Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. S obzirom da je danas poslednji četvrtak u mesecu, u skladu sa članom 205. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16,00 do 19,00 časova. Pre prelaska na rad, obaveštavam vas da sam, u dogovoru sa predsednicima poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini, pozvala da ovom delu sednice, pored članova Vlade, prisustvuje i gospodin Borislav Stefanović, šef pregovaračkog tima za razgovore sa predstavnicima privremenih institucija u Prištini, koji je pokazao spremnost da odgovara na pitanja narodnih poslanika u vezi sa aktuelnom situacijom na Kosovu i Metohiji. Pre nego što pređemo na poslanička pitanja, dozvolite mi da vas još jednom podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine koje se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja: Narodni poslanik ima pravo da postavi poslaničko pitanje pojedinom ministru ili Vladi, iz njihove nadležnosti, što je u skladu sačlanom 204. stav 1. Poslovnika. Poslaničko pitanje mora biti jasno formulisano, što predviđa član 204. stav 2. Poslovnika. Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanja ne može da traje duže od tri minuta, što je u skladu sa članom 204. stav 4. Poslovnika, a predsednik Narodne skupštine upozoriće narodnog poslanika, koji postavlja poslaničko pitanje, ako pitanje nije postavljeno u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, odnosno ako nije upućeno nadležnom organu (član 204. stav 6. Poslovnika). Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje, Vlada, odnosno ministar, moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to odmah moraju obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku, u rokuod osam dana od dana kada je pitanje postavljeno. To predviđa član 206. stav 1. Takođe, prema članu 207. Poslovnika, posle datog odgovora na poslaničko pitanje, narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da, u trajanju od najviše pet minuta, komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi drugo dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje, narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora, shodno se primenjuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika. Ovo je regulisano članom 216. Poslovnika. U skladu sa tim, molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanja, ako to već nisu učinili. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada, tako što će, naizmenično, najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Dozvolite da, pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, vas obavestim da ste primili ostavke Dragog Damjanovića i Nebojše Zdravkovića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i Izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine, povodom razmatranja ovih ostavki, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2) Zakona o izboru narodnih poslanika, i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stav 2. i stav 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovim narodnim poslanicima. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Administrativnog odbora konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koji su izabrani, narodnim poslanicima Dragom Damjanoviću i Nebojši Zdravkoviću, izabranim sa izborne liste ZES-Boris Tadić, danom podnošenja ostavke, odnosno 27. septembra 2011. godine. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Najpre reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine predsedniče i gospodo ministri, 10. maja sam postavio pitanje Vladi u vezi sa restriktivnim administrativnim merama koje su bile najavljivane za sprečavanje pojave traženja azila naših građana, pre svega Roma i Albanaca, čime je u to vreme bila ugrožena vizna liberalizacija. Zbog toga je ova problematika tada naročito aktualizovana. Tom prilikom skrenuo sam pažnju na činjenicu da nisu dovoljne samo ove mere i tražio sam dublju analizu razloga koji primoravaju Albance Preševske doline da traže azil u razvijenim evropskim državama. Ujedno sam objašnjavao da je broj Albanaca sa ovog područja, koji traže azil, daleko manjim od broja Albanaca koji masovno napuštaju svoja ognjišta da bi našli posao u inostranstvu. Ovaj masovni odlazak iz Preševske doline, ne samo prema razvijenim evropskim državama, nego i prema Kosovu, je prouzrokovan katastrofalnom ekonomskom situacijom i rekordnom stopom nezaposlenosti. Zato sam pitao tada Vladu šta će konkretnije preduzeti da bi se stvorili neophodni uslovi na ovom području, da bi se i Albancima stvorili bar minimalni uslovi za normalan život, naravno, uz izradu neophodne analize razloga koji su uzročnici ove veoma negativne pojave. Od ministra unutrašnjih poslova sam dobio odgovor da je takva analiza nemoguća jer je to složena i kompleksan posao i dobio sam obaveštenja o određenim aktivnostima koje obavlja Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja u nerazvijenim područjima. Koristim sad ponovo priliku da direktno premijera Cvetkovića pitam, i da dobijem odgovor, šta Vlada može dodatno da uradi da bi se sprečio ovaj masovni odlazak jer, dozvolite, Medveđa od ranijih 5.500 Albanaca trenutno ima samo 500 Albanaca? Ova opština je, kao što vidite, svedoci smo, u 21 veku pred potpunim etničkim čišćenjem. Ta opasnost preti i drugim opštinama, i Bujanovcu i Preševu. Zato je postavljeno i tada i sada pitanje – šta može dopunski, dodatno Vlada da uradi, da bi se ova situacija popravila?
Vreme za postavljanje pitanja je isteklo. Zahvaljujem gospodine Halimi. Premijer, gospodin Mirko Cvetković, ima reč.
Poštovani narodni poslanici i narodne poslanice, pre svega bih želeo da vas pozdravim, nismo se videli jedno malo duže vreme i prosto sam se zaželeo ovih razgovora. U isto vreme, koristim priliku da vam čestitam na zaista velikim naporima i radu koji ste uložili, pa čak i preko tih letnjih meseci, čime smo uspeli da usvojimo veoma značajne zakone i da praktično ispunimo sve ono ili gotovo sve ono što smo planirali da uradimo. U vezi sa pitanjem koje je postavljeno ovde, a koje se u osnovi, ako sam ja dobro razumeo, odnosi na problem visoke nezaposlenosti i na problem ekonomske migracije, da li je sada ona po osnovu traženja lažnog azila, a ima iza sebe problem ekonomije, to jeste jedan od velikih problema, pre svega države kao takve, a osim toga i nerazvijenih područja. Sličan slučaj sa velikim napuštanjem mesta rođenja i života u potrazi za boljim i srećnijim životom gde imate mogućnost da radite, imamo zabeleženo i u istočnoj Srbiji gde se veliki broj ljudi odseljava i prelazi bilo u razvijenije delove zemlje ili traži negde zaposlenje u zapadnoj Evropi, a naravno imamo i taj slučaj, kao što ste rekli, u Preševskoj dolini. Pitanje stope nezaposlenosti jeste jedno od najtežih pitanja sa kojima se suočava ova vlada. Kod nas je nezaposlenost preko 20%. Praktično sve mere koje Vlada preduzima u svojoj osnovi imaju pokušaj da se kreiraju radna mesta i da se ovaj problem razreši. Naravno, Vlada nije preduzetnik i ona ne može da gradi fabrike, ali ono što ona radi jeste da ona menja privredni sistem i da menja ambijent poslovanja i da time stvara osnove koji bi bili podsticajni za ljude, preduzetnike, strane i domaće koji bi otvarali nove fabrike. Naravno, to je proces, naročito ga je teško ostvariti u periodu krize koja je kod nas, nažalost, kombinovana sa periodom tranzicije. Mogu da kažem da ste i vi ovde, kroz usvajanje tih zakonskih propisa koji u dobroj meri menjaju naš ekonomski i politički sistem, praktično na zadatku da obezbedite podsticaje za veću proizvodnju i veće zapošljavanje. Ako se radi konkretno o tome šta se u odnosu na opšte mere dodatno može uraditi za deo koji se odnosi na jug Srbije, vi znate da je osnovano Koordinaciono telo i da to Koordinaciono telo, između ostalog, ima i određene ekonomske funkcije, o čemu verovatno bolje od mene može da vam kaže ministar Marković, koji je inače rukovodilac Koordinacionog tela.
Zahvaljujem. Gospodin Halimi očigledno ima komentar ili dodatno pitanje, pa će to biti prilika za ministra Markovića. Izvolite.
Predsednice, mislim da je problem odlaska emigracija prisutan i u drugim delovima države, uglavnom brdsko-planinskim. Podsetio bih da i kroz Bujanovac i Preševo prolazi Koridor 10. I jedna i druga opština imaju čak i dopunske granične prelaze. Mi znamo da ne može Vlada sama direktno da otvara preduzeća, ali šta je urađeno da se kapaciteti Koridora 10, da i opštinske vlasti imaju prinadležnosti i mogućnosti da u Koridoru 10 urade određene kapacitete koji bi bili u interesu razvoja ovih opština. Koju su vajdu imali ovi građani što imaju granične prelaze, kad do sada tamo ni jednog Albanca nije bilo, nijedna špedicija iz Preševa i Bujanovca tu nije prisutna, niti bilo koji drugi privredni subjekat. Dolaze iz razvijenih centara. Mislim da opština pod ovakvim geografskim položajem, sa ovakvim prilagodnostima, ima dohodak po glavi stanovnika sedam puta niži od državnog proseka, na osnovu poslednjih podataka koji su po opštinama dati javnosti, a to su od 2006. godine, gde je stopa nezaposlenosti dostigla 70%, što je 4-5 puta veće od državnog proseka. Govorim o jednoj dramatično teškoj situaciji u kojoj treba urgentno da se preduzimaju odgovarajuće mere, da bi se sprečio masivni odlazak, da tu istu sudbinu Medveđe ne dožive Preševo i Bujanovac. Drugo, šta je Ministarstvo privrede preduzimalo kad su se privatizovale firme? Da li znate ko je kupio Trgovinsko preduzeće "Bratstvo"? Postavio sam pitanje tadašnjem ministru ekonomije – šta će preduzeti da se sprečava diskriminacija Albanaca u Preševu, pre svega, kojima nije bilo omogućeno da se prijave, da budu potencijalni kupci tog trgovinskog preduzeća, jer je uslov bio da kandidat ima hotel sa četiri zvezdice? Ko ga je imao – šverceri droge. Kao što znate, već je konstatovano ko je kupio tada "Bratstvo". Sličnu sudbinu je imao i "Elektrokontakt", koji je prodat samo za 2.700 evra. Ostalo je 30 radnika na ulici. Istu sudbinu je imao i "7. juli" i niz drugih preduzeća prilikom drastično nepovoljne privatizacije koja je na tom području obavljena. Šta može država, koje su njene namere da pomogne, kao Vranju, i drugim razvijenim opštinama u kojima se daje po 5.000 evra samo za jedno radno mesto? Takve pomoći u Preševu, Bujanovcu i Medveđi nije bilo. Zato sam postavio pitanje – šta može Vlada, šta može predsednik Vlade da učini dopunski da bismo sprečili ovu katastrofu koja je na pomolu?
Ministar Milan Marković ima reč. Izvolite.
Hvala, predsednice. Niko ne može da se ne složi sa činjenicom da je ekonomska situacija u mnogim opštinama i Pčinjskog i Jablaničkog okruga jako loša. Tu nema dileme, ali to nikako ne sme dovoditi u kontekst da u jednoj opštini žive pripadnici jedne nacionalne manjine, jer ću vam odmah reći da je u Trgovištu situacija daleko beznadežnija i gora nego što je u Bujanovcu. Ako pogledamo, van statističkih pokazatelja, opštine Preševo i Bujanovac su jedne od retkih opština gde statistika mnogo surovije prikazuje stanje nego što ono u istinu jeste, zahvaljujući velikom broju naših sugrađana koji žive u inostranstvu i imaju donacije svojim porodicama koje žive u Preševu i Bujanovcu. Naravno, to ne znači da ne treba da se radi u Preševu i Bujanovcu mnogo više, to ne znači da se mi generalno ne suočavamo sa ekonomskom situacijom sa kakvom se suočavamo, jednako u Preševu i Bujanovcu kao i u drugim opštinama u Srbiji. Samo želim da kažem da ne možemo posebno govoriti o ovim opštinama van konteksta svih drugih opština i van konteksta situacije u kojoj se nalaze mnoge opštine u ovim okruzima u Srbiji. Međutim, mi smo za ove tri godine, smatram to i vašim uspehom, značajno unapredili život u Preševu i Bujanovcu u mnogim sferama, počev od pravosuđa, preko obrazovanja, preko integracije. Da ću jedan neverovatan primer. Pre dve, tri godine, kada smo počeli zajedno da radimo, u Upravi carina koja radi u Preševu nije radio ni jedan Albanac, a danas je blizu 25% Albanaca. Mi u jednoj adekvatnoj politici konstantno vršimo integraciju i unapređivanje položaja i albanske nacionalne manjine, ali i svih ljudi koji žive Preševu, Bujanovcu i Medveđi. Što se tiče azilanata, mnogo smo radili i zajedno smo radili da se problem azilanata u što većoj meri reši. Ono što je najvažnije istaći to je da su ti azilanti ljudi koji su ekonomski bili motivisani da potraže bolje uslove za život. Daleko od toga da su oni imali bilo kakav politički razlog da napuste Preševo, Bujanovac ili Medveđu. Mislim da se tu i vi i ja slažemo. Tu smo imali razgovore i kod ministra policije i sa stranim predstavnicima i nadam se da se ove jeseni ta situacija više neće ponavljati. Teško je opisati sada konkretne desetine i stotine projekata i akcija koje smo zajednički uradili u ove tri godine. Jako je važno da ohrabrimo i one koji žele da nam pomognu, da vide da se nešto pozitivno dešava dole, a mislim da se u ove tri godine pozitivno desilo više nego u prethodnih 10 godina. Mogao bih da budem maliciozan i da postavim pitanje zašto niko od albanskih predstavnika poslednjih sedam, osam, 10 godina, pre nego što sam postao predsednik Koordinacionog tela, nije postavio neka pitanja, nego sam se našao u situaciji da ih ja prvi postavim, gde sam shvatio da određena prava albanske nacionalne manjine nisu na adekvatan način ostvarena? Tu se verovatno kriju neki politički motivi koji su danas doveli do toga da albanska nacionalna zajednica bojkotuje popis, što je za mene bila jedno ogromno razočarenje usred jednog procesa koji uspešno sprovodimo već tri godine i za koji imamo podršku i u domaćoj javnosti i u međunarodnoj javnosti. Zar u situaciji kada smo prvi put, posle 20 godina, pokrenuli pitanje adekvatne zdravstvene zaštite i o tome ministar Stanković i ja vodimo računa i do kraja godine ćemo u Preševu postići konačne dogovore i pokrenuti izgradnju porodilišta. Dakle, u godini kada završavamo najkrupnije stvari u Preševu, Bujanovcu i Medveđi, kao što je porodilište, kao što je sa ministrom Žarkom Obradovićem, otvaranje odeljenja Ekonomskog fakulteta iz Subotice u Bujanovcu, koji će biti dvojezični, kao što je afirmacija rada odeljenja Fakulteta u Medveđi, pravnog i ekonomskog, kao što su stipendistikoji studiraju u Subotici, stipendisti koji rade u organima državne uprave ovde u Srbiji, kao što je prvi put, da smo u skladu sa zakonima ove zemlje rešili pitanje bukvara i ukupno 14 udžbenika, a u nadi da ćemo po zahtevu Nacionalnog saveta Albanaca rešiti svih 50 u toku naredne godine. Dakle, kada smo konačno uspostavili politiku zajedničkim dogovorim koja će nesporno za dve ili tri godine u potpunosti rešiti probleme Prešava, Bujanovca i Medveđe, pa nije postojao gori momenat i nije postojao veći udarac toj politici, nego što je učinjen sada kada se donela ta odluka o bojkotu referenduma. Moram reći da mi je jako žao zbog toga ali moram reći da ćemo nastaviti da radimo sve što je u našoj moći, da sprovedemo politiku koju smo mi i dogovorili i iza koje ova vlada stoji, a to je politika pune afirmacije i punih i ostvarivanje svih prava albanske nacionalne manjine u Republici Srbiji, odnosno, konkretno, obzirom da je koordinaciono telo u pitanju, opština Preševo, Bujanovac i Medveđa. Što se tiče, ekonomske situacije, Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja je dosad pokušalo nekoliko, vrlo dobrih i svrsishodnih inicijativa i dogovorimo smo se sa predsednikom Skupštine da ne bih ja sada izostavio nešto da oni to u pisanoj formi vama dostave. Ali, tri godine predlažem predsednicima opštine Preševa i Bujanovca da se dogovore da parama Vlade Republike Srbije formiramo industrijsku zonu i od toga i dan danas nema ništa. Ne može o Preševu i Bujanovcu više da se brine ministar jedan ili drugi iz Beograda, nego što sami lideri Albanaca iz Preševa, Bujanovca pokazuju interes za to. Nije ideja lidera iz Preševa i Bujanovca da idu na potpuno besmislene skupove u Tirani, da se bave pitanjima koja apsolutno prevazilaze njihov mandat, njihov zadatak je da pomognu onima koji su ih birali, a to su ljudi koji žive u Preševu i Bujanovcu. Mi non-stop imamo neverovatnu situaciju da inicijative za rešavanje problem Preševa i Bujanovca dolazi iz koordinacionog tela i iz Beograda i konstantno imamo veći aktivizam Beograda u rešavanju tih problema i potpuno pasivnu ulogu albanskih političara, tako ne možemo rešavati probleme. Niti smo mi i vi izabrani da na taj način radimo. Moraju albanski lideri iz Preševa i Bujanovca, ne da se bave ne znam kakvim političkim temama, nego da pomognu da se reše problemi ljudi koji su njih birali. Koji će problem u Preševu, Bujanovcu i Medveđi da se reši, tako što će Albanci bojkotovati popis? Popis je civilizacijska tekovina. Popis je stvar koja postoji u civilizovanim društvima da se vidi koliko nas je, da se vidi kako živimo, da se vidi struktura naše zajednice, da se vidi koje su nam potrebe, koji su nam problemi, kakve veze ima bojkot popisa sa bilo čim, i šta dobro bilo kome donosi? Moram reći da je to jedna velika graška. Znači, učinili smo i više od onoga što su međunarodni standardi, kada je u pitanju popis. Još jedanput vas molim, kao najuglednijeg predstavnika albanske političke zajednice da razmislite o vašoj odluci i da se svi zajedno potrudimo da popis u Preševu, Bujanovcu i Medveđi se provede onako kako treba da se provede u svakoj civilizovanoj zemlji. Direktor Zavoda je bio u Preševu i Bujanovcu, ja sam bio u Preševu i Bujanovcu, moji saradnici su bili u Preševu i Bujanovcu, prevodili smo šta je trebalo da se prevede, popisivači u popisnim komisija u Preševu su naravno svi Albanci, u Bujanovcu je otprilike pola – pola uz dva Roma. Oni koji popisuju u albanskim zajednicama su isključivo Albanci. Isključivo koriste albanski jezik, postoji zbirka prevedena na sve jezike nacionalnih manjina, postoje uputstva isključivo prevedena na albanski jezik. Ali, nije tačno da centralna evidencija koja se odnosi na lokalnu samoupravu, da se primenjuje jezik nacionalnih manjina, to nije tačno i nije u skladu sa zakonima ove zemlje. Znači, popis je u potpunosti u skladu sa standardima koji postoje u međunarodnoj zajednici i u potpunosti sa praksom i standardima koje gajimo u Republici Srbiji. Tehničkih razloga za bojkot popis nema. To je loša politička odluka gospodine Halimi, loša, koja će opteretiti i vas i mene kao predsednika koordinacionog tela u budućnosti, koja će opteretiti odnose u Bujanovcu i Preševu, koja će opteretiti koliko-toliko harmoniju koju smo uspeli da uspostavimo multietničku vlast u Bujanovcu u budućnosti. Tako da, u svakom slučaju, iskreno se nadam da, mislim da je popis jako važna stvar i mislim da je važno da se čuje i sa ovog mesta koliki je to problem. Dakle, još jedanput vas molim da preispitate tu odluku i još jedanput vas molim da u budućnosti razmišljamo isključivo o onome što je interes građana koji žive u Preševu, Bujanovcu i Medveđi, a ne da slušamo diktat nekoga ko zaista za građane Preševa, Bujanovca i Medveđe ne haje, zarad nekih njegovih kalkulacija. Svima je jasno da odluka o bojkotu nije doneta ni u Preševu, ni u Bujanovcu, ni u Medveđi, niti na sastanku odbornika iz Preševa, Bujanovca i Medveđe. To je odluka koja je doneta u Prištini. Da li ste spremni da žrtvujete ono što mi treba da radimo zarad toga da se dodvorite nekome u Prištini, koji očigledno ne misli u korist ljudi koji žive u Preševu, Bujanovcu i Medveđi? Hvala vam.
