Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 107 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutna 116 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: dr Miljana Nikolić, Momo Čolaković i dr Dijana Vukomanović. Nastavljam rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2014. GODINU Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored svih članova Vlade, pozvala da današnjoj sednici prisustvuju i Nenad Mijailović, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Jelena Rančić, pomoćnik ministra finansija, Zoran Milošević, pomoćnik ministra za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Branko Drčelić, direktor Uprave za javni dug u Ministarstvu finansija, Dragica Jovanović, pomoćnik direktora Uprave za trezor u Ministarstvu finansija, Milica Danilović, direktor Centralnog registra obaveznog socijalnog osiguranja, Nada Mirković, savetnik ministra finansija, Stanimirka Mijailović, viši savetnik u Sektoru za javna preduzeća u Ministarstvu finansija, Svetlana Kuzmanović Živanović, Viši savetnik u Sektoru za fiskalni sistem u Ministarstvu finansija, Slavica Manojlović, viši savetnik u Sektoru budžeta u Ministarstvu finansija i Irena Injac, samostalni savetnik u Sektoru budžeta u Ministarstvu finansija. Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov, Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Bojan Kostreš, Olena Papuga, mr Dejan Čapo, dr Blagoje Bradić, Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremnod, Zoltan Pek, Anamarija Viček, Dragan Jovanović, Nenad Čanak, Nada Lazić, Đorđe Sotjšić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać i Ivan Karić, kao i amandman koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Pisanim putem, amandmane su povukli narodni poslanici Ivan Karić, na član 7. i narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Zoltan Pek i Anamarija Viček na član 7. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Tačno je da je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo doneo dobru odluku, jer se potkrala jedna tehnička greška u ovom amandmanu i u sledećem amandmanu koji dolazi iz naše grupe, a to je da smo u ovom delu razdela propustili da promenimo iznos koji definiše ukupan nivo sredstava na tom razdelu, ali je suština u tome da je naša ideja sa ovim amandmanom bila da se blizu pet milijardi dinara sa subvencija u privredi, ta cifra je bila predviđena za te subvencije, 17 milijardi i 708 miliona, itd. hiljada, da se to smanji na 12 milijardi 738 miliona, a da se taj novac prebaci u Fond za penziono i invalidsko osiguranje, gde bi se došlo do onog iznosa koji je predviđen budžetom za ovu godinu, a to je 256 milijardi i 100 miliona dinara. Time bi se stvorili uslovi da se ne smanjuju penzije u ovoj godini, odnosno da se ukupna masa penzija, odnosno subvencija iz budžeta za Fond PIO zadrži na onom nivou koji je predviđen budžetom i da se time penzioneri, ovih 600 hiljada koji nisu milošću Božijom i bivšeg predsednika Vlade Srbije, Aleksandra Vučića, zaštićeni od smanjivanja penzija. Ova tehnička greška je nažalost takva da diskvalifikuje naš amandman, ali ja još uvek i u ovom trenutku gajim nadu da će ministar možda shvatiti suštinu amandmana i da u nekim daljim izmenama se dođe do rešenja koje će biti dobro. Smanjivanje penzija na uštrb subvencija propaloj privredi, je postavljanje penzionera na stub srama, na optuženičku klupu, na mesto onih koji su krivi za sve ono što ne valja u ovoj državi. Višegodišnja obećanja raznih vlasti, pa i ove poslednje da će privreda biti rešena, da će preduzeća u restrukturiranju biti sanirana, da će početi da rade, da „Sartid“ samo što nije počeo da radi sutra, pa su puštani dimovi da se kao tamo nešto dešava, kao da postoji proizvodnja, predizborni dimovi da bi se podigla nada, mislim da to, i ne samo „Sartid“ nego i kod mnogih drugih preduzeća, je jedno ponašanje koje mora da bide prekinuto. Građani Srbije, pa i radnici koji rade u tim preduzećima, imaju jasno saznanje da iz mnogih razloga koji se pre svega kriju u jednoj katastrofalnoj politici koja je vođena 90-tih godina, da su mnogi od nekadašnjih giganata sada postali praktično staro gvožđe, da se svet promenio, da se svetsko tržište promenilo. Mnogi proizvođači koji su mogli da plasiraju svoju robu u 90-tim godinama, odnosno pre 90-tih godina, to više ne mogu zato što su izgubljena tradicionalna tržišta, zato što su neke države postale tehnološki superiorne u odnosu na nas. Mi smo do 1990. godine prodavali Kini šta god smo hteli. Sovjetskom Savezu smo prodavali cipele i taj izvor se merio tonama. Znači, njima nije bilo važno šta kupuju, nego samo da postoje bilo kakve cipele. U međuvremenu se to promenilo. U međuvremenu su to države koje su sada tehnološki daleko ispred nas i mnogi naši proizvodi koji su tamo imali tržište, ne mogu da ponovo nađu tržište. Zato te fabrike, zato ta preduzeća, kompanije više ne mogu da nađu svoje mesto. Naravno da je za to kriva politika iz 90-tih, koja je Srbiju stavila van sveta i bilo kakvog tehnološkog razvoja. Mi smo, zahvaljujući toj politici, ostali zadržani u drugoj polovini 20. veka, a sada smo već duboko u drugoj deceniji 21. veka. To su objektivni razlozi i građani Srbije to apsolutno dobro znaju. Ne može se pitanje tih preduzeća rešiti tako što će oni ostati beskonačno na subvencijama, a da to bude na štetu penzionera i ljudi koji ozbiljno rade svoj posao i čije plate će biti ovim zakonom smanjene, nego moraju da se nađu ta teška ali konačna rešenja posle kojih može da se počne jedan novi ciklus i industrijalizacije i razvoja privrede. Ovakvim merama palijativnim, gde supenzioneri krivi za sve, ništa ne može da bude rešeno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao i kod svih predloga, uvek postoji dilema da li ćete da glasate za ponuđeni predlog ili nećete. Nisu u pitanju samo predlozi zakona, nego i predlozi amandmana. Dakle, opredeljivanje oko toga da li ćete glasati ili ne ne zavisi samo u ubedljivosti onog ko govori. Čak nekada ne treba da znači da li je onaj koji jepre vas govorio govorio tačno ili je iznosio netačne podatke. To zavisi i od toga da li predlagač glasa za svoje amandmane. Dakle, više puta, a vi ste mi svedoci, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam glasao za predloge opozicije, pa i za predloge amandmana ovih predlagača, ali se desilo gotovo neverovatno nešto, da na dan glasanja i u vreme glasanja sam predlagač nije glasao za svoje amandmane i ne samo da ne glasa, već ne bude ni prisutan, izađe iz sale, što samim tim govori o sumnji samog predlagača o kvalitetu amandmana koji je sam podneo. Ako neko podnese amandman za koji ne želi da glasa i ne želi da prisustvuje u vreme glasanja kada se glasa za njegov amandman, takav predlog, ma kakav da je, više za mene nije ubedljiv. Dakle, nekoliko puta sam pokušao da argumentovano, a od strane opozicije, za neke amandmane da glasam, ali sam ustanovio da ovi predlagači ne glasaju sami za sebe. Ovde se kao jedan od razloga spominju 90-te. Devedesete godine su za mene 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988. i 1989. To je za mene deveta decenija i to su za mene 90-te godine i bojim se da je predlagač amandmana malo pogrešio zato što obično kod naših ekonomista, a obično i kod političara, 90-te godine, odnosno 1989. godina je merilo za neku bolju budućnost. Obično ljudi kao da govore o nekim boljim godinama i šta bi želeli, želeli bi da imaju ekonomski razvoj i ekonomsku snagu kakva je bila do 1989. godine. Za mene su to 90-te godine i znam šta se proizvodilo, šta se izvozilo, ali posle 90-tih godina došle su 2000. Posle 2000. godine došle su neke desete godine. Četrnaest godina je neko vladao i imao je priliku da popravi sve ekonomske parametre. On to nije učinio, samo je emitovao socijalna prava koja nije imao ko da plati. Pošto to nije imao ko da plati, taj izdatak se nadoknađivao prodajom kompletnog društvenog kapitala, a kada ni to nije bilo dosta, onda su, a među njima je i predlagač koji je ovaj amandman predložio, za ta emitovana prava, koja nije imao ko da plati, kada nije bilo dovoljno društvenog kapitala, kada se nije rasprodalo sve bud zašta, kada nije bilo dovoljno novca zbog toga onda se pribeglo zaduživanju, odnosno podizanju kredita i time su se samo problemi odlagali za budućnost i danas oni koji su gotovo usmrtili srpsku privredu, oni koji su je potpuno devastirali uz pomoć svojih stranačkih prijatelja, danas oni nariču i govore kako je to nekada bilo, kako su za sve krive 90-te, a uglavnom, kao što sam i naveo, 90-tih godina smo imali neki ekonomski razvoj i neku ekonomsku snagu koju smo izgubili, a više smo izgubili ne zbog sankcija. Dakle, u odnosu na sankcije i na bombardovanje, više smo izgubili od 2000. godine nego što smo izgubili 1991, 1992, 1993, 1994, 1995. godine, pa sve do 1999. godine. Mislim da smo 2000. godine doživeli pravi cunami, da smo doživeli ekonomsku katastrofu koja je praćena velikim izdacima koje nije imao ko da plati i stoga ne mogu da podržim ovaj amandman. Ubuduće ću dobro razmisliti da li ću bilo koji amandman, bez obzira na ubeđivanja i na ubedljivost govornika, podržati od ovih predlagača, s obzirom da je Srbija i previše ozbiljna stvar da bi ponovo bila prepuštena njima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman nije prihvaćen na sednici Odbora prvo zato što tehnički nije ispravan, a za svaki amandman koji tehnički nije ispravan ja tvrdim da je političke prirode i nemam ništa protiv da kolege poslanici pišu takve amandmane. Međutim, ovde je reč o nečemu što s jedne strane kada nekome nešto dodajete, morate nešto nekome da uzmete, pa postavljam pitanje da li se ovim amandmanom oduzimaju plate zaposlenima, recimo, u „Sartidu“, da li se uzimaju plate zaposlenima u „Trajalu“, da li se uzimaju plate zaposlenima u„Tigru“ u Pirotu? Dakle, kada god nešto oduzmete neke ljude morate da ostavite bez nekih prihoda. Ja sam nabrojao samo neke firme koje mogu da stanu na noge i za koje postoji neka određena budućnost i perspektiva za njihove zaposlene. Za „Sartid“ tvrdim da je to bio u onom trenutku najgori mogući oblik privatizacije koji je napravljen baš za vreme vlade podnosioca ovog amandmana. Postavlja se drugo pitanje. Kada oduzmete deo koji je predviđen za zarade zaposlenih u realnom sektoru, opet pravite nedostatak novca i u Fondu za PIO, iz koga se isplaćuju penzije, i pravi nedostatak novca u Fondu zdravstvene zaštite. Znate, ekonomija funkcioniše po principu spojenih sudova i to bi bivši predsednik Vlade trebao da zna. Znači, ako oduzmete s jedne strane, morate da sagledate sve posledice u nizu. Da li je to linearna funkcija ili kvadratna, to je sada neka druga priča. Da li je to aritmetička ili geometrijska progresija, takođe neka druga priča, ali mislim da nije sagledana posledica šta sve ovaj amandman može loše da donese. Jedino dobro – eto, napravićemo priču kako se mi brinemo openzionerima. Još jedna stvar. Možemo to da oduzmemo i ove godine. Postavljam pitanje, po tehnologiji njihove vlasti do 2012. godine uvek su nešto oduzimali, prodavali da bi mogli da finansiraju, šta ćemo da prodamo kada sve rasprodamo? To je bilo pitanje koje je mene mučilo do 2012. godine. Samo, sva sreća, sada se malo neka druga Vlada pita i to pitanje me više ne muči.
Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Dobićete, ima još niz govornika, ali ja ne vidim osnov za tu repliku. (Zoran Živković, s mesta: Pitajte ga da li je mislio na mene.) Ne mogu tako da dodatno pitam na koga ste mislili. Znači, nije mislio na vas, na nekog iz vaše okoline možda. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević po amandmanu.
Dame i gospodo, nije sporno da je ovaj amandman prilično teško tehnički realizovati, ali takođe nije sporno da iz ovog amandman može jasno da se sagleda ideja ovih opozicionih poslanika koji su predložili amandman. Ako pogledate čega se tiče amandman, on se tiče rashodovane strane budžeta. Ako pogledate tu rashodovanu stranu budžeta, videćete da u ekonomskoj klasifikaciji četiri – rashodi za zaposlene, imate izdvajanja koja su 24,7% od ukupnih rashoda u jednoj fiskalnoj godini. Ekonomska klasifikacija 462, koja se tiče transfera osnovnim institucijama, iznosi 26,3%, odnosno da prevedem, to je 89,64% ukupnih sredstava odlazi za penzije. Imate ostala socijalna davanja koja iznose 10,57%. Imate transfere koji iznose 6,9%, koji uglavnom odlaze takođe za plate. Imate subvencije koje su 8,9% privredi i oni takođe uglavnom odlaze za isplatu plata u nekim javnim preduzećima i privrednim društvima. Imate 10,36% rashoda koji se tiču ekonomske klasifikacije 472, a tiču se kamate i one su posledica uzimanja kredita za isplatu, pre svega, plata i penzija. Vlada Republike Srbije za poslednjih pet meseci, kao i prethodna Vlada, nije učinila ništa da ta izdvajanja i te socijalne obaveze uveća. Ovim amandmanom traži se da se subvencije koje iznose 17 milijarde i 708 miliona dinara, a tiču se privrede, umanje za blizu pet milijardi, odnosno da se umanje za četiri milijarde i 980 dinara. Ako bi se ovaj amandman prihvatio, onda bi došli u situaciju da iznos za plate uvećamo za samo 2% i sa 89,64% podignemo na 91,5%, ali bi zato subvencije za privredu bile drastično umanjene za oko 22%. Ako pogledate sa stanovišta budžeta, ovaj amandman je potpuno fiskalno neutralan i on ne ostavlja nikakve posledice na funkcionisanje budžeta, ne dolazi do bilo kakvih makroekonomskih promena, ali on šalje jednu socijalnu poruku da iz dela subvencija za privredu, koje trebamo da sklonimo, sredstva koja uglavnom idu za plate i prebacimo ih na penzionere. To je potpuno legitimno i nije ništa sporno. Naravno da će zaposleni u privredi imati manje plate, a penzioneri veće. Ono što je dobro i mene u principu, iako ovaj tehnički amandman teško da može biti prihvatljiv, hrabri jeste ideja da su promene neophodne. Predlagači amandmana su verovatno bili na pragu ideje ministra privrede, ministra finansija, predsednika Vlade, koji kažu da je ovo samo prvi, početni korak. Sledeći korak jesu smanjenja subvencija, pa samim tim i smanjenje subvencija u privredi. Biće smanjenja i transfernih sredstava i korišćenje imovine, tako da će nešto slično ovom amandmanu biti već uključeno u budžet za 2015. godinu.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Šteta što ovaj amandman nije tehnički ispravan, pa ne može da se prihvati. Sigurno bi poboljšao rebalans budžeta koji je predložen. Ono što se, takođe, nalazi u članu 1. je sada smanjenje poreza na dodatu vrednost, PDV kojim se ovim rebalansom smanjuje za 32 milijarde dinara. Mi mislimo da je tu trebalo da bude prvi korak ministarstva ka pronalaženju sredstava za smanjenje deficita. Ako pogledamo, a ovde su se koristili neki podaci Fiskalnog saveta, ali ne svi, postoji u jednom izveštaju Fiskalnog saveta efikasnost naplate PDV-a od 2006. do 2014. godine, pa je 2006. godine ta efikasnost bila 85,4%, 85,9% 2007. godine, 83,4%, 2009. godine pada na 78,3%, pa 79,3% u 2010. godini, 78,3% u 2011. godini, 79,7% u 2012. godini i onda u 2013. godini 73,2%. Taj manji procenat u brojevima je 30 milijardi dinara. Praktično, 30 milijardi dinara je dve trećine onoga što država namerava da uštedi na grbači penzionera i radnika, 40 milijardi dinara godišnje. Gospodo, napravite poresku upravu da bude onoliko efikasna, koliko je bila 2012. godine, ništa više od toga. Probajte da budete efikasni toliko i imaćete 30 milijardi dinara u budžetu. Budite bolji od nas, budite kao u ono vreme 2006-2007. godine 85%, imaćete 50, 60 milijardi dinara u budžetu više i nećete morati da smanjujete plate i penzije. Prethodni kolega je rekao – ovo je prvi korak. Premijer je u svom ekspozeu rekao da će udar na penzije biti poslednji korak, kada više ne bude bilo drugog načina, a ministar finansija je više puta rekao – ovo je prvi korak. Tu je ta politička ne doslednost koju mi kritikujemo i zašto ne možemo da podržimo ove zakone. Niste, gospodo, uradili sve pre nego što ste udarili na plate i na penzije. Mogu da razumem zašto je to tako. Vi ste ovaj rebalans i ove predloge zakona napravili da bi mogli da dobijete sporazum sa MMF-om. Problem je što očigledno MMF nema poverenja u vas, pa onu meru koja je trebalo da bude poslednja – smanjenje plata i penzija, vi ste morali da napravite na početku. Ne kažem da je to možda krivica samo ove Vlade. Pitanje je da li bi nekoj drugoj Vladi u ovom trenutku MMF verovao, ali to je činjenica. Zbog MMF prvo su na udaru plate i penzije, pa slušamo sledeće godine ćemo subvencije, pa ne znam koje godine ćemo broj zaposlenih u javnim preduzećima. Idemo pogrešnim putem i mi zato ne možemo da podržimo ova zakonska rešenja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po amandmanu. Ostalo vam je samo dve minute. Raspričali ste se o prvom amandmanu.
Za pametnog je dovoljno i dva minuta. Dakle, mi ćemo dati ispravku ovog amandmana i promeniti te međuzbirove koji su sada propušteni, tako da će on biti tehnički ispravan, pa ćete imati prilike da glasate za amandman i da se opredelite za to, a to pre svega očekujem od kolega iz PUPS, pošto oni nisu sami uspeli to da urade, da našu ponudu, naš predlog rešenja, gde ćemo da zaštitimo 600 hiljada njihovih kolega od protivustavnog smanjivanja penzija, da će glasati za taj amandman. Naravno da ne očekujem baš uvek od skupštinske većine da podrži ono što mi predlažemo, jer tako je odlučeno negde i tu nema više priče. Ono što sam hteo da kažem, a vezano je za „Sartid“, moguće je da bi ovim smanjenjem i subvencije za „Sartid“ bile manje nego što su predviđene ovim rebalansom i za mnoge druge kolektive koji su samo politička mera za potkusurivanje aktuelne vlasti. Ako hoćete da rešite „Sartid“, onda se to rešava kao što je to rešeno 2003. godine. Pitajte bilo koga iz Smedereva i ovde prisutne poslanike koji su to već jednom rekli, kako je rešen „Sartid“, kako su ljudi koji su tamo radili, radili od 2003. do 2005-2006. godine, da li su bili zadovoljni uslovima rada, da li su bili zadovoljni platama, da li se sećaju ekonomisti koji danas sede u ovim stolicama ispred predsedavajuće ko je bio najveći izvoznik i najveći poreski kontributor budžeta u tim godinama? To je način na koji se rešavaju problemi, a ne tako što ćemo da puštamo dimove pred izbore i da obećavamo ljudima ono što je apsolutno nemoguće. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz, po amandmanu.
Da se javi poslanik koji je govorio o tome, ali da kažemo da ovo nema mnogo veze sa ovim amandmanom, ne znam zašto se proširila priča na to, ne radi se o subvencijama, ali hajde da kažemo kada se već pominje. Dok je bio „US Stil“ u Smederevu, Smederevo je verovatno bio grad sa najboljim standardom u Srbiji. Da, „US Stil“je radio sjajno, ali ne radi se o „US Stil“, radi se o načinu na koji je bila privatizacija sprovedena, tj. kroz stečajni postupak i ja sam to više puta govorio. Ne daj Bože da se više ikada nešto na takav način privatizuje, kao što je bilo kroz stečajni postupak gde je pravo nadležnosti oduzeto Požarevačkom privrednom ili danas Trgovinskom sudu i prebačeno u Beograd.Za veoma nisku cenu prodata fabrika, mada bi se ja složio da je bila prodata za jedan dolar, ali svi dugovi fabrike koji su ranijih godina nastajali su prebačeni na budžet, tj. na građane Republike Srbije da podjednako vraćaju bilo da žive u Smederevu, Kraljevu, i td. Ono što je najgore, nedavno smo čuli i pitanje vezano za to kako rešiti situaciju, kako pomoći „Fijatu“, od onih koji nisu pomogli „US Stil“ ni najmanje da ostane u Smederevu. Sada kažem prvi put, znam da je „US Stil“, ponudio model ostanka u Srbiji Vladi Mirka Cvetkovića, koji nije prihvaćen, zbog izbora 2012. godine, i „US Stil“je tada napustio Srbiju. Sada je ostavljeno od strane te Vlade problem Srbiji, ovoj Vladi da rešava, ali hvala Bogu, postoji još jedna ozbiljna američka kompanija, „Esmark stil“, koji očekujemo da će do kraja godine doći u Smederevo, doći u „Železaru“ i da će „Železara“ ponovo biti najveći izvoznik u Srbiji. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po amandmanu, vreme poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam mogao da izdržim da se još jednom ne javim za reč. Obično kažu da naš narod ima kratko pamćenje, ja razumem da to bude za šest meseci, godinu dana, možda i dve, da je srpski narod jako dobar narod zato što može da oprosti, pa je raznim nesposobnima opraštao i držao ih na vlasti 12 godina. Ali, ne mogu da razumem kolegu poslanika koji ima amneziju koja traje samo 24 časa. Znači, od 24 časa unazad ona počinje. Predsednik Vlade vam je čitao kome je sve naplaćivao porez u poslednjih godinu dana, poslednjih pet meseci. Naplaćivao je porez od Miroslava Miškovića, kome je premijer Mirko Cvetković išao na noge, kada je rekao – ako mi ne odložite plaćanje poreza zatvoriću „Deltu“. Na noge mu je išao. Kada je u pitanju poreska administracija, pošto toliko želite i toliko se interesujete za to, organizovaćemo kao Odbor za finansije javno slušanje kako je radila poreska administracija od 2008. do 2012. godine, pa ćete dobiti imenom i prezimenom kod koga je rađena poreska kontrola, koliko je utvrđena poreska osnovica, kako je taj predmet završio u fioci, ko je nadležan i ko je odgovoran zašto je završio u fioci. Samo jedan deo je pročitao premijer. U preduzeće sina gospodina Miškovića niste smeli da uđete, da kročite nogom, i sada pričate o tome kakva vam je bila poreska administracija. Sada pričate kakva vam je bila poreska uprava. Ne pričam ja samo ovo zbog građana, ne pričam samo zbog javnosti, pričam zbog onih uglednih privrednika, onih malih sitnih, koji plaćaju porez ne u dan, nego u sekundu i koji su izdržavali ovu državu i vašu nesposobnu vlast. To je ono što, čini mi se zaboravljate. Ne znam kakvo vi mišljenje imateo građanima Srbije kada ovakvu jednu priču pokušavate da im prodate. Ne sekiraj te se, imaćete tačno sve podatke kod koga je sproveden poreski postupak, kontrole naplate poreza, kolika su ta rešenja, kako su nestajala i od PDV i od usluga i od kapitalne dobiti, od svega. Koliko znam od „Luke Beograd“ uopšte nište smeli da naplatine, niste smeli da uđete tamo. Tako da, kada budemo sve te podatke imali, onda vas molim da izađete za govornicu pa priznajte da li ste bili u pravu ili ne.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo, narodni poslanici, poštovani ministri, poštovana predsednice Narodne skupštine, molim vas za jednu prethodnu intervenciju. Javio sam se bio za reč po prethodnom amandmanu i samo da vam objasnim šta se desilo. Tek sada sam primetio da me je sistem isključio, na šta sam se već navikao, ali molim vas da ispravite tu grešku i da mi obezbedite da iskoristim svojih pet minuta da govorim o prethodnom amandmanu, jer smatram da je to zaista supstantivno za našu današnju raspravu. Nije moja greška, greška je sistema i verujem da je popravljiva ta greška, poštovana predsednice.
Ne mogu da vratim, pošto je zaključena rasprava po prvom amandmanu. Već smo prešli na drugi, dobili ste reč. Izvolite.
Dobro. Dame i gospodo, narodni poslanici, poštovani ministri u Vladi, u ostavci, koliko sam razumeo, poštovana predsednice Narodne skupštine, ja sam podneo takođe amandman na član 1. kojim se vrši neka vrsta drugačije preraspodele sredstava u odnosu na ono što je bio Vladin predlog. Ovde posebno moram da kažem da je amandmanom NS, prosto mi se čini da pre svega poslanici napredne stranke odu ekstenzivno u neko tumačenje, da je amandmanom poslanika NS predviđeno da se subvencije u privredi smanje za pet milijardi, a da tih pet milijardi prebacimo u Republički fond PIO, čime će u tom fondu biti 256 milijadi i 130 miliona. Poštovana gospodo, mi predviđamo da se smanji novac koji ide za dosadašnju pogrešnu politiku subvencija, da se vrati penzionerima kojima se ovim predlozima zakona nezakonito oduzima novac i šta se desilo? Desilo se da je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo primetio da je ovaj amandman tehnički neispravan kao što je bio neispravan i prethodni. Ali, poštovana gospodo, mi smo odlučili da podnesemo ispravku i na ovaj amandman, čime obezbeđujemo da svi narodni poslanici kojima smeta jedino to što je napravljen tehnički propust, taj tehnički propust više ne postoji i da u danu za glasanje glasamo za tehnički ispravan amandman čija je sadržina bila ovako kako sam predložio. Moram da primetim još jednu stvar. Nije mi jasno kako Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo vrlo fino, precizno primeti jednu tehničku grešku u jednom amandmanu, a ni Odbor, ni ova narodna skupština ne primećuju da se na neustavni i nezakoniti način smanjuju ovim predlozima zakona penzije našim penzionerima. Dobio sam u ova dva, tri dana toliko pisama i mejlova od penzionera, da u životu kada pogledam koliko mi je stizalo tih tekstova, čini mi se da nije toliko. Evo da navedem jedan primer poštovana predsednice. Koristim sada vreme po amandmanu. Evo šta kažu penzioneri. Na jednoj od prethodnih sednica Skupštine, i ovo je mislim supstantivno za naš amandman - dvojica narodni poslanika SNS, Arsić i Đukanović, iskazali su svoj utisak decenije. Naveli su da su znali da je stanje u državnoj upravi loše, ali ni slutili nisu da je tako katastrofalno, jer su saznali da postoji ogromni broj zaposlenih koji uopšte ne dolaze na posao, kao i takođe ogroman broj onih koji sede po kancelarijama a ne rade ništa, ne znaju da rade, a dobijaju plate. Dakle, ovo penzioneri mene podsećaju na nešto o čemu su govorili gospoda Arsić i Đukanović. Šta kažu penzioneri, poštovana gospodo? Oni kažu - ipak nosioci vlasti se nisu opredelili da se obračunaju sa ovim malignim problemom, nisu odlučili da se smanji broj ovih stranački zaposlenih, neka vrsta ljudi koja nije ni zaslužila da budu tu. Kaže - umesto da ovakve viškove evidentiraju imenom i prezimenom svuda gde se nalaze, što je bilo i moje očekivanje, nosioci vlasti su ovde odlučili da nezakonito, neustavno smanje penzije našim penzionerima. Nova stranka ne može da prihvati takav pristup i zato predlažemo da se još jednom razmisli i o prvom našem amandmanu na član 1. i o ovom drugom amandmanu na član 1. kako bi zakonodavno telo radilo po zakonu i Ustavu. Hvala vam gospodo.
Reč ima ministar dr Vujović.
Želeo bih samo komentar o suštini. Čak i ako se ispravi tehnička strana ostaje suština. Ova diskusija se vodi od poslednje nedelje oktobra meseca i do sada je veliki deo sredstava ili već upotrebljen ili angažovan za određena plaćanja. U prvom amandmanu, o kom ste govorili, veliki deo, najveći deo tih sredstava, preko 90% je već angažovan za plaćanje obaveza iz prethodnih godina za subvencionisanje kamate koje je dobila privreda. Prema tome, tu mogućnosti smanjivanja ove lokacije ne postoji. To su jednostavno sredstva koja su potrebna i to objašnjenje piše na strani 17, čini mi se, obrazloženja. Ako pogledate stranu 17 – obezbeđenje dodatnih sredstava, to je detaljno napisano. Da ne bismo ovde i građane i ostale i ostale poslanike time zamarali, molim vas da pogledate to objašnjenje. Znači, ta sredstva su već stavljena ovde zbog toga što su to obaveze koje su već dospele. Ta sredstva su upotrebljena da se subvencioniše kamata između visoke tržišne kamate o one koju su preduzeća kojima je to bilo neophodno, koja su se kvalifikovala, dobila ta sredstva. Pored toga, to su sredstva za podzemnu eksploataciju Resavice, to su sredstva za Javni servis za televiziju, koja između ostalog svima vama i nama daje mogućnost da javnosti objasnimo šta mislimo, izmirenje obaveza prema reciklerima itd. Znači, to su sredstva koja su već angažovana ili su potrošena. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Molim službe da pogledaju šta je sa sistemom. Pređite na drugu jedinicu, mislim da nećete imati uspeha, jer ima u sistemu pet prijavljenih, na ekranu samo pet čeka. (Narodni poslanik Vladimir Pavićević, s mesta: Molim vas da me ne zaboravite.) Vas ne mogu nikakvo da zaboravim. Taman posla. Reč ima Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, da naši gledaoci ne bi imali zabludu, ne radi se o ispravljenom tehničkom nedostatku amandmana, to niko nije ispravio. Dakle, koliko se ja razumem u Poslovnik i proceduru u Narodnoj skupštini, ispravku amandmana možete podneti do sednice Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Dakle, ukoliko to niste uradili pre sednice odbora, ne možete na samoj sednici podnositi ispravku svog amandmana. Ako je neko želeo da predloži tehnički ispravan amandman, on je imao priliku sve do sednice odbora. Ja jesam zemljoradnik po profesiji, nisam seljak iz grada, nisam seljak na privremenom redu, nisam vinogradar kalemar, nisam baš boravio na visinama Fruške gore, ja sam malo niže, ali sam uspeo da pročitam Poslovnik i da ispoštujem proceduru Narodne skupštine. Ukoliko predložite amandman koji nije tehnički ispravan, on se odbija. Ukoliko želite da tehnički ispravite taj amandman to morate da uradite pre sednice Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. S obzirom da predlagač to nije učinio, ne može na samoj sednici da kaže – ja sam se malo prisetio, evo predlažem ispravku amandmana i sve je rešeno, samo je ostalo još vi da usvojite. Naravno da ne verujem da baš oni nisu znali da se te ispravke moraju podneti na vreme, već je to otprilike poruka, pokušaj poruke biračima - evo mi hoćemo da to uradimo, a ovi neće da prihvate. Dakle, mislim da je predlagač namerno predložio tehnički neispravan amandman da bi samo verbalno zastupao određene staleže, a u praksi se umesto u penzije novac odlije u neke subvencije za nepostojeće sadnje, za imaginarne sadnje na parcelama koje se zakupljuju devet meseci kasnije. Na takav način se od penzionera uzme recimo 6.000 seljačkih penzija, pa onda prodate sve to, pa se onda zbog zemljišta koje treba izvršiti restituciju ne možete to da uradite, onda još 6.000 penzija treba isplatiti pravnim sledbenicima, pa na takav način samo na jednom odlivu izgubite 12.000 najmanjih zemljoradničkih penzija i onda dođete u Skupštinu kad uzmete 12.000 zemljoradničkih penzija, stavite u džep i zastupate penzionere kojima ste uzeli samo jednim aktom za tri godine nepostojeće sadnje na nepostojećoj parceli, koju ste zakupili devet meseci kasnije, kroz kako oni to kažu kombinaciju, kada ste ih oštetili za 12.000 penzija u vrlo kratkom roku dođete i zastupate penzionere čiji ste novac na takav način potrošili, prelili u svoje džepove i džepove svojih prijatelja. Onda takvu subvenciju podelite sa tajkunom na ravne časti, dva dela njemu, jedan deo vama. Ako treba ja sam voljan da pokažem i taj račun odnosno raspodelu plena posle deobe 12.000 seljačkih penzija 2007. godine za prolećnu sadnju, koja je izvršena u novembru 2007. godine. Radi se o prolećnoj sadnji vinove loze na parceli koja je zakupljena u novembru 2007. godine, a navodno je sadnja izvršena u martu 2007. godine. Pitam se kako se to sadi u proleće u novembru vinova loza i to na posedu koji ste zakupili od države devet meseci kasnije koji nije bio uopšte predviđen, nije bilo saglasnosti za investiciona ulaganja, već je parcela bila predlagana samo za ratarenje na pet godina. Ko još sadi vinovu lozu na pet godina? Koja to država daje subvencije na vinovu lozu koja se sadi na pet godina, da bi se dozvola izdala tek 2012. godine za sadnju vinove loze, a premija povukla još 2007. godine? Na takav način izgubimo 12.000 penzija samo kod jednog čoveka, dakle samo na jednoj kombinaciji, a takvih kombinacija je bilo na hiljade. Zato smo sada u prilici da usput dok se trošili te pare emitovali su razna prava koja nije imao ko da plati i zato smo sada u prilici da ne uzimamo od penzionera, već da ne možemo dovoljno da dotiramo iz državne kase da bi penzije bile pune, da bi ostale iste i veće, s obzirom da je potrošeno ono što nije zarađeno na razne načine. Već sam prikazao koje kombinacije. Zbog toga smo u prilici da moramo da smanjimo dotacije privremeno za penzionere zato što je neko daleko pre nas potrošio silne pare na silne kombinacije i pri tome unapred oštetio penzionere. Ako bi se tako nastavilo za godinu dana uopšte penzija ne bi bilo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Aleksandra Tomić. Vidite da sistem ne radi ni kod gospođe Tomić.
Zahvaljujem se. Poštovana predsedavajuća, poštovani ministri i kolege poslanici, predlagač ovog amandmana se bavi političkim populizmom i, rekla bih, narcizmom, zato što teorija da uzimamo privredi, a dajemo penzionerima u ovom trenutku je potpuno nesuvislo. Zato što ova privreda koja jednostavno daje 750 miliona evra uzima iz budžeta od svih građana Srbije i jednostavno nema više šanse da da budžetu. Penzije se pune iz realnih prihoda privrede i ono što je važno reći da je ovaj budžet i Predlog rebalansa dat kao jedan uravnotežen sistem između problema prihoda rashoda, strukturnih reformi koje nas očekuju i sređivanje javnog sektora odnosno javnih preduzeća. Oni koji ovakav sistem predlažu jednostavno ne misle na svoju budućnost. Oni su se bavili prošlošću i u tome navikli na stare mehanizme poslovanja privrede i najlakše je bilo uzeti od privrede i pokriti penzionerima ono što nema opravdanja uopšte za svoje buduće generacije. Došao je trenutak kada nova Vlada je postavila nov sistem vrednosti u kojima, jednostavno, ono što prihodujete toliko možete i da rashodujete, naravno, sa velikim džakom koji se zove 232 kredita, sa svim svojim kamatama koje će ovaj budžet morati godinama da otplaćuje. Mislim da ovaj amandman ni u kom slučaju ne treba prihvatiti, jer to predstavlja vraćanje Srbije u nazad. Zahvaljujem se.
Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović.
Hteo sam da kažem gospođi Tomić, pošto smo vodili ovu raspravu od početka, da se ne zaboravi jedna stvar, pored ovoga što ste vi sada rekli. Vlada je, upravo vodeći računa da se u Srbiji živi teško, živi se teško mnogo godina zbog ljudi koji su veoma neodgovorno vodili politiku u prethodnim godinama, koji su se zaduživali toliko da će nažalost sve generacije mnogo godina morati da otplaćuju te kredite i dugove koji su neodgovorno uzimani u ta vremena, i Vlada je vodila računa da najveći broj, milion i trideset pet hiljada penzionera, ovom odlukom uopšte ne bude dodirnuto. Dakle, za milion i trideset pet hiljada penzionera, za apsolutno najveći broj penzionera se ne smanjuje ništa, ni jedan jedini dinar. Vodeći naravno računa o tome da ti ljudi su i najredovnije platiše, da su to ljudi koji najteže žive u ovoj zemlji i da za njih moramo da se potrudimo da oni imaju koliko, toliko ta pristojna primanja kako bi mogli u budućnosti da sagledavamo mogućnost da ona budu i bolja. Naravno, ovde se, pre svega radi, o budućnosti, kada govorimo o svim ovim merama. Mogla je ova Vlada da se pravi slepa i da ne vidi probleme koji su stvoreni ranije i da nastavi sličnim tempom i da još godinu ili dve dana, zadužujući se, vodi sličnu politiku i da onda Srbija doživi krah. Ali, želeći da pogledamo istini u oči, pogledali smo kakva nas budućnost očekuje ako nastavimo istim koracima, odlučili se na teške mere, opet vodeći računa o najsiromašnijem delu našeg stanovništva, o ljudima koji najteže žive i kod penzionera i kod ljudi koji rade, kod najvećih broja radnika i odlučili da povučemo teške mere koje svakako nisu popularne, ali su neophodne zbog naše budućnosti. Naša budućnost diktira da hoćemo da ozdravimo ekonomiju. Ove mere koje su ministar Vujović i predsednik Vlade u prethodnim danima predstavili nisu nešto što je svakako popularno, ali apsolutno je neophodno. U suprotnom, Srbija bi doživela apsolutni krah. Ovo je put za naše ozdravljenje, da možemo da imamo nadu da u narednim i narednim godinama imamo bolju budućnost, da možemo da očekujemo da će ove mere za neku godinu prestati i da možemo da se vratimo na veća primanja koja će ljudi imati za svoj rad. To je jedini zdravo ekonomski način razmatranja ove politike zbog ljudi koji su bili neodgovorni u prethodnim vremenima, koji su se samo zaduživali, a nisu donosili, čak ni u najtežim vremenima ekonomskih kriza, nisu donosili nijednu meru koja će poboljšati naš finansijski položaj, mi smo danas u situaciju da te greške ispravljamo. Mislim da još uvek nije kasno, iako nisam ministar koji se prevashodno bavi finansijskim resorom, ali pošto i u mom resoru radi ogroman broj ljudi, ogroman broj zaposlenih, ti ljudi moraju da, naravno, zajedno sa svima, iako se bave možda sa najtežim poslovima u zemlji, će snositi teret kao i svi ostali, ali se nadamo da ćemo uspeti da u narednim godinama popravimo i položaj ljudi koji rade u policiji i ljudi koji rade u javnom sektoru, naravno na neuporedivo odgovorniji način nego što je to bilo do sada. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dr Vladimir Pavićević, po amandmanu troši vreme.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, poštovana predsednice Narodne skupštine, molim još jednom i narodne poslanike i članove Vlade u ostavci, koliko sam razumeo, da razmisle o sadržini našeg amandmana na član 1. Gospodin Vujović ovde kaže – teške mere. Pa, jeste gospodo, ovo su teške mere, kao što vidimo, za penzionere, teške mere za lekare, teške mere za nastavnike, ali nisu teške mere za Vladu Srbije, jer, podsećam vas poštovana gospodo, da ovim Predlogom zakona da su ukupni državni izdaci ovim promenama veći za devet milijardi i četristo i nešto miliona. Dakle, Vlada predlaže teške mere za sve građane ili za većinu građana, osim za sebe. Molim vas, poštovana gospodo, penzije su stečeno pravo u koje ne sme da se dira na osnovu člana 58. Ustava RS. Godinama su uplaćivani doprinosi da bi te penzije bile takve kakve jesu, a Vlada nije čak uradila nijednu stvar koju je mogla da uradi, npr. da se predvidi da se u ovaj zakon u kome se smanjuju penzije uključi odredba da će se oduzeti deo penzija vratiti npr. kada se za to steknu uslovi. Čak ni to ova vlada nije mogla da uradi, a ovde se kaže – neophodne su teške mere za sve sem za Vladu. Poštovana gospodo, razumeo sam dok sam slušao gospodina Vujovića, jednog od ministara Vlade u ostavci, da ministar kaže da ove pare o kojima mi ovde govorimo, da je taj novac, evo ja sam tako zapisao, zapravo već potrošen. Poštovana gospodo, ja onda razumem ovako – nije dakle reč u tehničkom nedostatku našeg amandmana, nego je reč o tome da je neko na neodgovorni način upravljao ovim budžetom, da je novac koji mi sada želimo da oduzmemo od subvencija za privredu već potrošen. Onda se ja pitam – čemu rebalans, gospodo?
Potrošili ste vreme, zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović. Sonja, morate pustiti ministra Vujovića, nije bio u sistemu. Reč ima ministar Dušan Vujović.
Pošto ste me prozvali imenom uz epitet, želim samo da pojasnim jednu stvar. Činjenica, moramo da respektujemo obraz svih poslanika i članova Vlade i svih ljudi koji su ovde prisutni, prema tome, pokušaću samo činjenicama da odgovorim. Ova vlada je prvo i osnovno rekla da će najmanje smanjivati tamo gde je najbolnije i najteže i to i radimo. Smanjivanje plata i penzija u ovoj godini radimo u sekvenci kao prvi korak, zato što većina troškovnih elemenata na kojima će biti udarni deo reformi u narednoj godini će biti raspoloživ tek od 1. januara, posle 10 meseci većina stavki je ili potrošena ili angažovana na vrlo legitimne namene po zakonu, po obavezama iz prethodnih godina i sve ostalo. Da ne bi bilo nikakve zabune, ne radi se ni o kakvom trošenju van zakona, radi se o plaćanju subvencionisanih, odnosno subvencija na kamate da bi se privredi omogućilo zaduživanje po stopama koje su normalnije. Stope od 12 do 15% kojenaše banke, zbog povećanog rizika, naplaćuju, ne mogu da omoguće nikome, sem špekulativnim i trgovačkim firmama, da funkcionišu i da normalno grade svoju budućnost. Prema tome, iznosi od osam milijardi, koji je veći deo one stavke subvencije privredi o kojima govorite, je već angažovan da se plate dospele obaveze. Ako to ne platimo, banke će biti prinuđene da tuže mandatnu Vladu i da tuže fond za razvoj i da time iznutra rušimo kreditni rejting zemlje zato što nije ispunila obaveze koje je po zakonu prihvatila i za koje ste vi glasali u ovoj skupštini. Drugo, jako važno, ne sme da se stekne utisak da država i Vlada i budžet i ovi poslanici i ova zemlja ne čini ništa za penzionere. Po rebalansu budžeta, ako pogledate stavku na strani 3. budžeta u okviru stavke 1.8, Republički fond PIO prima transfer iz budžeta od 251,1 milijarde. To je deficit fonda, to su ta stečena prava koja su stečena po Ustavu, stečena po nekim doprinosima iz prošlosti, ali se u našem penzionom sistemu naplaćuju iz tekućih prihoda, u tzv. sistemu pay as you go, 251 milijardu mi iz budžeta odvajamo da pokrijemo razliku između doprinosa koje ljudi plaćaju sa platama i stečenih obaveza o kojima govorite. Prema tome, mislim da je normalno da pozivamo i penzionere, sa onom kvalifikacijom da će 61% njih najsiromašnijih biti izuzeto iz ovoga, da prime na sebe jedan deo troška prilagođavanja, troška reformi, troška vraćanja Srbije na održivi put razvoja i razvitka. Poslednje što sam hteo da kažem, to je povodom drugog amandmana koji je započet, ne znam gde se sad više nalazimo u diskusiji, da li smo na prvom ili smo na drugom, onaj deo oko troškova takođe će biti jedan od…
Na drugom, na član 1.
…važnih elemenata reforme koja će se sprovoditi sa budžetom za 2015. godinu. U ovoj godini prostora za troškove više nema, pošto su ljudi već sve kupili do kraja godine, skoro sve kupili ili angažovali i imaju obaveze koje ih čekaju. Ne zbog toga što ne želimo da sečemo to, mi donosimo već sada odluke i obaveze i svi se ministri već obavezuju da će u sledećoj godini smanjiti troškove, ali moramo da krenemo sa planiranjem danas, da bi se to ostvarilo u sledećoj godini. Ne možemo unatrag da smanjujemo. Da budem vrlo plastičan, bilo bi najbolje da možemo retroaktivno da smanjimo nivo Save i Dunava pre poplava, da ne bude poplava. Ali, to se dogodilo, to je kraj i to je prošlo. Mi sada imamo posledice toga i to ne možemo da menjamo. Hvala.
Hvala. Reč ima Dragan Šormaz. Izvolite
Poštovani narodni poslanici, poštovani ministri u Vladi Republike Srbije, ali pre svega poštovani građani Republike Srbije, danas kada budem govorio o amandmanima uopšte neću polemisati sa predlagačima, nego sa tekstovima amandmana i sa onim šta oni u suštini predstavljaju. Po meni, oni u ovom trenutku predstavljaju najobičnije demagoške amandmane, koji u stvari pripadaju jednoj umrloj veri i propaloj ideji o ljudskoj sreći i blagostanju, zvanom komunizam, kao da su pisani iz tog nekog vremena. Čini mi se da je ministar Vujović ovako baš fin čovek, a ja ću malo podsetiti na neke još druge stvari zbog čega mi moramo da radimo ove stvari koje sada radimo i da predlažemo ovakve teške mere, u kojima moraju da učestvuju, nažalost, i svi građani Srbije, a u kojima ne učestvuju oni koji su najviše krivi zbog toga što smo u ovoj situaciji, oni koji su vladali Srbijom od 2008. godine na ovamo. Jer, kada govorimo i o strukturi i tih subvencija i svega što moramo da radimo, da isplaćujemo i vraćamo, zbog čega je budžet toliko ugrožen i zbog čega je ovakva situaciju u zemlji, treba podsetiti da oni koji nam govore o sedam i po milijardi evra zaduživanja u poslednje tri-četiri godine, da od toga, i sada ponavljam ove cifre da bi se znalo, Ministar Vujović je malopre rekao tih 250 milijardi razlike koju moramo da pokrijemo, ali Vlada Mirka Cvetkovića je u toj strukturi od sedam i po milijardi tri milijarde evra zadužila unapred, znači, buduće one koji vode državu, a naravno, u svakom slučaju to su uvek građani Srbije. Jednu milijardu od toga imamo troškove na „Agrobanku“ i na Razvojnu banku Vojvodine i onoga što su oni radili u tom periodu od 2008. godine na ovamo. Dve milijarde evra su kamate u 2013/2014. godini za ta zaduživanja od ranije koje građani Republike Srbije, dok se poslanici koji predlažu amandmane trenutno smeškaju brinući o penzionerima koji su ima dali pravo da o ovome govore. Ja se ne sećam, moji roditelji su penzioneri, da su bilo kome dali pravo da ovako govori. Tasta i tašta takođe penzioneri, a i juče je sa mnom ovde u ovoj zgradi bilo nekoliko penzionera, mogu neka imena i da kažem: Milan Pažljin, npr. Grof iz Požege, znaju ljudi kada ja govorim o kome govorim, Branko Kovačević iz Smedereva. Bilo je ovde mnogo juče sa mnom penzionera i ne znam da su dali nekom od ovih kolega da napišu ovakav amandman. Četiri i po milijarde evra su prodali deviznih rezervi ti koji su bili na vlasti od 2008. do 2012. godine. Evro kada su došli na vlast je vredeo 80 dinara, a kada su predali vlast 119,80 dinara. To je bila ekonomska politika zbog koje mi sada moramo da radimo ovo što radimo. Građani Srbije i penzioneri to podržavaju. Ne bi SNS i Aleksandar Vučić imali 55% rejtinga da to ne podržavaju. Podržavaju i razumeju. Podržavaju jer znaju da je privreda najvažnija. Podržavaju jer znaju da kada razvijemo privredu i kada uđemo u EU, njihovi unučići i njihova deca će imati više posla, što im je važnije nego sadašnja situacija. Da smo nastavili ovako, niti bi njihova deca imala posao, niti bi oni imali penzije. Za to su krivi, ponavljam, oni koji su bili na vlasti od 2008. do 2012. godine. Zahvaljujem.
Reč ima Borislav Stefanović, po amandmanu.
Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Dakle, i ovaj amandman i drugi u nizu nisu samo odraz pokušaja da se neke stvari promene u alokaciji budžetskih sredstava. Oni su istovremeno i pokušaj da se odgovori na ovakve teze koje smo čuli malopre od ministra Stefanovića. Dakle, kako je moguće da Vlada Srbije pokušava da predstavi i odbija ove amandmane u situaciji kada smanjuje plate i penzije za 680.000 penzionera u Srbiji? Znam ja da vama odgovara procenat od 60%. Kažite – 680.000 penzionera će imati smanjene penzije. Istovremeno, kada mi predlažemo da se sredstva preusmere ili na korisnike socijalne pomoći ili da se smanje garancije, u narednim amandmanima, za „Srbijagas“, to odbijate. Kako je moguće da kažete da su ovo teške mere, da država štedi, kad istovremeno, ministre Vujoviću, vaš državni sekretar, gospodin Mijailović ima platu preko pet hiljada evra? Kažite to građanima Srbije. Pet hiljada evra! Zbog NIS-a, doduše, ne zbog državnog sekretara, nego zbog Skupštine akcionara. Kažite kolike vam ostali članovi Vlade imaju plate. Vi imate, ministre Vujoviću, 98.000 dinara platu, recimo tu negde. Izvinjavam se, 105.000, a vaš državni sekretar ima pet puta veću platu od vas. Zamislite vi to. I vi sada kažete – penzioneri neće biti pogođeni do 25.000. Koji je to cinizam. Na šta to liči? Narodna banka Srbije je napravila gubitak prvi put, ljudi moji, od 400 miliona evra. Narodna banka Srbije, gospođa Jorgovanka Tabaković. Zašto je došlo do toga? Ne znam. Ne zna ni ona da objasni. I šta sad? Saberite iznos od 400 miliona evra, saberite iznos povećanja za plate u javnom sektoru i dobićete višestruko značajan iznos u odnosu na smanjenje plata i penzija. Vrlo jednostavno. Kažite tako građanima, a nemojte – teške mere. Povucite vi teške mere prema vama, gospodo. Nemojte odbijati amandmane po automatizmu. Pokušajmo da izvršimo pravičnu redistribuciju sredstava. Građani su glasali za vas zato što žele pre svega pravdu i pravičnu redistribuciju para. Ali, problem je što niti su dobili pravdu, niti redistribuciju para, jer nema ovih u zatvoru, a nema ni podele njihovog novca. Zato mislimo da je dobro da usvojimo zakon o poreklu imovine političara, pa da svi ukrstimo ko šta ima i da se to pravično oporezuje. Da ne pričam ovde o tome ko je šta uzeo ili nije uzeo. Dajte lepo da stavimo na uvid, pa neka zakon razreže pravila. To je pravično. Dakle, ne vidimo mogućnost da će se uz ovakva izdvajanja, uz ove budžetske alokacije na bilo koji način pokrenuti privredna aktivnost, da će se povećati izdvajanje za penzioni fond, da će se povećati izdvajanje za poreze. Prihodi poreski neće biti povećani, gospodine Arsiću. Neće, vi to znate. Sve će da opadne. Opašće i proizvodnja i potrošnja. Tim istim penzionerima do 25.000 porasli su svi troškovi, i komunalije, i lekovi, i energenti, tek će da porastu, i prevoz. I, šta sad? Hrane pola Srbije penzioneri. Ali, važno je da kažete da 60 i nešto procenata nije smanjena penzija. Pa kažite - 68.000 penzionera je smanjena, profesorima, inženjerima, nastavnicima, lekarima, njima je smanjena. Tako recite. Kome nije smanjena? Nije smanjeno ministrima. Njima nije smanjeno. Guvernerki nije smanjeno. Njoj je povećana plata. Ukidanjem solidarnog poreza ona će dobiti suštinski veća primanja, ali zato je 200 miliona evra duga NBS, gospodo, odnosno 400 miliona. Evo, upola sam smanjio. Cela ušteda za plate i penzije, ministre, je 370 miliona evra. Zašto je došlo do ovoga? Evo vi možete to da odgovorite. Vi ste ministar finansija. Kažite nam, kako je moguće da je došlo do toga? Samo vas molim ozbiljan ste čovek, takvog vas ja smatram. Nemojte da krenete rečenicu – znate imali smo probleme u prošlosti. Imali smo mi probleme, imali smo mi ministre tada i vi se jako dobro sećate i razaranje i bombardovanje ove zemlje, sankcije i svašta. Ovi što sada viču na mene su ostavili takvu razvalinu da to tri štiglica ne bi popravilo, a ne vi, ni dva Vebera,ni osam Martina Lutera. Dajte da pokušamo da odgovorimo na konkretna pitanja. Ja mislim da ove amandmane treba usvojiti, pokažite otvorenost za pravičnu redistribuciju. Na tome ste i dobili izbore. To je obećanje o boljem životu i lepšoj budućnosti. Evo prilike za to. Pokažite da ste bolji. Imate još jednu istorijsku šansu osmu, da pokažete da ste bolji, nego oni koji su bili. Ali, vi uporno odbijate da ste bolji. Zato što možda suštinski, plašim se i niste. Hvala.
Reč ima dr Nebojša Stefanović.
Dame i gospodo, ne znam, cinizam i demagogija dve reči kojima bi mogao da opišem neke govore u ovoj skupštini, ali, treba se vratiti na činjenice. Treba podsetiti građane Srbije, šta su zaista činjenice. Činjenice su da kada je Srpska napredna stranka došla na vlast zatekla je ja mislim i nijedno preduzeće od ozbiljnijih koje je funkcionisalo, a da ne pričamo o tome da smo zatekli na primer 400 miliona evra duga samo u Razvojnoj banci Vojvodine. Taj proces traje. Meni je žao što su neki naravno, ove koje smo mi pohapsili su bili ugledni građani u vreme kada su neki drugi bili na vlasti i ne samo što su bili ugledni građani, nego su upravljali državom. Meni je žao što su doveli pravosuđe do takvih grana da mi još uvek nemamo pravosnažne presude. Žao mi je i nadam se da će se i to promeniti uskoro, jer će te presude stići, mi poštujemo sudove i čekamo kako će oni da presude u tim slučajevima, ali očigledno da se radi o velikoj pljački građana ove zemlje i velikoj pljački države. Ja znam da građani to hoće da čuju 1.035.000 penzionera nije dodirnuto ovim merama, teškim merama, merama koje nije bilo lako doneti, ali koje su neophodne za ozdravljene ove zemlje. Državnih sekretara imali smo kada smo došli na vlast, tri puta ih je više zatečeno, nego što ih ima danas. Tri puta više. Milijarde su uzimane, mislim pet ili šest milijardi od 2008. godine smo se zadužili samo za isplatu plata u raznim agencijama, javnim preduzećima u javnom sektoru. Zaduživali se da bi isplaćivali takve i tolike plate. Uzimali novac, vratiće to neko. Danas kada je to došlo da se vraća, danas kada treba da se konsoliduje zemlja, danas kažu – što smanjujete, pa zato što ste vodili takvu politiku nerazmišljajući o budućnosti svoje zemlje, nerazmišljajući o tome. Da se nastavilo Srbija bi bila u katastrofalnom bankrotu. Danas nam rastu prihodi od akciza za duvan, zato što se ozbiljnije borimo protiv šverca duvana. Ozbiljnije plenimo. Nema dana da se ne zapleni neka pošiljka duvana i vidi se da država pokazuje ozbiljnost i odgovornost u borbi protiv korupcije i kriminala. Neću vam uzimati mnogo vremena šta sam ja zatekao u sferi kriminala u ovoj zemlji, to će govoriti tužilaštvo i sudovi, ali ono što hoću da znate da će se država ozbiljno, ozbiljno boriti i protiv korupcije i kriminala. Nadam se, naravno da su ljudi shvatili da ova Vlada zaista ima dobru nameru da popravi situaciju u ovoj zemlji, želi da učini da ljudi u ovoj zemlji žive bolje, nažalost, ono što nam je ostavljeno je toliko katastrofalno da smo mi morali da povučemo teške mere da popravimo tu tešku situaciju iz prethodnog perioda, ali taj period će proći. Srbija može da očekuje bolju ekonomsku situaciju, ova Vlada se bori, napravili smo najbolju avio-kompaniju u zemlji, dovodimo najozbiljnije investitore u ovu zemlju, naše ljude posmatraju potpuno drugačije. Danas je Srbija prihvatljiv partner. Sklopili smo ozbiljne ugovore i sa EU i sa Ruskom Federacijom, sa ozbiljnim državama sveta koje pokazuju da hoće saradnju sa Republikom Srbijom. Nažalost, 2012. godine situacija je bila potpuno drugačija, bila je potpuno drugačija da niko nije želeo da razgovara sa nama, niti je bilo koja ozbiljna kompanija nameravala da dođe ovde. Danas je ta situacija neuporedivo bolja. Obezbedili smo izvoz kompanija koje rade, pa i „Fijata“ i na tržište Ruske Federacije, što do sada nije bio slučaj, što će omogućiti da se nastavi rad ne samo ljudi u „Fijatu“, nego i mnogih kooperantskih kuća. Radi se i na Smederevu rekao je kolega Šormaz, radi se na tome da se dovede ozbiljni investitor, nažalost, neki drugi su bili nedovoljno sposobni da zadrže prethodne investitore, mi ćemo popraviti i tu situaciju i pokušati da sačuvamo radna mesta. Najlakše bi bilo – ajmo sve u stečaj. Trudimo se da popravimo situaciju u ekonomiji, da ljudi žive bolje u ovoj zemlji. Ja vidim da ljudi prepoznaju da je ta politika dobra, da ovde postoje ljudi koji ne brinu samo o sebi i o tome kako će oni da postanu tajkuni, a mnogi od tih su postali tajkuni od 2008. do 2012. godine. Mnogi imaju desetine milijardi, stotine milijardi dinara imovine koja je stečena dok su vršili vlast, to u ovoj Vladi nije slučaj. Očekujem da ćemo sve te izveštaje i o imovini i onome kako se posoli, ko je otvarao firme, ko je kupovao zemlju, ko je kako radio imati vrlo brzo i od strane nadležnih državnih organa. Hvala vam.
Reč ima, dr Vladimir Marinković.
Uvaženi ministri, poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, mislio sam da svi ovde u sali, a naravno i građani Srbije znaju da u tržišnoj ekonomiji, privredi ne postoji ne postoji besplatan ručak više. Podsetiću vas da, kada govorimo o pravednoj redistribuciji, ta pravedna redistribucija nas je od 2008. do 2012. godine, samo kroz povećanje penzija, koje je bilo nerealno, kada je ceo svet, kada su najveće ekonomske sile sveta ušle u recesiju, koštala milijardu i 600 miliona evra. Govorim o tome da je deljena i 13 plata u javnom sektoru, koja je koštala naš budžet 200 miliona evra. Prema tome, svako ko iole poznaje ekonomiju i svako ko je realan, ko želi da se naša zemlja ekonomski i dinamično, razvija, treba da zna da bi mogli da se razvijamo i da bi mogli da privučemo što više investicija, da bi mogli da vršimo pravednu redistribuciju. Moja stranka, Socijaldemokratska partija Srbije, se za to prva zalaže. Moramo da povećamo BDP. U ovoj situaciji je Vlada i imala i definisala socijalnu komponentu i izuzela 61 posto penzionera. To je bilo jedino moguće. Meni bi bilo jako drago i svi bi bili zadovoljniji, a pogotovu građani Srbije i penzioneri, da kada je Irska imala fiskalni deficit 2008. godine 29 posto, Letonija 15 posto, Litvanija 13 posto. Da smo tada sproveli reforme, one bi manje bolele i naravno, naša ekonomija bi izašla ranije na zelenu granu. Podsetiću samo da nerešavanje problema preduzeća u restrukturiranju je za 10 godina koštalo ovaj budžet negde oko 10 milijardi evra. U toj situaciji, govoriti o pravednoj redistribuciji i socijalnoj odgovornosti, po meni nije ozbiljno. Naša zemlja je u ozbiljnoj situaciji i mi moramo ovako kako je premijer i Vlada Srbije odlučila da uradi odlučno, sa jasnim merama i jasnom vizijom, jasnom strategijom, razvoja da pokrenemo reforme, da zaustavimo zaduživanje i da našu ekonomiju razvijemo kroz privlačenje stranih investicija, ali naravno podsticanje domaćih investitora, domaćih preduzetnika i naravno, stvaranje jednog preduzetničkog društva, umesto službeničkog, koji je u poslednjih 13,14 godina, stvoreno u našoj zemlji. Podsetiću vas da je javna administracija 3 ili 4 puta više povećana, da je zapošljavanje u javnim preduzećima prestalo kroz donošenje Zakona o budžetskom sistemu u ovom parlamentu, 2013. godine i da ćemo kroz ove paralelne mere, koje će Vlada u narednom periodu preduzimati i izvesti definitivno našu ekonomiju, na zelenu granu i da će već 2017. godine, zasigurno, a to je lek koji su primenile Portugalija, Irska, Letonija i Litvanija, zemlje članice EU, one sada imaju mnogo niži deficit, oni sada imaju i ostvaruju privredni rast, tako da je to već oprobano. Nadam se da će kroz aranžman sa MMF, kroz povećanje rejtinga naše zemlje kada su u pitanju investicije i kroz dovođenje onih najboljih, a ko je najbolji, pa, najbolji je „Etihad“, sedma kompanija na svetu, najbolji je tenis, najbolja i najveća nemačka korporacija koja se bavi proizvodnjom mesa i prehrambene industrije, što znači da su nama u interesu najbolji i najveći igrači, a ne spekulantski kapital koji je doveo do toga da jedna trećina privatizacija u našoj zemlji bude raskinuta i da, naravno, privlačimo one koji nisu ni imali nameru da zapošljavaju, koji nisu imali nameru da stvaraju proširenu reprodukciju u tim preduzećima, da diversifikuju biznis i da budu izvozno orijentisani. Dakle, ova Vlada i ovaj parlament će u tome potpuno podržati, smatra da treba da napravimo ekonomiju i radimo punom parom na tome, koja će biti maksimalno izvozno orijentisana. Samo na takav način možemo da rešimo najveći problem naše zemlje, a to je problem zapošljavanja, koji posle donošenja Zakona o radu, i taj problem je počeo da se rešava, zato što imamo 45 hiljada novozaposlenih ljudi. Zašto? Zato što smo stvorili okvir, stvorili smo dobar ambijent za zapošljavanje i kvalitetan i privlačan za investitore, koji će, naravno, vrlo rado dolaziti u našu zemlju kao kvalitetnu i dobru destinaciju za ulaganje. Evo, već smo postigli rezultat. Druga smo destinacija kada je u pitanju turizam u Evropi, po analizama svetskih institucija koje se time bave. Hvala vam.
