje i nauku i tehnološki razvoj zaista bila i tu smo svi bili jedinstveni u oceni ovog stanja i šta treba popraviti. Danas je malo zakomplikovano stranački. Molim vas, nemojmo kada je u pitanju vaspitanje i obrazovanje to raditi. Kolega, nema ga ovde, stalno štrajk taj spominje. Kada bi to analizirali, znate li gde bi nas dovelo? Verujem da bi se i on postideo jer je bio pet mandata, ako ne pet onda tri, znam sigurno, da je bio u ovoj Skupštini. Ostavimo to na to mesto, nego na neki način stavimo vaspitanje i obrazovanje kao jednu tačku, zaista nemam ništa protiv, na Skupštinu i posvetimo joj deset dana sa svih ovih aspekata. Problemi su veliki. Tranzicija nije lak proces. Tranzicija „melje“, uništava ako se ne snađemo, ako ne pratimo, ako se konstantno ne usavršavamo mi tzv, hajde da kažemo sada, celoživotnim učenjem, nekada smo – permanentnim učenjem, doživotno, kako god ga nazovite itd. Nećemo daleko poći. Meni je drago i hvala odboru i jednom i drugom, i koji vodi gospodin Martinović i koji vodi gospođica Jerkov, pa i vama gospodo narodni poslanici što smo uspeli bar jedan mali problem skinuti sa dnevnog reda, ono što je tištilo naše vaspitanje i obrazovanje. U to ime zaista vam hvala.
Zahvaljujem profesore Atlagiću. Reč ima narodna poslanica Jovana Jovanović. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsedniče. Uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, danas govorimo o autentičnom tumačenju jednog zakona koji se tiče, mogu slobodno reći, najvažnijeg resursa svakog društva, a to su obrazovanje i vaspitanje. Često govorimo da je obrazovanje investicija, a trošak jedino ukoliko je reč o neučinkovitom procesu. Kada pogledamo istraživanja, koja je pomenula koleginica Čomić, i ukoliko pogledamo sve ono što radimo u poslednje vreme, ono što možemo da vidimo jeste da obrazovanjem pravimo sve samo ne investiciju. Ono što ste uspeli to je da na neka dva meseca i više od dva meseca na neki način zatvorite ovo autentično tumačenje ovog zakona i kao posledica toga šta se desilo? Desilo se, kao što smo čuli više puta u toku ove rasprave danas, da je 43 članova Nacionalnog prosvetnog saveta, da je njima istekao mandat i to još 18. marta. I opet u istom maniru dolazimo do probijanja rokova i ovoga puta to je rok za izbor članova i članica Nacionalnog prosvetnog saveta. Pre toga kašnjenje se desilo kada je trebalo da dođe do izbora Saveta za visoko obrazovanje koji je izabran sa jednim i po mesecom zakašnjenja i zbog svega toga kasni osnivanje Komisije za akreditacije i proveru kvaliteta. Na osnovu Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, koji u svom članu 13. stav 5. kaže da podnosioci liste iz stava 3. ovog člana dužni su da dostave liste kandidata za članove Nacionalnog prosvetnog saveta četiri meseca pre isteka mandata, članova kojima mandat ističe. Dostavljene su liste, predlozi i lista kandidata koji bi trebalo da se biraju za članice i članove Nacionalnog prosvetnog saveta iz redova saveza i udruženja koji su predviđeni stavom 3. tačkom 5). Međutim, kao što smo čuli, ove članice i članovi kandidati za članice i članove Nacionalnog prosvetnog saveta moraće opet da budu predlagani jer ste već među predloženim kandidatima i kandidatkinjama nalaze i univerzitetski profesori, a nakon izglasavanja ovog autentičnog tumačenja to neće biti u saglasju sa ovim autentičnim tumačenjem, odnosno na osnovu ovih kriterijuma moći će da budu birani samo nastavnici osnovnih i srednjih škola. Nacionalni prosvetni savet, kao što znamo, je stručno savetodavno telo i trebalo bi da prati analize za stanje u obrazovanju na svim nivoima i u svojoj nadležnosti i usaglašenost sistema obrazovanja sa evropskim principima i vrednostima, da utvrđujepravce razvoja i unapređivanja kvaliteta predškolskog, osnovnog i srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja, učestvuje u pripremama strategije obrazovanja na osnovu utvrđenih pravaca razvoja predškolskog, osnovnog, srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja itd. Jedna od stvari koje Nacionalni prosvetni savet je do sada radio jeste da je ugrađivao pouke i sa studija koja je sprovođena u svoja dokumenta o tome šta treba i kojom brzinom treba menjati u obrazovnom sistemu Srbije. Ono što bi želela da napomenem, ukoliko to ne zna neko od građana, jeste da je 2015. godina prva godina od kada se sprovodi PISA testiranje u Srbiji, da ovo PISA testiranje neće biti sprovedeno jer 2012. godine nije potpisan ugovor od strane ministarstva za naredni ciklus Organizacije za ekonomsku saradnju i razvoj koja upravo i sprovodi ovo PISA testiranje. S obzirom da znamo kakvi su bili rezultati 2012. godine, da je 40% učenika funkcionalno nepismeno iz matematike, da 35% učenika pokazuje nizak stepen čitalačke pismenosti. Ne znam da li sada ovo znači to što 2015. godine neće biti sprovedeno testiranje, odnosno kako kažu neki od članova vladajuće većine da li ovo predstavlja zabijanje glave u pesak i da ćemo sada sami sebe ocenjivati, razume se, subjektivno i praviti se da je naš sistem obrazovanja savršen. Da podsetim, ovi PISA testovi se sprovode sa ciljem prikupljanja podataka o postignućima učenika kako bi se opredelili pravci daljeg reformisanja sistema obrazovanja u zemljama koje su učesnice u testiranju. Ovim testovima, kao što sam spomenula, ne ocenjuje se samo puka reprodukcija naučenog već i funkcionalno znanje, odnosno ono što će učenici primeniti u praksi. Znamo da sve zemlje lideri u uspešnim obrazovnim sistemima da su zemlje uspele da ubede građane da vrednuju ulaganje u obrazovanje kao ulaganje u budućnost, a s obzirom da vidimo da samo 14% građana Srbije smatra da je ulaganje u obrazovanje ulaganje u budućnost, mi ćemo svakako podržati predlog ovog autentičnog tumačenja sa ciljem da Nacionalni prosvetni savet u roku od dva, tri, četiri meseca što pre počne, odnosno nastavi svoje aktivnosti. Hvala.