Gospodo poslanici, vaše nezadovoljstvo nema utemeljenje u Poslovniku. Kao što znate, limitirana su pitanja i komentari. Imate još dva minuta gospodine Halimi. Molim vas poštujmo Poslovnik. Članovi Vlade i oni koji odgovaraju na vaša pitanja vodiće računa o potrebi. Poslovnik im daje mogućnost da vremenski neograničeno govore. Izvolite, gospodine Halimi.
Ova objašnjenja koja smo čuli od ministra Markovića, mislim da su u stilu, operacija uspešna, a pacijent umro. Govorim o tome, da imamo masovan odlazak ljudi, u ovim trenucima zbog katastrofalne ekonomske situacije, da ne govorimo o izbeglim licima za vreme ratnog perioda 1999. godine do 2001. godine, nego o 15 hiljada Albanaca koji su u to vreme bili primorani da napuste svoja ognjišta, nisu vraćeni jer nisu stvoreni elementarni uslovi za njihov povratak. U toku ove godine čak imamo i pojavu pravno nevidljivih Albanaca, dotle su bili samo Romi pravno nevidljivi sad su i Albanci imali taj tretman. Objašnjavao sam par puta tu problematiku, da nije radnika u inostranstvu, situacija bi bila katastrofalna. Sad imamo situaciju da u ovoj opštini, na primer, Preševo, da svaki 30 Albanac je nezaposlen, svaki 11 Srbin je tek zaposlen, a tek 60 do 66 Rom, samo je toliki broj zaposlen, svi ostali su nezaposleni. O tome govorim i sad u toj situaciji kada ne znamo tačan broj onih koji privremeno borave u Evropi, a koji će po readmisije, će biti vraćeni ovoj državi. U situaciji kada imamo veliki broj ljudi koji se nalaze na Kosovu, privremeno, a još nije omogućeno da se vrate, postavljam pitanje, kome onda vredi popis ako on bude nekompletan. Dajte pre svega da stvorimo uslove da bi smo imali jedan ozbiljan, objektivan, kompletan popis. Niko nije protiv toga. Odluka je doneta 3. septembra ove godine u samoj skupštini Preševo od strane albanskih odbornika, a ne u Prištini. Hvala vam.
Narodni poslanik Velimir Ilić ima reč.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, postavio bih par pitanja. Meni je jako žao što u ovom ozbiljnom trenutku koji se događa na Kosovu, ovde u Vladi ne vidimo prisutne ministre, ključne, koji su trebali da budu tu i da daju neka objašnjenja. Mi ovde vidimo ministra za lokalnu samoupravu, prosvetu, zdravstvo, sa premijerom i gospodina pregovarača koji je totalno bio neuspešan jer kako se on pojavio sve je naopako pošlo. Prema tome, bio bih vrlo konkretan. Gospodine predsedniče, ko je odobrio ovoj vladi i dao joj legitimitet da uvede Euleks na Kosovo? Zašto je ova vlada prekršila Rezoluciju 1244 Saveta bezbednosti, kada tamo sve jasno piše i sve je pogodno za Srbiju? Vi ste omogućili na mala vrata Euleksu preko nekih šest tačaka. Koje su to tačke koje su bile veoma značajne da uđe na Kosovo? Od tada se sve zakomplikovalo. Danas, na Kosovu se puca bojevom municijom. Deo teritorije Srbije, po Rezoluciji 1244, ima dejstva na nenaoružane građane, neke grupacije koju ste vi dole uveli. Kako ste je uveli i ko su oni, to treba da pojasnite srpskom narodu. Druga stvar, da li je moguće, gospodine generale, vi ste ministar zdravstva, da neko puca na sanitet u 21. veku koji vozi ranjene i povređene? Da li je to ta demokratija za koju se zalažete vi u Vladi? Ne kažem ja vama, direktno vas pitam, pošto ste ministar zdravlja. Da li je to negde zabeleženo u svetu da neko direktno puca u sanitet dok vozi povređene? Naravno, gde je predsednik Srbije koji je vodio ključnu reč i Kosovo i Evropa? Nema ni Kosova ni Evrope, gospodo. Da li vi, gospodo, koji ste govorili Kosovo i Evropa i za evropsku Srbiju i pobedili ste i uzeli vlast, da li vi sada osećate odgovornost i da li sada kada nemate većinu i ne možete da izglasate zakone, a treba da raspišete izbore? Šta još čekate? Vi nemate većinu, vi nemate parlamentarnu većinu iza sebe. Vi vladate ne znam kako i ko je odgovoran za to?
Premijer ima reč. Izvolite.
Pokušavam da definišem šta su pitanja da bih mogao da odgovorim. Ako sam dobro razumeo, prvo pitanje je vezano za šest tačaka na osnovu kojih je došao Euleks i koje su date od strane Generalnog sekretara UN. Verujem da je to poznato i ne razumem u čemu je sada pitanje. Ukoliko želite detaljne informacije, one se mogu pripremiti, ali to je stvar koja je opšte poznata i već rečeno. Što se tiče drugog pitanja, oko pucanja na sanitet, daću, naravno, reč i resornom ministru da kaže nešto, ali ne mislim da bilo ko odobrava takav potez i u tom kontekstu Vlada Republike Srbije na današnjoj sednici donela je zaključak kojim od UN traži da se čitav slučaj detaljno ispita, istraži i da se dođe do činjenica, pri čemu se taj zahtev ne odnosi samo na sanitet, nego na sva događanja čiji smo svedoci. Želim da vam kažem da se ne radi o tome da neko sada sedi, posmatra nečije patnje i pravi se ravnodušan, upravo suprotno, ova vlada u punoj meri stoji iza svoga naroda na Kosovu. Konačno, kada se radi o pitanju većine, između ostalog, biće rebalans budžeta u roku od desetak dana ovde u Skupštini, onda ćete videti ako Vlada nema većinu da je onda to druga situacija, ali nemamo razloga da sada verbalno razgovaramo o nečemu što su čisti brojevi i što će se videti. Konačno, nalazimo se na šest meseci ili tako nešto pred redovne izbore, tako da tu nemam šta posebno na tu temu da dodam.
Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić, tri minuta.
Očekivao sam odgovor ministra, ali nema problema. Molim vas da mi vratite vreme. Gospodine predsedniče Vlade, bio sam veoma jasan i konkretan, postavio sam vam pitanje konkretno – ko jepotpisao ulazak Euleksa na teritoriju Kosova i ko je su tih šest tačaka da mi nabrojite? Mi još ne znamo koje su. Rečeno je da su te tačke rešile sve probleme na severu Kosova i na Kosovu i da su Srbi potpuno zaštićeni. Veoma sam jasan i konkretan – koje su to šest tačaka? Veoma je ironično ovako kako ste se obratili sa osmehom u ovoj kriznoj situaciji. Očekivao sam da vas vidim, gospodine predsedniče, u jednoj zabrinutosti pred narodnim poslanicima u ovom momentu, kada deo Srba dole krvari na Kosovu, kada su ljudi ranjeni, povređeni. Vi ste ovde nasmejani, opušteni, došli smo da se vidimo, nismo se odavno videli. Da je sreće da se vidimo više, ali to je vaša krivica što ne dolazite u parlament. Prema tome, pitanja su veoma ozbiljna. Kažem vam, gospodine predsedniče, vi ste sada locirali policiju pogrešno. Ne kažem da budu neka ratna dejstva ili bilo šta, ali neko mora da se nađe na tom području. Sada dovodite ovde brdo policije i opreme, za gej paradu se spremate intenzivno. Da li vi u Vladi razmišljate normalno? Da li razmišljate da jeopravdano praviti gej paradu u momentu kada se ovo događa na Kosovu? Da li je normalno da jedna vlada o tome ozbiljno raspravlja i traži sve mere bezbednosti da se to konačno održi? Da li je problem sada praviti neke probleme u Beogradu što se vaše vlade tiče? Da li želite da napravite neki incident i u Beogradu? Kome sada to treba? Zašto sada nema jedinstva u Vladi nego svi sada u ovom momentu, kada gori na Kosovu, kada su problemi veliki, sada čerupa ko šta stigne - ovi traže železnicu, ovi traže ovo da se izglasa, oni traže ono? Gospodine predsedniče, vi ste u totalnom raspadu sistema i totalno ste se raspali, to se i oseća u ovom parlamentu. Hvala vam puno.
Da li neko od ministara želi da da odgovor? (Da.) Rečima ministar Zoran Stanković. Izvolite.
Gospodine Iliću, poznati su slučajevi, pogotovo na ratom zahvaćenom prostoru prethodne Jugoslavije, kada se pucalo na sanitet. U Dobrovoljačkoj ulici u sanitetu je ubijen pukovnik Buda Radulović. Projektil tj. metak mu je ispaljen stavljanjem cevi ručnog vatrenog oružja u usnu duplju. Nije ovo jedini i jedinstven slučaj, tako da je to poznato i tokom bombardovanja naše zemlje. Ono što mogu da vam kažem to je da su ova dva saniteta u toku jutra izuzeta od strane KFOR-a i otišla su na pregled da bi se utvrdilo, s obzirom da se u njima nalaze projektili koji su ispaljeni iz ručnog vatrenog oružja, izvršila balistička i straga i utvrdilo poreklo projektila i ono što je tom prilikom urađeno. Za vašu informaciju samo da vam kažem da je vozač saniteta koji je pogođen zadobio tešku povredu oka i lekarska pomoć mu je pružena u Kosovskoj Mitrovici. Hvala.
Narodni poslanik Velimir Ilić, dva minuta.
Zadovoljan sam, gospodine Stankoviću i hvala vam na odgovoru. Ali, ovaj deo pitanja koji sam postavio veoma konkretno premijeru, očekujem da premijer odgovori a on nije odgovorio. Pitanje je veoma ozbiljno – kojih su šest tačaka? Jer, hvalili ste se i mesecima pričali da ste pitanje Euleksa rešili sa šest tačaka koje su važne za Srbe na Kosovu, da im garantuju potpunu zaštitu i bezbednost i da su tih šest tačaka dovoljne da ne može da se prekrši Rezolucija 1244. Koje su to tačke? Ko je to blagoslovio? Ko je potpisao i ko je uveo Euleks van odluke Saveta bezbednosti i Rezolucije 1244, i skupštinskih rezolucija, i protiv Ustava Republike Srbije? Ko se ponaša tako i ko je dužan da zaštiti goloruke građane ako dođe do problema? Kako i na koji način? Da li ste to definisali kroz šest tačaka ili niste? Zašto mi danas, u 21. veku, kada se očekuje da uđemo u EU, da dobijemo status kandidata, dobijamo bojevu municiju u građane Srbije, na teritoriji Srbije? Šta su naši pregovarači radili? Šta je radio ministar za Kosovo? Kako se on ponašao u ovoj situaciji? Jel su izašli posle toga i rekli da se daju čvrste garancije da će biti sve u redu, a evo kako je sve u redu. Da li vi imate snage da to završite? Ako nemate, zna se način i put šta treba da uradite.
Pre nego što dam reč sledećem prijavljenom na listi, narodnom poslaniku Bojanu Đuriću, obaveštenje o potvrđivanju mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini za upražnjena poslanička mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je Izveštaj RIK o izboru narodnih poslanika radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnim poslanicima, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Jaroslavu Hrebiku i Nikoli Stojšiću, izabranim sa izborne liste Za evropsku Srbiju – Boris Tadić. Na osnovu Izveštaja RIK i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Jaroslavu Hrebiku i Nikoli Stojšiću. Čestitam narodnim poslanicima na izboru. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, posle njega narodni poslanik Slobodan Samardžić.
Uvažena potpredsednice, predsedniče Vlade, ministri, gospodine Stefanoviću, dame i gospodo narodni poslanici, čestitam kolegama kojima je u ovom trenutku potvrđen mandat. Bojim se da će to biti jedina lepa i svečana vest sa današnje sednice, pogotovo zbog načina na koji je ona počela i atmosfere u kojoj se odvija. Ja bih rekao da je to zapravo pat pozicija, a ne ono o čemu je kao pat poziciji govorio gospodin Stefanović u svojim sinoćnim ili jutrošnjim izjavama, kada je govorio o načinu na koji su prekinuti pregovori u Briselu. Ono što se desilo u Briselu i ono što se dešava na Kosovu poslednjih 12 ili 13 dana je poraz ili poslednji poraz jedne politike koja je od samog početka bila osuđena na propast. Nema potrebe, gospodine Cvetkoviću, da i na ovaj način ponižavate i Srbiju i ministre u svojoj vladi tako što gospodinu Stankoviću, koji je ministar zdravlja, dajete reč da objašnjava kakva je situacija vezana za stradanje ljudi u sanitetu i sve što se dešavalo u toj oblasti na Kosovu. Gospodin Stanković nema nikakve nadležnosti nad tom teritorijom. Ništa ni ovom parlamentu ni građanima Srbije ne može da kaže više od onoga što je rekao – da je sve u rukama KFOR-a ili u rukama KFOR-a, Euleksa i vlasti u Prištini i da jedino može da dobije izveštaj koji će ovde proslediti. Kad se dođe na taj teren balistike, sudske medicine i patologije, kao što je bilo i 1992, 1993. i 1995. godine, onda se bojim da je sledeći korak isti kao što je bio i 1995. ili 1999, ili kao što se najavljuje ovih dana. Moje prvo pitanje je upućeno gospodinu Stefanoviću, zapravo da nam objasni šta tačno za njega podrazumeva pat pozicija? Koje su tačno opcije za Srbiju u ovom trenutku kada je ustala od stola, kao jedinog mesta gde je još uvek mogla da razgovara o bilo čemu što bi kosovski Srbiji mogli da dobiju? Kakva je poruka države prema njima? Ja ne verujem da je to vaša lična poruka, gospodine Stefanoviću, mislim da je to poruka državnog vrha, državnog rukovodstva, pa pretpostavljam da ste takve upute dobili i od gospodina Cvetkovića, koji je vaš nominalni šef kao predsednik Vlade. Dakle, kako će se završiti ta vaša poruka gde kažete da građani moraju da ostanu mirni, dostojanstveni i ako dovoljno dugo izdrže, da će se problem rešiti. Vi nemate problem sa Srbima na severu Kosova ili sa Srbima južno od Ibra. Imate problem sa međunarodnom zajednicom, najvažnijim evropskim državama i SAD, koje nemaju više nikakvo razumevanje za stavove Srbije. To ste sami priznali, nakon razgovora sa Rikerom i Kuperom, da vam se stavovi u diplomatskoj formulaciji nisu približili. Neće se približiti ni u narednih pet, deset ili mesec dana. Završiće se zaokruživanje teritorijalne celovitosti i nezavisnosti Kosova i u Srbiji će postojati ponovo egzodus. Postojaće ponovo snimak onog hotela iz Mataruške Banje, koji je sada emitovao RTS pred sam početak ove sednice, gde na istom spratu živi 28 izbeglica sa jednim toaletom, i ako ostanu mirni i ako ne ostanu mirni. To je ono što će biti epilog ove politike, bez obzira na patriotske napade kojima ste izloženi i eventualne popuste koje dajete tzv. patriotskoj opoziciji u ovom parlamentu. Ako danas ne odemo korak dalje od onoga o čemu smo razgovarali ovde pre dva meseca, onda je ova sednica besmislena. RTS je mogao da pusti snimak sednice s kraja jula i da svi srbuju ponovo na isti način.