Reč ima dr Dušan Vujović.
Samo kratka replika, pošto je pomenuto moje ime. Pojasnio bih dve stvari. Znači, 61% ili milion 38 hiljada penzionera neće imati nikakvo smanjenje. Narednih 470 hiljada ili 26% će imati smanjenje manje od 10%. Ukupno 87,5% penzionera će imati ili nikakvo smanjenje ili smanjenje manje od 10%. Time je više nego održana reč koja je data na početku i kojom smo vrlo pažljivo definisali program koji želimo da sprovodimo. Ponavljam, prvi korak sada, a sve ostalo tri godine ispred nas ćemo sprovoditi to na vrlo odgovoran način. Drugo, što se tiče plata, svi ministri, uključujući i mene, će imati smanjenje plate od 10%, kao što piše u Zakonu. Nikakvih izuzetaka nema. Sledeće, nađite mi jednu zemlju u svetu u kojoj je plata zaštićenog nivoa, plata i penzija, samo četiri puta manja od plate ministra? Nađite mi jednu takvu zemlju u svetu i ja ću da vam priznam javno da grešim. Znači, nigde ne postoji zemlja u kojoj je zaštićena plata u tim zemljama hiljadu, hiljadu i po dolara ili hiljadu, hiljadu i po evra, a ministri imaju platu od 15, 20 i više. Prema tome, nigde u svetu nisu ministri relativno plaćeni tako malo kao ovde i mi ovo radimo iz osećaja dužnosti i obaveze prema svojoj zemlji, a ne zbog materijalne naknade. Stvarno mislim da nije u redu da pominjete platu ministara, pošto su troškovi koje ministri imaju, samo vezano za posao, veći nego što je skoro cela plata. Hvala plata.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite.
Sistem ne radi pa sam prešao na drugu poslaničku jedinicu.
Uključen vam je mikrofon. Samo napred.
Ne čuje se ništa. [[Borislav Stefanović, s mesta: Ništa se ne čuje.]]
Ne znam da popravljam mikrofone, poslaniče Stefanoviću, ali potrudiću se. Izvolite, Toškoviću. To oni namerno dobacuju.
[[Ne čuje se jer je neispravan mikrofon]] Samo zato što nisu ušli u srž ovog rebalansa budžeta ili uopšte budžeta. Priliv sredstava u budžetu nije realan, jer privreda ne radi. A ta privreda ne radi samo zato što smo od 2000. do 2012. godine uništili kompletnu privredu koja danas samo radi sa 30%. Shvatite vi to. Realan priliv sredstava u budžetu ne može da bude, zato nam je toliki deficit. Još veći će nam biti deficit ako imamo ovakvu opoziciju. Mi moramo nekako iznedriti neku drugu opoziciju, koja će biti konstruktivna, a ne ovakvu koja demagoški nastupa. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić, po amandmanu.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Dame i gospodo, ministri, pre svega žao mi je što podnosilac amandmana uvek želi visinom decibela ili brojem većih decibela da nadomesti deficit njegove stranke u samom parlamentu. Zaista mi je žao, s obzirom da vidimo da su i predlozi takvi. Naime, predlozi su da destimulišemo privredu, s jedne strane, da bismo dali penzionerima novac. Mi smatramo da treba da podignemo privredu, kao što je cilj i plan SNS, da bismo onda u krajnjoj instanci mogli da obezbedimo penzionerima jedan dostojanstven život kao što zaslužuju. Drugi govornik, odnosno predstavnik najveće opozicione stranke je ovde izneo niz neistina i zaista mi je žao što pominje plate u javnom sektoru i ko koliku platu ima. Ja bih ga podsetio samo da u vreme vladavine bivšeg režima, ono što se isplaćivalo od strane Agencije za privatizaciju ili Vlade Republike Srbije je skandalozno. U ovom trenutku držim taj papir gde piše koliko je ko dobijao novca u marketinške svrhe, konsultantske svrhe i neke druge svrhe. Na primer, ovde možemo videti da za 33 dana jedan čovek je dnevno dobijao 2.424 evra, za 33 dana 80 hiljada evra. Drugi - 1.957 evra dnevno, za 46 dana, 90 hiljada evra. Treći – 1.917 evra, za 12 dana 23 hiljade evra. Peti, šesti, sedmi, pa evo i 28. ako hoćete – 1.471 evro, za 17 dana 25 hiljada evra. Takvih ima 48, samo na ovom spisku, predsedavajuća. Samo na ovom spisku,gde neko za mesec dana uzme milion i 100 hiljada evra, ne znamo ni za šta, ni iz kog razloga i vi ste našli za shodno da danas optužujete nekoga da li ima ovoliku ili onoliku platu. Dobro znate da je SNS u ovim reformama pre svega krenula iz svojih redova iz administracije i da će se smanjiti subvencije prema onim preduzećima koja su neprofitabilna i da smo skupili petlju i da imamo petlju da uđemo u rešavanje preduzeća u restrukturiranju. Vi to niste smeli ni da taknete. Ono što ste znali i što ste uspešno radili to je rasprodavati sve što je vredelo, sve što je bilo likvidno, sve za šta se mogao uzeti jedan jedini evro, a ostavili ste ono što gotovo da neće niko. Umesto da date neki dobar predlog kako da izađemo iz ove teške situacije, osim toga što dajete predlog da naplatimo porez tajkunima koje ste vi stvorili, a niste smeli nijedan jedini evro da im naplatite, osim u onom slučaju kada su bili dobrog raspoloženja da sami uplate neki evro. Današnja Vlada i te kako zna da naplati tim tajkunima porez, da plate ono što su od države uzeli jer ste ih vi i stvarali. Videli smo vaš plan i program. Vaš plan i program svakako jeste da se oformi ili da se formira banka za obnovu i razvoj Srbije. Malo nam je bila za obnovu i razvoj Vojvodine, gde ste 20, 30 miliona evra uzeli u svoje džepove i rekli ste da pokažemo da ste bolji. Predsedavajuća, vreme će pokazati da li smo bolje, da li smo napravili rezultate. Duboko sam ubeđen da nećemo uzimati od privrede da bismo davali penzionerima, jer i taj penzioner želi da mu rade i sin i ćerka i unuka i unuk, a to je naš cilj i cilj Vlade Republike Srbije. Da li ćemo biti bolji, vreme će pokazati već na sledećim izborima, ali jedno je sigurno, predsedavajuća, da smo daleko pošteniji, čestitiji i odgovorniji nego što je to bila DS.
Pravo na repliku, narodni poslanik Borislav Stefanović. (Aleksandar Martinović, s mesta: Javio sam se pre pola sata da govorim po amandmanu.) Izvinjavam se, moram da dam repliku zato što je spomenuo Demokratsku stranku u poslednjoj rečenici i sada, po Poslovniku, moram prvo da dam repliku.
Izvinite što se izvinjavate zbog nas. Dakle, ne slažem se da mladi kolega predstavlja stranku koja je poštenija, sposobnija itd, ali se slažem da će građani to da ocenjuju. To je definitivno. Oni jesu najviši sudija u Srbiji. Za sada vam ide dobro zato što veruju u tu maglu koju prodajete, ali sve više vide da je magla gas sastavljen od nevidljivih čestica koji zamagljuje vid i procenu realnog hoda i budućnosti i prosperiteta. Ono što sam morao da se javim, pa upravo suprotno, poštovani kolega, vi smanjujete penzije da biste ih dali u privredu. Vi smanjujete jednima da biste prosuli na drugo mesto. Ili je to gubitaš ili je to ko već ima veliku platu. Dakle, ne postoji nijedan primer, osim izdavanje za socijalnu zaštitu. Doduše, korisnici će to da plate prinudnim radom, ali ovde ne postoji nijedan primer da smanjenje penzija i plata ne prosipate nazad, ono što se kaže, na masnu gusku. Ja to pitam samo – zašto, kada vam dajemo konkretne primere, ne vama lično, mada vi, gospodine Jovičiću, biste mogli o tome nešto da kažete, dakle, kažite vi nama gde je problem i zašto je problem tih 50.000 stranačkih vojnika koji uzimaju preko 400-600 miliona evra za dve godine koje ste zaposlili, da se oni lepo vrate odakle su došli. Da se smanji i utvrdi odgovornost Narodne banke od 400 miliona evra ne bi bilo nikakvog razloga ni potrebe da se smanjuju plate za 10%, da se smanjuju penzije za…
Poslaniče, uzeću vam još vreme koje ste potrošili preko dve minute. Replika je.
Hvala. (Aleksandar Jovičić, s mesta: Replika.)
Narodni poslanik Aleksandar Jovičić, pravo na repliku. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, zaista bih voleo da vidim gde je tih 50.000 radnika stranačkih ili ne znam ni ja kakvih. Njih nema, predsedavajuća. Nema tih radnika. Srpska napredna stranka nije zaposlila 50.000 stranačkih radnika i to dobro znate, kao što ste vi od 2000. godine, kada ste došli, zaposlili preko 20-30 hiljada radnika samo u jednoj godini, ali nema veze. Nama je teško da otpuštamo i te radnike koje ste vi zaposlili, jer je to isto bio običan narod koji je verovao u vaše bajke, da će svetska ekonomska kriza biti šansa za Srbiju, da će svetska ekonomska kriza dobro doneti samo Kini i Srbiji. To je vaša politika i ja nemam ništa protiv toga, ali od 2280 privatizacija u Srbiji koje su započete, vi ste uspešno sproveli gotovo 10 ili 15 od tih privatizacija i preko 600 privatizacija propalih, 162 preduzeća u restrukturiranju, koja gotovo da niko i neće zahvaljujući vašoj politici. To je uradila DS. Predsednik vaše stranke u to vreme je 2008. godine rekao da će zaposliti 200.000 ljudi, ali nažalost ostalo je bez posla 400.000ljudi. Znam, možda je bila i svetska ekonomska kriza, možda je bilo iteško, ali, za razliku od vas, mi danas govorimo istinu. Da ste vi tada rekli istinu građanima Republike Srbije da je to teška situacija, da ste tada preduzeli mere koje danas preduzima Vlada Republike Srbije, možda biste danas vodili ovu državu, ali biste bili odgovorni. Niste bili odgovorni, lagali ste. Mi ne želimo da lažemo i, za razliku od vas koji ste budućnost gledali kratkoročno samo zarad vaših interesa, mi je gledamo dugoročno, zarad interesa Srbije, a SNS ne mora ni biti na vlasti ukoliko ova Srbija postane uspešna, moderna evropska zemlja. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Aleksandar Vulin. Izvolite.
Hvala. Znate, ja ovde stalno slušam od onih koji su od 2000. do 2012. godine svaki svoj govor počinjali sa – a zahvaljujućim devedesetim bilo je ovako i ovako, nemojmo se vraćati u prošlost. Ja sada od istih ljudi koji su svoju političku karijeru, svoju vlast, 12 godina sproveli na formuli – a devedesetih je bilo ovako i ovako i sada kažu nemojmo se vraćati u davnu prošlost, u zaboravljenu 2008. godinu, to je predaleko, to zaista nije važno, kada ćete shvatiti da je 2008. godina bila pre sto godina. Ovde slušam kako se kao vrhunac predloga i političke mudrosti kaže - ne treba uzimati novac od penzionera i ne treba uzimati novac od zaposlenih. Bravo. Ja to podržavam. Sjajno. Kako se ja toga nisam setio? Ali, ne kažete zašto to mora da se uradi, ne kažete da su dugovi koje sada vraćamo napravljeni tada kada su napravljeni. Znate, ako smo mi došli na vlast zahvaljujući obećanju da ćemo se izboriti protiv nepravde, pa to je zato što je nepravde bilo i zato što je svako tu nepravdu video. Ako smo na vlast došli zato što smo obećali da ćemo se izboriti sa lopovlukom, pa to je zato što je narod video svojim očima lopovluk i rekao – izborite se sa lopovlukom. Ako smo došli na vlast zato što je narod video, zato što je narod prepoznao svu nepravdu, pa to je zato što je nepravde bilo. Uostalom, evo vam divne prilike da završite sa nama odmah – raspišete izbore u Vojvodini i razduvate tu maglu i nema nas više, nema magle, gotovo, samo izađete na izbore. Molim vas, kroz amandmane i sve ostalo vodite računa da možda nekome nešto i pomognemo. Ja kada sam branio Zakon o radu prihvatio sam neke od vaših amandmana zato što ste upozorili na nešto što je bilo korektno, nešto što nam je promaklo, ali nemojte praviti amandmane – vratimo 10%.
Zahvaljujem, ministre. Po amandmanu, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo, nije tačno da je Vlada Republike Srbije u ostavci i nije tačno da je predsednik Vlade Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić u ostavci. Koliko sam obavešten, moj uvaženi kolega Zoran Babić će ili sutra ili u utorak da zakaže sednicu Administrativnog odbora na kojoj će se razmatrati ostavka jednog narodnog poslanika zato što je izgubio opkladu sa predsednikom Vlade Republike Srbije…
Poslaniče, po amandmanu, molim vas.
… tako da će lista bivšeg režima imati priliku da umesto njega predloži nekog novog kandidata za narodnog poslanika. Što se tiče objašnjenja, tj. argumenta vezanih za amandman na član 1, kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, pre svega, želim da kažem da bi podnosioci amandmana za početak trebalo da nauče kako se pišu amandmani. Samo da građanima bude jasno, a i narodnim poslanicima, o kom amandmanu sada pričamo. Mi sada debatujemo o amandmanu za koga je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo ocenio da nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Predlagač amandmana iz petnih žila se trudi da nas ubedi kako mi taj amandman treba da prihvatimo. Prva stvar, naučite da pišete amandmane tako da budu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Dalje, ovde se poslanici bivšeg režima, da bi objasnili da ne treba da glasamo za rebalans budžeta, da ne treba da glasamo za ova dva predloga zakona koji se odnose na privremeno smanjivanje plata i penzija, pozivaju na član 58. Ustava Republike Srbije. Uzgred rečeno, kada im Ustav odgovara ili kada oni misle da im odgovara, puna su im usta Ustava. Inače, Ustav ne valja ništa, Ustav je napisan u nedemokratskoj atmosferi, Ustav je napisan tako da nije u skladu sa evropskim standardima itd. Sada, odjedanput, Ustav je dobar i kao razlog zašto ne treba prihvatiti mere koje nam predlaže Vlada Republike Srbije jeste pozivanje na član 58. Ustava. Evo kako glasi član 58. – jemči se mirno uživanje svojine i drugih imovinskih prava stečenih na osnovu zakona. To je stav 1. Stav 2. – pravo svojine može biti oduzeto ili ograničeno samo u javnom interesu utvrđenom na osnovu zakona, uz naknadu koja ne može biti niža od tržišne. Zašto sam ovo pročitao? Da bi podnosiocu amandmana bilo jasnije. Penzija nije klasično pravo svojine. Član 58. se odnosi na pravo svojine, što podrazumeva pravo svojine na pokretnim i nepokretnim stvarima. Stav 2, koji kaže da se pravo svojine može oduzeti ili ograničiti samo u javnom interesu utvrđenom na osnovu zakona, uz naknadu koja ne može biti niža od tržišne, u stvari se odnosi na eksproprijaciju, kada država, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave nekome oduzima ili ograničava pravo svojine na nepokretnosti. Prema tome, član 58. sa penzijama nema apsolutno bilo kakve veze. To vaše pozivanje na Ustav kao razlog zašto ne treba prihvatiti mere fiskalne konsolidacije koje nam predlaže Vlada Republike Srbije u pravnom smislu apsolutno ne stoji. Dalje, ono što poslanici bivšeg režima već danima govore, to je da Vlada Republike Srbije navodno eksperimentiše nad građanima i primenjuje neke mere koje niko živi u svetu nije primenio, to nije tačno. Mi smo to dokazali i u načelnoj raspravi. Nije Srbija prva koja je, da bi spasila državu od bankrota, tj. ova Vlada Republike Srbije, da bi spasila državu od bankrota morala da pribegne jednoj teškoj, bolnoj meri, koja se zove privremeno smanjivanje plata i penzija. Letonija je zamrzla penzije od 2009. do 2012. godine. Litvanija je smanjila plate od 20 do 30%. Broj zaposlenih u javnom sektoru je smanjen za 10%. Penzije su privremeno smanjene za 11%, PDV je povećan sa 18 na 21%. Portugalija je smanjila fond plata za 20%, povećala PDV sa 21 na 23%, a privremeno smanjila penzije za 12%. Dakle, nije Srbija prva koja mora da primenjuje ove teške i bolne mere. To građani Srbije moraju da znaju. Ne postoji alternativa onome što nam Vlada Republike Srbije predlaže. Da postoji, pa Vlada bi ih sigurno predložila. Srpska napredna stranka i ova Vlada Republike Srbije mislim da će ostati upamćeni u političkoj istoriji Srbije ako ni zbog čega drugog, onda iz sledećeg razloga. Mi smo, članovi SNS su, mogu slobodno da kažem i neka mi niko to ne uzme za zlo, na neki način u političkom smislu najviše pogođeni merama Vlade Republike Srbije. U 70% opština i gradova u Srbiji na vlasti je SNS i ta ista SNS zbog Vlade Republike Srbije koju podržava ne može, sve i da hoće, da zapošljava u opštinu, u grad, u javna preduzeća svoje članove, kao što su radile stranke bivšeg režima. Ne možemo zato što nam zakon to ne dozvoljava. Mi sami na sebi primenjujemo teške i bolne mere. Zato imamo pravo da tražimo od građana koji su nas podržali 2014. godine, u martu mesecu ove godine, da i oni podnesu jedan deo tereta. Koliko će dugo da traje taj teret? Sada ću i to da vam kažem, zato što i tu obmanjujete građane. Odbor kojim predsedava moja uvažena koleginica dr Vesna Rakonjac, Odbor za rad, predložio je amandman na Predlog zakona koji se odnosi na privremeno smanjivanje penzija i Odbor ustavna pitanja i zakonodavstvo je pre 45 minuta prihvatio taj amandman, odnosno smatra da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, da se iz tog Predloga zakona briše rečenica da će privremeno smanjivanje penzija da traje do decembra 2017. godine. Dakle, i ranije ćemo da vratimo penzije na stari sistem, čim se ekonomske prilike u Srbiji poprave. Do te mere smo išli daleko, do te mere smo sami sebi postavili rok da moramo u najkraćem mogućem vremenskom periodu da vratimo građanima Srbije normalan život kojim ste im vi oduzeli ne SNS. Prema tome, nikakvih argumenata za ono što pričate nemate. Pošto je ovde ministar unutrašnjih poslova, ja sam više puta govorio o tome da je u AP Vojvodini na delu bezočna pljačka građana Vojvodine, koja u kontinuitetu traje od 2000. do 2014. godine.
Izašli ste potpuno iz amandmana.
Završavam. Gospodine Stefanoviću, kao boga vas molim, ušli ste u „Razvojnu banku Vojvodine“, svaka vam čast, uđite, molim vas, u Fond za kapitalna ulaganja AP Vojvodine. Ja vam garantujem po rečima … Da li mi oduzimate reč?
Ne oduzimam, pokušavam samo da to povežete sa amandmanom.
Sve je ovo povezano sa amandmanom. Da nije bilo pljačke, gospođo Gojković, od 2000. do 2014. godine u Vojvodini, ne bi Vlada Srbije morala da preduzima ovako teške mere. Uzmite, molim vas, gospodine Stefanoviću, ugovore koje je Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine potpisivao od 2007. godine do dan danas. Pogledajte kakve provizije, kakvi namešteni tenderi, koliko para je otišlo u privatne džepove, koliko stanove su po Novom Sadu pokupovali ljudi koji vode Vojvodinu u kontinuitetu 14 godina. Gospodine Stefanoviću, 30 stanova ne može da se kupi od plate koja iznosi 100, 150, pa čak i 200.000 dinara. To može da se kupi od kriminala. Skrećem vam pažnju na činjenicu, pored Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine, imate još jednu prevaru građana koja se zove „Tesla banka“ u Zagrebu. Predsednik nadzornog odbora „Razvojne banke Vojvodine“ koja je davala kredite firmama koje su pljačkale građane u korist bivšeg režima je jedna gospođa koja je istovremeno i član nadzornog odbora „Tesla banke“. Neću da joj pominjem ime zato što je pitanju dama. Mislim da se još uvek nalazi u pritvoru i nije pristojno da joj pominjem ime, ali vi znate o kome se radi. Dakle, molim vas, uđite u Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine i videćete na delu svo poštenje, svu borbu za prava radnika, seljaka, penzionera, svu borbu za evropske vrednosti stranaka bivšeg režima. Videćete da je Fond za kapitalna ulaganja sve, samo ne to. Videćete da je Fond za kapitalna ulaganja autonomne pokrajine Vojvodine, evo, pošto je danas pominjan Martin Luter, Vuk Karadžić je preveo sa Nemačkog na srpski, njegov prevod Novog zaveta. Upotrebiću, dakle jedan novozavetni izraz, videćete da je Fond za kapitalna ulaganja razbojnička, odnosno hajdučka pećina.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, izvinjavam se, ne vi, Borislav Stefanović. Replika, je li tako? (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Poslaniče, ne, stranka, pominjana je stranka.
Jeste imenom nekoliko puta i stranka, ali, pošto, ja sam Stefanović, a ministar je dr Stefanović, dakle mene je spominjao.
Borislav Stefanović.
Ne, on je rekao…
Trošite vreme sada na…
Dakle, nije tačno da ne postoje alternativa ovim merama. Mi smo predložili alternativu. Ona ne mora da vam se dopadne. Dakle, nije tačno da ne postoji alternativa. Oduzmite vaših pet plata, oduzmite plate drugih ljudi u vrhu vlasti, otpustite 50 hiljada naprednjaka koje ste stavili u javni sektor i eto para. Vidite sa gospođom Tabaković, gde je nestalo 400 miliona evra, nema potrebe da smanjujete plate i penzije. Jesu druge zemlje zamrzle, to je tačno, ali vi niste zamrzli, vi smanjujete i smanjujete i plate i smanjujete i penzije. Onda kažete – mi i da hoćemo, mi ne možemo da zapošljavamo zbog zakona. Pa, o tome vam i pričam. Vi protiv zakonito ste ljude zapošljavali u javnom sektoru i to svi u Srbiji znaju. Nemojte tu da se petljate, jer stvarno se ljudi smeju kada to slušaju, svi znaju da to radite. Samo vi usvojite, podržite predlog našeg zakona o unakrsnom ispitivanju imovine ljudi na javnoj funkciji sa svim rodbinama, tazbinama i ostalo. Evo, mi ćemo ga predložiti, vi ga podržite i nećemo imati više ovaj problem nikad. Inače, od 74 člana Demokratske stranke protiv kojih su podnete optužnice, preko 50 optužnica je već palo. Sada se hvalite – uhapsili smo. Niste vi nikog uhapsili, nego tužilaštvo i policija. Ako ima tih kriminalnih radnji koje spominjete, pa šta čekate dve i po godine? Da li vi znate šta je Martin Luter za dve godine, dve i po uradio u Nemačkoj? Pa, protestantizam se raširio po celoj Evropi, a vaš Martin Luter samo priča, nikako da uradi nešto. To je ono što vi nikako da shvatite.
Hvala vam, pošto ste tražili samo repliku, onda dve minute. Reč ima dr Aleksandar Martinović zato što je obraćanje bilo njemu lično. Pitanje oko plata, pet plata. Beležim sada, ja držim olovku i beležim šta je ko, kome rekao da bih mogla da vodim sednicu. Izvolite, imate pravo da odgovorite dve minute. Dve minute, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da poslanici bivšeg režima ne čuju dobro pa ću ponoviti. Dakle, Litvanija, smanjenje plata za 20 do 30%, pa onda penzije smanjene za 11%, pa onda Rumunija smanjene plate za 25%, Portugalija smanjene penzije za 12%, dakle, smanjene penzije za 12%. Zašto ovo ponavljam? Zato što je neko već primenio ove mere i u državama gde su ove mere primenjene, te mere su dale rezultate. Ono što je naše pitanje za bivši režim, zašto te mere nisu primenjene kada bi bile manje bolne za građane Republike Srbije? Da su bile primenjene 2008, 2009, 2010. godine, kada ste u kontinuitetu od tri, četiri godine imalikonstantan rast budžetskog deficita. Da su tada primenjene neke od ovih mera, čak ne ni sve mere, manje bi bolelo građane republike Srbije. Ne, oni su se baškarili, lagali građane kako je sve u redu, delili plate i penzije itd. i sada nam predlažu genijalne zakone. Zbog dogovora koji imam sa šefom poslaničke grupe SNS, mojim prijateljem i kolegom Zoranom Babićem, neću da kažem o kom se zakonu radi, ali predložićemo jedan zakon pa ćete da vidite kako uvažavamo vaše predloge kako da se poprave neke stvari. Ono što je moje pitanje, kada ste takvi politički genijalci, što u periodu od 20000.-2012. godine niste predložili svu množinu svih tih zakona koje nam sada predlažete i unakrsno ispitivanje imovine, i ovo i ono. Što se mene tiče, možete slobodno da predložite taj zakon, nemamo sa tim nikakav problem.
Hvala. Reč ima ministar Stefanović. Više puta ste ga spomenuli i prozvali.
Moram da se javim. Gospodin Martinović me je pomenuo. Ne bih inače, nego vidim da kada god se pomene ili Fond za kapitalna ulaganja ili „Razvojna banka“ ili „Tesla banka“ ili Sekretarijat za finansije, nastaje ogromna nervoza u ovom parlamentu kod nekih ljudi. Ono što hoću da kažem jeste da MUP intenzivno radi na tome. Mi to radimo u dejstvu sa tužilaštvom. Nisu ni oni uvek zadovoljni kako neke stvari idu i kojom brzinom, nisam ni ja uvek zadovoljan, ali hoću da vam kažem da ide. Nismo možda dovoljno brzi koliko bih voleo, ali radimo veoma temeljno, rade najbolje ekipe iz Uprave kriminalističke policije. Bilo je u nekim prethodnim vremenima sumnje da su neki ljudi u policiji na ovaj ili onaj način opstruirali, da su određeni tužioci držali predmete, kako kažu u fiokama, nisu davali naloge policiji za prikupljanje obaveštenja. Znate, to je sve teško dokazati zato što se ne radi o dokumentu koji vam daju, već je to ono ćutanje administracije. Onda kada kažete da je tužilaštvo samostalno, sudstvo nezavisno, onda tu policija ne može Bog zna šta da uradi. Međutim, želeći da otkrijemo sve što se radilo, a dobili smo dovoljno indicija, dobili smo dovoljno dokumenata koji ukazuju na određene nepravilnosti, mi ćemo to veoma temeljno proveriti i izaći pred ovu Skupštinu, pred njen nadležni odbor i pred plenum sa svim rezultatima do kojih smo do sada došli, kada to tužilaštvo bude procenilo da dalje neće ugrožavati tok naše istrage. Hvala vam svakako, nadam se da ovo više neće izazivati nakon toga toliku nervozu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik mr Dejan Radenković, sat vremena čeka. Ne vredi da mašete. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.)
Hvala predsednice. Uvaženi ministri, dame i gospodo, narodni poslanici, prosto je neverovatno da mi već evo preko sat vremena pričamo o amandmanu koji je, sinoć nisam hteo na odboru da kažem uvaženom kolegi Pavićeviću, i prvi i drugi amandman, kao što je posle pojašnjeno i preneto ono što sam juče komentarisao na odboru. Lepo stoji u obrazloženju Vlade da on nije u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu. Jednostavno, da građani znaju da se ovde radi o politikanstvu, o populizmu. Podnet je amandman koji samo za nameru ima da bi moglo da se priča o njemu, koji nije u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, a podnosi ga premijer, može da bude i bivši premijer sa svojim saradnikom, nekada i poslanik, kolega koji ne zna da podnese amandman. Mislim da je stvarno apsurdno da ovde pričamo ovoliko o nečemu što je uopšte ne treba da bude predmet rasprave. On je tehnički ne ispravan. Stavljeno je u opštem delu, u Zakonu o budžetskom sistemu lepo piše da ima opšti i poseban deo budžeta i vi predlažete amandman samo u opštem delu. Tu pokazujete da samo hoćete da skrenete pažnju i da se dodvorite građanima. Nema tu nikakvog osnova. Nemojte da dalje polemišemo o tome. Zašto spominjem nekadašnjeg premijera Zorana Živkovića? Spominjaću ga imenom i prezimenom. Zato što hoću da kažem da građani Srbije znaju da će naredni amandmani njihovi da budu – briše se, briše se, briše se. Oni su u njihovo vreme obrisali sve moguće, 500.000 radnika iz firmi. Poništeno je 500, 600 privatizacija. Šta mi da pričamo sada? Oni samo predlažu da se nešto briše. Šta hoćete? Da izbrišete i ovo što je preostalo? Pustite nas da radimo, pustite nas da nešto uradimo, pustite nas da uredimo sistem, pustite nas da lepo krenemo u reforme. Ako hoćete pomognite, nemojte da odmažete, nemojte da delujete destruktivno. Ovo je destruktivno ponašanje. Dosta je bilo više. Kako vas nije sramota.Znate li da kada ste u „Sablji“ pohapsili onoliko ljudi, da su svi dobili na sudu i to je koštalo budžet. Budžet je građane Srbije koštao to što ste vi radili na silu. Dokle ćemo više da vas slušamo ovde? Zamolio bih vas da krenemo dalje da radimo po amandmanima ako je to ikako moguće, po smislenim amandmanima. Hvala.
Vladimir Pavićević po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre i Vlado u ostavci, poštovani gosti, smatram, poštovana predsednice, da je malopre povređen član 107. Poslovnika Narodne skupštine u stavu 1. fino piše – govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodin Radenković je malopre, poštovana predsednice, upotrebio nekoliko termina kojima se narušava dostojanstvo narodnih poslanika i Narodne skupštine Republike Srbije i pokazao da nije upućen u potpunosti u proceduru predlaganja amandmana, podnošenja ispravki na amandmane i slično. Dakle, veoma je važno, mislim, poštovana predsednice, i veoma je dobro da se ne sat, nego sat i po vremena, sada već raspravlja o ovom suštinskom amandmanu koji ne podrazumeva da se nešto briše, nego kojim se predviđa da se neki novac iz rashoda za korišćenje usluga i roba prenese u…
Povreda Poslovnika, to je suština. Nemojte da koristite nešto.
Gospodin Radenković je rekao da smo mi podneli amandman briše se, poštovana predsednice. Jeste, rekao je - briše se, ja sam slušao.
Rekao je - briše se.
A nije tačno da smo mi napisali da se briše u amandmanu. Dakle, poštovana gospodo, tačno je da smo mi, i ovo je prvi od stotina amandmana koji smo podneli ovoj Narodnoj skupštini, tačno da nam se ovde sada potkrala jedna tehnička greška i mi smo podneli ispravku, kako ta tehnička greška više ne bi postojala. Veći problem od ovoga je mislim što i gospodin Radenković i odbor, jedan, drugi i treći, ne primećuju da Vlada ovde predlaže neustavne zakone. Ustavni sud…. (Narodni poslanik Dejan Radenković, s mesta: Replika.)
Ne možete repliku na povredu Poslovnika. To ne postoji. Spomenuće oni sigurno, ali čekajte onda imaju koliko ima lista. Samo polako, polako da mogu da vodim sednicu. Samo prvo da odgovorim. Znači, kažete da je povređen član 107. Smatram da nije povređen član 107, jer je poslanik Dejan Radenković govorio o suštini stvari, da predlažete amandmane, a onda ne prisustvujete glasanju. Ja sam to tako razumela. Znači, to nije ništa uvredljivo. Vaše pravo je i da podnosite amandmane i da odete kući kada se glasa. To je vaše pravo. Znači, nije ničim povredio dostojanstvo Skupštine kada je izneo činjenice kako ko shvata rad u parlamentu. Tako da ja ne mogu da budem cenzor njemu i da kažem - šta si video nisi video, to ne mogu. Ali, ako vi želite mi ćemo glasati na kraju. Zahvaljujem. Pravo na repliku ima Zoran Živković, jer ste mu se direktno obratili. Izvolite, Živkoviću, imate pravo na repliku dva minuta.
Puno puta smo svedoci zloupotrebe vremena u parlamentu i puno ima nerazumevanja onoga što jeste i suština parlamentarizma, šta su prava, šta su obaveze poslanika, šta ko kada može da radi. Ali, postoje neke tehničke stvari koje su vrlo merljive. Znači, rasprava danas traje skoro dva sata. Gospodin Pavićević i ja imamo zajedno na raspolaganju za ovu tačku dnevnog reda do sada, i to smo potrošili da nije bilo replika, 14 minuta. Četrnaest minuta je neka osmina, koliko se ja dobro služim računom od dva sata, tako da sve ostalo vreme su potrošili neki drugi poslanici, mahom oni koji misle da nešto znaju o budžetskom sistemu i mahom sa pozicije vlasti, kao i prethodni govornik. Tako da to da mi vodimo opstrukciju, da se mi destruktivno ponašamo u parlamentu koristeći svoja prava je netačno iz dva razloga. Prvo, zato što ne možete svojim ustavnim zakonskim i poslaničkim pravom da budete destruktivni, i drugo, matematički očigledno nije tačno da mi trošimo vreme. Rekao sam, 14 minuta bi bilo maksimum vremena da se mnogi drugi nadri ekonomisti nisu umešali u ovu raspravu. Što se nas tiče, mi ćemo nastaviti da predlažemo amandmane. Ako neki zakon nije dobar, na sve članove tog zakona ćemo podneti amandman u formulaciji – briše se, zato što je to jedini način da pokušamo da sprečimo glasanje za takav zakon, a naravno da ponekad nismo tu na glasanju zato što se glasanje ovde ponekad održava u potpuno neprimereno vreme i nema nikakvog razloga da mi budemo deo sramote za koju vi glasate. Hvala.
Po poslovniku, Marijana Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po povredi Poslovnika, ali sam se složio da date opozicionom kolegi pravo prvenstva s obzirom da se uvek zalažem da opozicija ima malo veća prava. Ta prava, gospođo predsedavajuća, i o tim pravima moramo govoriti. Reklamiram član 106. stav 3. – za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, podvlačim – ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora. Moram da skrenem pažnju na činjenicu da čim se javi neko iz vladajuće koalicije da govori po amandmanu prof. Pavićević ustane, maše Poslovnikom, usput maše i nekim papirima. Rizikujemo, maše permanentno, maše energično, maše ko Pera ventilator, što naš narod kaže. Rizikujemo da navučemo neku prehladu ovde. Na stranu prehlada, na takav način se ometaju govornici da smisleno govore, da iznose svoje misli jer nije lako govoriti ukoliko vam neko skoči odmah čim uzmete reč, skoči ispred vas, počne mahati papirima. U tom slučaju ste dekoncentrisani i ne možete jasno i smisleno da govorite, s obzirom da na takav način uspešno možete biti ometani. Poštujem pravo opozicije čak da se izrugava Vladi, ali moramo voditi računa i o nekoj meri. Dakle, njihovo je pravo da vrše opstrukciju. Njihovo je pravo da vrše destrukciju. Njihovo je pravo da podnose amandmane, da li su smisleni ili besmisleni. Nema nikakvih razloga da to sada ocenjujemo, ali se mora poštovati dostojanstvo Narodne skupštine…
Vreme. Samo mi recite član.
Rekao sam, član 106. stav 3. Ne tražim da se o tome glasa. Samo da se vodi računa jer čovek stalno stoji ovako. Zahvaljujem.
U pravu ste. Nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora. Tako većina poslanika to radi. Ne znam baš sa tim pokretima. Ali, ne mogu ni ja da uskratim slobodu govora poslanicima, pa moram da dajem po redu reč. Molila bih da ne bih morala po članu… Ako hoćete, mi ćemo glasati, ali ne mogu da kontrolišem da li poslanici ustaju, gestikuliraju. Mislim da to nije moj posao. Budite ljubazni da sednete. Zamoliću drugi put i poslanike isto to da urade. Da li da glasamo o ovome? Više je to povreda Poslovnika koju je učinio neko drugi.
Ne.
Zahvaljujem. Molim vas da ne primenjujem mere iz člana 112. da pravimo pauzu, nego da nastavimo rad po amandmanima isključivo. To je moja molba. Inače ću iskoristiti pravo i sami podnosioci amandmana su rekli da raspravljamo sat i nešto o njihovom amandmanu, suštinskom. Smatram da nije suštinski. Imamo još 69 amandmana. Zoran Babić po amandmanu. To je bila samo moja molba.
Zahvaljujem se gospođo predsednice. Gospodo ministri, voleo bih da onikoji imaju tako fantastične amandmanske ideje, zašto ih nisu primenjivali onda kada su imali svu vlast u ovoj zemlji, kada su kreirali živote, kada su kreirali sudbinu ove zemlje i svih građana, da li su oni penzioneri, da li su oni zaposleni, da li je to onih 400.000 ljudi koji su takvom pogubnom politikom ostalo bez posla, zašto tako fantastične ideje nisu primenili tada? U ruci imam grafikon i to nije grafikon kako se penje na Himalaje, iako nam baš takvim usponom izgleda da je rastao i javni dug, ali i deficit države. Godine 2008. deficit države je bio 2.6% u odnosu na BDP, 2012. godine 6,6, 2008. godine dug u odnosu na BDP 29,2%, 2012. godine 60%. Ni jedna jedina mera, a po ekonomskim pokazateljima, po ekonomskim principima, kada se tri godine veže rast duga, primenjuju se mere koje primenjuje sada ova Vlada Republike Srbije. Da li je neko bio nesposoban? Da li neko nije znao, da li neko nije želeo? To bih voleo da čujem. Zašto sada ideje? Zašto sada ono šta bi moglo da se uradi? Šta su uradili tada kada su imali priliku, kada su, siguran sam, imali ove Himalaje duga, kako je rastao dug iz godine u godinu i okretali su glavu, kao što sada saginju glavu i pomeraju pogled sa ovog grafikona? Zašto tada nisu odreagovali? O čemu su tada razmišljali? Da smo primenili ove mere 2009, 2010. godine, umesto onih poruka koje smo dobijali, da nas kriza neće ni dotaći i da smo statistički izašli iz krize, ali da to njeni građani neće da osete, tada bi se izlečili aspirinom, 2011. godine verovatno nekom pilulom, koja ne bi baš bila prijatna. Izgubljeno vreme do 2014. godine znači da sada moramo da primimo injekciju, ali injekciju koju neće primiti 61% penzionera sa primanjima manjim od 25.000 dinara. Ti i takvi koji ne žele da čuju ono šta su radili, želeo bih da ih pitam – koliko bi mera ovakvih morali manje da primenimo da su radili svoj posao i da su od tajkuna naplaćivali porez? Zašto smo dozvolili, da kažem preciznije, zašto su dozvolili da se recimo porez od kompanija gospodina Predraga Rankovića Peconija, da ti dugovi zbog nemarnosti države, zbog, ne znam, straha, ne znam zbog čega, ne mogu da opišem to, su maltene bili zastareli? Pre 12 dana je naplaćeno od gospodina Rankovića 9 miliona evra, na nekoliko dana pred zastarevanje. Imamo i drastičnijih primera, „Luka Beograd“., od „Luke Beograd“ je naplaćeno 170.253.019 dinara za 10 meseci ove godine. Znate li, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, koliko su ti dušebrižnici za socijalnu politiku, oni koji brinu o penzionerima, oni koji brinu o zaposlenima, znate li koliko su naplatili od „Luke Beograd“ za četiri godine? Četvrtinu od ovih 170.000.000, četvrtinu za četiri godine u odnosu na ovu Vladu koja je naplatila 170.000.000 dinara. Ima i drastičnijih primera. „Mera invest“, jedna od kompanija Marka Miškovića, nisu čak ni utvrdili porez, čak nije ni utvrđen porez. Zbog toga se sada vodi upravni spor sa tom kompanijom, zato što se sada borimo i dokazujemo ono što ovi koji toliko brinu o penzijama i platama, koji toliko brinu o ljudima u Srbiji, nisu čak uspeli ni da utvrde koliki je porez. Nisu znali, nisu smeli ili su tu bili neki skriveni motivi, a verujem da je bila kombinacija sve tri stvari. Zahvalio bih se i mom kolegi Aleksandru Martinoviću i iskoristio bih ovu priliku, da SNS vodi računa o javnim finansijama, vodimo računa o korisnicima javnih finansija. Srpska napredna stranka će naredne nedelje, do kraja naredne nedelje, u skupštinsku proceduru uputiti Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti i na taj način 35 do 40% manje izdvajanja će biti nego po zakonu bivšeg režima, koji sa tako velikim izdvajanjima nije osetio tu moralnu obavezu, to socijalno odgovorno ponašanje, pa da čak i sa tako velikim izdvajanjima koja su imali iz budžeta, pa ni tada se nisu setili da onim ljudima u Kraljevu, koji su ostali bez kuća u zemljotresu, onima kojima su kuće ošetećene, onima koji se ni dan danas nisu vratili u zgrade u bivšoj Kidričevoj ulici, nisu se setili da urade bar jednu ostavu, a kamoli jednu kuću. Srpska napredna stranka je i tada i sada se ponaša društveno odgovorno. Tada smo u Kraljevu od svojih sredstava, od onoga što smo mi prikupili, bez takvog zakona koji je doneo bivši režim, šest kuća u Kraljevu je obnovljeno. Poštovani građani Republike Srbije, za narednu budžetsku godinu, za narednu 2015. godinu inicijativom SNS, predlogom SNS za političke aktivnosti za političke stranke će ići 35 do 40% izdvajanja manje, a ja bih pitao one kojima je sada u opštinskim odborima ili u zgradama u Krunskoj ulici, sada isključeni telefoni i grejanje i struja i ne znam ni ja šta, šta sve ne, kako će tek onda funkcionisati?
Po Poslovniku? Nemate pravo na repliku. Čovek je diskutovao o amandmanu. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Arsenoviću, poštovani ministre Vlade u ostavci, poštovani gosti, smatram poštovani predsedavajući da je povređen član 104. Poslovnika, kojim se uređuje pitanje replike u našoj diskusiji. Možda vi niste čuli, gospodine Arsenoviću, ali gospodin Babić je u svom govoru malopre rekao meni, kao podnosiocu amandmana, da sam ja imao svu vlast u ovoj državi i onda me je pitao – a zašto kada ste imali svu vlast u ovoj državi niste primenjivali ove predloge za rešenja koje pominjete sada? Poštovani gospodine Arsenoviću, smatrao sam da na osnovu člana 104. Poslovnika imam pravo da gospodinu Babiću, sada to radim preko vas, kažem da ja nikada nisam, poštovana gospodo, bio na vlasti. Uvek sam, poštovana gospodo, bio u opoziciji. Ako pretpostavimo da je gospodin Babić možda mislio na gospodina Živkovića, da zamislimo tu situaciju, ni gospodin Živković na vlasti nije od 2004. godine, poštovani gospodine Arsenoviću. To znači da 10 godina gospodin Živković nije uticao. Poštovani gospodine Arsenoviću, samo da završim objašnjenje povrede Poslovnika, nikada nisam bio na vlasti, ali jeste vreme da osvojim vlast, jer shvatio sam da je Vlada pala. Izbori će brzo, Nova stranka osvaja vlast sledeći put. Hvala vam gospodine Arsenoviću.
Prvo moramo da imamo jednu komunikaciju međusobno i da se čujemo. Osnov po kojem ste reklamirali ne stoji iz prostog razloga što vi znate da pravo na repliku ima po osnovu člana 104, koji ste i rekli, ali u krajnjem slučajupravo na repliku određuje predsedavajući. Smatram da nije došlo. To što je gospodin Babić proživeo bivši režim, ne možete sebe sa tim da identifikujete. Mogu onda i ja tako da se identifikujem i bilo ko drugi. Prema tome, gospodine Pavićeviću, vi imate pravo da se izjasnite, hoćemo li se u danu za glasanje izjasniti o povredi Poslovnika? (Vladimir Pavićević, s mesta: Obavezno.) Dobro. Hvala. Povreda Poslovnika Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, povređen je Poslovnik, član 107, narušeno je dostojanstvo Narodne skupštine. Kada se u nekoliko navrata govori o nečemu što nije istina i kada se takva poruka šalje sa govornice Narodne skupštine, u najmanju ruku je uniženo dostojanstvo Narodne skupštine. Ono što nije istina da je ova Vlada Republike Srbije u ostavci, ali ono što jeste istina je da je za sutra u pola jedanaest zakazan Administrativni odbor Narodne skupštine Republike Srbije i da će i Pisarnica Narodne skupštine da radi danas do kraja radnog vremena i sutra ujutru, jer očekujemo ostavku narodnog poslanika. Ukoliko ima političke čestitosti, on će ono što je izgubio sa jednom džentlmenskom ponudom koju je dobio od predsednika Vlade Republike Srbije, ukoliko ima čestitosti podneće je danas, podneće je ujutru. Uglavnom, za sutra u pola jedanaest je, gospodine predsedavajući, zakazan Administrativni odbor, gde želim da takvu ostavku naravno i prihvatimo, jer je to lični čin. S druge strane, to što se neko pronašao u dve reči – bivši režim, direktno, ali i indirektno, jer gospodin Pavićević je zajedno sa svojom strankom, koja definitivno nije nova jer su ljudi stari, veoma stari, pomogao da taj bivši režim pređe cenzus, pa čim ste pomogli da pređu cenzus, naravno da ste i vi odgovorni. Čim ste bili sa tim ljudima na listi, znači da delite iste vrednosti. Želite da abolirate, želite da nastavite takvu politiku i naravno da ste odgovorni i naravno da treba da se nađete u rečima - bivši režim.
Hvala. Gospodine Pavićeviću, povreda Poslovnika? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Arsenoviću, poštovani ministri Vlade u ostavci, koliko sam ja razumeo, poštovani gosti, ja smatram, poštovani gospodine Arsenoviću, da je povređen Poslovnik u članu 103, ali i da imam sada pravo na repliku jer je gospodin Babić pomenuo moje prezime. Evo, vi odlučite po kom osnovu da govorim. Kako vi odlučite, ja ću da sledim vašu odluku.
Znate da nemate pravo replike na povredu Poslovnika. Prema tome, iskoristite pravo po povredi Poslovnika.
U redu, onda Poslovnik. Dakle, reklamirao sam povredu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine i tu imam dve stvari kao neku vrstu pojašnjenja, gospodine Arsenoviću. Moram da vam kažem, vi to možete da proverite u zabeleškama, da je gospodin Babić, kada se obraćao meni kao podnosiocu amandmana, rekao – vi, a ja sam podnosilac amandmana, koji ste imali svu vlast. Nije gospodin Babić rekao – bivši režim, nego je rekao – vi, gospodine Pavićeviću, koji ste podnosilac amandmana, koji ste imali svu vlast. Poštovani gospodine Arsenoviću, evo, vi možete da svedočite, ja mislim da je to jasno i svim građanima, nikada nisam bio na vlasti. Suprotno tome, uvek sam, poštovani gospodine Arsenoviću, bio u opoziciji i uvek ću kritikovati lošu vlast, kao što to radim i sada. Poštovani gospodine Arsenoviću, druga stvar koju moram da kažem, tačno je, naravno, da sam i ja bio kandidat za narodnog poslanika na izborima 2014. godine, ali, poštovani gospodine Arsenoviću, 2014. godine smo mi već imali priliku da ocenjujemo vlast Srpske napredne stranke koja je trajala već skoro dve godine. Uvek su, poštovana gospodo, izbori prilika da ocenjujemo i sankcionišemo lošu vlast, a sledeći izbori će tek da budu prilika za to. Hvala vam.
Smatram da nije bilo povrede Poslovnika. Da li želite da se glasa o povredi u Danu za glasanje? (Ne) Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, predsednici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je ovaj amandman neprihvatljiv. Naime, podnetim amandmanom predlagači predlažu smanjenje pozicije rashoda za korišćenje roba i usluga. Međutim, moram da vam istaknem da je Ministarstvo finansija, odnosno Vlade Republike Srbije za ovu poziciju predvidela sredstva u iznosu od 98 milijardi i 716 miliona dinara, što je u odnosu na prethodne godine zaista jedno značajno smanjenje. Tako, recimo, od 2008. do 2012. godine prethodni režim je za ovu poziciju trošio sledeća sredstva: 2008. godine – 181 milijardu, 2009. godine – 186 milijardi dinara, 2010. godine – 204 milijarde dinara, 2011. godine – 218 milijardi dinara i 2012. godine – 238 milijardi dinara. Dakle, i više nego duplo. Stoga, smatram da Vlada Republike Srbije na ovaj način štedi i racionalno troši sredstva i smatram da je ovaj amandman neprihvatljiv. Hvala.
Hvala. Na član 3. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov, Borislav Stefanović i Dragan Šutanovac. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Amandman koji smo podneli na Predlog izmena i dopuna Zakona o budžetu odnosi se na poziciju, odnosno na član 3, u kojem se govori o oko 400 miliona evra koji su garancije, šta god, da kraće kažem, zaduženja budžeta Republike Srbije za „Srbijagas“. Ovaj amandman je podnet iz tri razloga. Prvo, zaista smatram da tema našeg dijaloga mora biti o načinu tempa i načinu smanjivanja subvencija, kao što smatra da kad smo govorili o izmenama Zakona o privatizaciji i o programima smanjenja troškova budžeta, oko 100.000 ljudi koji iz budžeta dobijaju platu za poslove koji ne postoje, da su to ozbiljne teme o kojima moramo ovde da razgovaramo. Dakle, zato je podnet ovaj amandman. Drugi razlog je što smo dve i po godine za vreme prethodnog saziva Vlade, jednog od rekonstruisanih, slušali od ministarke energetike da te subvencije treba ukinuti, da javno preduzeće „Srbijagas“ ne radi ništa, da je to…, da ne citiram već novinske, ne treba. Ja se ni sa takvom komunikacijom ne slažem i mislim, ako postoji koncept da „Srbijagas“ ne treba da dobije, da je onda ova Skupština mesto da se o tome razgovara. Treće, ovo vam je šansa, ako stvarno želite da se ukine sve ono što je rečeno da će biti finansirano u javnim preduzećima, da to počne sada. Obrazloženje koje mi je Vlada dala ukratko glasi – ne možemo to da ukinemo jer „Srbijagasu“ pare trebaju, zbog netržišne cene gasa, zbog nemogućnosti naplate, zbog toga što dugovi „Srbijagasa“ nisu isključivo odgovornost rukovodstva i poslovodstva u „Srbijagasu“, zbog toga što imate posebnu situaciju sa bezbednosnom krizom vezano za energetiku, zbog raznih razloga. Ja to sve razumem, ali vas pitam – a kad ćemo ukinuti subvencije? Ako ostaje u rebalansu ova poslednja tranša, što ja isto razumem šta znači obaveza države, hoće li ga biti u budžetu za 2015. godinu? Ako će ga biti u budžetu za 2015. godinu, hoće li ga biti u budžetu za 2016. godinu? Hoće li tako biti sa svim subvencijama? Ako vidimo u rebalansu i ako vidimo u predlogu da će biti i 600 miliona evra za isplate plata zaposlenima bez posla iz preduzeća u restrukturiranju, šta treba da pitam ministra privrede – hoće li biti i u budžetu za 2015. godinu? Ne može oba. Ne možete da dođemo ovde i da kažemo – prvi korak je smanjenje plata i penzija, slede drugi koraci, a kada ponudim dijalog o drugim koracima, onda mi se kaže – „Srbijagasu“ pare trebaju. Za manje od mesec dana ćemo gledati u budžet iz 2015. godine i imaćemo stenogram ove sednice pred nama. Jednostavno je interpretirati šta je ko rekao, a još jednostavnije je čitati šta je u stenogramu rečeno oko ovog amandmana i oko rebalansa budžeta. Ministar finansija je vrlo jasno rekao – smanjenje plata i penzija je prvi korak, najmanji i najlakši, a sledeći tek slede u 2015, 2016. i 2017. godini. Ja vas pitam koji slede? Ministar u naznaci govori o tome da će to biti tema vezana za skidanje sa budžeta zaposlenih u preduzećima u restruktuiriranju, za smanjivanje subvencija, za drugačiju organizaciju javne uprave i za usaglašavanje svega onoga što nam je u budžetu sa zakonom o državnoj pomoći, ali, o tome neće da se razgovara. Iskrena kakva jesam, da sam uopšte ikada bila u mogućnosti da savetujem i Vladu Republike Srbije i vladajuću većinu kako da komunicira ovu štetnu i nedovoljno analiziranu meru, to bi bilo baš ovako kako se dešava. To je želja svake opozicije. U obraćanju svima onima na koje će se ove štetne mere odnositi, ima samo nedovoljno analiziranih posledica za buduće i mnogo optužbi, što je sve legitimno, za poteze iz prethodnih godina, dokle god se govorniku koji o tome govori sviđa, da kaže – ne bismo mi ovo nikad, ali moramo. Dakle, opozicija može samo da poželi takvu strategiju komunikacije i ja sam na tome zahvalna, kog god da vam je to radio. Duge monologe koje imate sa ponavljanjem reči da bi svi zapamtili, da ne bi mi to, ali eto moramo, neporecivost za bilo šta što je pitanje, dakle ja vas pitam – zašto nećemo da smanjujemo subvencije „Srbijagasu“? Vi kažete – „Srbijagasu“ pare trebaju“. Sad vas pitam – dokle? Dakle, volja da se ni o tome ne otvori dijalog je, što se tiče komunikacije i neubedljivosti razloga da se smanjuju baš plate i penzije, nešto što bih ja volela da vidim kad bih bila u poziciji, da vladajućoj većini pravim strategiju komunikacije. Ali meni to nije drago zato što su mere, koje će biti donete, štetne za sve, zato što se ovde govori o merama štednje koje su bile primenjivane u određenim državama i zato što niko ne spominje da već godinu dana imate pred sobom članke i nalaze o tome da te mere nisu dale rezultata. Nisu dale rast, nisu dale rezultata o onome što treba da bude zajednički rezultat nas iz opozicije i vas iz vladajuće većine, za koju godinu od danas, rast ekonomije, pravna država, sve ono što treba da bude zajednička tema, umesto – neko drugo je kriv, ali mi moramo. Onda donosite amandman kojim želite da, ne odustajući i od ni jedne subvencije, ja razumem, ne tražim odgovor tu, znam šta su obaveze države, ono što smatram da je nedopustivo da se o tako ozbiljnim stvarima ne otvara dijalog ovde, jer je ovde tom dijalogu mesto i za ministra finansija i za ministra privrede i o subvencijama i o restrukturiranju i o kamatama i o zaduženjima, o svemu je ovde mesto. Da bi se popravio utisak, vi nam donosite amandman da se iz Predloga zakona o umanjenju penzija briše rok, sa vašom interpretacijom. Ja vas molim da ne dobacujete, stvarno vas molim da ne dobacujete. Imam pravo da komentarišem, nemam prava da komentarišem, moj amandman uz druge amandmane, amandman je veza. Ako vam se sviđa, ja mogu tako dok ne istrošim svo vreme. Dakle, podnet je amandman na drugi zakon najavljen ovde u izjavama kolega, u sklopu strategije – ne bismo mi ništa, zato što je neko drugi za sve ovo kriv, ali mi ovo moramo, i mi to isto ne volimo i ništa ne bi uradili to, ali moramo. Tako se reforme ne sprovode. U reforme morate da imate poverenje na osnovu analiza koje su pred vama. Dakle, amandman se odnosi na to da nećemo smanjivati subvencije, ali nećemo ni oročavati vreme u kojem će važiti zakon o umanjenju penzija. Vi kažete, zato što će biti ranije ponovo povećane, a ja kažem ne, biće kasnije ponovo povećane. Tako se može čitati taj amandman i o tome vam pričam. Dakle, kada podnosim amandman kojim tražim da se ukinu subvencije, onda je to i zahtev za podnošenje amandmana, ali takođe i zahtev za otvaranjem dijaloga, jer ja u dijalog verujem. Ovde se desio jedan, meni strašno drag događaj koji je direktna posledica dijaloga i najava vladajuće većine da će podneti predlog izmena i dopuna Zakona o finansiranju političkih aktivnosti i nadam se tako što će se u članu 16. reč „rashoda“ menjati u reč „prihoda“, pošto je to moj predlog, tog zakona. Da vam objasnim koliko je meni stalo do toga da ova institucija radi. Nije važno da li je autor takvog predloga neko iz opozicije ili je autor neko iz vladajuće većine. Važno je da imamo svest o tome da se taj zakon u tom delu mora menjati. Mogu samo da izrazim nadu da će i svi komentari posle ovoga ići u smeru da bude očito koliko je neuspešna ta strategija komunikacije, jer je većina, oko 75% reči koje smo čuli ovde, usmerene na to je za sve ovo kriva DS. A, sirota vlast, mora samo da donosi neke poteze. Istovremeno ide rečenica – vi nemate ni pet, šest posto. Onda ne može oba. Ne može i da vam je ceo fokus na DS, bez toga da zaista pričamo o tome kakve suodluke donete, a odluke o smanjenju plata su donete i 2009. i 2010. godine, važilo je dve godine, između ostalog i da vidite DS kao pretnju, a mi pretnja nismo ničemu, osim neznanju, aroganciji, bahatosti i nedovoljno podataka za ozbiljne odluke koje će proizvesti loše posledice. Ministar, ja ne tražim odgovor od ministra finansija za ovaj amandman, meni je jasno, „Srbijagasu“ pare trebaju, ali molim ministra da zapamti da nam treba dijalog zbog „Srbijagasa“.
Po Poslovniku, Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 106. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Mi trenutno imamo raspravu u pojedinostima, Zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu. Jeste objedinjena rasprava, ali trenutno su pojedinosti Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu. Kada bude došlo na red da raspravljamo i o Zakonu o smanjenju plata u javnom sektoru, i zakonu koji reguliše penzije, spreman sam da prihvatim ovakve diskusije. Kada se spominje, gospodine predsedavajući, ta arogancija, neznanje i bahatost, da se vratimo tri godine unazad. Da sam se ja ponašao kao prethodni govornik, a da je ona sedela na vašem mestu, kao što je sedela pre tri godine, meni bi već bile izrečene dve opomene, a možda i oduzeta reč. Ako je tražnja za dijalogom u Narodnoj skupštini ovaj Poslovnik koji ste napisali i za koji ste glasali, onda ste vi u velikoj zabludi, šta je demokratija i šta je Narodna skupština.
Gospodine Arsiću, vi jeste u tom smislu u pravu, ali to je karakteristika svih poslanika, da uglavnom se ne drže teme, pogotovo kada je rasprava u pojedinostima, izlete svi, nažalost. Molim vas, dozvolite mi da obrazložim, imam svoje viđenje, možda nisam u pravu. Nisam za tako represivne mere, zbog toga pokušavam da budemo svi tolerantni, nećemo mnogo izgubiti zbog tolerancije. Pitam vas da li želite da se Skupština u danu za glasanje o ovom izjasni? (Ne) Imam redosled, moram da ga poštujem, reč ima Žarko Obradović.
