Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno u ovom trenutku 109 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 3. do 5. dnevnog reda. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, Predlogu odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava parlamentarnog Odbora za stabilizaciju i pridruživanje i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu. Pošto smo ovde predlagači gospodin Martinović i ja, ja nemam šta da obrazlažem, niti će, pretpostavljam, gospodin Martinović, pitam predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa da li žele reč? (Da) Reč ima dr Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje stalnih parlamentarnih delegacija, kao i pitanje članstva, odnosno Odbora za stabilizaciju i pridruživanje su teme koje zapravo predstavljaju onaj aspekt delovanja u Narodnoj skupštini koji može biti vidljiv, ali i ne mora. Dakle, postoji ono što se zove sama matica delovanja rada Skupštine, a to je ono što radimo obično svakodnevno ovde u plenarnoj sali, ali i ono što je zapravo nužno da odradimo. Međutim, postoji i onaj deo Narodne skupštine koji može biti pasivan, a može biti i jako aktivan. Ovo što danas imamo pred nama jeste, dakle stalne parlamentarne delegacije je zapravo nešto o čemu bi trebalo da se meri stvarni kapacitet, i to onaj pojedinačni, kako u samim poslaničkim klubovima, tako i uopšte u celokupnom parlamentu. Svakako da Narodna skupština ima svoju tradiciju po ovom pitanju i ima svoje aktivnosti. Istina, ono što jeste određeni otežavajući aspekt, odnosno otežavajuća okolnost kako bi ove delegacije funkcionisale u punom kapacitetu jeste ovo stanje u kome se nalazimo, dakle stanje kovid pandemije. Mi otprilike sada taj aspekt aktivnosti, ne samo pitanje stalnih parlamentarnih delegacija, već skoro sve one aktivnosti koje imaju veze sa međunarodnim aktivnostima u kojima po našim ovde propisima i programima sudeluju narodni poslanici su nekako svedeni na minimum. Međutim, razumemo potpuno da smo i mentalno opredeljeni, odnosno određeni da se bavimo onim što je najnužnije, da prosto omogućimo rad Narodne skupštine, odnosno da izvršavamo obaveze koje su nam predviđene ovde u Narodnoj skupštini, jer bez obzira na činjenicu da se nalazimo u nekoj vrsti neuobičajenog stanja, iako ono zvanično nije vanredno, ali činjenica je da nije ni potpuno redovno, niti je potpuno uobičajeno. Dakle, mi jesmo narodni poslanici, mi obavljamo te dužnosti i mi svakodnevno dolazimo na posao, na kraju krajeva i izvršavamo i svoja prava koja su nam predviđena po statusu narodnog poslanika. Građani imaju pravo da od nas traže puni kapacitet, svakako uvažavajući okolnosti u kojima se nalazimo. Ono na šta bih ja hteo u ovom slučaju ukazati jeste da ne podlegnemo onom osećaju koji je prirodan za čoveka, a to je svakodnevno nadanje – e, sada će kovid sutra da prestane, pa ćemo mi da krenemo normalno da radimo. Dakle, vidite mi smo taj osećaj imali još pre godinu dana kada smo se suočili sa ovom krizom i onda smo nekako očekivali da bi ovaj mesec, da bi još tri meseca, pa sada će, pa pola godine, ali evo vidite i sami godina je dana i ne samo kod nas, kod nas mogu kazati da je nekako atmosfera ponajbolja i ne samo psihološki, iako je i taj psihološki aspekt vezan za ono sve što se čini na nivou države u pogledu preduzimanja svih mera i aktivnosti od imunizacije do delovanja na polju medicinske infrastrukture, pružanju usluga. Dakle, ono što jeste dobro i što je svakako za pohvalu, da ova zemlja sa svojim rukovodstvom ide, mogu kazati, nekoliko poteza ispred okruženja, ali sigurno ide bar pola poteza ispred izazova što jeste zapravo nešto što je jako dobro. Ali, uprkos tome da smo u značajno boljoj situaciji od mnogih zemalja, skoro svih zemalja ili svih zemalja u okruženju i mnogih zemalja u Evropi, pa i šire, zapravo ne treba da bude razlogom da se nekako pasivno naviknemo na ovo stanje sa jedne strane, sve u nadi da će onog trenutka kada prođe, da se vratimo svim onim redovnim aktivnostima. Hoću upravo ovim da sugerišem da pitanje orijentisanja na aktivnosti koje su na distanci i u pogledu delovanja prema međunarodnim faktorima, odnosno izvršavanja svojih obaveza i onoga što zadužujemo kao narodni poslanici, bilo u stalnim parlamentarnim grupama, bilo u grupama prijateljstva sa parlamentima drugih zemalja, bilo u kojim forumima koji deluju u okviru Narodne skupštine. Tako da bi zapravo trebalo ozbiljnije da se uključimo u neku vrstu preorijentisanja u tu distans komunikaciju, odnosno onlajn komunikaciju. Zato ovom prilikom želim da pohvalim ono krilo Odbora za obrazovanje i nauku, koje smo odnedavno nazvali Pododborom za digitalizaciju i informatičko društvo, koje ne samo da smo osnovali da prosto kažemo da imamo, nego to zapravo funkcioniše, i to jako ozbiljno, kao što znate, imali smo jedno veoma ozbiljno javno slušanje nedavno ovde u Narodnoj skupštini, koje mogu kazati da je u potpunosti uspelo. Već se priprema i novo javno slušanje koje će verovatno biti upriličeno u Kragujevcu. Grupa okupljena u pododboru nadležnom za oblast informatičkog društva i digitalizacije na čelu sa koleginicom Raguš je za svaku pohvalu. Dakle, deluju veoma aktivno, imaju punu podršku Odbora, a i celokupne Narodne skupštine. Ovim hoću kazati da se mi zapravo moramo se ozbiljnije preorijentisati prema digitalnoj komunikaciji, koja će svakako u značajnoj meri preuzeti mnoge aspekte komunikacije u narednom periodu, i ne samo zbog kovida, i ne samo zbog ovih problema koje je izazvala pandemija, već i zbog trendova koji su neminovni u pogledu činjenice da digitalno društvo sve više postaje ne samo neki paralelni proces, već postaje sastavni deo i jedne nove kulture komuniciranja, ali i sastavni deo svakodnevne potrebe. Prema tome, ukoliko želimo, a verujem da je tako, održati korak sa izazovima posebno razvijenog sveta, onda očekujem od Narodne skupštine i njenog rukovodstva, ali i od ostalih nadležnih organa u Vladi, agencije koja je za to zadužena, što jeste bio slučaj sa ovim dosadašnjim aktivnostima, da zapravo pojačamo našu preorijentisanost prema digitalizaciji, a onda ćemo time otkloniti sve probleme ili veći deo problema upravo ovih barijera, nemogućnosti putovanja, nemogućnosti vršenja svojih funkcija, pogotovo mislim da je pored ovog što je danas osnov teme, ali mislim da su i pitanje grupa prijateljstva nešto što predstavlja neprocenjivo veliki resurs ove Narodne skupštine i celokupne države. Grupe prijateljstva su kod nas nekako isto tako pasivizirane, ostavljene su da prosto funkcionišu onako najčešće po inerciji gde se čeka da se, eto, nešto desi, da neka delegacija dođe, da predstavnici ili nosioci odgovornosti u tim grupama budu pozvani na neki događaj simbolički i otprilike se na tome to završi. Mogu kazati, kao neko ko je u proteklom mandatu vodio grupu prijateljstva sa Državom Katar, mi smo, iako tada početnici, ne samo početnici kao narodni poslanici, već zapravo prvi put se uspostavljala ta grupa prijateljstva sa Državom Katar, pa je