Reč ima predsednik Vlade, Mirko Cvetković.
Pre nego što dam reč gospodinu Stefanoviću, osećam potrebu da nešto kažem, vezano za prethodnu diskusiju, ne ovu tekuću. Naime, Poslovnikom, kao što znate, nije predviđeno da nakon trećeg obraćanja poslanika se da reč predstavnicima Vlade, što implicitno znači da u trećem obraćanju ne mogu biti pitanja nego samo konstatacije. Suprotno tome, poslanik je postavio pitanja. Mi smo, naravno, zbog poslovničke nemogućnosti, ostali nemi. Ispostavilo se kao da mi nemamo odgovore na ta pitanja. Istina je sasvim suprotna tome, ali, prosto treba imati u vidu da nakon trećeg obraćanja mi nemamo pravo da govorimo. Zbog toga ja apelujem na druge govornike da u trećem obraćanju samo daju konstataciju i mišljenja, a ne da postavljaju pitanja. Obzirom da je pitanje postavljeno, iskoristiću priliku da onda i na njega odgovorim vrlo kratko. Dakle, odakle Euleks? Savet bezbednosti je omogućio da Euleks dođe. Taj isti Savet bezbednosti je doneo i Rezoluciju 1244, to je isti taj organ, da tako kažem, koji je osnov za boravak Euleksa na Kosovu. Dokument od šest tačaka je javan i možete ga naći i na internetu, a kome treba, možemo da mu dostavimo. Na kraju, treba takođe imati u vidu da u konkretnoj situaciji, s obzirom na nemile događaje sa pucanjem, nije pucao Euleks nego je pucao KFOR i zato je Vlada Republike Srbije i tražila od UN da se utvrde činjenice vezano za to. Uzgred budi rečeno, kako KFOR, tako isto i Euleks, imaju obavezu statusne neutralnosti. Pre nego što dam dalje reč, samo bih još jednu konstataciju oko uvrede ili ponižavanja od parlamenta, kako je prethodni govornik rekao. Ako je neko izvršio ponižavanje time što je tražio da se prijavi ministar Stanković, onda to svakako nisam bio ja. Mislio sam kolegijalno da mu dam reč nakon što je on eksplicitno bio prozvan. Hvala.
Borislav Stefanović ima reč.
Gospodine Đuriću, hvala Vam na tom pitanju. Bilo je par konstatacija koje apsolutno oslikavaju vaš politički stav i stav vaše partije. Ima raznih opcija, ali ima nekih opcija koje nikako ne mogu da donesu bilo kakvu korist ni ovoj državni, ni njenim građanima. Mislim da o tim opcijama ne treba uopšte ni razmišljati, zato što bi njihova upotreba odvela ovu državu u još veću katastrofu. Mislim da se u tom smislu slažemo. Ono što se ne slažemo je da ne postoji izlaz i da imamo problem sa međunarodnom zajednicom. Da imamo problem sa međunarodnom zajednicom koji je nerešiv, verujte da ne bi bilo moguće da gospodin Kuper već početkom sledeće nedelje dođe ovde u Beograd, da bi nastavio razgovor koji smo počeli, čini mi se vrlo detaljan razgovor, u Briselu. To pokazuje da je Srbija opredeljena za dijalog i da nismo prekinuli dijalog. To hoću vrlo jasno da kažem. Zašto nismo prekinuli? Baš zato što taj dijalog jedino može da da rezultate i to jeste jedini način da rešimo probleme, a sve ostalo su parole i patriotsko busanje u junačka prsa. Međutim, nismo mogli u tom momentu da nastavimo dijalog sa Prištinom o pitanjima električne energije, telefona i regionalnih inicijativa, dok se dešavalo ono na severu KiM, ono što se dešavalo, da je neko pucao bojevom municijom u nenaoružane građane. Naš stav je tu bio potpuno jasan i ostaće takav. Mislimo da je prioritetno rešiti pitanje Jarinja i Brnjaka i problema koji tamo postoje. Verujte da postoji puno razumevanje u međunarodnoj zajednici da je to goruće pitanje. Mislim da vaša skepsa i pesimizam nemaju osnova. Ako svi budemo stajali sa tih pozicija da stranke u ovom parlamentu i uglednom domu, koje naginju evropskim integracijama, sa jedne strane i oni koji su protiv, se nekako čudno slažu, onda mislim da nam nije svetla budućnost kao narodu. Mislim da je u ovom trenutku najlakše reći sledeće stvari - nećete se gospodine Stefanoviću dogovoriti ni za pet, ni za deset dana, ni za 15 dana, i tako dalje, sa jedne strane, ili sa druge strane da se govori - šta vi uopšte ima da pričate. Pošto imate tako oprečne stavove u ovom parlamentu Vlada mora da nađe način da obezbedi najbolji mogući rezultat i najbolji mogući ishod za ovu državu. Taj ishod će biti teško dostižan, to niko ne spori, ali zar iko ovde misli da je alternativa da se dignu ruke ili neko misli da se ruke stave na nešto drugo? Ako misle ovo drugo, očekujem da to javno kažu. Neka kažu koja je to opcija koja nam donosi rešenje, neka kažu tim građanima na barikadama. Mislim da je vrlo jednostavno u ovoj situaciji otići kod njih i reći im ono što su im svi rekli. A mislim da se svi slažemo da građanima treba dati podršku u mirnom protestu i oni treba da nastave sa mirnim protestom zato što time brane ne samo svoje živote, svoj opstanak i svoju imovinu, već brane interes Republike Srbije. Ali, sve izvan toga je greška i sve izvan toga nas vodi u propast. Šta će država da radi? Država će uporno, uprkos svim pritiscima i kritikama, podmetanjima, lažima, pogrešnom predstavljanju svega što se dešava, nastaviti da traži rešenje kroz dijalog. Ako neko misli da situacija može da bude kao 1999. godine i pre rata, grdno se vara. Ako neko misli da na KiM država Srbija može da funkcioniše u punom obimu, u Klini, Srbici, Prizrenu, jako se vara. Ako neko misli da država Srbija želi da napusti svoje građane i severno i južno od Ibra, isto se vara. Ako neko misli da ćemo odustati od svog Ustava, zakona i naših institucija, nećemo. Ali, postavlja se pitanje – ako međunarodna zajednica stoji na poziciji da nema promene stanja koje je ustanovljeno jednostranim potezom Prištine, sa jedne strane, a građani neće da prihvate to rešenje pod bilo kakvim uslovima, sa druge strane, onda je to gospodine Đuriću pat pozicija. Iz te pat pozicije se jedino može izaći kroz dogovor, a dogovor ćemo dobiti i to jeste smelo od strane Vlade da kažem, ali je još smelije reći da će taj dogovor biti najbolji moguć za naše interese, a pre svega za interese Srba na severu KiM. Ako nemamo tu veru i ako nemamo plan i ako nemamo inicijativu i aktivan pristup, onda sami sebe isključujemo iz svega i dovodimo državu u katastrofalnu situaciju i onda nećemo imati odgovor tim građanima koji se tamo nalaze. Normalno je, i time završavam, da su ljudi sada nestrpljivi. Mislim da je normalno u ovim teškim okolnostima da su ljudi pod užasnim pritiskom, da im razne strane govore razne priče. Sada je najlakše krenuti ka crno-belim rešenjima, lakim rešenjima. Laka rešenja na Balkanu vode u katastrofu. Ako je jedini naš problem sa nekim opozicionim partijama u tome što ćete da kažete da nemamo plan, što ćete da kažete da ne znamo šta da radimo, što ćete da kažete da biste vi to bolje, a ne kažete kako, što ćete da kažete da nemate strpljenja, onda mi nemamo problem. Sačekajte, gospodo, rezultate. Spreman sam, naravno kao i predsednik Vlade i svi ovde prisutni, da odgovorim na sva pitanja i svaki detalj, kao što smo to rekli i Srbima na KiM svaki put do sada, kao i Skupštini Srbije, ali nemojte da pravite pitanje oko nečega što ne postoji. To vam je stara priča. Ko je doveo Euleks? Ko je potpisao da dođe Euleks? Znaju svi, hiljadu puta je ponovljeno. To vam je to. Ne znate šta da radite, nema rezultata, a rezultati pred očima. Ne, nije to dovoljno. Treba da se zamagli ljudima ispred očiju. Hvala.
Narodni poslanik Bojan Đurić, dopunsko pitanje ili komentar, tri minuta. Izvolite.
Prvo, uz svo poštovanje, gospodine Stefanoviću, mislim da nije pristojno da koristite odgovor koji dajete na moje pitanje da biste vodili opravdane ili neopravdane verbalne ratove sa drugim poslaničkim grupama ili drugim pitanjima, bez obzira da li to radite u odnosu na pitanja koja su postavljana pre mog, ili anticipirajući neka druga pitanja. Ako pokušavate da pošaljete poruku da postoje ovde dva ekstremna rešenja, jedno koje je ratno i koje predlažu neke političke stranke i drugo ekstremno, koje već četiri godine predlaže LDP, a to je da sednete za sto, urazumite se, prihvatite Ahtisarijev plan kao osnovno rešenje i onda radite na njegovom unapređenju, onda to vaše srednje rešenje ne vodi nikuda. Vodi u pat poziciju o kojoj ste govorili. Verovao bih vam da je ovo pat pozicija kada se dve strane ne slažu međusobno, koja će se završiti nekim rešenjem, da istu pat poziciju nismo imali 1991. godine kada Srbija nije prihvatila Karingtonov plan, pa 1992. i 1993. godine kada nismo prihvatali planove u Bosni, pa 1994. ili 1995. godine kada nismo prihvatili "ZE4". I tada su nam govorili da je ovo pat pozicija i da samo ako izdržimo dovoljno dugo na kraju ćemo pobediti, pa se završilo onako kako se završilo. Završilo se stenografskim beleškama sa Vrhovnog saveta odbrane, gde se danas govori o Ratku Mladiću koji neće da potpiše mapu ako nije obuhvaćene i Neretva, a nema municije da brani ni Trebinje. I to morate da kažete. Naravno da ratno rešenje nije rešenje, ali se i u nastupima predstavnika vladajuće koalicije najviših državnih organa stalno provlači ta teza da ako izdržimo dovoljno dugo, ako napravimo paralelne institucije, ako se ponašamo kao Albanci devedesetih, da ćemo se izboriti za naše stvari. To nije tačno. Albanci se 1999. godine nisu izborili za svoju nezavisnost zbog toga što su imali paralelne škole, nego zato što su uzeli pušku, otišli u šumu, sukobili se sa Srbijom, dobili podršku NATO-a. Ako vi mislite da je to rešenje i za Srbiju i njene interese na Severu, onda to tako recite. Ne mislim da to mislite, ali to implicira vaše ponašanje svakog dana, ne samo vaše lično, nego i svih drugih državnih zvaničnika. Molim vas, nemojte da se pozivate na međunarodnu zajednicu i uspehe. Kada pominjete gospodina Kupera, to je čovek, međunarodni zvaničnik, koji je Beograd i Prištinu pre mesec i po, dva dana poslao na zasluženi letnji odmor, uz poruku da se vrate hladnije glave posle godišnjeg odmora. To što Beograd ili Priština nisu u dovoljnoj meri shvatili kakva je to poruka, to je problem Beograda i Prištine. Mislim da je za nas to pre svega problem Beograda. I o tome koliku podršku imamo u međunarodnoj zajednici može da govori jučerašnji nastup gospodina Vernera Hoera, koji je praktično šef nemačke diplomatije u ovom trenutku u Bundestagu. To je pitanje i za gospodina Đelića. Gospodin Hoer je rekao da su u ovom trenutku zbog sukoba na severu Kosova i činjenice da Srbija nije u stanju da dokaže da je potpuno opredeljena za mir ugroženi ne datum početka pregovora, nego pozitivna odluka o kandidaturi Srbije za EU.
Borislav Stefanović ima reč, ako je razumeo dopunsko pitanje. Izvolite.
Nisam razumeo pitanje, ali smatram da je primereno da se izvinim ako sam nekog povredio, kako ste rekli, gospodine Đuriću. Zaista se izvinjavam, ali nisam razumeo. Mislim, razumeo sam vaš stav, ali nisam razumeo pitanje. Međutim, ipak smatram da je važno da kažem da nije pozicija Vlade da treba da izdržimo pa ćemo postići rešenje. Ne, mislim da tu grešite, kao što mislim da grešite i u tome da će epilog ovoga biti nezavisno Kosovo za Republiku Srbiju. Takav epilog za Republiku Srbiju neće biti nikad. Takođe mislim da opasno grešite kada koristite termin "paralelne institucije". Paralelne institucije, čak i u logičkom smislu, su nemoguće, neizvodljive, zato što nemaju čemu da su paralelne. Vi to vrlo dobro znate. Da biste bili paralelni nečemu, nešto treba da postoji. Takozvane kosovske institucije ne postoje na severu Kosova i Metohije i nadam se da neće ni postojati. Što se tiče ovoga da je naša strategija odlaganje, nije naša strategija odlaganje i nije tačno da postoji neki drugi način, realno, za rešavanje ovog problema, osim kroz dogovor. Mislim da se u tom smislu slažemo. Ako vi smatrate da mi taj dogovor ne možemo postići kroz dijalog, tj. rešenje kroz dijalog, onda nam recite kako da ga postignemo, ako ne kroz dijalog i ako ne kroz teške pregovore koji su često takvi da ne koincidiraju sa punom potrebom ostvarivanja svih naših interesa, ali ćemo se truditi da dobijemo najbolje moguće rešenje u teškim okolnostima. Mislim da je to sasvim primerno ovoj situaciji u kojoj se nalazimo. Niko nije prekinuo dijalog. Dijalog je odložen i nastaviće se vrlo brzo, možda i pre nego što mislite. Ako vi kažete da je Ahtisarijev plan jedino rešenje, ja vam kažem da nije Ahtisarijev plan jedino rešenje, zato što Ahtisarijev plan za nas ne može biti prihvatljiv iz dva razloga: prvo, zato što na njegovom kraju piše – ovaj plan vodi ka nezavisnosti Kosova, a mi ne možemo to prihvatiti, bez obzira na vašu hrabrost da to kažete, to je stav vaše partije, ali je stav države da je to neprihvatljivo; drugo, taj plan nije dobio potvrdu Saveta bezbednosti. Prema tome, u samom planu, to znaju i ljudi koji su vodili prethodne pregovore, između ostalih i uvaženi prof. Samardžić, ima elemenata koji su pozitivni i koji mogu biti iskorišćeni da se postignu dobra rešenja za Srbe na Kosovu i Metohiji, ali ceo plan ne može biti prihvatljiv. Neki elementi mogu biti polazna osnova za dalje razgovore, a ni oni ne mogu sami po sebi biti prihvatljivi. Srbi na Kosovu i Metohiji, na severu KiM, ne mogu dobiti manje od onog što imaju. Mislim da je to jasno. Kako ćemo doći do situacije u kojoj se njima obezbeđuju sva prava? Kako ćemo doći u situaciju da se oni osećaju sigurno, da imaju svoje institucije, srpske institucije? Kako ćemo doći u situaciju da se očuva nacionalni interes Republike Srbije? Samo strpljivim aktivnim pristupom kroz pregovore, rešavajući problem severa na adekvatan način kroz pregovore sa međunarodnom zajednicom i Prištinom. Sve ostalo je upravo taj odgovor – ostanite na barikadama, ali bez nastavka te rečenice. Mi podržavamo miran protest, ali kažemo – postoji izlaz, izlaz nije jednostavno naći, ali verujte da radimo na tome i činimo sve da dođemo do adekvatnog pozitivnog rešenja koje će zadovoljiti interes države Srbije, pre svega Srba na Kosovu i Metohiji, na severu KiM i koji će izbeći ove scene koje su se desile, da neko puca na građane. To je potpuno neprihvatljivo. Ne postoji nikakvo opravdanje za takvo ponašanje. Prema tome, ako neko misli, a verujem da mnogi misle ovde, da ima neki način, da su pregovori mimikrija, fikcija, neka objasni zbog čega su mimikrija i fikcija. Neka neko objasni šta to znači - nema rezultata. Ovo je retoričko pitanje. Mislim da je vrlo neadekvatno i nepošteno, u situaciji kakvu sad imamo, imati normalno legitimnu kritiku i ne treba svi isto da mislimo, ali mislim da je bazična stvar, osnovna politička stvar, da imate neki predlog. Vi imate predlog. Mislim da je taj predlog loš po interes Republike Srbije. Loš je, ako ni iz čega drugog, ne možete primeniti taj plan na Srbe južno od Ibra simetrično kao i na Srbe severno od Ibra. Jednostavno, situacija je drugačija, i politička i bezbednosna, ako hoćete i etnička. Postoje specifičnosti koje morate uzeti u obzir. Da stavimo na stranu argument legalnosti tog dokumenta koji sam objasnio. Znači, dajte da građanima objasnimo stvari kako jesu, da ne idemo preko nekih zaista onako jeftinih izjava i parola, ne kažem vi konkretno, ali mislim da je to u ovoj situaciji najgore. Nema ništa lakše, ništa lakše nema nego nekim opozicionim liderima da sad odu tamo na barikadu ili da posete ranjene i da pruže podršku. To jeste dobro i treba to da rade, ali šta je izvan toga? Šta ćemo dalje, gospodo? Koji je dalje plan? Imao bih ja priliku i da se osvrnem i na inicijativu da se vrate pregovori u UN, koja se često potura kao nova i sveža ideja dela opozicionih partija. Mogu i o tome da pričam, ali ću ostaviti to za kasnije jer sam siguran da će to naredni poslanik lepo da objasni.