Zahvaljujem se, gospođice Jovanović. Reč ima narodna poslanica Nevenka Milošević. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije koji pratite danas naš rad, pred nama je autentično tumačenje koje smo upravo i tražili. Ja sam jedna od onih koji sam i potpisala zahtev Odbora za obrazovanje, jer sam i član ovog Odbora. Mogu da kažem da smo dobili to autentično tumačenje, da se Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo zaista potrudio i ispoštovao svu proceduru, to smo danas čuli i to je tako, bez obzira na neke pokušaje, ja bih rekla već manipulacije ili određenih političkih igara, jer evo posle godinu dana svog poslaničkog mandata nekada mogu to i da procenim. Da se vratimo na autentično tumačenje Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, koje se odnosi na član 13. stav 3. tačku 5. Upravo ovo tumačenje će nam otkloniti i najmanje nedoumice, ali i štetne posledice koje se tiču predlaganja članova za Nacionalni prosvetni savet. Čuli smo da Nacionalni prosvetni savet ima veoma važne nadležnosti, da broji 43 člana. Ovim tumačenjem dobijamo nešto što je zaista već u Zakonu bilo jasno, možda, i rečeno, ali još jednom precizirano - odnosi se na stručna udruženja i društva koja mogu delegirati svoje članove u Nacionalni prosvetni savet. Upravo je zabuna i došla i nedoumica kada su pojedini od njih delegirali za svoje članove upravo nastavnike iz visoko školskih ustanova. Neki su prekršili proceduru, a neki to i nisu. Zato sam mišljenja da se ova procedura može skratiti i da ona neće iznositi tri meseca, kao što je navela predsednica Odbora, već možemo to uraditi u mnogo kraćem roku. Suština i cilj jeste da moje kolege, nastavnici, praktičari koji rade u predškolskim ustanovama, u osnovnim školama i srednjim školama imaju ravnopravnu zastupljenost u Nacionalnom prosvetnom savetu, a već smo rekli da nastavnici iz visoko školskih ustanova svakako će biti zastupljeni i ta njihova zastupljenost je upravo regulisana istim članom, istim stavom, ali tačkama 1,2,3,4,5. Kada se radi o stručnim udruženjima i uopšte o društvima koja imaju i te kako veliku važnost u obrazovanju, jer se pre svega brinu o razmeni iskustava i stručnom usavršavanju nastavnika, mogu reći i kao predstavnik tih društava, jer sam u dva mandata vodila Društvo učitelja, da je važno da upravo oni imaju svoje mesto u Nacionalnom prosvetnom savetu, a sve u cilju kako bi Nacionalni prosvetni savet što kvalitetnije radio i mogao da donosi određene odluke. Ukratko ću se osvrnuti i na jučerašnji sastanak Odbora za obrazovanje gde je glavna tema bila štrajk prosvetnih radnika. Imali smo dobru komunikaciju, imali smo dosta informacija, bila je to komunikacija između tri ministarstva. Na sastanku je prisustvovao ministar gospodin Verbić, ali i članovi sva četiri reprezentativna sindikata i, naravno, poslanici članovi Odbora za obrazovanje. Ono što je važno, mislim da smo poslali jednu važnu poruku i za medije, jeste da smo svi mi na istom zadatku, da jednostavni niko od nas nije na nekim suprotstavljenim stranama ili, kako neko reče, zaraćenim stranama. Daleko od toga. Ono što je važno, uz sve što smo čuli koliko je obrazovanje važno i tu se svi slažemo koliko je važno, potrebna su nam sistemska rešenja, da više nemamo svake godine tu strepnju od štrajka prosvetnih radnika, a ta sistemska rešenja se donose naravno dobrim zakonima i tu mi, narodni poslanici, treba da damo svoj pun doprinos. Ono što je izvesno i što je dobro i za prosvetne radnike jeste da se uveliko rade platni razredi, da ćemo to imati uskoro, koliko letos, ovde da razmatramo i da ih što više poboljšamo. Ono što je važno, imaćemo priliku i da menjamo sam Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, a uskoro i Zakona o udžbenicima. Naravno, to nije današnja tema, ali je važno i to reći. Na kraju, zbog otklanjanja svih ovih nedoumica i otklanjanja eventualnog rizika, poslanici SNS i, naravno, ja zajedno sa njima u danu za glasanje ćemo podržati ovo autentično obrazloženje i tumačenje jednog člana Zakona o obrazovanju i vaspitanju. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Milošević. Reč ima narodni poslanik Milan Knežević. Nije u sali. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Da li ste odustali gospodine Pavićeviću? (Vladimir Pavićević: Niste mi uključili mikrofon.) Morate da se prijavite da bih mogao da vam uključim mikrofon. (Vladimir Pavićević: Prijavio sam se.) Sada ste se prijavili.