jako puno vremena prošlo dok smo uspostavili grupe sa obe strane, pogotovo i što su u pitanju svojevrsni oblici monarhija koji imaju svoje specifičnosti, ali već kada smo u drugom delu mandata uspeli krenuti, tada smo organizovali jednu veoma, veoma bogatu, ozbiljnu posetu gde je pet narodnih poslanika članova grupe prijateljstva sa Katarom putovalo, imao sam čast predvoditi tu grupu, bili smo primljeni na najbolji mogući način, imali smo na desetak veoma važnih sastanaka na državnom nivou. Ono što je bio utisak je da je ta zemlja iskazala poštovanje prema ovoj zemlji, preko poštovanja prema našoj delegaciji. U svim razgovorima se pokazalo da zaista tu postoji ozbiljna volja za saradnjom. Mislim da je to svakako bio samo početak, istina, čak tada je zapravo bilo određenih problema u Golfskom zalivu, uključujući odnos okruženja prema Državi Katar, pa tad čak je nekako i atmosfera neuobičajena, ali s obzirom da sada ti problemi polako jenjavaju mislim da je odnos, recimo, evo sada ga navodim kao primer zbog tog iskustva, odnos Republike Srbije i Države Katar još jedna šansa nakon što se izuzetno dobrim pokazalo koliko je bilo korisno za ovu zemlju i za celokupne međunarodne odnose, pogotovo odnose između Srbije i muslimanskog sveta, koliko su se dobrim pokazali svi oni akti prijateljstva i partnerstva koji su već dali rezultate na investicionom polju i na raznim drugim poljima između Republike Srbije i Ujedinjenih Arapskih Emirata, sada to treba dalje širiti. Evo, videli smo korake koji su napravljeni sa Bahreinom, to je izuzetno važno. Radi se o zemljama koje imaju ogromne resurse saradnje, pogotovo investicione. Tu je i Katar, bez obzira na njihove međusobne određene probleme. Mi treba da gradimo prijateljstvo sa svima, da ne ulazimo u lokalne probleme među njima i to se do sada radi dosta dobro, dakle, sada to sve treba ažurirati. Svakako da mi nije tema Katar ili saradnja sa zemljama Golfskog zaliva, već mi je zapravo tema, u stvari ovim navodim samo primer koliko je moguće iskoristiti aktivnosti, odnosno potencijalne mogućnosti grupa prijateljstva. Ja bih zapravo sledeći ovo iskustvo pozvao narodne poslanike, pogotovo one koji su i formalno prihvatili da vode grupe prijateljstva, ako treba, spreman sam da im se stavim na raspolaganje, pogotovo kada su u pitanju grupe prijateljstva sa muslimanskim zemljama. Evo, budite komotni da nam se obratite, ja ću lično svo svoje iskustvo, s obzirom da sam saradnju sa muslimanskim zemljama razvijao skoro tri pune decenije, da ne govorim i o samom poznavanju, boravku i u zemljama Afrike i u zemljama Azije, tako da sam u prilici da pomognem svakom ko želi da pokrene aktivnosti saradnje, što će zasigurno biti na dobrobit. Ne očekuje se uvek tu neka velika diplomatska akcija. Dakle, akti prijateljstva su najčešće pitanje simboličkog poštovanja, pitanje komunikacijskog uvažavanja, pitanje inicijative, od onog najsitnijeg kada su u pitanju određeni njihovi važni događaji, čestitke, preko toga da se, recimo, podrži i pozdravi neki lep gest koji su oni imali u toj zemlji. To su stvari koje oni jako poštuju, jako respektuju. Recimo, ja sam nedavno u javnoj izjavi podržao promene koje se dešavaju u Državi Katar koje su pre svega obuhvatile poboljšanje Zakona o radu. Mene su neki pitali – dobro, ti se oglašavaš, šta nas briga o Zakonu o radu koji je usvojen u Državi Katar? Pa jako nas je briga zato što naše kompanije već idu, zainteresovane su da se pojavljuju tamo i jako je važno radnike koje vode odavde pod kakvim uslovima će oni tamo da rade. Dakle, to su sve i te kako važne stvari. Naravno, i neke njihove druge reforme koje oni sprovode, ali sam video koliko je to njima važno, koliko oni to sve prate, prenose u svojim medijima i sve to predstavljaju kao akte prijateljstva ove zemlje prema njima. Ovo prosto delim sa kolegama narodnim poslanicima koji su već preuzeli ove odgovornosti, delim da prosto znate da može sa malo energije da se uradi puno ili ako ne može da se uradi puno u ovim okolnostima u kakvim je zemlja sada pod pritiskom pandemije, da može da održava kontinuitet komunikacije, da bi zapravo kada već dobijemo bolju situaciju mogli i aktivnije da krenemo. Svakako da imamo ovde i temu programa stabilizacije i pridruživanja, još jedna tema koja se odnosi na naše korake prema EU. O temi EU nekako se oseća blaga depresija kada treba govoriti o EU. Već toliko godina na tom putu koji nimalo nije impresivan, koji, znate i sami šta nam je sve na tom putu činiti. Ja razumem kolege, nezavisno o ideološko-političkoj pripadnosti, što se nekako gubi volja na tom putu. I vi znate da mi tu imamo neke dve krajnosti kada je u pitanju politička javnost u Srbiji, dve krajnosti, od onih koji su evro fanatici, kojih je, istina je, nekako sve manje, pogotovo nakon svih ovih političkih procesa kod nas i pada uticaja određenih političkih uticaja i stranaka koji su bili zastupnici te ideje onako žučno i fanatično, kako se to kaže, pa do onih drugih koji su imali evropsku orijentaciju, umerenu, ali, tu ozbiljno pada energija, pada volja, što je za razumeti. Sa druge strane imamo sve glasnije one koji su ili evro skeptici ili protivnici EU. Ali, kao i u svim drugim temama i dilemama, uvek je sredina najbolja. Uvek je negde istina tamo oko sredine. I mi bi trebali ipak da budemo oprezni prema svim krajnostima, a put sredine je zapravo taj put oko koga je, prvo, najviše istine, a s druge strane oko puta na sredini je zapravo uvek i najmanje rizika za jednu zemlju i za sve ono što činimo. U ovom slučaju, kada je u pitanju put EU, kroz ovaj ili kroz sve druge programe, znate i sami koliko je prepreka kada su u pitanju poglavlja koja se otvaraju, kada su u pitanju i brojni izveštaji koje dobijamo i koji sadrže i mnoge prijatnosti, ali, nažalost, vrlo često i određene neprijatnosti. Ali, ono što bi nama trebalo da bude fokus na toj sredini je zapravo ono što trebaju da budu naše reforme, za nas i zbog nas, ono što su stvarne, kvalitativne reforme, ono što zaista mi treba da uradimo, jer uređenje naše državne administracije jeste zahtev EU, ali je to pre svega nešto što treba nama. Jer, uređenom administracijom mi ćemo osigurati kvalitetniji život naših kolektiviteta, naših pojedinaca, osiguraćemo kvalitetniji ambijent i za život i za investicije i za sve projekte, unapređenje i ambijenta i našega života. Dakle, to je ono što treba uvek držati u prvom planu. Naravno da je i komunikacija sa EU i sa njihovim uslovima i zahtevima, ona svakako treba da bude pametna. Ja nisam za to da se poturamo pod šleper. Dakle, može šleper preći na vašu stranu, ali vi ako ste pametan vozač, treba da se sklonite, a ne da kažete – on je kriv i vi sa vašom „Fićom“ čekate šleper, koji vas pregazi, ali, vi ste na sudu u pravu, on je kriv. Dakle, pametna politika, pogotovo zemlje koja nije tako velika niti u stanju da se vojno i ekonomski nosi sa velikim silama ili regionalnim silama, zapravo treba da vodi pametnu politiku. Znači, skloniti se ispred šlepera, pa makar i ne bio u