Narodni poslanik Bojan Đurić, izjašnjenje o odgovoru.
Gospodine Stefanoviću, još jednom vam kažem, ovde ne postoji jedinstvena opozicija oko ovog pitanje. Dakle, u Skupštini Srbije oko kosovskog pitanja već pet, šest ili sedam godina postojite vi, zajedno sa svim drugim partijama koji gurate ovu politiku koja je danas došla do zida i postoji LDP koja ima drugačiju politiku. Dakle, nemojte se objašnjavati sa njima preko nas, tvrdeći da smo mi deo istog opozicionog bloka. Mislim da vam je trebalo oko 15 minuta da prvi put pomenete Srbe južno od Ibra. Znači, vi kažete da je neprihvatljiv Ahtisarijev plan zbog toga što kaže da vodi ka nezavisnosti Kosova, a sve vreme govorite o tome kao da je sasvim legitimno da severna granica Kosova bude reka Ibar u Kosovskoj Mitrovici. Je li to koncept? Ako je to koncept, onda tako recite, ali nemojte se zaklanjati iza prava, iza Ustava, iza činjenice da Ahtisarijev plan nema legalnost, istovremeno gradeći svoju taktiku na barikadama i blokadi. Tu ničega nema od legalnosti. To je poruka i za gospodina Cvetkovića, da objasni i gospodinu Markoviću da kada kaže da je popis civilizacijska stvar i tekovina, onda je i carina valjda civilizacijska stvar i tekovina. Ako može da funkcioniše na Merdarama i Končulju sa albanskim ili kosovskim carinikom, zašto ne može na ova druga dva prelaza? Osim ako to nije ulog Srbije u natezanju konopca i pokušaju da dobije što više za sebe. To je legitiman politički metod, ali onda to morate da kažete ljudima i morate da im kažete da se zbog toga žrtvuju. Samo se nadam da ćemo i mi iz LDP vama i DS po kosovskom pitanju jednom biti uvažena gospoda i kolege, kao što je to već nekoliko godina gospodin Samardžić.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Samardžić, a posle njega će reč imati narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Poštovani narodni poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, vi ste mogli očekivati da će u vezi sa događajima na Jarinju biti dosta pitanja, ali i sastav ministar apsolutno ne odgovara toj temi. Naravno, imam o tome pitanje, ali više ne znam kome da ga postavim. Postaviću ga Vladi, ali ni predsednik Vlade više nije tu. Da li će tehničko lice iz pregovaračkog procesa da mi odgovara na to pitanje, to neka bude vaš izbor. Ja izbora nemam. Ne mogu o Kosovu postavljati pitanje gospodinu Stankoviću ili Markoviću ili Đeliću. Oni nisu resorno zaduženi za ovo što se sada događa. Zaista je sramota, možda ima još mesta tome da proglasite pauzu i da dovedete odgovarajuće ljude, pa da mi date reč. Ako nećete, ja ću iskoristiti reč sada. Prosto, nije u redu da se o ovakvim temama razgovara sa ljudima koji nisu zaduženi za to. Ja sam dosta vremena potrošio na ovo, ne bez razloga, jer je ovo zaista neprimereno. Ovo je odnos zapravo rukovodstva Skupštine prema pitanju Kosova danas. Mi smo čuli od predsednika Vlade da je Vlada spremna da zatraži nezavisnu istragu u UN. To je danas zaključila, ako sam dobro razumeo. Vidite, događaju se stvari koje prolaze pored Vlade, kao što je Vlada odgovorna za dolazak Euleksa, potpuno suprotno od odgovora gospodina Cvetkovića, koji je tu ignorant i to jednostavno ne zna. O Euleksu je odlučio Savet bezbednosti, na osnovu izveštaja Ban Ki-muna, a ne na osnovu nekog predloga Saveta bezbednosti ili nekog člana. U tom izveštaju ima šest tačaka Srbije i ništa više. Ne postoji plan Ban Ki-munovod šest tačaka. Opet obmanjuje javnost, ali to ne čini svesno, čini zato što ne zna da to postoji. Drugo je pitanje ovih drugih koji obmanjuju javnost, koji znaju da to ne postoji kao dokument od šest tačaka, a stalno to tvrde. Sada je pitanje KFOR. Euleks je ušao zahvaljujući Srbiji, jer da Srbija nije to dozvolila ne bi ni Savet bezbednosti prihvatio taj izveštaj i ne bi Euleks došao. Potpuno je to jasno. Ali, sada je u pitanju KFOR, koji sada puca po stanovništvu bojevom municijom, ubija ljude. Da li se KFOR pretvorio u NATO? To je pitanje za Vladu. Ako se pretvorio, zašto Vlada o tome ćuti? Vlada je imala jedan dobar povod da reaguje na to, to je odluka Atlantskog saveta da KFOR funkcioniše na administrativnim prelazima u režimu zabranjene zone. Znači, ima prava da puca. Ko je Atlantski savet da da KFOR mandat, neko naređenje ili komandu? KFOR je formalno pod mandatom UN. Zašto KFOR sada radi pod mandatom Atlantskog saveta? Već mesec i po dana to traje. Moglo se očekivati svakog časa da će ti psi rata na administrativnoj granici pucati po nezaštićenom stanovništvu, jer to je njihov mandat koji im je dao Atlantski savet. Danas, dakle, predsednik Republike sa Fog Rasmusenomhoće da razgovara o tome ko je odgovaran za to. Gospodin Rasmusen je generalni sekretar NATO, dakle, formacije koja je pucala na stanovništvo. Da li je on normalan? Vlada je povukla pravi potez. Treba stvar staviti pred UN. Videćemokako će stvar dalje ići, ali vaše pitanje je – da li, kao što se doveli Euleks, sada dovodite i NATO ovde? Zašto ćutite pred činjenicama? Otkud to da komanda iz Napulja daje objašnjenje šta se dogodilo na Jarinju? Naravno, sa lažima, sve same laži, a niko ne reaguje. Ne dovodite NATO ovde, molim vas.
Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Molim vas, narodni poslanici, pažljivo slušam. Dakle, narodni poslanik Slobodan Samardžić je rekao da nema koga da pita i pitao je Vladu i ovim je krug pitanja završen. (Slobodan Samardžić, s mesta: Postavio sam pitanje, nemojte tako.) Narodni poslaniče, molim vas da sednete. Potpitanje ste postavili, biće poslato Vladi, nemate odgovor pošto ne želite odgovor ni od koga prisutnog. (Slobodan Samardžić, s mesta: Neću da sednem, postavio sam pitanje.) Nemate odgovor. Ne slušate, narodni poslaniče, pogledajte uvidom u stenogram, rekla sam – narodni poslanik je rekao da nema koga da pita, pitanje šalje Vladi pismenim putem. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Nije ovo prvi put da se ne odgovaranjem na pitanje poslaniku u stvari uskrati pravo na korišćenje instituta postavljanja poslaničkog pitanja o nekoj temi. Ovde prisutni gospodin Đelić je jednom prilikom to uradio i meni na jedno pitanje postavljeno iz oblasti ekonomije, na koje nije bilo adekvatnog odgovora. Mi poslanici tumačimo ne odgovaranje kao nemoć vlašću da da odgovor na prava pitanja. Ja ću svoje pravo da postavim poslaničko pitanje iskoristiti ne na način kako sam mislila da bi bio red, da ova tema KiM zaslužuje posebnu sednicu Skupštine i da se na njoj o tome razgovara, a da u vremenu za postavljanje poslaničkih pitanja pitamo da li je bilo neophodno zadužiti se u evro obveznicama u trenutku kada plaćate kamatu od 7,25%, u jednom ovako kriznom vremenu kada imate nezaposlenost itd. Da li vas nije sramota što ste nam u ovom mesecu dostavili rebalans budžeta za Vladu koja je formirana u martu mesecu, a o njoj ste pričali od novembra? Danas pitam nešto što je svima nama najvažnije, kratko i jasno, da li bilo ko u svetu očekuje da bude hladna krvava glava? Mnogi nas upozoravaju da zato što ne treba da žrtvujemo, i svesni smo toga, evropski put i da sačuvamo i tu perspektivu, ali da sačuvamo i ustavni deo ove države i ono što nije mit, nego voćnjak moj koji je ostao dole na Kosovu i grobovi menei mnogih od nas, znači, ne mit, ne priča o tome, da li je moguće da se danas ova vlada, i kako je to zaslužila, suočava sa izjavom diplomate koji kaže – zaista ne znam da li ova vlada više želi Evropu ili Kosovo, ali znam da žele da ostanu na vlasti što duže i da se protiv korupcije bore sami? Moje pitanje je kako je ova vlada promenila odnos prema Kosovu, da se od marta, kada smo ja i moje kolege bili na zasedanju Interparlamentarne unije govorili o i kandidaturi i datumu pregovora, istovremeno, kao o vrlo izvesnoj stvari, promeni situacija tako da se danas od nas traži da budemo hladne glave, a imamo glave koje su krvave? Šta se to uradilo? Šta se to promenilo? Koje obećanje Vlada nije ispunila, a mi nismo znali? Šta danas potpisujete, dogovarate, a menjaju se okolnosti, a o tome ne zna ništa ni parlament ni građani Srbije? Ne pitam vas to da vam otežam stvar ni u jednom jedinom deliću ovog strašnog posla. Ova skupština i poslanici žele da vam olakšaju posao time što će vam dati podršku da se izborite za najteže pitanje i najteži problem koji ne može da reši genije, makar se on zvao Stefanović, sa najboljim namerama. Hvala.
Reč ima Mirko Cvetković, pa Božidar Đelić.
Dao bih komentar vezano za evro obveznice, imajući u vidu da vidim da je ta tema dosta usijana u javnosti, sa mnogo nerazumevanja koja se u izvesnom smislu pojavljuju, čak i u ovoj skupštini. Pre svega, treba imati uvidu da se klasično održavanje likvidnosti budžeta radi kroz nekoliko kanala, od kojih smo mi do sada imali tri kanala. Jedan kanal jesu krediti od tzv. hifisa ili međunarodnih institucija finansijskih, koji daju kredite pod izuzetno povoljnim uslovima. Tu pre svega mislim na Svetsku banku. Mi, naravno, maksimalno koristimo taj kanal. On je, nažalost, nedovoljan i veoma mali, tako da preko njega moraju da se koriste još dodatni kanali. Druga dva kanala koja smo do sada koristili jesu zaduživanja kod komercijalnih banaka i kanal izdavanja obveznica. Prema tome, izdavanja obveznica perse nije nikakva novost koja se sada nešto posebno desila, jedina razlika je u tome što obveznice koje je do sada država izdavala jesu bile obveznice koje su usmerene, odnosno izdavane na domaćem tržištu i njihovi kupci su bile banke sa domaćih tržišta. Te obveznice, moram da kažem, jesu bile na relativno kratak rok. U početku su bili rokovi mesec dana, tri meseca, šest meseci, ali dalji produžetak, kada smo pokušali da te obveznice cirkulišemo na tri godine, pokazalo se da nemamo u zemlji mogućnosti da to obezbedimo, zbog toga što banke nemaju dugoročne izvore, odnosno dugoročne depozite da bi mogle da tako nešto finansiraju. Imajući sve to u vidu, mi smo sada obveznice ponudili na evropskom tržištu, ponudili smo ih investitorima koji imaju dugoročne izvore i koji mogu da uđu u daleko duže rokove. Konkretno, ovde se radi o roku deset godina. Prema tome, uz ova tri kanala smo obezbedili i taj četvrti kanal koji će nam omogućiti da supstituišemo bar dva od ovih kanala, ako ne u celini, ono u značajnoj meri, a to su kanali domaće banke i prodaja obveznika na domaćem tržištu. Koje su koristi od toga? Prva korist jeste, u odnosu na privredu, što će naše povlačenje sa tog tržišta ostaviti bankama veću likvidnost od one koje one sad imaju i privreda će se naći u situaciji da može da joj bude ponuđen veći obim kreditnih sredstava, jer mi nećemo davati mogućnost da banke ulaže u državne hartije od vrednosti u obimu kao što je to bilo do sada. Druga stvar jeste što smo se pozicionirali na, da kažem svetskom tržištu i pored onoga što smo do sada imali – razmenu roba i usluga, a sada imamo i učešće u tom finansijskom prometu. U tom kontekstu, to je značajan trenutak za ovu državu. Ono što takođe treba imati u vidu kod izdavanja evro obveznica, rekao sam da su one na rok od deset godina, da daju nama određene pozicije na tom tržištu. Nemam nameru da pričam o tome kolika je bila ponuda, kolika tražnja, to ste imali prilike da čujete, ali to svakako jeste obogaćivanje kanala za finansiranje tekuće aktivnosti i likvidnosti budžeta. Mislim da će to omogućiti i kasnije novoj vladi da mnogo mirnije sačeka i da funkcioniše u narednom periodu. Sa druge strane, pritužbe ili kritike da se tu radi o novom zaduženju i da je dug odjednom premašio neke procente itd, to naizgled i formalno jeste tačno, ali suštinski nije, iz sledećih razloga: vi u osnovi, kada govorite o zaduženju, možete da gledate na bruto i na neto zaduženje. O čemu se ovde radi? Ako uzmete primer pojedinačnog čoveka, ako neki čovek podigne kredit od 100 evra u jednoj banci, pa ga onda stavi na štednju u drugoj, pa ga pitate koliko je zadužen, on je formalno dužan 100 evra, ali pošto tih 100 evra nije potrošio, već ih drži na depozitu, onda on defakto i nema dugova, nema porast zaduženja. Pare koje smo dobili neće biti potrošene ili će biti trošene u sukcesiji koja će preći i na narednu godinu, te u tom kontekstu, priča o naglom porastu zaduženja jeste jedna potpuna, da kažem netačnost i nepreciznost od onih koji tu priču lansiraju. Zaista ne samo da ne vidim problem u uvođenju diverzifikacije kanala, u tome što obezbeđujemo dodatna sredstva za privredu, u tome što smo se pozicionirali na evropskom tržištu, naprotiv, vidim samo pozitivne elemente svega toga. Konačno, treba imati u vidu da, bukvalno rečeno, sve razvijene zemlje koriste ovaj kanal i to veoma intenzivno, a na našu žalost, mi smo to uradili tek ove godine, a sve zemlje u okruženju imaju evro obveznice koje su već izdali pre godinu ili dve dana. To je jedna sasvim regularna aktivnost sa navedenim namenama koje sam spomenuo.
Borko Stefanović ima reč. Izvolite.
Jako mi je žao što smo malo pre imali onu scenu kada je poslanik dao gomilu nekih konstatacija i pitanja bez da ih uputi … (Predsedavajuća: Gospodine Stefanoviću, malo pre je malo, a sada ako imate priliku da odgovorite narodnoj poslanici Jorgovanki Tabaković, odgovorite, inače je to kršenje Poslovnika.) Izvinjavam se, ne poznajem ga dovoljno, zato i grešim. Činjenica je da nije došlo do promene politike koju je gospođa Tabaković spomenula, iako moram da vam se zahvalim na tome što očigledno razumete težinu ovog trenutka. Voleo bih da se taj stepen razumevanja prožima u svim segmentima vaše partije. Činjenica je da niti može Srbija da odustane od evropskog puta, niti može da odustane od Kosova. I jedno i drugo je jako bitno za opstanak i budućnost ove zemlje i ovog naroda. Stvar je vrlo jednostavna: ako se Srbija samo izouluje, vi gubite svaku mogućnost da branite svoje interese na KiM i da branite Srbe na KiM i otvarate front, stvarate nove neprijatelje, ograničavate svoje tržište, smanjujete ekonomiju, smanjujete investicije i sve ono što vi dobro znate. Sa druge strane, ako Srbija odustane od svog Ustava, od svojih prava, od zaštite svojih građana na KiM i očuvanja države i njenog interesa, onda nikakav sveti cilj niti budućnost ne mogu to da nadomeste. Ta politika je vrlo komplikovana, teško je ostvariva, ali je, na žalost ili na sreću, jedino moguća. Svi koji vuku polove ka suprotnim stranama, ne shvataju da time cepaju budućnost ove zemlje. Mislim da nije tačno da smo odustali od te politike. Ta politika nailazi na kritiku i na pritiske, ali ona mora da se nastavi zato što alternativa toj politici jeste da se izabere jedno ili drugo. Izabrati jedno ili drugo znači odreći se ili budućnosti svojih građana ili se odreći svojih vitalnih nacionalnih interesa. Mislim da nemamo alternativnu dobru politiku. Imamo alternativnu politiku, ali ne mislim da imamo dobru politiku. Hvala.