Hvala gospodine predsedavajući. Poštovani članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih rekao nešto o amandmanu. Mislim da je Vlada tačno, korektno, profesionalno, odgovorno navela sve razloge zašto ovaj amandman ne treba prihvatiti. Ovaj amandman je u stvari, povod jedan za priču koju smo mi davno trebali da otvorimo, ne danas, ne juče, ne prekjuče, nego možda još i devedesetih godina, kakva je uloga javnih preduzeća generalno u našoj privredi, jer sva javna preduzeća pa i „Srbijagas“ mogu biti ekstra profiteri, ako im se da mogućnost da po tržišnim cenama naplaćuju svoje usluge. To svako zna, ko hoće da zna. Činjenica je da i „Srbijagas“, kao i EPS, kao i neka druga javna preduzeća u svim godinama do sada, a i sada, kroz svoje cene suštinski čuvaju socijalni mir. Ovaj odgovor Vlade i odgovor jedne socijalno-odgovorne Vlade, jer ne obezbediti sredstva za funkcionisanje „Srbijagasa“, znači dovesti Srbiju u probleme sa imanjem gasa i sa uslugama koje „Srbijagas“ pruža. Setio sam se povodom ovog amandmana jedne situacije iz 2001. godine, ali nemojte misliti da se vežem za 2001. godinu zbog 2001. godine, ali znam posle petooktobarskih promena bio je tada zahtev da se cena struje poveća na 15 evro-centi po kilovat satu. Danas je 2014. godina, ta cena je čini mi se, raspitivao sam se oko 6,3 za potrošače evro-centi po kilovat satu. Prošle je znači 14 godina, cena struje nije podignuta. Zašto nije podignuta, a ekonomska situacija je bila u nekim godinama bolja? Zašto nije podignuta? Zato što se vodilo računa o platežnim mogućnostima građana. Mislim da je Vlada veoma precizno i jasno rekla zašto ovaj amandman ne treba prihvati. Mislim da sva ova obrazloženja koja su ovde navedena, su ne samo tačna, ali ovo glavno, da kažem glavni razlog, to je netržišna cena gasa ostala je nekako po strani. Tačno je da „Srbijagasu“ trebaju garancije, treba novac za realizaciju projekta obezbeđenja energetske stabilnosti Srbije, za realizaciju svih onih ugovora koje ima, ali je tačno i da u godinama pre postoji nemogućnost naplate potraživanja „Srbijagasa“ od velikog broja pravnih i fizičkih lica. Sticajem okolnosti bio sam u situaciji lično da posmatram i u nekoj prethodnoj Vladi u kojoj sam učestvovao 2008, 2009. godine kada je „Srbijagas“ više puta tražio, postavljao zahtev za povećanjem cena gasa. Nije mu se izašlo u susret zato što naravno građani to tada nisu mogli da plate, kao što ne mogu da plate ni sada. To nije pitanje jedne vlade, nego je to pitanje generalno odnosa prema javnim preduzećima. Mi u taj razgovor moramo ući i možemo ući, ali je tek onda kada se obezbedi ekonomski prosperitet i kada primanja budu veća, onda će se moći govoriti o tome. Do tada sve vlade, pa i ova vlada će biti u situaciji da kroz cenu usluga, struje, gasa vodi računa o građanima, pokazuje se socijalno odgovornom. Mislim da je Vlada ovim amandmanom dala jedan pravi odgovor i tačan odgovor i da je s razlogom odbila ponuđeni amandman. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Samo na početku da kažem da se i ja slažem sa gospodinom Arsićem koji je pričao da je budžet princip spojenih sudova kojima ukoliko negde oduzimate, negde mora da se smanji ili doda. Međutim, ono što trenutno Vlada radi, to je princip u kome se presipa iz šupljeg u prazno. Javna preduzeća su nastala kao potreba da država gazduje sa javnim dobrima ne bi li u tom gazdovanju obezbedila profit, odnosno dobit koji se uplaćuje u budžet Republike Srbije. S druge strane, penzioneri već decenijama uplaćuju u svoj PIO fond ne bi li iz tog fonda kasnije kao penzioneri dobijali penzije. Nažalost, devedesetih godina kada su na vlasti bili socijalisti i Srpska radikalna stranka, danas predstavnici Srpske napredne stranke, taj fond je uništen, kao i veliki deo javnih preduzeća, pa danas imamo obrnutu situaciju. Danas imamo situaciju da iz praznog presipamo u šuplje. A šta je šuplje? Šuplje je u stvari „Srbijagas“ i mogu da razumem argumente koji su rečeni da mi nemamo cenu gasa koja je ekonomska, da imamo cenu koja je socijalna, ali ko treba da plati tu cenu gasa danas? Znači, po vašem predlogu mi ćemo vrlo brzo nakon ove pljačke smanjivati plate i penzije onom delu građana koji zarađuju više od 25.000 dinara i oni će praktično platiti cenu koštanja nesposobnosti rukovodstva „Srbijagasa“ ili, recimo Narodne banke Srbije, čak i oni koji nemaju nikakve veze sa gasom. Znači, oni koji žive na selu, koji primaju neku penziju zarađenu u gradu, koji se greju na drva treba da izdržavaju danas „Srbijagas“. Dve godine sprovodite eksperimente, ova vlada traje već dve godine u raznoraznim premeštanjima, mislim da je krajnje vreme da povučete ozbiljne poteze i da isečete te subvencije koje idu na trošenje u onim preduzećima u kojima su plate desetostruko veće od prosečne plate u Srbiji. Malopre ste rekli, verovatno ste se požalili kako su plate ministara najniže u Evropi, te plate su od neke 2006, 2007. godine, mogu da se složim sa tim, ali ne mogu da složim sa tim da u isto vreme direktori javnih preduzeća koji duguju ogroman novac imaju pet, šest ili sedam puta veće plate nego što imate vi tu koji ste odgovorni da na kraju krajeva sprovedete ovaj zakon. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, hajde da budemo iskreni. Znači prva stvar, ovde se iz budžeta ne daje ništa „Srbijagasu“, bar ne po ovom amandmanu, ili ne znate kakav ste amandman napisali, a potpisali. Znači, ovde se daje garancija, znači, ulazi u plan, ali će Narodna skupština svakako da odluči da li će da da garanciju ili neće, tako da pričate unapred. To je prva stvar. Druga stvar, kada dobijemo uslove tog kredita koji treba da podigne „Srbijagas“ moći ćemo da uporedimo da li su ti uslovi bolji, dobijanje kredita, nego oni uslovi pod kojima se prethodni kredit vraća, a imajući u vidu kakav nam je danas kreditni rejting zemlje u odnosu na 2010. i 2011. godinu, mi plaćamo trenutno manje kamate. Znači, čisto da neke stvari raspravimo. Šta je problem sa „Srbijagasom“? Problem su nenaplaćena potraživanja „Srbijagasa“. Ko mu najviše duguje? Pa, najviše duguju gradovi i opštine. Ko je bio do 2012. godine na vlasti u tim gradovima i opštinama? Demokratska stranka. Još uvek ste u više od polovine opština vi na vlasti. Evo, izgubili ste Golubac, juče ili prekjuče, ali tamo nema toplana. Znači, sada možemo da biramo, da ne isporučujemo gas gradovima i opštinama i da se smrzavaju ti koji se greju na taj gas zato što neko rukovodstvo u tim istim javnim preduzećima je zapošljavalo neke svoje partijske prijatelje, pa i ono što se naplati išlo je na plate, a ne „Srbijagasu“ za gas, znači, to je izbor koji vi nudite. Ako ukinemo davanje ove garancije, hajde da budemo iskreni potpuno, da postavimo sve na svoje mesto. Znači, kažite - „Srbijagas“ je u takvoj situaciji, doveden još pre dolaska Vlade na čelo Srbije. Do takve situacije da ono što zaradi novca mora da se vraćaju krediti, a ono za investicije mora da se daju garancije. Prihvatite jedanput tu istinu da je to tako. Još nešto, čuo sam ovde više puta,kažu ovako – bivši režim predvođen Demokratskom strankom platio je svoju političku cenu na prethodnim izborima i izgubio vlast. Evo, prihvatam da je to tako, drage kolege, ali nije u pitanju samo vaša politička cena loše vlasti. Sada dolazimo do toga ko sve plaća rezultate jedne loše vlasti koju je predvodila Demokratska stranka. Za njih mi je žao, za vas koji ste izgubili vlast i osim političke cene nijednu drugu ne plaćate. Meni njih nije uopšte žao. Žao mi je penzionera kojima ćemo morati da umanjimo penzije. Žao mi je zaposlenih u javnom sektoru kojima ćemo morati da umanjimo plate, a za vašu političku cenu, uopšte mi nije žao.
Gospodine Šutanovac, replika? Ja stvarno ne vidim razlog replike? (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika.) Ne čujem vas. Da biste mogli da se prijavite, prvo moram da obrišem listu. Sada se prijavite. Samo objasnite razlog replike.
Suština ovog amandmana koji je tumačio i gospodin Arsić, ali na jedan pogrešan način…
Vi možete ponovo da se javite i da diskutujete.
Ne, gospodine Arsenoviću, molim vas. Loše sam protumačen.
Nemate pravo na repliku, ničim vas nije prozvao.
Kako nije? Znači, loše sam protumačen. U mojem tumačenju, čovek je loše protumačio.
To je vaše mišljenje. Ja nemam takav utisak. Hvala vam.
Ali, vi niste razumeli.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, za malo suza da mi krene od nebrige prema DS. Da se vratimo na amandman. Gospodine Vujoviću, ne gajimo nikakve iluzije da ćete usvojiti amandmane DS, primetili smo ozbiljnu netoleranciju na amandmane koje podnosi opozicija, ali, navikli smo na to. Dakle, rebalansom budžeta za 2014. godinu, članom 3. zadužujete budžet za još 200 miliona dolara za likvidnost „Srbijagasa“. To je cifra upola od onoga koliko ćete uštedeti smanjenjem plata i penzija. Dakle, nastavljate sa lošom politikom, to priznajem, subvencionisanja propalih ili loše vođenih preduzeća, zato što za dve i po godine niste propustili nijednu šansu da propustite svaku šansu da reformišete ta preduzeća i da smanjite subvencije. Umesto toga, uzimate plate lekarima, nastavnicima, smanjujete za 10, 12, 15 do 17% ukoliko su radili u privatnom sektoru ili nekim drugim mestima, smanjujete penzije za 680 hiljada penzionera. Stečeno pravo, stečena imovina, kuća, o tome smo već pričali. Ako bismo vas ovim amandmanom naveli da i razgovaramo o politici subvencija prema propalim javnim preduzećima, mi smo uspeli. To je cilj ovog amandmana. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministar.
Ponavljam i ponoviću ono što je bilo na samom početku. Nemam ništa protiv da raspravljamo o svakoj stvari, posebno da raspravljamo o programu koji je pred nama. Taj program će biti predmet vrlo detaljne rasprave i u sklopu fiskalne strategije i u sklopu budžeta za 2015. godinu i sa mnogo jasnije definisanim konturama budžeta za 2016. i 2017. godinu. Znači, to bi trebalo da bude novina, da se obavežemo na tri godine, a ne samo na godinu dana. Molim vas da poštujemo ono što je rečeno. Prvo ću odgovoriti na ovih 200 miliona dolara. Ovde je reč o nečemu što je nastavak naših obaveza da održimo „Srbijagas“ u životu, a ne nipošto da produžavamo neefikasno poslovanje te kompa-nije koja ima blizu milijardu evra duga i ima velike posledice na fiskalnu politiku. Moj je prvi prioritet da „Srbijagas“ dovedemo u red i moliću vašu podršku. Rekao sam, novina ovog programa koji ćemo pregovarati od početka novembra sa Fondom je da ne idemo samo na troškove, nego paralelno na ozbiljnu strukturnu meru, da jednom i za svagda uvedemo red u javna preduzeća. Po našim računicama, vrlo detaljno analiziranim, vrlo detaljno, tri meseca analiziramo vrlo duboko, najmanje jedna trećina povećanja duga u Srbiji za proteklih pet godina je došla zbog toga što nismo mogli da kontrolišemo tokove, garancije i ostale posledice lošeg, neefikasnog poslovanja javnih preduzeća. Prema tome, ja ne samo što se slažem sa vama, nego mislim da je to mnogo gore od onoga što uopšte možemo da kažemo u ovoj Skupštini. Tu se potpuno slažemo. Ja samo želim da razlikujemo ono što je iznuđena intervencija u ovom rebalansu od onoga što ćemo predložiti od 1. januara da bude deo programa rešenja ovih preduzeća, od novog zakona o javnim preduzećima koji će gospodin Sertić u jednom delu, na imenovanja, strategije, poslovnih planova i razrešenja i nadzornih organa, u kojima tražim da svi poslanici uzmu aktivno učešće i dovedemo ta preduzeća u red, do onoga što danas radimo. Znači, nema tu nikakve nekonzistentnosti. Kad kažemo da ne možemo da smanjimo subvencije sada, to je verovatno zato što su one 80, 90% već potrošene ili angažovane. U narednoj godini će gro izmena koje ćemo imati biti upravo u domenu smanjivanja subvencija koje ne daju rezultat, koje su bacanje para, koje ne prave ni u poljoprivredi ni u javnim preduzećima i ne daju ono što želimo. Tu su na meti ne samo „Srbijagas“, nego i „Železnice“, i EPS i sve ostale stvari koje nam odvlače pare i troše resurse bez efekta. Drugo, jako važno…
Gospodine ministre, ja se izvinjavam, pošto imate dva minuta pravo da obrazložite, vreme je isteklo.
Samo da objasnim. Prema tome, tu uopšte nema neslaganja. Ja razumem vašu zabrinutost zašto mislite da je 200 miliona dolara koje su sada u rebalansu budžeta, zašto to može da bude opasno. Razlog koji će kolega Antić da objasni detaljnije jeste povećani troškovi, da se napuni „Banatski dvor“ gasom, zbog želje da se spreči negativni efekat moguće gasne krize. Drugi efekat je plaćanje onih kamata koje ne uspevaju iz tekućih prihoda da pokriju, koji su rezultat prethodnih zaduženja. To je neodrživo na duži rok i tu se potpuno slažemo i tome ćemo stati na put, ali tome ne možemo da stanemo na put sada. Sada vam dajemo obećanje da ćemo u budžetu za 2015. godinu tome stati na put. Još jedna stvar, ponavljam, prvi put otvorene knjige javnih preduzeća dajemo u razgovor sa Fondom. Mi smo druga ili treća zemlja u svetu koja je uspela na sto da stavi legitimno, strukturne reforme kratkoročne mere štednje. Biće teško jer će tražiti od nas više podataka nego što je lako pribaviti i lako uopšte dati, ali će mere biti vrlo precizno definisane, biće podržane strukturnim kreditima i planovima i biće bolno za sve, posebno za menadžmente ovih preduzeća. Mislim da ta preduzeća imaju velike viškove nezaposlenosti, da imaju previsoke plate, da svima kvare i podatke o javnom sektoru, da odvlače najtalentovanije ljudi od proizvodnih poslova u privatnom sektoru i da svu našu privredu dovode u situaciju koja je neodrživa. Molim vas samo da razdvojimo ono što su iznuđeni potezi danas i možemo da razgovaramo o tome da li je moguće da „Srbijagas“ ne upadne u teškoće bez ovoga ili ne. Naša procena je bila da, ako ne damo ovu garanciju koja je garancija na kratkoročno pozajmljivanje sredstava za likvidnost, koja će se sledeće godine odraziti u troškovima poslovanja jer oni povećavaju radni kapital time što uzimaju ovaj gas. Na nama je da ubacimo mehanizme. Ako imate komentar tipa – dajte da pojačamo kontrolu da te pare ne bi otišle nenamenski, tu se potpuno slažem. To možemo da radimo, ali to nije stvar budžeta, to je stvar nekog drugog mehanizma. Može i u budžetu da se stavi. Dajte amandman da se kontroliše namensko korišćenje sredstava. Hvala lepo.
Hvala. Molim i gospodu ministre da se i oni pridržavaju Poslovnika. Ovog puta sam dozvolio, s obzirom da ministar možda nije upoznat. Znači, kada je rasprava u pojedinostima, ministri imaju pravo da daju komentar amandmana u trajanju od dva minuta, kao što je i obrazloženje amandmana. Ovog puta sam tolerisao, ali u buduće imajte u vidu da se svi pridržavamo Poslovnika. Reč ima ministar Aleksandar Antić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo, pre svega i amandman i diskusiju gospođe Čomić sam shvatio kao jedan dodatni podsticaj da imamo više rasprave na temu kakvo nam je stanje u javnim preduzećima. To u suštini održava želju svih u ovoj sali da učinimo da javna preduzeća budu efikasnija, da smanjimo i subvencije i državne garancije koje ovaj parlament i budžet daju upravo tim javnim preduzećima. Upravo to i jeste politika ove Vlade i to nije nešto oko čega postoji bilo kakav spor. S tog stanovišta, ja kao novi ministar rudarstva i energetike apsolutno u kontinuitetu u odnosu na ono što je gospođa Mihajlović pričala, danas radim u pravcu da se stvari u „Srbijagasu“ dovedu na nivo efikasnosti i neophodnih procesa koji će se odvijati u tom preduzeću, kako bi se ove stvari u narednom periodu ublažile i kako bi učinili da taj za nas jedan izuzetno važan sistem bude efikasniji i da bolje posluje. Ne želim danas da ovde govorim na način da bilo ko razume da ja branim svog stranačkog kolegu gospodina Bajatovića, ali moram da kažem nekoliko stvari. Upravo danas Ministarstvo rudarstva i energetike, odnosno pre nekoliko nedelja, je uspelo da usaglasi sa energetskom zajednicom i Evropskom komisijom plan restrukturiranja „Srbijagasa“, koji pre svega predstavlja usklađivanje funkcionisanja „Srbijagasa“ sa onim zahtevima Evropske komisije i energetske zajednice, vezane za direktive iz trećeg paketa, ali u sebi sadrži i taj set pitanja koja se tiču finansijske konsolidacije „Srbijagasa“ koje su neophodne.
Vreme.
Vrlo brzo završavam. „Srbijagas“ u izuzetno teškim uslovima funkcioniše i plaća cenu mnogih procesa u našem društvu koji traju više godina, počev od „Petrohemije“, koja „Srbijagasu“ duguje više od 200 miliona, a zajednička odluka svih stranaka koje sede u ovom parlamentu je bila da „Petrohemiju“ moramo sačuvati, isto tako Azotara, MSK, Železara, plus gomila dugova raznih lokalnih samouprava. Na današnji dan jedino Beogradske toplane, odnosno Beogradske elektrane ne duguju „Srbijagasu“ ni dinara za isporučeni gas, duguju nešto za određene kamate. Cela Srbija duguje „Srbijagasu“ u ovom trenutku. Napunili smo Banatski Dvor. U njemu imamo otprilike 100 miliona evra gasa. To je izuzetno značajno za naš energetski sistem, ali moramo dati još malo vetra u leđa „Srbijagasu“ dok ne sredimo pitanja u hemijskoj industriji, u lokalnim samoupravama i ne napravimo sistem koji će biti takav da svi imaju obavezu da „Srbijagasu“ plate gas, a EPS-u plate struju. Mi danas još uvek nemamo takav sistem. I dalje imamo opštine koje duguju EPS-u 800, 900 miliona dinara za struju i u takvim uslovima lako je kritikovati menadžment, ali nije lako upravljati tim sistemima koji su izuzetno kompleksni i odgovorni. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Stanković, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, mogu da se složim da mi se smanji penzija, ali vas molim da nam obezbedite uslove. Neka bar toplo duva, jer moramo da ustanemo da idemo. Ovo je nenormalno. Ko ne veruje, neka dođe da sedi ovde. Bar neka duva toplo ako je sistem takav. Hvala.
Ovo nije bila povreda Poslovnika, nego ukazivanje na uslove u kojima narodni poslanici sede. Molim stručnu službu Skupštine da vide šta mogu da urade i da se, ako može, poboljšaju uslovi sedenja zbog promaje ili načina provetravanja ove sale. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospodo ministri, čuli smo neke od argumenata i uglavnom smo se pozivali na prošlost, na odgovornost, vezano i za snabdevanje gasom i električnom energijom i gospodin ministar je sada rekao upravo suštinski važnu stvar, a to su velika dugovanja toplana i javnih preduzeća za energente, posebno na nivou lokalnih samouprava. Tu smo očigledno videli da Beograd ne duguje. Mislim da tu možemo da vidimo tu odgovornost koja se prebacivala opet na DS. Znamo ko u ove dve godine vodi lokalne samouprave, jer su lokalne vlasti upodobljene u skladu sa koalicijom na državnom nivou, sa aktuelnom Vladom. Znate na koji način smo u ovoj Skupštini donosili neke od odluka koje su smanjile transfere prema lokalnim samoupravama. Mislim da je vrlo važno i dramatično to pitanje finansiranja i statusa lokalnih samouprava koje se zadužuju da bi održale samotekuću likvidnost. Šta je sa energentima, šta je sa grejanjem za predstojeću zimu? Videli smo primer u Nišu, havarija zbog toga što nije na vreme saniran problem održavanja toplana i kapaciteta. Videli smo isključivanje struje u mom gradu Nišu, gde su i na mestu direktora i na mestu gradonačelnika upravo ljudi iz vladajuće koalicije, iz SNS. Mislim da su to ogromni problemi ne samo problemi u Nišu. O tome treba ozbiljno razgovarati, jer tu vrstu odgovornosti ne možemo stalno da stavljamo nekom drugom i posebno ne DS koja se nije zaduživala, niti je imala prilike da to radi od 2012. godine, već dve i po godine ti ljudi vode lokalne samouprave sa ogromnim problemima i ogromnim izazovima koje ćemo svi imati u ovoj grejnoj sezoni. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, poslanička grupa SNS neće glasati za ovaj amandman iz jednog prostog razloga zato što predlagač ovog amandmana nije dosledan, a nije ni iskren. Da bi razmišljali, da bi debatovali o prihvatanju ovog amandmana, moraće da kažu kada su grešili i kada su vodili pogrešnu politiku. U ruci imam uticaj na deficit i dug u milijardama dinara i svega onog pogubnog što je rađeno u prošlosti, kada je predlagač amandmana vodio politiku, vodio Vladu i vodio državu Srbiju. Na osnovu aktivirane garancije, 2007. godine je utrošeno 0,9 milijardi, 2008. godine 4,6 milijardi, pet puta više, 2009. godine 6,2 milijarde, 2010. godine 7,1 milijarda, 2011. godine 8,5 milijardi, 2012. godine 21,8 milijardi. Gospodo podnosioci amandmana, za četiri godine ste 25 puta uvećali aktivirane garancije, a sada tražite da se ukinu. Pa, kada ste grešili? Kada ste vodili pogubnu politiku, tada ili sada? Voleo bih, kada su garancije u pitanju, da razgovaramo i o garancijama koje smo usvojili kao Narodna skupština nekako u očekivanju i već kada su izbori bili raspisani 2012. godine, kada je Skupština bila maltene raspuštena, kada se navrat-nanos skupljala skupštinska većina 2012. godine, sa jednom tačkom dnevnog reda. Znate li koja je bila tačka dnevnog reda? Garancije za „Galeniku“, garancije za skulpture u „Galenici“, garancije za najnovije automobile u „Galenici“, garancije za umetnička dela. Ne znam šta će umetnička dela i slike, ko zna koliko plaćene, u „Galenici“, ali garancije su davali ovi koji sada traže da se garancije ne daju. Mislim da su istražni organi svoj sud i svoju sliku poslovanja „Galenike“ rekli. Tužilaštvo i pravosuđe će u narednim danima i nedeljama koji su ispred nas reći i konačan sud, ali možemo da govorimo i o tim garancijama koje su bile iznuđene na jednoj sednici Skupštine, koja je organizovana kada je Skupština maltene bila i raspuštena. Možemo govoriti i tome koliko su rasli iznosi za porast rashoda za kamate usled uticaja svih ovih loših stavki. Godine 2007. za kamate je izdvojeno 1,2 milijarde, 2008. godine dve milijarde, 2009. godine 9,2 milijarde. Znači za godinu dana samo osam puta više. Godine 2010. 13,8 milijardi, 2011. godine 20,1 i 2012. godine 25,4 samo na osnovu kamata ste stavili teg na vrat javnim finansijama. Razboleli javne finansije za vreme jedne vlade 20 puta. Ni to nije sve. Te kamate ne proističu ono što je jedna vlada uradila da mora i da vrati. Bio bih srećan da je to tako, ali nije. Doveli ste nas u situaciju da sada sledeće godine 2015. na ime obaveza na kamate koje su bile užasno loše iprocenjene i prihvaćene trebaće nam milijardu evra. Onda od istih predlagača amandmana dolazi loša poruka prema prijateljima iz Ujedinjenih Arapskih Emirata od kojih kredite dobijamo bratske, rođačke, one koji su nam bukvalno poklonjeni, bolje je ovako, plaćati sve veće i veće kamate i dovesti do toga da moramo jednu milijardu da platimo samo za kamate. Tako je valjda bolje i tako je bolje voditi javne finansije i bolje povećavati garancije za četiri godine 25 puta, a onda se sada sediti i govoriti da nam te garancije nisu potrebne.
Po kom osnovu? (Gordana Čomić, s mesta: Ako mislite da imam osnova, ako ne, onda po amandmanu.) Ne vidim osnov. Izvolite.
Vaše pravo, onda po amandmanu. U pokušaju argumentacije zašto se neće glasati za amandman, samo da dodam, mnogo je manje važno da li je odluka da se podnese amandman, kako citirajući govornika kaže iskrena i dosledna ili je evidentno da vladajuća većina ponavlja sve greške protiv kojih je. Ogromna je razlika. Jasno vam je rečeno, mere štednje na koje se ovde poziva, a kroz smanjenje plata i penzija, nisu dale nikakve rezultate. Možete konsultovati analizu pogrešnog obračuna profesora Rajnharta i Rogofasa sa Harvardskog univerziteta, koji je zaista pokazao da su greške u nečemu što je predstavljeno donosiocima odluka potpuno pogrešno i protumačene i primenjivane, mere koje se tiču smanjenja plata i penzija. Ono što je legitimno za svaku vladajuću većinu je da pokušavate da obrazložite svoje bolje poteze lošim potezima onih koji su jednom bili u prilici da upravljaju javnim poslovima. Ono što je nerazumno je da istim takvim postupcima i ponovljenim tuđim greškama, samozato što su sada vaše greške, objašnjavate da se i nekad grešilo. Da dam ilustraciju, da ja sobom nosim drugačiji pristup, narodni poslanici Jorgovanka Tabaković i Veroljub Arsić su bili potpuno u pravu kada su kritikovali Zakon o finansiranju političkih aktivnosti 2011. godine. Nemam problem da to priznam i da podnesem predlog tog zakona i da to prekjuče objavim, kao što nemam problem da kažem da mi je drago da to uradi vladajuća većina zato što nije tema ko je šta nekada reka, tema je šta je ko uradio. Dok to ne budemo razumeli mogla bih da vam ilustrujem da bi ova rasprava mogla da izgleda da vam ređam sve teškoće oko saradnje sa Hagom, sve probleme oko atentata na predsednika Vlade Zorana Đinđića, sve tragične događaje u ovoj Skupštini od istih ljudi koji su to zaboravili, ovde predstavljali štetu po sve nas. Mogla bih da vam pričam o vraćanju 12penzija za penzionere starosne, a 24 za poljoprivrednike, o stabilizaciji javnih finansija. Od toga nema koristi. To je neproduktivno i zato sam vam najiskrenije i najdobronamernije kazala ili hoćemo da pričamo o temama kojima se stvarno prave promene ili ćemo ostati kobajagi u stavu – ne bi mi te promene, jel moramo? Oba ne može. Mislim da je ovo prvo što vam predlažem neminovno, a vama je na volji koliko dugo ćemo se trošiti na citiranju podataka koji su u prilog onome što vidim i što je merljivo. Ponavljate greške raznih prethodnih vlada i sada tvrdite da su dobre, samo zato što su vaše. Od toga nema koristi ni opozicija ni vladajuća većina, nego svi imamo zajedničku štetu. Na vama je odluka da zajedničku štetu izbegnemo. Hvala. (Veroljub Arsić, s mesta: Replika, pomenut sam.)
Molim vas, možete da se javite po amandmanu, ali ćete morati da sačekate. (Veroljub Arsić, s mesta: Pomenut sam.) Molim vas, imam isti kriterijum kako prema vama, tako prema svima nastojim da bude sličan kriterijum. Prema tome možete po amandmanu, ili ćete po Poslovniku. Pominjanje nekoga nije uvek dovoljan razlog za repliku. Izvolite Arsiću imate po osnovu povrede Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, ako za vas nije dovoljno pravo na repliku član koji reguliše pravo na repliku, 104. pri tom se spomene ime i prezime narodnog poslanika i ako vam nije to pogrešno protumačeno, a za mene jako uvredljivo da mi ponavljamo njihove greške, ne znam šta više može da bude osnov za repliku. Razlika između nas i njih je što mi ispravljamo njihove greške i što oni to neće da priznaju. U tome je problem. Da li će mere koje se stalno spominju da daju rezultat, rekao sam – na trajno neće, ali je kupovina vremena, veštačkog disanja, hvatanja vazduha dok investitore koje ste razjurili iz Srbije vratimo, ili dovedemo nove. O tome se radi i zbog toga sam mislio gospodine predsedavajući da imam pravo da iskoristim svoje pravo iz Poslovnika i član 104.
Hvala gospodine Arsiću. Ipak i dalje stojim pri stanovištu da niste imali pravo na repliku, ali možete da se izjasnite. Ne. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković, po amandmanu.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministri, dame i gospodo, narodni poslanici, zamišljao sam da ćemo danas ovu raspravu o amandmanima voditi na konto jačih argumenata. Ministar je jasno rekao u svom govoru i ne mogu da verujem da se ovakav amandman podnosi od strane onih koji su i pokrenuli zaduživanje i pokrenuli garancije na osnovu negativnog poslovanja i na likvidnosti poslovanja „Srbijagasa“. Podsetiću da rešavanje pitanja javnih preduzeća i njihove profitabilnosti, njihove održivosti na tržištu je ono što predstavlja drugu fazu kada su u pitanju ekonomske reforme, posle fiskalne konsolidacije koje će definitivno biti na ovaj način sprovedena, upravo ide rešavanje problema ne samo garancija, ne samo subvencija i transfera javnim preduzećima, pogotovu u sektoru energetike i njihovim supsidijarima, tu moram da napomenem i Azotaru. Problem Azotare nije problem u prethodnih godinu ili dve, nego je to problem u proteklih pet ili šest godina. Želim da kažem da je to druga faza, kao što će i druga faza biti rešavanje transfera PIO Fondu od 2,5 milijarde evra. Ono što predstavlja razliku između ove Vlade i onih predhodnih i predhodnih 14 godina je što ova Vlada i premijer imaju jasnu viziju kako će se ekonomski problemi rešavati i šta je cilj koji ova Vlada i na koji način treba to da uradi poslove i stvari u ekonomskoj oblasti, u ekonomskom smislu kako bi mogli da imamo ono što je najbitnije za našu zemlju a, to je privredni rast. Ono što isto tako moram da napomenem je da ovakvi amandmani ne mogu doprineti. Dakle, očekujem da u narednoj debati tokom dana imamo stvarno jednu konstruktivniju raspravu i da pitanje koje se rešava garancijom „Srbijagas“ od 200 miliona dolara je egzistencijalno pitanje za našu zemlju. Iz kog razloga? Iz razloga onoga što je najbitnije u današnjem globalizovanom svetu i predstavlja jedan od osnovnih postulata funkcionisanja, ne ekonomija, nego država, a to je energetska bezbednost. Moja koleginica Aleksandra Tomić to vrlo dobro zna i to je jedan od zahteva Evropske energetske zajednice - da svaka država da bi mogla da funkcioniše da se razvija mora poštovati standarde i principe energetske bezbednosti ukoliko je to moguće, naravno, da uradi. Naša država je ozbiljna, naše ministarstvo je ozbiljno i mi na taj način želimo da obezbedimo energetsku bezbednost naše zemlje kako bi mogla da se razvija, ne samo ekonomija, nego kako bi mogli da zadržimo i da obezbedimo normalan život građanima Republike Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Marinkoviću. Reč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš. Izvolite.
Hvala vam, poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, prosto želim da se uključim u ovu raspravu da na neki način izrazim i svoj odnos prema svim ovim merama koje se danas predlažu i o kojima danas moramo da odlučujemo. Naime, kada govorimo o predlogu novog budžeta, mi govorimo u stvari o preraspodeli koja će se u toku narednog perioda, kada je reč o našim finansijama, normalno morati dogoditi. Jedna od mera koja je ovde predložena, koja naravno izaziva i najveću pažnju, jeste u stvari odnos prema platama i penzijama. Ja je prosto doživljavam kao jednu iznuđenu meru u ovom trenutku, jer se govori o budžetu u kojima nema sredstava, u ovom trenutku, za finansiranje svih rashoda. Mislim da se na takav odgovoran način odnosimo svi kod nas u kući. Kada nešto u budžetu nema, prosto se ne može deliti i ne može više i ne može do beskraja da postoji jedan takav odnos, jer dolazimo u situaciju da sutra ono od čega je našeg naroda i najviše strah kažemo – nema više ni za šta. Takav odgovoran odnos ne može da teče, prosto, u nedogled i ne možemo da se sutra suočimo sa situacijom da javnih finansija i paraliza države, prosto, zakoče kompletan razvoj. U ovom trenutku, dakle smatram kao jednu iznuđenu meru koja je ograničenog karaktera i koja mora da da efekat u onom delu gde ćemo već u sledećem koraku sasvim odgovorno razgovarati o tome gde su danas naša preduzeća, kakvo je učešće njihovo u privredi, ali istovremeno u punjenju budžeta i odgovornom odnosu prema tome, a istovremeno, i to se iz najava Vlade već naravno vidi, razgovaranju o novim finansijskim ulaganjima i otvaranju novih radnih mesta. Bez toga, bez otvaranja i mogućnosti za zapošljavanje u budućem periodu, prosto opstanka je, ne samo generacijama koje su ostale bez posla, nego posebno ili naročito mladima, teško da možemo govoriti. Dakle, to smatram kao jednim odgovornim odnosom koji nas stavlja u situaciju da već u nekoj narednoj sednici, u nekom narednom periodu iz svakog pojedinačnog resora možemo da govorimo o tome šta su realne mogućnosti kod novog zapošljavanja, ne samo kod promene njihovog načina evidentiranja, nego i na jedan drugačiji način, zaista otvaranjem novih radnih mesta. To, iz najava i ekonomista, odnosno preduzeća, iz više zemalja Evrope, možemo da vidimo da će se događati. Kada je reč o merama koje danas usvajamo, hoću da podvučem da našem narodu nikada nije bilo krivo na nešto što je malo, pre svega, na onome što je nepravo, a to što je nepravo treba u stvari narednim merama ili eventualno nepravo narednim merama da ispravljamo. U tom smislu smatram sasvim opravdanim ovakav jedan međupotez očekujući mnogo efikasnije predlaganje u narednom periodu i ovde prisustvovanje donošenju onih zakona koje će nam u stvari obezbediti ono što je perspektiva, ono što je rad, zapošljavanje i onda sasvim normalno mnogo raznovrsnije, kvalitetnije i bogatije vođenje socijalne politike. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Dragaš. Na osnovu na člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine amandman na član 6. podneo je Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom RS, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Olena Papuga i mr Dejan Čapo. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman,Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Hvala gospodine predsedavajući. Tražio sam reč na podneti amandman nekoliko poslanika DS, vezano za „Srbijagas“, pa ako možete da mi dozvolite da iznesem stav naše poslaničke grupe. Hvala lepo. Naprosto, kao poslanička grupa spadamo u red onih političkih stranaka koje su se oduvek zalagale za strukturne reforme u našem društvu. One nisu postojale u periodu od 1990. godine do2000. godine, a posle 2000. godine se najviše pričalo o strukturnim reformama, a najmanje ih je bilo na delu. Svaka vlada je to pričala. Ovo što je gospodin Vujović danas rekao to je za našu poslaničku grupu apsolutno prihvatljivo. Sa druge strane, zaista i u svim prethodnim vladama podnosioci amandmana su redovno podnosili ujedno i predloge za davanje garancija, kakav je i predlog kojim se danas traži da se ne daju garancije za „Srbijagas“. Sa druge strane, apsolutno imamo i moralno i političko pravo da pričamo o svemu ovome jer smo bili jedni od najvećih kritičara stanja u „Srbijagasu“ i jedna od političkih stranaka koja je upravo tražila temeljne promene i strukturne reforme koje su sistemske prirode. To se do dana današnjeg desilo nije. Imamo i sledeću pojavu – zalažemo se za tržišnu ekonomiju. Ovde je najmanje tržišne ekonomije. Cena gasa, to treba da znaju građani Srbije, danas nije ekonomska kategorija. Ona je socijalna kategorija i odnosi se pre svega, ne na ekonomsko pitanje, nego na političko pitanje. Političko je pitanje – da li će Vlada reći nastavićemo sa cenom gasa koja će dominantno imati socijalnu kategoriju a „Srbijagas“ i dalje ići u dubiozu ili ćemo uspostaviti tržišne principe. Što se nas tiče, mi smo u potpunosti za tržišne principe. Sada, ako bi se ukinule garancije, što je predlog ovog amandmana, protiv čega sam ja apsolutno, to bi značilo pored toga što ne bismo bili sigurni pred grejnu sezonu…
Vi ne pričate o Kostrešovom amandmanu. Moram da vas upozorim. Stalno sam očekivala da se vratite na to.
Predsednice, rekao sam predsedavajućem pre vas.
Nema to veze. Ne možete da kažete, pa ću da pričam sada o nečemu drugom. Otvorena je diskusija na amandman 6. i sada svako kaže – ja sam rekao…Moramo da pričamo o temi.
U redu je. Hvala vam.
Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Olena Papuga i mr Dejan Čapo. Samo ko ima nameru da priča o tomamandmanu će moći da priča. Žao mi je, ali tako je. Reč ima Muamer Bačevac.
Uvažene kolege i koleginice, ovim amandmanom je predviđeno, ili predviđa se 160 miliona dinara povećanih sredstava za Kancelariju za manjinska prava u delu namenjenom za finansiranje nacionalnih saveta. To je nešto sa čim bi svi mi pristali i nešto što svi mi želimo da pojačamo i finansijsku stabilnost nacionalnih saveta. Međutim, nailazimo na problem koji imamo u realnosti, a to je da nemamo kvalitetnu kontrolu trošenja i imamo izuzetno loše iskustvo sa trošenjem samih sredstava koja se prebacuju nacionalnim većima. Tako da, ovakav amandman bez iskazane strukture trošenja sredstava ne može da se podrži. Moram da podsetim da smo imali zbog nekvalitetnog trošenja, da ne kažem zloupotreba, slučaj dva Saveta, da im je praktično blokiran račun u njihovom radu. Ono što je važno reći jeste da smo mi i kroz amandmane pokušali da funkcionisanje i troškove Saveta suzimo. Moram da vas podsetim da smo predložili jedan amandman u kome smo želeli da, ako se utvrde zloupotrebe u finansijskom upravljanju kod svih Saveta, mi smo želeli da se u tom trenutku prekida mandat tog saveta. Takođe smo želeli da 70% sredstava koja se prebace Savetima ide na projekte, odnosno projektno finansiranje. Želim da zaključim da, obzirom na stanje na terenu, mogućnosti zloupotreba koje su postojale i koje mogu da postoje, da i na ovakav način predloga je vrlo jasno zbog čega je odbijen jedan ovakav amandman, što nije naravno smanjena želja da država pojačano dotira i pojačano pomaže Nacionalne savete. Ono što je bitno da kažem kao predstavnik bošnjačke nacionalne manjine, verujem i kao i svi građani ove države, i manjine zaista razumeju stanje u kojem se ova država nalazi i zaista smatraju da je ovaj akt iznuđen i opravdan i da je ovo samo početak boljeg života svih građana Srbije. Manjine ne žele nikakvu povoljnost, ne žele da budu pozitivno diskriminisane na taj način, već želimo da se svi delovi ove zemlje ravnomerno razvijaju, da svi članovi nacionalnih manjina učestvuju u kvalitetnom razvoju ove države i želimo na terenu, ono što ova Vlada zaista i pokušava da učini, da podignemo nivo života u svim delovima naše zemlje i svim građanima naše zemlje. S toga mislim da je opravdano što je Vlada ovakav amandman odbila.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Nismo hteli da se javimo po ovom amandmanu. Mislimo da je vrlo jasan, da ne gubimo vreme, ali vidimo da je danas loše vreme, pa su svi dobili zadatak da se javljaju i protiv, da bi bili na malim ekranima, s obzirom da je očigledno gledanost velika, ali to sam očekivao od pripadnika vladajuće stranke, ali ne i od koalicionih partnera, no nema veze. Smatramo da Saveti za nacionalne manjine treba da dobiju veća sredstva, a opasna je zamena teza da, ukoliko postoje zloupotrebe ili su trošenja sredstava možda ne onakva kakva bi trebala biti, da bi to trebalo ukinuti. Po toj logici bi trebali da ukinemo pola javnih preduzeća i banaka u ovoj državi, a možda čak i Vladu, s obzirom da u svakoj od tih institucija postoje nenamenska trošenja sredstava i za to postoji DRI i budžetske inspekcije itd, koje to utvrđuju. Ukoliko želimo da budemo sastavni deo EU, mislim da odnos prema nacionalnim manjinama i nacionalnim savetima samim tim je izuzetno važan i mislim da dodatna sredstva za razvoj njihovih autohtonih prava koja oni sprovode upravo kroz nacionalne savete moraju biti poštovana i zato smo podneli ovaj amandman, da im se odobre dodatna sredstva. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Mirković, po amandmanu.
Uvažena predsednice, kolege narodni poslanici, uvaženi ministri, neću glasati za predloženi amandman iz jednog prostog razloga. Treba znati da je u prethodnom vremenskom periodu, pričaću sada o tome iz pozicije lokalne samouprave, sve ono, sada ne okrivljujem nikoga, da me pogrešno ne shvatite, mislim da je to lični čin svakoga kako će da rukovodi nečim što mu se stavi i da poverenje da nečim upravlja. Da bi taj novac mogao da se obezbedi, onda bi lokalna javna preduzeća morala da uplaćuju redovno poreze i doprinose. Ovim upozoravam, i kažem i ministru finansija, da recimo u Zaječaru imamo JKP „Kraljevica“, gospodine ministre, koje u 2011. godini i prvoj polovini 2012. godine, za godinu i po dana nisu platili poreze i doprinose. Isplaćivali su radnicima uredno plate i neko ih je pokrivao iz poreske uprave. Taj neko i danas verovatno sedi u poreskim organima i molim vas da se pozabavite tim slučajem. Iz tog razloga nedostaje novac u budžetu za ovakve stvari kao što se zovu nacionalni saveti i za ostale stvari koje ne mogu da se ovim i rebalansom i verovatno narednim budžetom predvide. To su stvari na koje moramo da obratimo pažnju. Za to gradovi nisu krivi niti lokalne samouprave, to je stvar čoveka koji se nalazi na čelu jednog javnog preduzeća. Zamolio bih kolege da saslušaju, zato što je ovo vrlo bitno, pre svega, za građane Srbije. To je situacija koja se ponavlja verovatno u mnogim lokalnim samoupravama sa mnogim lokalnim preduzećima. Takođe, nije tu gospođa Čomić, hteo sam da joj kažem da postoje greške namerne i nenamerne. Svaki čovek treba da uči na tuđim greškama, a ne na svojim, jer svoje bole. Nije tu ni ministar energetike, koga bih zamolio da vidi sa „Elektroprivredom Srbije“ da počne lokalnim zajednicama, konkretno u gradu Zaječaru ima „Elektroprivreda Srbije“ i obaveze prema nama, tako da to treba da se ispoštuje. Za kraj, hoću da vam kažem gospodine ministre da vas takođe čeka jedna teška stvar, a to je, mi ulazimo sada, nije ministar energetike tu, gospodin Antić, ulazimo u zimsku sezonu. Mnoge toplane imaju problema. Jedina toplana koja je privatizovana u državi Srbiji je zaječarska toplana. Ona je privatizovana, prodata je od lokalnih moćnika nekoj češkoj firmi. Iza toga su ti Česi otišli, ovi su doneli odluku da naprave novo javno preduzeće. Danas se ne zna čiji je toplovod, čija je u stvari toplana, jer su svi relevantni činioci oprali ruke. To su stvari kojima treba da se bavite i vi u Vladi i ljudi u lokalnoj samoupravi, a i mi ovde u Narodnoj skupštini, jer ovakve stvari ne smeju da prođu nekažnjeno. To je stvar za svaku porodicu pojedinačno, nikoga ne smemo da ostavimo neugrejanog, nikoga ne smemo da ostavimo da nema grejanja u zimskoj sezoni, zato što je neko rešio da proda ono što je dobro u Republici Srbiji i gde Republička agencija za imovinu nikada nije dala saglasnost za prodaju gradske toplane. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Poštovana predsednice Skupštine, uvaženi ministri, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, predloženi amandman SNS neće prihvatiti, odnosno predloženi amandman će se odbiti iz razloga koji su potpuno opravdani. Prvi potpuno opravdan razlog zbog čega ovaj amandman ne treba prihvatiti upravo se tiče rada agencija za privatizaciju. Naime, 27. aprila ove godine u ekspozeu premijera Aleksandra Vučića navedeno je da je pitanje svih pitanja naše države ekonomija. Naravno, ne bilo kakva ekonomija i ne ekonomija na principima trange-frange, nego ekonomija zasnovana na realnim uslovima, odnosno ekonomija koja se razvija u skladu sa privrednim rastom. Ne treba da zaboravimo da je ova Vlada, kao odgovorna Vlada koja smatra da je realna ekonomija temelj svake države i osnov za povećanje životnog standarda svakog građanina, već uradila dosta što se tiče stvaranja pravnog okvira za dalje reformske poteze, pa je u tom smislu u julu mesecu ove godine predložila Narodnoj skupštini, a Narodna skupština usvojila Zakon o radu, Zakon o privatizaciji, a nedavno smo usvojili i Zakon o izmenama i dopunama Zakona o agencijama za privatizaciju. Na ovaj način direktno bi se uticalo na smanjenje sredstava koja su opredeljena za rad Agencije za privatizaciju. Na njenoj listi nalaze se 502 preduzeća, odnosno 161 preduzeće koje se nalazi u postupku restrukturiranja. Upravo ovo je period kada Agencija za privatizaciju treba da uloži dodatne napore, jer je ona zakonom i ovlašćena da sprovodi postupke privatizacije. Ako se uspešno okončaju privatizacije, ako se pojave strateški partneri koji će preuzeti ono zdravo tkivo ili firme koje imaju zdravog osnova za dalje poslovanje, sigurno će doći do privrednog rasta. Sada mala sredstva za rad Agencije za privatizaciju mogu sutra da budu i te kako značajna sredstva za privredni rast uopšte i, naravno, za finansiranje i jezika i obrazovanja i zdravstva i kulture koja, ekonomskim jezikom govoreći, predstavljaju nadogradnju. Baza je ekonomski rast i razvoj društva. To svakako jesu razlozi zbog kojih ovaj amandman ne treba prihvatiti, a koliko je bivši režim ostavio otvorenu ranu i urušen temelj jedne države pokazuje i Fabrika automobila u Priboju, koja je jedno od preduzeća koja se nalaze u postupku restrukturiranja. Prvi državnik koji je došao u Priboj, ne da se slika u praznim fabričkim halama i da radnicima fabrike automobila prosipa bajke i prazne priče, već državnik koji je došao da se suoči sa stvarnim problemima, koji su dugogodišnji i dvadesetogodišnji zbog neodgovornosti mnogih pređašnjih nivoa vlasti, državnik koji je došao da sasluša radnike, ali ne samo to, već da pokuša da nađe konkretna rešenja za Fabriku automobila u Priboju, koja bi inače bila zamajac i pokretač ekonomskog razvoja čitave zapadne Srbije, je upravo naš premijer Aleksandar Vučić. Sporazum je potpisan sa finskom fabrikom i građani Priboja očekuju da će doći do ekonomskog oporavka ovog grada. Još jednom ponavljam da sredstva za nacionalne savete nacionalnih manjina u svakom slučaju treba da budu dovoljna za njihove aktivnosti, ali svakako sada nije momenat, a posebno ne način uzimanja Ministarstvu privrede sa one klasifikacije koja je namenjena upravo agencijama za privatizaciju. Na kraju, ova Vlada nije Vlada za jedan dan, ova Vlada ne donosi odluke koje su jednokratne i koje važe samo za danas, a ne važe za sutra, ova Vlada je Vlada budućnosti. U cilju te budućnosti, Agencija za privatizaciju treba da izvrši sve nadležnosti koje su joj zakonom propisane i onda će se stvoriti uslovi za privredni rast, a onda i za više novca svima. Hvala.
Reč ima dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dozvolite da kažem da je ovaj amandman kolege Kostreša, koleginice Papuge i kolege Čape izuzetno interesantan i da je ekonomska situacija u zemlji malo bolja, imalo bi rezona da o njemu zaista tada pozitivno govorimo. Pošto u eri ekonomske krize svi slojevi stanovništva trebaju na neki način da doprinesu stabilizaciji naše privrede, smatram da zaista amandman treba odbiti. Kad već govorimo o tome, onda smatram iz tri razloga. Prvi razlog je što bi se ugrozio jedan veoma bitan državni organ, koji je jako bitan za funkcionisanje u procesu privatizacije, a to je Agencija za privatizaciju, jer bi se smanjio proces njenog finansiranja. Isto tako, ugrozio bi se, posebno u uslovima sprovođenja novog Zakona o privatizaciji i restrukturiranju, i status 502 preduzeća, što ide u prilog modernizaciji Srbije, za koju se ova Vlada opredelila još prilikom donošenja programa Vlade i prilikom njenog izbora. Isto tako, dodatno smanjivanje finansijskih sredstava kojima se finansira redovno poslovanje Agencije za strana ulaganja i promociju izvoza ugrozilo bi poslovanje javne agencije, a ona do kraja, kako znate, dame i gospodo, pored svojih redovnih aktivnosti, treba učiniti i dodatni napor za pronalaženje strateških investitora za preduzeća koja su u postupku privatizacije, a sve to u skladu sa modernizacijom Srbije i sa novim Zakonom o privatizaciji. Iz tih razloga predlažem zaista, a žao mi je, da se amandman odbije. Hvala.
Hvala. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima dr Blagoje Bradić, a onda ćemo odrediti pauzu.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Gospodo ministri, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, evo par reči da kažem o amandman u koji sam podneo na deo budžeta, tj. na rebalans budžeta, na njegov deo koji se tiče Republičkog fonda, tj. finansiranja zdravstva u Srbiji. Ako se dobro sećate, samo jedna rečenica, pre par meseci u ovoj istoj Skupštini smo skinuli 2% zdravstvu od doprinosa i prebacili penzionom fondu, uz obrazloženje i skupštinske većine i kolega lekara i ministra finansija tadašnjeg da apsolutno neće biti ugrožena prava iz zdravstvenog osiguranja nijednom pacijentu, tj. nijednom građaninu Srbije i da je ušteda napravljena racionalnim vođenjem tendera, gde se našla ušteda na godišnjem nivou od 30 milijardi dinara ili 300 miliona evra. Ne lezi vraže, dođe rebalans, a u rebalansu rashodovna strana budžeta se smanjuje za 13,5 milijardi. Da, za 16 milijardi se smanjuje. To ne bi bio problem da je neka druga pozicija, ali rashodovna strana Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje su troškovi lečenja pacijenata u Srbiji. Ako ne budete vratili budžet Republičkog fonda na 236 milijardi, budite svesni da ćete nekome uskratiti pravo na lečenje koje mu je Ustavom zagarantovano. Znači, manje para na rashodovnoj strani, to znači manja mogućnost lečenja pacijenata. U ovoj zemlji Srbiji sve može da se rebalansom smanji, jedino ne možemo da smanjimo broj obolelih rebalansom. Možemo da smanjimo njihovo lečenje, to možemo, ali broj obolelih i bolest ne možemo da smanjimo. Ja vas zato molim da još jedanput razmislite, imate moć, imate odluku, imate skupštinsku većinu, imate Odbor koji to može da uradi do kraja zasedanja, do glasanja i ja vas molim da vratite rashodovanu stranu RFZO i da vratite ljudima pravo na lečenje. Da je to tako pogledajte razdele da ste skinuli kliničkom zdravstvu 3,5 milijarde, osnovnom zdravstvu 2,5 milijarde, onima koji imaju pravo na banjsko lečenje 400 miliona, kolega, čitajte budžet malo od lista do lista. Skinuli ste u zavodima za javno zdravlje 170 miliona, skinuli ste osnovna sredstva za 260miliona. Skinuli ste rehabilitaciji 300 miliona i zavod za javno zdravlje 400 miliona, izvinite, nije 160 miliona. Zavodi za javno osiguranje gro tihpara koriste za laboratorijske usluge po uputu lekara iz osnovnog zdravstva i iz kliničkih sredstava. Zato vas molim još jedanput razmislite i vratite nova republičkom fondu jer to je bilo i obećanje, i obećanje ministra da ako bude falio novac, da će se dati iz budžeta. Da, ovde je predviđeno novih 14 milijardi za zdravstvo ali na rebalansom skinute pare na rashodovanoj strani od 16 milijardi. Tako da ćete dati rebalansom budžeta na 220 milijarde, dodaćete 14 milijarde. To nije ušteda, to znači na privreda ne radi, da se manje uplaćuju doprinosi, pa da bi se ostvario i ovaj budžet koji ste skresali na 220 milijarde dodajete 14 milijarde. Još jednom vam kažem, vratite novac srpskom zdravstvu da bi ljudi mogli da se leče. Ja vam se zahvaljujem.
Imamo vremena još do 14.00 časova, znači dr Ninoslav Girić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, članovi Ministarstva, koleginice i kolege. Dakle, ja razumem predlagača ovog amandmana, imam pred sobom taj amandman i obrazloženje i mislim da je Vlada s razlogom odbila ovaj amandman, pre svega zbog tehničke neispravnosti amandmana, ja to dalje ne bih razmatrao. Međutim, vrlo je interesantno obrazloženje ovog amandmana. A to je, ja ću ga citirati: „U zdravstvu pored nedostataka kadrova, opreme, lekova i ugradnog materijala, evidentno je i katastrofalno stanje nedostatka kapaciteta zdravstvenih ustanova i plana mreže.“ Ovim novcem, misli se na prebacivanje novca i ovoga što je kolega već obrazlagao. Ja moram da podsetim predlagača amandmana da je SNSna vlasti na čelu sa premijerom Vučićem pet meseci i ministar Lončar vodi ovo ministarstvo pet meseci, a destrukcija zdravstva traje znatno duže, pogotovo posle 2000. godine, u svim segmentima. To je sve funkcionisalo bez strategije, bez dovoljno ulaganja i sa sumnjivim tenderima tada. Ja kad kažem - bez strategije mislim pre svega na kadrove, pa zbog toga imamo deficit kadrova pogotovo lekara specijalista sada, a za par godina će taj problem biti još veći. Dakle, mislim da Vlada čini sve, da ovaj amandman treba odbiti i pozivam članove poslaničke grupe SNS da ovaj amandman odbije. Zahvaljujem.
Reč ima Ljubica Mrdaković Todorović.
Hvala predsednice Skupštine. Vlada je dala obrazloženje zašto treba odbiti ovaj amandman, ali ja bih dala i neki svoj komentar u prilog tome da treba odbiti predloženi amandman. Naime, zdravstveni kapaciteti, kao što znamo ne stvaraju se preko noći i za njihovo održavanje je potreban kontinuitet. Oni koji su dozvolili da godinama propadaju bolnice, domovi zdravlja, ambulante, da bez ikakvog plana i realnih potreba zapošljavaju nemedicinsko osoblje i da se stvara velika disproporcija i nedostatak kadrova u zdravstvenom sistemu kao i dupliranje opreme koja stoji nekada neraspakovana, danas nas savetuju politički mudraci, neki veoma brižni ljudi, kako bi trebalo da se radi a oni su čitavu deceniju uništavali naše zdravstvo, srpsko zdravstvo, a mnogi od njih iz bivšeg režima, koliko do juče su bili perjanice bivšeg režima i na rukovodećim mestima u zdravstvenom sistemu Srbije, pa ih pitam koji su oni doprinos dali očuvanju i unapređenju zdravstvenog sistema Srbije. Neka se pohvale svojim rezultatima rada. Trebaće nam par godina da zdravstvenom sistemu Srbije vratimo ugled koji je nekada imao u Evropi i u svetu, ali kako je to deo ukupnih reformi, ubeđena sam da će sa ozdravljenjem čitavog društva ozdraviti i naš ukupni zdravstveni sistem. I na kraju bih rekla da u razdelu Ministarstva zdravlja postoji projekat izgradnja i opremanje zdravstvenih ustanova čiji je osnivač Republika Srbija i sredstava su planirana. Ta sredstva se odnose na održavanje i adaptaciju zdravstvenih ustanova kao i na nabavku neophodne medicinske opreme u skladu sa prioritetima u zdravstvenom sistemu. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog časa. Sednica traje dokle god je ne zaključimo, ne znam u čemu je problem. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom.
Zahvaljujem. Samo u par rečenica da pojasnim moje izlaganje. Apsolutno je tačno, što je rekao moj uvaženi kolega, da mi je amandman odbijen i to nije sporno. To uopšte nije sporno. Razlog, sve to ja prihvatam, samo želim da kažem i da apelujem naročito na kolege lekare u skupštinskoj većini, normalno i na sve ostale uvažene kolege poslanike, da još jednom razmisle o vraćanju pozicije u budžetu za Republički fond za zdravstveno osiguranje. Na toj poziciji je rebalansom skinuto 16 milijardi. Da su skinute sa jedne pozicije, ili tamo gde je prošli ministar finansija rekao da je urađena ušteda dobrim vođenjem tendera, ja bih to razumeo. Ali, skinute su sve pozicije koje ima Republički fond za zdravstveno osiguranje, tako da je novac uskraćen, manji je na poziciji osnovnog zdravstva tri milijarde, na poziciji kliničkih centara tri milijarde, na poziciji rehabilitacije 300 miliona, na poziciji stomatologije 400 miliona. Za toliko para će biti pruženo manje usluga. Ja vam kažem, ne možemo administrativno da smanjimo obolevanje i bolest u Srbiji. Možemo budžet, ali bolest ne možemo. Dajmo šansu ljudima da se leče. Samo toliko. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i 87. st. 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da se što pre donesu zakoni i drugi akti iz dnevnog reda ove sednice. Na član 6. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Zoltan Pek i Anamarija Viček. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima Zotan Pek.
Hvala. Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, prvo da se zahvalim Vladi što je prihvatila naš amandman. Šta je suština našeg amandmana? Reč je o novčanim sredstvima koja su namenjena za pokrivanje troškova međuakademske komisije. Ova međuakademska komisija je formirana 2009. godine od Srpske akademije nauka i umetnosti i od Mađarske akademije nauka. Šta je cilj ove komisije? Zašto je formirana? Ova komisija je formirana s tim ciljem da akademije nauka ove dve zemlje rade na utvrđivanju civilnih žrtava u Vojvodini tokom i posle Drugog svetskog rata. Period je od 1941. do 1948. godine. Svake godine smo predvideli dosta novčanih sredstava za rad ove komisije, ali nažalost u Zakonu o budžetu za 2014. godinu ova sredstva nisu predviđena. Znači, napravili smo jednu grešku i ovim našim amandmanom ćemo ispraviti tu grešku, a reč je o dva miliona dinara. To je za pokrivanje troškova rada ove komisije. Da je ova komisija radila, potvrđuju oni podaci, npr. da je u toku rada ove komisije utvrđeno da od 1941. do 1948. godine registrovano je oko 9.000 – 10.000 hiljada žrtava. Što se tiče perioda 1944. i 1945. godine, tu je oko 16.500 žrtava. Ovde još nisu uzeti u obzir, ili nisu registrovane žrtve iz okoline grada Sombora i Novog Sada. Još jednom, hvala što ste nam prihvatili ovaj amandman.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Dragan Jovanović. Izvolite.
Uvažena predsednice, drage kolege narodni poslanici, iskreno, kada sam se spremao za načelnu raspravu i kada sam gledao budžet, ono što me je naravno kao nekoga ko vodi jednu lokalnu samoupravu, kao predsednik Skupštine opštine Topola posebno interesuje između ostalog je i transfer na druge nivoe vlasti. To je klasifikacija 463, to su transferi drugim nivoima vlasti i zbog pre svega gledalaca koji gledaju ovaj prenos, da kažemo da su to pre svega pokrajina i tu su lokalne samouprave, gradovi i opštine. Tu je Vlada Republike Srbije predvidela 33 milijarde 318 miliona 66 hiljada dinara i još je predvidela par, da kažem manjih stavki kao što su 20 miliona dinara za različite komisije. To su komisije za povraćaj zemlje, o njima ću govoriti nešto kasnije, ali ono što je neverovatno možda i za sve ovde kolege poslanike, jeste kada sam sve te stavke sabrao, dobije se brojka od 33 milijarde 288 miliona 66 hiljada dinara, a u konačnoj poziciji na toj klasifikaciji 463 stoji 33 milijarde 298 miliona i prostim računanjem, bez ikakvih, da kažemo, dodavanja i oduzimanja, matematika za osnovnu školu, vidi se da je 10 miliona tu dodato viška. Iskreno, mislio sam da se radi o jednoj tehničkoj omašci. Pokušao sam kod drugih pozicija i drugih konta da sabiram i oduzimam, da vidim da li je tamo došlo do neke greške i utvrdio sam da je samo u ovoj poziciji kod transfera lokalnim samoupravama došlo do tog povećanja od 10 miliona koje se ne znaju odakle su i gde su namenjena. Kada sam podneo amandman za koji sam najiskrenije verovao da je u pitanju samo tehnička stvar, kod obrazloženja zašto se odbija moj amandman, ja ću to obrazloženje zbog pre svega ovde kolega poslanika i građana da pročitam, amandman se ne prihvata, kaže u obrazloženju Vlade, iz razloga što su sredstva ove aproprijacije u iznosu od 33 milijarde 288 miliona dinara namenje za nenamenski transfer opštinama i gradovima, utvrđen na osnovu odredbi Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Deo sredstava u iznosu od 20 miliona namenjen je za naknadu članovima opštinskih komisijaza vraćanje zemljišta, dok se preostalih 10 miliona, to je tih deset miliona preostalih, kaže se, ono što je vrlo interesantno i molim da to poslušate, odnosi se na sredstva odobrena rešenjem o upotrebi sredstava tekuće budžetske rezerve za transfer jedinicama lokalne samouprave kojima je smanjen obim prihoda u skladu sa članom 69. stava 4. Zakona o budžetskom sistemu. Ovo je isto interesantno, kako se radi o već realizovanim sredstvima, ona su postala sastavni deo predloga ovog zakona. To je, gospodine Vujoviću, uvaženi ministre, najinteresantnije u svemu ovome. Kaže se da su sredstva od 10 miliona već utrošena, što je interesantno. Zbog gledalaca da pojasnim da su utrošena sa pozicije tekuće budžetske rezerve. Zbog kolega da kažem da je tekuća budžetska rezerva na nivou 2% od ukupne prihodne strane budžeta za tekuću godinu, znači ne od ukupnog budžeta koji je hiljadu i 122 milijarde, već od ovih 800 i nešto milijardi, koliko iznosi prihodna strana. Ono što je meni prosto bilo fascinantno i neverovatno i na Odboru, vaše stručne službe, kada sam ja tražio i kada sam video da tu postoji deset miliona, napišu jednom narodnom poslaniku da je to već utrošeno, a da nijednom rečju u Predlogu budžeta, odnosno rebalansu ovog budžeta, koji treba da bude početak stvarnih reformi u Srbiji, ne napišu gde je tih 10 miliona utrošeno, kojim opštinama je dato. Zamolio bih vas, i to bi trebalo da vaše stručne službe znaju, da tekuća rezerva kada se odobrava za bilo koji grad, mi je dobijamo u završnom računu koji Vlada podnosi Narodnoj skupštini i mi završni račun usvajamo sa taksativno navedenim rešenjima kako iz tekuće budžetske, tako i iz stalne budžetske rezerve koja iznosi 0,5% ukupnih prihoda budžeta na nivou tekuće godine. Neverovatna je stvar, gospodine Vujoviću, i tu bih vas zamolio, ima jedna stvar koja vas malo amnestira u celoj ovoj situaciji, a to je da sam otkrio kada sam gledao budžete za 2013. i 2012. godinu, da su se slične stvari ponavljale i u tim budžetima. Tada nisam bio poslanik, pa nije bilo ovde kolega koji su tako precizno to sve gledali, pa bih vas zamolio oko jedne stvari, gospodine ministre, da prosto malo vaše stručne službe povedu računa oko ovoga i da neko zbog ovoga bude sankcionisan. Najiskrenije verujem da ste čovek koji ima dobru nameru, ali da kod ovakvih stvari to što vi nazivate stručnim službama, to sve može da bude, ali samo ne može da bude stručna služba. Da nebismo dolazili u ovakvu neprijatnost pred plenumom, pred poslanicima, ja bih vas zamolio da u budžetu za 2015. godinu ne bude više ovakvih stvari ni kada se budu donosili naredni rebalansi. Možemo sve to da razumemo, da je došlo sada do ovakve omaške, ali vas, kažem, amnestira u tom delu što je i u prethodnim budžetima nešto ovako slično bilo. Kontaktirao sam i DRI, koja se potpuno slaže sa mojom konstatacijom, da je ovakva stvar neodrživa, da vi imate napisano u odgovoru narodnom poslaniku da je 10 miliona utrošeno, a da u samom tekstualnom delu Predloga rebalansa nijednom rečju niste napisali gde je to utrošeno. To su stvari zbog kojih neko, a to je gospođa koja je bila sinoć na Odboru za finansije, treba da snosi odgovornost. Trebalo bi da joj bude bar smanjena plata, ako ne i da izgubi posao, jer nas očekuje kao parlament i vas kao Vladu ogroman posao. Ako vi u Ministarstvu imate ovakve ljude koji stave ovakve cifre, a to ne obrazlaže, to je najgore. Ti ljudi su bili kod prethodnih ministara i donosili su slične stvari koje su moji prethodnici ovde prihvatali, a da se prosto nije znalo kakva se greška pravi. Gospodine ministre, zbog toga vas još jednom pozivam da neko zbog ovoga podnese neke konsekvence. Razumem da je možda trebalo ispraviti ovaj amandman. Ja to nisam hteo. Meni je važno da se ovakve stvari više ne ponavljaju pre svega u budžetima za narednu godinu. Deset miliona u odnosu na hiljadu milijardi to i nije neka suma, ali je za nauk svima da se ovakve stvari više ne ponavljaju. Hvala vam, gospodine ministre.