pravu, pametno primiti primedbe, pametno ih amortizovati, popravljati šta je moguće, izbegavati teške reči, izbegavati prkosne reči. Previše se prkosilo, vi to znate. Ja sam možda od onih poslanika koji najviše potencira dostojanstvo. I ja vas potpuno razumem kada se osetite povređenim zato što ste dobili u nekom izveštaju kritiku za koju smatrate da nije osnovana ili neku oštriju lošu ocenu ili tešku reč, itd. Ali, prkosa je bilo dosta. Mi treba da budemo prkosni u onome što su naše stvarne vrednosti. Ono što su stvarne vrednosti, tu nema kompromisa. Principi, moralni, duhovni, etički, ljudski, tu mi treba da trošimo našu energiju prkosa. Ovo sve ostalo je diplomatija i treba da se prosto postavimo onako kako će nas manje koštati, a da što više dobijemo. Dakle, to je logika u međunarodnoj politici, odnosno diplomatiji. U tom pogledu, ovo jeste proceduralna stvar, ali u svakom slučaju ove poruke smatram važnim kako bismo osvežili naš kvalitet i zapravo stabilnije hodali ovim putem koji nam predstoji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović. Izvolite.
Hvala, predsedniče. Poštovane koleginice, poštovane kolege, sastav delegacije Skupštine, kao i sastav skupštinskih odbora je u stvari rezultat jednog međustranačkog dogovora, dogovora stranaka koje su zastupljene u parlamentu i siguran sam da svaka stranka pažljivo bira kandidate koje će predložiti za članove sastava određenih delegacija i određenih odbora. Ali, iako je ovo možda danas za nas rutinska stvar, ovo je ipak dobra prilika da razgovaramo o samom radu i značaju delegacija, o postignutim rezultatima i o ulozi parlamenta u spoljnoj politici. Na dnevnom redu je izbor članova stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, pre svega u Parlamentarnoj skupštini NATO i biramo člana parlamentarnog Odbora za stabilizaciju i pridruživanje. I kada govorimo o ovom odboru, parlamentarnom Odboru za stabilizaciju i pridruživanje, on ima veoma važnu ulogu, posebno sada kada smo u vremenu gde vodimo pristupne pregovore sa EU i siguran sam da naše kolege koje su u ovom odboru na dobar način rade svoj posao, da u razgovoru sa kolegama iz evropskog parlamenta razmenjuju iskustva, usvajaju dobru praksu, da predstavljaju rezultate našeg rada, oblasti gde smo napravili pomake, naše planove za budućnost, ali da sa druge strane i prihvate na neki način mišljenje kolega iz evropskog parlamenta i da vidimo koje su to oblasti gde je potrebno ostvariti napredak. Ranije sam govorio da mi u parlamentu često raspravljamo o zakonima i usaglašavamo na taj način zakonodavstvo naše sa zakonodavstvom koje je važeće u EU. Važno je da ubrzamo proces pristupanja EU. Sigurno da brzina procesa pristupanja EU u velikoj meri zavisi od nas samih, ali ne smemo da zanemarimo činjenicu i da se same institucije u EU reformišu s vremena na vreme. Postoji mnogo pitanja na koja treba odgovoriti, da li će EU funkcionisati po istom principu kao i do sada, da li će ostati isti kriterijumi na snazi kada se govori o proširenju EU, da li će se odluke u EU ubuduće donositi istom većinom, odnosno konsenzusom kao i do sada ili će biti potrebna nekakva kvalifikovana većina koja je drugačija od ove koja je sada. To su samo neka od pitanja na koja mi ne možemo da damo odgovor, za to su zadužene evropske institucije, ali u svakom slučaju na nama je da radimo najbolje što možemo da taj proces približavanja EU bude brži i da mi kao društvo na taj način idemo na bolje. Govorimo danas i o članu delegacije u parlamentarnoj skupštini NATO. Moramo da uzmemo u obzir činjenicu da kada govorimo o ovom pitanju, odnosno o saradnji sa NATO alijansom, da je ovo za nas jedno veoma osetljivo pitanja, osetljivo pre svega zbog uloge ovog vojnog saveza u dešavanjima u našoj zemlji od pre dve decenije i sa posebnom pažnjom treba da pristupamo ovom pitanju. Ne sumnjam naravno u sposobnost naših članova delegacije i da će oni na najbolji način zastupati interese naše zemlje, ali veoma je važno da istaknemo, kada govorimo o ovoj temi da smo se mi odlučili za vojnu neutralnost, a još je važnije da tu našu odluku poštuju najveće svetske sile, odnosno najveće vojne sile. Vojna neutralnost ne podrazumeva da nemamo nikakvu saradnju sa drugim vojnim organizacijama, odnosno sa drugim državama, ona podrazumeva da upravo imamo što bolju saradnju. Saradnju koja će biti pre svega u našem interesu, ali i u interesu druge strane. To je jedna politika koja daje rezultate u praksi. Mislim da mi na taj način, pre svega jačamo sopstvenu bezbednost, ali i čuvamo stabilnost našeg regiona. Kada govorimo o toj stabilnosti, ona je važna, ne samo zbog vojne bezbednosti, i ne samo sa tog aspekta, važna je i za mnoge druge stvari. Kada imamo stabilan političko pravni okvir, to nam donosi stabilnost i na privrednom planu. Upravo se aktivnosti skupštinskih delegacija, određenih odbora, to su zapravo aktivnosti koje su deo parlamentarne diplomatije. Normalno je da naša parlamentarna diplomatija bude usaglašena sa aktivnostima Vlade Republike Srbije, odnosno sa Ministarstvom spoljnih poslova, i upravo je na ovom polju veoma važna dobra, intenzivna saradnja predstavnika parlamenta i predstavnika Ministarstva spoljnih poslova. Na planu međunarodnih odnosa, upravo je parlamentarna diplomatija ta koja zauzima jedno posebno, istaknuto mesto, gde se kroz kontakte predstavnika parlamenta održavaju i unapređuju međudržavni odnosi. S obzirom da parlamentarna diplomatija podrazumeva rad u velikom broju institucija, organizacija i inicijativa, to je u stvari prilika da se kroz niz dinamičnih spoljnopolitičkih aktivnosti, radi na unapređivanju globalne i regionalne saradnje. Moram da istaknem i da je naša zemlja, član Interparlamentarne unije, kao najstarije parlamentarne organizacije. Mi smo punopravni član još od 1891. godine, tačnije dve godine od osnivanja Interparlamentarne unije, a isto tako pre dve godine smo, upravo ovde, u ovom domu, uspešno organizovali 141. zasedanje Interparlamentarne unije, gde je učestvovalo 150 delegacija, iz celog sveta, među kojima je bilo 77 predsednika i 60 potpredsednika parlamenata. Svesni smo značaja spoljne politike, kao što sam već rekao, naročito u vremenu kada vodimo pristupne pregovore, sa EU, u vremenu jednih kompleksnih međunarodnih okolnosti i zbog toga ne treba zapostaviti ulogu parlamentarne diplomatije. Više ne živimo u svetu bipolarne međunarodne političke scene i moramo da uvažimo politički uticaj i SAD, i Rusije, i Kine, i država Briksa i naravno moramo da uvažimo i uticaj spoljne politike EU. Svedoci smo da u poslednje vreme, sve glasniji zahtevi da se naša spoljna politika usaglasi sa spoljnom politikom EU, i mislim da u svemu tome moramo da vodimo računa, pre svega o sopstvenom interesu, da pažljivo pristupamo ovom pitanju i najvažnije, da zaštitimo interese Republike Srbije, naravno naše delegacije, delegacije Narodne skupštine Republike Srbije imaju i te kako važnu ulogu, tu je pre svega delegacija u Parlamentarnoj skupštini OEBS-a, delegacija u Savetu Evrope