Zahvaljujem. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, tri minuta, dodatno pitanje ili komentar.
Gospodine Cvetkoviću, o zaduživanju ćemo pričati kada bude rebalans budžeta, a to što ste sada govorili, svi smo vas pažljivo slušali kada ste gostovali na B92 i vrlo vodimo računa šta premijer govori. Samo sam rekla da u kontekstu pitanja Kosova to ipak dolazi u drugi plan. Gospodine Stefanoviću, podrška se ne traži optuživanjem. Nemam nameru da vama, a mogu, mlađi ste čovek, dam i savet. Kada od nekog očekujete podršku, vi treba da budete konstruktivni i tolerantni, ali u ovoj situaciji i u svakoj situaciji ovakve vrste tačno se zna šta je posao vlasti, šta je posao opozicije. Nije posao opozicije da vam daje savete, a da vi budete vlast, da se kao takvi predstavljate, imate sve privilegije, ali i probleme koji uz to idu. Vi od opozicije treba da dobijete podršku, a mi smo jedinstveni u tome da vam damo podršku za jedno od sledećih rešenja. To je moje pitanje za vas. Da li je tačno da bi država Srbija i vi kao vlast trebalo da insistirate uporno na tome da i NATO i EU deluju izvan svojih mandata koji imaju u okviru UN? Da li je to put koji treba da znači da nećemo izgubiti ni jedno ni drugo? Da li možete, u okviru takve vrste insistiranja, rečnikom gde nećemo odbijati ni investitore, ni one koji nas podržavaju, poštovati sve druge, ali pre svega opoziciju koja nam je potrebna za jedinstven pristup, da nađete i praktične načine da podržite kosovske Srbe, ali ne samo verbalno, neka tu podršku dobiju od drugih, da to bude problematično? Dajte da svi damo podršku na isti način koji neće biti - Albanci su ratom dobili državu i treba u Evropi da imaju dve albanske države, a mi treba mirno i strpljivo da gledamo kako se dole strahuje kako će se provesti noć. Znači, ako je ljudsko pravo individualno u trenutku NATO agresije postala važnije od države nacije, a šta je danas pitanje? Šta je danas sa individualnom pravom svakog Srbina da može da se kreće i da živi normalno? Znam da vi te sve argumente znate, znam da ste vi načitan i spreman da to radite, ali najjača vaša snaga da izborite za to je jedinstvo u državi koju predstavljate.
Da li još neko želi reč? (Da.) Borislav Stevanović, izvolite.
Hvala. Potpuno ste u pravu da je neophodna jedinstvo opozicije i treba da radi svoj posao, Vlada svoj. Mislim da legitimno pravo vlasti u teškim trenucima za državu da traži konstruktivan stav opozicije koji je oličen u konkretnim predlozima. Ne vidim šta je tu problematično? Ne može se jedinstvo stvarati samo s jedne strane pukim podržavanjem vlasti, ili sa druge strane punom pasivnošću. Mislim, da je potpuno legitimno reći da se lakše složimo kroz ono što bi bio zajednički odnos koji ste vi malo pre i spomenuli, čini mi se. Da, mi insistiramo u svim međunarodnim forumima u svim prestonicama na ovome što ste vi rekli. Dakle, insistiranje jeste lobiranje prikazivanje realnog stanja stvari na Kosovu. Šta se tamo stvarno desilo, prekjuče? Jeste, ono što mi činimo svakodnevno, međutim, to je dovoljan uslov, ali hoću da kažem to je neki uslov normalnog diplomatskog aktivizma, ali on nije dovoljan. Ne možemo ostati samo na tome. Zato ne možemo samo da završimo svu našu aktivnost na tome što smo svima rekli da to je nedopustivo i da je to van okvira mandata itd. Praktični način podrške kosovskim Srbima nisu samo u paralelama i podršci da se istraju u mirnim protestima. Oni su vrlo opipljivi, pre svega, kroz funkcionisanje privrede, kroz funkcionisanje naših institucija koje uz priliv budžetskih sredstava i sve ono što se dešava svakodnevno, čak i u otežanim uslovima. Siguran sam, da bi i ministar zdravlja verovatno tu imao i šta da kaže, šta znači obezbediti puno snabdevanje lekovima i medicinskim materijalom, ali ima i drugih stvari, kako obezbediti plate, kako obezbediti ljudima normalna primanja da ostanu na tom prostoru, a niko ne govori o problemima oko repromaterijala kojeg naše kompanije koje funkcionišu na severu Kosova treba da dobiju i kako ćete, recimo, čelik ili drvnu građu na sever Kosova, ako imate punu blokadu svih puteva? Ostaje Merder i Končur. Imamo punu liberalizaciju trgovine, punu liberalizaciju razmene robe, niko o tome ne priča. To je esecijalno za opstanak tih ljudi, moraju da imaju radna mesta, moraju da ostanu tamo, moraju da imaju svoje institucije. Nije dovoljno mirno se odupreti onome što hoće Priština, morate obezbediti da oni tamo ostanu, u tom smislu se potpuno slažem sa vama i hvala vam na tom pitanju.
Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, dva minuta za komentar, izvolite.
Prozvali ste me, prosto nisam mislila da se javim, ali možda je najvažnije to što ste rekli na kraju, Kosovo treba da funkcioniše. Znate, mnogo o tome znam šta od repromaterijala treba, učestvovala sam u stvaranju tog feronikla i finansiranju, i u vreme sankcija znali smo da funkcionišemo menjajući tablice, izvozeći iz "Orvina" i "Kosovo vina" i Orahovca i Peći itd. Mene to boli, možda još kao nekoga, nikad neću reći više nego drugi, ali sve nas, ali vlast više nego opoziciju optužuje današnja izjava jednog od uhapšenih pa puštenih vozača, jednog od takvih kamiona koji kaže – iskoristili su nas svi. Zašto se taj narod oseća iskorišćenim? Nas koristi i vlast i opozicija, koristi nas i Priština, oni se osećaju ostavljenim i od međunarodnih organizacija koja propagiraju ljudska prava, osećaju se ostavljeni i od svoje države. Uverena sam da ni jednom čoveku u Srbiji nije preči on sam, od onog što se zove budućnost svih nas. Na vama je da sve to pokupite i da pronađete najjaču snagu. Nema tog Srbina, od građanina Srbije koji će vam to odbiti.
Reč ima narodni poslanik Boris Aleksić, tri minuta, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, gospodine Cvetkoviću, postavljam vam konkretno pitanje. Šta će Vlada Republike Srbije da uradi ukoliko KFOR, NATO pakt, SAD napadnu srpske barikade na severu Kosova i Metohije? Da li znate gospodine Cvetkoviću, da su pripadnici vojske SAD i NATO pakta, streljali nenaoružane Srbe na Krstovdan ove godine, da su im pucali u leđa, da ima veliki broj ranjenika, da je pravo čudo da niko nije poginuo? Da li znate, gospodine Cvetkoviću da preživeli građani na Kosovu i Metohiji, Srbi, vape za vašom pomoći? Da gledaju Beograd i pitaju se šta ćete da uradite? Da li ćete samo da sedite i pričate o repromaterijalu i o ekonomskim pitanjima dok njih ubijaju, dok Amerikanci pucaju na njih ili ćete uraditi nešto konkretno da ih zaštite? Da li znate, gospodine Cvetkoviću, da su sinoćoko 20,00 sati nemačke jedinice KFOR u južnom delu Kosovske Mitrovice dopremile novi kontigent snaga i tehnička sredstva za uništavanje barikada? Pripadnici nemačkih jedinica su ojačali svoje snage specijalnim oklopnim vozilima za probijanje barikada tzv. ježevima, oklopnim vozilima sa ralicama, vodenim topovima i različitim tehničkim sredstvima. Da li znate da su se Amerikanci dodatno naoružali bojevom municijom? Natovci se prvo, spremaju da napadnu barikadu kod mosta na Ibru, a onda da zauzmu zgradu suda u severnom delu Kosovske Mitrovice, itd. Srpski narod na Kosovu i Metohiji ugrožava okupatorska sila brutalnim nasiljem i kršenjem rezolucije 1244. U toj situaciji, umesto da se okrenete Rusiji, umesto da se okrenete našim tradicionalnim prijateljima, umesto da sprovedete Rezoluciju 1244 do kraja, vi se okrećete Robertu Huperu koji je napisao knjigu "Razbijanje država", vi se okrećete SAD-u koja srpske građane, na koji su pucali, nazivaju ruljom. Oni kažu, da je to srpska rulja i oni su vama najavili da će ponovo pucati na Srbe. Nećete da ratujete, nema problema, krenite gospodine Cvetkoviću sa ministrima na Kosovo na barikade, pozovite poslanike, naši poslanici su već dole. Tamo je Zoran Krasić, potpredsednik stranke, tamo je Božidar Delić, tamo je Ljuba Kragović, tamo su drugi, svaki dan su tamo ljudi. Krenite i vi, neka krene i Boris Tadić, da vidimo da li će NATO pakt da puca na vas. Eto vam rešenje da ne morate da ratujete gospodo. Pozovite Rusiju da pošalje misiju na Kosovo i Metohiju, dogovorite se sa njima, a nemojte da pričate Amerikancima kako ćete svaki predlog Rusije da odbacite. Ministarstvo spoljnih poslova Rusije uputilo je jedno saopštenje, zvanično, povodom agresije na sever Kosova danas, ništa ne govorite o tome.
Tri minuta. Zahvaljujem. Da li reč traži gospodin Cvetković? Reč ima predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Sa pažnjom sam slušao vaš govor koji je bio prilično emocionalan i naravno delim određene emocije u pogledu problema sa kojim se ti ljudi sukobljavaju dole. Naravno, sve opcije su bile o nekom razmatranju, ali na kraju ono što mogu da kažem, da je politika Vlade, da mi ne možemo da se sukobljavamo, niti da zovemo neke treće zemlje da one dolaze, da nas brane itd. Već je naša politika da problem rešavamo uz dijalog, kao što ste čuli i uz jedan otpor, miroljubivi otpor koji pokušavamo i do sada smo uspešni u tome, realizujemo na Kosovo. Oko pitanja odlaska na Kosovo, bio bih prvi od onih koji bi otišao, a koji bi verovao da je to pomoglo, a u isto vreme moram da kažem da je naša Vlada već prisutna na Kosovu, naš ministar iz tog razloga nije ovde sa nama, on se nalazi dole. Mi smo u stalnom kontaktu i stalnom zasedanju, da tako kažem, tako da imamo informacije oko toga šta se događa i da možemo da reagujemo u slučaju da dođe do nekih problema. Svojevremeno smo imali još i Borka Stefanovića koji je bio zajedno sa Goranom. On je danas ovde sa nama zbog jučerašnjeg odlaska u Brisel i opet vezano za rešavanje tog problema. Dakle, naša politika jeste dijalog, naša politika je diplomatsko sredstvo, naša politika je razgovor, naša politika su Ujedinjene nacije, naša politika je sve ono što možemo da učinimo, a da ne uključi ulazak u ratne sukobe. Uzgred, bude rečeno, neka druga politika je provocirala i ratne sukobe i svi znamo koji je efekat te druge politike.
Narodni poslanik Boris Aleksić, tri minuta, dopunsko pitanje ili komentar.
Gospodine Cvetkoviću, nisam zadovoljan vašim odgovorom. Pre svega, da vam pojasnim nešto, vreme se meri satima. Vreme otkucava, odbrojava do trenutka kada će SAD sa svojim teroristima ponovo napasti Srbe na KiM. Dakle, ako ste spremni da odete na KiM, sada je pravi trenutak. Drugo, što se tiče pozivanja nekih drugih misija, pozivali ste Euleks, pozivali ste zapadne zemlje, a zaboravili ste Rusiju. To je problem, gospodine Cvetkoviću. Vaša politika nije dijalog, gospodine Cvetkoviću. Na svu sreću, imamo dokumentaciju Vlade SAD ispred sebe. Njihova depeša od 28. septembra 2006. godine, zaštićena kao poverljiva, klasifikovao kao poverljivo ambasador Majkl Polt, govori o sastanku predsednika Republike, Tadića, Vuka Jeremića i Branka Radujka sa predstavnicima SAD. Boris Tadić je tom prilikom izjavio da je spreman da prihvati gubitak Kosova ako se to predstavi na pravi način biračkom telu. Vi imate tu depešu. Mogu da vam je dostavim. Sve vreme obmanjujete javnost, isto kao što se u istoj depeši iz 2008. godine govori za vaše partnere iz SNS da su spremni da prihvate podelu Kosova. To je depeša iz 24. decembra 2008. godine. To je dokumentacija Vlade SAD. Gospodine Cvetkoviću, zašto nas lažete? Zašto nas varate? Zašto nas obmanjujete? Jedno priča Boris Tadić Amerikancima, a nama vi ovde drugo pričate. U parlamentu sasvim drugu priču, a kada odete kod Amerikanaca nešto što je nezamislivo. Vaš mandat je da pomognete Amerikancima da ovladaju celom teritorijom KiM. Kada ste govorili o nekim drugima koji su izazvali rat, pa oni su izazvali rat jer su počinili zločin protiv mira, najteži zločin po međunarodnom pravu. Zašto ne pričate malo o tome? Pitajte vaše pravnike za to, to je bila nadležnost suda u Ninbergu, ali nije nadležnost Haškog tribunala, gospodine Cvetkoviću. Šta mislite, zašto? Zato što krvavi trag vodi do Vašingtona, vodi do Londona, vodi do Pariza, vodi do Brisela. Oni su rešili da rasture SFRJ da bi ostvarili svoje strateške ciljeve. Dan danas Srbi trpe posledice te politike. Odgovorite mi konkretno na pitanje – kako ćete da zaštitite građane Srbije na KiM u ovom trenutku kada se zna da će ponovo krenuti agresor na njih?
Molim narodne poslanike da pitanje postavljaju u skladu sa Poslovnikom. Dakle, dopunsko pitanje je dopunsko zato što je različito od pitanja postavljeno u slučaju kada se dobijaju prava tri minuta. Takođe vas molim da ne dobacujete, pošto vreme postavljanja poslaničkih pitanja podrazumeva da nema replika i da nema traženja reči za povrede Poslovnika, ali ne znači da nema izricanje kazne zbog kršenja Poslovnika, pa vas molim da poštujete odredbe Poslovnika i da razumemo da dopunsko pitanje znači pitanje različito od onog koje se postavilo kao osnovno pitanje. Predsednik Vlade Mirko Cvetković ima reč.
Imajući u vidu da je pitanje u suštini identično i da sam dao odgovor, samo bi se osvrnuo na komentar koji se odnosi na našeg predsednika. Upravo na tom primeru se vidi koliko su te depeše koje je objavio "Vikiliks" u nekim delovima neprecizne i možda je nešto pogrešno shvaćeno, jer nemamo razliku u nastupu u odnosu na Kosovo. Razlika ne postoji između predsednika Republike, Vlade Republike Srbije i svih zvaničnika. Da je tačno to što vi kažete tu bi došlo do jednog rascepa ali, kao što vidite, mi funkcionišemo kao jedan tim i kao jedan tim sa istim stavovima izlazimo. Na svim ovim segmentima na kojima sam rekao se borimo, tako da možete biti spokojni. Nema nikakve razlike, nema laži, sve je ovako kao što javno izjavljujemo i ovde, a i na bilo kom našem nastupu. Još nešto da kažem, sve naše aktivnosti su upravo usmerene da se to čega se vi plašite ne desi. Dakle, pokušavamo upravo kroz promovisanje tih sredstava koje imamo da obezbedimo da ne dođe do pucanja, da ne dođe više nasilnih akata i to je u stvari cilj i Vlade Republike Srbije, a i kompletnog političkog rukovodstva Republike Srbije.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Boris Aleksić, dva minuta za komentar. Izvolite.
Gospodine Cvetkoviću, vi i dalje uvek govorite o nekim merama, a ne govorite konkretno kakve mere preduzimate da zaštitite Srbe na KiM i dalje ublažavate činjenicu, nećete da prevalite preko usta, nećete da osudite NATO pakt i EU koja je pucala na građane Srbije, nazivala ih ruljom, zvaničnici SAD, a pre toga su lagali da su pucali gumenim mecima, pa kada su pokazali one krvave slike koji vaši mediji nisu hteli da objave, onda je javnost shvatila da se nešto dešava. Dakle, interesantno je kakve mere primenjujete da odgovorite na takav izazov, jer najveći izazov za bezbednost Srbije su trenutno NATO pakt i EU. Oni su krenuli na Srbiju, oni su krenuli na građane Republike Srbije. Što se tiče ovih depeša, mogu da vam dam ove depeše, možete da nađete zvanično na njihovom sajtu. One su veoma autentične. Ne radi se samo o predsedniku Tadiću, i drugi visoki funkcioneri DS, kao što je Đilas, kao što je Vuk Jeremić, još neki ljudi su govorili, takođe, u tom pravcu. Postoje brojne depeše koje svedoče o tome vrlo konkretno, jer su Amerikanci dok ste im vi kao doušnički aparat njihov govorili o svemu i svačemu, a sa vama i neki drugi, oni su sve to pomno beležili. Verovatno su snimali sve pa su na osnovu toga i zapisivali. Sa druge strane, pogledajte šta predstavnik Rusije pri NATO paktu Rogozin kaže. On kaže da NATO izaziva novi konflikt na Balkanu. Zašto vine smete to da kažete, zašto ne smete ni a da kažete protiv NATO pakta i EU. Zašto ne otkažete SOFA sporazum koji omogućava Vojsci SAD da se šeta i prolazi kroz teritoriju Srbije i snabdeva sa oružjem svoje trupe na KiM, okupiranom KiM. Taj sporazum može da se otkaže u rokuod 15 dana.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, a posle njega narodna poslanica Aleksandra Janković.