Hvala. Po amandmanu, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, evo i ja se pridružujem apelu svog kolege Dragana Jovanovića, ali pod jednim uslovom – ako je prekršen Zakon o budžetskom sistemu. Ne mislim da razapinjem ljude na krst, ni vašeg saradnika koji je napravio ovakav predlog zakona o budžetu. Ne želim da ističem da je to opis aproprijacije, a ne poslednja kolona koja označava iznos. Ne mogu da objašnjavam više šta je završni račun budžeta Republike Srbije, šta je Zakon o budžetu, šta je Zakon o rebalansu, pa vas molim da ako ima odgovornosti, ali samo pod jednim uslovom, u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, a ako nema, onda bih zamolio kolege da ovakve amandmane više ne podnose.
Hvala. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Nada Lazić i Đorđe Stojšić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospodo iz Ministarstva, poštovane kolege i koleginice poslanici, ovim amandmanom mi smo u Razdelu 20 Ministarstvo privrede, Funkcija 410, onda u Razdelu 23 Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine i u Razdelu 27 Ministarstvo kulture i informisanja predložili da se povećaju 35 miliona dinara izdvajanja po prvom razdelu, po 35 miliona za transfere opštinama i gradovima, kao i transfere zaposlenima u oblasti kulture i informisanja na teritoriji AP Vojvodine. Ovo što se odnosi na životnu sredinu, tu smo predložili da se poveća iznos dotacija nevladinim organizacijama u oblasti zaštite životne sredine u iznosu od 10 miliona dinara. Naš amandman je odbijen i dato je obrazloženje da se on odbija zbog toga što se daju subvencije privatnim preduzećima neophodna radi izmirenja preuzetih obaveza shodno Uredbi o uslovima i načinu privlačenja direktnih investicija, Ugovoru o investicionom ulaganju između Republike Srbije i „Fijat grupe“, Ugovoru o osnivanju „Er Srbija“ i Ugovor o dodeli sredstava „PKC Vajring sistem“. Drugim rečima, ova sredstva koja nisu ni malo velika ni nešto značajna trebalo bi da spasu ova preduzeća o kojima se govori. Nažalost, ovo se ponovo potvrđuje da u vreme krize obavezno strada kultura i životna sredina, a bojim se da će i posledice koje ćemo trpeti zbog toga biti dugoročne, jer su štete veće od onih ušteda koje ćemo zbog ovoga izgubiti. Ono što želim da napomenem, a što je jako važno i za one koji su možda zaboravili, postojao je Fond za zaštitu životne sredine koji je 2012. godine, kada je na predlog tadašnje ministarke Zorane Mihajlović, koja je vodila tada Ministarstvo za energetiku i zaštitu životne sredine, taj fond ukinut zbog, kako je tada rečeno, mahinacija, zloupotreba, netransparentnosti itd. Nažalost, napravljen je jedan ishitreni potez koji je ukinuo jednu zapravo evropsku tekovinu, evropsku instituciju kao što je Fond za zaštitu životne sredine jer su se u taj fond ubirala sredstva od naknada za zagađenje, zatim od naknada za korišćenje flore i faune, ribljeg fonda itd. i ta su se sredstva putem konkursa namenski dodeljivala. Situacija koja je nastala posle ukidanja ovog fonda dovela je do toga da recimo imamo probleme sa reciklerima. Neki dan je na televiziji upravo bilo govora da se reciklerima duguje preko jedne milijarde dinara, da je naplata taksi za zagađenje zbog te novonastale situacije opala na oko 40%, što su direktne štete za budžet, zatim da su mnogi recikleri kao mlada preduzeća koja su videla svoju perspektivu u tim takozvanim zelenim tehnologijama otpustili deo radne snage i opet se dešava suprotno od onoga što svi zagovaramo, da mnogim investicijama želimo da zaposlimo nove radnike. Kaže se da je negde te 2012. godine kada je odlukom odnosno zakonom, 25. 09. 2012. godine ukinut Fond za životnu sredinu, odnosno donet zakon o njegovom ukidanju, odnosno prebacivanju tih sredstava u državni budžet, da je tada Fond bio težak negde blizu pet milijardi dinara, da su tada konkursom dobijali sredstva i recikleri i lokalne samouprave i nevladine organizacije za određene projekte i da su zbog ukidanja Fonda tu ostali neki dugovi odnosno neke neizmirene obaveze. Godine 2013. i 2014. sredstva su i dalje ubirana po ovim različitim osnovama koja su definisali zakoni iz oblasti zaštite životne sredine, išla su u jedinstveni odnosno republički budžet, ali mi zapravo uopšte nemamo informacije i saznanja na šta su odnosno za šta su ta sredstva korišćena. To je ono što je poenta cele ove priče, da smo mi, želeći da se bar 10 miliona dinara odvoji kao pomoć odnosno sredstva koja bi mogla da pridonesu boljem radu nevladinih organizacija u oblasti životne sredine, jer se radi o velikom broju organizacija, recimo, sa 112 tih organizacija je negde 2011. godine napravljen i memorandum o saradnji tadašnjeg ministarstva, međutim, to je ostalo mrtvo slovo na papiru. Nažalost, ponavlja se ona čuvena priča da se, kako god koja vlast dođe, životna sredina negde spoji sa nekim drugim, promeni se ministar, nove ideje dođu i tako se eto desilo i sa ovim reciklerima i sa onima koji su želeli da omoguće sredstva, odnosno da zarade u ovoj oblasti. Zato smo smatrali da bi bilo neophodno da se ovih 10 miliona dinara dodeli ovim nevladinim organizacijama. Želim da napomenem još nešto. Sada smo svedoci, evo, vidimo još jedan amandman je podneo kolega Karić iz Zelenih Srbije, vezano za ovaj rudnik o kome smo govorili ovih dana i za Jalovinu i za sve te probleme koji se sreću u životnoj sredini. Međutim, i taj amandman je, koliko vidim, odbijen. Jednostavno, ne nalazimo načina da se iz ovih problema izađe, ako ovakav tretman životne sredine budemo imali i dalje. Želim samo da naglasim da po nekim podacima naša zemlja izdvaja manje od 1% BDP za finansiranje životne sredine. Druge zemlje koje su bile u tranziciji izdvajaju oko 2% BDP, a nove zemlje u predpristupnom periodu ulagale su 1,5 do 2,5% BDP. Imamo jednu strategiju, odnosno jedan izveštaj koji je pokazao da je oblasti životne sredine u Srbiji potrebno negde preko 10 milijardi evra ulaganja da bi se dovela u red. Ako na ovakav način pokazujemo svoju želju da u ovoj oblasti nešto učinimo, da poboljšamo, neće valjati, zbog toga što ispada da zapravo ni na koji način ne osećamo ovo kao prioritet, bar oni koji donose odluke i oni koji se ovom oblašću bave, na bilo koji način, bilo da su nevladine organizacije ili profesionalne organizacije, ne vide podršku koju bi država trebalo da pruži, odnosno kao država ne pružamo sliku prema EU, gde želimo da odemo i gde nas čeka Poglavlje 27, ne pokazujemo ni na koji način da smo spremni i sami da izdvojimo određena sredstva i da se na pravi način ponašamo prema ovoj oblasti. Samo da napomenem, koliko imam informaciju, državna sekretarka je nedavno obećala da će se ovaj fond ponovo formirati, ali nažalost, niko neće razmišljati i razmatrati štete od toga što je taj fond ukinut, što je onemogućeno da se u ovu oblast na pravi način i kontinuirano ulaže. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar.
Želeo bih samo da dodam komentar ili objašnjenje na prethodni amandman. U tehničkom smislu, amandman koji je podneo poslanik Dragan Jovanović ne može da bude prihvaćen iz tehničkih razloga, pošto sredstava u iznosu koji je naveden u amandmanu nema. Želim da skrenem pažnju poslanicima na prirodu obrazloženja. Obrazloženje objašnjava u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu član 69. stav 4. način na koji su ova sredstva raspoređivana i objašnjava istovremeno način na koji se objašnjava u koloni 7 stanje na izvršenju budžeta, odnosno ovde rebalansom budžeta u koloni 8. Terminologija možda nije intuitivna i možda nije svima jasna, ali kad se govori o delu sredstava, onda to znači po terminologiji i Zakonu o budžetskom sistemu, od toga deo taj i taj se odnosi na nešto. Znači, može u desnoj koloni da stoji 100 miliona, ali u objašnjenju da piše – od toga 20 miliona je preostalo, a ostalo ne mora da se objašnjava, pošto se ostalo dogodilo na neki drugi način, isto tako uređen budžetom za prethodnu godinu, odnosno uređen Zakonom o budžetskom sistemu. Ovoj konkretnoj situaciji, kao što je poslanik već pročitao, 10 miliona dinara je alocirano odgovarajućim rešenjem Vlade o upotrebi sredstava tekuće budžetske rezerve za transfer jedinicama lokalne uprave, kojima je smanjen obim prihoda. Ovde se konkretno radilo o rešenju Vlade koje je dobilo mišljenje svih ministarstava, doneto je na Vladi, postoji u Vladi. Pošto Vlada odlučuje na osnovu tekuće budžetske rezerve, a posle toga se ta sredstva po rešenju Vlade knjiže na odgovarajućem mestu u ekonomskoj klasifikaciji, ovo je isključivo poštovanje striktne metodologije računovodstvene izvršavanje budžeta. Isto tako, Vlada je bila potpuno u domenu svoje nadležnosti kada je reagovala na vanrednu situaciju u opštini Kosjerić i alocirala svojim posebnim rešenjem 10 miliona. Ti dokumenti su dostupni i u Vladi i biće dostupni u svakoj analizi, odnosno kontroli i reviziji budžeta. Prema tome, po meni ovde nema nikakvog kršenja bilo kakvih pravila. Naše stručne službe su ispoštovale i metodologiju i zakon 100%. To što je možda interpretacija ovde izazvala neke nedoumice, mislim da nema nikakve osnove da se bilo ko ovde poziva na odgovornost. Ako poslanik želi, mi ćemo poslati šire objašnjenje sa punim knjigovodstvenim podacima za ove transakcije, kopijom svih dokumenata koji ovo prate. Mislim da ne bi bilo u redu da građani misle da rešenjem Vlade kojim se reaguje na vanrednu situaciju u opštini Kosjerić opredeljuju se sredstva i ona se posle toga knjiže u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu i kako se sve transakcije u budžetu sprovode. Mislim da nema osnove da se otvara bilo kakva osnova za bilo kakvu sumnju. Podržavam potpuno sve što su stručne službe uradile i ako poslanik želi, možemo da pošaljemo pismeno objašnjenje. Što se samog amandmana tiče, ponavljam, u amandmanu nema osnove da se ovako predloženi amandman prihvati, pošto predložena sredstva izlaze iz okvira budžetske alokacije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, poštovana predsedavajuća, cenim predlog koji su kolege poslanici podneli, ali ne mogu da glasam iz nekoliko razloga za ovaj amandman. Prvo, što mislim da Republika Srbija mora da ispunjava svoje međunarodne obaveze, a sredstva koja su amandmanom uskraćena, uskraćena su na poziciji - ispunjenje međunarodnih ugovora, čini mi se, što se tiče „Fijata“, „Er Srbije“ itd. Te ugovore su potpisale dve vlade. Što se tiče „Fijata“, potpisala je jedna Vlada, a što se tiče ugovora sa „Er Srbijom“, to je potpisala druga Vlada. To su međudržavne obaveze koje Vlada Republike Srbije mora da ispuni i ovaj iznos koji je naveden u rebalansu budžeta je iznos koji Vlada Republike Srbije po međunarodnim ugovorima koje su potpisale dve prethodne vlade mora da ispuni do kraja godine. To je jedan razlog. Drugi razlog je što ta sredstva predlagač amandmana, 35 miliona, za koliko bi uskratila ugovorne obaveze po ovoj poziciji o kojoj sam pričao, je namenila na pozicijama – dotacije nevladinim organizacijama u Ministarstvu za zaštitu životne sredine. Dakle, izuzetno ceneći životnu sredinu, ceneći organizacije koje se bave životnom sredinom, za njihov rad je za celu godinu izdvojeno 26 miliona dinara, a predlagač amandmana traži da se izdvoji još 40%, još dodatnih 10 miliona dinara za nevladine tzv. NGO organizacije na poziciji zaštite životne sredine, što znači da ta sredstva ne idu direktno za zaštitu životne sredine, već indirektno preko nevladinih organizacija treba da budu iskorišćena u tu svrhu. S tim u vezi, moram da kažem da ta povećanja na prvi pogled izgledaju da su 40%. Međutim, kad malo bolje razmislite, s obzirom da je do kraja kalendarske godine ostalo svega dva meseca, predlagač je predvideo da se sredstva u naredna dva meseca, da bi se, ukoliko bi se usvojio ovaj amandman, ispunio ovakav predlog, nevladine organizacije bi morale da troše 400% više sredstava mesečno nego što su do sada trošile, jer su imali negde dva zapeta nešto miliona dinara mesečno, a sada bi u naredna dva meseca dobili još dodatnih pet miliona, što je jako preveliko uvećanje, odnosno 10 miliona dinara bi trebalo da utroše samo u naredna dva meseca, s obzirom da se ne radi o budžetu, već o rebalansu budžeta. Što je puno - puno je. Između privrede i nevladinih organizacija u narednih dva meseca, ja biram ipak privredu, mada poštujem i nevladine organizacije, posebno zaštitu životne sredine. Drugi deo predloga se odnosi na usluge arheološkog nasleđa. Predlagač amandmana je predvideo da se umesto 124 miliona dinara za arheološka nasleđa na poziciji Ministarstva kulture, na uštrb one stavke koja je predviđena za privredu i ispunjenje međunarodnih ugovora za „Fiat“ i „Er Srbiju“, da se na uštrb te pozicije dodeli novih 35 miliona i da se za arheološko nasleđe izdvoji 159 miliona 670 hiljada dinara. To je povećanje od nekih 30% i pitam se kako će ta ustanova kulture za arheološko nasleđe uspeti da potroši u naredna dva meseca 35 miliona više nego što je predviđeno, s obzirom da je svakog meseca za njih predviđeno 10 miliona dinara. To znači da bi u naredna dva meseca umesto 10 miliona trebalo da troše 27,5, što je preveliko povećanje, imajući u vidu ovaj predlog amandmana ukoliko bi ga usvojili. Iz tih razloga ne mogu da podržim i da glasam za amandman kome se, sa jedne strane osporavaju ugovorne obaveze koje su potpisivanjem ugovora preuzele dve vlade i stavile na teret države da bi se za 300 do 400% u naredna dva meseca povećale dotacije nevladinim organizacijama i organizaciji koja se bavi arheološkim nasleđem. Mislim da je to puno i da predlagač amandmana nije vodio računa da se ne radi o celoj godini, već da se radi samo o naredna dva meseca. Između privrede i ovog javnog sektora ja uvek biram privredu. Zato prednost dajem poziciji koju je Vlada predvidela, a to su ispunjenja međunarodnih obaveza za privredna preduzeća koja sam naveo.
Reč ima narodni poslanik dr Vesna Rakonjac.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministri, poštovane kolege, SNS ne može da prihvati ovaj amandman, pogotovo u onom delu koji se odnosi na ekološki deo. Ono kako je vođena politika u vezi ekologije, imali smo prilike da vidimo u prethodnih 12 godina. Očistili su sve, a naročito budžet. Tako da sada imamo podosta problema, a po izveštajima EU i mnogih drugih organizacija naša ekologija je na dnu dna. Osim ovih drugih stvari koje moramo da uredimo moramo i ovaj posao da završimo. Što se tiče bolne tačke, a to je Fond za zaštitu životne sredine, odgovorno tvrdim nijedan jedini dinar iz Fonda za zaštitu životne sredine nije otišao državnim relevantnim institucijama kao što su zavodi za javno zdravlje koji uglavnom brinu o zaštiti životne sredine. Otišao je na razne kulturne umetničke manifestacije, na razne performanse i uglavnom je služio, da me ne shvatite pogrešno, na prebacivanje sredstava iz ovog fonda nevladinim organizacijama čiji su vlasnici uglavnom bile osobe koje su bile direktno povezane sa predstavnicima tadašnjeg ministarstva. Prema tome, ne samo da su očistili budžet, očistili su i Fond i sa pravom je ovaj fond ukinut na ovakav način kada je ukinut 2012. godine, jer država i građani Srbije nisu imali nikakve koristi od tih sredstava. Lokalne samouprave imaju tzv. ekološke takse koje se preusmeravaju za namenske projekte i čija se sredstva kontrolišu. Tako da naša životna sredina ništa nije pretrpela zbog ukidanja ovog Fonda za zaštitu životne sredine i nikada namenski nisu bila potrošena. Prema tome, mislim da je 10 miliona previše za nevladin sektor za dva meseca. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović.
Uvažena predsednice, moram da kažem da se slažem sa kolegama da se ovaj amandman odbije, ali povod mog javljanja je pre svega odgovor gospodina ministra, gde me je ministar i pomenuo, u prethodnom članu imao amandman. Da ne bismo polemisali više oko svega toga, molim uvaženog ministra da dobijem odgovor u pisanoj formi. Gospodine ministre, stojim vam na raspolaganju da kod vas u ministarstvu sa vašim službama, ne bih ih nazvao stručnim, da lepo sednemo i oko ovoga da vidimo ko je u pravu a ko nije. Ako sam u pravu, očekujem da kao jedan revnosan narodni poslanik koji je na adekvatan način gledao sve stavke i pozicije budžeta budem pohvaljen. A ako nisam u pravu spreman sam da se izvinim. Rekao sam da sam konsultovao pre svega ljude iz DRI i to su ljudi koje je Narodna skupština birala, a sa druge strane, ono što je interesantno, mi smo na kraju desetog meseca i tekuća budžetska rezerva je korišćena za još mnoge druge stvari, a ne samo kao pomoć lokalnim samoupravama koje su pre svega bile pogođene poplavama. Kada sam gledao druge stavke kao što su subvencije za privredu gde verujem da je bilo iz tekuće budžetske intervencija oko „Železare“, FAP-a i oko bilo koje druge fabrike ili firme koja je trebalo da se pomogne, apsolutno nijedan jedini dinar nisam video odstupanja da je na bilo koji način došlo bilo šta iz tekuće budžetske rezerve na tu klasifikaciju ili taj konto. Da se razumemo, osim ovih 10 miliona koje sam video kao transfer lokalnim samoupravama, tako da više ne bismo polemisali. Zamolio bih vas i stojim vam na raspolaganju da sa vašim saradnicima sednemo i oko ovoga da razmotrimo, jer mi je pre svega cilj da se u budžetu za 2015. godinu ovakve stvari ne ponavljaju, da dođe cifra koja nije na jasan način objašnjena narodnim poslanicima. Mi predstavljamo građane, a to građani od svojih sredstava poreza to pune. Prema tome hajde da sednemo, spreman sam da se javno izvinim ako nisam u pravu, ali ako sam u pravu da od vas to javno čujem. Hvala.
Hvala. Na član 6. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Branka Karavidić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Poštovani ministri, ovim amandmanom predlažem da se u razdelu Ministarstva građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture izvrši preraspodela sredstava na ekonomskoj klasifikaciji, subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama. Suma od preko 15 milijardi dinara raspoređena na subvencije, što „Železnicama Srbije“, što JP „Putevi Srbije“, recimo za učešće u ruskom kreditu „Železnicama Srbije“ je opredeljeno 630 miliona dinara, a „Putevima Srbije“ takođe za učešće u projektu rehabilitacije putne mreže 300 miliona dinara. Deo sredstava ide na izgradnju Žeželjevog mosta u Novom Sadu, koridorima Srbije, preko osam milijardi dinara ponovo „Železnicama Srbije“, s time što će se preraspodelom ovih sredstava, kako ovde stoji u predlogu ovog rebalansa vršiti po posebnom aktu Vlade. Zatim, deo sredstava u visini od preko 1,3 milijarde dinara ide „Putevima Srbije“ za održavanje putne mreže i tako redom. Sve ovo ne bi bilo čudno, svaki budžet i rebalans do sada su uglavnom na ovom razdelu sadržavali isto. Ovog puta se pojavljuje stavka kojom se subvencionišu „Železnice Srbije“ u iznosu od 378 miliona dinara za izmeštanje šina i uklanjanje nelegalnih objekata, a u vezi sa projektom „Beograd na vodi“. Toga nije bilo u budžetu za 2014. godinu. Ovim amandmanom se predviđa smanjenje ovih sredstava za 200 miliona dinara. Ta sredstva bi bila opredeljena za izradu planske dokumentacije za državni put prvog reda Požarevo-Kučevo-Majdanpek-bugarska granica. Prostornim planom Republike Srbije predviđena je izrada planskog rešenja za ovaj put. U samom prostornom planu regionalna pristupačnost u RS, a tiče se istočne Srbije, naročito se odnosi na Borski i Zaječarski okrug, je klasifikovana kao oblast koja je daleko ispod proseka u odnosu na druge regione. Istočna Srbija, a naročito njeno rubno područje ne razlikuje se mnogo od ostalih opština sličnog geografskog položaja. Ostala je odsečena od ostatka Srbije, nerazvijena, devastirana, bez stranih ulaganja sa velikim brojem nezaposlenih i sve izraženijim siromaštvom. Povezivanje Koridora 10 sa bugarskom granicom preko Požarevca, Kučeva i Majdanpeka podstaklo bi prvenstveno ekonomski razvoj Braničevskog, Borskog i Zaječarskog okruga. Zaustavilo bi odliv stanovništva, omogućilo efikasniji transport ljudi, robe i kapitala. Povezala bi se i dva strateški bitna koridora, Koridor 10 i Koridor 7 – reka Dunav. O koristima od međunarodnog tranzita kroz našu zemlju i benefita koji pruža jedna takva mogućnost neću ni da govorim. Mislim da gospodin ministar to veoma dobro zna. Zaista je dobro što je u razdelu ovog ministarstva moguće videti sredstva za brzu saobraćajnicu Novi Sad – Ruma, zatim pripadajućoj saobraćajnici za most Zemun-Borča, zatim za Koridor 11, Koridor 10 i to su projekti čija je izgradnja planirana prostornim planom i sredstva za njihovu izgradnju predviđena su i ranijim budžetima, naravno i rebalansima. Zašto se za projekat „Beograd na vodi“, gospodine ministre, izdvaja 378 miliona, preko 370 miliona dinara za izmeštanje šina i objekata koji su nelegalno sagrađeni, 16 miliona 300.000 dinara za uspostavljanje rada i funkcionisanja DOO „Beograd na vodi“ i na kraju, 88 miliona 200.000 dinara za usluge projektovanja u vezi sa projektom „Beograd na vodi“? Dakle, blizu pola milijarde dinara po raznim osnovama namenjeno je za projekat „Beograd na vodi“, koga naravno nema u budžetu za 2014. godinu. Interesuje me – kako se ovaj projekat našao u rebalansu? Zar se isti projekat ne finansira iz kapitala UAE? Nemam ništa protiv ubrzanih aktivnosti u vezi izgradnje „Beograda na vodi“. Mogu samo da zaključim da se sve može u vrlo kratkom roku i izrada projekta i izmeštanje šina i nelegalnih objekata. Samo tražim istu takvu posvećenost i razumevanje za projekte koji se odnose na izuzetno važne teme, kao što je podsticaj razvoja nerazvijenih i rubnih područja RS. Biću uporna, gospodine ministre. Ovakav amandman podneću i na budžet i za 2015. godinu. Možda će Vlada obratiti pažnju na prostorni plan RS, dokument kojim smo odredili i infrastrukturne prioritete za naredni period. Možda će usvojiti ovakav amandman i tako pružiti nadu građanima istočne Srbije da su za korak bliže cilju, a to je kvalitetniji život. Čini mi se, gospodine ministre, da Vlada ne čini ništa da uspostavi uravnotežen regionalni razvoj. Ne prihvatanjem ovog amandmana čini se nema jednak odnos prema potrebama svih građana jednako. Takođe, ne prihvatanjem ovog amandmana pokazuje se da je njeno zalaganje za ravnomeran regionalni razvoj čisto deklarativno. Još bih se osvrnula na obrazloženje. U jednom delu obrazloženja se kaže – imajući u vidu značaj ovog putnog pravca za razvoj opština u istočnoj Srbiji, kao i razvoj RS u okviru programa rehabilitacije puteva i unapređenja bezbednosti na putevima u periodu od 2014. do 2018. godine, za deonicu državnog puta prvog reda Požarevac-Kučevo-Majdanpek, planirana je i izrada projektno-tehničke dokumentacije i izvođenje radova. Program će realizovati Javno preduzeće „Putevi Srbije“, a radovi će se finansirati iz kredita Svetske banke, Evropske investicione banke i Evropske banke za obnovu i razvoj. Bila sam na sednici kada smo mi i kolege poslanici raspravljali upravo o tim zajmovima. Ni u jednom od ovih projekata u tabelama koje su u opisnom delu nisam našla izradu planske dokumentacije za ovaj put, a još manje odluku o tome da će izvođenje radova po ovom putu biti. Ovaj amandman sam podnela da ćete vi da zaista 2015. godine uradite projekat ovog puta prvog reda koji je izuzetno značajan za istočnu Srbiju. Međutim, valja obratiti pažnju još na jedan deo vašeg obrazloženja. Vi kažete da bi se prihvatanjem amandmana ugrozila realizacija projekta „Beograd na vodi“, kojije Vlada RS opredelila kao prioritetan i značajan građevinski, značajan za RS i koji će omogućiti privlačenje investicija i angažovanje građevinske operative, ubrzati dalji razvoj Beograda kao glavnog grada i indirektno cele zemlje. Što se tiče toga zaista nemam nikakav komentar. Mislim da treba ostaviti građanima da vide i sami procene šta je prednost u ovom slučaju. Zahvaljujem.
Redom, javio se Dragan Nikolić.
Gospođo predsednice, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani RS, nećemo prihvatiti ovakav amandman. Ima mnogo razloga, a ja ću navesti samo tri. Prvo, SNS će se truditi sa svojim koalicionim partnerima u ovoj Vladi da ravnomerno regionalno razvijemo RS, da napravimo putne pravce kao što se već radi i svi u Srbiji to znaju i Koridor 10 i Koridor 11, i biće železnica dovedena u red onako kako nikada nije, pogotovo ne u prethodnih 12 godina. Sve kolege koje su danas dale amandmane, koji su logični, rekao bih, za ono vreme kada su oni bili na vlasti, sada nisu logični. Sada su u potpunoj suprotnosti sa politikom ove Vlade, sa sastavom i sa predsednikom Vlade, gospodinom Aleksandrom Vučićem. Mi smo imali svoje ideje i tih ideja se držimo. Dali smo obećanja. Ta obećanja ispunjavamo. Ono što je važno reći zašto nećemo prihvatiti ovaj amandman – mogu da razumem da se traži da se uradi projektna dokumentacija za taj putni pravac, vrlo je bitan i taj deo Srbije, kao što i Beograd, ali je potrebno napraviti prvo mašinu, lokomotivu, a lokomotiva će biti naravno projekat „Beograd na vodi“ koji je prihvaćen od svih u svetu, pohvaljen i koji će dati ogromne rezultate razvoju privrede Srbije na novim investicijama, na mogućnosti da dođu sve svetske firme, na upošljavanju naše građevinske operative koja je jedna od velikih stavki u našem privrednom razvoju. Uposliće se mnogi ljudi koji danas nemaju posao. Prema tome, „Beograd na vodi“ će biti lokomotiva razvoja RS i to svi znaju, pa i podnosilac ovog amandmana. Nije slučajno dat ovaj amandman, nije slučajno taj pokušaj da se gurne ruka i da se ovaj novac koji je predviđen za „Beograd na vodi“, odnosno za uklanjanje šina, a čuli smo neki dan predsednika Vlade koji je rekao da se na tome veoma radi, da je 15 ili 16 km pruge uklonjeno i da je od 250 i 260 ljudi, fizičkih lica koja imaju svoje objekte tamo, sa 70 napravljen dogovor, a sa ostalima se ugovara kako i šta isplatiti, jer mi hoćemo da svim tim ljudima omogućimo i smeštaj, omogućimo i adekvatnu i pravičnu naknadu. Prema tome, mislim da poslanička grupa SNS neće nikada prihvatiti ovakve amandmane, jer su očigledno sa idejom da se minira sve što je pozitivno i sve što je dobra ideja za Srbiju, i sve što vuče napred. Očigledno da neko želi - što gore to bolje, ali to sa nama, žao mi je, nećete uspeti. Mi smo pokazali da smo čvrsti i da znamo šta hoćemo, podržavamo ovu Vladu i naravno da ćemo glasati protiv ovog amandmana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić, po amandmanu, jer kako ste vi obrazlagali, tako je iznad stav.
Zahvaljujem. Još jednom pitam ministra - da li je obrazloženje koje je dato na ovaj amandman i razlozi zbog kojih se ne prihvata amandman istinito ili je ono što ja posedujem kao neko ko je bio na sednici na kojoj se raspravljalo o kreditima Svetske banke, Evropske investicione banke i Evropske banke za obnovu i razvoj, a namenjeno je za rehabilitaciju puteva u Srbiji? Znači, ni u jednom od ovih sporazuma se ne pominje put prvog reda, državni put prvog reda Požarevac-Kučevo-Majdanpek, njegova ni planska izgradnja, ni projektovanje, ni sama izgradnja. Pa me interesuje, da li je tačno ono što smo mi izglasali ovde pre par meseci u Skupštini ili je tačno ovo obrazloženje? Mene samo to interesuje.
Hvala. Reč ima ministar Dušan Vujović. Izvolite.
Samo dva kratka obrazloženja. Prvo obrazloženje je što se tiče sume koja stoji unutra sa namenom da se rade pripremne, da se finansiraju pripremne radnje za Projekat Beograd na vodi, logično je da se one dešavaju mesecima pre početka glavnih radova, prema tome, stavljanje toga u rebalans je potpuno logično i svaka zemlja u svetu, ili ako bi se pojavio neki krupniji projekt gde pripremni radovi počinju u jednoj godini, a projekat se očekuje u narednoj godini, to svuda postoji. Mislimo da ta svota je potpuno obrazložena. Urađena je na osnovu zaključka Vlade i postoji puna dokumentacija za to. Što se tiče puta Požarevac, odakle sam ja inače rodom, do granice, mi nemamo trenutno dokumentaciju koja nam je ovde pri ruci, podatke o tome. Mislim da, i posle svojih devet hiljada dana u Svetskoj banci, da Svetska banka ili uključuje finansiranje projekata na osnovu kojih se daju projektni zajmovi kao deo tzv.“Project Preparation Facilities“ ili na neki drugi način se to radi. Prema tome, uveren sam da za to postoji odgovor, mada trenutno nemam egzaktni odgovor na vaše pitanje. Znači, tih 200 miliona, koliko ste vi ovde predlogom predvideli, sam siguran da će, drugim rečima, da će dokumentacija sigurno biti obezbeđena. Da li će se tražiti dodatno finansiranje ili će se vršiti realokacija sredstava iz postojećih kredita, to ćemo videti. Ako možemo da vam ponudimo odgovor, pismeni odgovor u nekom zakonskom roku, molim vas, dozvolite nam tu mogućnost, jer sam siguran da će to pitanje biti rešeno. Mislim da nije rešenje da se realokacijom iz ovih sredstava koja su računata po nekoj minimalnoj potrebnoj svoti koja je neophodna da se uradi izmeštanje ovih pruga i raseljavanje nelegalnih objekata da bi se obezbedila sledeća faza pripreme Projekta Beograd na vodi. Mislim da ne bi bilo uredu da to zaustavljamo zbog ovog drugog pitanja koje je potpuno legitimno i dobićete pismeni odgovor u najkraćem roku. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi ministri, poštovani članovi Vlade, uvaženi građani Srbije, govoriću o amandmanu broj šest koji je podnela gospođa Branka Karavidić na Predlog zakona o rebalansu budžeta Republike Srbije za 2014. godinu. Analizirajući podrobno ovaj amandman gospođe Karavidić smatram da ovaj amandman ne možemo prihvatiti iz dva razloga. Prvi razlog je jer su za taj pravac sredstva već obezbeđena Projektnim zakonom Republike Srbije od 2010. do 2020. godine. U okviru rehabilitacije puteva u periodu 2014-2018. godina takođe su planirana sredstva koja će biti obezbeđena iz kreditnih sredstava Svetske banke, Evropske banke za obnovu i razvoj i učešća RS. Što se tiče drugog razloga, drugi razlog je taj što bi se preraspodelom sredstava koja su već opredeljena za a.d. „Železnice Srbije“ u visini od 378.873.810 dinara i njihovim preusmeravanjem na deonicu puta Požarevac-Majdanpek-Kučevo-Bugarska granica bi se bitno ugrozio vitalni Projekat Beograda na vodi, za koji moram reći da je od kapitalnog značaja. Izmeštanje pruga, šina i dislokacijom objekata na poziciji na kojoj će biti izgrađen Beograd na vodi, ova sredstva su neophodna. Umanjivanje tih sredstava usporilo bi i bitno uticalo na kašnjenje radova oko izgradnje Beograda na vodi. Beograd na vodi kao jedan kapitalan objekat koji će uposliti veliku građevinsku operativu, takođe i više hiljada radnika, jednostavno, u ovom trenutku je prioritet. Taj prioritet je ponos Beograda, ponos Srbije, koji će sutra u mnogome pospešiti i poboljšati imidž Srbije u svetu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Mi nećemo glasati za ovaj amandman, ali nam je drago da je gospođa poslanica postala zagovornik decentralizacije Srbije i ravnomernog regionalnog razvoja, jer smo mi kao politička stranka probili uši svima na političkoj sceni Srbije tražeći da se Srbija i svi njeni delovi ravnomerno razvijaju. Zbog čega nećemo glasati, i pored ove načelno dobre volje? Prvo, traži se da se nešto što je obezbeđeno iz drugih sredstava finansiranja, a radi se ovom državnom putu Požarevac-Kučevo-Majdanpek-Bugarska granica, finansira iz budžeta. Sredstva će se obezbediti iz kredita Svetske banke, Evropske investicione banke i Evropske banke za obnovu i razvoj. Nema potrebe da se nešto za šta će se obezbediti druga sredstva, što je već predviđeno prostornim planom RS, stavlja na teret budžeta, a sa druge strane, opet, imamo jedan kapitalni projekat od vitalnog značaja, ne samo za Beograd, već i za sve građane Srbije i za mnoge investicije, Projekat Beograd na vodi. Zaista, pre dve nedelje sam poslednji put prolazio ovim putem od Kučeva do Majdanpeka, nisam išao do Bugarske granice, ali sam išao ranije, i to je zaista u katastrofalnom stanju. Naravno, SPO koji je i ovoj Vladi nebrojeno puta postavio pitanje – šta će u strateškom smislu preduzeti u pogledu dramatičnog stepena nerazvijenosti opština i gradova u Srbiji, jer nemamo pražnjenje samo istočne i južne Srbije, mi čak sada zbog neravnomernog razvoja opština i gradova u Srbiji imamo pražnjenja čak i Vojvodine, kao našeg najrazvijenijeg dela, moje Šumadije, cele Srbije? Prazne se čak i gradovi, zbog odsustva investicija, zbog odsustva velikih infrastrukturnih projekata, infrastrukturnih ulaganja. Nažalost, mi smo posle 5. oktobra stepen neravnomernog razvoja Srbije, koji je bio na nivou 5. oktobra 1:10, popeli na 1:15 ili 1:20. To je najporaznija statistika u Evropi. Mi smo i tu na negativnoj listi. Međutim, pored načelno dobre namere, koju mi podržavamo, bez obzira ko se bude zalagao za decentralizaciju Srbije, mi nećemo gledati političku pripadnost, uvek ćemo načelno podržavati takvu nameru. Ako se zaista pogleda suština ovoga, a to su pre svega izvori finansiranja, zbog toga ne možemo podržati i ne možemo podržati zbog toga što će se ova sredstva obezbediti iz drugih izvora finansiranja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja dolazim iz Požarevca. Ja sam stvarno prijatno iznenađen odakle sad tolika briga za moj rodni Požarevac i za to Kučevo. To je isto Kučevo koje je od 2004. do 2012. godine bilo izopšteno iz pravnog sistema Republike Srbije, zato što tadašnji predsednik Opštine Kučevo nije podržavao predsednika Republike Srbije Borisa Tadića, pa im ni metar puta niste dali. To je isto ono Kučevo gde ste ukinuli Zavod za zdravstvenu zaštitu, pa su bolesnici morali da idu u Petrovac da overavaju upute da idu u zdravstvene ustanove. Sada odjednom 200 miliona dinara za puteve. Da vas obavestim, projekat se već radi. Mi ne delimo Srbiju na one koji podržavaju premijera i predsednika Republike i one koji ne podržavaju. To je jedna Srbija, jedni su građani i svi trebaju da imaju koristi iz Republike. Ali, ako već hoćete da opredelite sredstva iz budžeta za neki vaš cilj, pa neka bude i politički, bar nemojte da napadate druge ciljeve. To što ste napali drugi projekat, po vama možda potpuno bezvredan i nepotreban, stavlja vas u tu ravan kao podnosioce amandmana da vaša želja nije iskrena, već da je isključivo inspirisana politikom. Nemam ništa protiv, opredelite sredstva, ali mislim da je 200 miliona mnogo više nego što je zaista potrebno. Druga stvar, taj projekat se već pravi, već je u izradi, CIP već radi taj projekat. Trebali ste da se informišete i ne bi bilo potrebe za ovakvim stvarima.
Branka, vi po amandmanu?
Hoću repliku zbog toga što sam pomenuta imenom i prezimenom.
Izvolite.
Zahvaljujem. Meni je jako žao što mnoge kolege, ubeđene u istinitost onoga što piše u obrazloženju, čvrsto stoje iza toga. Ja ih pozivam da na sajtu javnog preduzeća „Putevi Srbije“ pronađu dokument u kome piše da su sredstva opredeljena za izradu planske dokumentacije Požarevac-Kučevo-Majdanpek. Pozivam sve kolege da se vratimo u jun mesec kada smo usvajali Zakon o zajmu, Svetska banak i ostalo sve, gde postoje tabele u kojima su dati putni pravci koji će se rehabilitovati. Ja vas molim, nemojte da govorite neistinu. Što se tiče opaske da se naprasno setim da sam iz tog kraja, za vašu informaciju, ja ovakav amandman podnosim od 2009. godine i na budžet i na rebalans. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Vujović. Izvolite.
Samo kratka informacija. Kao što sam obećao, mi ćemo vam poslati punu pismenu informaciju. Po mojoj prethodnoj informaciji, detalje nemam kod sebe, reč je o projektu koji je potpisan, odnosno spreman za potpisivanje od prošlog petka, pre dva dana. Prema tome, reč je o potpuno novoj informaciji koja nije bila dostupna juna meseca. Znači, to je zajednički projekat Svetske banke i Evropske banke. Kao što sam rekao, mi ćemo vam dostaviti punu informaciju i o finansiranju i o sredstvima za pripremu putnih pravaca koji će biti finansirani u okviru tog projekta. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević, po amandmanu. Izvolite.
Poštovani ministri, poštovani predsedavajući, poštovane kolege i koleginice, poštovani građani, jednostavno ovakav amandman, ovakva vrsta amandmana, gde se sa jedne pozicije, koja je izuzetno značajna i možda u perspektivi najbitnija u ovom rebalansu, sredstva pokušavaju prebaciti na jednu sasvim drugu poziciju, koja je naravno, gledano iz ugla bilo kog poslanika i bilo kog građanina Srbije, svakako prihvatljiva. Naravno da bi svaki poslanik, u skladu sa tim iz kog mesta dolazi, imao želju i uticao bi na to da se radi put. Ja bih kao poslanik iz Šapca naravno hteo da se uradi autoput Šabac-Ruma-Novi Sad. Naravno da će do tog autoputa jednog dana i doći, ali kada se za to budu stekli uslovi, kada Vlada i nadležni ministri budu doneli tu odluku. Rebalans budžeta, srpski rečeno, predstavlja u stvari korekciju budžeta. Šta to znači? To znači da se uradio korekcija u odnosu na presek stanja na današnji dan i na presek stanja na dešavanja od 1. januara do kraja avgusta tekuće godine. Mi u ovom budžetu nismo imali predviđene ni poplave i nismo zato ni predvideli u budžetu poplave, a nismo imali predviđeno ni tako dobru priliku za razvoj Beograd, za razvoj Srbije, kao što je „Beograd na vodi“ i naravno da ga nema u budžetu. Sama reč rebalans, odnosno korekcija budžeta ukazuje da ćemo kroz ovaj rebalans upravo tu veliku priliku „Beograd na vodi“ ubaciti u ovaj rebalans i iz tog razloga ga nije bilo u budžetu. Ono što je bitno reći, neću dužiti pošto smo već dosta stvari čuli od prethodnih kolega, to je da su elementarne nepogode direktno uticale na ovakav rebalans budžeta i na ovakve odluke. Ono što je još direktnije uticalo, a mi nismo mogli da utičemo, to je upravo politika koja je vođena od 2000. do 2012. godine. Posledice od poplava otklanjamo i otklonićemo ih relativno brzo, a za posledice vlade od 2000. do 2012. godine trebaće nam malo više vremena nego za otklanjanje posledica od poplava. Hvala.
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić, po amandmanu. Izvolite.
Pošto je očigledno da ne baratamo istim stvarima, ne znam kakvi su amandmani podnošeni 2009. do 2012. godine, ali znam da je u tom periodu „Beograd na vodi“ bila naučna fantastika koju čak ni Demokratska stranka nije znala da vidi.
Hvala. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 6. kojim se menja član 7. tako da on glasi - Razdeo 21. Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Funkcija 450 Saobraćaj, Ekonomska klasifikacija 511 Zgrade i građevinski objekti, broj „88.200.000“ zamenjuje se brojem „68.200.000“, a povećava Razdeo 54g, Glava 54g1 Uprava za izvršenje krivičnih sankcija, Funkcija 340 Zatvori, Ekonomska klasifikacija 425 Tekuće popravke i održavanje. Cifra „24.405.936“ zamenjuje se brojem „44.405.936 dinara“. Da odmah pojasnim, jer ne želim ništa da bude sakriveno, ova klasifikacija 511 Zgrade i građevinski objekti, za koju smo predvideli da se ovim amandmanom skine 20 miliona i to sa dela sredstava ove aproprijacije u iznosu od 88.200.000, namenjena je za usluge projektovanja u vezi sa projektom „Beograd na vodi“. Da budem jasna, ja nemam ništa protiv projekta „Beograd na vodi“, naprotiv, podržavam u potpunosti aktivnosti na realizaciji tog projekta, ali sam smatrala da je vreme od dva meseca koje je pred nama do kraja godine suviše kasno da bi se završili projekti i da bi se odvojila ovolika sredstva za te projekte. S druge strane, imamo potrebe koje mogu da se zadovolje u ovom periodu. Zato je u obrazloženju amandmana navedeno zašto se predlaže ovaj amandman. U izveštaju Zaštitnika građana o radu Nacionalnog mehanizma za prevenciju torture za 2013. godinu uočen je veliki broj nepravilnosti koji se tiču materijalnih uslova, smeštaja lica u zavodima za izvršenje krivičnih sankcija. U prostorijama uglavnom postoji po jedna sijalica, a pojedine prostorije se osvetljavaju svetlošću koja dopire iz hodnika, grejanje nije instalirano ili je nedovoljno, tako da se pojedine prostorije tokom zimskim meseci ne koriste. Upravo zbog nedovoljne zagrejanosti, higijena mokrih čvorova nije na zadovoljavajućem nivou. Prostorije je neophodno u što kraćem periodu uskladiti sa važećim standardima, pa je potrebno obezbediti neophodna sredstva. Bitno je sprovesti zaključke, koje na predlog Odbora za pravosuđe državnu upravu i lokalnu samoupravu usvojila Narodna skupština Republike Srbije. Podsetiću sve kolege da smo ovog meseca razmatrali navedene zaključke i usvojili kao zaključke ove Skupštine. Amandman je odbijen uz obrazloženje da se ne prihvata iz razloga jer je tehnički neispravan, s obzirom da se predloženim amandmanom uvećava iznos sredstava na razdelu 54g, Ministarstvo pravde i državne uprave glava 54g1 Uprava za izvršenje krivičnih sankcija, funkcija 340 zatvori, ekonomska klasifikacija 425, tekuće popravke i održavanje. Naime, u okviru razdela 54g, glava 54g1 iskazan je ovaj deo sredstava koji je već utrošen kod ministarstva, koje shodno Zakonu o ministarstvima prestalo sa radom i samim tim sredstva predložena amandmanom ne bi mogla da se koriste. Ovakvo obrazloženje mogu da prihvatim da verovatno postoji tehnička greška, ali nije teško da se napravi neka od tehničkih grešaka kada rebalans koji pripremate dva meseca i premijer najavljuje dva meseca ovaj rebalans dođe nama u Skupštinu i imamo 24 sata da ga proučimo, da napišemo amandmane i da ga predamo. Mislim da je cilj amandmana koji je hteo da se postigne bio sasvim jasan i da je postojala dobra volja da se realizuju zaključci koje je usvojila ova Skupština i da se povećaju sredstva za poboljšanje uslova u zavodima za izvršenje krivičnih sankcija, mogli ste, da ste imali dobru volju za to da predložite da Odbor donese amandman kojim bi se ispravila ta tehnička greška i kojim bi se obezbedila ta sredstva.
Vreme, gospođo?
Da li imam još malo od poslaničke grupe, još dve rečenice imam da kažem.
Nemate nažalost, utrošeno je vreme. Vaša poslanička grupa je utrošila vreme. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala predsedavajući. Pre svega, i poslanička grupa SPS, a nadam se i većina u ovom parlamentu može da izvede zaključak iz ovog amandmana, odnosno obrazloženja amandmana da je isti apsolutno neprihvatljiv iz više razloga. Prvi razlog je što se u obrazloženju amandmana koristi nešto što je pred nama poslanicima bilo nedavno, a to je izveštaj Zaštitnika građana o sprečavanju torture u kazneno-popravnim ustanovama. Zaista mislim da je krajnje neumesno da vršimo generalizaciju, kao što to čini predlagač amandmana i da pojedinačne slučajeve koristi kao generalnu ocenu u svim kazneno-popravnim ustanovama. To je jedan zaključak. A drugi zaključak, drage kolege, vezuje se za nespornu činjenicu da su svi troškovi koje se vezuju za navodno zamenu sijalica, radijatora i svega ostaloga što u kazneno-popravnim ustanovama inače treba da se radi, spada u troškove redovnog održavanja a ni u kom slučaju u troškovi koji se nameću ovim amandmanom. Meni je žao što kao čovek koji dolazi iz pravosuđa mogu da vidim jedno obrazloženje koje zaista nema mesta, naročito ne činjenično, jer se u kazneno-popravnim ustanovama i zavodima daleko više čini na onome što podrazumeva samofinansiranje odnosno prikupljanje prihoda. Zbog čega predlagač amandmana nije pravilno ocenio i ono što se u kazneno-popravnim zavodima afirmiše kao pozitivno? Zarad građana, moram da istaknem neke činjenice koje su i te kako afirmativne, ne mogu se dovoditi u sumnju. Jedan broj kazneno-popravnih zavoda je učinio mnogo na svojoj revitalizaciji, na činjenicama da su mnogo bolji uslovi za smeštaj osuđenih lica. Imamo brojne ekonomije, kao što je npr. u Požarevcu, stvaranje stočnog fonda, činjenicu da je za vreme trajanja poplava, što je ovde prisutnim ministrima i te kako dobro poznato, upravo kazneno-popravni zavodi davali mnogo i činili mnogo u smislu pružanja pomoći ugroženima sa poplavljenih područja. Samo jedan primer koji nije ni malo trivijalan, jeste činjenica da je od stočnog fonda iz Požarevca učinjeno mnogo, upravo onim porodicama kojima je taj stočni fond uništen za vreme trajanja poplava. Zaista postoji mnogo toga što u kazneno-popravnim zavodima treba poboljšati i popraviti, ali ne na ovaj način. Razumeo bih i kompletna vlast bi razumela dobru nameru predlagača da kazneno-popravni zavodi postoje tek od 2012. ili tek od 2014. godine, onda bih razumeo, ali kazneno-popravni zavodi su izgrađeni znatno ranije. Postavlja se pitanje – ako je ova cifra egzaktna cifra i primenjiva zbog čega se to nije učinilo 2008. do 2012. godine nego se sada dušebrižništvo pokazuje za nešto što se moglo činiti ranije. Ovde se čak pominje cifra od dva puta većeg iznosa od onog iznosa koji je planiran kao budžetska stavka. Nemamo mi, gospodo poslanici, kao i građani Srbije te vrste mogućnosti da ne kažem luksuza da sada u ovoj situaciju, kada preduzimamo mere štednje, kako bi sa druge strane stvorili uslove za ostvarenje prihoda, da ulažemo čak ni manje ni više nego 44.405.916 dinara u izgradnju novih kazneno-popravnih zavoda. Tačno je, to treba da radimo, ali u ovoj situaciji finansijske mogućnosti to ne dozvoljavaju. Jednostavno smo se uklopili u mere štednje, jednostavno Vlada je na racionalan način sagledala sve ono što se odnosi na pravosuđe i uveren sam da je i Uprava za izvršenje krivičnih sankcija učinila mnogo da se i do sada, upravo kazneno-popravni zavodi i ustanove reafirmišu, revitalizuju i da se život osuđenih lica učini što lakšim, prihvatljivijim i boljim. Cela konstrukcija budžetskog sistema vezana za pravosuđe je krajnje racionalna, krajnje štedljiva, stoga se na pravosuđe ne može bukvalno ukazati ni na jedan jedini negativan način. Samo ću pomenuti da i sa veoma oskudnim, malim sredstvima, pravosuđe opstaje, a svetao primer je Apelacioni sud u Beogradu, koji zaista na jedan sjajan način organizuje i edukacije i stručna usavršavanja sudija i sudijskog kadra, pored ograničenih sredstava. Svaki vid povećanja sredstava, pa i predloženim amandmanom bi urušio taj koncept, zbog toga što je vreme u kome se država nalazi, finansijski sistem u kome se država nalazi, takvog karaktera, takve prirode, da nepostoji nikakva mogućnost povećanja sredstava, a onda se predlog amandmana smatra krajnje populistički. U tom smislu smatram da ovaj amandman mora biti odbijen, odnosno ne može biti prihvaćen.
Gospođo Hasanović, vi verovatno želite repliku? (Biljana Hasanović Korać, s mesta: Pomenuta sam kao podnosilac amandmana.) Pominjanje nije dovoljan razlog za repliku. Moram da vam obrazložim moje mišljenje. Kao što ste vi branili svoj amandman, tako je gospodin Neđo Jovanović, govorio zašto ne treba prihvatiti, ali stvarno ne vidim ništa uvredljivo u tom smislu da je bilo. Samo pominjanje imena nije dovoljan razlog za repliku. Reč ima narodni poslanik Vesna Rakonjac.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, SNS nikako ne može da prihvati ovaj amandman, jer ako bismo ga prihvatili, mi bismo uskratili Zavodu za izvršenje krivičnih sankcija, verovali ili ne, za 8 miliona. Evo sada ću lepo da vam objasnim, ali me slušajte pažljivo i pratite, zašto je ovaj amandman tehnički neispravan. Evo čitam amandman – u članu 6. kojim se menja član 7. Razdeo 21. Ministarstva građevine, saobraćaja i infrastrukture, Funkcija 450 Saobraćaj, Ekonomska klasifikacija 511 Zgrade i građevinski objekti, broj 88.200.000 zamenjuje se brojem 68.200.000, a povećava razdeo 54g. To je ono što je sporno, Glava 54g Uprava za izvršenje krivičnih sankcija, Funkcija 340 Zatvori, Ekonomska klasifikacija 425 Tekuće popravke i održavanje i cifra od 24.405.936 dinara zamenjuje se brojem 44.405.936 dinara. Ako pažljivo uzmemo budžet i pogledamo znači, na strani 202. kaže se – Uprava za izvršenje krivičnih sankcija, imamo tih 24.000.000, ali na strani 194. kaže se da se to odnosi na budžetske korisnike koji su prestali sa radom. Na to trebate obratiti pažnju zato je amandman tehnički neispravan, a na strani 120 koja se odnosi na Upravu za izvršenje krivičnih sankcija, Ministarstvo pravde stoji stavka 425 Tekuće popravke i održavanja 52.118.000. Ako bismo usvojili vaš amandman mi bismo narušili postojeća tehnička održavanja za čitavih osam miliona i na taj način vaša priča o zaštiti i poboljšanju uslova u zatvorima naših osuđenika pada u vodu. Nažalost, to je tako, budžet mora pažljivo da se čita da ne bismo došli u ovu situaciju u kojoj smo se sada našli, jer očigledno u prethodnih 12 godina smo mnogo loše čitali. Hvala.
Hvala. Biljana Hasanović Korać, želi repliku. Hajde da vam dam. Izvolite.
Nisam uopšte čitala, ja sam objasnila zašto je došlo do tehničke greške i objasnila sam, ideja je prepoznatljiva, samo želim da kažem kolegama koji su diskutovali i prisutnim ministrima, da sam ja poslanik od 2007. godine i član Odbora za pravosuđe. Zajedno sa tim odborom sam obišla skoro sve zavodske ustanove za izdržavanje kazni zatvora i uverila sam se kakvo je stanje u njima. Ministarstvo je od 2007. godine učinilo jako mnogo da se popravi stanje. Radilo je na povećanju kapaciteta pre svega, i na popravci uslova u zavodskim sankcijama, ali mora da se uradi još, u tome je poenta. Ja ne kažem da nije urađeno mnogo i da se ne radi puno u pravosuđu i u ovim ustanovama, ali nije još uvek dovoljno. Još treba da se uradi da nam se ne bi desilo da zato što ne mogu da dođu na red, zastari izdržavanje kazni zatvora ili da budu pušteni ranije pa onda budu povratnici, iz svih tih razloga je ovaj amandman predložen iz najbolje namere, a potpuno poznajem situaciju. Zahvaljujem.
Vesna Rakonjac želi repliku. Nisam siguran da imate osnova. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Drago mi je da sam se usaglasila sa podnosiocem amandmana, ali ipak osam miliona Ministarstvo pravde i ova vlada su odvojili u ovakvom trenutku za poboljšanje uslova u našem delu za izvršenje krivičnih sankcija. To može da bude samo za pohvalu, a mi smo malo pre slušali jednu pokudu. Prema tome, ja se zahvaljujem koleginici na dobroj nameri, ne sumnjam da je imala dobru nameru, ali dobru nameru je imala i Vlada i Ministarstvo a to vidimo predloženim novčanim sredstvima koja su odvojena za ovu namenu. Hvala.
Na član 6. amandman sa ispravkom je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom RS. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom RS. Reč ima Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ja imam po prethodnom amandmanu, odnosno gospodina Ivana Karića. Tu je nastao problem, da li imam pravo ili ne?
Gospođo Lazić, ja se izvinjavam. Intervenišu mi da smo mi prešli na amandman 13, a vi govorite o amandmanu na član 6.
Niste videli na vreme.
Niste bili prijavljeni, bar nije registrovano. Hvala. Da li još neko želi po amandmanu na član 13? Pošto smo završili pretres po svim amandmanima, zaključujem pretres predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O PRIVREMENOM UREĐIVANjU OSNOVICA ZA OBRAČUN I ISPALTU PLATA, ODNOSNO ZARADA I DRUGIH STALNIH PRIMANjA KOD KORISNIKA JAVNIH SREDSTAVA Primili ste amandmane koji su na predlog zakona podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić, dr Blagoje Bradić, Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović, mr Aleksandra Jerkov, Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo, kao i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naslov Predloga zakona, amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč?(Da) Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, hteo bih samo da kažem da je osnovno obrazloženje zbog koga smo podneli ovaj amandman da se privremeno smanjivanje osnovica za obračun isplata plata, odnosno zarada i drugih stalnih primanja kod korisnika javnih sredstava, odnosno plata zaposlenih javnom sektoru, predstavlja ekonomsku meru koja pokazuje da Vlada nema ni plana ni ljude koji mogu zemlju da izvuku iz krize. Podsetiću vas samo na vaša obećanja što je samo jedan od razloga zbog kojeg je DS podnela ovaj amandman, a krenuću pre svega od 5.12.2013. godine, pre samo godinu dana. Premijer Srbije je dao izjavu da ima samo jedno obećanje da ćete kao građani živeti 2014. godine mnogo bolje. Citiram: „Uveren sam da će do sledećeg Božića boljitak osetiti svi građani, a ne samo političari i tajkuni“. Ono što je definitivno danas ovde slučaj, da boljitak osećaju samo tajkuni, a pre svega oni koji nemaju obavezu da plaćaju porez i na kraju i političari koji danas čine ovu Vladu. Mislim da nije ideja bila da ministrima u Vladi bude bolje i državnim sekretarima i stranci ili strankama koja je na vlasti, već svim građanima koji ovim smanjenjem plata i penzija zaista imaju velike poteškoće da prežive. Danas smo imali prilike da čujemo da je samo 200 miliona iz budžeta izdvojeno za jedno, kako smo rekli, propalo preduzeće, „Srbijagas“ i isto tako da se zadužimo za još 200 miliona dolara kada je u pitanju „Srbijagas“. Dakle, zajedno, to je nešto manje od 400 miliona evra, a uštede koje se sabiraju kroz smanjenje plata i penzija su manje od ovog iznosa. Dakle, ovde imamo veliki problem sa kupovnom moći tih ljudi kojima su smanjene plate i penzije. Šta ćemo sa studentima, a često su finansirani od strane penzionera? Imamo veliki problem i nebrojeno mnogo je onih koji se danas javljaju i nama kao predstavnicima građana zato što su zabrinuti. Roditelji više nemaju sredstava da ih šalju na studije, njihove bake i deke nemaju sredstava više da izdvajaju za njihovo studiranje. Imamo mnogo onih koji iz godine u godinu plaćaju sve skuplje školarine, a danas, jednostavno, nemamo mogućnost da pomognemo i izađemo u susret onima kojima je pomoć najpotrebnija. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Aleksandar Vulin. Izvolite.
Znate, celo popodne slušamo da ne štedimo dovoljno i da štedimo previše, pa slušamo da ulažemo, da plaćamo garancije i da ne plaćamo garancije, pa onda slušamo da se zadužujemo premalo ili se zadužujemo previše. Ako nećemo da plaćamo gas, kažite nećemo da plaćamo gas. Ne treba nam gas. Šta će nam gas u Srbiji? Ne treba nam energija u Srbiji, ne treba nam mazut u Srbiji. Nemoj da plaćamo to. Ne treba nam grejanje u Srbiji. To je fantastična ušteda. Ne treba našoj privredi gas, pa to je još sjajnija ušteda. Pa, nemoj da budemo baš toliki demagozi i da govorimo kako je sada teško studentima, kao da nismo bili u partiji koja je sprovela privatizaciju, koja je roditeljima tih studenata uzela posao i imovinu. Znači, nije problem u tome. Nije problem u tome što se zaduživalo da bi penzije bile nerealne, nego je problem što sad pokušavamo da ih iznivelišemo. Nemojte vi nama da govorite da je teško narodu u Srbiji. Znamo mi to, mi smo deo tog naroda. Mi se od tog naroda nikad nismo odvajali i ne odvajamo se. Mi tom narodu nikad nismo došli do toga da smo mu izvršili privatizaciju. Nismo mi tom narodu ukinuli besplatno školovanje kao najpogubnije u to vreme. Tih 2000. godina se govorilo o tome da je to relikt socijalizma, da je to nešto grozno. Pa, nismo. Hajde da govorimo ovde i kada govorimo o amandmanima, govorimo o realnim stvarima, da li nam treba gas ili nam ne treba gas. Ako nam treba gas, moramo da ga platimo. Osim Grada Beograda, sve lokalne samouprave u državi Srbiji duguju za grejanje. Da li da to plaćamo ili da ne plaćamo? Da isključimo grejanje Srbiji ili da ne isključimo grejanje Srbiji? Skoro sve fabrike, skoro sva industrija u Srbiji duguje za gas, duguje za energente. Da li da država subvencioniše proizvodnju ili da lepo otpustimo sve radnike iz preduzeća koja duguju za gas? Odmah, rešeno. Ni jednu subvenciju nećemo morati da damo, ništa, samo ćemo otpustiti stotinak hiljada ljudi. Molim sve, zaista, da kada razmišljaju, kada govore, da se ne obraćaju svom ogledalu kako bi voleli da to izgleda, nego da se obraćaju narodu onako kako istina jeste. Teško je i radimo ono što moramo da radimo. Nije to strašno priznati, ali je strašno praviti se da je svet počeo juče. Hvala.
Zoran Babić ima reč, replika na izlaganje Balše Božovića. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Pavićeviću, na vremenu, na strpljenju i vama, gospodine predsedavajući, na dobijenoj reči. Kod podnosioca amandmana je dosta toga dobro - stav, sigurnost, ali fali samo jedna komponenta, a ta komponenta je istina. Istina je na drugoj strani. Rizikovaću da se ponavljam i ponavljaću sve dok istina ne bude izricana u ovoj Skupštini, a istina je na drugoj strani. Tajkuni koje je podnosilac amandmana označio kao problem i kojima nismo naplatili porez, ja verujem da je to jedna vrsta autoprojekcije, zato što je, recimo, samo gospodinu Predragu Rankoviću Peconiju pre 12 dana, uz veliki rizik da mu poreske obaveze zastare, zato što Vlada do 2012. godine je okretala glavu na drugu stranu i nije se mešala u to, naplaćeno devet miliona evra poreza. Dalje, Luka „Beograd“, Milan Beko, za 10 meseci ove godine naplaćeno 170.253.019 dinara. Za četiri godine vlade podnosioca amandmana je naplaćena četvrtina tog iznosa. Za četiri godine četvrtina iznosa od onoga što je naplatila ova Vlada Republike Srbije za 10 meseci? O čemu vi onda pričate? Koga označavate tu kao odgovornog što tajkunima nije naplatio porez? Dalje, jedna od firma Marka Miškovića, sina Miroslava Miškovića, je „Mera invest“. Ukupan iznos duga 878.404.131 dinar. U periodu od 1. januara do 23. oktobra 2014. godine naplaćeno je jedva 163.000 dinara. (Dragan Šutanovac, s mesta: Vreme.)