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom skoro ceo dan, da primetim i to, gospodine Bečiću, smatram da je u svakom savremenom društvu obrazovanje sigurno jedno od najvažnijih pitanja. Naša rasprava o autentičnom tumačenju člana 13. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, koji se tiče izbora članova Nacionalnog prosvetnog saveta, otkrila je, po mom jednom razumevanju, da u našoj Skupštini obrazovanje, u našim raspravama ne zauzima mesto koje zaslužuje. Ako je to tačno, poštovana gospodo, to onda znači da se mi udaljavamo od onoga što su standardi i usmerenja jednog savremenog društva. Nacionalni prosvetni savet, poštovana gospodo, danas ne funkcioniše u našoj državi i Nacionalni prosvetni savet neće funkcionisati, ako sam ja dobro razumeo i gospođu Jerkov, koja je predsednica jednog relevantnog Odbora za ovu raspravu, i gospodina Martinovića, koji je predsednik drugog Odbora koji je relevantan za ovu raspravu, sve do juna meseca ove godine. Dakle, Nacionalni prosvetni savet neće funkcionisati nekoliko meseci. Koje su nadležnosti Nacionalnog prosvetnog saveta? Da vidimo kakav to savet ne funkcioniše u našoj državi nekoliko meseci. U članu 14. kaže – Nacionalni savet, izdvojiću samo nekoliko najvažnijih stvar, prati i analizira stanje obrazovanja na svim nivoima iz svoje nadležnosti. Taj savet ne radi danas. Taj savet utvrđuje pravce razvoja i unapređivanja kvaliteta predškolskog, osnovnog i srednjeg opšteg i umetničkog obrazovanja i vaspitanja, taj savet ne funkcioniše i neće funkcionisati narednih meseci. Taj savet utvrđuje standarde kompetencija za profesiju nastavnika i vaspitača, standarde kompetencija direktora, standarde kvaliteta udžbenika i nastavnih sredstava i taj savet koji se bavi svim ovim poslovimanekoliko meseci neće funkcionisati, poštovana gospodo. Zašto neće funkcionisati i kako je moguće, sada pitam, poštovani gospodine Bečiću, i profesora Atlagića, koji je malopre govorio, a pitam i gospodina Orlića i gospodina Martinovića? Kako je moguće da naš Nacionalni prosvetni savet nekoliko meseci neće da radi? Onda gospodin Orlić, gospodine Bečiću, na primer postavi pitanje - pa zašto tako raspravljamo o ovoj temi? Poštovana gospodo, pa kako drugačije da raspravljamo? Uključen je alarm, jer jedan savet koji imao ovako važne nadležnosti zbog nečega neće funkcionisati i sada već ne funkcioniše. Nužno je da se ovde postavi pitanje – zašto smo došli u tu situaciju? Ja mislim da jedan od razloga leži i u delanju gospodina Martinovića, koji je, koliko sam ja razumeo, zamislio da suprotno Ustavu, suprotno zakonu, Vlada Republike Srbije kao izvršna vlast i jedan deo izvršne vlasti treba da kontroliše Skupštinu, umesto da, kao što piše u našem Ustavu, Skupština, poštovana gospodo, kontroliše Vladu. Gospodin Martinović ovde dela, a bogami, ja sam primetio i drugi narodni poslanici SNS pre svega, tako da su ovde neke uloge preokrenute, da Vlada ovde mora da da mišljenje, da može da se čeka koliko hoćeš na to mišljenje. Pa, nije tako, poštovana gospodo. Naša Skupština, prema Ustavu, prema zakonu, prema našem Poslovniku, mora da kontroliše Vladu. Onda gospodin Martinović npr. ovde postavlja pitanje – pa kako vi mislite da li sam ja podvojena ličnost, kaže, pa da jednom ovako, a drugi put ovako, pa sada u jednom svojstvu…? Poštovana gospodo, uopšte me to ne interesuje. Gospodin Selaković npr. prihvata tu ulogu da ima i podvojenu ličnost, pa kaže – da li me pitate kao ministra ili me pitate u drugom svojstvu? Gospodin Martinović može da izabere da li je podvojena ličnost ili nije, ali to je nevažno. Važno je zašto naš Nacionalni prosvetni savet ne radi. Kako to da mi u ovoj Skupštini ne možemo da organizujemo jednu sednicu o akademskoj čestitosti npr, gospodine Bečiću? [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću, isteklo je vreme. (Vladimir Pavićević, s mesta: Imao sam još 10 sekundi.) Tih 10 sekundi taman meni da kažem da niste merodavni da tumačite da li neko ovde nešto dela ili ne dela, mada tu reč delanje… (Vladimir Pavićević, s mesta: Ima u rečniku.) Znam da ima u rečniku, ali nekako mi nije da se upotrebljava, ne prija mi. Tako da, nemojte molim vas da tumačite da li ovde neko nešto dela ili ne dela. Reč ima gospodin Martinović, replika. Molim vas, nemojte da izazovete repliku. Izvolite.