Poštovani gospodine predsedniče Vlade, uvaženo dame i gospodo ministri, poštovani gospodine Stefanoviću, dame i gospodo narodni poslanici, pripadam DS i kao pripadnik DS imam osećanje odgovornosti, ne samo kao član Odbora za KiM već i kao čovek imam odgovornost prema ljudima na KiM, pa bih pitao gospodina Zorana Stankovića da li možemo da dobijemo izveštaj u kakvom su stanju povređeni na KiM, kakve su njihove povrede, gde su smešteni, kako se osećaju, da li im je potrebna neka dodatna zdravstvena nega, da li postoje mogućnosti ako treba da se prebace do neke bolnice u Beogradu na dalje lečenje, da li postoji potreba za takvim lečenjem i ako postoji potreba, kako će ti ljudi biti transportovani s obzirom na situaciju na KiM. Naravno, gospodine predsedniče Vlade, ne čitam američke depeše, ali sam vreme, u ovoj sali i ovoj skupštini proveo čitajući stenografske beleške i u stenografskim beleškama sam pročitao rečenicu- ako i jedna NATO čizma kroči na KiM, mi ćemo se doživotno povući iz politike. To sam čuo od ljudikoji vas ovde najglasnije kritikuju. Tu rečenicu sam čuo mnogo puta, pa molim vas, kao predsednika Vlade, kada vam se takvi političari koji su direktno odgovorni što su 1999. godine pustili KFORna KiM i omogućili da se porta Visokih Dečana pretvori u parking za NATO tenkove, da ih pitate – izvinite, dame i gospodo narodni poslanici, koje vi ovde nudite alternative? Kakve su te alternative? Koji su to resursi kojima ćemo mi poraziti NATO pakt? Ako ste te resurse imali tada 1999. godine, što ih niste tada upotrebili? Takođe, imam pitanje za vas, da im postavite pitanje – izvinite, pre nego što se obratite građanima Srbije, s pozivom i udaranjem u ratne bubnjeve, recite građanima Srbije gde je vaš ratni raspored, i izvolite, kažite koje vi alternativne metode politike imate? A molio bih odgovor od gospodina ministra Stankovića, u vezi povređenih Srba. Hvala.
Ministar Stanković ima reč. Izvolite.
Gospodine Milivojeviću, poštovani poslanici, u toku jučerašnjeg dana na području Kosovske Mitrovice, u stvari, na području prelaza o kojima se ovde govori, povređeno je ukupno 118 Srba. Od toga, šestoro je ranjeno bojevom municijom i oni su sa teškim telesnim povredama primljeni i zbrinuti u Zdravstvenom centru Kosovka Mitrovica. Jedan je sa teškim povredama oka primljen na očnom odeljenju, o kome sam već govorio, znači, on je bio vozač sanitetskog vozila. Od ostalih, 19 su imali povrede od gumenih metaka, a 92 od suzavaca i njima je ukazana pomoć na terenu ili u Domu zdravlja Leposavić. Od trenutka kada su prvi pucnji odjeknuli na prelazima, mi smo u kontaktu, kao i u prethodnom periodu, sa direktorima domova zdravlja i zdravstvenog centra. Oni raspolažu dovoljnim količinama krvi, lekovima i sanitetskog materijala, određene potrebe koje su imali, kao što su tetabulin i neki derivati krvi su u toku jučerašnjeg, tj. današnjeg dana prebačeni u Mitrovicu, određeni lekovi koji su traženi od strane Doma zdravlja u Gračanici takođe su u toku dana pripremljeni i preko Merdara će biti, shodno postignutom dogovor sa Svetskom zdravstvenom organizacijom i Međunarodnim komitetom crvenog krsta, prebačeni u Dom zdravlja u Gračanici. Na dnevnoj smo vezi sa direktorima i ljudima koji se brinu o zdravstvenom stanju povređenih. Za sada nema potrebe da bilo koje lice bude prebačeno u zdravstvenu ustanovu u Srbiji, a ako se ukaže potreba, onda smo dogovorili pravce transporta i zbrinjavanje u zdravstvenim institucijama Srbije. hvala.
Narodni poslanik Srđan Milivojević ima tri minuta. Izvolite.
Gospodine ministre, zahvaljujem se na ovim vrlo iscrpnim odgovorima kroz koje ste zaista iskazali stvarnu životnu brigu za sudbinu tih ljudi. Mislim da je veoma dobro što su obezbeđene sve rezerve neophodne za zdravstvene centra u tim ustanovama i institucijama, alternativne metode transporta. Takođe, smatram da je za svaku pohvalu brzina reakcije državnih organa, ali u svakom slučaju, s obzirom da u ovoj sali prisustvujemo stalnom pokušaju da oni koji su napravili problem sada bi da rešavaju problem. Mislim na one koji su 1999. izjavili – ako i jedna NATO čizma kroči na Kosovo, mi ćemo se povući iz politike. Mislim da, u skladu sa razvojem situacije, molio bih da nas i vi i gospodin Stefanović informišete, da li postoje mogućnosti da skupštinski Odbor za KiM poseti sve ljude koji su povređeni? Molim one koji su izjavili da ako i jedna NATO čizma kroči na Kosovo da me ne ometaju dok govorim, jer razumem vaš stid i osećanje krivice zbog onoga što se dešava na Kosovu. Ali ako ne možete da me nadgovorite, možete da me nadćutite. Dakle, želim da pitam da li postoji mogućnost da članovi Odbora za KiM mogu da posete povređene u bolnici na KiM, kao skupštinska delegacija? Da li bi ta poseta olakšala ili otežala neku eventualnu dole situaciju? Da li je potrebno da mi kao Skupština Srbije preduzmemo neke mere da i mi organizujemo slanje neke humanitarne pomoći na KiM? Takođe, imam pitanje i pojašnjenje, molim za pojašnjenje, pošto često čujem da meni ovde govore - vaš predsednik Vlade, vaš ministar. Mislim da su ovo predsednik Vlade svih poslanika u Skupštini Srbije, da su Ivica Dačić i gospodin Zoran Stanković i gospodin Božidar Đelić, ministri svih građana ove zemlje i ako neko kaže – vaš ministar, onda očekujem, gospodine predsedniče Vlade, da te pitate- izvinite ko je vaš predsednik Vlade i ko je vaš ministar? Zahvaljujem se.
Izvolite, gospodine predsedniče. Premijer Cvetković.
Vrlo kratko ću da se osvrnem na jedan set pitanja koja predlažete da se postave narodnim poslanicima i ta pitanja su zaista i na mom meniju, ali nažalost, razumem da je ovo forum na kome poslanici postavljaju nama pitanja a ne obrnuto. Ukoliko bude napravljen kontra forum, sa zadovoljstvom ću učestvovati u njemu i postaviti i ova, a i još mnoga druga pitanja. Hvala.
Nema dodatnih komentara. Zahvaljujem. Narodni poslanik Aleksandra Janković. Samo se prijavite.
Moje pitanje je pre svega upućeno premijeru. Znači, zašto na današnjoj sednici nisu prisutni oni ministri koji bi morali da odgovore na pitanja vezana za situaciju na KiM? Pre svega, mislim na ministra odbrane i ministra policije. Drugo pitanje, zašto Vlada, s obzirom na okolnosti, nije u stalnom zasedanju? Treće pitanje je, da li ste u međuvremenu uspeli da saznate kojih je to šest tačaka na osnovu kojih je, praktično, Euleks ušao na Kosovo, zahvaljujući Srbiji? Ko je potpisnik tog sporazuma koji nema karakter pravnog dokumenta? Ko će snositi odgovornost i posledice za prihvatanje Euleksa, svih ostalih implementatora nezavisnosti, i nadasve, gospodine Cvetkoviću, a nemojte da date da mi odgovara bilo koje tehničko lice iz Vlade i gospodine pregovarač, pitam vas – da li Vlada smatra da bi Euleks trebalo da napusti Kosovo? Ono što smo videli je da je gruba neistina, kako su i NATO i Euelsk statusno neutralni, jer oni koriste sva sredstva i svu silu da praktično uspostave nezavisnu državu Kosovo. Da li ste spremni, konačno, da donesete odluku da Euleks napusti Kosovo? Imam još pitanja za vas, a vezana su za izlaganje gospodina bivšeg ministra za KiM, narodnog poslanika DSS, Slobodana Samardžića, jer ste vi upravo u tom trenutku izašli, on vas je pitao – da li se to KFOR pretvorio u NATO? Zašto KFOR radi pod mandatom Atlantskog saveta? Umesto odgovora, došlo je do grupe povrede Poslovnika i poslanici DSS su izašli, jer navodno, nije postavljeno pitanje Vladi. Ja sada kao narodni poslanik koristim da vam to pitanje ponovim i da mi vi lično odgovorite. Osim toga, što se ministra odbrane tiče, javna je tajna da se on ovih dana krije. Krije se zbog toga što je dan pre rušenja barikada i oružanog napada na Srbe na Jarinju, dao sledeću izjavu – međunarodnim snagama treba omogućiti kretanje čitavom pokrajinom. To je praktično bio uvod u aktivnosti koje su NATO snage prisutne na Kosovu radile. Odmah posle oružanog ataka na Srbe, EU saopštava da barikade ograničavaju slobodu kretanja i moraju biti uklonjene. Da li će nakon ovakvih rečenica i evidentne sličnosti okupacionih snaga i vrlo važnog ministra, ministra odbrane u vašoj vladi, podneti ostavku i da li ćete vi to od njega tražiti?
Reč ima premijer. Izvolite.
Bilo je puno pitanja, ne znam da li sam ih sve zapisao. Počeo bih od ovog prvog - zašto nisu prisutni svi ministri? Moram da vam kažem da ovo nije poziv koji je upućen meni, a onda ja vodim sa sobom ovoliko ili onoliko ministara, već obrnuto. Ovo je obaveza svakog pojedinačno i premijera i ministara i oni koji nisu prisutni, oni su trebali da se opravdaju, ali ne meni, nego da se opravdaju Skupštini. Ne znam zašto ko od njih nije došao. Verovatno da takve i informacije postoje. Dakle, ovo je individualni poziv za svakoga, a ne da sam ja ovde zadužen za njih pojedinačno. Što se tiče šest tačaka, upravo sam sada tražio i dobiću tačno kako piše u ovom dokumentu. Inače, one se odnose na pravosuđe, na vladavinu prava, naravno i na statusnu neutralnost, na koju ste se vi pozvali, takođe, i na carine itd. ali, pošto vidim da vas interesuje, niste došli do te informacije, iako je ona već duže vremena poznata, tražio sam, pa će mi oni izdiktirati i poslati u toku ovog zasedanja, da vam je pročitam. Što se tiče pitanja statusne neutralnosti i izlaženja iz okvira statusne neutralnosti, kako KFOR-a, tako isto i Euleksa, mi smo, takođe, u našim obraćanjima to postavljali kao pitanje i to jeste jedan od naših zahteva i prema Euleksu i prema KFOR-u, da oni moraju da se drže Rezolucije 1244 i kasnije odluke Saveta bezbednosti, vezano za Euleks, i u jednom i u drugom slučaju radi se o obavezi statusne neutralnosti i gde god vidimo ili smatramo da je ta statusna neutralnost prekršena, mi onda na to reagujemo. Pitanje oko KFOR-a i zašto je on došao ovakav kakav jeste, zašto je vezan za NATO, da li je to NATO, jeste NATO itd, jeste pitanje koje je u svojoj osnovi pitanje vezano za onaj dokument koji je de fakto ne omogućio, nego definisao dolazak KFOR-a, a to je Rezolucija 1244 i u toj rezoluciji definisan KFOR i način na koji on treba da se ponaša na terenu. Verujem, pošto vi imate duže političko iskustvo od mene da, pretpostavljam, bolje znate, pošto je taj dokument donet pre nego što sam ja ušao u politiku.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Aleksandra Janković, ponovo, tri minuta.
Koliko sam uspela vas da shvatim, gospodine predsedniče Vlade, vi u jednom slučaju ne vodite Vladu, svi dobiju poziv, a vi nemate nikakve veze sa tim da li će se oni odazvati tom pozivu. U drugom slučaju, opet, oni moraju da vam pripreme tekst dokumenta koji vi ne znate da odgovorite i priličan je blam, iskreno rečeno, žargonski, da u Skupštini Srbije premijer Vlade ne zna šta je Vlada i kojih šest tačaka prihvatila i na taj način negde prećutno pustila da Euleks uđe na teritoriju KiM. Ali, nije to jedino vaše neznanje. Vi kažete da je Rezolucijom 1244 regulisano prisustvo KFOR-a. Da, ali taj KFOR je onda pod okriljem UN, a ne Atlantskog saveta. Znači, ni to ne znate. Sada, pošto niste znali ovo, imam sledeće pitanje, za vas, a naravno i za ministra zdravlja, zato što je stvarno pitanje mentalnog zdravlja u Srbiji da to sada kažem. Da li je normalno i da li spada u nešto što je srpska tradicija, da li je uopšte u kodeksu nekih građanskih, ljudskih prava da se nekakve "parade ponosa" prave u trenutku dok Kosovo gori? Šta ćete vi kao premijer Vlade uraditi da dođe, ne do zabrane, nego do neodržavanja ovakve parade u situaciji kada naša južna pokrajina gori? Da li je normalno da kada vam je jedan član porodice bolestan vi pravite svadbu? To niko normalan ne bi uradio. Gospodine Cvetkoviću, Vlada m ora da donese nekakvu odluku i da ima nekakav stav, a ne da se stalno prepucava sa MUP. Inače, ministar unutrašnjih poslova nije tu, ali verovatno i do njega dolaze glasovi od policijskog sindikata, koji kaže da tu situaciju treba sprečiti, da u trenutku dok imamo Kosovo, dok nam ljudi krvare dole, samo nam fali još jedan srpsko-srpski sukob ovde. Zašto? Da li vam je više stalo do belosvetskih pedera, Bože oprosti, jer to je prava reč? Da li ste možda mogli da razmislite da napravite tu "pedersku paradu" u Prištini sa Tačijem na čelu?
Premijer ima reč.
Moram da komentarišem ono, da li me niste razumeli, verovatno. Govorim o Poslovniku i o papirima koje nije donela Vlada, nego ova skupština i u tim papirima decidirano stoji da je obaveza dolaska individualna. Prema tome, nije to moj izbor da li ću nekoga da pozovem ili ne. Zapravo se radi o individualnom pozivu svakog pojedinačno. Mi ovde predstavljamo Vladu, ali svako je odgovoran za svoj resor. Naravno, svi oni dolaze, izuzev ako je neko sprečen, o čemu, kao što sam rekao, oni dostavljaju svoja izvinjenja. Što se tiče "parade ponosa", prosto želim da ponovim sledeće. Pošto je bilo spekulacije oko današnje Vlade, da li je bilo razmatranja, nije bilo itd. Danas na Vladi se nije razmatralo to pitanje, ali se ne sećam da li se uopšte ikada na Vladi razmatralo bilo koje pitanje nekih ljudi koji žele da demonstriraju. To je obično upućenopoliciji. Policija na osnovu sagledavanja rizika donosi odluku da li je to bezbedno ili nije i oni će verovatno u tom kontekstu i sada imati neki svoj stav po tom pitanju. Ono što je stav Vlade kao celine, a i pojedinaca, uključivo i ministra unutrašnjih poslova, jeste da nije sporno da Ustav ove zemlje mora da se poštuje, da svako ima pravo na različitost i da mi podržavamo različitost. Drugo je sada pitanje da li će sada neka bezbednosna procena pokazati da je to previše rizično ili nije itd, pa će se doneti odluka u jednom ili drugom pravcu, ali svakako to za mene ne predstavlja nikakav poseban problem da izjavim da poštujem različitost, da poštujem Ustav i da je svaki organ dužan da u okviru svoje nadležnosti donese odgovarajuće odluke.
Zahvaljujem. Gospodin ministar zdravlja Zoran Stanković.
Na vaše pitanje mogu da dam jedan, tj. dva odgovora. Koliko znam, Vlada ne organizuje "paradu ponosa", već to organizuje gej populacija. Sa druge strane, kada sam ja u pitanju ili kada su u pitanju Ministarstvo zdravlja i kada su u pitanju ljudi na Kosovu i sve ono što se dešava na Kosovu, mogu da vam kažem da smo mi organizovali dvadesetčetvoročasovnu pripravnost Ministarstva zdravlja i na dnevnoj smo komunikaciji sa ljudima koji su na Kosovu i koji vode zdravstvene ustanove i tako će biti i u narednom periodu i u vreme kada se gej parada održi. Mi smo trenutno okrenuti ovom problemu. Mogu da kažem da vidim i da neko pravi svadbe, ali to je sada odluka svakog od nas kako ćemo se ponašati. U konkretnom slučaju mogu da kažem da je zdravstveni sistem u pripravnosti da u svakom trenutku pomogne ljudima na Kosovu. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođa Janković ima reč.