i oni naravno kroz svoj rad i te kako mogu da iskažu naše interese. Takođe, raduje i intenzivnija saradnja sa SAD, zbog događaja iz bliske prošlosti i ovo je jedno osetljivo pitanje, ali ne smemo da zaboravimo, da ti odnosi između Srbije i SAD datiraju mnogo duže, i da smo dugo bili u dobrim odnosima, da smo i u Prvom i u Drugom svetskom ratu bili saveznici, i svakako da je u poslednje vreme načinjen jedan iskorak i da je intenzivnija saradnja sa SAD. Posebno moramo da budemo obazrivi, posebno treba da budemo mudri, kada govorimo o pitanju KiM, tu nam je naravno potrebna međunarodna podrška. Zalažemo se za to da rešimo sve probleme na jedan civilizovan način, da budemo usmereni na rešavanje svakodnevnih životnih pitanja, pitanja koja se tiču života građana i onih u Zvečanu, u Prištini i u Beogradu i da dođemo do jednog rešenja koje će biti prihvatljivo za sve, a naravno to ne možemo bez podrške međunarodne zajednice. Upravo je parlamentarna diplomatija polje koje daje više prostora onim državama koje su manje, državama sa manjim brojem stanovnika, da kroz taj rad iskažu neke svoje interese, da ukažu na neke konkretne probleme, da kroz razmenu iskustava sa drugim predstavnicima parlamenata, usvojimo neke dobre prakse, koje se mogu primeniti kod nas. Naravno, u parlamentarnim delegacijama, kao što sam već rekao, pošto je to dogovor svih stranaka koje su zastupljene u parlamentu, ima i predstavnika i vlasti i opozicije. Tu se uglavnom iskazuju interesi na tri nivoa, sigurno svaki poslanik iskazuje svoj lični interes i neku svoju ambiciju u nastupu u međunarodnim delegacijama. Na drugom nivou iskazuju interes svoje političke partije, ali ono što je najvažnije, treba da se iskaže interes države i veoma je važno koordinirati rad članova delegacija. Nažalost, često se o parlamentarnim delegacijama, u medijima, stvara predstava da one nisu korisne, da samo troše novac, ali ja ne mogu da se složim sa ovakvim stavom, sa ovakvom vrstom kritike, jednostavno mislim da rad delegacija daje konkretne rezultate. Često je taj rad ispod radara medija, zbog nekih drugih teme, koje zaokupljuju pažnju. Naša je obaveza i da kroz tu spoljnu politiku, koju vodi Narodna skupština, sačuvamo kredibilitet institucije i da doprinesemo tome da se parlament u javnosti, sve više pominje u jednom pozitivnom kontekstu. Hvala.
Narodni poslanik, Slavenko Unković. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici. Narodna skupština Republike Srbije je najvažnije zakonodavno telo, jedan od zadataka Narodne skupštine je kontrola izvršne vlasti, uključujući i evropske integracije i pregovore u procesu pristupanja naše zemlje EU. Iako je proces pred prisutno prilagođavanje EU uglavnom u nadležnosti izvršne vlasti, uloga Narodne skupštine Republike Srbije ima svoje posebno i značajno mesto. Aktivnosti parlamenata država kandidata za pristupanje EU, uglavnom se svodi na usklađivanje nacionalnog zakonodavstva, sa pravnim tekovinama EU, saradnju sa Evropskim parlamentom, saradnju sa parlamentima država članica, kao i praćenje i nadzor procesa stabilizacije pridruživanja i samog pregovaračkog procesa. Stupanjem na snagu sporazuma o stabilizaciji pridruživanja, Srbija je započela sa ispunjavanjem svojih obaveza, a predviđeno je i formirana su neka nova tela. Na izvršnom nivou, to su Savet za stabilizaciju pridruživanje i Odbor za stabilizaciju pridruživanje, koji pomaže u radu Saveta. Narodna skupština ima dobru saradnju sa Evropskim parlamentom, i sa parlamentima država članica, a saradnja je uspostavljena još od 2004. godine. Što se tiče pregovaračkog procesa o pristupanju EU, on je počeo 2014. godine, tada je Narodna skupština usvojila rezoluciju o ulozi Narodne skupštine i usvojena su osnovna načela u pregovorima o pristupanju. Rezolucijom je propisano da je Odbor za evropske integracije, radno telo Narodne skupštine, koji će u saradnji sa predsednikom Narodne skupštine koordinirati proces praćenja pregovora, o pristupanju Republike Srbije EU. Pored godišnjeg izveštaja o napretku Srbije, koji usvaja Evropska komisija, Evropski parlament usvaja izveštaj u formi rezolucije, koji predlaže izvestilac Evropskom parlamenta, za Srbiju. Rezolucija nema obavezujući karakter, ali može poslužiti, kao smernica u procesu evropskih integracija. Rezolucija se tumači na razne načine, a ono što se može prihvatiti, kao primedba, jeste potreba veće saradnje i razgovora sa svim poslaničkim klubovima, u Evropskom parlamentu, pogotovo sa poslaničkim klubovima socijaldemokrata i zeleni. Rezolucija, sa jedne strane pozdravlja napredak u ekonomiji i regionalnoj saradnji, i otvorena za dijalog sa Prištinom, a sa druge strane kritikuje nedostatak u oblasti vladavine prava, slobode i medija. Nikako ne mogu da stoje kritike, kada je u pitanju naša saradnja sa Kinom i Rusijom, pogotovo u vreme pandemije i svih problema koji su nastali. Da ne govorim o tome koliko su paradoksalne kritike u nabavci vakcina, iz Kine i Rusije, a sa druge strane pohvaljuju nas da smo dobro organizovali sistem, kada je u pitanju vakcinacija stanovništva. Naravno, izveštaj nije za potcenjivanje, ali rezolucija ni na koji način nije obavezujuća za Srbiju. Politiku EU, prema Srbiji vodi prevashodno Evropska komisija i Evropski savet. Ministarka Joksimović nas je skoro upoznala da je došlo do nove metodologije pregovora i da su sada sva pregovaračka poglavlja grupisana u šest klasera. Kroz klasere se definišu i zajedničke politike EU i meri se koliko zemlje kandidata učestvuju u njima. Po toj novoj metodologiji, Odbor za evropske integracije i Narodna skupština Republike Srbije će dobiti pojačanu odgovornost. Parlamentarni odbor za stabilizaciju i pridruživanje, gde danas menjamo sastav, odnosno neke članove je zajedničko telo koje je osnovano radi parlamentarnog nadzora nad primenom Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, ali i političkog dijaloga na nivou Evropskog parlamenta i Narodne Skupštine. Formiranjem Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje ispunjen je osnovni preduslov za nastavak saradnje Narodne Skupštine i Evropskog parlamenta, a samim tim i otpočinjanje procedure za uspostavljanje nove runde dijaloga o izbornim uslovima u Srbiji uz posredovanje Evropskog parlamenta. Parlamentarni odbor se dokazao kao dobar primer, kako formalna saradnja može uspešno da omogući i neformalne kontakte i interakcije između dve strane. Članovi Odbora su zadnjih godina gotovo u istom sastavu, što je omogućilo parlamentarcima da uspostave poverenje, izrade lične kontakte kroz uspešnu saradnju. Parlamentarni odbor čine poslanici Narodne Skupštine i poslanici Evropskog parlamenta. Prema Poslovniku o rad u sastaju se najmanje dva puta godišnje, jednom u Beogradu, jednom u Briselu. Srbija ima svoje predstavnike u Parlamentarnoj skupštini NATO-a. Danas neke od njih menjamo. Parlamentarna skupština NATO-a okuplja nacionalne parlamente, 28 zemalja članica NATO-a, kao i partnerskih zemalja. Predstavljaju značajnu vezu između NATO-a i nacionalnih