Daću sve od sebe, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo na terenu autentičnog tumačenja zakona. Autentično tumačenje zakona ima snagu zakona. Postupak za davanje autentičnog tumačenja zakona je propisan Poslovnikom u članu 194. i u članu 195. U kontekstu autentičnog tumačenja zakona krajnje je deplasirano pričati o tome kako Narodna skupština treba da kontroliše Vladu. Postoje Ustavom, zakonom i Poslovnikom propisani mehanizmi kako narodni poslanici kontrolišu izvršnu vlast, ali mi sada nismo na terenu kontrole izvršne vlasti. Mi smo na terenu autentičnog tumačenja zakona. Kao predsednik Odbora ja sam imao obavezu da Vladi uputim radi davanja mišljenja predlog za autentično tumačenje člana 13. stav 3. tačka 5. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Na pisarnici Vlade, a ne na pisarnici Ministarstva prosvete, kao što je rekao jedan poslanik bivšeg režima, dopis Narodne skupštine je zapremljen 21. januara. Procedura u Vladi nije ni malo jednostavna. Dakle, to stigne Ministarstvu prosvete, Ministarstvo prosvete pripremi mišljenje, onda to ide Republičkom sekretarijatu za zakonodavstvo, a sa Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo ide na resorni odbor Vlade koji se bavi pitanjima prosvete i tek onda dolazi na sednicu Vlade. Sada ima ovde, čini mi se, nedovoljno učenih poslanika u smislu poznavanja Poslovnika, pa ne znaju kako to izgleda.
Vreme.
Dakle, ne sastane se Vlada odmah, pa da mišljenje. Evo, sam da objasnim gospodinu Pavićeviću, pošto izgleda ne razume najbolje ovu materiju. Dakle, gospodine Pavićeviću, dođe na pisarnicu Vlade, pa onda ide Ministarstvu prosvete, pa onda ide Republičkom sekretarijatu za zakonodavstvo, pa onda ide Odboru za prosvetu Vlade, pa tek onda ide na sednicu Vlade. I zaista je Vlada u rekordnom kratkom roku od 21. januara do 2. marta uspela da završi ceo ovaj postupak, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo da završi taj posao 18. marta. Kada pitate ko je kriv, pitajte koleginicu koja sedi ispred vas. Ona je kriva.
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Uvaženi profesore, pretpostavljam da dobro poznajete Poslovnik. Pošto ste izazvali repliku i imamo još prijavljenih za repliku na vaše izlaganje, prvo oni moraju da dobiju reč, pa onda vi na izlaganje gospodina Martinovića, ako procenim da imate pravo na repliku. Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS-a, dr Vladimir Orlić. Izvolite [[Aleksandra Jerkov, s mesta: I ja imam repliku. Po kom osnovu?]]
Zahvaljujem. Za slučaj da nekom nije jasno, po par osnova. Prvo, direktno obraćanje imenom i prezimenom i poziv da se odgovori na pitanje. Drugo, obraćanje stranci uz neki neprikladan komentar. I sve će to da stane u dva minuta, neverovatno. Dakle, prva stvar, zašto se nalazimo i situaciji da je istekao mandat? Odgovor na to pitanje je uvek jedan te isti o čemu god da je reč, o čijem god mandatu, u bilo kom trenutku da se nalazimo i po bilo kojoj temi. Zato što se druge stvari nisu radile ranije. Da li ranije znači na vreme, prerano ili prekasno, to je drugo. Ali, da smo recimo sve ovo radili pre šest meseci, bilo bi završeno dovoljno, daleko od bilo kakvog roka. Možda da smo i pre dva. U svakom slučaju, kada 15. januara radimo na tome, bez obzira da li vi predložili ili ne predložili da se donese autentično tumačenje, mi od tog momenta do danas ta četiri meseca, kojih su se neki danas grčevito uhvatili, nemamo i kraj priče. Da li je tu reč o onome ko je predložio imena prekasno, ili o onome ko je stavio na sednicu odbora prekasno, ili je možda previše vremena uzeto u međuvremenu za sva mišljenja, potpuno je irelevantno, šta god da isključite nemate ta četiri meseca lufta i to je odgovor na sva pitanja. Drugo pitanje koje se tiče odnosa je pitanje zašto je ovo danas uopšte tema? Odgovor je više nego jasan, zbog selektivnog razumevanja. Ono što piše za sve poslanike isto, istim tekstom, istim pismom, na istoj stranci, u istom članu Poslovnika, neko razume zato što hoće da razume, želi da razume, a neko ne razume, ne zato što je teško za razumevanje, nego zato što prosto neće. Treća stvar, ponudio sam vam alternativni zaključak. Predložite, dame i gospodo, da se odbije autentično tumačenje i nema nikakvog pisanja nazad predlagačima. Ali, neće niko, jer bez obzira koliko se pretvarao da ne razume, ipak razume da to ne bi bilo dobro. Hvala najlepše.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Reč ima dr Vladimir Pavićević, replika [[Aleksandra Jerkov, s mesta: Imam pravo na repliku.]] Imate i vi, ali prvo gospodin Pavićević, on se javio pre vas. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Bečiću, ja bih rado ustupio pravo gospođi Jerkov da ona pre mene govori.
Ako vi ustupate, izvolite, gospođice Jerkov.