Hvala, gospodine Stankoviću. Koliko sam uspela da razumem premijera, mi Ustav poštujemo delimično. Sloboda kretanja obezbeđena je u Srbiji pederima, ali ne i našim sunarodnicima u našoj južnoj pokrajini, koliko sam uspela da shvatim. Ovog trenutka se ovde prvi put osećam kao što se osećala njegova ekselencija ambasadora Rusije na onom beogradskom bezbednosnom forumu, samo što se vama nisam obratila sa – gospodine Vejvoda, nego – gospodine Cvetkoviću. Zaista, za vas imam pitanje – ima li ovde Srba, ima li u toj vladi Srba među vama?
Žao mi je, gospodin premijer ne može odgovoriti po Poslovniku na pitanje, jer ovo je trebalo da bude samo komentar. Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić.
Moram da kažem da, bez obzira na to što, za razliku od Vlade, mi živimo sa građanima ove zemlje, ja moram da podelim svoj utisak sa vama, pa ga vi prihvatite ili ne, vređajte nas ili ne, nama je svejedno. Mnogo su različite zemlje, gospodine premijeru, u kojima živimo mi i u kojima živite vi. Ta je zemlja danas toliko različita da je mučno slušati vaše nemušte odgovore, te pokušaje igrokaza u kojima komunicirate sa vladajućom koalicijom i dajete nekakve pripremljene izveštaje u kojima vređate poslanike opozicije, kao i ovim svojim ponašanjem. To je toliko mučno, da sam siguran da će vam se obiti o glavu, kao što sam bio siguran i mnogo ranijih puta, za mnogo ranijih vlada. Vi niste ni prva ni poslednja u kojoj smo mi opozicija. Ljudi u Srbiji danas žive u jednom stresu. Vama je smešno sve, bilo je smešno i vašim koalicionim partnerima, SPS, 2000. godine u septembru, mnogo je to smešno, a posle? Možda još danas treba da razmišljate šta će biti posle. Moje komšije u Beogradu se danas bude i ne smeju da kupe novine zato što ne znaju šta će biti na naslovnoj strani – da li gori neki granični prelaz koga nema, da li se sprema za nedelju haos, pod sloganom "Ne kamen, nego plamen", da li će deca koja su došla ovde, "Radost Evrope", koja treba u nedelju u 12,00 sati da se okupe na Trgu republike da idu do Kalemegdana, da li će ona živa preći taj put od 300 metara? Ljudi nemaju novca, potpuna je besperspektiva. A taj balon od laži, koji zidate konstantno, je možda dovoljan da se vi u njega smestite, ali ova zemlja, iako nije puno velika, dovoljno je velika da taj vaš lažni balon ne može da obuhvati sve nas. Sada ću vam postaviti jedno konkretno pitanje, pa me vi nazovite izdajnikom, kao vaš službenik iz Vlade, a ne uvaženim profesorom ili kao ova druga stranka sa kojom se slaže i sa kojom plete neku koaliciju koja će biti interesna nakon sledećih izbora, ali o tome će glasati svi građani Srbije a ne mi, recite mi zašto ste se zadužili milijardu dolara i da li je taj dug direktna posledica Zakona o decentralizacija, o lažnoj decentralizaciji, koji ste usvojili ovde pre tri meseca i koji je ostavio takvu rupu u budžetu da je ne možete pokriti iz tekućih prihoda? Odgovorite mi da li će plan za trošenje tog novca biti poznat nama i ranije ili će Vlada u svojim hodnicima praviti to u sklopu svoje predizborne kampanje?
Reč ima premijer. Izvolite.
Pre nego što dam odgovor, krenuo bih drugačijim redosledom, da se razumemo o čemu se ovde radi. Jer, uprkos tome što se više puta neke stvari objašnjavaju, one i dalje ostaju nejasne. Dakle, utrošak para je vezan za budžet. Budžet usvaja Skupština. Ova Vlada, niti neka druga Vlada, ukoliko ne bude kršila propise, ne može da troši više nego što piše u budžetu. Prema tome, nikakve dodatne pare ne postoje. Ja mogu da imam i milijardu evra dodatnih, koje ću morati da držim na računu ako mi ova skupština ne dozvoli da ih utrošim za neke namene, a taj utrošak i te namene su definisane budžetom. Prema tome, neke spekulacije da su ovo sada neke pare za specijalne namene, za nacionalizaciju, za predizborne kampanje itd, ne samo da nisu tačne, nego su besmislene. Ovo zaduženje jeste zaduženje koje će se koristiti za iste one stvari za koje se koristi i tekuće zaduženje. Ja sam objasnio koji kanali postoje i kako se oni koriste. Možda mentalni problem kod nekih ljudi jeste u tome što smo mi u mogućnosti da kada se radi o nekim sitnim dnevnim iznosima idemo na povlačenje manje količine sredstava kroz domaće obveznice, ali vi ne možete da izađete na evro tržište i da kažete – ja hoću da izdam evro obveznice u iznosu od 500 hiljada dolara ili evra. Prosto, to nije tako i vi morate da idete na veliki iznos, da biste angažovali i zainteresovali velike partnere, a onda taj iznos, naravno, ni približno neće biti trošen niti potrošen u ovoj kalendarskoj godini, već će, kao što sam rekao, biti ostavljen nekoj budućoj vladi i za naredni period. Znači, nema govora o nekom trošenju van budžeta, nema govora o nekom trošenju za neke specifične namene.
Narodni poslanik Ivan Andrić ima reč.
Moram prvo da prokomentarišem ovaj odgovor, a onda da vam postavim još jedno pitanje. Dakle, upravo to nas je i plašilo, to što ćete tih milijardu trošiti kao i ovaj novac do sada. Završni račun niste podneli. Ova skupština ga nije usvojila. To što piše u budžetu, u budžetu piše da vi trošite novac trenutno za 27 ministarstava. Koliko imate? Znači, rebalans predlažete za 11. oktobar. Ja vam sad kažem – to vam je kasno. Vaša vlada će postojati do mišljenja Evropske komisije, koje dolazi 12. oktobra. Nakon toga, bili mi, gospodine Stefanoviću, izdajnici ili bili glupi pa ne razumemo budžet, jako ćete teško nakon toga funkcionisati, a uporište tražiti u onima koje danas nazivate izdajnicima. To govori samo o tome da ste izdajnici u stvari vi, a ne mi. Da vam kažem još jednu stvar. Taj trošak za koji vi kažete da usvaja ova skupština, ne usvaja ga Skupština, usvaja ga vladajuća većina i to tako što nam ga pošaljete kasno, ne stignemo da ga pregledamo, ni jedan argument ne saslušate i nikada nijedan amandman niste prihvatili. Znači, samo svoje, zato što i taj budžet pišete tako brzopleto da morate vi da podnosite amandmane na njega. Drugo pitanje – zašto ste se zadužili po tako, kako god vi zvali to, obveznice, ovako ili onako, po tako nepovoljnim uslovima? Dozvolite da vam kažem jednu stvar, ili nekoliko stvari. Grad Novi Sad, to je grad u Srbiji, nalazi se u Vojvodini, je izdao obveznice, o emisiji obveznica na 12 godina po ceni od 6,25% za evro. Vi ste, vaša cena je 7,20 za dolar. Zemlje koje su slične nama, na primer Hrvatska je dobila kamatnu stopu od 6,38, još bolje je prošla Turska, koja je dobila 5,63. To su zemlje slične nama. Ne govorimo o Velikoj Britaniji, Francuskoj, Nemačkoj. Ili, hoćete druge zemlje? Indonezija – ona će plaćati kamatu od 4,86. Filipini – 4%. Ja vas pitam – koji je interes bio da se zadužite za 7,20 da biste opraštali dugove javnim preduzećima koje vode direktori koje ste vi bez ikakvih konkursa postavili, napravili, pa su ti dugovi danas milijardu evra? Pošto mi paralelno donosimo dva zakona sledeće nedelje, jedan je rebalans u budžetu, kojim se vi zadužujete, a nećete da kažete zašto, a drugi je da vam oprostimo dugove koje ste napravili u protekle četiri godine, takođe ne želeći da nam kažete zašto, zato što imate 126. To ćemo da vidimo u ponedeljak.
Premijer ima reč.
Mislim da je dobro možda da se mi vidimo pojedinačno, pa da vam ja detaljno objasnim, jer vidim da raspolažete sa informacijama koje pokazuju značajan stepen nerazumevanja. Prvo, želim da kažem za tabelu koju ste pročitali u novinama, gde su pokazane slične zemlje, ne znam po čemu slične, da li po veličini ili po rejtingu, mogu da vam kažem da je tabela potpuno netačna, da sam ja iz kabineta reagovao na novine i rekao kako mogu da pišu netačne stvari. Hrvatska je, koliko god to nama izgledalo ovako ili onako, zemlja koja ima rejting tri puta B, znači, B B B, a da smo mi zemlja koja ima rejting BB. Prema tome ne može biti reči o istim kreditnim rejtinzima, pa samim tim ni o istoj kamatnoj stopi. Sa druge strane, zar vama ne pada na pamet da ti veliki investitori, između ostalog kada se određuje, sa jedne strane i rejting zemlje i kada se odlučuje čije ćeš obveznice da kupiš, da oni gledaju i raspituju se o političkoj stabilnosti. Zar vam isto ne pada na pamet da smo mi na ovoj sednici pola vremena utrošili oko pitanje naše južne pokrajine i oko pitanja da li će tamo da izbije rat ili ćemo na mira način da sve to uradimo? A sada to povežite sa političkom stabilnosti i imidžom političke stabilnosti koja je poslata sa ovog prostora, pa ćete videti da se ovde ne radi o zemljama sličnim, već o zemljama različitim, pa izvolite nađite zemlje sa BB, kao što mi imamo BB i onda uporedite ove cifre. Sa druge strane, pitanje kamatne stope – naravno, mi smo mogli da se zadužimo od komercijalnih banaka sa stopom koja bi bila niža od 7% i onda da lišimo privredu mogućnosti, odnosno da banke trljaju ruke i da kupe državne obveznice koje imaju rizik nula, umesto da ih dovedemo u situaciju da otvore svoje kreditne potencijale za privredu. To je cena koju ova država hoće i mora da plati, ako hoćemo da podižemo privredu, a ne da, u situaciji opšte likvidnosti, povuče sve pare sa tržišta i da onda ostavi privredu, koja ionako grca, kao nelikvidnu. Ovo zaduženje, koliko god vama izgledalo da je ono vezano za novi budžet, odgovor je da to nije tačno. Ovo zaduženje je već bilo predviđeno u budžetu koji je sada na snazi i predviđena je kupovina obveznica i dat je čak iznos, ali ne znam koliko ste bili zainteresovani u vreme kada se o tome diskutovalo ovde da to pročitate. Što se tiče javnih preduzeća i te milijarde koju država otpisuje, koju su oni napravili, to je takođe jedna dezinformacija koja se prvo pusti u nekim novinama, a onda polako postane istina. Radi se u osnovi o sledećem: dakle, stara Jugoslavija, zaključno sa devedesetom godinom, znači do pre 20 i nešto godina, povlačila je pare kroz Londonski i Pariski klub i te pare, preko banaka koje su u međuvremenu bankrotirale, ulagala u privredu, tada su sva preduzeća bila državna. Nakon demokratskih promena 2000. godine, kada smo krenuli da pregovaramo sa tim klubom, mi smo dobili popust od 67%, jedna trećina tog duga je prihvaćena i država je taj dug ukalkulisala i redovno ga servisira prema ova dva kluba o kojima sam govorio. Prema tome, taj dug se već sada nalazi u našim bilansima i kada gledate zaduženost i kada govorimo o onim parama, o onome što otplaćujemo, on je već unutra. Međutim, to nije sprovedeno u knjigama tih preduzeća koja su i dalje ostala dužna prema onom starom iznosu koji je još dupliran ili tripliran na osnovu kamate koja se navodno uvećavala, a radi se o dugovima koji, kao što kažem, datiraju od pre 20 i nešto godina. Sada ovaj zakon nema nikakav drugi smisao već da stvarno stanje prilagodi sa knjigovodstvenim i očisti bilanse tih preduzeća, a ne da im država bilo šta poklanja, bilo šta daje, a pogotovo da se dodatno zadužuje i uvećava svoj javni dug. Dakle, to je istina o tom čuvenom zakonu u kome se priča o novim zaduženjima i pomoći javnim preduzećima. Sada sam od vas čuo da se to desilo još u zadnje četiri godine. Nije, nego pre 22 godine najmanje, a mnogi i pre 30 godina.
Pravo na komentar ima narodni poslanik Ivan Andrić.
Da vam kažem, gospodine premijeru, vrlo je logično da, kada je neko izdajnik, da je i glup, što sam sada shvatio od vas. Vaše je pravo da mislite o nama šta god želite, verujte da i mi mislimo o vama slično. Moram da vam kažem da treba da se zabrinete i da, umesto toga što tako govorite sa nekakvim elanom koji u svojoj suštini ima lažni osmeh, mislim da bi ozbiljno trebalo da se zabrinete kada jedini aplauz poslanika vaše većine, koji možete da dobijete, jeste kada dokažete da ste premijer najgore zemlje na svetu. To je jako čudno, taj entuzijazam koji vladajuća većina pokazuje, toliko čudan da možemo da se pitamo da li vam je to i cilj, da li to smatrate svojim uspehom. Vi ste nabrojali neke stvari, a ja ću vam reći direktnu vašu odgovornost koju je, takođe, objavio taj isti dnevni list čiji ste vi vlasnik, a on se zove "Politika", on je u državnom vlasništvu, glasilo vaše Vlade, vi postavljate direktora, urednika. Vi već treću godinu dobijate nižu ocenu od one koja je ostvarena 2008. godine na nečemu što se zove konkurentnost. Vi ste premijer zemlje, sada očekujem aplauz, koja je na 95 od 142 mesta. Nije to mali uspeh. Kada te vi preuzeli ona je bila na 85 mestu, danas je na 95. Imate još sigurno šest, sedam meseci šanse da je popnete možda i do 100 mesta. Ne znam šta je cilj. Po nivou razvijenosti institucija vi ste premijer zemlje koja je na 120 mestu. Srbijau segmentu funkcionisanja tržišta roba i usluga – na 139, a po efektima antimonopolskih politika na 137 mestu. Dakle, ne zavisi kreditni rejting samo od ljudi na Kosovu, za koje ste nam sada objasnili da zato što su oni na barikadama, da je zato kreditni rejting ove zemlje nizak, nego zavisi od vašeg nerada i od vašeg nemanja nikakvog plana, osim da trošite novac za koji ste zadužili sve one koji će tek na vaše mesto doći, a za ovih 100 milijardi, za koje se nadate pa vam je podsvesno izletelo, stvarno vam od srca želim da ih dobijete.
Narodni poslanik Dragan Šormaz ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da nastavim otprilike gde je i nastavio prethodni poslanik. Ovi podaci koje je izneo su poznati. Još od oktobra 2008. godine govorim da je ovo najnesposobnija Vlada u istoriji Srbije i, nažalost, toliko dugo traje i dokazuje se to iz dana u dan. Vi ste rekli da ste se zaželeli, da se odavno nismo videli. Pravo da vam kažem, ja se nisam kao poslanik zaželeo vas. Moja želja bi bila da što pre ta vlada ode, jer ne bih se baš tako smeškao. Izgubilo je posao 250.000 ljudi od kada ste vi predsednik Vlade Republike Srbije, a najavljuje se da će još 100.000 u narednih godinu dana. Bilo je 8,5 milijardi spoljnjeg duga, državnog, a više ne možemo ni da pohvatamo kojeg, gde je privreda, gde su građani i ostalo, u vreme kada ste vi preuzeli Vladu. Pored ovih podataka koje je izneo gospodin Andrić, danas kaže guverner da smo 14 milijardi dužni, a govori se da ćemo biti dužni, u vreme kada vi planirate da budu održani izbori, 15 milijardi evra. Opet pričam samo o državi, ne pričam o privredi, građanima itd. Nikada u istoriji čovečanstva, od nastanka prvobitne ljudske zajednice, do današnjeg dana, nije se dogodilo da je neko pleme, narod, nacija, država odbranila ili ostvarila svoj plemenski, nacionalni, narodni, državni interes sa razorenom privredom, kakva god bila privreda u tom trenutku. Vi ste potpuno razorili privredu Srbije. Na prste jedne ruke se mogu nabrojati uspešna preduzeća koja rade, koja privređuju, a i to teško ako uzmemo u obzir da ne bi trebalo da budu monopolisti da bi uspešno privređivali i radili. Sve više i više kompanija se gasi u Srbiji, a o samostalnim radnjama i trafikama da ne pričam. I onda vi govorite sad o tome kako ćemo i na koji način odbraniti naš nacionalni interes, naš državni interes i ono što piše u Ustavu, tj. naše Kosovo i Metohiju. Hajde ja vas da pitam, pošto ste vi prvi čovek koji vodi politiku ove države, Vlada vodi politiku a ne predsednik i Vlada vodi državu, da ja vas pitam, nije mi jasno, za sve ovo vreme sam čuo, nadam se da ću od vas, gospodine Cvetkoviću, dobiti odgovor – šta je to crvena linija koju mi nećemo dozvoliti ili koja neće biti pređena? Šta je to u vašoj politici crvena linija do koje Srbija može da popušta, preko koje ne može da pređe?