parlamenata i važan je instrument parlamentarne diplomatije. Srbija i NATO su razvili snažno partnerstvo u praktičnoj saradnji u protekloj deceniji. Ovo partnerstvo je zasnovano na razumevanju da smo susedi, da zajednički rad sa našim susedima na pitanju bezbednosti čini naše građane bezbednijim. Godine 2018. Srbija je bila domaćin velike NATO vežbe za reagovanje u slučaju nepogoda koje je doprinela našoj zajedničkoj spremnosti da se suočimo sa vanrednim situacijama, kao što su poplave, zemljotresi, šumski požari i tako dalje. NATO i Srbija su pre dve godine dogovorile i novi individualni Akcioni plan partnerstva za period 2019/2021 godina. U ovom dokumentu sadržani su detalji koji predviđaju našu saradnju ove dve godine i način na koji će NATO pomagati Srbiji u njenim naporima pri sprovođenju reformi. Treba napomenuti da stalno predstavništvo Srbije u Briselu predstavlja značajno diplomatsko telo i epicentar iz kog se odvijaju aktivnosti koje se tiču zastupanja interesa Srbije. Predstavništvo omogućava redovne političke i stručne dijaloge između institucija Evropske unije i Srbije, i kao takvo predstavlja osnovni komunikacioni kanal između Beograda i Brisela. Pre par meseci ministar Selaković nagovestio je osveženje i podmlađivanje srpske diplomatije, što je za svaku pohvalu. Sigurno je potrebno svežih i energičnih kadrova koji će biti dostojni predstavnici jedne moderne demokratske Srbije. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije će u danu za glasanje podržati ove pomenute izmene i predloge. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, najpre moram da se na samom početku složim sa vašim izlaganjem i rečima kada ste rekli da je saradnja veoma važna i da se malo energije može da se uradi puno, naročito kada govorimo o aktivnostima poslaničkih grupa, prijateljstava i naročito kada govorimo o parlamentarnoj diplomatiji i parlamentarnoj saradnji. Ja ću početi sa tim da se začeci srpske diplomatije javljaju još u srednjevekovnoj Srbiji, krajem 12. i tokom 13. veka, i nastanak moderne srpske diplomatije neraskidivo je povezan sa Srpskom revolucijom 1804. godine koja je predstavljala jedan od najznačajnijih događaja. Tada se javljaju i začeci prve srpske diplomatske službe. Posle sticanja autonomije u Srbiji počinju da pristižu i prvi evropske diplomatski predstavnici koji su tada imali rang konzula. To je bio važan korak u uspostavljanju punih diplomatskih odnosa sa najuticajnijim evropskim silama 19. veka. Zakonom, diplomatskim zastupništvima i konzulatima srpskim u inostranstvu iz 1879. godine Srbija je počela da grdi osnove svoje moderne diplomatije, što je od velike važnosti i značaja. Kolega je maločas govorio o Interparlamentarnoj uniji. Tačno je mi smo postali član 1991. godine, 1879. godine osnovana je Interparlamentarna unija i to je najstarija međunarodna parlamentarna organizacija, koja predstavlja, rekao bih, najveći forum parlamentaraca u kojem se vodi dijalog o miru i saradnji među narodima, neguje i unapređuje koncept predstavničke demokratije, uspostavljanja kontakta i saradnja, razmena iskustava među parlamentima, parlamentarcima, razmatraju pitanja od međunarodnog značaja, odbrani i promociji ljudskih prava, pre svega. Podsetiću da je Srbija 2019. godine bila domaćin 141. zasedanja Interparlamentarne unije koji je okupio, čak 150 parlamentaraca iz čitavog sveta, što je predstavljalo važan uspeh parlamentarne diplomatije. U tom momentu Beograd je bio svetska prestonica svi diplomatskih dešavanja i tada je usvojena Beogradska deklaracija posvećena očuvanju i jačanju međunarodnih prava, pre svega, regionalnoj saradnji. Pored Interparlamentarne unije Narodna skupština Republike Srbije učestvuje i ima svoje predstavnike u još deset parlamentarnih delegacija, i naravno da ne umanjujemo važnosti i značaj nijedne od ovih delegacija, svaka od ovih delegacija ima određenu važnost i značaj. Srbija je, takođe, članica Ujedinjenih nacija, Organizacija za evropsku bezbednost i saradnju, Partnerstva za mir, kao i Sporazuma CEFTA, Evropske banke za obnovu i razvoj, Organizacija za crnomorsku ekonomsku saradnju, Pakta za stabilnost jugoistočne Evrope i mnogih drugih međunarodnih organizacija. Takođe, ima status posmatrača u Svetskoj trgovinskoj organizaciji u ODKB. Zamajac modernom razvoju parlamentarne diplomatije su dale globalizacije, jačanje parlamentarizma i multilateralizma, moderne komunikacije, i pre svega, otvorenost parlamenata. Zbog toga parlamenti kroz svoje bilateralne i multilateralne kanale redovno razmenjuju iskustva, nastoje da usaglase stavove i usvoje ciljeve i smernice. Narodna skupština Republike Srbije Ustavom definisana je kao najviše predstavničko telo i nosilac ustavotvorne i zakonodavne vlasti, koja jačanjem parlamentarne diplomatije razvija međunarodnu saradnju u cilju upravo očuvanja i razvoja mira, stabilnosti, dobrosusedskih odnosa, ravnopravne saradnje sa narodima i državama, kako našeg regiona, tako i sa narodima i državama sveta. Imajući u vidu i rastući značaj parlamentarizma i parlamentarne diplomatije u globalnom kontekstu, želim da naglasim da parlamentarna komponenta odnosa predstavlja važan aspekt u rešavanju brojnih, aktuelnih izazova, pre svega savremenog doba, rekao bih. Početak ovog veka obeležili su događaji koji su izmenili svet i pokazali nemogućnost predviđanja rizika i pretnji, koji prevazilazi okvire država, koji prevazilazi okvire regiona, koji prevazilaze okvire kontinenata, kao što je slučaj sa pandemojom izazvanom korona virusom. Pored toga, svet se suočava i sa brojim drugim izazovima, poput ekonomske krize, nestabilnosti, migracija, terorizma, globalnih klimatskih promena i drugih koji prete da promene dosadašnje stanje stvari i zahtevaju kako odgovore, tako i dijalog svih, zajedničko zalaganje za solidarnost u cilju očuvanja zajedničkih vrednosti. Ova pitanja se ne mogu posmatrati odvojeno, to je, prosto i činjenično, jer utiču na sve i imaju višestruke posledice, što ukazuje na povezanost, što ukazuje na isprepletanost i što ukazuje na međuzavisnost država. Zbog toga više nego ikada postaje imperativ da se na svim nivoima razmenjuju informacije, ostvaruje saradnja i pruža jedna, pre svega iskrena, rekao bih pomoć i podrška u cilju pronalaženja odgovora na postojeće, ali i na one buduće izazove. Želim da posebno naglasim da se Srbija zalaže za zajednički, sveobuhvatni i ujedinjeni pristup izazovima, sa kojima se sve države suočavaju, jer tako najbolje štitimo interese i svake pojedinačne zemlje. U suočavanju sa izazovima Srbija odgovorno razvija saradnju na svim nivoima, na regionalnom, na evropskom i naravno na globalnom planu. Upravo kriza izazvana korona virusom pokazala je i regionalni i međunarodni ugled Srbije, pandemija je dokazala uspešnost srpske spoljne politike, oslanjanja na Kinu, oslanjanja na Rusiju, naravno i na EU, ne želim to nikako da zanemarim. Narodna skupština se principijelno i dosledno u skladu sa državnom politikom Republike Srbije zalaže za ostvarivanje načela jednakosti, kao