Ali da nakon gospođice Jerkov ja govorim. Ali dobro, ako ste vi već odlučili ovako…
Zar niste rekli da ustupate pravo gospođici Jerkov, iako ste se vi prvi javili?
Da po Poslovniku pre mene govori, ali ako vi to ne dozvoljavate, onda ću ja sada da govorim, a gospođa Jerkov posle.
Izvolite, gospodine Pavićeviću, kad ste već dobili reč.
U redu, gospodine Bečiću. Hoću dve stvari da kažem uvaženoj gospodi, gospodinu Bečiću, Martinoviću, Orliću, a žao mi je što i gospodin Atlagić nije tu, koji inače redovno učestvuje u svim našim raspravama ovde. Najpre, ja sam sada razumeo da je nama gospodin Martinović rekao da je Vlada neefikasna, jer gospodin Martinović sada objašnjava put jednog predloga kojim se traži mišljenje i kaže – mora ovde, mora tačka 2, mora tačka 3, mora tačka 4. Pa, tu ima mnogo tačaka i ja onda zaključujem da mora to efikasnije da se radi, poštovana gospodo. Ova Vlada je onda od samog starta u smislu nekih procedura neefikasna. To je takođe jedan problem. Druga stvar, gospodine Bečiću, o kojoj bi mogao da kaže nešto gospodin Martinović, jeste koliko dugo treba da se čeka mišljenje Vlade o nečemu što dođe iz odbora čiji je predsednik gospodin Martinović? Zamislimo situaciju da mesecima ne stiže mišljenje. Ja onda pitam gospodina Martinovića, da li to znači da i mi ovde mesecima ne treba ništa da radimo povodom konkretnog slučaja? Ja mislim da mi treba da delamo i da ako nema mišljenja u razumnom roku, da onda mi delamo onako kako piše u Poslovniku, kada se tiče autentičnog tumačenja zakona. Gospodina Orlića nisam razumeo oko jedne važne stvari, kada je rekao - pa zašto sada ovde o tome tako raspravljamo? Moramo da raspravljamo, poštovana gospodo, kada Nacionalni prosvetni savet ne funkcioniše. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Replika na izlaganje gospodina Martinovića, mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Sada stvarno ne znam koji put treba da kažem – zbog čega nismo zatražili autentično mišljenje ranije, zato što u Zakonu piše da je rok u kom ovlašćeni predlagači mogu da predlože predloge kandidata - četiri meseca? Ta četiri meseca suistekla 19. decembra 2014. godine. Kada smo videli koji su to predlozi koji su pristigli, da tu opet se nalaze dekani, opet se nalaze profesori univerziteta, tada smo zatražili od Odbora za zakonodavstvo mišljenje 15. januara, zato što Skupština od 30. decembra do 15. januara nije radila. Čim je Skupština počela da radi, mi smo se sastali i mi smo zatražili takvo mišljenje. Nije tačno da izbor u Skupštini treba da traje četiri meseca. Čini mi se da gospodin Orlić to tumači zlonamerno. Dakle, samo je propisano Zakonom da oni četiri meseca moraju da dostave, a da li Skupštini treba četiri meseca da izabere kandidate? Ne. Da smo počeli onda, zapravo da je Zakonodavni odbor dao to tumačenje, da smo usvojili to tumačenje, mi bismo stigli da usvojimo, izaberemo kandidate u zakonom predviđenom roku. Nije tačno da Skupština četiri meseca treba da bira te ljude. To bi bilo prosto besmisleno. Mi i ne možemo četiri meseca odlučivati između 34 ljudi. Radi se o tome da samo četiri meseca ranije oni treba da dostave predloge, a Skupština može u mnogo kraćem roku da to izabere. Da nije bilo odugovlačenja Vlade, da nije bilo neažurnosti gospodina Martinovića, koji je beskrajno dugo čekao to tumačenje Vlade, iako mu Poslovnik omogućava dok mu Vlada ne daje mišljenje, može da stavi, mi bismo izabrali Nacionalni savet na vreme.
Vreme. Zahvaljujem se, gospođice Jerkov. Reč ima dr Aleksandar Martinović, replika dva minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslednji koji treba da nam drže lekcije o poštovanju rokova su poslanici bivšeg režima, i gospodin Pavićević i gospođica Jerkov. U vreme vladavine DS, nekoliko godina ova država nije imala konstituisan Ustavni sud, koji je, izvinite, ipak malo važnija institucija od Nacionalnog prosvetnog saveta. Bili smo država koja je imala gospođu Natašu Mićić kao vršioca dužnosti predsednika Republike i to je trajalo ne znam ni ja više koliko. Dakle, napravili ste haos u ovoj državi sa institucijom predsednika Republike, sa institucijom Ustavnog suda. Isporučivali ste ljude u Haški tribunal bez bilo kakvog ustavnog i zakonskog osnova. I sada vi kažete – zamislite, beskrajno dugo se čeka od 21. januara do 2. marta. A kada pet godina nemate Ustavni sud, onda to nije beskrajno dugo. Kada nekoliko meseci imate ili godinu dana, koliko je bila gospođa Mićić vršilac dužnosti predsednika Republike, vi ste se sprdali sa ovom državom. To nigde u demokratskom svetu nema, da godinu dana vam neko bude vršilac dužnosti predsednika Republike zato što stranke bivšeg DOS-a nisu mogle da se dogovore koji im je kandidat. Sada zamislite, desiće se smak sveta zato što, navodno, predsednik Odbora koji se bavi pitanjima prosvete beskrajno dugo čeka od 21. januara do 2. marta da stigne mišljenje Vlade, koje je obavezno po članu 195. Poslovnika.