Vreme, gospodine Babiću.
Završavam, iako neki dobacuju jer ne mogu da čuju to. Zaboga, hipersenzitivni su kada se spominje Miroslav Mišković i obaveze koje njegova porodica i njegova kompanija ima prema državi, a nisu naplaćene zato što nisu ni utvrđene. Država je bila takva i Vlada do 2012. godine gde nije ni želela da utvrdi porez Miroslavu Miškoviću.
Sve poslanike molim da, kada je reč o replici, poštuju vreme. Znam da nije zgodno vas prekidati u pola rečenice, ali prilagodite nekako vreme svoje, odnosno svoja izlaganja sa vremenom. Pravo na repliku, narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Kao što je ministar Vulin rekao malopre da onaj ko je protiv ovakvog zakona, da je taj protiv gasa i da taj ne želi da se plaća gas i da mislimo da gas nije potreban Srbiji. Ne, mi mislimo da je gas potreban Srbiji, alimislimo da mesečna primanja od 37.000 evra za direktora „Srbijagasa“ da to nije potrebno Srbiji. Tu se razlikujemo, gospodine ministre. I ne samo to, imamo nebrojeno mnogo primera danas. Ako baš hoćemo da optužujemo za sve neki bivši režim, mi smo o tom režimu imali i što šta da kažemo, jer taj deo koji je predstavljao režim nije više u DS, ali možemo da pitamo koliko se samo za ove dve godine zaposlilo u kabinetu, na primer, Jorgovanke Tabaković kao guvernerke Narodne banke Srbije – preko 50 osoba sa astronomskim platama. To Srbiji ne treba. Devedeset ljudi je novozaposlenih uposlednje dve godine u Narodnoj banci Srbije.E to Srbiji ne treba i to je razlika između onih koji danas kreiraju političku scenu i nas koji se zalažemo da građanima bude bolje. Zato je DS protiv smanjenja plata i penzija, zato što ne možemo da dozvolimo i da ćutimo dok Vlada radi ovakve stvari. I nismo protiv gasa nego smo protiv propalih preduzeća u koja se samo sipa kao u bunar koji nema dno. Mislimo da je loše što smanjujemo plate i penzije građanima Srbije, jer se na ovaj način privreda Srbije neće oporaviti, biće nam mnogo gore. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Aleksandar Vulin.
Zaista nisam znao da je Dušan Bajatović juče postao direktor „Srbijagasa“. Mislio sam da je postao 2008. godine, što je verovatno neka moja greška. Pretpostavljam da je tu platu dobio na osnovu zakona i odluka iz 2008. godine, a što se tiče onih koji su deo koalicije koju predvodi SNS, znam da mi duple funkcije, pa ni dupla primanja nemamo i nećemo. Ako mene lično pitate, ja mislim da bi menadžere i javnih preduzeća trebalo nagrađivati u skladu sa rezultatima tih preduzeća, ali to je moje lično mišljenje, ne mogu nikom da ga namećem, ne postoji zakon u tom smislu. Tako da, nije baš najzdravije kritikovati platu Dušana Bajatovića, određenu od strane onih koji su Dušana Bajatovića doveli upravo na to mesto i sa njim bili sve vreme. Ako me pitate da li kritikujem tu visinu, kritikujem, ali samo mislim da bi tu trebalo imati malo drugačijeg odnosa. Još jednu stvar da dodam, tajkuni u ovoj zemlji su nastali privatizacijom. Privatizaciju su sprovele političke partije koje su ovom zemljom vladale do 2012. godine, tačka. Još jedna vrlo važna stvar, sipanje u propala preduzeća, ako mislite na preduzeća u restrukturiranju, kojih ima 157, ona se finansiraju iz državnog budžeta već skoro 14 godina. Mi, dakle, u tome nismo mogli da učestvujemo 14 godina, učestvujemo dve godine. Učestvujemo zato što nije moralno te ljude koji nisu krivi za svoje stanje u koje ih je dovela država, sada jednostavno izbaciti na ulicu bez ikakvog rešenja. Za ovih 14 godina neko da se nije plašio izbora, mogao je da nađe rešenje, mogao je, ali nije hteo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, po Poslovniku. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 107, u kome se kaže da je u Skupštini zabranjeno korišćenje uvredljivih izraza. Kada gospodin ministar kaže da nešto nije zdravo, mislim da ste vi dužni da ga opomenete, jer ovde jedino što je možda nezdravo je nezdravo vođenje politike od strane Vlade, koja nas danas ubeđuje da smo mi povećali platu Bajatoviću, a tema nije povećanje plate. Tema je što danas vi još tu platu povećavate, a u isto vreme uzimate penzionerima i zaposlenima. Dakle, danas se radi duplo golo. Dušan Bajatović danas ima manju platu nego što će imati u decembru, a zaposleni i penzioneri će imati manju platu nego što imaju danas i to je činjenica. On, znači, veću, oni manju. To je jedna politika koja očigledno izaziva veliku nervozu od strane kolega. Žao mi je što je to tako. Možete da se smejete koliko hoćete. Imaćete priliku već sutra, u subotu, nedelju na pijaci da objasnite seljacima zašto ne mogu da prodaju svoje proizvode, jer nemaju kome, ali o tom potom. Molim vas, predsedavajući, danas ste pre podne dali ministru, i mi smo se saglasili... Trpim ja dobacivanja, ali vi ne čujete dobro, pa se nećemo čuti. Danas ste ministru dozvolili da govori pet minuta na repliku i mi smo se sa tim saglasili, ali se nismo saglasili da svaki predstavnik vladajuće koalicije govori po tri minuta po replici. Molim vas da budete rigidni u poštovanju Poslovnika o radu. Zahvaljujem.
Da vam kažem, prvo, hvala Bogu još dobro čujem. Drugo, što se tiče vremena oko replike, slažem se. Ja sam intervenisao, ali dozvolite da u tom smislu, nije meni prijatno da ja nekoga prekinem u pola rečenice i svakog pustim da prođe bar pet, šest, deset sekundi. S tim se slažem i to ću pokušati da ispoštujem. Zato sam i upozorio. Što se tiče reklamiranja povrede Poslovnika, iako ste otišli posle van povrede, poimanje šta je zdravo, šta je bolesno, kao što ste i vi rekli – duplo golo, to je sada relativan pojam da ja ne mogu to da protumačim kao povredu dostojanstva,ugleda. To je stvar načina izražavanja. Smatram da zbog toga nije došlo do povrede Poslovnika, ali imate pravo da se u danu za glasanje izjasnimo. Ne želite. Hvala. Reč ima ministar.
Predlažem da gospodin Pavićević dobije reč. Treći put ustaje, dobiće upalu mišića.
Možete vi, ministre, da odustanete ako hoćete.
Neću da odustanem. Moram da se uključim u ovaj segment rasprave, pre svega, zbog javnosti. U želji da se ne stekne pogrešna predstava, da se ove mere koje Vlada Republike Srbije nerado povlači, vezano za fiskalnu stabilizaciju, realizuju da bi Srbija imala energente i da bi Srbija obezbedila gas, mazut i ostale neophodne energente, niti zbog stanja u „Srbijagasu“, niti zbog plate direktora „Srbijagasa“. Mislim da je ispod nivoa ove skupštine da stvari spuštamo tako nisko, da jednu ozbiljnu državnu meru koju Vlada nerado donosi, svesna svih njenih konsekvenci, spuštamo na taj nivo da polemišemo da li je to zbog plata jednog direktora, pri čemu ja apsolutno ne znam kolika je plata direktora „Srbijagasa“, niti verujem da je tolika. Gospodin Bajatović je vaš kolega narodni poslanik, možete to sa njim da iskomentarišete. Gotovo da sam siguran da to nema veze sa tom cifrom koju je uvaženi mladi kolega Božović izneo ovde, tim pre što treba tu da se setimo da gospodin Bajatović najveći deo svojih primanja izdvaja u humanitarne svrhe. Ono što želim da kažem, vezano za nabavku energenata, u rebalansu budžeta nalazi se garancija JP „Srbijagas“, kojom će on obezbediti određenu kreditnu liniju. Iz te kreditne linije je predviđeno da vrati u budžet Srbije određenu pozajmicu koju je imao i da plati određene količine isporučenog gasa kojim je napunjeno skladište Banatski Dvor, ni manje, ni više.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, po amandmanu, kao predlagač amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Arsenoviću, poštovani ministri Vlade u ostavci, koliko sam razumeo, poštovani gosti, veoma je važno da danas precizno govorimo u okviru amandmanske rasprave o Predlogu zakona o privremenom uređivanju osnovica za obračun i isplatu plata, odnosno zarada i drugih stalnih primanja kod korisnika javnih sredstava o našem amandmanu na član 1. ovog predloga zakona. Naš amandman glasi da član 1. ovog predloga zakona treba da se briše, gospodine Vulin, pre svega. Postoji samo jedna stavka u stavu 1. ovog člana 1. ovog predloga zakona, sa kojim smo saglasni, a to je da treba da se očuva finansijski sistem u Republici Srbiji. Pazite, poštovana gospodo, način koji je predložila Vlada ovde nije način koji se temelji na poštovanju elementarnih načela pravde i pravičnosti, gospodine Vulin. Vi se ovde predstavljate kao političar koji uvek zagovora pravdu i pravičnost, a šta ste vi, poštovana gospodo, predvideli ovim predlogom zakona? Vi ste predvideli da se plate u javnom sektoru linearno smanjuju. Mi smo uoči ove rasprave predložili da se to ne radi. Nekoliko meseci unazad vam predlažemo da se evidentiraju ljudi koji su stranački dovedeni u javni sektor. Takvih može da ima 100.000. Dve i po godine ste na vlasti, niste to uradili i sada onaj koji je vredan, onaj koji nije vredan i onaj koji je stranački doveden, svi treba da na isti način trpe ove mere koje su predviđene ovim predlogom zakona. Smatramo da to nije pravedno, ni pravično i da zbog toga ne treba narodni poslanici da glasaju za ovaj predlog zakona.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, došli smo do tog zakona koji se tiče zaposlenih u javnom sektoru. Biću kratak. Mnoge od diskusija stranaka bivšeg režima, bez obzira iz koje su to poslaničke grupe, da li iz NDS ili DS, meni su počele jako da sviđaju i vidim da su u nekom delu počeli da napreduju. Prvo su tražili, kada su u pitanju penzioneri, da se više Vlada ne izjašnjava u procentima, nego da se izjašnjava u nominalnom iznosu, kolikom broju penzionera će biti smanjene penzije. Smatram to kao jako pozitivan napredak, zato što je mnogima od njih dok su bili na vlasti, na digitronu ono dugme koje je označavalo procenat, bilo najomiljenije.
Reč ima ministar Dušan Vujović. Izvolite.
Želim samo da pojasnim. Ovde, na nivou budžeta, određujemo uštede koje smo predvideli u budžetu za 2014. godinu, rebalans budžeta. Slično ćemo predlagati i u budžetu za 2015. godinu. Budžet kao instrument može da se spušta do pojedinačnih aproprijacija pojedinačnih korisnika budžeta, ne ispod toga. Ma koliko logično zvučalo da neko traži da ovim zakonom identifikuje neradnike ili radnike, bele, crne, žute, zelene, partijske, nepartijske, muške, ženske itd, to na ovom nivou, ovakvim zakonom, nije moguće. Prema tome, u okviru ovog zakona je moguće jedino definisati ukupnu sumu. Posebnim zakonima će biti uređivane plate u javnom sektoru, plate u državnoj upravi, posebnim zakonima će biti uređivano kako i koliko možemo da smanjujemo i racionalizujemo ukupan broj zaposlenih i time ostvarimo efekte. Onog momenta kada ostvarimo efekte drugim metodama, merenjem performansi ljudi, nagrađivanjem prema stvarnim rezultatima rada, ne prema radu nego prema rezultatima rada, kad to postignemo, onda ćemo moći mirne duše da ukinemo sve ove zakone, jer ćemo uštede ostvariti na drugi način, koji će podržavati efikasnost, transparentnu državu i pravo, efikasno korišćenje javnih resursa, kako u državi, tako i u javnim preduzećima. Hvala lepo.
Reč ima ministar Vulin.
Znate, do pre dva sata, odredba po kojoj se povećava nadoknada iz budžeta političkim partijama u Srbiji je bila najkritikovanija, najnapadanija odredba i nešto što je predstavljalo gaženje svakog principa, dokaz licemerja vladajuće većine, do pre nekoliko sati, kada je vladajuća većina najavila da će doneti zakon koje time ukida. Sada čujete opozicione poslanike u holu, pred novinarima, koji kažu – ma, to je zavaravanje javnosti, oni ionako dobijaju pare sa drugih strana. To vam je to. Šta god da uradite, jednostavno, ne da nije dobro, nego gospoda iz političkih partija koje su nekad vladale ovom Srbijom, jednostavno ne mogu da se pomire s tim da su u opoziciji i ne mogu da se pomire sa tim i ne mogu da prihvate da ono što kažete za zakon o partijama, njihovom finansiranju, da l` da važi još jedno dva sata, nakon što vam se ispuni želja da se davanja smanje. Ovaj budžet je štedeo na svemu osim na socijalnim davanjima. Samo na tome štedeo nije. E, to je pravda i pravičnost. Sve ostalo je smanjeno, pa i plate onih koji rade, pa i penzije, ali, onima kojima je najteže, njima nije smanjeno nijedno jedino davanje. Ako govorimo o pravdi i pravičnosti, onda je to pravda i pravičnost. To se mora ceniti i poštovati. Što se tiče smanjenja penzija i plata, da, pogođeni su više oni koji imaju više. Nije to puno više i nije to nikakva oznaka dobrog života i velikog bogatstva, ali oni koji imaju manje, oni su sačuvani, i u apsolutnom i u relativnom iznosu. Kad se govori o partijskom zapošljavanju, znate, meni je iskreno teško da sada otpustim stotinak hiljada članova partija bivšeg režima koji su se zaposlili na taj način, jer i oni imaju porodice, a mene zanima samo da li rade i koliko kvalitetno rade ili ne rade, ne njihova partijska knjižica. Ništa više.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Ovaj amandman briše se, naravno, kao i svaki drugi besmisleni amandman i treba ga odbaciti, ali ne samo zbog toga. Obrazloženje je bilo pozivanje na pravdu i pravičnost, znači, reforme. Sada je to i ministar rekao. Ovo je pre svega, čini mi se da to nije rečeno do sada u raspravi, ali ovaj set zakona je jedan deo onoga što smo počeli da radimo kada je formirana ova vlada, ovo je već četvrti ili peti set zakona koji je reformski set zakona. Reforme često donose i nepopularne mere, često donose i bolne mere, kao što su ove o kojima danas govorimo. Bile one pravedne ili ne, one su neophodne zbog budućnosti Srbije i našeg naroda. Nisam danas reagovao, ali sada ću kratko jednom rečenicom reći. Znači, mi ćemo večeras glasati. Neko je danas isto rekao iz opozicionih redova da ne želi da prisustvuje sramotnim glasanjima. Ovo danas i večeras će biti glasanje za budućnost Srbije. A jedino sramotno glasanje kojem sam ja prisustvovao je bilo glasanje za neku tačku dnevnog reda, u večernjim satima takođe, kada je glasano iz Bodruma, poslanica Neda Arnerić ili kako se već zvala u to vreme, je glasala iz Bodruma u vreme kada je neko bio i predsednik Vlade. I na taj način se radilo, što je kasnije u sudskom postupku i dokazano. To je jedino sramotno glasanje kome sam ja prisustvovao za ovih 15 godina u Skupštini.
Reč ima mr Miloš Trošanić.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministri, gospodo iz Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom je predviđeno brisanje člana 1. u celosti, a kako član 1. definiše suštinu zakona, bespredmetno je uopšte zašto ovaj amandman treba odbaciti. Zaista ga treba odbaciti. Ipak, da bliže pojasnimo. Izgleda da podnosioci ovog amandmana nisu pročitali doslovce član 1. koji jasno govori da je ovaj zakon usmeren na očuvanje finansijskog sistema Republike Srbije i sistema plata i zarada u javnom sektoru. Neko to želi da obriše. Ponavljam i podvlačim, zakon se donosi u cilju očuvanja finansijskog sistema Republike Srbije i sistema plata i zarada u javnom sektoru. Vlada na tome želi da gradi svoje temelje. Mi bismo želeli da očuvamo finansijski sistem, a oni koji su podneli ovaj amandman, očito to ne žele. Podnosioc ovog amandmana nam je govorio na Odboru za finansije o etici i odgovornosti, a ja bih podnosioca amandmana podsetio da tu etiku odgovornosti prvo primeni na sebi, tako što će u Danu za glasanje biti tu i glasati za svoj amandman. Postoje samo dve mogućnosti zašto ne doći na glasanje svog sopstvenog amandmana, a to su - ili se uplašio onog što je rekao ili ne veruje svojim sopstvenim rečima i ne veruje da je to ispravno. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo, narodni poslanici, odmah da kažem da ne mogu da prihvatim ovaj amandman koji glasi – briše se. Briše se član 1. kojim se utvrđuje osnovica plata u javnom sektoru. Da naši gledaoci ne bi bili u zabludi, ne smanjuju se najniža primanja, ne smanjuju se plate u realnom sektoru, smanjuju se plate u javnom sektoru. U javnom sektoru su plate veće 20% nego u realnom. To otprilike znači ovako. Oni koji zarađuju novac i prave robu imaju 20% manju platu od onih koji su proteklih godina uzimali koliko su mislili da mogu da potroše, a ne onoliko koliko su oni koji rade, proizvode robu i zarađuju, mogli da zarade. Dakle, država se nije prostrla spram gubera, nego je trošila daleko više od zarađenog. Država Srbija je trošila šest milijardi više od onoga što je zarađivala. Mogla je komotno da troši četiri milijarde više, to su bili prihodi od dijaspore. To je ono što su nam slale tetke i strine iz inostranstva. Međutim, njima je i to bilo malo pa su trošili još dve, dve i po milijarde i zato je javni sektor trošio daleko više nego što su bili prihodi države. Jednostavno rečeno, rashodi su bili veći od prihoda i to su nadoknađivali tako što su zemlju zaduživali, pri tome su uvećavali sektor koji nije bio realan. Javni sektor su uvećavali, dok su se na prihodovnoj strani realna radna mesta u privredi gubila. Na uštrb privrede su zapošljavali ljude najverovatnije po partijskoj liniji,a to ćemo svakako uskoro videti kada sledeće godine budemo prinuđeni da iz javnog sektora otpustimo te viškove, tek ćemo tada videti da mi nismo imali višak radnika u administraciji, već smo imali višak neradnika. Dakle, oni su partijski klasirani u razne kancelarije. Ovim članom da se utvrđivala osnovica, ne bih se bunio da je opozicija istakla da zaštiti selektivno neke ljude sa nekim nižim primanjima, a da pri tom u toj selektivnosti je želela da optereti one koji su imalinajveća primanja. Navešću neke primere užasno velikih plata koje nikako ne mogu sada da se smanje jer su utvrđene zakonom i čim pokušate to da dirnete odmah tvrde da diramo u nezavisna sveta regulatorna tela i organe. Navešću primer recimo Agencije za borbu protiv korupcije. Zamislite Agencija za borbu protiv korupcije gde imate osam ljudi koji imaju platu veću od 190.000 dinara. Upravo se ovim zakonom, o kome razgovaramo, smanjuju osnovice koliko se to može ovih velikih plata. U toj Agenciji za borbu protiv korupcije, gle čuda, za sedam dana napreduje se 15 platnih razreda. Znači, u roku od nedelju dana pripadnici Agencije za borbu protiv korupcije napreduju 15 platnih razreda. Za normalne činovnike u državnoj službi za to je potrebno provesti 12 godina. Gle čuda, tamo negde gde treba 12 godina da promenite 15 platnih razreda, u Agenciji za borbu protiv korupcije je moguće za sedam dana. Na to, još imaju zarade duple i troduple plate. Navešću primer i Zaštitnika građana. Tamo šest, sedam ljudi imaju platu veću od 200.000 dinara, a sam Zaštitnik građana, koji prvo štiti svoju visoku zaradu, ima platu veću od 350.000 dinara. Ovim zakonom i njega konačno treba da dodirnemo. Gle čuda, treba da se donese zakon o zaštiti uzbunjivača. Malo je i 350.000 dinara. Malo je i 250.000 dinara u drugim tzv. nezavisnim regulatornim telima i organima. Gle čuda, pošto su stigla neka sredstva za izradu zakona o uzbunjivačima, u istoj toj agenciji je selo njih pet, šest zajedno sa drugim agencijama i dogovorili su se ovako – male su im zarade, to od 350.000 dinara, hajde da probaju to nekako da uvećaju, pa su novac koji je bio namenjen za izradu tog zakona rasporedili na njih pet tako što su za godinu i po na platu od 350.000 dinara i nešto malo nižu od 300, 250.000 dinara mesečno dobijali još po 600 funti. Prevedeno na evre, to je 800 evra. Prevedeno na dinare to je negde otprilike 96.000 dinara mesečno na platu koja je već bila 350.000 dinara. Dakle, naplatili su izradu zakona i nacrta zakona o uzbunjivačima svako od njih po 10.800 evra iako su imali enormna primanja od 200 pa do 350 hiljada dinara. S toga je ovaj zakon trebao da najviše udari ove sa najvećim platama. Naravno da oni koji su instalirali sve ove ljude po agencijama ne žele da govore o tim velikim platama, u koje ćemo svakako udariti ovim predlogom zakona. Oni će navesti da smo udarili u plate jadnih napaćenih ljudi koji imaju minimalna primanja, a pri tom ćute o ovim svojim najverovatnije partijskim kolegama. Kada kažem partijskim kolegama, tu imamo i pravosuđe, pa vam je svakako, kolege, poznato da je gospodin Dragan Đilas povukao bivšu ministarku pravde iz Skupštine, koja je bila ovde poslanik, i zaposlio je u DS. Bila je profesionalni radnik DS za veliku platu, a onda gle čuda, direktno iz DS u izbornoj kampanji su je premestili u Tužilaštvo za ratne zločine. Za mene je zločin kada nekoga iz političke stranke prebacite u tužilaštvo. Valjda bi to tužilaštvo, posebno za ratne zločine, trebalo da bude nezavisno i nezavisnije nego svi drugi pravosudni organi. Ove visoke plate, kada smo već kod zločina, su bile pravi zločin protiv civilnog stanovništva u Srbiji. Hvala.
Socijaldemokratska partija Srbije nema vremena više. Vladimir Marinković neka se odjavi iz sistema da oslobodi listu za ove koji imaju. Nemate ništa. Ovlašćeni vam nije tu. Znači, ne možete da trošite njegovo vreme. Odjavite se. Demokratska stranka, samo ovlašćeni. (Narodni poslanik Balša Božović, s mesta: Replika.) Nemate repliku. Uzela sam stenogram. Nije vas pomenuo ministar. Uzmite i vi stenogram. Nemam ništa protiv. Imam puno prijavljenih. Ako vas je u bilo kom kontekstu spomenuo, a da se uklapa u član 104, dobićete reč sigurno. Imamo vremena da utvrdimo. Reč ima dr Marko Atlagić.
Poštovana predsednice, pre nego što predložim da se ovaj amandman odbije, dozvolite dve rečenice da kažem. Od jutrošnjeg jutra pa do sada gospodin Pavićević je nekoliko puta prekršio pravilnik naš, odnosno Poslovnik i to čl. 107. i 108. Nekoliko puta sam intervenisao. Nisu mi dozvolili da kažem o čemu je reč. Nekoliko puta od jutros je uvredio Vladu Republike Srbije, ovu Skupštinu i građane Republike Srbije, jer je nazvao Vladu Republike Srbije vladom u ostavci. Pozivam ga javno u ime akademske čestitosti da se izvini Vladi Republike Srbije, nama poslanicima i većini građana Srbije. Dozvolite sada da pređem na amandman koji treba da se odbije. Zakon predstavlja jednu od osnovnih mera započete fiskalne konsolidacije, a u cilju stabilnosti javnih finansija čijoj nestabilnosti ova Vlada nije pridonela, nego Vlada bivšeg režima. Drugo, ekonomsku politiku koju ova Vlada vodi, ta politika biće pored ostalog usmerena na fiskalnu konsolidaciju, u prvom redu na konsolidaciju budžetskih sredstava. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, mi danas ne bi smanjivali plate u javnom sektoru da predstavnici prethodnog režima nisu duboko zavlačili ruke u budžet Republike Srbije. Dozvolite samo jedan primer. Jedan ministar odbrane iz bivšeg režima je prilikom nabavke mobilnog sistema radio-relejnih veza preko „Jugohemije“ na kursnim razlikama oštetio budžet Srbije ni manje ni više nego za 270 miliona dinara, završavam citat, izveštaj državnog revizora, objavile „Večernje novosti“ 18.07.2012. godine, strana 17. Drugi primer, isti ministar odbrane iz bivšeg režima, gle čuda, platio je nadogradnju softvera za VMA 850.000 evra. To je čak četiri puta više nego što je taj kompjuterski program koštao kada je kupljen. Gle čuda, milionsko plaćanje softvera proglašeno je vojnom tajnom, a posao je završen bez javnog poziva direktnom pogodbom. Ovaj softver, koliko znam, ni danas nije u upotrebi. Govorim podatke državnog revizora. Da su vodili računa o budžetu u prethodnim godinama, poštovani građani Srbije, danas ne bi govorili o smanjenju plata. Na kraju, uništili su našu prošlost. Uništili su budućnost dece naše. Uništili su našu sadašnjost, a da su ostali samo još godinu dana na vlasti, poštovani građani Srbije uništili bi naše korene. Hvala.
Recite mi samo osnov, pošto ste potrošili vreme, ne mogu protiv toga. (Dragan Šutanovac, s mesta: Prepoznao sam se kao bivši ministar od 2007. godine) Ne, ovde je 50% bivših ministara, i ja sam bivši ministar, nemojte molim vas. Po članu 104. ne mogu da vam dam, znate koliko ovde ima bivših ministara, pokrajinskih, republičkih. (Dragan Šutanovac, s mesta: Rekao je ministar odbrane, postoji samo jedan.) Nije istina. Dobro, nemojte da vičete na mene, nisam baš toliko strašljiva. Nemojte vičete, stvarno nema smisla. Izvolite poslaniče Šutanovac, ako ste se vi prepoznali da ste vi jedini ministar u ovoj sali.
Gospođo predsednice, žao mi je što na ovaj način vodite sednicu, ne uvažavajući manjinu koja ima samo 6%, ali očigledno stvara toliko problema.
Uvažavam volju građana. Nemojte molim vas da iskrivljujete istinu.
Ne poštujete volju građana čak ni prema onima koji su manjina.
Izvolite. Stvarno, ispadne da opozicija treba da dobije više vremena nego što je dobila glasova od volje građana. Da to ne bi bilo tako, izvolite, brišem vam 30 sekundi, vraćam na nulu.
Hvala. Opozicija samo treba da dobije onoliko vremena koliko je dovoljno da se kaže istina. Gospodin Atlagić, koji je inače poznat 90-tih kao veoma ratnohuškački raspoložen čovek u odnosu na dešavanja tih godina …
To je uvreda, to što vi sada govorite. Ili ćete da replicirate ili ćete da uđete u uvrede.
Dobro, doneću transkript. Izneo je izveštaj revizora koji je tačan i ja tu ništa ne zameram. Naprosto je činjenica da je 2007. godine usred kursnih razlika tih nekih 200 miliona dinara došlo u problem i to je opteretilo budžet, ali to su kursne razlike. Međutim, ono što smo danas čuli od gospođe guvernerke, a to je da smo mi u ovoj godini izgubili 4 milijarde i 400 miliona dinara na kursnim razlikama.
Uvaženi poslaniče, tražili ste repliku na izlaganje poslanika Atlagića.
Naravno, pojašnjavam kako kursne razlike mogu da utiču na budžet. Znači, 400 miliona evra je naša NBS u prošloj godini izgubila zbog kursnih razlika. Da se to nije desilo, danas ne bi smanjivali penzije i plate vašim kolegama, gospodine Atlagiću. Inače, pošto se vrlo često ovde koristi mogućnost da se izreknu neke neistine, gospodin Babić ih govori vrlo često …
Hvala. Ne možete replicirati svima.
Trideset sekundi ste dali svima.
Ali vi ih zloupotrebljavate, idete po sali redom i replicirate svima.
Dozvolite samo da čujete jednu stvar, a tiče se „Luke Beograd“.
Hvala puno, zaista. Marko Atlagić nije spominjao „Luku Beograd“. Isključila sam vas, ne čujete se u prenosu. Bićete vi jednog dana predsedavajući, neću imati ništa protiv. Reč ima dr Marko Atlagić, replika. Uvreda je bila u pitanju, budite korektni prema kolegi. Uvredio je kolegu i moramo to da poštujemo.
Hvala gospođo predsednice. Šta reći na ovo. Podatke koje ja inače iznosim, vi znate vrlo dobro i gospodin koji je pre mene govorio, da nikada ne uzimam podatke sa ulice, nego iz državnih organa. Ovo da sam ratni huškaš, da gospodine, i sada ste potvrdili, ponosim se što sam branio svoju državu. To ću učiniti i sutra. Dok sam je ja branio, drugi su bili lokatori u to vreme. Branio sam je kako sam je odbranio, a i vi ste trebali da je branite. Bilo bi mi drago da ste tih godina se pojavili kao branilac države Srbije u Hagu. Dok sam je ja tamo branio neki su pljačkali građane Srbije i da je nisu opljačkali ne bi danas govorili ovde o snižavanju plata. Možete mi reći da nisam profesor, možete mi reći da nisam čovek, ali nikada mi nećete zabraniti da branim svoju otadžbinu. To je za mene najveća uvreda. Ako imate malo časti, izvinite se.
Reč ima dr Aleksandar Martinović, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 107. koji govori o dostojanstvu Narodne skupštine. Mislim da ste gospođo predsednice morali da upozorite gospodina Šutanovca na to da je vređanje drugih narodnih poslanika strogo zabranjeno i Poslovnikom. Mogli smo da čujemo da je gospodin Marko Atlagić huškao na rat, čovek koji je među prvima u Hrvatskoj osetio na svojoj koži sve strahote tuđmanovog režima. Vi puštate da se ovde vređa jedan univerzitetski profesor koji je iznosio činjenice o tome šta je radio ministar odbrane koji je od 2007. do 2000. i koje beše godine, 2012. godine vedrio i oblačio u Vojsci Srbije i doveo je u takvo stanje iz koje sada 100 Gašića sada mogu da ih izvuku. Ono što takođe ne mogu da razumem, kad god se spominju krađe u vojsci, kursne razlike, mahinacije u javnim nabavkama, gospodin Šutanovac nervozno ustaje, počinje da maše Poslovnikom i uvek se prepoznaje kada neko kaže – kriminal, korupcija, zloupotrebe, mahinacije itd.
Zaista nisam povredila Poslovnik, čak sam i branila poslanika. Dužna sam da odgovorim po Poslovniku. Znači, nisam povredila Poslovnik, opomenula sam poslanika Šutanovca posle te reči i čak sam prvo dala reč poslaniku Atlagiću iz korektnosti, da može da odgovori, jer stvarno je to bilo grubo. Očekujem od vas da se izjasnite da li ćemo glasati? (Ne.) Gospodine Šutanovac replika na povredu Poslovnika ne postoji. Reč ima narodni poslanik Balša Božović, po Poslovniku. Obično u ovo vreme je Poslovniku. Izvolite.
Poštovana predsednice, Skupština mora da funkcioniše i kada vi niste u sali, ako se slažete, pošto traje sednica. Reklamiram član 104. zato što me je gospodin Antić imenom i prezimenom pomenuo u diskusiji. Tražio sam repliku, a vi ste rekli – nisam bila tu.
Nisam to rekla, nego sam rekla da ću videti šta piše u stenogramu.
Kada da dobijem onda reč, sutra?
Pa sutra, prekosutra, svejedno, kada se utvrdi istina. Rečeno je – poštovani mladi kolega. Drugo u stenogramu ne mogu da pronađem, vi ćete me demantovati.
Samo sekund, da objasnim, član 104. – uvredljivo se ministar izrazio kada sam u pitanju ja ili neki drugi narodni poslanik koji je tražio pravo na repliku. Nije dobio pravo na repliku i samo mogu da zaključim da mi ne date pravo na repliku zato što sam danas govorio da Vlada smanjuje plate i penzije na štetu građana Srbije. Mislim da to nije uredu.
Ne razumem sada, to su vaše neke pretpostavke.
Da li imam pravo na repliku ako sam pomenut imenom i prezimenom?
Niste pomenuti imenom i prezimenom, nego mladi kolega ili poštovani mladi kolega.
Ne, Božoviću govorite neistine, pa je naveo deset stvari koje nisam rekao. Samo sam želeo to da objasnim.
Vi ste inače bili nežni prema ministru, to mogu da primetim. Jednostavno, da ne bi sada pravili od uvaženog parlamenta pijacu.
Predsednice imam još 20 sekundi da objasnim.
Objasnili ste i zloupotrebili ste povredu Poslovnika. Potrošili ste vreme. Razumem da je ovo sada bitka da se dobije još par sekundi vremena, sve je to najnormalnije. Puno vam se zahvaljujem.
Samo tražimo jednak tretman.
Jednak tretman kada budete dobili isti broj glasova kao poslaničke grupe koje su nešto veće od vaše.
Da li to znači da oni imaju veća prava zato što imaju više glasova?
Naravno da imaju, pročitajte Poslovnik koji ste vi napisali.
Znači oni imaju pravo na repliku, a ja nemam?
Sada ćete dobiti opomenu ako nastavite da vičete.
Sada mi ne date ni da završim.
Ne možete da završite, završili ste, prošlo vam je vreme. Isključujem vas. Hoćete da napravite incident i zato vas neću kazniti, samo zbog toga što je namera providna. Zahvaljujem i prelazimo na sledeći amandman, da bi radili danas nešto, jer je jasna namera da prestane da se diskutuje i da radimo o zakonima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Predsednik predlagača dr Dušan Vujović, ministar finansija, prihvatio je amandman na sednici Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandara Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Dakle, da se podsetimo, kao što znamo, ovo je zakon kojim skupštinska većina na predlog Vlade želi da ograniči linearno plate u jednom delu javnog sektora, sa opravdanjem da je to potrebno zbog štednje. Naravno da je štednja potrebna i tu nema nikakve sumnje. Naravno da je prevelika javna potrošnja u svim korisnicima koji su navedeni u članu 2, ali naravno da je ovo najgori način kako se rešava taj problem. Razumem ministra koji je od skoro ministar finansija i upalo mu je da rešava nešto što nije sam stvorio, tako da mu zbog brzine trebaju neke brze mere koje će naći efekta, ali mislim da je jasno i njemu i svima nama da od toga nema ništa, jer je problem nastao u jednom dugoročnom prezapošljavanju u javnom sektoru od raznih vlasti, a posebno od polovine 2012. do danas, do juče prepodne. O tome nam je podatke dao ministar Krstić, koji je bio prethodnik gospodina Vujovića, tačno koliko je ljudi zaposleno u ove dve godine, a to je 40 hiljada ljudi. Može da se desi da i to negde neko pokuša da skine iz memorije interneta, ali to je malo teži posao. To i ove fantomske firme, to teško može da se skine lako. Ono što Ministarstvo i ministar Vujović zaslužuju kao pohvalu, to je obrazloženje zbog kojeg se odbija naš amandman. Pre svega zbog iscrpenosti i pre svega zbog toga što su tu navedene sve one mere ili bar dobar deo ovih mera koje je trebalo povući kao prve mere, a ne posegnuti za jednom bizarnom odlukom, a to je da svi koji nešto rade u ovoj državi, odnosno koji su zaposleni budu kažnjeni sa 10% plate u javnom sektoru. Pošto imamo još amandmana, ja ću sa eksplikacijom našeg objašnjenja da nastavim kod novog amandman kada počne rasprava o njemu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, uvaženi gosti kojima će ovim zakonom biti smanjena plata, želim da kažem da DS ne želi da podrži ovakav predlog zakona. Prosto, smatramo da nije fer i korektno da oni koji rade u javnom sektoru, pogotovu oni koji rade na teškim poslovima i imaju visoko obrazovanje budu sankcionisani, a da u isto vreme pojedinci koji rade u javnim preduzećima ili agencijama dobiju veću plata nego koju imaju danas. Ovaj zakon je nakaradni zakon. Ovaj zakon u stvari predstavlja izraz nemoći, nesposobnosti i neznanja Vlade da nađe način da ubere prihode na način koji zakoni propisuju, već upravo želi da na jedan, da tako kažem, nepošten način prema zaposlenima uskrati njihove prihode. Ono što je ovih dana pominjano ovde, a i danas nekoliko puta, mogao bih da vas pitam, gospodine ministre, a tiče se naravno i ovog amandman kojim predlažemo da se praktično ovaj zakon stornira, a to je - da li ste vi zaista naplatili porez od Luke Beograd, ukoliko znamo da je Luka Beograd u stečaju i da postoje poverioci, i kako je moguće da se samo Republika naplatila, odnosno da li uvaženi kolega Babić ovih dana dezavuiše javnost i dezavuiše nas poslanike ovde govoreći da je Vlada naplatila? Informacija koju dobijamo iz Luke Beograd je da je Vlada prijavila svoja potraživanja Luki Beograd iliti Luci Beograd, a da nije naplatila ništa. Pošto je ovo istina što vam govorim, sve drugo što smo čuli ovih dana od strane kolega koji sede prekoputa nas dovodi se pod pitanje da li je istina, uključujući i onih famoznih 27 sekretarica u firmi „Krušik“, u kojoj je 300 ljudi otpušteno, u kojoj sve propada i vi zbog toga nemate prihode, a teraju vas da ljudima koji sede tu pored vas smanjujete plate. Doduše, ne baš svima, ali neću da pominjem. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospodo ministri, sve ono što sam iznosio i danas, to su podaci koje je izneo premijer Vlade gospodin Aleksandar Vučić pre nekoliko dana i tada su predlagači ovog amandmana verovatno imali dijareju pa nisu bili u sali, jer nisu smeli da se suprotstave i da kažu kako je to neistina, ali pročitaću još jednom. Luka Beograd na dan 30.09.2014. godine dužna je 954.000.423 dinara. Poreski obveznik pred nadležnim sudom podneo unapred pripremljeni plan reorganizacije. U periodu od 01.01. do 23.10.2014. godine naplaćeno je ukupno 170.253.019 dinara. Da li znate koliko je naplaćeno u vreme od 2008. do 2012. godine? Za četiri godine naplaćeno je četiri puta manje u odnosu na iznos koji je naplaćen za deset meseci ove godine, ali je dobro što podnosilac amandmana ne brine o jednom tajkunu, nego o nizu tajkuna. Bolje je tajkunima plaćati nego plaćati državi obaveze. U svakoj uređenoj zemlji naravno da se plaćaju obaveze prvo državi. S druge strane, onaj i oni koji su doprineli da deficit i dug ove zemlje raste uzlaznom linijom kao da smo krenuli na Himalaje, kaže da je ova Vlada nesposobna zato što je zaustavila, prvo to. Drugo, zato što mere koje su primenjene i u Estoniji i u Letoniji i u Rumuniji i u Sloveniji i u Italiji i u Grčkoj i u Bugarskoj, svuda gde je zaustavljen trend, i u Portugalu, zahvaljujem se kolega Giriću, svuda gde je zaustavljen trend porasta duga i vraćen u neke normalne granice, te mere primenjujemo i u Republici Srbiji. Oni koji su nas doveli na Himalaje po dugu sada se predstavljaju kao veliki stručnjaci i oni koji brinu za građane ove zemlje, a svojom pogubnom politikom su ih doveli bukvalno do propasti. Zahvaljujem se.
Izvolite.
Prvo, ne znam da li da sugerišem, gospođo predsednice, kada kolega Babić kaže da neko ima dijareju u Skupštini, mislim da bi trebali da reagujete.
Nisam čula, izvinite. Reagovaću sada.
Zaista, ako neko podseća na dijareju, a ja nikad to ne bih rekao…
Nisam reagovala, ali reagovaću sada. Molim vas da takve reči ne upotrebljavate.
Ono što je činjenica, jeste da dug i deficit rastu i da ova Vlada, gospodine ministre, vama se obraćam, molim vas, uz povećanje poreza…
Tražili ste povredu Poslovnika, sada malo replicirate ministru.
Dali ste mi repliku, nisam pomenuo ni jedan član.
Ne, ne, podigli ste, rekli ste povreda Poslovnika, varate. Vešto, ali varate.
Da li povreda Poslovnika, ili je replika ministru, koji vama nije replicirao? Ako mogu da se vratim na početak. Znači, rekao sam, odgovaram u replici, a vama da skrenem pažnju da ste trebali da ga opomenete zbog dijareje.
Ali, niste dobili repliku.
Molim?
Niste dobili repliku, jer je niste ni tražili.
Kako nisam tražio?
Evo, izvolite, mislim iskoristili ste, ali varate. Poslaniče varate, uspešno me varate.
Ne. ne.
Nemojte, ustanete i pozivate se na tri osnova.
Znači, šta god da sam dobio reč traje dva minuta, vi ste mi oduzeli već minut. Znači, neću da…
Nemam od čega, dala sam povredu Poslovnika.
Znači, neću da nikog ovde vređam. Za mene niko od vas nije proizvod dijareje, ja hoću samo da se obratim ministru da kažem šta je problem. Znači, problem je…
Hajde ponovo tražite repliku. Niti mogu vreme, repliku, kome, tačno? Nemojte Živkoviću da dobacujete. Kome tačno repliku da bih znala? (Dragan Šutanovac, s mesta: Gospodinu Babiću!) Dobro, to je zbog onih reči koje su vam zamerene, obratio vam se. Izvolite.
Činjenica je da ono što jedino raste u ove dve godine, ove nakaradne i loše Vlade, je dug i deficit. Rastu i porezi. Svi porezi su porezi su povećani, da li je tako gospodine ministre, i PDV i porez na dobit, u isto vreme sa 15,7 milijardi evra duga iz 2012. godine, došli smo do preko 22 milijarde duga, sedam milijardi duga. Znači, praktično je Vlada poništila prvim zakonom fizike da je materija neuništiva. Dakle, sedam milijardi je procurelo negde kroz partijsko rukovođenje državom u poslednje dve godine. Deficit, i uz najveće poraste poreza je sve veći. Zbog čega? Očigledno je da postoje problemi u disbalansu obezbeđivanja punjenja budžeta i onoga što je raslo. Mi danas rešavamo na način da požar gasimo benzinom, što smatramo da nije primereno i mislim da bi mnogo primerenije bilo da razgovaramo o tome zbog čega se budžet ne puni adekvatno, odnosno, zašto i pored povećanja PDV, akciza, poreza na dobit i svih ostalih poreza je punjenje budžeta znatno manje, a to je zato što je očigledno privredno otišla u sivu zonu, što je država nesposobna da naplati porez onima kojima treba i dolazimo u situaciju da ljudi koji sede danas ispred vas ovde ceo dan i ovih dana, slobodan sam da kažem, na neki način, izvinjavam se, mazohistički, čekaju da se presudi u ovom parlamentu, da od sledećeg meseca prime manju platu. Mi to ne podržavamo. Ne podržavamo ni to da se smanji penzija, jer samo u jednoj godini, gubitak NBS od 44 milijarde dinara, koji je 400 miliona evra bi bio dovoljan da ovi ljudi zajedno sa penzionerima imaju punu platu koja im sleduje. Još jedna stvar, žalosno je da se mi u 21. veku hvalimo da čak 61% penzionera ima čak 200 evra…
Poslaniče, prvo, vreme vam je prošlo uveliko. Sada ćete me saslušati. Šta vi računate?
Pa 2.10…
Prvo, niste replicirali Zoranu Babiću, znači, zloupotreba replike. Obraćali ste se ministru, pa prema tome, oba osnova, dve minute manje od vremena koje vam je ostalo, a ostalo vam je od ovlašćenog, to je po Poslovniku. Znači, zloupotrebili ste, raspravljali ste se, dala sam vam ponovo da se javite, opet se niste obraćali Zoranu Babiću, samo ministru da bi nadomestili ono vreme koje ste potrošili danas na prva dva amandmana.
Da li stvarno imate utisak da sam se raspravljao sa bilo kim?
Ovako, isključujem vas i dve minute manje od ovlašćenog. Žao mi je. Prepuna je lista. Nije vam replicirao sada, on je ministru. Ministar se isto javio. Rekao je da vama replicira? Zoran Babić. (Dragan Šutanovac, s mesta: Znate šta, ako mu sada date repliku, onda meni vratite dva minuta, meni ste oduzeli dva minuta.) Evo vi ste sada svedoci kako se poslanici ponašaju. Građani Srbije, pogledajte sada kako to izgleda, neko ko se poziva na ponašanje na poštovanje Poslovnika ustaje, viče, preti, predsedniku. Ja se stvarno osećam ugroženom u ovoj sali. Ako neko ustane i preti predsedniku – sada, ako ovo, ako ono… neću da ga opomenem, zato što to želi čitavo poslepodne. Ne želim nikoga da kaznim zato što neću da upadnem u klopku. Želi se incident, da bi se imalo šta da se izjavljuje posle. Ne želim nikoga da kaznim. Da li mogu da napravim pauzu da bi poslanik seo i smirio se, jer ne mogu da dam reč ni jednom govorniku, dok drugi govornik priča, viče, preti predsedavajućem, prosto je nemoguće da radimo. Da li možete ponovo da se prijavite, nekako da vratimo sve to? Izvolite.
Nema razloga za nervozu, ukoliko je ova Vlada takva kakva je, što bi neko bio toliko nervozan, jer zna da to što je nekada bio, više nikada neće biti. Ja ću i dalje insistirati na ovom grafikonu i na ovim Himalajima i da oni koji su samo za godinu dana, uspeli da zaduže ovu zemlju i da podignu dug u odnosu na BDP sa 48,2 na 60%. Znam da je sada u ovom trenutku dug 66,8% i da je povećan 6,8%, ali da je povećan zbog firmi u restrukturiranju, koja je podnosilac amandmana uveo u restrukturiranje i na teret i na grbaču svih građana Republike Srbije i zbog onih 27 sekretarica i zbog onih automobila, a firma u blokadi i zbog spašavanja Razvojne banke Vojvodine i Privredne banke Beograd i Agrobanke, zbog aktiviranih garancija, koje su 25 puta povećane. Izvinjavam se, možda je nekome u ovoj državi kada čuje ove podatke i kada živi i kada je neko od onih 400 hiljada ljudi koji su ostali bez posla od 2008 – 2012. godine, možda je nekome u Srbiji do dijareje, ali je nekome u ovoj sali sigurnodo opstipacije.
Reč ima ministar Vujović. Izvolite ministre, pokušavam stvarno da ja vodim sednicu, a ne poslanici. Izvolite ministre, već dugo čekate reč.
Znači, opet imam dva minuta, jel tako?
Da.
Ako ćete svaki put da iskoristite svoje vreme za diskusiju da postavite 150 pitanja, onda nemam šanse da na njih odgovorim. Poslaćemo vam novu fiskalnu strategiju u kojoj će biti sve objašnjeno. Ponavljam sledeće, od 2005. godine do dana, troškovi i svi rashodi budžeta, uključujući rashode na plate, na penzije, na kamate, na sve ostale elemente, sa isključenjem troškova, operativnih troškova koji su smanjeni su rasli neodrživo i bez osnova. Dakle, 169 milijardi su povećane penzije, vanredno, bez osnova. Mi se zbog toga i zbog stagnantnih prihoda i zbog padajućih prihoda u nekim periodima zbog porasta finansijske i fiskalne nediscipline nalazimo u situaciji gde je budžetski deficit porastao do neslućenih razmera. Zašto je nastao dug? Kao što znate i u udžbenicima i u praksi Srbije, dug se dešava godinu, dve, tri nakon problema koji su finansirani, pa su se posle toga pretvorili u dug. Dug je porastao sa ispod 30% na preko 65% zbog finansiranja deficita sa jedne strane i jako velikim delom zbog aktiviranja garancija preduzeća u javnom sektoru koje nisu mogle da izvršavaju svoje obaveze. Sve što smo danas rekli o „Srbijagasu“, na to se odnosi. Nije moguće u dve minute sve to objasniti. Ja nisam političar. Nije moje da opredeljujem ovde odgovornost političkih partija, ali je moje da opredelim odgovornost u pojedinim vremenskim periodima i dešavanjima koji se vide u podacima i svemu ostalom. Prema tome, fiskalna strategija će posvetiti posebnu glavu kojom će se objasniti geneza naših današnjih problema i neophodnost da se na njih osvrnemo i nađemo rešenja u svakoj od sfera gde su problemi nastali. Probleme rashoda ćemo rešavati u stubu koji se zovu rashodi, probleme prihoda u stubu koji se zovu prihodi, probleme prošlosti u stubu koji se zove restrukturiranje preduzeća u državnom, odnosno svih bivših od društvenih do prihvatnih, do državnih preduzeća, a probleme javnih preduzeća u četvrtom stubu koji se zove javna preduzeća. U svakom od njih imamo složen zahtevan program koji zahteva sve, od zakonske osnove do promene upravljanja, do promene kadrova i svega ostaloga. Ne mislim da se bilo koji od tih problema može rešiti preko noći, ne mislim da se problemi prihoda mogu rešiti bez duboke reforme poreske uprave, ali sve to moramo da radimo zajedno. Ne možemo o svemu tome da razgovaramo danas, kada razgovaramo samo o zakonu, o privremenom smanjenju plata koji je neophodan, jer je nivo plata koji se danas nalazi u budžetu neodrživ, isto kao što je nivo penzija neodrživ. Penzije, kao što sam rekao, iz budžeta finansiramo 251 milijardu razlike između doprinosa Fondu penzijskog osiguranja i troškova.
Hvala ministre. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Predlagač nije tu. Da li neko želi reč po amandmanu na član 2? Dragan Šutanovac po Poslovniku. Izvolite.
Želim samo da vas zamolim jednu stvar.
Prvo da vas malo edukujem. Morate član da mi kažete, uvaženi poslaniče, a onda možete da pređete na govor.
Dakle, član 107. Malopre ste mi rekli da se nisam obraćao kolegi koji je izazvao repliku, da sam se obraćao ministru a onda ste kolegi dali reč na osnovu…
Po amandmanu. Oduzimamo vreme.
Onda ste mi oduzeli vreme, a kolegi ste dali reč na osnovu mog obraćanja u kome se ja njemu nisam obraćao.
Niste pazili. Po amandmanu sam mu dala pa je govorio i duže, da se razumemo samo.
Možemo da pogledamo stenografske beleške.
Videćete u zapisniku, nije.
Ja vas molim da dva minuta vremena koje ste nam uzeli nam vratite. To za vas nije mnogo, nama puno znači…
Ali, ionako vam ovlašćeni nije tu.
Molim? Tu je zamenik ovlašćenog, šta je problem?
Ne javlja se, pasivan je. Imate šest minuta. Moram da ostanem pri reči. Ne može uzimala – davala.
Ja se borim za dva minuta onih građana Srbije koji su glasali za nas. Dva minuta. Ne sad, ali dva minuta. Hvala.
Marko Đurišić, po amandmanu. Izvolite.
Mi smo predložili u ovom zakonu na nekoliko mesta da se termin koji postoji „lokalne vlasti“, zameni suštinskim rečima „lokalna samouprava“ i „autonomna pokrajina“. Suština odbijanja amandmana Vlade je da je termin koji se koristi u zakonu u skladu sa Zakonom, budžetskim sistemom i da nije bilo potrebe za ovom intervencijom. Slažemo se sa tim. Priznajemo grešku, ona je posledica toga što smo mi za pisanje ovih amandmana imali manje od dva dana, a ova Vlada je pravila rebalans budžeta i spremala ove zakone šest meseci. Prihvatam da smo za manje od dva dana napravili ovu grešku, ali smo tu grešku, između ostalog, napravili polazeći od Zakona o umanjenju neto prihoda lica u javnom sektoru koji će se ukinuti kada i ako bude usvojen ovaj zakon. U tom zakonu je definisano ovako kako smo mi predložili. Znači, ne govori se, ne koristi se termin „lokalna vlast“, nego se koristi termin „lokalna samouprava“ i „autonomna pokrajina“. To je možda neko malo opravdanje za nas koji smo napravili grešku i možda nismo videli da je ovaj predlog u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, ali malo je vremena bilo, a u tako malo vremena može i neka greška da se potkrade. Hvala.
Hvala. Na član 3. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovani ministri Vlade u ostavci kako sam ja razumeo ovde, poštovani gosti, veoma je važno da u nastavku raspravljamo precizno o amandmanima koje smo podneli na ovaj predlog zakona. Zoran Živković i ja smo podneli i amandman na član 3. Predloga zakona o privremenom uređivanju osnovica za obračun i isplatu plata U ovom članu 3. u stavu 1. definiše se ono što se smanjuje građankama i građanima Srbije,a to je plata. Onda se kaže – šta je plata? Sada ima tu dve svari koje bih hteo da navedem kao neku vrstu dodatne argumentacije – zbog čega? Mislim da ovaj amandman treba da bude prihvaćen. Najpre, mi smo tvrdili ovde da su postojali bolji načini da se napravi ušteda. Kada ministru Vulinu, na primer, mi kažemo – postojali su bolji načini, niste se konsultovali sa nama, ministar Vulin onda počinje da govori o nekom drugom zakonu ovde, na primer o Zakonu o finansiranju političkih aktivnosti. Gospodo, ovde je sada reč o jednom drugom zakonu, a ne o ovom zakonu o kojem govori na primer ovde ministar Vulin, ili poštovana predsednice Narodne skupštine, kada ja pokušam da pažnju narodnih poslanika, evo sada, usmerim na amandman na član 3, onda se javi narodni poslanik Napredne stranke i kaže – gospodin Pavićević hoće etiku odgovornosti. Naravno, poštovana gospodo i povodom ovog amandmana jer etika odgovornosti znači da politika mora da se meri rezultatima, a ja ovde pitam ministre koji su prisutni, zašto nije izmereno u poslednje dve i po godine koje sve stranački doveden, da ti ljudi ostanu bez posla koji nisu zaslužili, a onda da ne štedimo na lekarima, nastavnicima, itd.
Hvala. Reč ima Balša Božović.
Zahvaljujem predsedavajuća. Dakle, DS je predložila da se ovaj član 3. briše iz prostog razloga što ne podržavamo smanjenje plata u javnom sektoru. Demokratska stranka postavlja pitanje, da se prvi put dogodilo, gospodine ministre, posle ratova devedesetih godina, da NBS ne može da uplati nikakav prihod u budžet Republike Srbije, ni jedan jedini dinar, NBS je posle više godina, da ne kažem deceniju pozitivnog poslovanja, završila je prošlu godinu sa minusom u kasi od 44,3 milijarde dinara. Dakle, minus od 44,3 milijarde dinara, to je pokazao bilans uspeha Centralne banke za 2013. godinu. Dakle, gospodine ministre, takav je minus napravljen pre svega zbog kursnih razlika25,7 milijardi dinara, zatim gubitak od kamata 3,8 milijardi, na plate zaposlenih 4,8 milijardi. Podsetiću vas samo, kada smo već pričali o tim lošim vremenima kada je DS bila na vlasti, 2012. godine dobitak je ostvaren od 58 milijardi dinara, direktno uplaćen u budžet Republike Srbije. Da se ovoliko danas napravilo ne bi morali da smanjujemo penzije ni plate. Dakle, ovo je rezultat gde sada Vlada nagrađuje Jorgovanku Tabaković sa većom masom plata nego što je imala do sada, zato što je napravila minus od 44,3 milijarde dinara. I vi posle ovoga smanjujete penzije i plate građanima Srbije?
Hvala. (Veroljub Arsić, s mesta: Replika.) Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nikada Narodna banka nije uplatila 58 milijardi dinara u budžet Republike Srbije. Najsramotnije što jeste jeste kada poslanik zna da ne govori istinu. Da je došao na Odbor za finansije, kada smo raspravljali o završnom računu budžeta i završnom finansijskom Izveštaju Narodne banke, znao bi šta je tačno. Druga stvar, nemoj da se hvali sa nekimstvarima, jer naš narod kaže – čega se pametan stidi, neko drugi se hvali. Znači, iskazana dobit do 2012. godine od Narodne banke Srbije jeste što je evro skakao. Trebali biste da znate da se struktura deviznih rezervi zasniva na rezervama banke, na deviznim rezervama po raznim valutama, da se zasniva na zlatnim rezervama i hartijama od vrednosti i treba daznate da zbog krize u EU su cene zlata rasle. To vam je smešno? Pa meni nije šta ste sve pravili i kakve marifetluke. Sad vam je to smešno? Sada to prikazujete zato što sada prvi put imate u 2013. godini da je Narodna banka otkupljivala evre sa tržišta da bi zaštitila kurs dinara, prikazujete kao gubitak, iako se ti evri nalaze u trezoru Narodne banke. Pa stvarno, kako vas nije sramota?
Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Dakle, gospodin moj prethodnik nije do kraja shvatio šta sam govorio, ali dobro, to me i ne čudi od njega. Dakle, 44,3 milijarde je napravljen gubitak. Zvaničan podatak je da je 2012. godine napravljen dobitak od 58 milijardi. Dakle, nije Narodna banka Srbije jedini problem, ali jeste veliki, jer je napravila toliki gubitak koji je veći od ušteda od smanjenja penzija. Podvlačim, nije jedini gubitaš u ovom momentu. Podsetiću samo da je ovim rebalansom budžeta npr. obezbeđeno dodatnih dve milijarde dinara za GSP u Beogradu. Da li znate zbog čega? Zato što je SNS vodila dvogodišnju kampanju o neplaćanju „Bus Plus“ karte za prevoz i sada ne postoji drugačiji način da se ta stvar ispravi nego da se dodatne dve milijarde daju Gradu Beogradu kako bi se ta rupa ispravila. Mi se zalažemo za funkcionisanje sistema u ovoj zemlji i za funkcionisanje GSP-a, ali odgovornost nose oni koji su pozivali da se tako nešto ne radi. Još jedna stvar, Jorgovanka Tabaković je danas osoba koja neće imati manju platu, već će imati mnogo veću platu. Za razliku od građana Srbije i penzionera, kojima će se smanjiti i penzije i plate, Narodna banka Srbije za ovaj malo je reći loš poslovni momenat će imati… [[Isključen mikrofon.]]
Vreme. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. (Veroljub Arsić, s mesta: Replika.) Molim vas pustite me da vodim sednicu. (Veroljub Arsić, s mesta: Spomenuta je stranka.) Aleksandar Jovičić uporno traži reč. On je objašnjavao sada svoj stav i odgovorio vama. Aleksandar Jovičić će sigurno izneti svoj stav o amandmanu. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Što se tiče amandmana, zaista je apsurdno da podnosilac amandmana ili prethodni govornik govori o rebalansu budžeta i dve milijarde koje su namenjene za GSP. Naime, za vreme bivšeg režima postojao je jedan fenomen, kada govorimo o vođenju javnih preduzeća, a to je da većina preduzeća koja imaju monopol, kao što je Gradska čistoća, GSP, čak i Parking servis, što zaista ne znam da li iko može da shvati, kako je moguće da takva preduzeća budu u minusu, iako imaju monopol i nemaju nikakvu konkurenciju na tržištu kada govorimo o tim delatnostima. Što se tiče GSP-a, jedna stranka, koja je vodila Grad Beograd više od pet godina, ostavila je GSP u dugovima od pet milijardi dinara. Krajem 2007. i početkom 2008. godine to preduzeće je imalo suficit, a posle pet godina, zahvaljujući „Bus Plusu“, zahvaljujući mnogim projektima koje je uvela ta stranka zarad ličnih interesa to preduzeće ima pet milijardi dinara dugove. Na stranu to što ste dali 65 miliona evra za autobuse stranog preduzeća, izvinjavam se, vezano je za amandman, objasniću, urušavajući srpsku privredu. Predsedavajuća, setite se samo onih tramvaja što viđamo na ulicama Beograda da jedna vrata koštaju 30 hiljada evra, da jedno vetrobransko stakla košta 13 hiljada evra, da jedan točak kada zariba košta preko dve i po hiljade evra. Da li to srpski radnik, građanin Republike Srbije, može da izdržava? Ne može. Ponašala se jedna stranka kao da smo bogata zemlja, ali, nažalost, sa siromašnim ljudima. Danas, posle svega, vi pozivate kako se smanjuju plate i penzije, a malo pre sam izneo da su neki ljudi, evo, na ovom spisku piše, imali po dve i po hiljade evra dnevnice dnevno. To je za sramota za Srbiju i za period od 2008. pa do 2012. godine.
Zahvaljujem. Po amandmanu, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pa evo dokle nas je dovela politika podnosilaca amandmana, ali to zato što verovatno ne znaju da ako ste imali u deviznim rezervama evre koje ste kupili po 80 dinara, a kasnije prodavali po 100 dinara ili 110 ili 120, iskazujete dobitak. I to sam rekao i mislio na to kada sam izrekao onu narodnu poslovicu: „Čega se pametan stidi…“. Za neke je isto tako gubitak ako je neko te evre koje je neko drugi prodavao po 120, vraćao u devizne rezerve po 114 ili 115. To je za vas gubitak? Opet po onoj narodnoj. Očigledno da mi ne razumemo ni šta su transferna sredstava između gradova i opština, ne znamo, a pravimo se da znamo ovde, podnosioci amandmana, šta su to izvorni prihodi lokalnih samouprava, šta su povereni, šta se oporezuje i do kog iznosa, pa bi onda znao i odgovor na pitanje odakle dve milijarde GSP, ali problem je u tome što pričaju o nečemu o čemu ni sami ne znaju ni šta pričaju, samo su im usta puna da je neko napravio gubitak, a zaboravljaju pri tome da su prikazivali kao dobitak uporno godinama i, evo, ovde danas pred nama četiri i po milijardi evra deviznih rezervi koje su prodali. To je vama dobitak? Kako vas nije sramota?
Poslaniče, molim vas, pazite kako se obraćate kolegama. (Veroljub Arsić, s mesta: Postavljam pitanje.) Svako ima pravo da iznosi svoj stav svidelo se ili ne svidelo, zavisi s koje strane. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić. Izvolite.