i slobodne ravnopravne saradnje na međunarodnoj sceni, bez korišćenja sankcija kao instrumenta prinude. To se posebno odnosi na parlamentarne institucije i organizacije. Smatramo da se u njima moraju tražiti rešenja, pre svega kroz dijalog, jer dijalog svakako nema alternativu, koji se uvek iznova mora potvrđivati kao najbolji i jedini ispravan put za pronalaženje rešenja, za ono što jesu u datom trenutku otvorena pitanja. Srbija je rešena da se i ubuduće dosledno i bezuslovno zalaže za poštovanje fundamentalnih principa međunarodnih odnosa, da odgovorno i solidarno, pre svega, razvija saradnju na svim nivoima, sa svim našim prijateljima, kao i zainteresovanim partnerima. Pozicija Republike Srbije je u tom pogledu vrlo transparentna i usmerena na postizanje vrhunskog cilja, aktivno i progresivno delovanje u pravcu očuvanja i promovisanje mira i stabilnosti. Rezultat našeg prijateljstva je profilisane Srbije kao, pre svega, odgovornog, kao pouzdanog, kao sigurnog, kao stabilnog, kao predvidivog partnera u međunarodnoj zajednici, spremnog da učestvuje u svim važnim i značajnim razgovorima. Tačno je da je strateško opredeljenje Srbije i jedan od ključnih spoljnopolitičkih ciljeva Srbije članstvo u EU, ali je tačno i da Srbija kao jedan od ključnih spoljnopolitičkih ciljeva ima i jačanje i održavanje odnosa sa tradicionalno prijateljski orjentisanim državama. Dakle, EU, ali uz poštovanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta. Ja sam o tome govorio i tokom jučerašnjeg dana. Dakle, Srbija pokazuje odlučnost i opredeljenost na putu evropskih integracija. Narodna skupština Republike Srbije je potvrdila tu odlučnost i opredeljenost na putu evropskih integracija, ali to da li ćemo postati član i kada će Srbija postati član EU ne zavisi od toga definitivno šta Srbija čini i radi, šta čine i rade institucije u Srbiji. Iako smo tokom prošle godine bili u potpunosti spremni za otvaranje poglavlja, nisu, nažalost, otvorena poglavlja. Nije nam drago kada pojedini evropski parlamentarci kažu da im je drago što u prethodnoj godini Srbija nije otvorila nijedno poglavlje, ali, naprotiv, i nasuprot tome, mi ćemo nastaviti svoj put evropskih integracija. Nastavićemo kao i do sada da potvrdimo svoj međunarodni kredibilitet time što ćemo obaveze koje smo preuzeli na putu evropskih integracija nastaviti da realizujemo, ali za to, ponoviću, potreban je dobronameran partnerski odnos. Dakle, mi se pregovora nikada nismo plašili, ali ne pregovaramo i ne razgovaramo iz straha. Kao jedno od ključnih pitanja javlja se pitanje južne Pokrajine Republike Srbije, Kosova i Metohije. S tim u vezi, naglašavam da će Republika Srbija nastaviti da brani svoj teritorijalni integritet i suverenitet, braneći pri tome univerzalne principe međunarodnog prava. Posebno bih istakao da je Srbija, upravo zahvaljujući uspešnoj politici predsednika Aleksandra Vučića u prethodnom vremenskom periodu, kao i tadašnjeg ministra spoljnih poslova Ivice Dačića, za rezultat imala to da je 18 država otpriznalo nezavisnost Kosova i to je ogroman uspeh i veliki rezultat politike kontinuiteta i orijentisanosti ka budućnosti. Nije ovde suština u brojkama, nije ovde suština u tome da je danas ta brojka, kada govorimo o Skupštini Saveta bezbednosti UN, ispod polovine, suština je u tome da konačno neko shvati da bez Srbije nema kompromisa i rešenja kada govorimo o pitanju Kosova i Metohije i suština je u tome da neko shvati da konačno Srbija ima pravo i mogućnost nešto da kaže, a ne da gleda samo kako joj oduzimaju deo po deo teritorije. Istakao bih da parlamentarni aspekt bilateralne i multilateralne saradnje je veoma važan, jer parlamentarci kao direktni predstavnici građana, sadržajnom saradnjom i kvalitetnim parlamentarnim dijalogom mogu dati izuzetan doprinos unapređenju odnosa zemalja, kao i inicirati i stimulisati saradnju tamo gde ona nije dovoljno razvijena. Parlamenti imaju važnu ulogu u unapređenju i održavanju mira i bezbednosti usled svoje ključne pozicije u demokratskim društvima, jer putem međuparlamentarnog dijaloga unapređuju saradnju među državama i narodima, čemu je parlament Republike Srbije i u potpunosti posvećen. Verujem da će parlamentarci dati svoj doprinos jačanju mesta i ulozi parlamenta u međunarodnoj politici. Ovde je bilo nekoliko konstatacija sa kojima na samom kraju moram u potpunosti da se složim, da se ozbiljnije preusmerimo na saradnju putem, pre svega, poslaničkih grupa prijateljstava u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jer zaista kroz nešto malo možemo mnogo toga da učinimo i mnogo toga da uradimo, pre svega, kao predstavnici građana. Takođe, želim da kažem da Narodna skupština Republike Srbije najviši oblik multilateralne i bilateralne saradnje ima sa dve države i on je jedinstven u odnosima sa te dve države. To je sveukupnim Narodnim kongresom Narodne Republike Kine i sa Državnom Dumom, odnosno Ruskom Federacijom, gde ima Komisiju za saradnju sa Narodnom skupštinom Republike Srbije i Državnom Dumom Federalne Skupštine Ruske Federacije kolika se ta, kolega je maločas govorio o tome da treba da prilagodimo spoljnu politiku, da imamo uvek, da ne kažem imperativ, ali uvek imamo određene sugestije i predloge od strane EU da svoju spoljnu politiku treba da prilagodimo EU, ali opet mislim da potpuno, to je jasno, i predsednik Srbije i Vlada Republike Srbije vode jednu izbalansiranu spoljnu politiku, Srbija je samostalna, nezavisna država i vodi spoljnu politiku koja je u najboljem interesu svojih građana, jer period pandemije je upravo pokazao da onda kada je najteže vi možete da se oslonite na dve stvari. Prva stvar su sopstveni resursi i druga stvar su odnosi sa tradicionalno prijateljski orijentisanim državama. Za Narodnu skupštinu Republike Srbije ovo predstavlja, kada govorimo o najvišem obliku bilateralne saradnje veliku čast i veliko zadovoljstvo, ali naravno da je Narodna skupština Republike Srbije otvorena za saradnju i sa parlamentima drugih država, jer, kažem, saradnja je ključ svega. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, kada govorimo o izboru članova parlamentarnih odbora i delegacija, na samom početku moram da istaknem da će poslanička grupa Srpske napredne stranke, Aleksandar Vučić – Za našu decu, podržati ove predloge. Kao i uvek do sada, podržaćemo i predloge koji dolaze sa naše strane ili koalicionih partnera, ali isto tako podržaćemo i ubuduće i predloge koji dolaze od strane opozicije, jer je to pokazatelj demokratije u praksi, jer je to, kao što je kolega prethodni govornik istakao, pokazatelj dogovora, dobre saradnje i pokazatelj jednog osnovnog parlamentarizma, gde svake stranke mogu biti zastupljene u različitim odborima ili delegacijama. Nažalost, ono što je pokazatelj demokratije i demokratičnosti nije uvek i sa neke druge strane baš takav. Mi smo imali priliku, doduše na nekim nižim nivoima odlučivanja, na primer, kada su u pitanju opštinske skupštine ili Skupštine grada Beograda, imali smo priliku da vidimo da je Dragan Đilas zajedno sa svojim saborcima bio protiv takvih predloga. Čak i u nekim situacijama koje su protokolarne, gde je neophodno da odluke Administrativnog odbora, kada je u pitanju dodeljivanje mandata odbornika, potvrdi i Skupština, on i njegovi odbornici su bili protiv, iako su u suprotnoj situaciji, odnosno u drugim ulogama, kada je bilo neophodno potvrditi mandate odbornicima njegovog Saveza, odbornici SNS glasali za. To vam samo pokazuje šta je demokratija za njih, kako vide demokratiju i kako vide uopšte funkcionisanje parlamentarizma. Kada sve ovo uzmete u obzir, postavlja se samo jedno pitanje – na šta bi ličila njihova demokratija, na šta bi ličio parlamentarizam da su u nekom slučaju oni većina danas i da li bi uopšte neka novo opozicija imala pravo da postoji, a kamoli da diskutuje o nečemu, kamoli da se ne slaže sa njihovim mišljenjem, delovanjem ili njihovim idejama? Posebno je bitno naglasiti da odbori u okviru Skupštine Srbije imaju svoju posebnu težinu i oni u mnogome mogu pomoći u funkcionisanju i olakšati funkcionisanje nadležnih ministarstava i državnih organizacija, ali isto tako i državnih organa. Članom 44. Poslovnika o radu Narodne skupštine definisana su sva prava i obaveze skupštinskih odbora. Kada govorimo o tome moramo da istaknemo jednu jako bitnu stvar, a to je da ljudi, koje budemo delegirali danas u ove odbore, moraju pre svega biti savesni, moraju biti odgovorni, moraju biti posvećeni ovom poslu i moraju se uvek voditi istinom, pravdom, ali iznad svega interesima Republike Srbije i svih njenih građana. Kada već govorimo o istini i pravdi ne možemo da se ne osvrnemo na jednu činjenicu, a to je da u našoj zemlji danas postoji stranka koja se zove Stranka slobode i pravde na čijem čelu je Dragan Đilas. Gde ćete većeg paradoksa od ove činjenice da se njegova stranka zove Stranka slobode i pravde, a da je on sinonim i za neistinu i za nepravdu. Sve ovo ne govorim ja, ne govori ovo ni gospodin Martinović, ne govori ovo gospođa Božić, Orlić, Jovanov, ne govorimo mi ovo. Ovo govore činjenice koje mi samo prenosimo građanima Srbije. I ako sve te činjenice nismo dovoljno puta ponovili, evo sada možemo u najkraćem da prođemo kroz neke činjenice i da prođemo kroz neke stvari kojih smo svi danas svesni. Pitanje za građane Srbije je jako prosto. Da li je nepravda kada se u vreme vlasti Dragana Đilasa zatvaraju fabrike, 500 hiljada ljudi, pola miliona ljudi ostane bez posla, a firme Dragana Đilasa iz dana u dan samo rastu i dobijaju 619 miliona prihoda na kojekakvim računima, kojekakvim poslovanjem, najčešće vlast sa državnim i institucijama i sa državnim televizijama najpre? Da li je nepravda kada u tim istim firmama zaposleni kod Dragana Đilasa imaju plate između hiljadu, dve hiljade evra ili čak tri hiljade evra, dok građani Srbije u tom periodu do 2011. godine rade za 15 ili 20 hiljada evra, a te plate, ogromne plate u Đilasovim preduzećima se isplaćuju od budžeta građana Srbije koje su njima otete? Da li je nepravda i to, a složićete se da jeste, kada sve propada u našoj zemlji, sve se gasi, kada se sve urušava, Dragan Đilas igra zanimljive geografije tako što obilazi raznorazne svetske destinacije i tamo seje milione dolara od Mauricijusa preko Švajcarske do Hong Konga? Da li je nepravda i to kada vi, kao gradonačelnik, nakaradnom odlukom oštetite 15 hiljada porodica, duplo im naplatite vrtiće, a onda svom gradu ostavite na taj način štetu, pa je ova gradska vlast danas isplatila više od 30 miliona evra i na taj način, zbog vaše nepromišljene odluke, vi ste uskratili grad Beograd za negde oko 15 novih vrtića? Da li je nepravda i to, ali složićete se da jeste, da grad Beograd zadužite za milijardu i 200 miliona evra dok paralelno sa tim, u kojekakvim nameštenim tenderima, bratsko, drugarskim, burazerskim kombinacijama, kako narod kaže, proneverite na desetine miliona evra? O ovoj nepravdi ja mogu govoriti još mnogo i mogu da potrošim, ne vreme samo naše poslaničke grupe, već celo vreme predviđeno za raspravu i opet ne bi bilo dovoljno vremena da ispričamo o kakvoj nepravdi se radi, kakvu je nepravdu počinio Dragan Đilas prema građanima, ne samo Beograda, već prema svim građanima Srbije. Kada govorimo o neistini, a taj isti Dragan Đilas je samo u poslednjih mesec dana izgovorio deset krupnih neistina. Od toga kako on nije govorio da se neće vakcinisati, pa se ipak vakcinisao, kako je pričao da on nikada nije rekao da nema račune u Švajcarskoj, a ipak ima, pa tako sve u krug, u krug, u krug, dok se sam ne zaplete u svoje laži, pa onda poturi svog zaposlenog Mariniku Tepić da nastavi sa izmišljanjem, pa tako pokušavaju da isfabrikuju neku novu aferu, a sve od nemoći da se na bilo koji način suprotstave odgovornoj, jakoj, stabilnoj i naprednoj politici Vlade Srbije, ali pre svega predsednika Aleksandra Vučića. Koliko je laži i neistina ušlo u njihov svakodnevni život i koliko više ne znaju šta će sami od sebe da učine, govori i činjenica da su čak na svom sajtu, u svojim čuvenim programima „Imamo plan za dan posle“, „Imamo plan za dobar život“, „Imamo plan za jaču ekonomiju“, pokazali svo svoje licemerstvo i pokazali koliko su spremni da lažu čak, gde možete da utvrdite klikom miša na računaru da ustanovite o kakvim se lažima radi, pa da pođemo redom. „Imamo plan za dan posle“, pored uvodne bajke, dakle, sve je kod njih bajka nekakvih emotivnih izjava, pronalaze sebi za pravo i kažu ovako – investiraćemo 500 miliona evra u bolji život ljudi kroz modernizaciju i gradnju novih škola, bolnica, domova zdravlja, vrtića, regionalnih puteva, komunalne infrastrukture i kanala za navodnjavanje. Dakle, oni koji su našu zemlju upropastili, koji nisu bili u stanju, ne dom zdravlja, jednu ambulantu da prekreče, sada obećavaju da će uložiti nekakvih 500 miliona evra za bolji život. Ne želim da pričam o putevima, jer putevi u vreme njihove vlasti su više ličili, bili su kaldrma i ličili su na one, nekada se to zvao, seoske puteve ili put koji nije definisan planom. Oni sada obećavaju građanima da će uložiti 500 miliona evra. Molim vas da obratite pažnju na cifru od 500 miliona evra. Dakle, ovo je prva stranica. Onda garantuju, zamislite oni garantuju, iskorenićemo stranačko zapošljavanje, pa vi ga brendirali, vi napravili stranačko zapošljavanje. Kako ste zapošljavali ljude, od mame, tate, brata, sestre, kuma, pa samo još niste zaposlili mačke da vam love miševe po opštinama, ali morale su da budu članice DS. Juče smo čuli kako su vaše stranačke kolege birane na mesto sudija i vi ćete sada kao da se borite protiv toga. Gde je kraj licemerstvu? Kaže – izabraćemo specijalnog tužioca za borbu protiv korupcije javnih funkcionera, predsednika Republike itd. Gospodo, što ovo niste uradili dok ste bili na vlasti, šta ste čekali do sada? Pravilnije je pitanje – zar to niste smeli da uradite da ne biste ugrozili svog Dragana Đilasa? Ako odemo još dalje, da li ovo znači da će Đilas hipotetički sam sebe da hapsi kada dođe na vlast? Hajde molim vas, nemojte tako grubo da se šalimo, u