Vreme.
Mi smo našu proceduru, jednostavno, sproveli do kraja. To što nemamo konstituisan Nacionalni prosvetni savet, krivi ste, gospođice Jerkov, vi. Što je bilo do nas, što je bilo do Vlade i što je bilo do ove Narodne skupštine, mi smo uradili. Ali, vi umesto da se bavite pitanjem Nacionalnog prosvetnog saveta, vi ste se bavili isterivanjem veštica.
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Isteklo je vreme. Replika, dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom gospodine Bečiću, gospodin Martinović je malopre saopštio jedan svoj stav u okviru kojeg svako ko to sluša može da zaključi da sam ja, narodni poslanik Nove stranke u Narodnoj skupštini Republike Srbije, Vladimir Pavićević – deo bivšeg režima. Poštovana gospodo, evo još jednom ovde da saopštim svim narodnim poslanicima, a i gospodinu Martinoviću, da ja, Vladimir Pavićević, nikada nisam bio deo nijednog režima. Poštovana gospodo, nikada nisam učestvovao ni u jednoj vlasti. Prvi put sam izabran za narodnog poslanika u Narodnoj skupštini na izborima koji su organizovani u martu mesecu 2014. godine i drago mi je što sam za ovih nepunih godinu dana, na osnovu svog delanja, gospodine Bečiću, u Skupštini, a vidim da je vama ovo nedelanje malo draže, ali ja ovde delam, i da sam na osnovu tog delanja ovde zaslužio izvesnu reputaciju profesorsku, kako vi volite da kažete, ili jednog čoveka koji se veoma dobro razume u srpski jezik, kao što voli da kaže gospodin Martinović, ili kao osobe koja ima i akademsku karijeru pa se razume i u princip akademske čestitosti, kao što profesor Atlagić voli da kaže. Ja sam, poštovana gospodo, ovde danas u Skupštini da tumačim zakone, da predlažem zakone, da komentarišem, analiziram zakone jer želim da ti zakoni budu dobri, a i spreman sam, poštovani gospodine Bečiću, da čuje i gospodin Martinović da nakon sledećih parlamentarnih izbora delam, gospodine Bečiću, sa pozicije vlasti. Ja ću da dođem jednom prvi put na vlast. Hvala vam.
Vreme, gospodine Pavićeviću. Gospodine Pavićeviću, uporno želite da izazivate replike jer spominjete imena poslanika u sali. Ovim, dajući repliku gospođi Jerkov na izlaganje gospodina Martinovića, pošto ste se prijavili, i gospodinu Martinoviću na vaše izlaganje, zatvaramo krug replika i nema novih replika. Možete i dalje pokušavati da pominjete prezimena poslanika u sali. Smatram i siguran sam da je gospodin Martinović, kada je govorio o bivšem režimu, o vama mislio da ste iz stranke gde je predsednik stranke premijer jedne loše Vlade i morate samim tim da nosite i taj epitet bivšeg režima. Zahvaljujem. Gospođice Jerkov, izvolite. Da li ste želeli repliku? (Da.) Vidim da ste iznenađeni što vam uopšte dajem reč, a tražili ste repliku jer ste pomenuti u izlaganju gospodina Martinovića.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Mislim da nema svrhe više objašnjavati gospodinu Martinoviću da danas nije 2. mart, nego 8. april i da je sve skupa, sa zakašnjenjem Vlade, mi kasnimo 85 dana u odnosu na ono kada je Odbor za obrazovanje podneo zahtev za davanje autentičnog tumačenja, a taj zahtev je podneo onda kada je video da su ovlašćena udruženja opet predložila univerzitetske profesore, a to nije mogao da vidi ranije zato što oni ranije to nisu predložili. Ovo što je govorio o bivšem režimu gospodin Martinović isto tako niti je tačno, s obzirom na to da, recimo, u to vreme dok je Nataša Mićić bila vršilac dužnosti predsednika, četiri puta su se neuspešno zakazivali i održavali predsednički izbori, na koje, jednostavno, nije izašao dovoljan broj građana. Ali, sve i da je to tačno, kako je to opravdanje za to što mi nemamo Nacionalni prosvetni savet i za to što je 85 dana prošlo od momenta kada je vama podnet zahtev za davanje autentičnog tumačenja do današnjeg dana, kada je on stavljen na dnevni red?
Zahvaljujem se, gospođice Jerkov. Replika, dr Aleksandar Martinović. Time zatvaramo krug replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, i te kako ima veza ovo jedno sa drugim zato što je Demokratska stranka ostavila u političko nasleđe SNS jednu ruinu od države u kojoj niste imali Ustavni sud, u kojoj niste imali mesecima predsednika Republike, u kojoj su se dešavala bezakonja koja se ne mogu videti ni u jednoj demokratskoj državi. Ta bezakonja se nažalost i danas mogu videti na teritoriji AP Vojvodine i protagonista te politike je ponovo ta ista Demokratska stranka. Što se tiče gospodina Pavićevića, on se u sve razume, samo se ne razume u to sa čije izborne liste je izabran u Narodnu skupštinu. Izabrani ste sa liste Demokratske stranke i sad vi možete od toga da se perete, da se branite, da to ne priznajete, sve možete da radite ali to je činjenica. Dakle, vi ste svoje ime i prezime stavili na listu Demokratske stranke. Za vreme Demokratske stranke nismo imali Ustavni sud, za vreme Demokratske stranke nismo imali predsednika Republike, za vreme Demokratske stranke izvršena je pljačkaška privatizacija, jel vas neko terao da idete na listu te partije? Nije. To je bio vaš izbor. Sada morate da ponesete svoj politički teret. Taj teret ste sami sebi stavili na leđa. Nije vam stavio niko iz SNS. Gospođica Jerkov je upravo napustila salu. Ona je primetila, sada je sama rekla, ona je primetila 19. decembra da ova udruženja nisu predložila kandidate koje, po njenom mišljenju treba da predloži. Sada je moje pitanje – a šta je ona sad čekala od 19. decembra do 15. januara? Ko je kriv za to? Aleksandar Vučić, Odbor za ustavna pitanja? Ko? Na to pitanje još do sada nismo dobili odgovor.