Imamo dve stvari. Jedno je zamajavanje i drugo su prava pitanja. Znate li po čemu znam da su ta pitanja prava? Pogledajte ministra, ne želi da se uključi u raspravu. Ministre, evo, pozivam vas još jednom da vi odgovorite na pitanje koje je moj kolega Božović sada postavio u vezi sa gubitkom NBS od 44 milijarde dinara. Ako je to tačno, da li biste smanjili plate i penzije da taj gubitak nije gubitak već dobitak, kako je bio ranije i da je uplaćen u budžet? To je prvo pitanje, dakle, ne 150 pitanja. To je prvo. Imamo dva i da se koncentrišemo na ta dva pitanja. Drugo pitanje - da li je tačno da će smanjenje plata i penzija dovesti do novog otpuštanja, naročito u sektoru proizvodnje? Nije potrebno da znate mnoge ekonomske doktrine. Da biste to dokazali, potrebna je zdrava logika. Kada smanjite plate i penzije, ljudi neće štedeti na računima, računi moraju da se plaćaju. Gde će štedeti? Na potrošnji, u marketu, u prodavnici, na pijaci. Kada manje kupujete, proizvođači će manje snabdevati pijacu, markete, prodavnice. To znači - manja proizvodnja. Kada manje proizvodite, ili ćete smanjiti plate ljudima koji rade u proizvodnji, a sasvim izvesno i napraviti višak, odnosno otpustiti ljude koji rade danas u proizvodnji, u realnom sektoru. To su pitanja na koja mi ovde očekujemo odgovore. Dakle, još jednom, da li možete da opovrgnete tvrdnju da će smanjenje plata i penzija dovesti do novog otpuštanja, naročito u proizvodnji? Hvala.
Reč ima ministar Dušan Vujović. Izvolite.
Kao što sam rekao, u dva minuta ne mogu ni da vas učim ekonomsku teoriju, ni praksu ekonomske politike, ni sve ovo što je potrebno… Da vam kažem nešto, pokušavate 10 godina da se bavite demand side economics i to ne uspeva u Srbiji, moram da vam kažem. Molim vas, da vam kažem nešto. Saslušajte me sada, pošto provocirate već satima. Demand side economics u zemlji koja nema privredu, koja je sređena, koja ima strukturne probleme, kao što čovek sa nogom u gipsu ne može da ide, tako privreda sa polomljenom industrijom, preduzećima u restrukturiranju, javnim preduzećima koja su pred kolapsom, ne može da odgovara na tražnje. To tvrdim i empirijski i teorijski. Molim vas, saslušajte me. Posle toga, mi ćemo vam to sve objasniti u fiskalnoj strategiji, pošto stalno ponavljate iste stvari, ja moram da vam odgovorim ovako. Ako vam to nije bilo jasno iz programa koje smo naveli, sad vam kažem otvoreno. To su probale moje kolege, moji asistenti, prethodnici i to ne funkcioniše. Ne može se privreda koja, kad povećavate tako tražnju, ona povećava uvoz. Nama se sada prvi put smanjuje trgovinski deficit, smanjuje se deficit tekućeg bilansa. Prema tome, ovo je privreda koja ima svoje specifičnosti, svoje probleme i mi pokušavamo da vam kažemo na lep način da ćemo sve to uzeti u obzir u programu koji ima četiri stuba, a ne jedan stub. Ne može ova privreda da se izvuče preko tražnje. Kad smo to radili na osnovu grantova u periodu 2000, 2001, 2007, 2008. i 2009. godina itd, pravili smo sve dublje deficite. Imate analize u mojim radovima, u svim mogućim radovima i svi dokazuju od naših akademskih analitičara do fonda i svih ostalih da se ova strana, ova zemlja ne može izvući preko tražnje. Drugo, baš imajući u vidu recesiona dejstva, mi smo i zbog socijalnih i političkih i recesionih efekata minimizirali smanjivanje, odnosno potpuno ukinuli smanjivanje najnižih plata, koje imaju najveći efekat na domaću tražnju. Pošto ne smanjujemo plate i penzije do 25.000, to su ovi ljudi koji 100% dohotka troše na komponente domaće tražnje, onda će recesioni efekat biti minimalan. Pošto najviše smanjujemo one sa visokim platama i visokim penzijama, tu će pozitivan efekat na smanjenje uvoza biti maksimalan. Vodili smo računa o tome i to ćemo razraditi i pokazati. Napominjem, ovo je samo prvi korak. Bez ovog prvog koraka nećemo imati kredibilan program reformi, a svi ostali koraci, čišćenje problema preduzeća u restrukturiranju, čišćenje javnih preduzeća i prihodna strana su sastavni deo strategije. Mi tvrdimo da će ona biti uspešna, a vi možete da sumnjate.
Zahvaljujem. (Dragan Šutanovac, s mesta: Javio sam se za reč.) Nemate pravo na reč. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ja sam predlagač amandmana.) Nema veze. Iskorišćeno vam je vreme od dve minute. Balša Božović je iskoristio vreme. Pokloniću vam zbirku propisa, sa posvetom. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, kao ovlašćeni.
Mogu i kao podnosilac, pošto sam podnosilac.
Može, izvinjavam se.
Ako malo prekoračim, računajte vreme ovlašćenog. Svi naši amandmani koje smo podneli na ovaj zakon krenuli su od ideje da izaberemo po nama manje od dva zla, zla koji se zvao zakon koji je uveo solidarni porez i ovaj zakon o kome se danas raspravlja. Rešenja koja smo mi predložili kroz amandmane su rešenja prepisana iz Zakona o solidarnom porezu. Zato mi je prosto neverovatno obrazloženje na osnovu kog se ovi amandmani odbijaju. Molio bih vas da malo posvetite pažnju tome. Mi smo ovde govorili da bi trebalo da se oporezuju i ovim zakonom, kako stoji u Zakonu o solidarnom porezu, i naknade za ugovor o delu i privremeno povremenim poslovima i ugovor o dopunskom radu i ugovor o autorskom delu i druge naknade za rad van radnog odnosa. To je sve napisano, prepisano iz člana 2. Zakona o umanjenju neto prihoda lica. Onda Vlada u obrazloženju kaže da umanjenja ugovora o delu su dvostrani teretni akti i ne mogu da se menjaju zakonom. Kako su mogli da se menjaju do sada Zakonom o solidarnom porezu? Mogli ste da kažete – mi ne prihvatamo vašu koncepciju i smatramo da je naša celishodnija, pošto je to omiljena reč koja stiže iz Vlade, da je nešto celishodnije i onda bi mogli da govorimo da li je celishodnije naše rešenje ili vaše. Ali, vi u jednom prethodnom amandmanu kažete – nigde u ni jednom zakonu ne postoji termin neto zarada. To stoji u obrazloženju. Evo vam ga Zakon o solidarnom porezu ovde koji definiše termin neto zarada. Znači, neko ne zna da čita zakone u Srbiji. Spreman sam da polemišem sa tim da li je ovo naše rešenje u odnosu na vaše bolje ili nije bolje, ali u svakom slučaju, nemojte da odbijate sa obrazloženjima da neka rešenja ne postoje u zakonskom sistemu Srbije ili da nešto ne može zato što je suprotno nekom drugom zakonu, a to postoji u Zakonu o solidarnom porezu koji danas važi i važiće dok se ne usvoji ovaj zakon, pretpostavljam danas i prestane sa tim. Molim vas, obratite pažnju na obrazloženja na osnovu kojih odbijate amandmane. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Samo jedno obaveštenje poslanicima, više nismo u direktnom prenosu zbog otvaranja Sajma knjiga. Tako nas je obavestila RTS. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Voleo bih da me ministar čuje kad govorim.
Čuje drugi ministar, a svi su ovlašćeni predstavnici. Vama prolazi vreme. Ako hoćete, možemo i da ćutimo dve minute.
Gospođo predsednice, moje vreme tek dolazi. U nadi da ne smetam ministru koji bi trebalo da sluša šta priča narodni poslanik koji je dobio reč, po amandmanu na član 4. zakona, hteo sam da se zahvalim ministru na tome što je dao jednu dobru informaciju o tome šta sprema Vlada, ali mu je onaj deo koji dokazuje da je ovo prva nužna mera potpuno pogrešan pristup. Naime, destimulisani ljudi koji rade u javnoj upravi, a to se radi time što se kažnjavaju sa smanjivanjem plata od 10% i oni koji rade dobro, i oni koji rade odgovorne poslove, da ne ponavljam ponovo, ličiće na demagogiju i vaspitačice i učitelji, nastavnike i profesore, i lekare i drugo medicinsko osoblje, a da pored njih u javnoj upravi sede ljudi koji su iz kategorije dovedenih. Slažem se u poslednjih deset godina, ne samo u poslednje dve godine i da oni nezasluženo ne primaju ni tih 90% plate, to nije rešenje za problem u kome se nalazimo. Sviđa mi se opravdana kritika ministra koji je rekao da su svi njegovi prethodnici u poslednje vreme vodili katastrofalnu politiku i to je tačno, ali su i oni kao …
Zahvaljujem. Vreme.
Neko ko je spasilac, kome se to nije desilo. Hvala gospodine ministre.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Pa i ovo je jedan od amandmana koji treba da praktično onemoguće Vladu u lošoj nameri da smanji plate ljudima koji rade u javnoj upravi i javnim preduzećima. Malopre ste gospodine ministre održali jedno malo predavanje, delovalo je dosta nervozno, ali ja bi da vam postavim nekoliko pitanja, nervozno zaista, ja verujem da i vas „Kurir“ malo pogađa sa ovom smenom koja se najavljuje, ali nije nama to tema. Znači, mene zanima da nam kažete gospodine ministre, da se kojim slučajem ostvarilo obećanje da ćemo imati fabriku čipova od tri milijarde evra ili da zaista proizvodimo delove za boing avione, ili da smo iskopali taj kanal do Soluna, da li bi vi nama danas ovde pričali o tome kako imate deficit u budžetu, ili bi došli ovde da nam kažete da imate suficit u budžetu? Da je kojim slučajem Jorgovanka Tabaković kao guverner vodila adekvatnu Narodnu banku Srbije i nije napravila dug od 400 miliona evra, slažem se da to nije dobit koja se uplaćuje celokupna, ali je to svakako pozitiva, da li bi nama danas pričali istu priču koju pričate? Dakle, u poslednje dve godine vi govorite uporno u poslednjih pet godina ja poštujem to, ne govorite u 14 godina kao kolege, nećete da kažete u poslednje dve godine zato što bi to direktno bilo u suprotnosti sa vašim kolegama iz Vlade, ali činjenica je da se ova Vlada po treći put menjala za dve godine, da ste vi bili četvrti ministar privrede, treći ministar finansija, svako ima neku svoju politiku i bez obzira na to što vi kažete vi ste političar. Meni je žao, ali vi sedite u funkciji političkoj, niste više analitičar, niste više savetnik, vi ste čovek koji vodi javne finansije koje odlučuju i trasiraju perspektivu, ne samo budućnost Srbije, već građana Srbije. Mi smatramo da ste trebali kapacitetom svoje pozicije, znanja, znamo da ga imate, da insistirate da se prvo ispune ona obećanja koja su data građanima Srbije, a onda…
Tema. Zahvaljujem.
… bi mnogo lakše dobili podršku za rebalans budžeta. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Sonja Vlahović.
Hvala poštovana predsednice. Podneti su amandmani na član 4. Članom 4. je predviđena ništavnost svake odredbe i opšteg i pojedinačnog akta kojom se vrši povećanje osnovice, koeficijenta ili bilo kojeg drugog elementa čijom bi izmenom došlo do povećanja plate i drugog stalnog primanja kod korisnika javnih sredstava iz člana 2. Zakona, a koji je donet za vreme primene ovog zakona. Ukoliko bi vršili smanjenje, neophodno je mehanizmom eliminisati mogućnost da se to smanjenje samovoljno koriguje po postupanju na snagu zakona. Ako ostavimo mogućnost da se primanja povećavaju bilo opštim ili pojedinačnim aktima, na primer samo nakon dana stupanja zakona na snagu u čemu onda poenta zakona? Predloženi zakon predstavlja jednu od osnovnih mera za početak fiskalne konsolidacije. Vlada vodi ekonomsku politiku i nastavlja fiskalnu konsolidaciju, pre svega konsolidaciju budžeta, budžetskih rashoda kroz smanjenje plata. U danu za glasanje neću prihvatiti i neću glasati za ovaj amandman. Hvala.
Reč ima ministar Dušan Vujović.
Samo kratko da odgovorim gospodinu Šutanovcu. Emocije su potrebne da bi označile ne samo sadržinu. To što vas pažljivo slušam i što četiri-pet puta slušam ista pitanja morao sam da odgovorim da bi to bilo jasno. Povodom vašeg vrlo ozbiljnog pitanja, moram da odgovorim isto tako ozbiljno. Ako pogledate to što su radile mnoge zemlje koje su već citirane, šta je radio MMF, mi govorimo o strukturnom deficitu, o strukturnom problemu. Sve što ste naveli su vrlo blagotvorne stvari, ali to su tzv. jednokratne stvari, jednokratne mere koje mogu da pomognu kao što je pomogla prodaja svojevremeno „Telenoru“, kao što može da pomogne prodaja „Telekoma“ itd. Ali to i dalje ne rešava strukturni problem između tzv. obećanja političkih, pravnih i bilo kojih drugih na strani rashoda i sposobnosti da to trajno generišete na strani prihoda. Znači pomoglo bi, ali bismo i dalje bili suočeni sa istim problemom. Ako imate šest preduzeća koja ne funkcionišu, to vam je problem. Samo kada biste imali neke neograničene resurse kao što je nafta pa da vam to trajno daje izvor prihoda da plaćate tih 600, 700 miliona evra godišnje, onda biste mogli da trpite ta preduzeća, a i tada bi bilo pitanje da li je to uputno raditi. Da li je uputno bacati sredstva na ta preduzeća u restrukturiranju? Dakle, odgovaram na vaše pitanje. Lakše bi nam bilo da sve to imamo što ste nam pomenuli. Ne želim da govorim o tim institucijama pošto recimo NBS je nezavisna institucija i molim vas da pozovete gospođu Tabaković da vam ona da sve te cifre i procene itd. Što se tiče drugih izvora, mislim da bi nam bilo lakše da imamo više para, kao što sada sa dve milijarde imamo para i sada razgovaramo, ali to ne bi bilo rešenje. Vrlo jednostavno.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika.) Ministar vam je odgovorio. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika, nije me razumeo.) Razumeo vas je. Odlično vam je odgovorio. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagači ovog amandmana ne samo da žele, u suštini predlagači ovog amandmana štite zaposlene u javnom sektoru da povećavaju sebi plate. Ne da budu oporezovani, nego da povećavaju sebi plate. To je već šablon koji smo upoznali kada je DS uvodila porez na zarade, kratkoročan od godinu dana 2010. godine. (Dragan Šutanovac, s mesta: 2009. godine.) Ispravlja me kolega Šutanovac 2009. godine. Sada ponovo ti isti ljudi koji se nalaze u javnim preduzećima koje je postavila DS pokušavaju da izmenama pojedinačnog akta povećaju sebi platu. Dosta više. Što se tiče nezavisnih tela, kao što je Narodna banka, dame i gospodo poslanici, neko je ovde neobavešten. Mislio sam da su ti zauvek otišli iz ove skupštine. Vidim da sada ima neka druga stranka koja je isto neobaveštena. Izveštaj Narodne banke je bio na sajtu Narodne banke od juna meseca ove godine. Odbor za finansije, čiji je zamenik predsednik vašeg poslaničkog kluba je raspravljao o finansijskom izveštaju Narodne banke za 2013. godinu. Dakle, znate odgovore na sva pitanja. Pravite od nečega neku vest. Izbacujete uporedne podatke i uopšte ne želite da niko uđe u suštinu strukture nečega što se desilo. Najbitnije, najvažnije je da neko kaže gubitak. Da li ga pokrivate vi iz budžeta? Da li ga pokrivaju građani Srbije iz budžeta? Ne. Ali, dame i gospodo narodni poslanici kada za deset dinara poskupi evro u toku šest meseci to plaćamo svi, još kako i kroz kredite i kroz gubitak životnog standarda i privreda kroz slobodna sredstva koja bi investirala u proizvodnju i povećavala punjenje budžeta. Tako da uz sve pohvale kako je Narodna banka dok su Jelašić i Šoškić bili guverneri beležila sjajne rezultate sa najvećom inflacijom u Evropi, vi se hvalite time. Vi se hvalite što su guverneri Šoškić i Jelašić izgubili vrednost dinara za 50%, a živeli na Dedinju. To je za vas rezultat. To ne mogu da razumem, dame i gospodo narodni poslanici, to je za mene neko igranje. Neko okretanje istine, neko okretanje činjenica. Sada vidite koliko je teško kada jedno preduzeće podigne kredit u evrima sa 80 dinara vrednost evra, a vraća sa 120. Voleo bih da vidim te mađioničare iz DS kako će to preduzeće da postave na noge bez ovakvih mera.
Replika, Dragan Šutanovac. Direktno ga je prozivao imenom i prezimenom nekoliko puta.
Zahvaljujem. Moj prethodnik je rekao da znamo odgovore i nije pogrešio. Smatramo da je ova Vlada i prethodne dve vlade katastrofalno loše vodila ekonomsku politiku i nažalost to loše vođenje ekonomske politike je upravo dovelo do toga da ministre vi ovde danas sedite i crvenite pred svima nama jer vam nije prijatno. Malopre ste rekli da imamo nešto protiv toga da se reše problemi javnih preduzeća. Niste nas dobro razumeli. Mi se potpuno zalažemo da se taj problem reši. Ali, gospodine ministre, molim vas jedan sekund, u kampanji u kojoj niste učestvovali nama je rečeno da će neka firma „Al dahra“ da uloži četiri milijarde evra u našu zemlju, da će neka druga firma, ako se ne varam zove se „Mubadala“ da uloži tri milijarde evra u našu zemlju. Stotine milijardi evra će otići u kanal. „Mercedes autobusi“ će se prodavati širom celog sveta, od Japana do Čilea. To mene zanima, ne o tome što vi mislite da je bilo realno, jer ovo što je obećano tada smo tvrdili da nije realno, a zamislite da jeste, pa da imate od tog „Mubadale“, koji je uloži četiri milijarde godišnji prihod 800 miliona na ime, recimo, PDV od prodaje nečega što bi oni proizvodili ili čipova koja bi bila najveća fabrika, kako smo razumeli premijera, na svetu. O tome govorim. Znači, hoću da kažem da su ovde građani prevareni, a vi crvenite zbog tih prevara danas ovde. Niko ovde ne osporava da treba da se reše problemi u javnim preduzećima. Naprotiv, mislim da dobar deo njih se nalazi u stanju u kome neće moći da preživi naredne godine ukoliko se ne uđe u ozbiljno rešavanje problema, ali ne na način na koji vi predlažete. Sa druge strane, razmotrite jednu stvar. Ako ljudima smanjujete plate, a imate isti broj zaposlenih…
Vreme gospodine Šutanovac.
… smanjite im i radnu nedelju, neka rade četiri dana umesto pet. To je pošteno.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Odustali ste. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja smatra da je amandmanu skladu sa Ustavom i pravnim sistemom RS. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Još jednom da ponovim. Naša ideja je da uvedemo jedan drugi koncept, koncept koji je manje zlo. Mi smo svesni da ova država mora da štedi, ali mislimo da je ovaj predloženi zakon o kome danas raspravljamo lošiji od Zakona o solidarnom porezu, zato što obuhvata ljude koji imaju manja primanja nego što je to bilo po prethodnom zakonu, a s druge strane oslobađa one sa najvećim primanjima. Tako će oni koji su imali primanja preko 113 hiljada dinara, neko je izračunao, neto primanja, sada dobijati više nego što su dobijali po Zakonu o solidarnom porezu. I onda, tom logikom, mi smo predložili da se ovaj član 4. briše, jer je on suvišan. Vlada ga je odbila, jer je u obrazloženju dosledno rečeno da je u suprotnosti sa konceptom koji predlaže Vlada i mi nemamo šta tu da dodamo. Ali, želimo još jednom da naglasimo da se ne slažemo da se mere primenjuju samo na jedan deo zaposlenih i angažovanih, a ne na sve, kao što je bilo do sada. Ne slažemo se da se smanjuju osnovice, jer smanjivanjem osnovica, smanjuju se i doprinosi koji se uplaćuju u Fond za penziono i invalidsko osiguranje. Znači, time se smanjuje i buduća penzija svih koji rade u javnoj upravi i koji će sada biti po ovom zakonu kažnjeni dvostruko. Znači, dobiće sada manje, a u nekom trenutku kada im se bude računala penzija, za ovaj period će biti uračunato manje pare. Ovaj solidarni porez je makar oporezivao neto iznos, pa je onaj iznos koji se uplaćivao Fondu za zdravstveno i za penziono osiguranje išao tamo u Fond, beležio se, a neto zarada se oporezivala. Ako mora da se štedi na platama zaposlenih, mi smatramo da je taj model pošteniji i da je bolje da je Vlada ili ostavila ovaj zakon o solidarnom porezu ili da je makar ova naša rešenja koja smo kroz amandmane predložili usvojila i da je na taj način omogućila pravedniju raspodelu tereta koju, slažemo se, moramo svi da podnesemo. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Na član 5. amandman su zajedno u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovani ministri Vlade u ostavci, koliko ja znam, mi smo podneli amandman i na član 5. i ovo je zaista možda i centralno polje naše amandmanske rasprave danas. Evo kako glasi stav 1. člana 5: „Osnovica za obračun i isplatu plata kod korisnika javnih sredstava utvrđena zakonom, drugim propisom ili drugim opštim ili pojedinačnim aktom, koji je u primeni na dan donošenja ovog zakona, umanjuje se za 10%.“ Mi smo protiv toga, poštovani ministri. Predložili smo da se razmisli, i ne samo sada nego i prethodnih dana, nedelja i meseci, o jednom pravičnijom načinu rešavanja ovog problema. Čudi me što neki narodni poslanici koji primete očas posla neku tehničku grešku u nekom amandmanu, kao što je gospodin Radenković, ne primećuju šta piše u stavu 1. člana 5. ovog predloga zakona, kao što me čudi i od ministra koji kada mu mi kažemo – ministre, zašto prethodnih meseci nije mereno ko je doveden stranački da ostane bez posla, čudi me kada ministar nama ovde saopštava – biće, sačekajte, merićemo, izmerićemo. Meni sve to deluje kao neka etika namera i najava. Poštovani gospodine ministre Vujoviću, etika odgovornosti je važna u Srbiji. Prvo da izmerimo šta je urađeno do sada, da se vidi ko je odgovoran za to što nešto nije urađeno za dve godine i nekoliko meseci, a onda vi dobijate neki kredibilitet da vam verujemo na reč kada kažete – biće nešto. Ovako, kada vidimo da nešto što je najavljeno nije bilo, ne možemo da vam verujemo da će nešto novo ponovo da bude. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima mr Dejan Radenković.
Hvala, potpredsedniče. Uvažene kolege i koleginice, poštovani kolega Pavićeviću, das bi građani bolje razumeli, ja sam i jutros, kada sam se javio po onom vašem amandmanu što se tiče budžeta, rekao sam i ono što vas je tada pogodilo – da nigde ne piše: briše se. Zarad istine, što volimo da kažemo, da čuju građani Srbije, vaši amandmani koje, evo, ja, pravo da vam kažem ne nosim naočare ali javiću se očnom lekaru pa ću pogledati, ali neka mi pomognu kolege, ja vidim od prvog do poslednjeg piše – briše se, briše se, član 5. briše se, briše se i vi bi sve da izbrišete? Jel tako? E, pa sad, gospodine Pavićeviću, ne može. Što je gospodin Živković brisao, brisao je. Jeste vi nova stranka, ali lider te stranke je neko koga građani Srbije ne zaboravljaju, niti će ga ikad zaboraviti. Jer, 500 hiljada radnika na ulicama, pljačkaške privatizacije, gde čak zavod za borbu protiv korupcije navodi da je država oštećena za 100 miliona samo u privatizaciji „Beopetrola“, gde u 2003. godini imamo porast konsultanata od 20 miliona evra za te privatizacije – pa kome su otišle te pare? Za šta? Molim vas, malo pažnje. Pokušavaju kolege da ih prozovem da bi imali pravo na repliku, ali neću im pružiti to zadovoljstvo. U vašem ekspozeu lepo stoji da je od privatizacije u prošloj godini, kada ste podnosili ekspoze, to je bilo 18. marta 2003. godine, stoji da je prihod bio 355.000.000 evra, a samo prihod od „Telekoma“ je bio preko 1,5 milijardi maraka tada. Da li znate koliko je preduzeća, preko 500 preduzeća je tada privatizovano, da ne pričamo kako ste to radili ispod žita. Javiću se i kasnije, pošto vreme poslaničke grupe imamo još i obrazlagati i dalje posledice kojima se mi danas bavimo i zbog čega smo došli u ovu situaciju. Zahvaljujem se.
Reč ima ministar u Vladi Aleksandar Vulin. Izvolite.
Zahvaljujem. Vidite, ovde se čitavo popodne traže protivrečne stvari – da se otpušta i da se ne otpušta. Uopšte ne razumem odakle tolika potreba, kao da postoji nekakva mržnja prema ljudima koji su članovi političkih partija, čak političkih partija bliskih predlagačima ili članova partija predlagačima ovih amandmana. Ovde se kao jedina mera traži otpuštanje i traži inkvizicija koja će da odredi ko ima koju partijsku knjižicu. Ova Vlada ljude i radnike deli na one koji rade dobro i koji rade loše, ne deli ljude po partijskim članskim kartama, shvatite to već jednom. Nemojte tražiti od nas da otpuštamo ljude samo zato što su članovi neke političke partije, nećemo to nikada uraditi i nemojte tako lako otpuštati ljude. Svih ovih godina vi ste to radili. Mi to nećemo raditi, nećemo nikoga kažnjavati zbog njegovog političkog članstva i to nije nikakva blagotvorna mera. Neće se Srbija ozdraviti ako otpustite nekoga zato što je član neke od partija bivšeg režima. Evo, sada ja ispadam advokat partija bivšeg režima, ali šta ćete, to su ljudi kao i svi drugi, rade dobro ili loše. Tako ćemo odlučivati, ni po čemu drugom. Nemojte mrzeti ljude koji su do juče bili u istoj partiji kao i vi.
Zahvaljujem gospodine Vulin. Gospodine Pavićeviću i gospodine Živkoviću, ko želi od vas repliku? Ne može obojica, može samo jedan. Pomenuta je stranka, može samo jedan. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Potpuno svejedno, pomenuta je stranka, pomenut sam i ja i gospodin Pavićević, ali odgovor će biti isti, naravno. Jedno egzeplantno nepoznavanje moderne srpske istorije bi trebalo da definiše nastup koji je kolega imao pre, ali mislim da nije u pitanju njegov vid i zaborav, nego je tu loša namera. Vidim da ovde, evo i sada je ovaj ministar pomenuo mržnju. Odakle vama ideja da bilo ko koga mrzi ovde, posebno da gospodin Pavićević i ja mrzimo bilo koga ovde? To treba da se zasluži. Neki nivo prezira da, ali mržnja apsolutno ne. Prema tome, u vreme bivšeg režima, ako se to meri kada je neko bio recimo premijer Srbije, a to je bilo do 2004. godine, početka, nije izvršena nijedna nelegalna, sumnjiva ili bilo kakva slična privatizacija, čak ni po Verici Barać, ni po EU, niti po bilo kome, to malo pogledajte. Primedbe na „Beopetrol“ se tiču 2005. godine. Ponavljam, za ovaj period nije bilo ničeg sumnjivog. Ono po čemu vi verovatno pamtite tu godinu, pa ste zbog toga nervozni, to je što je u toj godini izvršena jedna policijska akcija, zajedno sa tužilaštvom, gde su mnogi vaši prijatelji bili korisnici usluga narodne milicije ili policije i to je sećanje koje je naravno teško, razumem, ali to je sve bilo zasluženo. Svako ko je imao tada priliku da o trošku države prenoći noć ili više u pritvoru, a posle je naravno došao pred lice pravde i osuđeni su mnogi, mnogi, mnogi, to što su mnogi od njih bili članovi vaših stranaka, tada su se zvale drugačije, radikalska ili kako već, to nema veze sa privatizacijama.
Zahvaljujem gospodine Živkoviću. Reč ima narodni poslanik mr Dejan Radenković, replika.
Hvala potpredsedniče. Vratiću se na ekspoze predsednika Vlade tadašnjeg Zorana Živkovića, a moja koleginica, šefica poslaničke grupe, je rekla pre nekoliko dana da je pokojni Zoran Đinđić ostavio testament, sigurno nikada ne bi napisao da ga on nasledi na tom mestu. U svom ekspozeu ste najavili privatizacije „Sartida“ i „Beopetrola“ i mi znamo šta je danas sa „Sartidom“ i „Beopetrolom“. Jel treba više da pričam, jel treba da razlažemo dalje? Nemojte ni vi, ako razlažemo dalje, otići ćemo previše daleko. Što se tiče toga da ste vi 13.000 ljudi hapsili u toj famoznoj akciji „Sablja“, hajdete da proverimo podatke koliko njih je tužilo i dobilo od para građana Srbije, iz budžeta, zato što ste vi hapsili koga god ste stigli, kako god vam se ko nije svideo davali ste nalog da se hapsi. Nemojte tako, to je davno prošlo vreme. Nažalost danas, a navešću kasnije, kada budem koristio vreme koje nam je preostalo, jednu lepu analizu, a to sam i vašem tadašnjem ministru, Božidaru Đeliću, koga ste vi predložili tada kao predsednik Vlade, više puta s njim polemisali na Odboru za finansije i ovde u plenumu i kada su bili rebalansi i budžeti, kako smo mi došli do ove situacije. Vrlo razložno. Da vam ne spominjem službu za platni promet SDK, nema kontrole. Smejte se vi, uništili ste nešto da bi vaši prijatelji mogli da kradu i da ne plaćaju poreze, to je bio osnov. Sve ću vam ja to lepo nacrtati kasnije, imam dovoljno vremena, nemojte da se brinete. Polako, sve ćemo na tenane.
Zahvaljujem gospodine Radenkoviću. Reč ima ministar u Vladi Aleksandar Vulin.
To zaista izlazi iz dometa naše rasprave, ali ima veze sa manjkovima koje treba pokriti u budžetu. Za šest meseci čuvene „Sablje“ uhapšeno je više ljudi na prostoru Srbije veličinom Srbije, nego u pet godina golog tzv. infobiroa na veličini SFRJ, na 22 miliona ljudi. Od toga je doneto do 300 presuda i manje od toga, a do dana današnjeg plaćamo penale, milionske penale za ljude koji su bili utamničeni po nalogu kojekakvih opštinskih odbora vladajućih partija. To nije bila pravda, ali šta je bila pravda? Bila je pravda da su posle te akcije Ljubiša Buha Čume, Mile Jerković i tome slični privatizovali ono što je preostalo od Srbije. Danas plaćamo to što je Mile Jerković privatizovao, danas plaćamo to što je Buha privatizovao, danas plaćamo što je čitavo to društvo mutavih i kojekakvih privatizovalo po Srbiji, mirno trgujući parama zarađenih kao narko-dileri i ubice, trgujući time što su se zaštitili kao zaštićeni svedoci. Evo ih, ljudi su privatizacioni vlasnici polovine Srbije. To ima veze, nažalost, sa našim budžetom i to ima veze sa penalima koje plaća ova država svih ovih godina.
Zahvaljujem gospodine Vulin. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, podnosilac amandmana.
Hvala. Uvažene kolege, nije tema, ali nažalost ministar je otvorio tu temu, mislim da je akcija „Sablja“ zaslužila aplauz ne samo od nas demokrata koji su tad pokušavali da održe red u državi koja je bila na ivici haosa, već i od kolega iz SPS, koji upravo u toj akciji …
Gospodine Šutanovac, mislim da je bolje da obrazložite vaš amandman.
Izvinjavam se, odgovaram na ono što je pričao ministar, imam pravo da iskomentarišem.
Izvolite, jednu rečenicu i molim vas vratite se na amandman.
Znači, u toj akciji, između ostalih desetina hiljada krivičnih dela koja su bila razrešena, razrešeno je i ubistvo bivšeg predsednika Srbije, gospodina Stambolića. Ne trebate da aplaudirate kada govore o tome na taj način, vi kolege iz SPS. Dakle, ovaj amandman, gospodine ministre, umanjuje osnovicu svim zaposlenima u javnom sektoru. To umanjenje može samo da … Gospodine Bečiću …
Izvolite, gospodine Šutanovac.
Ne čujemo se.
Ja vas vrlo dobro čujem.
Znači, na taj način smanjujete ne samo osnovicu za penziju, nego smanjujete i izdvajanje za zdravstvo. Činite duple štete. Pored toga što je za zdravstvo već smanjen budžet jer je ministar zdravlja ovde pričao nama kako u zdravstvu imamo suficit, ovo je drugi korak da se konačno zabode ekser u kovčeg koji se zove srpsko zdravstvo. Molim vas da to ne radite. Razumem, nećete se možda lečiti ovde, ali ljudi koji žive ovde nemaju drugo zdravstvo. Promenite bar ovaj član.
Vreme, gospodine Šutanovac.
S druge strane, gospodine ministre Vulin, kada govorite da Vlada ne deli radnike na partijsku pripadnost, već na dobre i loše, nemojte smanjivati platu … [[Isključen mikrofon]]
Zahvaljujem, gospodine Šutanovac. (Dragan Šutanovac, s mesta: Gospodine Bečiću, oduzeli ste mi 30 sekundi.) Gospodine Šutanovac, vreme sam vam ponovo vratio od nule i nemojte takvi da budete. Prošli ste desetak sekundi. Molim vas, upozorio sam vas da završite. Reč ima gospodin Neđo Jovanović, po Poslovniku. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Očekivao sam da ćete reagovati na reklamiranje Poslovnika čim sam ukazao. Hvala vam što ste to učinili sada. Pozivam se na odredbu člana 107. Poslovnika, imajući u vidu da je narodni poslanik Živković povredio dostojanstvo ovog parlamenta ističući neistine, naročito neistine na račun poslaničke grupe SPS i samu Socijalističku partiju Srbije iznoseći brojne neistine, a istina se nalazi na drugoj strani. Mi tada kao opozicija, što smo često potvrđivali, nismo mogli da se suprotstavimo jednoj bahatosti, a bahatost se svodi na činjenicu da je donet nakaradni Zakon o privatizaciji 2001. godine, koji je generisao sve probleme ove države, koji je ruinirao privredu, koji je oterao veliki broj zaposlenih na ulice, koji je uništio egzistenciju brojnih članova porodičnih domaćinstava, koji je obezvredio imovinu, na šta je moj uvaženi kolega Radenković ukazivao više puta, kroz razno-razne sumnjive i ne samo sumnjive, nego apsolutno nezakonite procene vrednosti imovine. Ono što je najgore u celoj toj priči, mi nismo mogli da utičemo na to da se proda „Sartid“ za jedan evro, da se poklone cementare kao što su beočinska, paraćinska i ostale …
Gospodine Jovanoviću.
Nismo mogli da utičemo ni na druge protivpravnosti i kriminalne radnje … [[Isključen mikrofon.]] (Neđo Jovanović, s mesta: … ali smo zato sada srećni što ova Vlada identifikuje te probleme i goni počinioce tih krivičnih dela …)
Gospodine Jovanoviću, da li primećujete da vam je isključen mikrofon? Smatram da gospodin Živković nije mogao da prekrši Poslovnik. Poslovnik može da prekrši samo predsedavajući. Vrlo dobro to znate kao poslanik SPS, a gospodin Radenković je dobio repliku na osnovu izlaganja gospodina Živkovića. Reč ima gospodin Pavićević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući Bečiću, poštovani ministri Vlade u ostavci, koliko ja znam, smatram da ste vi, gospodine Bečiću, povredili Poslovnik malo pre tokom govora gospodina Neđe Jovanovića. Reklamiram član 103. Vi ste dozvolili da se gospodin Neđo Jovanović javi ovde po povredi Poslovnika. On je počeo da govori, a to o čemu je govorio nije imalo veze sa njegovom intervencijom povodom … [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Pavićeviću … (Vladimir Pavićević, s mesta: On je govorio 90 sekundi a da ga niste upozorili.) Gospodine Pavićeviću, isto sam uradio kao i sa gospodinom Jovanovićem. Čim ne pričate o povredi Poslovnika, ja ću da isključim mikrofon. (Vladimir Pavićević, s mesta: Bez osnova.) Osnov postoji. Ja sam takođe isključio mikrofon gospodinu Jovanoviću. Tih 90 sekundi je on govorio bez mikrofona, tako da nažalost niste u pravu, gospodine Pavićeviću. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ponovo niste odreagovali na laži koje se iznose u Narodnoj skupštini, a laži da je Vlada u ostavci, a istina je da pisarnica Narodne skupštine još uvek radi i očekuje ostavku jednog narodnog poslanika. Istina je da je Administrativni odbor zakazan za pola jedanaest sutra i da očekujemo jednu ostavku, da je usvojimo i da je uputimo Narodnoj skupštini na usvajanje. Naravno, ukoliko ima političke i poslaničke čestitosti.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovani predsedavajući, stvarno vas molim da probate sednicu da uvedete u tok kako predviđa Poslovnik.
Gospodine Đurišiću, upravo sam je uveo, imate reč po amandmanu.
Ako ništa drugo, makar da službe odrade onaj deo posla, poslanici koji su izašli iz sale bez svojih kartica.
Molim službe da izvade sve kartice iz poslaničkih jedinica gde poslanik nije. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine predsedavajući. Sada da se vratimo na naš amandman. Naš amandman ovde ključnu razlikuk pravi između predloga Vlade i našeg predloga. Voleo bih da čujem kako se došlo do granice od 25.000 dinara, koja neće biti obuhvaćena oporezivanjem ovim zakonom. Koja je to sociološka ili ekonomska mera bila odlučujuća kada se došlo do tog broja od 25.000? Moj utisak je, čitajući Predloga zakona, da se pošlo od toga koliko u masi treba da se uštedi, pa smo onda gledali koliko ćemo da oporezujemo i tražili neku granicu da se uklopimo u te brojeve i došli smo do cifre od 25.000 dinara. Naš predlog je drugačiji. Naš predlog predviđa donju granicu 35.000 dinara. Zašto 35.000 dinara? Ekonomska logika, to je najniža potrošačka korpa u Srbiji. Smatramo da oni koji zarađuju sumu koja je jednaka najnižoj potrošačkoj korpi u Srbiji ne treba da budu oporezovani. Sledeći opseg je od 35 do 66.000. Dakle, 66.000 je prosečna potrošačka korpa u Srbiji. To je ekonomska logika koja ima utemeljenje u životu građana Srbije, u onome koliko je njima para potrebno da bi preživeli, a ne samo da gledamo koliko para matematički mi treba da namaknemo na rashodnoj strani. Mi znamo da ova naša matematika, koja je drugačija od onoga što je predložila Vlada, verovatno u zbiru, mada ona predviđa stopu oporezivanja od 20% onog dela preko 100.000 dinara, što sada nije slučaj ovim zakonom, a jeste slučaj po Zakonu o solidarnom porezu, verovatno u zbiru ne daje istu sumu koju je predlagač zakona izračunao da mu je potrebna da se godišnje uštedi. Mi smatramo da su potrebne uštede na drugim mestima, kao da je potrebno raditi, pre svega na prihodnoj strani budžeta. Govorili smo danas samo malo o potrebi da se PDV efikasnije naplaćuje?
Gospodine Đurišiću, da li koristite vreme?
Da. Vlada je odbila ovaj naš amandman. Naravno, zato što se kosi sa principom koji je definisan u članu 1. koji govori da se ovde smanjuje osnovica zarade za 10%, a ne ovako kako smo mi predvideli, ali mi mislimo da je naše rešenje pravičnije, da će manje pogoditi, socijalno ugroziti građane Srbije. Ne znamo zašto je granica 25 hiljada dinara, kako se došlo do te granice i predložili smo ove druge iznose za minimalno oporezivanje i za utvrđivanje različitog stepenovanja kod različitih suma koje, pre svega, proizilazi iz toga koliko je građanima Srbije potrebno da bi mogli da prežive. Trideset pet hiljada dinara, minimalna potrošačka korpa. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Đurišiću. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i magistar Dejan Čapo. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima podnosilac amandmana, Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege poslanici, poštovani gospodine ministre i ostali članovi tima, naš amandman se odnosi na taj član 5. kojim želimo stav 2. da zamenimo sa dva nova stava. Naime, on bi glasio: „zaposleni čija je osnovna neto plata pre početka primene ovog zakona za puno radno vreme bila niža od 25 hiljada dinara kao i zaposleni koji je pre početka primene ovog zakona roditelj, usvojilac ili staralac deteta mlađeg od 14 godina, zadržavaju svoju neto platu“. Da ne čitam dalje ovaj član čisto zbog vremena. Naime, šta je bio naš motiv i naše obrazloženje. Prema podacima Republičkog zavoda za statistiku, u Srbiji je ukupno 2 miliona i 300 hiljada stanovnika u kategoriji zaposlenih lica, a zaposleno realno od toga je milion i 700 hiljada otprilike, od kojih u javnom sektoru radi 781 hiljada, oko 33% kategorije svih zaposlenih lica, odnosno 46% stvarno zaposlenih. Imajući u vidu ono što je poenta ovog našeg amandmana, imajući u vidu da u Srbiji ima samo 14,18% populacije koju čine deca do 14 godina starosti, što je ukupno nešto više od milion dece tog uzrasta, možemo sa pravom pretpostaviti da je jedna trećina dece do 14 godina izdržavana od strane lica koji rade u javnom sektoru što bi bilo negde oko 350 hiljada dece. Radi se, znači, o 350 hiljada dece predškolskog ili osnovnog školskog uzrasta o populaciji sa pojačanim potrebama za kvalitetnijom ishranom, odećom, obućom itd. Predviđeno umanjenje plata će izvršiti najveći udar upravo na standard 350 hiljada dece čiji su roditelji zaposleni u javnom sektoru, jer su roditelji do sada apsorbovali udare krize zbog smanjivanje sve češće u kućnim budžetima za šta više neće biti prostora. Nažalost, stiče se utisak da se o ovom aspektu uopšte nije razmišljalo iako se svi deklarativno jako zalažemo za to da su nam deca najvažnija u našem životu i zato predloženi zakon umesto konkurencije mora da promoviše solidarnost među radnicima u javnom sektoru pri negativnoj stopi prirodnog priraštaja, odnosno gde više ljudi umire od onih koji se rađaju. Srbija mora na svaki način konkretnim potezima i rešenjima da štiti ono što ima i da vodi računa o najosetljivijoj populaciji, a to su deca do 14 godina starosti kao što i mora da štiti i starija lica preko 60 i 65 godina starosti. Nažalost iz svega ovoga se ne vidi taj aspekt brige o ovoj populaciji. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospođo Lazić. Na član 6. amandman su zajedno u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i magistar Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
I na ovaj član, kao i na ostale članove, osim dva pretposlednja, podneli smo amandman koji zahteva brisanje ovog člana, jer mislimo da je zakon loš, da je zakon dao jedan paritivni pristup rešavanju jednog velikog problema, da su propuštene šanse da se reši taj kancer, a to je taj višak zaposlenih, ti dovedeni koji nisu problem, zato što su članovi stranaka, nego zato što su samo to u životu i zbog toga što su samo zbog toga dobili privilegije, čast da rade u javnom sektoru. Time su sprečili, prvo, ljude pored sebe koji rade u tom javnom sektoru, da rade dobro, jer im smetaju, oduzimaju im stolice, smetaju im da rade svoje dnevne obaveze, sprečili su neke druge ljude koji nisu članovi stranaka da zauzmu dobra mesta u državnoj upravi i da rade na korist građana, svih građana, bez obzira iz koje su stranke i konačno, došli su tamo da šire propagandu jedne propale politike. Naravno da se to nije prvi put počelo da dešava 2012. godine, bilo je toga i ranije, u zadnjih 10 godina, ali od 2012. godine na ovamo, to se graniči sa elementarnom nepogodom. Pitanje je da li će se smanjiti za 10% plate u „ErSrbiji“, gde su te plate, naravno velike? Koliko čujem bivšeg predsednika Vlade, on se svaki dan hvali da je to njegov lični i najveći uspeh u poslednje dve i po godine, a ako jeste, onda je to verovatno neko državno preduzeće. Ako jeste državno preduzeće, mene jako interesuje, da li će i oni nositi i snositi posledice kao i svi drugi ljudi? Naravno, važi to i za „Beograd na vodi“, i još jednu bajku iz debele knjige bajki Aleksandra Vučića.
Zahvaljujem. Replika, šef poslaničke grupe SNS, Zoran Babić. Izvolite.
Zanimljivo je kada amandmani dolaze od narodnih poslanika u ostavci, ali do sutra ujutru u pola jedanaest kada je zakazan Administrativni odbor, gde ćemo nadam se, ako postoji politička čestitost, tu ostavku i usvojiti. Sada u ovom amandmanu smo mogli da vidimo jednu nedoslednost. Dame i gospodo narodni poslanici, mi ćemo sutra raspravljati o dva zakona, zakon o izmenama Zakona o sudijama i zakon o izmenama Zakona o tužiocima. U tom zakonu o izmenama Zakona o sudijama, u članu 97. je predviđeno da mladi ljudi koji završe Pravni fakultet sa najvišim ocenama na vreme i koji polože pravosudni ispit sa odlikom, a verujte, po informacijama iz Ministarstva pravde takvih je troje za dve godine, ovim zakonskim predlogom koji je predložila SNS, zajedno sa kolegama iz koalicije, prihvatamo da ti ljudi koji polože sa odlikom pravosudni ispit, dobiju automatski posao u državi, u pravosuđu. Mi smo ponudili, nema razloga za nervozu, doći ćemo do poente, da iza tog zakona se potpišemo svi, svih 250 narodnih poslanika, ali dobili smo negativan odgovor od kolega koji će sutra podneti ostavku i biti razrešen, zato što nije govorio istinu, gde je rekao – ne, ne, ne trebaju državi, čak ni ti koji polože pravosudni ispit sa odlikom. Sada ne valjaju ni ovi sa partijskom knjižicom, sada ne valjaju ovi koji su položili pravosudni ispit sa odlikom? Šta onda valja? Ja verujem da podnosiocu amandmana ne valja država ustvari.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Gospodine Živkoviću, nije pomenuo vas, govorio je o amandmanu. (Zoran Živković, s mesta: Pomenuo je pisca amandmana, a ja sam pisao amandman.) Ovako, podnosilac amandmana su poslanici: Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Znači, mogao je da misli na bilo kog od ovih narodnih poslanika… (Gordana Čomić, s mesta: Ako je na mene mislio, nije ništa dobro rekao.) …tako da dajem reč narodnoj poslanici Gordani Čomić. (Vladimir Pavićević, s mesta: Gospodine predsedavajući, ja sam pokazao knjigu,vi ste me videli, sada vamreklamiram da se javim. Molim vas.…) Ali, gospodine Pavićeviću, dovoljno ste dugo u Skupštini, kada se nekom poslaniku da reč ne možemo u tom momentu da se javljamo za Poslovnik i da tražimo povredu Poslovnika. Gospođa Čomić je dobila reč. Izvolite..
Nije problem dodatnih 50 sekundi, ja ću i manje. Dakle. Član 6. Predlog, moj kolega je da se taj član briše. On govori da druga stalna primanja u istom iznosu umanjuju se 10% i u drugom stavu govori o izuzecima. Podnela sam amandmane za sve članove da se brišu, jer ja smatram da ovakav zakon ne treba da bude u pravnom sistemu, a obrazložiću vrlo kratko i zašto. Pre 10 meseci smo doneli Zakon o umanjenju neto prihoda, tzv. „solidarni porez“, ja sam dva puta pitala vaše prethodnike o efektima koji su na javne finansije imale primene odredbi Zakona o solidarnom porezu? Prvo, nisam dobila nikakav odgovor, a onda sam dobila od 60 do 300 miliona evra. Posle više ništa nisam pitala i zato ni sad vas ne pitam kako mislite da mi dokažete da će ovo biti zajedno sa umanjenjem penzija 370 miliona evra. Zašto smatram da je to pitanje dobro za ministre?Vi ste ovde privi put, i u maloj digresiji ja smatram nepotrebnom štetom da se u kampanji po medijima tabloidnim ili bilo kakvim u vreme dok jedan ministar brani rebalans budžeta i zakone, šire informacije o tome da će biti smenjen ili će biti rekonstrukcije. To radi neko talentovan za komunikaciju da se zamenjuju za zanimljive teme u javnosti, ali se to ne radi. U tom smislu mi je žao što morate da odgovarate na takva pitanja jer se to ne radi. No, sad šta je tu je. Zašto vam postavljam ovo pitanje o efektima? Vi ste meni šesti ministar finansija. Dakle, ja sam slična pitanja postavljala ministru Đeliću, ministru Cvetkoviću, ministru Dinkiću dva puta, ministarki Dragutinović, ministru Lazaru Krstiću. Ovo vam napominjem zato što smatram da je važno da kada vam narodni poslanik postavi pitanje o efektima zakona, da onda ne dobijemo odgovor, ne zna se još, nemamo merila…
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Reč ima ministar u Vladi dr Dušan Vujović. Izvolite, gospodine Vujoviću.
Znači, juče ne znam da li ste bili u sali kada smo odgovorili na pitanje, samo da pojasnim na prvo pitanje - koliki su efekti bili solidarnog poreza? Rekli smo da se u rebalansu budžeta nalazi cifra od 11,5 milijardi koja sadrži u sebi dva elementa. Jedno je 10,5 milijardi koji se odnose na primenu solidarnog poreza, a druga preostala vrednost od jedne milijarde do 11,5 milijardi se odnosi na procenjene efekte primene ovog zakona do kraja godine. Kao što ste primetili iz ovog zakona će se sredstva na isti način prebacivati u budžet kao kod solidarnog poreza, mada je način uređivanja malo drugačiji. Drugačiji je pre svega u porezima i doprinosima na plate i to će imati drugačiji efekte. Što se tiče procenjenih efekata za narednu godinu, to je ono na šta se fokusiramo to je taj takozvani priv stub, deo prvog stuba, u narednoj godini se očekuje neto efekat na budžet od 160 miliona evra, grubo rečeno. Kurs koji smo primenjivali, to podiže na nekih 20 milijardi, da li je tako? To je na 20 milijardi, to je neto efekat, znači primenjuje se na bruto plate, pa se onda one smanjuju za efekat doprinosa i poreza svih pa se onda primenjuje efekat dejstva manjih plata na PDV i to po ponderisanoj stopi između dve stope PDV 20% i 10%. Znači, ima jedan model po kome se to računa i koji ćemo verovatno u narednim predstojećim pregovorima sa fondom revidirati, doterati na osnovu najnovijih podataka u strukturi potrošnje odgovarajućih dohodovnih grupa, ali suština je ta. Grubo rečeno, bruto efekat je duplo veći, oko 320 miliona, neto efekat će biti tu negde između 160 i 170. Koliki će pravi efekat biti, zavisiće od discipline kojom će javna preduzeća ovo sprovoditi, država u onom delu koji ona kontroliše, određuje sprovodi direktno, a u onom delu gde je to van države, to će se sprovoditi preko delovanja, odnosno odluka organa tih javnih preduzeća, odnosno kontrolisaće se preko sistema mehanizama praćenjem kontrole rada ovih preduzeća. Samo informacije radi, kod solidarnog poreza smo imali klizanje od oko 10 do 12%, očekujem da ćemo ovde imati manje to klizanje pa ćemo biti bliži procenjenim erfektima. Hvala.
Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, podnosilac amandmana. Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući. Gospodo ministri, kolege poslanici, Vlada je odbila naš amandman sa obrazloženjem da ne prihvata zato što predloženi amandman na član 6. predstavlja usklađivanje sa amandmanom na član 5. zakona koji su podneli isti narodni poslanici a Vlada je odbila i ja apsolutno razumem ovo obrazloženje i podržavam ga i ono jeste posledica različitih koncepcija koje mi predlažemo u odnosu na Vladu koja je predložila ovaj zakona. I dalje nisam dobio odgovor zašto cifra od 25 hiljada? Zašto se pošlo od te cifre a ne od neke druge, odnosno zašto smo mi predložili 35 hiljada kao deo do koga se ne oporezuje, a to je minimalna potrošačka korpa, da se primenjuje jedna stopa do 66 hiljada što predstavlja prosečnu potrošačku korpu, druga stopa da se primenjuje do 100 hiljada, a preko 100 hiljada, nažalost u Srbiji, to je manje od 900 evra da se smatra nekom ekstra zaradom i da se onda ta razlika oporezuje sa stopom od 20%? Nismo dobili odgovor na to, osim različitog koncepta, on je u redu, naše cifre su smatram poštenije, primerenije standardu građana Republike Srbije. One uzimaju u obzir i život a ne samo matematiku i potrebu da KVlada uštedi određenu sumu novca. Svesni smo da bi usvajanjem našeg amandmana se ne bi obezbedilo dovoljno novca, ministar je sada govorio o tome kolika su očekivanja po ovom zakonu, ali mi, kažem, ponovo smatramo da ima drugih mesta i za uštedu i da ima puno više mesta za povećanje prihoda i da je to nešto sa čime je Vlada trebala da dođe a da ova mera bude na kraju a ne na početku, kao što je ministar više puta ponovio da je ovo prva početna mera. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Dušan Vujović. Izvolite.
U ovom momentu cifra od 25 hiljada, samo da vam kažem, je krajnje pragmatski izabrana na osnovu dva pokazatelja. Jedan je da su prosečne penzije 25 hiljada i to je prosečna veličina penzija, ako pogledate distribuciju, podatke, to je prosečna penzija u Srbiji i drugo, to je podatak da jeste prosečna korpa 33 hiljade, ali u proseku nemate samo jedan izvor dohodka po porodici. Prema tome, kada se izračuna da je u proseku 1,2; 1,3; 1,4 zaposlenih po porodici, odnosno primaoca različitih dohodaka, onda dobijete neku cifru koja je vrlo bliska toj korpi. Isto tako samo uzimali u obzir i to da imate minimalne zarade koje će posle izmene minimalne cene rada biti negde na nivou 22 hiljade ili koliko, to su sve veličine koje su dosta bliske i to je veličina koja nam je zbog načina opredeljivanja tih mera izgledala kao veličina koja je dovoljno bliska onom nivou dohotka koji treba zaštiti. Mogli smo da radimo punu analizu i možemo da radimo analizu i možemo da doterujemo ovo, lako je promeniti te zakone. Ako i dobijemo bolju analizu, kvalitetniju, to možemo da doteramo. U ovoj fazi morali smo da imamo neke cifre koje su utemeljene na podacima, na realnim brojevima i da nam daju efekte koji se uklapaju, koji su dovoljni da sklopimo program, da skockamo uštede koje su neophodne da bismo prošli. Mogli smo sa 15% da imamo komotno dva puta više nego što nam treba, ali bi cena toga za narod bila mnogo veća. Znam da je veoma lako sprovesti 15% linearno smanjenje ili 20, koliko su predlagali neki pre nas i još uvek predlažu neki paralelno, to je lako i napraviti i izračunati, ali mislim da je cena politička, socijalna cena, previsoka. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
Poštovane kolege i koleginice, poštovani predstavnici ministarstva, poštovani predstavnici Vlade, ceo koncept podnošenja ovih amandmana se odnosi na brisanje celog zakona i to se ne krije. Generalno se slažemo da su potrebne mere štednje. Mere štednje jesu neophodne, ali način na koji se on protežira ovde i način predloga zakona ne možemo podržati. Ako uzmemo u obzir da svi moramo snositi zajednički teret štednje i da je taj teret balast svima nama u daljem progresovanju ove naše države, smatram da bi trebalo prvo i osnovno uskladiti preplaćene državne funkcionere kojih ima čak i previše. Ukoliko uzmemo u obzir razne direktore raznih agencija, razne direktore određenih preduzeća, železnice itd, pa apsurdno je samo i pomisliti da neko može od njih imati veću odgovornost nego sam premijer. Apsurdno je pomisliti da oni mogu imati veće plate od samog premijera. Ako premijer nije dovoljno odgovoran, da li su oni u toj situaciji? Imamo gomilu agencija koje imaju čak i veće budžete. Mislim da bi to trebalo ukinuti i smatraju i sami radnici, traže preispitivanje svih tih odluka, pa bih iskoristio ovu situaciju i zamolio Vladu da razmisli o tome. Naravno, tu se pominje čak i članstvo u nadzornim odborima, nadzorni odbori u kojima sede ljudi koji nisu doprineli profitu tog preduzeća. Iz kog razloga primaju oni naknade u tom preduzeću? Smatramo da bi njima trebalo ukinuti naknade. Znači, ne ukinuti nadzorne odbore, već kada ostvaruju profit onda bi imali iz čega i da se plaćaju. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Petriću. Reč ministar u Vladi dr Dušan Vujović. Izvolite.
Već ranije sam pominjao da je ovo mera koja se donosi na nivou budžeta i da ova mera apsolutno ne isključuje, čak pretpostavlja da će u Vladi, na osnovu budućih zakona koje će uređivati javnu upravu, a u javnim preduzećima na osnovu budućeg zakona o javnim preduzećima, načina izbora menadžera, načina utvrđivanja kriterijuma za ocenu performansi ljudi na radnom mestu, biti donete mere koje će regulisati pojedine kategorije. Pored toga, postoji zakon o ograničavanju plata u javnom sektoru, koji vi možete jednim potezom da promenite i da smanjite postojeće plafone, da ih spustite. Oni će i dalje biti daleko viši, pretpostavljam, od onoga što su plafoni u javnoj upravi, koji su sada na nivou 120.000 otprilike, a ministri primaju, kao što sam rekao, 105.000. Mislim da bi to samo pomoglo. Svaka mera koja dopunskim uštedama na mikro nivou, na nivou ministarstava, na nivou javnih preduzeća smanjuje troškove i približava nas tom cilju, a pri tome ne smanjuje ni kvalitet javnih usluga koje se pružaju, povećava transparentnost, je dobrodošla. Prema tome, ovi zakoni uopšte ne traže da ovo bude jedina mera. Ovo je minimum koji je potreban. Znači, može da se utvrdi da se ne smanjuje pojedinačno 10%, nego da se smanji tzv. fond plata za 10%, pa da neko u okviru svoje nadležnosti, ali to prevazilazi nadležnost Ministarstva finansija. To je nešto što možemo već u okviru narednog budžeta da definišemo i diskutujemo u okviru fiskalne strategije. Drugim rečima, meni nije cilj da se pojedinačno smanjuju plate, meni je cilj da se trošak, koji je previsok i neodrživ, smanji, a da se pri tom očuva i efikasnost u poslovanju i odgovornost i transparentna struktura upravljanja i transparentna struktura izvođenja. Prema tome, to sve možemo da diskutujemo u sklopu Zakona o javnoj upravi i u sklopu Zakona o javnim preduzećima, a da pri tome samo kažemo da će ti zakoni očuvati ciljeve fiskalne konsolidacije koja je jedina stvar koja sa stanovišta makro slike nama treba. Hvala lepo.
Hvala, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovani bivši ministre Vujoviću, ja sam vam najpre zahvalan što ste sada ovim poslednjim rečenicama u odgovoru kolegi narodnom poslaniku zapravo dali jednu podršku ekonomskom programu Nove stranke. Sve što su bile vaše poslednje rečenice ovde, to je nešto što je zapisano u programu ekonomskih reformi Nove stranke. Svaka čast, iako je Vlada u ostavci. Mi smo podneli amandman na član 7. Predloga zakona i ja ću samo da navedem ovaj prvi stav gde se kaže. „Korisnici javnih sredstava kojima se umanjuje planirani iznos sredstava za plate dužni su da u roku od tri dana od dana izvršene konačne isplate plata za određeni mesec na račun propisan za uplatu javnih prihoda Republike Srbije uplate razliku između ukupnog iznosa plata obračunatih primenom osnovice koja nije umanjena“. Znači, ti smanjiš sada 10%, obavežeš ga da ti on vrati u roku od tri dana ako je uplaćeno nešto malo više i ja sada hoću ovde, poštovani ministre, doduše bivši, Vujoviću, da kažem sledeću stvar – veoma je važno da se ovde zna da ovih 10%, o kojima je reč i u članu 7. Predloga zakona, da se tiče udara na onaj deo stanovništva koji u svakoj državi čini deo srednjeg sloja stanovništva. U svakoj razvijenoj državi srednji sloj stanovništva, poštovani gospodine Vujoviću, je socijalni temelj demokratije. Ovakvom vrstom mera vi udarate na jedan od stubova demokratskog poretka, a ja smatram da mi ovde ne treba da prihvatimo takvu vrstu mera Vlade Republike Srbije. Molim narodne poslanike da glasaju za ovaj amandman.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Gospodine Pavićeviću, vi ste lepo vaspitan čovek, profesor, i nemojte tako da se obraćate gospodinu ministru. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišići, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović – Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da lineko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, ovaj amandman je u stvari samo posledica usaglašavanja člana 7. sa izmenama koje smo mi predvideli u članu 5. Naš predlog amandmana glasi: „Isplatioci prihoda dužni su da u roku od tri dana od dna izvršene konačne isplate zarada, odnosno drugih primanja za određeni mesec na račun propisan za uplatu javnih prihoda Republike Srbije uplate razliku između ukupnog iznosa neto plata, odnosno drugih neto primanja isplaćenih umanjenih neto plata, odnosno drugih neto primanja obračunatih primenom člana 5. Obavezu uplate sredstava u smislu stava 1. ovog člana ima i Narodna banka Srbije. korisnici javnih sredstava iz stava 1. ovog člana i Narodna banka Srbije pripadajuća sredstva koja su u obavezi da uplate po stavu 1. ovog člana ne mogu opredeljivati niti koristiti za druge namene“. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
U jednoj rečenici sam pomenuo, kada smo govorili ranije o tome, mehanizam je preuzet iz mehanizma solidarnog poreza. Znači, sama tehnika uplate ušteda koje se ovde ostvaruju tretira se kao transfer sredstava koja se inače smatraju neporeskim prihodom. To je suboptimalno rešenje i donošenjem novog zakona o javnim službama i o sistemu plata u državi i nadam se, javnim preduzećima, to ćemo izmeniti. Biće definisane nove plate i takva mera neće biti potrebna. Prema tome, to je tranzitorna mera, jer nemamo drugo načina, efikasnijeg načina, da uštede koje se ostvare prenesemo u budžet i odrazimo kao smanjenje deficita. To je smisao te mere. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Vujoviću. Na član 8. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podnelinarodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Član 8. razrađuje obaveze javnih preduzeća osnovanih od strane republike, autonomne pokrajine ili lokalne samouprave. I u, nek mi bude dozvoljeno, ličnoj digresiji, ja bi tražila da se ovaj član briše samo što se govori o overi obrasca za obračun zarada. Ja znam da će mi reći – pa, to mora tako, to se tako radi, a ja ću vas zamoliti da kao jednu od mera koje treba da imamo primenjene sa merama štednje koje ćete usvojiti izbacimo i ove overe obrazaca i slično, kontrolne pečate, jer toga nema u zemljama na koje se inače pozivate. Dakle, ne možemo da se pozivamo da su uvedene mere štednje, a da ne spominjemo mere uprave koje su bile u zemljama verbaltika, bez obzira što mere štednje nisu donele rezultate. Zašto smatramo da ovaj član treba da se briše? Ceo segment za javna preduzeća podrazumeva poseban vid kontrole kada je u pitanju uplata doprinosa i vezan je za član 7. i za kontrolu od strane nadležnih ministarstava za javna preduzeća. Moj najdobronamerniji ne tražen savet bi bio da samo sa analizom ovog člana ako možete dođete u Skupštinu u toku rasprava i dogovora i nacrta budžeta za 2015, recimo 30. novembra ili 2. decembra, ne na Skupštinu, na Odbor za finansije ili na Odbor za evropske integracije i da podelite sa poslanicima na kakve sve teškoće nailazite i kakav je izveštaj o uplatama kada su u pitanju javna preduzeća. Jer, em što neće biti koristi za smanjenje deficita, em ćete ovde imati ogroman problem, garantujem.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Za reč se javio narodni poslanik Zoran Živković.