Nije bilo pitanja. … Kako nije? Postavio sam pitanje za crvenu liniju. Sad ste na kraju – crvenu liniju. Dobro. Crvena linija ali u četvrtom minutu. … to je politička … mene interesuje.
Dakle, crvena linija jeste obezbediti da se istovremeno ne odustane od evropskih integracija i da se ne odustane od borbe za Kosovo i Metohiju. To je crvena linija.
Gospodin Šormaz, izvolite.
Sad ste sve rekli, zaista. Znači, i dalje kao kampanja 2008. godine – i Evropa i Kosovo. Pitam vas šta je crvena linija? Znači, da se ne odustane od borbe za Kosovo i Metohiju? Zahvaljujem, gospodine Ostojiću. To ne znači, da za to da Kosovo ostane u sastavu nego da se ne odustane od borbe, a možemo i da se borimo i za ulazak u EU. Kako stvari stoje, datum sigurno nećemo dobiti, možda samo status, što je za građane Srbije nebitno, i dalje će gubiti posao, i dalje će imati neperspektivnost jer imaju najnesposobniju Vladu koju vi vodite. Ali, da li je crvena linija kada NATO puca u naše građane? Šta se tu podrazumeva, gde je tu ta neka granica? Znači, ja vas konkretno pitam – dokle ćemo trpeti, koja je ta linija koju ćemo trpeti, gde je to gde ćemo reći neke stvari? Znate, evo, ministar zdravlja je zaista dobro objasnio šta sve Ministarstvo zdravlja radi, šta se spremilo, na koji način je pomoglo našim ljudima dole, koliko je čega spremilo i sve ostalo. Pitam vas, šta radi Vojska Republike Srbije, šta radi policija? Ako ne možete da odgovorite jer su upaljene kamere, ugasite kamere, ali dužni ste da kažete narodnim poslanicima. Ovde je narodna volja. Narodna volja nije u studiu B 92 ili RTS. Znači, vi ste dužni narodnim izabranicima da kažete – vi ste običan činovnik, sluga. Ovde ste birani i ovde ste dužni da kažete – nema ministra policije, nema ministra vojske, nema nikoga kome možemo konkretno ta pitanja da postavimo. Pola ministara u parlamentu žvaće žvaku kad je došlo. Prošli put za postavljanje pitanja su došla samo dva ministra. Kada postavljamo pitanja o korupciji, ja sam konkretno pitao, sada ću vam reći za dva slučaja, nikad nisam dobio odgovor. Žeželjev most, ne gradi se, gospodin Đelić je prisustvovao potpisivanju, ni garancija sa tima koji ste potpisali nije data bankarska. Znači, ne može da se gradi sa timom koji ste izabrali na tenderu. Softver za PIO fond izabrali ste četvrtog, izgleda da ćete i to da poništite ako već niste na ponudi. Gurali ste, dok god niste jednoj hrvatskoj firmi dali posao. Znači, to je nešto što razara ovu državu. Ja vas konkretno pitam – šta je crvena linija? Nemojte da mi pričate tamo, ne znam, uopštene fraze – i Kosovo iEvropa. Stvarno? Sad vas je neko tu razumeo. Šta je crvena linija? Dokle ćemo da trpimo. Šta ćemo da uradimo povodom toga što se puca na naše građane dole? Šta ćemo da uradimo povodom toga? Šta radimo povodom toga, dajemo saopštenje i pitamo Rasmusena šta će da se desi. Ja vas konkretno pitam šta je crvena linija. (Predsednik: Vreme.) I pitao sam vas za vojsku i policiju šta radi?
Premijer ima reč. Izvolite gospodine Cvetkoviću.
Prvo, nisam razumeo da je ovo dopunsko pitanje, razumeo sam da je isto. S druge strane, vi ste postavili generičko pitanje – dobili ste generički odgovor. Ne može se dati konkretan odgovor na pitanje – šta je crvena linija, jer je to pitanje, pre svega, generičkog tipa. Znači, vi ste mogli da pitate – šta ćete da uradite ako se desi to i to, a ne šta je crvena linija, odnosno možete i to, ali onda morate dobiti generički odgovor i to je ovaj koji sam vam dao.
Pravo na komentar, narodni poslanik Dragan Šormaz.
Pa, dobro. Sami ste rekli da pored toga što ne znate šta piše u šest tačaka Ban Ki-munovog izveštaja Savetu UN, isto tako, očigledno da ne znate ni šta je crvena linija u politici Republike Srbije i Vlade Republike Srbije prema Kosovu i Metohiji, a stalno spominjete da će Srbija do crvene linije trpeti, da nikad neće preći crvenu liniju, ali meni se čini, pa sad kad vi tako nešto kažete mogu samo da zaključim da je to ono vaše, mi nikada nećemo priznati Kosovo kao ne zavisnu državu, a to što smo dozvolili da dođe Euleks, da pravi institucije države na Kosovu i Metohiji nije bitno, jer oni prave tužilaštvo, oni prave sudove, oni prave carinu, oni prave sve to. Naravno, kako može Tači da pravi kad on čovek samo zna da švercuje avganistanski herojin i srpske organe od ljudi koje otme. Naravno, da je došao Euleks da mu pravi državu, a vi ste u tome pomogli. Pogrešili ste kad ste tražili mišljenje suda, Međunarodnog suda pravde, pogrešili ste kada ste dozvolili da uđe Euleks i promenili ono što je pisalo u Rezoluciji 1244. I logično je da sad i Euleks i KFOR, izlaze iz tog mandata, tj. NATO, sasvim je logično jer ste vi pravili greške, vi ste im pravili ustupke, Srbija od toga nije imala koristi, građani imaju 100 eura u proseku niže plate, nego kada ste vi došli na vlast, ništa od toga što ste govorili se nije dogodilo i mislim da je krajnje vreme da priznate te svoje greške i da, tu cenu ćete svakako platiti na izborima, ali bi bilo mnogo poštenije da ste mnogo ranije podneli ostavku i otišli u politički zaborav.
Narodni poslanik Milan Avramović ima reč, izvolite.
Gospodine Cvetkoviću, direktno pitanje, pošto nije predstavnik Zavoda za statistiku prisutan i ne može da bude, ministar za Kosovo i Metohiju ima obavezu po uredbi Vlade da sprovede popis na Kosovu i Metohiji, to se naravno nije desilo, nema planova kako će to da izgleda, ko će taj popis da sprovede, ko će da plati i na koji način će to da se izvede u južnim, hajde da kažem, opštinama koje se nalaze južno od Ibra. Ono što je meni obaveza, jeste da postavim pitanje direktno vama, šta ćete vi prvo učiniti za bezbednost građana Srbije južno od Ibra, kada niste u stanju da obezbedite građane severno od Ibra u kome je većinsko srpsko stanovništvo, to je prvo pitanje. Drugo pitanje, hoćete li sprovesti naloge, gospođe Merkel i ugasiti pre Šiptara, srpske institucije južno od Ibra, pošto se ovde termin paralelna institucija ne sme kazati jer ima reakcija. I treće pitanje koje se odnosi na bezbednost svih Srba na Kosovu i Metohiji koji treba da budu bezbedni u onoj meri koji gledaju u Srbiju, hoćete im opet okrenuti leđa, hoćete im opet reći da, vaša je odluka takva ako izađete na izbore, vi mislite o sebi najbolje, pa onda oni kad izađu na šiptarske izbore kao što je bilo 15. novembra 2009. godine nema reakcije u Beogradu. Posle, kada se uđe u šiptarske institucije to se podrazumeva priznavanje njihovih institucija, davanje legitimiteta načinu formiranju kosovske države ili ostvarivanje plana Martija Ahtisarija i onda dajete odgovor, izvinite vi ste, sami birali. U međuvremenu gurajući ih isto u mač sa dve oštrice da sami donose odluke, čak i pomažući im iz Beograda u toj kampanji, novembra 2009. godine, samostalno učestvuju. Od 72 liste, 22 liste su srpske i tu nije bilo reakcije iz Beograda i to je dokaz da Beogradu takvo stanje odgovara. Zapravo vlasti u Beogradu, zapravo Demokratskoj stranci. Podsetiću vas, evo tu je i ministar prosvete, da li znate, gospodine ministre prosvete, koliko je zaposlenih ljudi u prosveti na KiM na budžetu Ministarstva KiM, koliko njih prima duple plate? Hoćete li sačekati dan kada budu morali da sprovode planove Ministarstva KiM i da po njihovom programu edukuju našu decu? Da li znate da je predsednik skupštine šiptarske opštine u Štrpcu zaposlen kao lekar u domu zdravlja u Štrpcu i da prima dve plate? Borite li se vi protiv takvih ljudi? Ne, vama to odgovara. Vi puštate te ljude otvoreno niz vodu i okrećete im leđa po ko zna koji put … (Predsednik: Vreme.) … i ne organizujete popis na KiM, ni na severu, ni južno od Ibra. To vas ne interesuje. Vas ne interesuje ni srpska imovina na KiM. Nemojte zaboraviti to – i Metohija, jer ovde je sever atraktivan i kada hoću da dobijem tri hiljade evra za svoj auto, tražim četiri i po… (Predsednik: Završite rečenicu, molim vas.) … i tako se vi zanimate severom, a bezbednošću južno od Ibra niko se ne zanima. Kakav je njihov položaj danas? Da li to znači da ste vi time što ste ih pustili da uđu u izbornu kampanju na šiptarskim izborima njima dozvolili da se samostalno organizuju ili odreknu svoje teritorije i građana koji žive?
Izvolite, predsedniče.
Ne mogu da razumem kakve veze ima popis sa bezbednošću, ali razumeo sam da je vaše pitanje vaš odnos prema bezbednosti Srba na Kosovu. Vi verovatno znate da je Kosovo u okviru UNMIK administracije i da Republika Srbija tamo nema svoje organe bezbednosti, policiju, vojsku itd. U tom kontekstu imamo specifičan zadatak na koji način da obezbedimo bezbednost ljudi u njihovom životu, bilo da se radi o popisu ili o bilo kom drugom aspektu njihovog života. Upravo mi pokušavamo da demonstriramo da smo za miroljubiva rešenja, za dijalog, za želju da imamo partnere i za želju da se na taj način borimo za bezbednost tih ljudi koji tamo žive, posebno je situacija sa enklavama i onima koji žive na jugu teška, jer su oni vrlo često u jednom okruženju ljudi koji baš ne vole i onda treba obezbediti da oni tamo budu bezbedni. Dakle, pokušavamo svim diplomatskim sredstvima koja nam stoje na raspolaganju, imajući u vidu da druga sredstva ne posedujemo, da im obezbedimo bezbednost, tako da kažem. Ono što je važno jeste da ova vlada neće nikada okrenuti leđa tim ljudima koji žive dole i videće načine kako da im pomogne, ali da tim načinima ne učini medveđu uslugu, da nešto isprovocira, da dođe do gubitaka ljudskih života, ranjavanja itd, tako da je to naš način na koji mislimo da je najbolje da se obezbeđuje bezbednost, za razliku od nekih opcija da se tamo šalje policija itd, koju ova vlada nije razmatrala, jer smatra da bi to bio jedan trenutak posle čega bi došlo do totalnog haosa i da umesto da pomogne, kao što se ranije pokušavalo, u osnovi jako loše bilo za taj narod koji dole živi.
Reč ima narodni poslanik Avramović.
Gospodine Cvetkoviću, svestan sam činjenice da kad god vi iz DS branite narod na KiM da je njima sve teže i teže, ali ipak institut postavljanja pitanja je takav da moram da vam se obratim. Bilo bi dobro ako biste vaše reči pretvorili…
Zamolila bih vas da ne vređate ni premijera, ni DS, ni bilo koga, molim vas. Vodite računa o dostojanstvu Skupštine.
Ako sam vas uvredio na bilo koji način, zaista se izvinjavam. (Predsednik: U redu je, prima se izvinjenje.) Ono što je jako važno to je da vaše reči pretvorite u dela i da sledeću sednicu Vlade zakažete u Štrpcu i onda lepo sa svojim ministrima i sa ministrom ne znam čije, da li kosovske vlade ili srpske, Goranom Bogdanovićem, zajedno odete tamo i donesete odluku i da date signal da podržavate taj narod tamo. Ono što je suština, ono što smo mi vama govorili, gospodine Cvetkoviću, godine 2009. paravojna formacija Rosa je napala službenike opštine Štrpce zato što je sprovodila urbanistički plan na Brezovici i tada je vojniku UNMIK uperio pušku zato što je snimao ceo događaj jer je rampa koja je sprovodila odluke urbanističkog plana morala da se skloni. Tada niste reagovali. Sada, kada se to desilo na severu, imate diplomatske napore i diplomatsku inicijativu i viziju rešenja u koje ne verujte ni vi sami. Dakle, vaša diplomatija traje punih 10 godina. Za tih 10 godina stanje na Kosovu je sve gore i gore i od vaše diplomatije nema leka zato što branite sopstveni narod od sopstvenih prijatelja. Vi ste doveli Euleks na KiM i vi branite od Amerikanaca i od Nemaca Srbe, a onda hoćete sa tim istima da uđete u EU i da tražite podršku za bilo koju vrstu političke delatnosti sprovođenja svojih ciljeva itd. Molim vas, zakažite sednicu Skupštine u Štrpcu. Pokažite da stojite uz taj narod. Niste mi dali odgovor za popis koji sam tražio. Popis piše lepo i sam gospodin se izjasnio oko toga da je učestvovao sa 20 miliona, koji kaže da je popis uređen tako da ispunjava sve standarde EU i da nema razloga da u popisu ne učestvuju svi Srbi. Evo, poslušajte gospodina Dežera. Dao vam je novac da ostvarite svoje ciljeve, da uradite popis. Uradite popis na KiM. Vidite koliko ima Srba na KiM i kada to ostvarite popišite njihovu imovinu i stavite im do znanja da na njih računate, a ovi što ne žele da učestvuju u popisu, u skladu sa zakonom sprovedite mere koje su vam obezbeđene. Ono što je takođe važno jeste da ne možete govoriti o diplomatskim sredstvima ništa zato što ćete već biti za dva dana demantovani. Hvala.
Reč ima premijer. Izvolite.
Nisam baš razumeo pitanje, ali sam razumeo neslaganje sa diplomatskim sredstvima, pa bih vas zamolio kada budete uzeli ova dva minuta da komentarišete da predložite ta druga ne diplomatska sredstva koja mislite da bi Vlada trebala da preduzme.
Komentar, narodni poslanik Milan Avramović.
Gospodine Cvetkoviću, pošto očekujete od nas odgovor, daću vam odgovor koji planiraju tradicionalni srpski prijatelji Rusi. Ako pogledate na današnjem sajtu Fonda strateške kulture kako oni posmatraju situaciju u Srbiji, samo ću vam pročitati dve rečenice da bi vas demantovao. Kaže se ovako. Prvo, izveštaj stanja na terenu. Pošto su srpske vlasti prihvatile faktički sve glavne zahteve albanske strane u vezi sa katastarskim, carinskim, građevinskim i ostalim aktima i dokumentacijom, u Briselu i Vašingtonu su odlučili da se pređe neposredno na rešavanje važnijih zadataka. To je formalno dokumentalno uobličavanje priznavanje samoproglašenosti nezavisnosti KiM. Prema informacijama sa kojima oni raspolažu, realizacija navedenog scenarija biće ubrzana. Gospodine Cvetkoviću, kada smo objašnjavali šta treba da radite da do ovoga ne dođe, za to niste imali sluha. Ono što takođe piše u ovom fondu strateške kulture, kako se već to tamo dešava poslednjih meseci, probni balon po planu oglašavanja novih zapadnih inicijativa u vezi sa Kosovom je ponovio šef diplomatskog predstavništva Francuske u Prištini Žan Fransoa Fitu u intervjuu glavnim kosovskim novinama na albanskom jeziku "Koha ditore". On je konstatovao da sadašnji dijalog između delegacije i Beograd i Prištine dozvoljava da se reše tehnička pitanja od kojih zavisi bolji život ljudi, međutim, po njegovim rečima, posle toga će biti neophodan drugačiji razgovor koji je nazvao "D dijalog". Dakle, ovo što vi radite je samo bacanje prašine u oči. Kada dođe "D dijalog" i kada budete morali da ispunite konačno što vam je postavljeno kao zadatak, vi ćete reći u Skupštini su jedino o tome govorili opozicioni poslanici i onda ćete shvatiti da smo bili u pravu, ali mi vam kažemo da je za to sada kasno. Ako uzmem dalje da pročitam ovu depešu koja je i te kako važna jer su je pisali Rusi, što imamo kao jedini dokaz i u šta jedino imamo pravo da verujemo, kaže se ovako – što se tiče konvencionalnog sporazuma između EU i Kosova o razvoju bilateralno-trgovinskih odnosa i vizne liberalizacije…
Vreme, mada to nije bio ni komentar. Poštovani narodni poslanici, pošto je sada 19,00 časova, završavamo današnji deo sednice u kojem su narodni poslanici postavljali poslanička pitanja članovima Vlade. Zahvaljujem svima na učešću.