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Ne vredi jel nema u sali više poslanika Demokratske stranke. Tu je samo gospodin Pavićević iz Nove. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, kao poslednji prijavljeni diskutant. Izvolite gospodine Rističeviću.
Gospodine Bečiću, koliko ima poslanička grupa vremena da ja to iskoristim maksimalno?
Molim vas, gospodine Rističevići, vodite računa da smo jutros radili do ranih sati.
Gospodine Bečiću, dame i gospodo narodni poslanici, bio sam dovoljno strpljiv i slušao sam otprilike govore ljudi koji misle da su politički nadareni, koji su trajali, trajali, trajali. Mislio sam da će se oni setiti one izreke da se nikad ne treba kajati kada umereno jedete i umereno govorite. Međutim pojedinci su maksimalno prozivajući neke druge poslanike izazivali replike koje su trajale, trajale i trajale i ja sam strpljivo čekao da dođem na red, ali ću pokušati da to završim pre nego što istekne vreme poslaničke grupe. Posle nekih izlaganja koje sam strpljivo slušao u bezbroj replika, ja moram da kažem pod broj 1) da ću podržati autentično tumačenje odbora koji je ovde predstavio gospodin Martinović, izgleda razložno, precizno obrazloženo itd. i sve da hoćemo, ukoliko se držimo procedure ne možemo drugačije da glasamo, koliko ćemo poštovati ustave, zakone i Poslovnik. Ovde je rečno da su standardi obrazovanja veoma niski, to je govorio prethodni, moj kolega redovni govornik i ja mogu da se složim s tim kad sam video kakvih sve profesora ovde ima, ja sam stvarno zabrinut za obrazovni sistem ove zemlje, zabrinut sam ne samo za studente, zabrinut sam i za đake u osnovnim školama. Ovde se govorilo takođe o nekim diplomama, ja u to ne ulazim. Moj predlog je davno bio da sve diplome treba priznati onim licima koji polože prijemni ispit u školi ili na fakultetu čiju diplomu poseduju, a Boga mi, neki i predaju na tim fakultetima za koje ja mislim da ne bi mogli da polože prijemni ispit koji polažu studenti na fakultetima gde oni predaju. Ovde je takođe rečeno da SNS ima svoj fakultet. Ja se nadam da to nije onaj…
Gospodine Rističeviću, molim vas nemojte da otvarate teme koje nisu na dnevnom redu, bez obzira što su te teme otvarane, što je to pominjano u raspravi, molim vas vratite se na temu.
Dobro, ja ću se složiti sa tom diskriminacijom da ona bude pozitivna da …
Ako je to neka bude na moju dušu, ali molim vas vratite se na dnevni red.
Što se svađate, polako, gospodine Bečiću, evo ja sam se složio sa tim da nemam prava da govorim ono o čemu su moje kolege imale pravo. Oni su govorili o podvojenoj ličnosti. Vređali su ministra pravde. Niste reagovali. Rekli su da je on podvojena ličnost. Ne mora se biti podvojena ličnost samo na osnovu profesije. Može se biti podvojena ličnost na osnovu državljanstva. Možete da imate dva državljanstva. Možda ste podvojeni državljanin. Da se vratim na temu. Ovde sam dobro razumeo da se u predlagači osnovne škole, odnosno da su predlagači udruženja i društva. Ono među predlagačima što nisam našao je društvo i u udruženje „Ćiriličara“. Ja bih se založio da ovaj Nacionalni prosvetni savet uđe neko na predlog udruženja „Ćiriličara“ s obzirom da je ćirilica veoma zapuštena kao pismo. Ja sam od onih koji misli da je i latinica naše pismo samo da oznake nisu i da ne treba poklanjati naše pismo ni jezik, ali takođe mislim da je ćirilica dominantno pismo, da je zapostavljeno u našoj zemlji i bez obzira što se ide u EU, ja mislim ako se uđe u EU da moramo zaštiti svoje pismo na način kao što su to uradili Bugari i Grci, a i Makedonci sasvim uspešno štite svoju ćirilicu, svoje pismo, da kažem, što kaže gospodin Atlagić da je to u stvari naše pismo koje mi olako i pismo i jezik pozajmljujemo drugima. Britancima ne pada na pamet da svoje pismo i jezik pozajme Amerikancima, bez obzira što su oni dominantna sila. To ne može da se zove američkim jezikom, ne može da se zove američkim pismom. To mora da bude englesko pismo, engleski jezik, zato mislim da srpsko pismo, srpski jezik i ćirilica mora da bude zaštićena makar na ovoj teritoriji i da damo pravo društvu ćiriličara, udruženjima, da i oni imaju pravo da predlažu kandidate za nacionalni prosvetni savet. Još jednom da kažem da ne želim da iskoristim svo vreme poslaničke grupe, da se slažem sa time što meni niste dozvolili nekim drugima, ali da ću se ubuduće truditi da sva prava koja budu koristili tzv. opozicioni poslanici koji vladaju