I na ovaj član smo podneli amandman koji glasi – briše se, sa namerom da i time pokažemo da ceo zakon, odnosno najveći deo ovog zakona nije dobar, s tim što moram da kažem da na član 12. i na član 13. nismo podneli nikakve amandmane, jer mislimo da je to jedino smisleno u ovom zakonu. U članu 12, Zakon o umanjenju neto prihoda lica u javnom sektoru, tzv. solidarni porez, koji je bio kaznaza dobre lekare, profesore i druge… (Predsedavajući: Gospodine Živkoviću, ovo je amandman na član 8.) Naravno, pa valjda mogu da kažem nešto pored toga. Ima veze s tim. Tim porezom su dobri lekari, profesori i drugi dobri i stručni ljudi u javnom sektoru bili kažnjeni. Ovim članom 12. se taj porez ukida i to je jako dobro i ja čestitam ministru na tako hrabroj odluci. Član 13. je samo formalni deo. U članu 8. se na pola stranice, to je verovatno jedno 300, 400 slovnih znakova, pravi mehanizam kontrole kod javnih preduzeća primene ovog zakona. Mi smo rekli da se briše, zato što u celini treba da se briše, ali generalno ovo govori o poverenju koje Vlada Srbije, a posebno ministar finansija, imaju u javni sektor koji je, gle čuda, pod upravom istih onih koji dele vlast i na nivou države. Toliki nivo nepoverenja je posledica opravdanog straha da su većina tih javnih preduzeća u poslednjih nekoliko godina, neka bude 10, bili praktično mesto mnogih zloupotreba, sa nekoliko časnih izuzetaka sigurno, ali da su javna preduzeća u najgorem smislu te reči u većini bile javne kuće u srpskoj privredi.
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Za reč se javio ministar u Vladi dr Dušan Vujović.
U principu se slažem sa oba predloga. Mislim i da treba da razgovaramo o ovim rešenjima u sklopu i u integracijama svih procesa i u sklopu finansijske kontrole, glavu 32, upravo otvaramo pregovore, prema tome to je sastavni deo toga i tu se potpuno slažemo. Ovo što se nalazi u članu 8. je postojeća praksa koja je samo preslikana u ovaj zakon, koja važi od 2004. godine. Priznajem, nismo do sada imali snage i koncentracije da to promenimo, da unapredimo sistem kontrole, da uvedemo sistem elektronskih potpisa na te platne spiskove. Imali smo možda isti takav sistem iz ZDK, pa onda u ZOP-u, pa onda u ovome. To je jedan recidiv prošlosti. Potpuno se slažem da može da bude moderniji. Potpuno se slažem da treba to da uradimo, ali mislim da u ovom trenutku nismo imali bolje rešenje. Zato smo preuzeli postojeća rešenja. Prihvatam sugestiju da organizujemo diskusiju i to unapredimo u budžetu za narednu godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Mi smo ovim amandmanom pokušali da dosledno uključimo i nivo autonomne pokrajine u primenu mera štednje i fiskalne konsolidacije, tako da smo u članu 8. stav 2. posle reči – lokalne vlasti, dodali reči – koje podrazumevaju da će se isto to primenjivati i u autonomnoj pokrajini. U stavu 3. posle reči: „lokalne vlasti“, dodaje se zapeta i reči: „odnosno autonomne pokrajine“. U stavu 5. posle reči: „lokalne vlasti“, dodaju se reči: „autonomna pokrajina“ i posle reči: „jedinice lokalne vlasti“, dodaje se zapeta i reči: „autonomna pokrajina“. Znači, probali smo da u ovaj amandman dosledno uključimo i nivo autonomne pokrajine u primenu mera. Mišljenje Vlade, tu se navodi da se amandman ne prihvata jer pojam lokalne vlasti predstavlja usaglašavanje sa Zakonom o budžetskom sistemu. Ja bih vas molila da objasnite kako se odjednom vrši usaglašavanje sa Zakonom o budžetskom sistemu, a to nije rađeno kad je donošen zakon kojim smo uvodili solidarni porez? U tom zakonu se eksplicitno razdvajao pokrajinski nivo od lokalnog nivoa vlasti. Pored toga, jasno je valjda da lokalna i pokrajinska vlast nisu isto. Ustav pravi razliku, pa bi morao i zakon to da čini. Napominjem da je i Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo za naš amandman utvrdio da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Naše rešenje je preciznije od onoga što piše u Predlogu zakona. Prosto me čudi zbog čega u predlog unosite neprecizne pojmove. Ne može Zakon o budžetskom sistemu biti jače pravne snage od Ustava Srbije. Hvala.
Reč ima ministar Dušan Vujović.
Formulacija koja se koristi u predlogu zakona koji diskutujemo sada, po sugestiji našeg zakonodavstva u Vladi, koristi definiciju koja se nalazi u članu 1. Zakona o budžetskom sistemu, koji je nadređen zakonima o godišnjem budžetu, a samim tim nadređen Zakonu o rebalansu godišnjeg budžeta, a pošto ovaj zakon prati izvršenje rebalansa budžeta, ta pravna sekvenca postoji i nedvosmislena je. Ona samo definiše termin. Ona ne dovodi u pitanje bilo kakvu ustavnu kategoriju. Samo kaže – ovim zakonom uređuje se planiranje, pripremanje, donošenje i izvršavanje budžeta Republike Srbije, planiranje, priprema, donošenje i izvršavanje budžeta AP i jedinica lokalne samouprave, u daljem tekstu - budžet lokalne vlasti. Samo definiše termin. Prema tome, mi samo koristimo definiciju termina koja sve ovo što piše u Ustavu pominje. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Vujoviću. Na član 9. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Član 9. govori o obavezi Vlade da u roku od 15 dana, od dana stupanja na snagu ovog zakona, uskladi sve propise. Ja, naravno, predlažem da se briše, pošto ne želim da ovakav zakon stupi na snagu, ali vas molim za pažnju, pošto ću postaviti pitanje vezano sa članom 12, pitanje od koga možete imati koristi i smanjiti razne nesporazume. Dakle, član 12. govori o prestanku važenja Zakona o umanjenju neto prihoda. Ja sam podnela ceo zakon te vrste i kada stupi na snagu kazaće da prestaje da važi Zakon o umanjenju neto prihoda 1. novembra. U članu 9. na koji sam podnela amandman dajete rok od 15 dana da Vlada uskladi sve propise i svaki onaj ko donosi odluke o platama i slično, dajete rok od 15 dana. Koju ću ja platu primiti između 1. novembra i 10. novembra? Po kom zakonu? Bilo ko, ko je u obavezi da u roku od 15 dana, danas je 26. oktobar, zakon će stupiti na snagu sutra, znači, od oktobra vam ostane 28, 29, 30. i 31. Vi zakonom dajete 15 dana da se usklade akti. Zakon o tzv. solidarnom porezu prestaje 1. novembra. Ko mi obračunava platu dok se ne usklade akti? Ne zbog nas, nemojte pogrešno razumeti, ne govorim o sebi, govorim o situaciji da imate jako veliki broj ljudi kojima će biti umanjene zarade i da imate jako veliki broj drugih ljudi koji rade obračun tog umanjenja zarada za ove kojima prestaje važenje neto prihoda. Najviše tih ljudi radi na vašu korist.
Vreme, gospođo Čomić.
Ako nemate spreman odgovor, ja ne insistiram, nego vas molim da o tome jasno informišete ljude. Samo toliko.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Za reč se javio prof. dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovana gospodo, mi smo, naravno, podneli amandman i na član 9. ovog predloga zakona. Evo, ja mogu sada da kažem, stav 1. kaže – Vlada će u roku od 15 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona uskladiti propise, i gospođa Čomić je to takođe pomenula, i druge akte koji se odnose na osnovice, a čiji je donosilac sa odredbama ovog zakona. Naravno, i mi smatramo i zato smo podneli amandman na član 9, da ovaj predlog zakona ne treba večeras da bude usvojen u ovoj Skupštini, niti treba da stupi na snagu. Sada se obraćam, pre svega, narodnim poslanicima ove Narodne skupštine koji imaju šansu da tokom ove rasprave ipak uvaže argumente koje ceo dan pokušavamo ovde da predstavimo, zbog kojih smatramo da će usvajanje ovog zakona, ili predloga zakona sada, da napravi jednu veliku nepravdu u našem društvu. Dva su dodatna argumenta koja ovde nudim u prilog našoj raspravi. Jedno je, po mom sudu, mislim da Vlada ovakvim predlogom zapravo kao posledicu može da ima dodatno siromašenje jednog dobrog dela stanovnika naše države, koji po prirodi stvari pripadaju srednjem sloju. Ja onda idem dalje i zaključujem, pa ne može beda, ne može siromaštvo da nosi demokratiju u našoj državi. Drugi argument, ovo je apel narodnim poslanicima, mislim da mi ovde treba da vršimo i neku vrstu nadzora rada Vlade Republike Srbije. Smatram da rasprava o budžetu, o ovakvoj vrsti predloga zakona uvek jeste šansa da dodatno proverimo način rada ove Vlada, da uvedemo nove mehanizme kontrole, umesto što kao narodni poslanici ovde samo potvrđujemo neke predloge koje ovde pošalje Vlada. Dakle, samo još jednom molim da se razmisli o ovoj argumentaciji, da se ona uvaži, jer prihvatanjem amandmana zapravo mi ne prihvatamo jedan nepravedan i loš predlog zakona. Hvala.
Hvala. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Ponovo, ovaj naš amandman je sprovođenje principa manjeg zla. Kako mi smatramo da se zadrže rešenja iz Zakona o solidarnom porezu i termin neto zarade. Našim amandmanom smo predvideli da se u članu 9. stav 2, član 1. briše i u stavu 2. da piše da ministar nadležan za poslove finansija bliže uređuje način umanjenja neto zarada i drugih neto primanja. Vlada nije prihvatila naš amandman. Obrazloženje je malo nejasno, ali sada ni toliko bitno. Ono što sam želeo da kažem ovom prilikom je samo da mi je drago što smo čuli od ministra kako se došlo do cifre od 25.000 dinara i da ta cifra može da se menja. Ja se nadam da će se ona promeniti u budućnosti, da će porasti, da će biti više para u budžetu, pa da će se smanjiti broj radnika u ovom slučaju, a i penzionera kojima će država uzimati jedan deo njihovih primanja, kako bi zakrpila rupu u budžetu. Zamolio bih ministra za još jedan odgovor, kada se sprovedu ovi zakoni, ovako kako su predloženi, a imam osećaj da će se to i desiti usvajanjem ovih zakona na kraju dana, za koliko će se smanjiti prosečna plata i prosečna penzija u Srbiji? Hvala.
Na član 10. amandman su, u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Ovde piše da će novčanom kaznom od 500 do dva miliona dinara će kazniti prekršajno pravno lice koje je korisnik javnih sredstava, izuzev Republike Srbije i lokalne vlasti, kao i njihovih organa, ako i onda – ne izvrše. Zašto se ovde izuzima Republika Srbija, lokalne vlasti i njihovi organi? To je nejasno, tako da bi bilo dobro da nam ministar to objasni. Pošto smo na kraju ove serije naših amandmana na ovaj zakon, drago mi je što smo se složili ministar i gospodin Pavićević i ja da ovo nije mera koja rešava problem, da treba doći do ozbiljnih mera. Potpuno se slažemo sa onim što je izneo ministar i što jeste naše viđenje i naš program za rešavanje tog problema, a to je da je neophodno smanjiti masu plata u javnom sektoru za bar 9%. Verovatnoi više od toga i da je u izvršavanju te namere nedovoljno to da se smanjuju plate linearno, nego da treba ići ka tome da se smanji broj zaposlenih, pre svega iz kategorije dovedenih i kategorije onih koji ne znaju zašto su zaposleni, ne znaju šta rade kada odu na svoj posao. Ovo je samo prva mera, mislim da u toj meri morate da budete jači, dublji, dosledniji i da tu tražite i uštedu za deo onoga što se tiče Penzionog fonda ili onog dela kontribucije iz budžeta prema Penzionom fondu, a Penzioni fond je tema drugog zakona koji sledi iza ovoga, mora da se rešava na neki dugoročniji, održivi način, kroz privatne fondove, kroz obavezno privatno penziono osiguranje, kroz dokapitalizaciju Penzionog fonda ili ne znam kako, ali sigurno ne na način da se ionako bedne penzije, koje su zaštićena ustavna kategorija, smanjuju.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Član 10. u svom 1. stavu govori o prekršajnim kaznama. Tražim da se to briše, jer prekršajne kazne onako kako ih mi uvodimo u sistem se svode na to da se kazna plaća tuđim novcem. Dakle, kaže se- novčanom kaznom u iznosu od petsto hiljada do dva miliona dinara kazniće se za prekršaj pravno lice koje je korisnik javnih sredstava. Ko je pravno lice koje korisnik javnih sredstava ako nije Republika Srbija, ako nisu lokalne vlasti i njihovi organi, javna preduzeća. Dakle, odakle će, ako su to u pitanju škole, zdravstveni centri i ostali, da li su oni u pitanju, odakle oni to plaćaju? Iz istog ovog budžeta?
Molim vas, bez komunikacije.
Izvinite predsednice, ali zaista ovo je bila prijateljska razmena između ministra i mene, izvinite.
Verujem, ali to posle sednice, sada zvanično.
Izvinite. Dakle, vi hoćete da ovo bude preventivno i da kažete školi, centru, ne javnom preduzeću kao što je EPS,i javnom preduzeću nemojte da kršite ovaj zakon, jer ćete iz istog tog budžeta kojim hoćete da uštedite da platite u taj budžet petsto hiljada i dva miliona. Dugo se ovim bavim i nije mi uspelo dok sam bila manjina, jer su to recimo prekršajne kazne kod Zakona o dostupnosti informacija, Zaštitnik građana, dakle, on plaća vama kaznu i sve izgleda u redu iz istog onog budžeta u koji treba da štedi. Lična kazna od 50 do 100.000 dinara je za odgovorno lice, to može da ima efekta. Bojim se čak ovo i da izgovorim, ali zaista se bojim da postoje javna preduzeća kojima će ovo da se isplati i to nije u pitanju moja volja da se meni dostavi ta informacija.
Ministre, obratite pažnju samo na vreme.
Samo jedna rečenica. Znači, primetili ste dobro logiku. Logika je da plaćaju samo oni koji imaju sopstvenu odgovornost i sopstveni izvor sredstava koji nije u budžetu, a drugo, prekršaj na nivou pojedinca postoji u poslednjem stavu ovog člana i to uključuje sve. To uključuje državu, direktne i indirektne korisnike sredstava javnog preduzeća. Hvala.
Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandra Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Gordana, vi niste podnosilac amandmana. Nema replike, rekli ste da je prijateljsko ćaskanje, pa zato ne dam repliku. Hvala. Na član 11. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Moja opaska se odnosi zajedno sa članom 11. koji želim da se briše, jer govori o inspekcijskom nadzoru na činjenicu kako će se vršiti inspekcijski nadzor iz člana 10. U 1. stavu vi izuzimate Republiku Srbiju i lokalne vlasti i njihove organe. U poslednjem stavu pozivate se na prekršaj iz stava 1. i onda u poslednjem stavu uvodite Republiku Srbiju u lokalne vlasti i njihove organe. Znači, kažete poslednjim stavom u članu 10. da će odgovorno lice za prekršaj biti kažnjeno, a u 1. stavu izuzimate da oni mogu da budu kažnjeni kaznom od 500 do dva miliona dinara. To će svaka inspekcija i svako da vam tumači različito, zato što je trebalo jasnije napisati u 4. stavu, odnosno u poslednjem stavu koga ćete za ličnu odgovornost predvideti ovom prekršajnom kaznom, inače ćemo imati uobičajene, i nije ovo prvi takav zakon, ovo je treći put da ja čitam takav stav, znači, imaćemo uobičajene procese, da čak i kada inspekcija radi, da odgovorno lice se poziva na tumačenje zakona ovakve vrste i ne plaća prekršajnu kaznu ni prvi ni poslednji put. To nije samo jezička stvar, imate vremena do glasanja ili, evo, samo neka bude upozorenje za buduće tumačenje zakona. Delim sa vama nadu da neće biti prekršaja, ali živim u realnosti i mogu da vam garantujem da će ih nažalost biti.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovana gospodo, povodom našeg amandmana na član 11, evo, samo dve dopune gospodine Vujoviću. Ja mislim da smo mi saglasni oko tri stvari. Saglasni smo da treba da se smanji ukupni fond plata u javnom sektoru. Saglasni smo i oko definisanih ciljeva do kojih smo došli čitajući vaše obrazloženje zašto vi smatrate da ne treba da se prihvate naši amandmani. Na primer, jedan cilj je obezbeđivanje stabilnosti javnih finansija. Naravno, saglasan sam sa vama oko toga. Ili, kaže - cilj je da se strukturnim reformama uspostavi poslovno okruženje koje će omogućiti porast stranih i domaćih investicija, ubrzanje restrukturiranja privrede, stvaranje uslova za novo zapošljavanje i povećanje produktivnosti i konkurentnosti privrede. Naravno, nemamo nikakve dileme, kao da je preuzeto iz programa ekonomskih reformi Nove stranke, ali oko čega nismo saglasni, poštovana gospodo. Nismo saglasni oko načina koji je predviđen ovim predlogom zakona. Dakle, mi smatramo da je najlakša moguća stvar, pa, evo, i povodom amandmana na član 11, bila da se linearno smanje plate svima, i ponavljali smo to ovde, i onima koji su vredni, i onima koji nisu vredni i onim ljudima koji su članovi političkih stranaka, ali nisu zaslužili da zauzmu odgovarajuće pozicije u javnom sektoru. Dakle, svaki taj čovek tretira se ovim merama na jedan, jedini jedinstveni način. Mi smo smatrali da se time ogrešavamo o pravdu i pravičnost i zbog toga smatramo da ovaj predlog ne treba da se prihvati. Hvala vam.
Amandman kojim se posle člana 11. Predloga zakona dodaje novi član 12. zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Kravidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Gospodo ministri, kolege poslanici, naša ideja je da se posle člana 11. doda novi član 12, koji u suštini obavezuje Vladu da dva puta godišnje dostavlja šestomesečne izveštaje o efektima primene ovog zakona. Nije prvi put da mi predlažemo kod raznih zakona da se uvede obaveza Vlade da redovno izveštava Narodnu skupštinu o efektima primene određenih zakona. Ono što je simptomatično to je da svaki put je Vlada odbijala te amandmane sa različitim obrazloženjima i ovo obrazloženje kojim se odbija ovaj naš amandman je jedno od najdužih. Znači, to obrazloženje, ako pogledate, je skoro na jednoj celoj stranici. Tu se govori o tome kako ne može da se da izveštaj šestomesečni 30. juna, odnosno 31. decembra i mi se slažemo sa tim. Potrebno je, naravno, da prođe neko vreme od roka kada se završava period da bi mogao da se podnese izveštaj. Prihvatamo taj naš propust koji je, ponavljam, proizašao pre svega iz činjenice da smo za ove amandmane i za celu pripremu za ovu raspravu imali manje od dva dana, a Vlada je spremala ovo šest meseci. Ali, važna je da se primeti jedna druga stvar kod odbijanja ovog amandmana. Eto, Vlada se setila da u Poslovniku Narodne skupštine postoji član 228. koji obavezuje Vladu da izveštava Narodnu skupštinu o svom radu, naročito o vođenju politike, najmanje jednom godišnje. Koliko znam, takav izveštaj nije došao. Dolazi završni račun, dolaze neki drugi izveštaji, ali ovakav izveštaj o radu da je Narodna skupština tražila nije se dešavalo. Još manje se dešavalo ono što se govori dalje u nastavku obrazloženja, da odbor može da zaključi da od Vlade zatraži izveštaj o radu Vlade. To se nije dešavalo. Ja želim da apelujem ovde na kolege iz vladajuće većine, koji čine većinu u svim skupštinskim odborima i najveći broj odbora i vode predstavnici vladajuće većine, da više koristimo ovo pravo iz Poslovnika, na koje nas, evo, podseća i Vlada, da tražimo izveštaje od Vlade o primeni određenih zakona, pa tako i ovog zakona sutra kada stupi na snagu. Prihvatam obrazloženje da naši rokovi koje smo predložili ovde nisu realni, nisu ostvarivi. Ispravićemo to u nekim budućim zakonima, kada budemo budemo tražili zakonsku obavezu Vlade da izveštava ovaj parlament. Imam utisak da će Vlada to konzistentno odbijati, kao što je odbijala do sada. Koristim ovu priliku da pozovem kolege poslanike da iskoristimo mogućnost koju imamo po Poslovnikui da tražimo s vremena na vreme od Vlade izveštaj o primeni određenih zakona. Tako bi Odbor za finansije mogao da tamo u drugoj polovini naredne godine, recimo, zatraži izveštaj Vlade o primeni ovog zakona, ako ga danas usvojimo. Hvala.
Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo je amandman kojim se posle člana 11. Predloga zakona dodaje novi član 12. Predstavnik predlagača, ministar finansija, prihvatio je amandman na sednici Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Već sam postavila deo pitanja oko ove odredbe u zakonu. Dakle, 1. novembra prestaje da važi Zakon o neto prihodu. Koliko sam u pravu sa prethodnim pitanjem, ilustrativan je amandman koji je donet na predlog Vlade, odnosno na predlog Odbora, izvinjavam se, a koji glasi: „Ovaj zakon primenjuje se počev od obračuna isplate plata, zarada i drugih stalnih primanja kod korisnika javnih sredstava za mesec novembar 2014. godine“. Ponavljam sad pitanje sa ovim, jer sam se nadala da je u međuvremenu ispravljen bar jezički, ali, šta je tu je. Imaćemo problem. Ako je vezano za prestankom važenja Zakona o solidarnom porezu i vezano sa pravilnicima i podzakonskim aktima koje morate da donesete, morate da imate rešenja i da ljudima date rešenja, pa ovim zakonom kažete da će on da važi počev od obračuna isplata plata, zarada za mesec novembar, ja vas pitam – šta u bilo kom organizaciji, organu, koji je korisnik javnih sredstava, gde pravilnici nisu stupili na snagu do 15. novembra? Kako ćete ljudima obračunati platu od 1. do 15. novembra? Molim vas da o tome vodite računa. Važne su stvari. Cela ideja je loša. Neće biti efekta. Ali, nemojte da uvećavamo problem za ljude koji treba da sami sebi računaju zaradu ili da to bude još gore, odnosno nezakonit način. Jedan zakon prestaje da važi za nas, za sve koji su imali solidarni porez. Pravilnik i rešenja nisu stupili na snagu. Ljudi moraju imati zaradu. Ne mogu da ostanu bez. Mislim, može, sve može, ali vas molim da to precizno pogledate i da izbegnemo neprijatnosti.
Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Sasvim ću kratko. Dakle, amandman koji govori o tome kada zakon stupa na snagu, kada Skupština o njemu odluči i predsednik Republike ga potpiše. Ja želim da se ovaj član briše, jer ne želim da ovakav zakon stupi na snagu. Nadam se, kada budemo merili efekte ovog zakona, ja se nadam, stvarno se nadam da ću ja biti u krivu. Ali, za sada, mogu samo da ponovim – ne postoje uporedna iskustva o tome da su ovakve mere smanjivanja plata i penzija doprinele dobrim promenama u ekonomiji ili u javnim finansijama. Potpuno razumem da se ovo koristi, tako je bilo i u drugim državama, kao psihološki korak za ljude, da nešto mora, ali, mislim da Srbija nije društvo u kojem na takav način treba da razgovaramo sa ljudima koji su korisnici javnih sredstava ili su u sledećem zakonu penzioneri. Otuda ovakav zakon i volela bih da za šest meseci, kada budemo proveravali efekte zakona, da mi ministar dokazivo i brojkama dokaže da su smanjene plate proizvele efekte koji su obećavani od 10 milijardi dinara. Hvala vam.
Hvala. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Treća tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O PRIVREMENOM UREĐIVANjU NAČINA ISPLATE PENZIJA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić. Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić, dr Blagoje Bradić, Konstantin Arsenović, Miroljub Stanković, Borisav Kovačević, Nataša Vučković i mr. Aleksandra Jerkov, kao i amandman Odbora za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Narodni poslanici Konstantin Arsenović, Miroljub Stanković i Borisav Kovačević, pisanim putem, povukli su amandmane koje su zajedno podneli na članove 2. i 3. Predloga zakona. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima Zoran Živković. Izvolite.
I ovaj zakon ima isti cilj, a to je da se smanji rupa u budžetu. To je legitiman cilj, ali je metod za ostvarivanje tog cilja pogrešan, a u ovom slučaju čak i neustavan. Mi smo to stavili u svoj amandman. Bilo je već nekih tumačenja nekih pravnih eksperata, polueksperata i pravnih pacera da li je to utemeljeno ili nije. Nadam se da će većina glasati protiv ovog predloga zakona i da će usvojiti naš amandman, a ako se to ne desi, ne samo mi, nego već nekoliko desetina hiljada i penzionera i drugih građana Srbije su spremni da podnesu zahtev za ocenu ustavnosti pred Ustavnim sudom. Mogu da vam kažem da je u obrazloženju, u kreiranju tog obrazloženja, učestvovali su ljudi koji su, da ne kažem baš šta, ali su u Ustavnom sudu, tako da, nemojte da očekujete da će Ustavni sud biti transmisija vlasti, nego očekujem da će da pokaže ono zbog čega postoji ustavno u pravnom sistemu države Srbije, a to je da koriguje nezakonito, neustavno ponašanje vlasti. Generalno, da bude jasno građanima Srbije, svim penzionerima, koji imaju penziju veću od 25.000 dinara, kao da je tih 25.000 dinara neko veliko bogatstvo se smanjuju penzije u određenom iznosu i to više nego što se plate u javnom sektoru istog nominalnog iznosa smanjuju. Znači, penzioneri su više kažnjeni od radnika u javnom sektoru, a penzije su po tumačenju kome smo mi bliski, stečeno pravo i ono ne može da se menja bilo kakvim zakonom.
Reč ima Dragan Šutanovac.
Poštovana predsednice, uvažene kolege poslanici, žao mi je što je ministar napustio sednicu. Ako je prethodni zakon, po nama bio besraman, ovaj je zaista sraman. Praviti štednju na način da proglasimo penzije od 25.000 dinara, dovoljno je da penzioneri koji su čitav život i radni vek proveli na radnom mestu, da prežive, prosto je neprimereno. Da bismo znali kako smo došli u ovu situaciju, moramo da se vratimo u one godine, kada je penzioni fond praktično opljačkan, a to su devedesete godine, kada, što zbog inflacije, što zbog vođenih ratova je penzioni fond finansirao te aktivnosti i praktično presušio tada. Od 2000. godine, praktično smo imali situaciju da veliki deo…
Po amandmanu, poslaniče.
Da, amandman se odnosi generalno na Penzioni fond. Protiv smo ovog zakona, pa mislim da je potreban mali uvod, ne mislim da je to problem. Dakle, DS smatra da je potpuno besprizorno dirati u onaj deo sredstava koje primaju građani Srbije, koji su taj novac zaradili. Penzije su stečeno pravo, sa jedne strane, a sa druge strane stečena imovina. Niko nema visinu penzije u odnosu na to kojoj je stranci pripadao ili koju je stranku podržavao, već u odnosu na to koliko je novca u fond uplaćivao. Nažalost, ukoliko usvojimo prethodni zakon u kome se predviđaju smanjenja plata, odnosno osnovica, Penzioni fond će biti još više devastiran i bojim se da ćemo doći u situaciju, u kojoj smo bili početkom 2000. godine kada je bivša Vlada, gotovo godinu dana ostavila duga neisplaćenih penzija.
Hvala. Potrošili ste vreme. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Srpska napredna stranka neće prihvatiti, naravno, ovaj amandman, baš zbog argumentacije, ali i zbog istorije predlagača ovog amandmana. Zbog predlagača ovog amandmana smo došli u situaciju da ovakve gorke i teške mere primenimo na 39% penzionera, zbog korupcionaških afera za vreme vladavine bivšeg režima, za vreme kada su se oni lično bogatili, a narod siromašio, a javne finansije odlazile u nebesa po dugovanjima. Dakle, zbog prošlosti koja je okarakterisana gubitkom radnih mesta u firmama koje su privatizovane na pljačkaški, nedemokratski, netransparentan način, zbog onih koji su nas doveli u takvu situaciju da 2012. godine, kada su tobože tako veliki i uspešni otišli u političku istoriju, poštovani građani Republike Srbije, poštovani penzioneri, a među njima i članovi naših porodica, a siguran sam da ih imate, likvidnost budžeta je bila 15 dana. Eto, toliko je sada tih koji liju te krokodilske suze nad penzionerima. Ostavili su u budžetu za pola jedne penzije, a sve ostalo je potrošeno, protraćeno, opljačkano, oteto, odneto kući, odneto na drugu stranu. Sada, ti i takvi koji su nas doveli u tu situaciju, liju krokodilske suze zbog penzionera i zaposlenih u javnom sektoru. Šta mislite, da se Aleksandar Vučić, Vlada, SNS, jedno jutro samo probudila i rekla – ma, dajte, smanjićemo plate u javnom sektoru, smanjićemo penzije. Ne, to radimo uz ogromne uštede u javnom sektoru, to radimo da ne bi otišli u bankrot u koji nas je gurnuo bivši režim, politikom koja je vođena u ekonomiji, a koja nema nikakve veze ni sa matematikom, ni sa ekonomijom. Non-stop se ovde prodaje priča da neko eksperimentiše, da ova Vlada Srbije eksperimentiše, ali molim vas, da li su ove karakteristike koje smo čuli, da se odnose na Vladu Republike Srbije, da li su došle od tako velikih stručnjaka, pa se odnose i na Vladu Estonije, Letonije, Slovenije, Portugalije, Španije, Grčke, na Vladu Rumunije, a sada smo čuli i od predsednika Putina da i on razmišlja o sličnim merama u ruskoj federaciji. Svuda su tu ljudi koji ne znaju i nemaju nikakve veze sa ekonomijom, jedino oni koji su nas doveli u ovakav gubitak, jedino se oni brinu zbog čega i kako ćemo se odnositi prema javnim finansijama. Licemerno je, gospodo, jeste dve godine kratak period, ali je dovoljno dug da se pamti sve ono loše što su predlagači ovog amandmana, što je bivši režim uradio i penzionerima, sakateći ih tako što su njihova deca ostajala bez posla, tako što su 400.000 ljudi ostavili bez posla, zato što su na taj način i mlade ljude onesposobili da odu na studije, da studiraju, da imaju normalan i dostojanstven život i sada da takva briga dolazi od tih ljudi? To je licemerno. Licemerno je očekivati da postavimo ruke i na usta i na uši i na oči i da zaboravimo sve. Ne, odgovorni ste za ovakvo stanje, a politikom Vlade Republike Srbije, politikom Aleksandra Vučića, neće kao u drugim zemljama plate biti skraćivane za 25-30%. Pogledajte kako je bilo u Rumuniji, u Estoniji, ali su tim merama došli na 0,8% deficita budžeta. Samo vi želite da stavljate građanima Srbije ružičaste naočare na oči, kao da se ništa nije desilo. Samo da nije vaša odgovornost. Nemojte to da radite. Jedino šta možete, da iskreno priznate greške u monetarnoj politici, u ekonomiji koju ste sprovodili i da pomognete da ove mere daju boljitka u naredne dve godine, a ja verujem i pre, kako bi i penzije i plate mogli da vratimo na staro, a zašto da ne u budućnosti i da rastu.
Na član 1. amandman je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Molim ministra da se izjasni.
Prihvatam amandman.
Da li neko želi reč povodom ovog amandmana? Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovana predsednice, ja ne znam kako da razumem prihvatanje ovog od strane predlagača. Ukoliko se usvoji ovaj amandman, a pošto ga je predlagač prihvatio, on postaje sastavni deo, brišu se reči: „zaključno sa isplatom penzija za mesec decembar 2017. godine“. Prvo, prihvatanjem ovakvog amandmana se postavlja pitanje na sam naziv zakona koji govori – Predlog zakona o privremenom uređenju načina isplata penzije. Sada se ta privremenost briše. Kako je bio predložen zakon znali smo da će od novembra 2014. godine zaključno sa decembrom 2017. godine penzije u Srbiji biti smanjivane. Usvajanjem ovog amandmana mi više ne znamo do kada će ta mera da traje. Sada, šta građani da misle. Da li da veruju premijeru koji kaže dve godine. Ja vas zato pozivam da glasate za naš amandman koji govori da ovaj zakon treba da važi od novembra 2014. do novembra 2016. godine. Ne znam šta usvajanje ovog amandmana znači? Nema više privremenog smanjenja penzija, nego ima smanjenja penzija u nedogled. Ostaje da se nadamo da će se u nekom trenutku nešto desiti, kako Vlada kaže da će se stvoriti uslovi za prestanak važenja ovog zakona. Moram da priznam da usvajanje, ne znam neko od pravnika da mi kaže, ako se usvoji ovakav amandman da li može da ostane naziv zakona ovako kako stoji - privremeno uređenje načina isplata penzije. Gde je tu privremenost, ako mi određujemo početak, a ne određujemo kraj. Zato vas molim da ne prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Hvala. Samo da konstatujem. Pošto nisam konstatovala kako je predstavnik Vlade, odnosno ministar Vulin prihvatio ovaj amandman. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Ministre želite reč? Da znate da je vrlo malo vremena ostalo Vladi. Nešto malo vremena. Sada ću izračunati, ali prekinuću vas.
Ovoj Vladi je ostalo još najmanje tri godine. Svaki zakon je privremen zato što traje dok ga ne zameni drugi zakon. Na ovaj način mi smo hteli da kažemo samo jednu stvar. Mi se nadamo da će se prihodna strana budžeta popravi i mnogo pre 2017. godine. Zašto bi sebe ograničili? Mi verujemo u ovu zemlju i verujemo u njenu privredu, i verujemo u njene ljude. A to što vama stalno ne odgovara zemlja u kojoj živite i što stalno imate problem sa onim što se u njoj dešava i što nikada ne možete da poverujete da će u njoj biti nešto dobro, a mogli ste u ovih godinu dana da vidite da će biti nešto dobro. Pričali smo o ustavnosti, neustavnosti, ja i dalje ne razumem kako je ustavno povećavati, a neustavno je smanjivati. Ne razumem. Ko može više, može i manje. Obično je bilo tako. Kada se već pozivamo stalno na Ustav i pričamo o Ustavu bilo je neustavno sprovesti privatizaciju po tadašnjim rešenjima Ustava koji je zabranjivao, koji je izjednačavao sve oblike svojine, pa i društvenu svojinu. Vi ste doneli zakon kojim se mora privatizovati društvena svojina pre nego što ste promenili Ustav. Ali ko da se bavi tim sitnicama. U svakom slučaju sigurno da ćemo ovo uraditi pre 2017. godine.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom.
Ispada da mi iz opozicije imamo veće poverenje u privredu ove države. Mi mislimo da će stanje u državi biti bolje za dve godine i predlažemo da se važenje ovog zakona oroči na dve godine. Ne znam malo je kontradiktorna, paradoksalna ta situacija, ja računam da poslanici vladajuće većine koji imaju tako veliko poverenje u rad ove Vlade i u rezultate će prihvatiti ovaj amandman i pokazati da je dve godine, kao što je uostalom rekao i premijer, dovoljno da Srbija, privreda Srbije krene boljim putem i da se u budžetu stvore uslovi da se ovo privremeno, ponovo ponavljam, smanjenje penzija sada usvajanjem ovog amandmana, pitanje je da li je ono uopšte privremeno, ukine i da onim penzionerima koji dočekaju novembar 2016. godine, koliko-toliko olakšamo život. Hvala.
Na član 2. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Reč ima Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovana gospodo, mi smo podneli amandman na član 2. ovog Predloga zakona kojim se inače reguliše način obračuna penzija penzionerima čija penzija iznosi između 25.000 i 40.000 dinara. Molim vas ne bi smelo da se desi da usvojimo Predlog zakona kojima se smanjuju penzije penzionerima. Molim vas, član 58. našeg Ustava, bez obzira na mišljenje pojedinih ministara u ovoj Vladi je prepreka za usvajanje ovog Predloga zakona. Poštovana gospodo, mislim da ne usvajanjem ovoga predloga, naravno mi štitimo interese penzionera, ali smatram da štitimo i izvesna načela našeg ustavnog sistema ovde, među kojima se u članu 3. našeg Ustava izdvaja načelo vladavine prava. Ako mi porušimo načelo vladavine prava, a razumeo sam ministra Vulina, kada on kaže – pa znate šta neki su tu nekada kršili pa to je moglo, pa su drugi nekada kršili pa to je moglo i onda zaključuju da ministar Vulin kaže – pa šta i ako sada i mi prekršimo. Poštovana gospodo, pa kakva je to logika da vi pozivajući se na neke primere za koje smatrate da su predstavljali kršenje Ustava, da pozivajući se na te primere sebi dajete za pravo, ovde u Narodnoj skupštini, u našem zakonodavnom telu koje treba da vodi računa i o ustavnosti i o zakonitosti, pa ajde da prekršimo Ustav. Čekajte. Dajte da malo razmislimo kako teče ova naša diskusija. Naravno interesi penzionera da budu zaštićeni, ali i naš Ustav poštovana predsednice.
Hvala. Reč ima ministar Vulin.
Meni je jako drago što ste vi priznali da su kršili Ustav, drago mi je. Drago mi je da ste priznali da je zakon kršen u ovoj zemlji kada je u pitanju privatizacija i drago mi je što ste priznali da su svih ovih godina prethodne vlasti kršile Ustav, ali ne znam gde ste našli opravdanje da sam ja rekao da mi kršimo ustav. Ni slučajno. Samo sam osporio validnost predlagača zato što je u vreme njihove vlasti kršen ustav i ništa drugo.
Reč ima Dragan Šutanovac, kao drugi predlagač.
Mislim da je fascinantna diskusija gospodina ministra koji osporava validnost predlagača koji su poslanici izabrani u Skupštini Srbije. Malo pre je takođe gospodin ministar rekao da je svaki zakon privremen. Mislim da će ovaj zakon biti privremeniji po one penzionere koji neće moći da prežive ovaj zakon. Danas se ministar finansija hvalio kako eto ovaj zakon neće tretirati čak 61%...
Budite ljubazni, još smo kod amandmana.
Naravno, uvodim vas u amandman, uzimate mi vreme…
Znam, brzo prođe dve minute.
Uzimate mi vreme svaki put. Molim vas da mi vratite vreme.
Ne mogu ja da vratim, mogu da vam dodam.
Dodajte, hvala. Dakle, donosimo zakon i kažemo da je DS kriva što se Srbija u situaciji da danas preko 61% penzionera ima penziju od 25 hiljada dinara, a 39 ima čak i višu i to je jedino i tačno zahvaljujući upravo Vladi DS, danas bi prosečna penzija bila 14 hiljada dinara. Mi smo povećavali te penzije, ne stidimo se da kažemo, jer smo mi nasledili višemesečni dug koji ste nam ostavili 2000. godine, uredili sistem i svako je dobijao platu na vreme, kao i penziju. Danas imamo situaciju da se vraćamo u one godine kada je 12 meseci za penzionere bilo negde otprilike na 10 meseci. Smatramo da je ovaj zakon, prvo, neustavan, da član 58. Ustava Srbije garantuje ljudima nepovredivost njihove penzije ne samo u smislu dobijanja penzije kao takve, već i količine novca koji su oni uplaćivali. Smatramo da će se ovo naći, siguran sam, i u Strazburu, a pitanje će biti kolika šteta će biti onda upravo po državu kada se donese odluka u korist onih građana koji će i ovim zakonom biti oštećeni.
Hvala. Po amandmanu, narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Inače nisam imao nameru da se nešto javljam jer je sve ovo više puta ispričano, ali prosto ne mogu a da ne prokomentarišem ovakve stvari. Znate, da bi neko primao penziju mora da radi privreda, a pošto sunam privredu razorili gore nego NATO pakt, svakako onda da teško možete da obezbedite realne izvore prihoda da ljudima date možda penziju kakvu zaslužuju. Mi ne želimo, i to je ključna poruka svega ovoga, da trošimo više para nego što zaradimo. To su oni radili. Oni su bili neodgovorni. Upropastili su državu. Mi to ne želimo da radimo, jer smo dogovorni ljudi i kažemo pošteno penzionerima – izvinite, gospodo, ne pada nam na pamet da više razaramo državu kao što je neko razarao, želimo da omogućimo da ovde poraste nekakav standard i da naprosto probamo da vam nekad podignemo penziju u predstojećem periodu… (Dragan Šutanovac, s mesta: Njega ne prekidate? Ne može on usko, on mora široko?)
Šire, kao i vi.
Hvala vam puno.
Dobro, hoćete da ga prekinem? Nemojte tako široko, kaže poslanik Šutanovac. (Zoran Babić, s mesta: Hajdemo na crtu.) Molim vas, poštovani poslanici, još vrlo malo. (Dragan Šutanovac, s mesta: U čemu?) (Zoran Babić, s mesta: U čemu hoćeš.) Poslanici, prekinuću sednicu. To svima kažem. Ovo je nepodnošljivo.Biću prinuđena da prekinem sednicu. Drugačije ne mogu da uspostavim red. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, poštovani ministre, kolege poslanici, naš amandman je u skladu sa onim što smo predlagali kao rešenje u prethodnom zakonu, a to je da se promeni minimalna osnovica za primenu zakona sa 25 na 35 hiljada, što je vrednost prosečne potrošačke korpe, a da se ova druga granica od40 hiljada, gde se primenjuje druga stopa, promeni na 66 hiljada, što je vrednost prosečne potrošačke korpe. Vlada je odbila naš amandman sa obrazloženjem da je opredeljenje Vlade da se dostignu ukupni planirani finansijski efektni, odnosno ušteda, a još uvek nismo čuli koji su to efekti. U prethodnom zakonu piše da su očekivani efekti 60 milijardi dinara na nivou tri godine. Nismo uspeli da čujemo koliki su to ukupno efekti po ovom zakonu koji treba da se uštede u budžetu Republike Srbije i kaže da se ta ušteda ostvaruje na principu solidarnosti. Na ovaj način veći teret će podneti penzioneri sa penzijama koje su veće od prosečne penzije. Predloženom skalom smanjenja penzija prevazilaze se i velike socijalne razlike među penzionerima u uslovima krize. Ova poslednja rečenica mi je neprihvatljiva. Ne znam kako će se bolje smanjiti socijalne razlike između primaoca penzija rešenjem koje je predložila Vlada u odnosu na naše rešenje, koje ipak, koliko toliko, u obzir uzima i realan život i potrebe građana, a to je da sa jednom penzijom, a penzioneri najčešće žive sami, odnosno često žive sami, a još češće možda sa nekim u zajednici ko ne radi, pa ga nažalost i izdržavaju od svoje penzije, a to je da se ne oporezuje makar iznos minimalne potrošačke korpe od 35 hiljada, a da se nekom ekstra luksuznom penzijom u državi Srbiji smatra penzija od 66 hiljada dinara, kolika je cena potrošačke korpe. Verujemo da bi se usvajanjem našeg rešenja više doprinelo u ostvarenju solidarnosti i smanjenja socijalnih razlika između penzionera u ovo vreme krize. Pozivamo vas da prihvatite iz tih razloga naš amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala. Član 3. daje razradu kako se obračunava ovaj državni lapot nad penzionerima i to je član koji treba brisati iz više razloga. Dakle, ne samo što je protivustavan, nego je protiv svih civilizacijskih dostignuća 21. veka u Evropi. Mislim da predstavnik vlasti koji ovde sedi, od koga inače treba zaštiti mikrofon pošto je vrlo ugrožen kada on govori, treba da se seti 90-tih godina, kada je participirao u vlasti sa malo dužom kosom i sa nekim JUL-om, u to vreme su penzioneri ostali bez penzija, naravno, kao što će i sada ostati, a onda je ta dosovska vlast u prvih nekoliko godina vraćala taj dug penzionerima i uspela da vrati taj dug, što će se naravno desiti i sada. Nažalost, i tada i sada će biti na teret poreskih obveznika, jer kako su glasali, tako će da žive. Bilo kakva priča o neustavnosti privatizacije je, blago rečeno, jedna bespravna laž. Po tom istom zakonu o privatizaciji sa nekoliko manjih izmena do pre par meseci su vladali, odnosno bili učesnici u vlasti…
Poslaniče, molim vas o amandmanu.
O amandmanu na član 3. upravo pričam, koeficijent 0,25…
Da, briše se član 3, a prešli smo na Zakon o privatizaciji.
Ovde je rečeno od predlagača da su ovo razlozi što nema penzija, pa ja sada da dokažem da to nije tačno. To je nešto što nisam ja uveo u ovu diskusiju nego neko pre mene.
Hvala, potrošili ste vreme.
Vi ste mi oduzeli par sekundi. Dozvolite mi da završim rečenicu samo. Da je mislio da je to protivustavno trebalo je da pokrene inicijativu ili da tuži. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Član 3, kao i svih šest članova su potpuno besmisleni i DS smatra da ih treba brisati, odnosno da treba potpuno dezavuisati ovaj zakon koji uskraćuje penzionerima njihove zarađene penzije. Ovde ustvari postoji sukob jedne filozofije političke, to je malopre rečeno, da su penzije budžetska kategorija i da zbog toga mi imamo problem i da je ispražnjen budžet. Pošto ova Vlada nema znanje i veštine da popuni budžet zbog toga treba da ispraznimo penzioni fond. Penzioni fond je devastiran 90-tih godina, ponavljam, za vreme ratova koji su vođeni i inflacije koja je sprovedena. Godine 2000. desetak penzija se dugovalo penzionerima. To je konačno vraćeno u godinama kada je DS došla na vlast i danas dolazimo u situaciju da ponovo imamo situaciju da se penzionerima smanjuju penzija, a zahvaljujući lošem radu Vlade, privredi koja ne radi, postoji opasnost da i te male penzije se više ne isplaćuju. Mislimo da je ovaj zakon zaista potpuno neprihvatljiv, da je ovaj trud koji očigledno bio kratak, da se u šest tačaka presudi našim penzionerima, besraman i zaista pozivam sve poslanike da večeras u danu za glasanje se zapitaju koliko će oštetiti svoje komšije ako već njima očigledno nije teško, pošto vidim da pojedinci praktično slave ovu mogućnost da nekome uskrate njegovo primanje koje je zaradio tokom četrdeset godina rada. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se javljam zbog povrede Poslovnika, čl. 106 i član 107. Prethodna dva govornika su, po meni, grubo prekršila Poslovnik time što su prvo ugrozili dostojanstvo Narodne skupštine, drugo, po članu 107. zabranjena je ocena koja se odnosi na privatni život drugih lica. Da li je neko imao dugu ili kratku kosu pre 10, 15 godina... Dame i gospodo, reklamirao čl. 107. i 106. zato što je s jedne strane narušeno dostojanstvo Narodne skupštine, a s druge strane, iznošene su činjenice iz privatnog života drugih lica. Da li neko nosi dugu ili kratku kosu, to je strogo privatna stvar iz privatnog života lica, da li su ministri, da li su narodni poslanici. Ja bih sada mogao da govorim o tome ko ima kraću i dužu kosu, ali bih mogao i da govorim ko ima kratku pamet. Dakle, i to bi bila činjenica iz privatnog života nekih lica. Dakle, poslanici Narodne stranke svo vreme provociraju. Ja imam razumevanja što predsedavajući ima strpljenja za opozicione poslanike, posebno iz Nove stranke, mada mi nije jasno šta je tu novo.
Vreme.
Govorim da poslanici Nove stranke grubo krše Poslovnik.
Vreme, poslaniče, na onih minut i po dala sam vam sad i ovaj prekid.
Dobro. Na kraju, kada bi se govorilo o privatnom životu lica, ja bih mogao da pitam – ko ti dade vinograde, Živorade?
Ovo poslednje uopšte nisam razumela. Nije štos, nego nisam razumela, nerazumljivo ste rekli, ali što se tiče povrede Poslovnika, nemojte dobacivati predsedavajućem, mislim da smo jedni od ljudi ovde u sali kojima je najteže. Dakle nije povređen član 107. time što su poslanici, obrazlažući svoje amandmane, izgovorili svoje mišljenje o potrebi brisanja člana 3. Vlada više nema vremena. Potrošili ste vreme koje je predviđeno za raspravu. Pošto toliko ima sugestija, vrlo je teško voditi sednicu posle toliko sati. Narodni poslanik Aleksandar Jovičić ima reč.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Zaista je apsurd čuti od predlagača amandmana da govori o penzijama i smanjivanju penzija. Ja ovde imam zaista jedan podatak kako se bivši režim dodvoravao penzionerima na štetu čak možda i ukućana, na štetu čak i onih ljudi koji su verovali u ideju te stranke i da će privreda konačno zaživeti u našoj zemlji i da će naći posao. Ovde se vidi kako je to dodvoravanje izgledalo, godine 2008. - 5,8 milijardi, 2009. godine 38 milijardi, 2010, godine 39,4 milijardi, 2011. godine 41,4 milijarde, 2012. godine 44 milijarde. Sveukupno 169 milijardi dinara za dodvoravanje, za kupovinu izbora, za kupovinu neke lažne nade koju ste davali građanima Srbije. Na sve to, šta je sačekalo SNS, ovde se jasno vidi, a to je 71 milijarda samo kamata na ovo zaduživanje koje ste uzeli da biste kupili izbore i da biste obitavali još koji mesec na vlasti. To je isto kao kada bih ja postavio pitanje predlagačuda li je on mogao npr. na velelepnom, izvinjavam se predsedavajuća, ali morate to da znate, na velelepnom pašnjaku da izgradi zgradu pored Hrama Svetog Save, na primer iz svojih sredstava ili iz kredita? Ja verujem da ste to radili iz svojih sredstava, ali postavljam pitanje - odakle vam novac za to kada ste imali platu koju vi danas optužujete da je velika, 100 hiljada dinara? Evo, ja to ne mogu da uradim. Mogu eventualno ako podignem skupocen kredit, ali niko mi ga ne bi ni dao, ili ako opljačkam državu, kao što ste imali tendere u vojnoj oblasti. Zato, sramota je da vi o tome govorite. Sto šesdeset devet milijardi ste koštali ovu državu samo zbog izbora 2012. godine. Hvala, predsedavajuća.
Narodni poslanik Dragan Šutanovac ima reč, replika.
Prepoznao sam se u izlivu laži i bezobrazluka od jednog mladog kolege koji samo što je započeo život, a već priča o velikim stvarima. Znate, dugačak je put od prodavca bele tehnike do vlasnika stana. Ima vremena, zaradićete i stan.
Poslaniče, morate meni da se obraćate.
Uvredama nećemo doći do rešenja, a rešenje je da ovaj zakon ne prihvatim. Smatram da, bez obzira na to što ovde zastupate interes političke manjine u Srbiji, očigledno, pošto ne verujem da većina podržava smanjenje penzija i plata, pravite veliku grešku. Dužni ste po Ustavu da brinete i o siromašnima u Srbiji. Ako kažemo da u budžetu nismo smanjili izdvajanja za socijalu, ministre Vulin, ne treba da smanjite. Nakon smanjenja penzija i plata imaćete mnogo veće potrebe za socijalom, mnogo veće potrebe za kuhinjama. (Aleksandar Vulin, s mesta: Znate da sad ne mogu da vam odgovorim.) Nemojte da mi dobacujete dok govorim.
Ministre, nemojte dobacivati poslanicima. Poslovnik važi za sve. Ne možete da mu odgovorite, ne možete da dobacujete.
Uzeli ste mi sad ceo minut. Ovo je nezabeleženo. Ministri nikad ne dobacuju, a ovde imamo situaciju da ministar dobacuje. Ovde se dešavalo ranije da poslanici gađaju cipelama predsedavajućeg, a ovde bi sad ministar gađao poslanika. Možete vi nas da vređate koliko hoćete. Ja sam spreman da gospodinu Jovičiću prikažem imovinsko stanje, ako on bude hteo, već koliko sutra, da ga uputim kako je to sve moguće. Nemam nikakav problem, ali penzije i plate ne smete da smanjujete ljudima koji su zaradili.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Hvala. Suludo je reći da mlad čovek priča o velikim stvarima. Ja ovde pričam o velikim proneverama i to jesu velike stvari koje su pogodile građane Srbije. S druge strane, rekli ste da sam prodavao belu tehniku. Da, jesam, i od prodavca bele tehnike u vašim godinama se doći do stana se može i pošteno, ali od podizača rampe i vozača doći do pašnjaka pored Svetog Save i do zgrade, to ne može pošteno, gospodine Šutanovac.
Poslaniče, meni se obraćajte.
Ja ću pošteno i dalje raditi svoj posao i boriti se protiv takvih kao što ste vi zato što smatram da građani Srbije moraju imati dostojanstven život i pretrpećemo svi zajedno, oni to dobro razumeju, i ove teške mere prouzrokovane vašim nedelima, ali za dve godine Srbija će biti pristojno mesto za život, mesto gde će i prodavac bele tehnike moći da kupi stan na pošten i odgovoran način. To nije moglo u vaše vreme. To su mogli vozači, ali ne pošteni i čestiti, nego vozači koji su preko noći postali ministri i veliki i bitni ljudi u ovoj zemlji.
Zatvaram krug replika. (Dragan Šutanovac, s mesta: Poslovnik.) Ako je zloupotreba, isključujem govornika. Izvolite.
Član 107. za mene nije problem niko u Srbiji ko časno i pošteno radi svoj posao, taj posao može da bude i podizač rampe, može da bude i vozač i prodavac bele tehnike, neuspešni, može da bude kelner, šta god, ali ako niste taj posao uradili, onda je to neistina.
Da li je ovo replika ili povreda Poslovnika?
Povreda Poslovnika, znači osećam se uvređen, uvreda od strane kolege ..
Nije dostojanstvo Skupštine.
Član 106. izvinjavam se, možda sam pogrešio.
Ne može ili 107. ili 106.
Ako nije 107. onda je 106.
A možda i 100.
Ne, ne, nije siguran sam.
106. je govoriti samo o tački dnevnog reda. Znači, nije ni to.
Onda je 107. pošto sada već to postaje …
Poslaniče, radi se o zloupotrebi Poslovnika. Niste znali koji član želite da reklamirate, ustali ste i s tim smo završili. Zahvaljujem vam puno. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovana predsednice. Kolege poslanici, ovaj amandman je u skladu sa rešenjem amandmana na član 2. koji smo predložili. To je da se utvrde druge granice na osnovu kojih će se primenjivati ovaj zakon, da umesto 25.000 donja granica buce 35.000, što je ponavljam, po ko zna koji put minimalna potrošačka korpa, a da ova druga granica sa 40.000 se promeni na 66.000 što bi ovde značilo, konkretno u ovom amandmanu 31.000 da se preko te sume na ovih 35.000 primenjuje druga stopa oporezovanja. Naravno, šteta je što nije tu ministar Vujović, ne znam da li od drugog prisutnog ministra možemo da dobijemo odgovore koje Vlada navodi u obrazloženju za odbijanje ovog amandmana, a to je da se prihvatanjem ovog amandmana ne bi ostvarila ona planirana ušteda u budžetu. Još uvek ne znamo kolika je ta planirana ušteda. Nismo uspeli da čujemo taj broj i tražićemo do kraja ove rasprave, a i posle nje, odgovor ministra o kojoj uštedi i kolikoj uštedi je u naredne, a sada više ne znam, da li da govorim i tri godine, jel ovaj zakon očigledno će važiti i više od tri godine, ili da poverujem ovom optimizmu koji neke kolege poslanici pred kraj ove rasprave pokazuju, pa govore o tome da će trajati dve godine. Ako će trajati dve godine još jednom vas pozivam da glasate za naš amandman koji govori o tome da važenje ovog zakona treba da traje dve godine. Mislim da je jako ružno što u ovakvoj atmosferi govorim o jednoj teškoj temi za naše društvo. Mislim da bi trebali svi da budemo vrlo ozbiljni kada se govori i raspravlja o zadiranju u prava najugroženije grupe u našem društvu, to su penzioneri, ljudi koji su radili ceo život da zarade svoju penziju, a sada Vlada obrazlažući težak trenutak, obrazlažući vanrednom tom situacijom, sada poseže u njihov džep. Vi možete da govorite o prethodnom režimu kao krivcu, možemo mi da se vratimo i u neka druga vremena i da tamo tražimo krivca, ali to nam neće dati rešenje za budućnost. Molim vas da ozbiljno razmotrite naše amandmane koji koliko-toliko ublažavaju ovu jako tešku i rigidnu meru. Molim vas da dobro razmislite i o sledećem članu, koji mislim da je ključ da ovaj zakon uspe u pravnom sistemu Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Jozić.
Hvala predsednice. Mislim da je ovde neko malo pomešao babe i žabe. Što se tiče ovih amandmana, vezano za ovaj zakon i priči da se jedni brišu a drugi traže određene izmene, mislim da neko najbolje nije sagledao stvari ili se bar nije potrudio da to sagleda na pravi način. Šta hoću da kažem? Zar postoji neko ko veruje da SNS želi da smanji plate ili penzije penzionerima? Da li je to naša volja, da li je to nešto što je popularno bilo kojoj političkoj opciji? Naravno da nije, ali postoje razlozi zbog čega to moramo da uradimo a razlozi leže, između ostalog, i o nekoj ne tako dalekoj prošlosti. Predsednik jedne, sada ne znam, ove podeljene opozicije, nekad 7. maja 2010. godine kaže – krajem 2010. očekujem prva značajna poboljšanja životnog standarda građana Srbije, pa onda 28. maja posle 21 dan, kaže – prvi značajni pozitivni znaci poboljšanja će se osetiti ove godine, a u 2011. očekujem veći rast proizvodnje i ekonomije, a rashod od 5% može se očekivati 2012. i 2013. godine. Ono što je dobro to je da je osvojio tih nekih 5% a ne više na izborima, pa građani nisu imali nesreću da i dalje ta vlada vodi zemlju i da učini ono što je učinjeno i što je prouzrokovalo smanjenje plata i sada penzija našim penzionerima. Obećano je 200.000 u kampanji 2008. godine, 200.000 radnih mesta, dobili smo 450.000 otpuštenih radnika, izgubili smo 130.000 malih i srednjih preduzeća, pa se zatim država zadužila 7 milijardi evra, unutrašnji dug je ukupno 2008, 2012. sa 8,700 na 17,700, to je 9 milijardi. Verovatno to neko laže a statistika to kaže. Stopa nezaposlenosti sa 14 na 26,1% gospodo. Šta bi onda bilo da je ostala stopa nezaposlenosti 14%, šta bi bilo da nismo izgubili onih 400-500.000 radnih mesta, šta bi bilo da se nisu ugasili onih 130.000 firmi? Desetine fakultetskih ljudi je ostalo bez posla. Sa svim tim danas ne bismo došli u situaciju da smanjimo plate i penzije. Vi ličite na jednu grupu koja je gurnula autobus sa nekim ljudima u provaliju pa se sada čudi kako to neko tobož pokušava da izvuče, kako to sporo radi. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Jozić. Na član 4. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajednonarodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Perić i Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Član 4. kojem predlažemo brisanje glasi – isplate penzija izvršene u skladu sa ovim zakonom smatraju se konačnim. Meni nije novo da jedan broj poslanika uvek ima vrlo čvrst stav o predmetu koji zakon tretira, a da je lako utvrditi da ga nisu pročitali. To je relativno često, nažalost. Kao što je relativno često i da se ima čvrst stav o stvarima o kojima se ili nemaju podaci, ili se govore potpuno oprečne stvari. Ovaj član zakona koji ponavlja glasi – isplate penzija izvršene u skladu sa ovim zakonom smatraju se konačnim. Dve stvari govori onom ko ume da čita zakone. Normativac koji je radio zna da ovo nije ustavno. Možemo mi da pravimo kakve god hoćete strategije komunikacije i kampanje, konačne isplate koje su objašnjenje se odnose na postojeće penzionere i na one koji će posle donošenja ovog zakona, njegovog stupanja na snagu otići u penziju, pokazuju da je ovo nepotrebno. Neko ko će otići u penziju 15. januara 2015. godine, nema drugog zakona da po njemu dobije isplatu svoje penzije, samo ovaj. Koliko imam žaljenja što znamo da je ovo neustavno, toliko imam još više žaljenja što se ovde upotrebljava kao argumentacija jedna sasvim oprečna stvar kada se govori o povećanju penzija. Penzije od 25.000 su povećane penzije i potpuno razumem argumentaciju da se to zadrži, ali je oprečno da se onda govori da povećanje ne valja, jer ga koristite kao argument sebi u korist. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, poštovani ministre Vulin, ostali ste usamljeni u ovoj Vladi koja je u ostavci sada ovde. Zahvaljujem se na aplauzu poslanicima Napredne stranke. Evo, da pročitam samo član 4. koji je za mene zaista neverovatan član. U članu 4. kaže – isplate penzija izvršene u skladu sa ovim zakonom smatraju se konačnim. Molim vas, gospodo, da li ovde možemo da nađemojednu osobu, evo neka se javi ta osoba, koja može u komparativnoj praksi da nam pokaže gde to još ima ovakav jedan član. Molim vas, ovo mora da se briše. Poštovana gospodo, šta je poruka koju Vlada šalje sadržinom ovog člana 4. Predloga zakona? Vlada šalje poruku da je država jedna represivna sila koja može u svakom trenutku, mimo zakona, mimo Ustava da ti zavuče ruku u džep i onda u članu 4. još da ti kaže – ovo je konačno. Zavukao sam ti ruku u džep, uzeo šta ima i nema šanse da to može da se, pazite, ima i dalje, ja sam razmišljao sada npr. ovaj član ovako, bilo bi mi razumljivo da je Vlada došla, obratila se penzionerima na primer, saopštila – gospodo, državi treba pozajmica jer se nalazimo u bezizlaznoj situaciji, ali ćemo da vam vratimo taj novac onda kada se popravi ovo stanje, pa da onda penzioneri, ova gospoda koja iz sebe ovde ne progovaraju danas, kažuza to su ili nisu za to. A ovako, država im to otme i nikome ništa. Molim vas, protiv ovog predloga da se glasa odmah večeras.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Reč ima narodni poslanik Vladeta Kostić.