na preko jedne četvrtine teritorije Srbije, da sva prava koja imaju oni, da takva ista prava, ne manja ni veća imam i ja. Ne neko ko podržava, ja nisam pripadnik vladajuće većine, nemam nikakvu vlast, ali neko ko u dužem periodu ili kraćem podržava većinu, zatražiću da takva ista prava koja imaju pripadnici manjina ovde u ovom parlamentu, da ista takva prava imam i ja u situaciji kada ponekad, od slučaja do slučaja, podržim stav većine, a ima i slučajeva kada sam glasao sasvim drugačije i podržavao neke stavove opozicije i amandmane opozicije u ovom parlamentu, koje su oni predlagali. Još jednom, mislim da mi kao društvo treba da obrazovanju posvetimo punu pažnju, ali takođe moramo da pročešljamo malo i taj profesorski kadar. Koliko ja vidim, ovde su predavači i profesori, osobe za koje se ja baš ne bi mogao zakleti da su potpuno kvalifikovani da predaju svojim studentima i zato sam zabrinut na određeni način i za studente na fakultetima i za učenike s obzirom na kvalitet koji ja ovde osetim u njihovom izlaganju. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Rističeviću. Žao mi je što ste me pogrešno shvatili. Ja sam samo uradio ono što sam uradio i diskutantima koji su govorili u tom trenutku. Bili su opomenuti zbog toga što govore o temama koje nisu na dnevnom redu, a i smatrao sam da nije celishodno zato što nemamo sada u sali ni predstavnike DS, ni predstavnike SDS, tako da govorite u vetar, gospodine Rističeviću. Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika. (Da) Dr Vladimir Orlić, izvolite.
Zahvaljujem. Sami kraj gospodine predsedavajući i na samom kraju kratka rekapitulacija. Šta se to sve danas nije dogodilo i šta nismo utvrdili. Dakle, u najkraćem, nismo utvrdili kakve veze ima rok od četiri meseca sa situacijom u kojoj se nalazimo danas. Sugerisanje, prvo, 15. januar kao neki prelomni datum od koga danas, četiri meseca, nema. Posle je alternativno ponuđen 19. decembar kao bitan datum ali ni od tada do isteka mandata, odnosno do 20 i nekog marta četiri meseca nema. Tako da nismo utvrdili ni kako glasi ta matematika koja treba da objasni šta se zapravo dogodilo. Odatle nismo mogli ni da utvrdimo da li su možda predlozi sa imenima stigli prekasno, pa ni da utvrdimo da li je možda odbor sazvan prekasno, da li je mogao da bude sazvan ranije i kakve sve to veze ima sa pauzom za Novu godinu. Na osnovu svega toga nismo utvrdili ni zašto se sve ove stvari bile tema danas. Ruku na srce, meni to od samog starta nije bilo jasno ako zanemarimo onu potrebu da se priča, kritikuje, galami potpuno bez ikakve potrebe i koristi, a za koju su mi kolege u međuvremenu sugerisale da ne stoji, pošto nismo utvrdili bilo kakav drugi dodatni motiv i za to smo, mogu samo da konstatujem na kraju, ostali uskraćeni. Nismo, kada pričam o toj galami i insistiranju na svađi i raspravi, na žalost danas došli do zaključka da je to štetno, odnosno saglasnosti od strane onih koji takvu praksu upravo neguju, upravo neguju i upravo i uporno neguju. Ali, reći ću samo za sada, jer sam siguran da ćemo doći do tačke kada ćemo se razumeti da to nije dobro, a da su oni koji na tome insistiraju zapravo oni koji insistiraju na stvarima koje predstavljaju teret nekih vremena koja stvarno zaslužuju da ostanu duboko iza nas. Dok to tako rade, pa, ne znam, mogu samo da zasluže opravdano epitet onih koji predstavljaju retrogradno u ovoj našoj političkoj praksi. Nismo na kraju čuli ni ono zašta nismo ni mogli da ga čujemo, neki alternativni predlog, a šta da radimo danas. Ako nećemo da prihvatimo ovo autentično tumačenje, da li prihvatamo nešto drugo, da li predlažemo nešto drugo. Nekoliko puta sam danas pozvao da se izađe sa tom alternativom, nije je bilo. Bilo je ili samo saglasnosti sa originalnim predlogom ili ćutanja. Pa, na samom kraju i da zaključim, pošto je to sve tako, ja ostajem pri onom svom inicijalnom pozivu sa početka današnje diskusije. Dame i gospodo podržimo ovaj zahtev za autentično tumačenje u predloženom tekstu. Hvala najlepše.
Zahvaljujem gospodine Orliću. Zaključujem pretres o Predlogu autentičnog tumačenja. Pošto smo obavili pretres Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu autentičnog tumačenja odredaba člana 13. stav 3. tačka 5. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Sa radom nastavljamo sutra, 9. aprila sa početkom u 10.00 časova, razmatranjem predloga zakona iz 2. tačke dnevnog reda u pojedinostima. Zahvaljujem.