Hvala. Poštovani predsedavajući, ministre i drage kolege, uz dužno poštovanje jednog od predlagača ovog amandmana, moram da izrazim sumnju u iskrenost namere ovih predlagača. U obrazloženju koje su dali stoji da se pozivaju na član 88. stav 1. Ustava RS, a on glasi – jamči se mirno uživanje svojine i drugih imovinskih prava stečenih na osnovu zakona. Tačno je, ta prava jesu stečena na osnovu zakona, na osnovu zakona se penzije i isplaćuju, a zakone donosi upravo ovaj dom i Skupština RS i zato i jeste pred nama zakon o utvrđivanju načina isplate penzija, tačnije privremenom utvrđivanju načina isplate penzija. Predlagači da su samo 12 članova unapred išli u istom Ustavu, našli bi član 70. koji u stavu 2. kaže – Republika Srbija stara se o ekonomskoj sigurnosti penzionera. Pa, pitam sada gde su bili oni njihovi domaćini sa liste, sa njihove liste na kojoj su listi, gde su bili kada su povećavali nerealno penzije u javnom sektoru i time ugrozili ekonomsku sigurnost, ne samo penzionera, nego svih građana u Republici Srbiji. Mogu da razumem amandmane koje su podnele poštovane koleginice Jerkov i Vučković, gde se traži da se sredstva refundiraju. Mogu da razumem i amadndmane Nove demokratske stranke ili Socijaldemokratske stranke kojima se traži da se taj minimalni limit podigne sa 25 na 35.000, ali ne mogu i neću da razumem amandmanekoji imaju isti broj članova kao i neke stranke, odnosno isti broj reči kao što neke stranke imaju članova, imaju ovde svoje predstavnike, ali to je verovatno pogrešna odluka te liste. I kako kaže ona srpska – dva loša ubiše Miloša.
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovani predsedavajući. Molim vas za malo pažnje, pročitaću vam, čuli ste kako glasi predloženi član 4, a pročitaću vam predlog koji smo mi dali kako član 4. treba da glasi – isplate penzija izvršene u skladu sa ovim zakonom smatraju se privremenim, a iznos umanjenja penzija postaje dug RS prema korisnicima penzija. Dug iz stava 1. ovog člana dospeva za naplatu 1. januara 2018. godine, a način izmirenja duga bliže se uređuje u skladu sa propisima koji regulišu javni dug RS. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Vlada je rekla – amandman se odbija iz razloga što je upravo predloženo da je umanjenje privremenog karaktera. Postavljam pitanje, ne usvajanjem amandmana kojim se briše krajnji rok, gde je tu privremenost? Uvodi se trajnost ovog zakona. Kaže – privremenog karaktera, jer za to postoji posebno važan javni interes koji se ogleda u potrebi očuvanja stabilnosti ekonomskog sistema države u uslovima finansijske krize, podmirivanje obaveza države i osiguranja, ne smetanog obavljanja svih državnih funkcija i zadataka. Dakle, ovaj zakon se ne donosi u tzv. redovnoj situaciji, već u jednoj posebnoj, neredovnoj, pod znacima navoda, situaciji u kojoj država mora brzim, interventnim merama da otkloni negativne efekte finansijske krize, obezbeđivanjem sredstava za njihovo prevazilaženje. Moram da iskoristim ovu priliku da vam pročitam obrazloženje, ako niste gledali, koje smo dali predlažući ovaj amandman - prava iz penzionog osiguranja su prava koja se stiču i ostvaruju zavisno od dužine ulaganja i visine osnovice na koju su plaćeni doprinosi, pri čemu se prava iz penzijskog osiguranja stiču, ostvaruju i koriste pod uslovima i na način propisan zakonom o penzijskom i invalidskom osiguranju. Dakle, prava na penziju ne podrazumeva samo pravo da nekome bude isplaćivana penzija, već da ona bude isplaćivana u određenom iznosu, zavisno od toga koliko dugo i u kom iznosu je penzioner za vreme svog radnog veka bio obavezan da uplaćuje doprinose. Budući da je on svoju obavezu ostvario, sada ima pravo da mu penzija bude isplaćivana u iznosu koji je utvrđen na osnovu onoga što je uplaćivao fond. Način utvrđivanja visine penzija propisan je navedenim zakonom, te se jedino može na osnovu tog zakona trajno i konačno menjati visina penzije. Čuli smo ovde primere kako je u nekim zemljama smanjenje penzija dalo efekte, ali nismo čuli sve podatke. U Rumuniji Ustavni sud je proglasio smanjenje penzija neustavnom i ta mera nije mogla da se primeni. U drugim državama u kojima su se smanjivale penzije, smanjivale su se linearno, znači svimpenzionerima za isti iznos. Naša vlada je htela da izbegne to rešenje kako bi ublažila efekte ove mere prema onim penzionerima koji dobijaju manje od 25.000. To verovatno i deluje pravedno i socijalno odgovorno. Vlada je u obrazloženju ovog zakona, govorio sam nešto u načelnoj raspravi o tome, uopšte nije koristila nikakav ekonomski jezik kada je pisala obrazloženje ovog zakona, nego jedan pravni tekst u kome govori, polazi se od Ustava, člana 1. koji govori da je Srbija država u kojoj vlada načelo socijalne pravde, da se polazi od principa solidarnosti i kako je ova mera srazmerna mera za ostvarivanje legitimnog cilja. (Predsedavajući:Zahvaljujem gospodine Đurišiću, isteklo je vreme.) Koje vreme?
Imali ste još dva minuta.
Vreme poslaničke grupe?
Nema više vremena. Dobio sam obaveštenje da imate samo dva minuta i govorili ste ukupno četiri minuta.
Imao sam, gospodine predsedavajući, pre četiri amandmana još 11 minuta, proverio sam u sistemu. Nemoguće da sam toliko govorio. Čuvao sam se za ovaj amandman, jer je ovo ključna stvar. Ukoliko se ovaj amandman ne prihvati, ovaj zakon će vam pasti na Ustavnom sudu i reći ću vam zbog čega će pasti na Ustavnom sudu. Stvarno ću početi da sam vodim evidenciju, jer svaki put mi nestane na volšeban način nekoliko minuta gospodine predsedavajući. Molim vas da razmislite dobro o prihvatanju ovog amandmana. Ovaj amandman će omogućiti da ovaj zakon preživi sud, i u Srbiji Ustavni sud i u Strazburu. Hvala vam.
Izvinjavam se, vrlo rado bih vam dao, ali po sistemu ste imali samo još dodatno dva minuta. Reč ima narodni poslanik Branka Janković.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege, gospodine ministre, osvrnuću se na ovaj amandman, na član 4. Predloga zakona o privremenom uređivanju načina penzija. U predloženom amandmanu navode se praktično dve stvari. Prvo, da se isplate penzije, izvršene u skladu sa ovim zakonom, smatraju privremenim i da se iznos umanjenja tih penzija smatra dugom Republike Srbije prema korisnicima penzija. Po meni je član 4. predloga ovog zakona potpuno jasan. Već iz samog naziva zakona, odnosno Predloga zakona proizilazi jasno da je reč o meri koja je privremenog karaktera, a njeno trajanje je jasno definisano u odredbi člana 1. ovog zakona, odnosno Predloga zakona. S tim u vezi, smatram da nema potrebe opterećivati ovaj zakon i u članu 4. ponovo navoditi vreme trajanja ove mere, jer ono što kao pravnici već na prvoj godini fakulteta u okviru predmeta pravno normiranje učimo, to je da zakoni koji se donose moraju biti jasni, precizni, jasni za tumačenje i da ne budu opterećeni prevelikim, konciznim odredbama. Drugi deo ovog amandmana u stvari govori o tome da se iznos umanjenih penzija ima smatrati dugom Republike Srbije prema korisnicima penzija. Po meni, on potpuno nije na mestu iz razloga što smatram da bi Vlada, kaopredlagač ovog zakona, sasvim sigurno u zakon, odnosno Predlog zakona upotrebila reči „pozajmica“, „zajam“, „privremeno izdvajanje sa određenim rokom vraćanja“ i tome slično, a da je za tako nečim bilo uopšte mesta, odnosno prostora za ovakvim normiranjem. Prethodni režim je doveo državu Srbiju do ovakvog stanja da smo praktično pred ivicom bankrota i jedini način da se Srbija spase tog bankrota jeste ova i ovakva mera. Ona se i preduzima upravo u cilju zaštite tih stečenih prava penzionera na penziju, jer bi praktično bila onemogućena njihova isplata u celosti, u vrlo skorom periodu. Po meni, čitajući obrazloženje ovakvog amandmana, ima vrlo neukusnih momenata gde se, recimo, kaže – visina penzija ne može biti samovoljno smanjivanje zbog toga što Vlada nije u stanju da naplati poreze i reši se deficita. Naravno da Vlada nije samovoljno donela ovakvu odluku. Ona je učinila ono što joj zakon dozvoljava, što spada u njenu nadležnost, a to je da donese predlog zakona i da ga da ovoj Narodnoj skupštini na razmatranje i usvajanje. Na nama, narodnim poslanicima, je da utvrdimo da li takav predlog zakona ima osnovu za svoje bitisanje ili ne. Dakle, da ga izglasamo ili ne. Inače, u poslednjih pet meseci želim reći i ponoviti da je ova Vlada pokazala da je sposobna da naplati poreze, a naročito od nedodirljivih, koje je kao takve stvorio bivši režim, o čemu je i premijer Vučić pre neki dan govorio u ovom domu. Još se u ovom obrazloženju navodi da se na ovaj način želi popuniti krater u budžetu nesposobne vlasti. Gospodo, krater ne nastaje od juče. Krater je nastajao kontinuirano u periodu od 2000. pa do 2012. godine. Govori se o nesagledivoj šteti kroz gubitak sudskih procesa koje bi eventualno penzioneri pokrenuli u slučaju izglasavanja ovakvog zakona, a ja pitam – da li topredstavnici bivšeg režima žele da nam kažu da je pravosuđe, onakvo kakvo je od 2009. godine, još uvek pod njihovom kontrolom, ili žele da nam kažu da treba da se učimo na njihovim greškama i da su i sami imali ovakve svoje pehove kada su nezakonito i bez obrazloženja ostavili hiljade sudija i sudija za prekršaje bez posla, a ovi tužili državu Srbiju i sada država Srbija gubi te sporove? Znači, upravo ti i takvi penzioneri, prema izbornim rezultatima sa poslednjih vanrednih parlamentarnih izbora, pokazali su i rekli ne politici prethodnog režima i pored toga što im oni nisu umanjivali penzije. Hvala.
Zahvaljujem gospođi Janković. Za reč se javila narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Pokušaću biranim rečima da kažem obrazloženje povodom odbijanja ovog amandmana, da ne bih izazvala povredu Poslovnika. Htela bih da kažem da kreativnost pojedinih opozicionih poslanika, pa tako i predlagača ovog i ovih amandmana prilikom pisanja obrazloženja su izuzetno velika i nadahnuta idejom da se uvek i za sve bude protiv, iako za to nema valjane argumentacije niti valjanog obrazloženja. Mi danas ovaj zakon usvajamo zato što moramo i zato što moramo da sačuvamo supstancu koja je nagrižena i gotovo uništena, a ne zato što nam je došlo iz čistog hira da umanjujemo nečije plate i penzije. Niko od nas nije srećan zbog ovakvih mera, ali smo kao odgovorni ljudi svesni da moramo da amputiramo prst ako želimo da sačuvamo ruku. Takođe smo svesni da ovim zakonom ispravljamo greške i marifetluke prethodnih vlada, u kojima su bili i predlagači ovog i ovih amandmana i koji su nas, na kraju krajeva, i doveli do ovakve situacije gde se danas nalazimo. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Član 5. je još jedan dokaz nesigurnosti predlagača, kome nije dovoljno da napiše ovakav besmislen član 4. gde se isplate penzija smatraju konačnim, nego to pojačava u članu 5. tako što kaže opet – isplate penzija na način utvrđen u čl. 2. i 3, odnosno kao što se kaže i u članu 4. – primenjuju se i na zatečene i na buduće korisnike penzija. Genijalno. To je stvarno jedan jasan dokaz koliko je nesigurnosti kod onoga ko je morao da napiše ovo obrazloženje i ovaj zakon, a zna da će pasti pred Ustavnim sudom, pa je onda pokušavao iz ovih par članova da obodri sebe. Eto, možda će se neko uplašiti ovakvog rešenja. Ustavni sud ima svoju jasnu nadležnost i mislim da tamo još uvek ima ljudi koji mogu da odgovore onome što je uloga koju taj visoki pravosudni organ ima. Na kraju ove rasprave još jednom da ponovim, naravno da je velika poteškoća za budžet Srbije da se preko 250 milijardi dinara upućuje iz budžeta za penzioni fond i za isplatu penzija, ali taj problem se ne rešava na način koji je ovde predložen. Niko, pa ni ovoj odlazećoj Vladi u ostavci nije dao pravo da izvrši državni lapot nad penzionerima. Čudi me da nismo čuli reakcije iz tog dela poslanika. Konačno, naravno da gospodin Pavićević i ja nećemo ostati na glasanju kod ovih amandmana, jer naprosto to je racionalnom čoveku potpuno jasno šta će se desiti, a i zbog nekih koji svojim prisustvom u ovom časnom domu vređaju član 107. Poslovnika Narodne skupštine.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodo poslanici, ovo će biti zabeleženo kao jedan tužan dan u srpskom parlamentarizmu kada se većina trudila da uz osmehe ubedi građane Srbije kako je bivša Vlada kriva zato što će snositi odgovornost za rad ove nesposobne Vlade, koja već dve godine vrši eksperiment nad životima građana Srbije. U članu 5. kaže se – ovaj zakon će se primenjivati i na zatečene i na buduće korisnike penzija. Ovaj zakon će tretirati generacije, sve one koji su dugi niz godina radili da bi imali penziju, ali i one koji danas rade. Siguran sam da će upamćen kao jedan od žalosnih dana srpskog parlamentarizma, a garantujem vam, da će ako ne na našem Ustavnom sudu za koji verujem da je potpuno nezavistan, a onda zasigurno u Strazburu pasti, a onda će to koštati građane Srbije još više novca i tek onda ćemo ući u jednu spiralu nesreće koja možda nas zadesi. Zato vas pozivam uvažene kolege poslanici da iskoristite svoju ličnu savest i da se vratite u svoja mesta uzdignutog čela, tako što nećete podržati smanjenje ni penzija ni plata, jer to je zaista velika, ali velika tuga za sve građane Srbije. Hvala.
Hvala gospodine Šutanovac. Izvinjavam se gospodin Mirko Krlić, Vladimir Đukanović, nema više vremena vaša poslanička grupa. Jedino narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, vi imate vreme šefa poslaničke grupe. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Aleksandra Vučića je jedina Vlada u novijoj srpskoj političkoj istoriji koja ima jasan plan kako da Srbiju izvede iz krize. Jedina smo stranka koja nije obmanjivala narod u predizbornoj kampanji i u predizbornoj kampanji pričala jedno, a onda kada smo obrazovali Vladu, radili nešto drugo. Mi smo narodu i u predizbornoj kampanji 2014. godine rekli da Srbiju očekuju teške mere, jer se teška ekonomska situacija može izlečiti jedino teškim merama. Ovde su nam držane lekcije od strane ljudi koji neprestano mašu rukom, prete prstom, na jednoj od tih ruka se nalazi i sat koji vredi 15 ili 20.000 evra. Sumnjam da taj sat može da se kupi od ministarske plate. Držali su nam lekcije ljudi o tome šta je Aleksandar Vučić rekao u hali „Pinki“, šta je rekao u ovoj, šta je rekao u onoj televizijskoj emisiji. Evo ja ću sada iskoristiti neki minut vremena da vam kažem šta je sve bivši režim pričao 2000. godine. Možda su kolege iz bivšeg režima zaboravile da je nekada postojala politička organizacija zvana DOS, koja je 2000. godine, između ostalog obećala sledeće, kaže – ovim dokumentom koji potpisujemo sa punom odgovornošću, obavezujemo se da obnovimo poverenje građana u državu, iskorenimo korupciju u upravnim organima i javnim ustanovama i zajedno krenemo u sveobuhvatne reforme s ciljem ponovnog zauzimanja ravnopravnog mesta Srbije u zajednici evropskih država. Država ne sme više da bude, pazite je li bila takva država od 2000. do 2012. godine? Država ne sme više da bude zaštitnik neradnika, kriminalaca i paravan za lično bogaćenje državnih i partijskih funkcionera. Jel Srbija bila takva država od 2000. do 2012. godine? Jel se to zove ispunjavanje predizbornih obećanja. Umesto toga kaže – izgradićemo državu koja će štiti siromašne i davati snažan podstrek onima koji stvaraju i kadri su da iniciraju preduzetničke poduhvate i investiraju, štede i uče i uspešno razvijaju našu domovinu. Dalje, šta će uraditi kada dođu na vlast, između ostalog, radikalne ekonomske reforme, pa između ostalog, rast prihoda po osnovu naplate poreza na promet i akciza na proizvode koje je država danas namerno gurnula u zonu crne ekonomije. Cigarete, kafa, benzin - u periodu od 2000. do 2012. godine apsolutno ništa nije urađeno da se suzbije siva ekonomija. Vlada Aleksandra Vučića je za pet meseci uradila više nego sve vlade DOS-ovske vlade za 12 godina. To je statistika koju niko ne može da obori. Onda kaže dalje, pazite ovo – obećavali su 2000. godine, racionalizacija javne administracije kroz ukidanje nepotrebnih ministarstava, državnih privrednih komora i drugih vidova neefikasnog javnog trošenja, uvođenje novih prioriteta i stroge discipline u trošenju budžetskih sredstava, itd, itd. Danas nam pričaju o tome kako treba ukinuti silne agencije, mnogo koštaju, direktori imaju plate po 300.000 dinara, mi ih pitamo – pa ko je formirao te agencije. Jel ste obećali 2000. godine ukidanje svega onoga što je nepotrebno, umesto što ukidate vi ste sve to napravili i kažete krivi Aleksandar Vučić, kriva je Srpska napredna stranka. Godine 2007, šta ste obećavali? Imali ste parolu „Demokratska stranka za bolji život“. Kaže ovako – ovi što su na pošten način stekli stanove od 200.000 evra, nose satove od 15.000 evra, šta su obećavali. Želimo da uklonimo prepreke koje onemogućavaju ljude da razvijaju svoje talente i koriste svoje potencijale. Prepreke, kao što su siromaštvo, nezaposlenost, niska obrazovanost, neodgovornost, nasilje, kriminal, korupcija, monopol i privilegije, itd. Sve smo to imali za 12 godina njihove vladavine i korupciju i kriminal i monopol, bezakonje i siromaštvo, sve što su obećali, sve su pogazili. Da li se sećate 2004. godine šta su rekli kada Srbija ulazi u Evropsku uniju? Samo glasajte za nas, ulazimo 2007. godine. Pa u izborima 2008. godine – glasajte za nas ulazimo sigurno 2012. godine. Pa su 2011. godine doneli Zakon o finansiranju političkih aktivnosti koji danas kritikuju, jer su mislili da će da pobede na izborima 2012. godine, pa je ispalo da su zakon doneli u korist onih koji su mislili da će da pobede Srpske napredne stranke i sada kada su izgubili izbore, e sada nam ne valja Zakon o finansiranju političkih aktivnosti. Šta hoću da kažem? Ako je iko građanima Srbije obećavao u predizbornoj kampanji jedno, a posle toga radio drugo, to su radile stranke bivšeg režima. Srpska napredna stranka nikada nije obećavala da će u 2014, da će u 2015. godini biti ovako, ne, biće nam teško. Ali ono što hoću da kažem, oni koji se danas predstavljaju kao zaštitnici interesa radnika, penzionera, siromašnih, studenata, itd. Sve su uradili za 12 godina njihove vladavine, odnosno 14 godina njihove vladavine u Vojvodini, da osiromaše i radnike i penzionere i seljake i studente itd. Danas podržavaju studentske štrajkove. Pa ko je doneo Zakon o visokom obrazovanju? Ko je rekao da je to reformski zakon? Ko je nametnuo studentima velike školarine? Ko danas radi sve suprotno od onoga što je radio dok je bio na vlasti? Jedina Vlada koja ima jasan plan kako da se iz krize izađe jeste Vlada koju vodi Srpska napredna stranka. Naš narod kaže – na ljutu ranu se stavlja ljuta trava. Ovo je ljuta trava koju Vlada Republike stavlja na teške rane koje nije ona prouzrokovala, a koje mora da leči, a lečimo ih zato što drugog rešenja nema. Nemojte da mi kažete da samo poslanici bivšeg režima imaju roditelje koji su penzioneri, da samo poslanici bivšeg režima imaju decu, da samo poslanici bivšeg režima brinu o narodu. Ja imam majku koja je penzionerka, i ja imam decu i borim se za njihovu budućnost, ali znam da budućnosti ta deca nemaju ako se bude vodila politika koja se vodila 12 godina u ovoj državi. Zaduži se, daj ono što nisi zaradio samo zato da bi pobedio na izborima, a izbori mi trebaju da bi pobedio, da bi mogao da se obogatim i da nelegalan način steknem sve ono što sada imam. Danas pričaju o Zakonu o ispitivanju porekla imovine. Nema problema, neka se donese taj zakon, ali onda hajde da vidimo kako je moguće da pojedini pokrajinski funkcioneri imaju 35 stanova u Novom Sadu? Jedan od njih se napio, seo u taksi, taksi ga je celu noć vozio po Novom Sadu, jer nije znao čovek da pogodi stan u kome živi. Pored tog jednog još ima 34. Dakle, drugih rešenja sem ovih nema. Čuli ste neke od njih. Dok nije zakon ušao u proceduru, ne valja Zakon o smanjivanju penzija. Jel ste čuli šta danas pričaju – da, treba smanjiti penzije, ali osnovica ne treba da bude 25.000 nego 35.000 dinara. Šta to znači? Nemamo nikakav plan, nemamo nikakvu koncepciju, samo neka nešto stigne iz Vlade Aleksandra Vučića, mi smo automatski protiv. Ta politika je od građana Srbije u martu 2014. godine ocenjena tako što su jedva prešli cenzus i sva priča o tome ko ima legitimitet da sprovodi ovakvu politiku je završena. Legitimitet za ovakvu politiku je preuzela SNS i mi smo ubeđeni da ćemo ovu politiku da izguramo do kraja i namerno smo predložili amandman kojim skidamo datum 2017. godine jer verujemo ne samo u ovu Vladu, verujemo u našu privredu, verujemo u naš narod, da ćemo moći i pre decembra 2017. godine da prekinemo sa primenom ovih bolnih mera tako što ćemo suzbiti kriminal, korupciju, podići nivo industrijske proizvodnje i konačno i pre tog famoznog decembra 2017. godine od Srbije napraviti jednu normalnu i pristojnu državu.
Zahvaljujem gospodinu Martinoviću. Za reč se javio po amandmanu narodni poslanik Dejan Nikolić. Vaša poslanička grupa ima još četiri minuta. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, 40 hiljada godina ljudskog jezika, a da ja danas nemam reči da opišem nastup mog prethodnika. Nije istorija teren na kojem SRS može da dobije DS. Zamislite da možemo do sada da izjavimo izjave Aleksandra Vučića dok je bio srpski radikal, nosio majicu i lupao nogom…
Gospodine Nikoliću, molim vas. (Dragan Šutanovac, s mesta: Što gasiš?) Nemojte da vičete s mesta, ceo dan vičete na predsedavajućeg. Ne možemo dozvoliti da se tako ponaša narodni poslanik. (Dragan Šutanovac, s mesta: Vrati mu da govori.) Gospodine Šutanovac, niste mu šef poslaničke grupe, niste mu advokat, molim vas, dozvolite da poslanik razgovara s predsedavajućim. Gospodine Nikoliću, ja vas molim, javili ste se po amandmanu, imate vreme poslaničke grupe, govorite kao predlagač amandman i molim vas da govorite po amandmanu. Vi ste jedan od predlagača amandmana. Gospodin Martinović je koristio vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe i govorio je takođe o amandmanu. (Dejan Nikolić, s mesta: I ja koristim vreme ovlašćenog predstavnika.) (Dragan Šutanovac, s mesta: Vratite mu da govori po amandmanu.) Gospodine Šutanovac, molim vas, vi ste navikli, kao ministar vojni, da vičete na vaše potčinjene, da galamite, da radite što radite. Ja vas molim da to ne radite u Narodnoj skupštini. Gospodine Šutanovac, ja vas danima upozoravam da ne dobacujete s mesta. Ja vas molim da to ne radite. Meni nije problem da to radite. Izaći ćemo posle sednice u hodnik, vi se izvičite koliko želite na mene, ali, nemojte to da radite u ovom visokom domu. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Kada biste mi jednu stvar naveli koju je moj prethodnik rekao u vezi sa amandmanom i zakonima, i ja bih se držao dnevnog reda. Ali, to nije moj manir, pa ću se ja držati dnevnog reda, jer smo ovde zbog smanjenja plata i penzija radnika u javnom sektoru i penzionera. Dakle, DS je uradila sve ono što može i što Poslovnik dozvoljava. Podneli smo 20 amandmana, 19 amandmana je glasilo – briše se, iz nekoliko razloga. Prvi je zato što smatramo da treba da se briše. Drugi je i da greškom pritisnete zvonce dok budete glasali i greškom usvojite jedan od naših amandmana, rebalans i ovi zakoni će postati bespredmetni, stopiraćemo smanjenje plata i penzija i mi ćemo u tome uspeti. Pošto verujem da se to neće dogoditi, smanjenje plata i penzija kreće od 1. novembra. Dakle, poslanici DS i ja lično smatramo da je smanjenje plata radnika u javnom sektoru i smanjenje penzija za 680 hiljada penzionera katastrofalna mera. Nizom loših poteza, nesposobnosti ove Vlade, ona je sama dovela do toga u poslednjih dve i po godine da danas mora da smanjuje plate i penzije. Dokazali smo da je nivo stranih direktnih investicija veći. Ne bi trebalo smanjivati plate i penzije. Ali, strane direktne investicije, nivo je jako nizak, nije visok, nema sposobnosti i vi zbog toga smanjujete plate i penzije. Dve i po godine slušamo o reformama u javnim preduzećima. Poslednje obećanje je bilo oktobra 2013, od tog obećanja je prošlo godinu dana. Umesto toga imamo novo zaduživanje budžeta za preko 400 miliona evra, cifra koja je veća od uštede, što ćete ostvariti smanjenjem plate i penzija i dovesti do toga da se od 1. novembra građani koji rade u javnom sektoru, penzioneri, počnu svoju borbu sa egzistencijom. Ali, ove loše mere će dati katastrofalne efekte i za buduća vreme. Ja bih voleo da grešim, ali ne grešim i sigurno će ove mere dovesti do otpuštanja radnika u proizvodnji, jer će smanjene plate i penzije dovesti do manje potražnje, manja potražnja do manje proizvodnje, što će proizvesti smanjenje plata u proizvodnji i zasigurno nova otpuštanja u ovom sektoru. Zbog toga, DS ove mere smatra katastrofalnim i za njih neće glasati. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Za reč se javio narodni poslanik Zoran Babić, replika na pominjanje stranke i imena predsednika stranke. (Dejan Nikolić, s mesta: Koju stranku sam pominjao? A, da, radikale.) Gospodine Nikoliću, pominjali ste ime predsednika stranke. Izvolite, gospodine Babiću.
Katastrofa je, gospodine predsedavajući, stanje u javnim finansijama koje su nam ostavili. Katastrofa je ona pomrčina i mrak od zaduženja koje su radili iz godine u godinu. Katastrofa je od javnog duga. Katastrofa od nesretnih privatizacija i 400 hiljada radnika koje ste doveli do ivice propasti na državnoj kasi i na javnim kuhinjama. Katastrofa je što predstavljate mere koje su uspele u pola Evrope da neće uspeti u Srbiji. Mi smo imali hrabrosti, čestitosti i obraza da kažemo i onda kada smo grešili, i onda kada smo pripadali nekim drugim strankama. Ali je problem u vama što u istom ormaru držite majice i sa likom Borisa Tadića i sa likom Dragana Đilasa i sa likom Pajtića, a verujem da već spremate sledeću majicu, samo ne znate koji lik da stavite na tu majicu. I ne znate ujutru koju ćete majicu da obučete. I ne znate da kažete ovim ljudima u Srbiji koji sve ovo gledaju – izvinite, izvinite što smo vas upropastili, izvinite što smo vas prezadužili, izvinite što smo vam oteli budućnost, izvinite što smo svaku privatizaciju koristili za svoje lično bogaćenje, što smo za 10 godina vlasti mi sve bogatiji, odnosno predstavnici bivše Vlade sve bogatiji a građani bili sve siromašniji. U tome je problem, što ne umete da pogledate realnosti u oči. Ne umete da kažete – izvinite. Ne, nego sada želite da ponovo radite protiv svoje države, da ponovo stavljate teg javnim finansijama, da ponovo mašete nekim populističkim stvarima. Kakav plan i program ste rekli? Naplatiti od tajkuna, od onih istih kojima niste smeli ni ime da pomenete, a kamoli da im naplatite porez.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika.) Gospodine Šutanovac, molim vas dopustite da pročitam amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. (Dejan Nikolić, s mesta: Replika.) Gospodine Nikoliću, vi ste se javili u nekom trenutku. Ali, pažljivo sam slušao izlaganje gospodina Babića. Ni u jednom trenutku nije pomenuo DS niti predsednika stranke. (Dejan Nikolić, s mesta: Pajtić.) Da je to uradio… (Dragan Šutanovac, s mesta: Kako nije? Tri predsednika je pomenuo, i DS i Tadića.) Ja nisam čuo nijedno ime, verujte mi. Evo, pregledaću stenogram, ali nisam čuo ime predsednika stranke. Proveriću i dobićete vreme po ovom amandmanu ako je to tačno. Samo sam pažljivo slušao, nijednom nije pomenuo DS. Da li neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne) Narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić podneli su amandman kojim se predlaže dodavanje novog člana 6. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Za to vreme ću ja proveriti da li je ovo tačno što ste rekli, gospodine Nikoliću.
Poštovani predsedavajući, ovim amandmanom smo hteli da se obaveže Vlada da izveštava Skupštinu o primeni ovog zakona, kao što smo to uradili kod prethodnog zakona. Naravno, Vlada je to odbila, ali ja hoću još jednom da pozovem vladajuću većinu da iskoristi one mogućnosti koje nam daje Poslovnik i da češće tražimo od Vlade izveštaj o primeni i ovog zakona i o mnogim drugim zakonima. Želim nešto da kažem na kraju ove diskusije koja se završava u jednoj stvarno ružnoj atmosferi, ali verovatno je posledica toga što vladajuća većina nema argumenata da brani donošenje ovog zakona, pa se poseže za uvredama koje nisu dostojne ovog parlamenta, a nisu u nekom nivou dostojne ni srpske kafane. Mi nismo hteli da učestvujemo danas u tome. Na svaki mogući način smo izbegavali da učestvujemo u međusobnim optužbama, ali vidimo da tome kraja nema i da očigledno za sve ono što ova Vlada ne može da uradi biće kriv bivši režim. Želim da vas pitam koji je to bivši režim, s obzirom da je premijer govorio kako je on premijer samo pet meseci. Pa, verovatno misli na režim Ivice Dačića i Aleksandra Vučića kao prvog potpredsednika Vlade. Da li je to bivši režim ili je bivši režim od 2000. do 2012. godine ili ćemo da govorimo o bivšem režimu iz devedesetih godina, kada su se poslanici, neki od poslanika koji su i danas u vladajućoj većini, zalagali za granicu Karlovac-Virovitica?
Isteklo je vreme, gospodine Đurišiću.
Možemo mi da prihvatimo odgovornost… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Gospodine Đurišiću, niste primetili, za zadnjih nekoliko rečenica je vreme isteklo. Na dva minuta i 15 sekundi sam isključio. Narodni poslanik Vladimir Đukanović, po Poslovniku. Izvolite.
Reklamiram i član 103. i član 107. Prvo, prethodnik uopšte nije pričao o amandmanu. Druga stvar, uporedio je Skupštinu sa kafanom. Zaista bih vas sada zamolio da reagujete na ovakve stvari kada tako neko vređa dostojanstvo parlamenta i svih nas ovde, a pri tome je izgovorio da smo mi njih nekako vređali, iako je čitav njegov govor bio krajnje uvredljiv prema našoj poslaničkoj grupi. Znate, ako već neko ne može da se brani na normalan način nekakvom argumentacijom, a činjenica da nam je neko razorio privredu i da zato danas se smanjuju i penzije i plate i da smo zato prinuđeni danas da ovako nešto radimo, zato što plaćamo ceh njihove neverovatne vladavine, gde ste bez ikakvog realnog osnova povećavali ljudima penzije, zaista bi bio red da onda reagujete, jer ovo nije kafana, ovo je mesto gde bi trebalo na jedan normalan način da se raspravlja, a to čini mi se ona suprotna strana nikako ne želi. Hvala vam.
Zahvaljujem se, gospodine Đukanoviću. Kao što su poslanici bili svedoci, kada je poslanik počeo da vređa ja sam isključio mikrofon, tako da sam reagovao na vreme. Da li želite da se Skupština izjasni? (Vladimir Đukanović, s mesta: Ne.) Zahvaljujem. (Zoran Babić, s mesta: Replika.) Gospodine Babiću, imam obavezu pre toga da ispunim obavezu prema gospodinu Nikoliću koji je imao pravo da replicira na vaše izlaganje. Posle toga ćete dobiti vi reč. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Mi u parlamentu postavljamo legitimna pitanja koja od nas traže građani da postavimo Vladi, jer oni od 1. novembra ulaze u strepnju, borbu za egzistencijom. Ono što dobijamo od vladajuće većine su uvrede i kletve najprizemnije vrste koje ja u parlamentu ne mogu ni da izgovorim. Dve i po godine slušamo da je prethodna, prethodna, prethodna vlada kriva za ekonomski propast, Bog za poplave, a međunarodni i domaći izdajnici provokatori za rušenje vlade, umesto da priznate da se gušite u sopstvenoj autokratičnosti. Poznata mi je tehnika da sto puta izgovorena laž postaje istina, ali hiljadu puta da kažete za kamen da je ptica, nikad neće da poleti. Posle vas ni kamen na kamen neće da ostane.
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Za repliku se javio šef poslaničke grupe SNS narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Definicija bivšeg režima koji nije ostavio ni kamen na kamenu u Srbiji, ali nije ostavio ni kamen, čak ni to, to su oni ljudi koji su zemljište u Vojvodini prodavali za pare od trgovine narkoticima, Šariću, Miletu Jerkoviću i to predstavljali kao direktne strane investicije, isti oni koji su trgovali i sarađivali sa ljudima od kojih se svi normalni ljudi u svakoj normalnoj državi okreću glave. Vama su investicije kada tajkun proda svoju imovinu. Vama su investicije kada se koferi prljavog novca peru imovinom, hotelima, oranicama i njivama po Vojvodini. Bivši režim je onaj režim koji je nezaposlenost za četiri godine sa 13 popeo na 26%. Bivši režim je onaj režim koji je 400 hiljada ljudi ostavio bez posla dok je sebi gradio vile na pašnjacima Vračara. Bivši režim je onaj režim koji je dug države sa 29,2% za četiri godine podigao na 60%. Bivši režim je onaj režim koji je taj dug prelomio, dao tim građanima koji sada zovu, a ja sam siguran da, kao što postoje ljudi po Srbiji koji cepaju i gnušaju se svog članstva u DS, da isti ti ne žele da znaju ni broj telefona ukoliko je uključen u bilo kojem odboru. To je bivši režim koji nas tera na ovakve mere da bi mogli da preživimo.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Ja ću se opet pozvati na član 107. Morali ste da reagujete. Malopređašnji govornik je rekao svima nama onu čuvenu Gebelsovu krilaticu, da se mi time rukovodimo – sto puta izrečena laž postaje istina. Ja lično niti bilo ko iz SNS ne dozvoljavamo da nas neko poredi sa takvim nacistima. To je zaista zastrašujuća uvreda i vi ste morali da reagujete. To akosu oni navikli da se tako ponašaju i da nam pričaju o „Potemkinovim selima“, a da država propada, zaista je to nešto što je bila odlika njihovog režima, ali nama ne pada na pamet da se tako ponašamo. Hvala vam.
Zahvaljujem se, gospodine Đukanoviću. Izvinjavam se narodnim poslanicima. Vi ste veoma glasni i vas sve čujem, ali neke narodne poslanike ne mogu da čujem zato što je buka u sali i ako mi neka reč promakne, ja se izvinjavam unapred. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, koristiću vreme koje pripada šefu poslaničkog klupa SPS. Naravno, neću govoriti o prošlosti i neću govoriti o onome što se dešavalo u prošlom periodu u godinama iza nas, jer mislim da svi mi na neki način iz prošlosti uvek treba da izvučemo pouke, da iz prošlosti treba da afirmišemo ono što je bilo dobro, ali treba da učinimo svi zajedno ono što Vlada čini predlozima o kojima danas govorimo, a to je da realno sagledamo sadašnjost i da zajedno pokušamo da izgradimo temelje neke nove budućnosti. Bez obzira na način kako je završena i kako se završava današnja rasprava, zaista verujem da smo imali jednu kvalitetnu raspravu i da ćemo u republičkom parlamentu imati najširu moguću podršku i jedan ozbiljan konsenzus oko važnih pitanja o kojima smo danas govorili. Ovo nije kriza aktuelne Vlade Republike Srbije. Ovo je kriza koja nastaje dugi niz godina unazad i koja je kulminirala. Stanje javnih finansija u Srbiji za nas je par ekselans državno pitanje i to je pitanje oko kojeg treba postići, koliko je moguće, što širi društveni konsenzus svih relevantnih političkih činilaca na političkoj sceni Srbije. Stanje javnih finansija i kriza u javnim finansijama, nažalost, mogu da ugroze i realizaciju onih velikih i važnih državnih ciljeva. Zato mi kao poslanički klub, to ću još jednom reći, u potpunosti podržavamo cilj Vlade Republike Srbije, a to je stabilizacija javnih finansija u dugoročnom smislu. Naravno, o tome je danas bilo reči, nije moguće i nije realno rezultate osetiti odmah i sada, ali u dugorčnom smislu da. Budžet i rebalans budžeta su nešto što treba da obezbedi život u Srbiji, da život u Srbiji može da funkcioniše i da mogu svi ostali zakoni da funkcionišu. Ako imamo nerealan budžet, čini nam se da ćemo imati i nerealan život. Ponoviću ono što smo tokom jučerašnje rasprave rekli, mi smatramo, sagledavajući rebalans budžeta, sagledavajući i set pratećih zakona o kojima smo govorili tokom današnjeg i jučerašnjeg dana, da u ovom trenutku ne postoji ni socijalno pravednije ni pravičnije ni pošteniji ni realniji predlog. Ponoviću, naše je mišljenje da su u ovom trenutku postojale dve alternative, dva pravca. Jedan pravac se u pravom smislu reči može definisati kao spisak lepih želja i to je nešto što bi nas u dugoročnom smislu ili kratkoročnom smislu, da budem precizan, do kraja 2016. godine ili do početka 2017. godine doveo do bankrota, doveo do finansijskog kolapsa i drugi cilj, druga alternativa jeste nešto što je neophodnost, nužnost, neminovnost, realnost, a to je nastavak suštinskih reformskih procesa u Srbiji. Kao odgovorna stranka, kao stranka koja želi da deli vrednost ove Vlade Republike Srbije, pre svega zbog odgovornosti koju imamo prema građanima svi zajedno, uvek prihvatamo onaj realan put koji jeste u interesu Srbije i u interesu građana Srbije. Mi predloge o kojima smo danas govorili sagledavamo kao ozbiljan, odgovoran, odlučan i realan pristup Vlade Republike Srbije. Danas i tokom jučerašnjeg dana je glavna vest bila da su u Srbiji smanjene plate ili penzije, ali to nije suština onoga o čemu smo danas govorili u republičkom parlamentu. Mi smo i tokom današnjeg dana i tokom jučerašnje rasprave govorili o merama koje jesu spas za srpsku ekonomiju. Govorili smo o nečemu što predstavlja i što jeste budućnost i Srbije i što se tiče budućnosti svakog građanina Srbije. Ponovićemo još jednom, Srbija mora i Srbija treba da se reformiše i moraju da se nastave suštinski i reformski procesi i to podrazumeva i hrabre i odlučne ekonomske poteze, ali to podrazumeva i teške i bolne političke odluke, ali te odluke vode ka ozdravljenju srpske privrede i te odluke vode ka novim radnim mestima i novom zapošljavanju, ako želimo modernu, jaku i snažnu Srbiju, za šta se, nadamo se, svi zalažemo. Važno je da je Vlada kroz ove predloge prepoznala ono što jesu osnovni segmenti budžetskog deficita, a to jeste finansijska disciplina, kontrola i naplata, borba protiv sive ekonomije, javno preduzeće. Danas se govorilo o „Srbijagasu“ iako to i nije bila, između ostalog, centralna tema. Mi smo više puta rekli – mi se zalažemo da javna preduzeća budu efikasnija, jeftinija, ali mora uvek da se obezbedi minimum za socijalno odgovorno funkcionisanje. Naravno da smo za suštinsku reformu javnog sektora i jačanje privatnog sektora, jer privatni sektor jeste budućnost. Dobro je da je Vlada sagledala još jedan segment budžetskog deficita, a to je da mora da se okonča proces privatizacije i restrukturiranja. Kroz jačanje kredibiliteta javnih finansija, a mi smo ubeđeni da ovi predlozi o kojima smo govorili i danas i juče idu u tom pravcu, mi ćemo pojačati i privrednu aktivnost i investicije i, ubeđeni smo, otvoriti nova radna mesta. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 6. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Borislav Stefanović, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Vlada i Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Gospodine predsedavajući, gospodo ministri, vidim da je na kraju dana nekima postalo i smešno, ali mislim da je većini građana Srbije ovo izuzetno tužno. Od 1. novembra ove godine Srbija će biti zemlja sa najvećim prosečnim platama u Evropi, sa najmanjim prosečnim penzijama u Evropi. Srbija će biti zemlja na repu razvoja Evrope i zasigurno, zemlja koja pokazuje da nema Vladu, niti znanje, niti snagu da izađe iz krize. Današnja diskusija pokazuje jednu veliku nervozu kod većine koja očigledno shvata da su ove mere iznuđene, jer nemamo Vladu koja može da nas izvuče iz krize, a želja je da se ceo teret prebaci na neko prošlo vreme, zaboravljajući da već gotovo dve i po godine bezuspešno Vladu vodi jedna ista koalicija, ovoga puta predvođena sa premijerom koji očigledno ne ume taj posao da uradi. Da je Vlada ispunila svoja obećanja, da je Srbija dobila te fabrike koje su obećane, te investicije, danas bi ovde povećavali penzije i plate, danas bi se izdvajalo više novca za zdravstvo, za školstvo, danas bi u Srbiji manje njih štrajkovalo. Nažalost, po sve nas zajedno ova odluka o donošenju ova dva zakona će biti katastrofalna i verujem, biće mi izuzetno žao lično da se ovo neće završiti ovde u parlamentu, već siguran sam, na Ustavnom sudu, verovatno i u Strazburu, a vrlo moguće čak i na ulici. Verujem da sindikati u Srbiji znaju …
Nemojte da pominjete ulicu.
Verujem da sindikati u Srbiji ovih dana posmatraju …
Isteklo vam je vreme. Deset sekundi ste više govorili. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, gospodo ministri, SNS je preuzela odgovornost vršenja vlasti ne na ulici, ne paljenjem ove zgrade Skupštine i onda kada smo imali ispred zgrade Skupštine 100.000 ljudi nezadovoljnih, nesretnih, željnih promena koje je SNS i donela i 5. februara i 16. aprila 2011. godine iza tih skupova su naši omladinci, predvođeni mojim kolegom Aleksandrom Jovičićem, sa ulica Beograda pomerili i zadnju plastičnu flašu. Nije ostao ni opušak, ni razbijen izlog, zato što mislimo da se promena vlasti vrši na biralištima i voljom građana Republike Srbije. Mi nismo oni koji sa 6% vlasti grčevito prebrojava poslanike u Novom Sadu. Mi nismo oni koji sa 6% vlasti i dalje devastiraju jedan veliki, lep, možda i najlepši deo Srbije, oprostiće mi moji Šumadinci, a to je Vojvodina, držeći pokrajinske poslanike pod ključem ili ucenjujući ih ili ih kupujući. To ne radi SNS nego ona druga kojoj su u glavi i u predizbornoj kampanji, kao što su bile u glavi Borku Stefanoviću ukrajinski scenario, bosanski scenario, rušenje, krv, samo da bi oni mogli da naprave još neku zgradu na Vračaru, samo da bi oni mogli da budu još bogatiji. Gospodine predsedavajući, u najmanju ruku, u najmanju ruku morali ste da opomenete. Ova Narodna skupština je paljena jednom i nikada više, ova Narodna skupština je motor i generator promena, ova Narodna skupština je odraz volje građana Republike Srbije, a ne da oni koji toliko žale za blindiranim automobilima, za skupim računima, za još skupljim satovima, za još skupljim stanovima, za onim što im je vlast donela, a za vreme dok su građani Srbije grcali i bili sve siromašniji i siromašniji.
Zahvaljujem gospodine Babić. Gospodine Babiću, vi ste svedok da na tako izgovorenu reč sam odmah reagovao. Jedino što, upravu ste, tako nešto zaslužuje opomenu, ali gospodin Šutanovac pokušava ceo dan da isprovocira predsedavajućeg da mu izrekne opomenu. Mi nismo želeli na to da reagujemo na takav način. Zahvaljujem. Molim? (Dragan Šutanovac, s mesta: Jel ste mene pominjali? Tražim repliku.) Vas, ja kao predsedavajući. Nemate pravo na repliku na ono što kaže predsedavajući. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, poštovani ministri u Vladi u ostavci, ja ću pokušati još jednom, poslednji put večeras da ubedim narodne poslanike Skupštine Srbije da glasaju protiv Predloga zakona koji predviđa smanjenje penzija našim penzionerima. Ovde je rečeno danas, predstavnici Vlade su pominjali, poslanici napredne stranke takođe, da postoji ogromni broj zaposlenih u javnom sektori koji uopšte i ne dolaze na posao. Juče je na Odboru za finansije gospodin Babić rekao, ja sam bio prisutan, da u proseku čovek u javnom sektoru radi dva i po sata od osam predviđenih sati. Moje očekivanje, poštovana gospodo bilo je, da se ovakvi viškovi u javnom sektoru evidentiraju imenom i prezimenom. Da vidimo ko je to ko radi pola sata, ko je to ko radi jedan sat, ko je ta osoba koja uopšte ne dolazi na posao, a zaposlena je u javnom sektoru? Umesto ovakve vrste evidencija, šta smo imali danas i šta smo imali pre dva dana kada smo počeli raspravu? Imamo predlog da se protivzakonito smanje penzije našim penzionerima. Gospodo, penzije su stečeno pravo. U penzije ne sme da se dira. Ko dira u stečeno pravo, koja Vlada dira u penzije, ta Vlada dira u vladavinu prava i ta vlada krši elementarne principe pravde i pravičnosti poštovana gospodo. Upravo ove principe pravde i pravičnosti krši Vlada koju danas vodi gospodin Aleksandar Vučić. Zato vas pozivam da glasamo protiv Predloga zakona o smanjenju penzija našim penzionerima. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Reč ima šef poslaničke grupe SNS narodni poslanik Zoran Babić, uz jednu molbu, nemojte da pominjete ime gospodina Pavićevića kao što je on pomenuo vaše. Replika.
Gospodine Bečiću, ja mislim da smo mi slobodni ljudi. Ako ćete mi dati šta treba da govorim, ja to neću govoriti. Govoriću ono što mislim. Prema tome, molim vas, ovih 15 sekundi koje sam replicirao vama da ne računate u vreme.
Gospodine Babiću, ne možete da replicirate predsedavajućem. Izvolite, to je bila samo molba, ne kažem da morate tako da uradite. Izvolite, to je sam objašnjenje da imate osnov za repliku, jer je pomenuto vaše ime i prezime. Izvolite, gospodin Babić.
Sve ono što sam govorio na jučerašnjem Odboru za finansije, vidim da neko nije želeo da shvati. Verujem da ima kapaciteta da shvati, ali da nije želeo da shvati. Mnogo je propuštenih prilika, mnogo je dobrih, kvalitetnih vozova prošlo kroz ovu našu balkansku, beogradsku, srpsku stanicu. Kada je Briselski sporazum u pitanju iste takve kritike su odapinjane sa iste strane. Govorili su zašto, kako? Moglo je bolje. Moglo je bolje, ali mnogo je prilika propušteno, 2004, 2006, 2008. i 2011. godine. Neverovatno je što prethodni govornik kaže iako nam je voda, ne do grla, ne do usta, ne do nosa, do čela, potonuli smo u toj vodi, davimo se, a on kaže – da, ostanite još, ostanite pod vodom, možete da izdržite i godinu i dve i tri i ne treba vam vazduh. To je sramotna politika nekih novih načela, pravednosti ili ne pravednosti. Ovakva načela i ovakva politika pretočena kroz ove zakone je primenjena i to na vreme i u Estoniji i u Letoniji, i u Litvaniji, i u Grčkoj, i u Portugalu, i u Španiji, i u Sloveniji, i u Rumuniji i svuda je uspela, ali vi ne želite lek koji je mogao 2009. godine da ste bili sposobni i spremni. Da ste bili hrabri, da ste više vodili politiku koja je održiva i realna i dobra za građane, a manje za analitičare koji su govorili šta je dobro i na čemu će rasti rejting, a na čemu padati. Godine 2009. je taj lek mogao da bude gorak, ali mali lek i ozdravile bi naše javne finansije, 2011. godine je već morala da bude jaka pilula, 2014. godine zbog propuštenih prilika i zbog finansijske situacije u javnim finansijama koje nam je ostavio bivši režim, zbog ne znanja, neodgovornosti sada moramo da dajemo i ubrizgavamo injekciju, ali znam da ćemo preživeti i da ćemo živeti u narednim godinama bolje.
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Veroljub Arsić. Imate još pet minuta i 30 sekundi.
Dame i gospodo, narodni poslanici, kada su u pitanju ovi podnosioci amandmana, problem je što im ja nešto ne verujem. Ne verujem u njihovu iskrenost, ne verujem u ono što pričaju, ne verujem čak ni u ove kritike koje upućuju SNS. Još uvek su tu dva ministra, pa ih pitam da li bi bilo smanjenja plata u javnom sektoru i smanjenje penzija da nije bilo afere „Agrobanke“ i „Razvojne banke Vojvodine“, milijardu evra? Treba da štedimo na penzijama dve i po godine, da bi platili tu štetu. Pitam ih da li bi bilo ovih zakona da nisu otplate samo kamata 103 milijarde dinara za 2014. godinu, kamata na kredite koje nije ova Vlada, a ni ona prethodna podizala? Zašto im ne verujem? Zato što sada kukaju i plaču nad sudbinom penzionera i zaposlenih u javnom sektoru, kojih mi je zaista žao i jeste zaista teško donositi ovakve zakone, ali kako da im verujem? Kada se okrenu iza sebe videće 400.000 ljudi koji su ostali bez posla za vreme njihove vlasti. Da li bismo donosili te zakone da tih 400.000 ljudi danas radi? Ne verujem im zato što kada se okrene čovek iza njih, stazom kojom su oni prolazili, videće zatvorene IMT, IMR, „Zmaj“, „Rekord“, „Livnicu“, Mesnu industriju Požarevac i da ne nabrajam dalje, nema vremena u pet minuta. To je pustoš, pustinja. Da su ostali na vlasti, od Srbije ne samo da ne bi ostao kamen na kamenu, ne bi ostao ni prah ni pepeo. To su rezultati njihove vlasti. Sada oni koji su zaslužni za sve ovo loše što nam se dešava, pokušavaju nas da nauče kako ćemo da spašavamo Srbiju. Pitao sam i 2009, 2010, 2011. godine – ko će i kako će ove kredite koje podižete tako besomučno, da vraća? Teško onoj vladi koja to bude morala da radi. Sada to mora Vlada Aleksandra Vučića. Vi sigurno ne biste nikada. Do kraja ostalo bi još da prodate „Telekom“, da prodate „Elektorprivredu Srbije“, da kupite nešto malo vlasti, a posle kom opacni kom obojci. Zato ne verujem podnosiocima ovih amandmana. Zato ne verujem njihovim, da kažem, lažnim suzama, njihovim brigama. Ovde, ne kažem da će ovo biti lako za one koji će da dođu pod udar ovog zakona, ali šta je ostalo za 400 hiljada ljudi bez posla? Šta oni imaju? Nemaju ništa. Četiri stotine porodica ste bukvalno sa radnih mesta isterali na ulicu. Odakle vama da se veruje? Ko više vama može da veruje? Pričate o tome ko je šta radio dok je bio opozicija. Slažem se, ali hajde da merimo, ko šta radi dok je na vlasti i dok se suštinski pita šta radi dok je na vlasti. Imali ste kod vas i nož i pogaču. Imali ste svu vlast ovoga sveta. Rezultat vaševlasti jeste samo pustinja, pustinja i ništa više nije ostalo. Ovoj Vladi Aleksandra Vučića, Vladi koju podržava SNS, preostaje samo još jedna stvar, a to je da puno radi, da se puno žrtvuje svaki ministar, da sva ova šteta koju ste napravili što pre bude otklonjena i da ovi zakoni što pre budu stavljeni van snage. Nemojte više da se kunete u strane investicije, kada prodate „Maksi“ Delezeu i tih dve milijarde evra prikažete kao investiciju. Investicije su fabrike, ali otvorene, koje rade, a vaše investicije su zatvorene, bez radnika koji su na ulici.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Izvolite, mr Dejan Radenković ima reč.
Hvala potpredsedniče, koliko još minuta ima naša poslanička grupa?
Osam minuta.
Osam minuta. Hvala. Vezano za amandman kolege Pavićevića, koji je izašao nažalost, ne mogu da shvatim da on priča o otpuštanju radnika, tako na prečac. Mi smo i u načelu pričali o tome da ne možemo tek tako da sečemo broj radnika i broj zaposlenih bez ozbiljne i detaljne analize. Kada je budemo napravili, naravno da će to biti period u kome treba sve da menjamo i da pravimo detaljnu analizu i da ne sečemo neke stvari preko kolena. Jednostavno, moramo da kažemo da iz cele ove današnje rasprave koju su građani, nažalost, morali da slušaju iz koje ne mogu ni da shvate o čemu se ovde radi, zato što opozicija ima neku svoju priču i onda nas uvlači i u neku dodatnu priču, na šta moramo da odgovaramo. Građani moraju da shvate da su ovo nužne mere i da moramo da podržimo ovo zarad bolje budućnosti naše dece. Ako nešto ne uradimo odmah, a da kasnije polako krenemo u osnovne reforme koje nas čekaju, da pretresemo javna preduzeća gde trebaju ozbiljni prihodi da se obezbede za budžet, da pretresemo preduzeća u restrukturiranju gde je šest milijardi evra dug tih preduzeća u restrukturiranju, od toga se 50% odnosi da duguju državi po raznim osnovama, a 50% se duguje bankama. Jednostavno, te teške posledice, ne bih sada da vas zamaram kako su nastale, iz kog perioda i šta je uzrok svih tih posledica ostavićemo za neke druge rasprave, pošto vidim da kolegi Šutanovcu više ništa nije zanimljivo. On je imao šta da ispriča, pažljivo sam ga slušao. Hvala vam kolega Šutanovac, u redu je, to govori o vašoj kulturi, ali ako baš tako želite, u redu je. Još jednom da kažem u ime poslaničke grupe SPS, mi podržavamo ove mere kako bi Srbiju stavili na zdrave noge. Ovo je prvi korak i mislim da će on biti kratkoročan i privremen, kako smo i rekli dok se ne sagledaju ostale mere koje će se naći pred nama u narednom periodu.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o izmenama i dopunma Zakona o centralnom registru obaveznog socijalnog osiguranja. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u celini. Poštovani narodni poslanici, s obzirom na to da je Narodna skupština Završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 26. oktobar 2014. godine, sa početkom u 22 časa i osam minuta, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. ` Poštovani ministri, ne morate da prisustvujete glasanju koje će dugo da traje. Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 178 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prva tačka dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2014. godinu: Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje; Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje: Nacionalne službe za zapošljavanje i Fonda za socijalno osiguranje vojnih osiguranika. Pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu, podsećam vas, na osnovu člana 105. stav 2. tačka 8) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština usvaja budžet većinom glasova svih narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 189, protiv – 10, uzdržanih - nema, nije glasao jedan, od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandman koji su na član 6. podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Zoltan Pek, i Anamarija Viček i amandman na član 6. koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Prelazimo na odlučivanje. Na član 1. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – četiri, uzdržanih – nema, nije glasalo 187 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov, Borislav Stefanović i Dragan Šutanovac. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 188 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Olena Papuga i mr Dejan Čapo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Nada Lazić i Đorđe Stojšić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Branka Karavidić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 191 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 187 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 16. Predloga zakona predviđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku RS“. Prema članu 196. stav 4. Ustava RS i članu 160. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Vlada je naročito opravdane razloge za stupanje na snagu ovog zakona ranije od osmog dana od dana objavljivanja navela u obrazloženju Predloga zakona. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 186, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo tri od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika utvrdila da postoje naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 188, protiv – 10, uzdržanih – nema, nije glasalo dva od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu. Pošto smo usvojili Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu, prelazimo na odlučivanje o predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2014. godinu Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, Nacionalne službe za zapošljavanje i Fonda za socijalno osiguranje vojnih osiguranika. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje za 2014. godinu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 188, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje za 2014. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje za 2014. godinu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 188, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje za 2014. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana Fonda za socijalno osiguranje vojnih osiguranika za 2014. godinu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 188, protiv – 10, uzdržanih – nema, nije glasalo dva od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama Finansijskog plana Fonda za socijalno osiguranje vojnih osiguranika za 2014. godinu. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o privremenom uređivanju osnovica za obračun i isplatu plata, odnosno zarada i drugih stalnih primanja kod korisnika javnih sredstava u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 187, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo dva, od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandman na član 1. i amandman kojim se posle člana 11. Predloga zakona dodaje novi član 12. koji je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na naslov Predloga zakona, amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 188, od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih -nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 191, od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih -nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 188, od ukupno prisutnih 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih -nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189, od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih -nema, nije glasao 191 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 190, od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih -nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189, od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih -nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih -nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189, od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih -nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189, od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih -nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 9, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 191 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman kojim se posle člana 11. Predloga zakona dodaje novi član 12. zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i Blagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 9, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 191 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić, Vesna Martinović i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 13. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 186, protiv - 11, uzdržanih - nema, nije glasalo tri od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o privremenom uređivanju osnovica za obračun i isplatu plata, odnosno zarada i drugih stalnih primanja kod korisnika javnih sredstava, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 188, protiv - 11, uzdržanih - nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o privremenom uređivanju osnovica za obračun i isplatu plata, odnosno zarada i drugih stalnih primanja kod korisnika javnih sredstava. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O PRIVREMENOM UREĐIVANjU NAČINA ISPLATE PENZIJA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 187, protiv - 11, uzdržanih - nema, nije glasalo dva od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman na član 1. koji je podneo Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 7, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 193 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 190 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i Blagoje Bradić podneli su amandman kojim predlažu dodavanje novog člana 6. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Balša Božović, Goran Ćirić, Milan Petrić i Vesna Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 189 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 6. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 186, protiv – 11, uzdržanih – nema, nisu glasala tri od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 184, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo pet od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Prelazimo na četvrtu tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O CENTRALNOM REGISTRU OBAVEZNOG SOCIJALNOG OSIGURANjA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Pre nego što stavim na glasanje Predlog zakona u celini, potrebno je da Narodna skupština najpre odluči o postojanju naročito opravdanih razloga za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Podsećam vas da je članom 4. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 189, protiv – 11, uzdržanih – nema, od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Centralnom registru obaveznog socijalnog osiguranja, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 189, protiv – 10, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Centralnom registru obaveznog socijalnog osiguranja. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 103. stav 6. Poslovnika, prema kojoj, ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u Danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Borislav Stefanović, na sednici 24. oktobra 2014. godine, u 10 časova i 09 minuta, ukazao je na povredu člana 172. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv - dva, uzdržanih - nema, nije glasalo 178 od ukupno prisutna 182 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Borislav Stefanović, na sednici 24. oktobra 2014. godine, u 15 časova i 08 minuta, ukazao je na povredu člana 116. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasao 171 od ukupno prisutna 173 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Dragan Šutanovac, na sednici 24. oktobra 2014. godine u 16 časova i 12 minuta, ukazao je na povredu člana 106. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 162 od ukupno prisutnih 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov na sednici 24. oktobra 2014. godine u 16 časova i 39 minuta, ukazala je na povredu člana 106. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – dva, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 154 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Marko Đurišić, na sednici 24. oktobra 2014. godine u 18 časova i 43 minuta, ukazao je na povredu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 151 od ukupno prisutnih 153 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Vladimir Pavićević, na sednici 26. oktobra 2014. godine u 12 časova i 20 minuta, ukazao je na povredu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – dva, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasao 141 od ukupno prisutnih 144 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Dragan Šutanovac, na sednici 26. oktobra 2014. godine u 16 časova i 40 minuta, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Vladimir Pavićević, na sednici 26. oktobra 2014. godine u 18 časova i 45 minuta, ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – dva, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Petu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Zahvaljujem. Vidimo se sutra u 13.00 časova.