ovo niko ne može da poveruje. Zabraniti bavljenje javnim poslom onima koji su bili u službi kriminalnog režima. Gospodo, dragi poslanici, svi koji danas ovde sedite, to što nema nikakve veze sa kriminalnim režimom, to što oni pokušavaju sve nas da satanizuju, vi ćete, gospodo draga, biti diskriminisani i vama će, pazite sad, biti zabranjeno da se bavite bilo kakvim javnim poslom. Dakle, samo zato što su vas građani izabrali, a oni to posmatraju, jel te, da ste deo kriminalnog režima, vama će biti zabranjeno da se bavite javnim poslom. Pazite ovo sad – usvojićemo zakon o poreklu imovine kako bi svakom ko se nelegalno obogatio na račun naroda imovina bila oduzeta. Nisam verovao da ću ovo reći, ali se slažem sa vama u ovom delu. Propustili ste jednu stvar – Zakon o poreklu imovine je usvojen, primenjuje se od 12. marta, ali se slažem ovde sa vama. Apsolutno se slažem da sva imovina koja je nelegalno stečena, a nadam se da će to građani Srbije jako brzo videti delovanjem nadležnih institucija da bi trebalo da se vrati narodu. Ovo što je Dragan Đilas oteo od narod, mislim da bi bilo dobro i ovaj predlog bih uvažio, da se vrati građanima. No, dobro, idemo dalje. Kaže sad „Imamo plan za dobar život“, opet ide deo bajke, lekari će imati platu 1.000 evra, 2011. godine plata lekara je bila 52.000, a danas je 106.000. Medicinska sestra će imati platu 600 evra, a dok su oni bili na vlasti, kada su bili u prilici da to urade, bila je plata 29.000 dinara, danas je 54.000. Nastavnik će imati 700 evra 2011. godine u njihovo vreme, dakle, dok je Đilas mogao sve ovo da sprovodi bila je 38.000 dinara, dok je danas 60.000. Takođe kažu, minimalna plata od 350 evra u njihovo doba 2011. godine 172 evra, a danas 273 evra. Dakle, gospodo, sve ovo što danas pričate kao bajku, imali ste prilike da uradite kad ste bili na vlasti, međutim, brojke kažu suprotno. Molim vas obratite pažnju sad. Dakle, ovo je drugi ogranak istog sajta, iste promocije, istog plana i programa - uložićemo milijardu evra u bolji život ljudi kroz modernizaciju, gradnju, dakle sve ono isto samo ovaj put milijardu evra. Za sam kraj, plan za jaču ekonomiju i sad sve to ide isto u krug, ponavljaju iste cifre. Međutim, vojnik će imati platu 600 evra. Godine 2011. je imao 276 evra, dok je danas 360, podoficir 2011. godine 370 evra, danas 486, oficir 558 evra 2011. godine, danas 680 evra. Pitam vas - što ovo sve o čemu danas pričate niste tada uradili? I ponovo ću vas to pitati. Međutim, za sam kraj ovih njihovih bajki vraćaju se na staro i kažu – investiraćemo 500 miliona evra u bolji život ljudi kroz modernizaciju i gradnju novih škola, bolnica, domova zdravlja. Dakle, ljudi moji, na istoj stranici u istom programu jedne iste stranke na tri klika daleko ljudi pronevere 500 miliona evra. Prvo kažu - investiraćemo 500 miliona, pa kažu milijardu, pa onda kažu 500 miliona evra. To vam je politika kad se naviknete da se igrate sa milionima, kad se naviknete da ih proneverite tako lako, evo čak i u programu ste u situaciji da proneverite 500 miliona evra, pa se pitamo odakle onoliki novac Draganu Đilasu. Ono što želim takođe da istaknem danas jeste činjenica zašto se njihov plan i program zove „Za dan posle“. Ljudi, vi predstavljate i ono pre, nažalost, ružnu prošlost Srbije do 2012. godine. Nije Srpska napredna stranka nasledila u duhu vaših bajki Snežanu i sedam patuljaka, već je nasledila Demokratsku stranku i vaš režim. Ako ćete već jezikom bajki i crtaća, vi možete samo da nas podsećate na Alibabu i 40 razbojnika u kome, nema sumnje, zna se ko je Alibaba. Samo nam objasnite zašto vam se kampanja ne zove danas - nova šansa za Demokratsku stranku? zašto vam se kampanja ne zove - da nastavimo tamo gde smo stali? zašto ne kažete - da se vratimo tamo gde smo bili 2012. godine? Pa, nećete to nikada uraditi zato što znate da i ovaj 1%, ako toliko i imate, ne biste dobili kada bi iskreno izašli pred građane Srbije i rekli istinu, a to je da ste vi odgovorni za upropašćavanje naše zemlje u svakom pogledu i svakom smislu. Uveren sam, time ću završiti, uveren sam da građani Srbije na predstojećim izborima kada budu glasali za neku od lista, vodiće se svim ovim stvarima i neće dozvoliti da ih jeftina demagogija, sitno politikanstvo i pokušaj Dragana Đilasa da igra na kartu zaboravnosti ili ne znam kakve kolektivne amnezije, da ih sputa i da ih dolaskom na vlast vrati u ona mračna vremena bede i sirotinje kada je sve propadalo, a samo se on bogatio. Zato sam uveren da na sledećim izborima koliko god se trudili da lažima, neistinama, izmišljotinama pokušaju da uprljaju rezultate i umanje rezultate koje postiže Vlada Republike Srbije na čelu sa odgovornom politikom predsednika Aleksandra Vučića u tome neće uspeti i da na taj način Dragan Đilas i ostali njegovi zaposleni i saborci, ta bulumenta bivšeg režima DS, neće biti u prilici da učestvuje u daljem unižavanju naše zemlje, kao što su radili u periodu dok su bili na vlasti, jer, ne zaboravite, kojekakvim pljuvanjem naše zemlje i po stranim ambasadama i kukanjem na različitim adresama oni i dan danas kao opozicija čine sve da učine štetu našoj zemlji. Ljudima koji će biti danas izabrani u sastave ovih odbora i delegacija želim mnogo uspeha, želim da rade predano, posvećeno i kao što sam malopre rekao, želim im da rade pre svega uvek, jedino i samo u interesu građana Republike i naše Srbije. Hvala vam. Živela Srbija.
Reč ima potpredsednica Narodne skupštine i narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi potpredsedniče. Predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, najpre bih želela da se izvinim najvećoj poslaničkoj grupi, pošto nije praksa da posle njihovog ovlašćenog predstavnika još neko od ovlašćenih predstavnika dobije reč, ali to je upravo zbog toga što sam ja lično kao član jedne od delegacija, o kojima danas raspravljamo, odnosno članica, trenutno i paralelno na onlajn sednici odbora pa nisam stigla ranije. S toga se zaista izvinjavam. Nije to bio moj plan. Zaista sam planirala da govorim ranije. Kao ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SVM kada već raspravljamo o tri tačke, a jedna od toga je, mi to zovemo POSP ili Parlamentarni odbor za stabilizaciju i pridruživanje, ću pokušati nekako da približim građanima i medijima, šta je zapravo POSP i njegov značaj, jer mislim da se malo bavimo time i vrlo malo ću govoriti o delegacijama. Neko od uvaženih prethodnih govornika je rekao – mogao bih satima. Ja kao neko ko je 14 godina npr. u delegaciji Parlamentarne skupštine Saveta Evrope bih mogla satima da pričamo o ovim temama i raduje me što do sada ovo nije bila praksa, ali što danas imamo priliku da pričamo i o značaju parlamentarne diplomatije, a i da naglasimo značaj recimo Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i samog Parlamentarnog odbora. Težnja Republike Srbije da postane članica EU predstavlja rezultat zaista snažne privrženosti idejama, vrednostima i dostignućima na kojima je zasnovana EU. Članstvo u EU, kao što to često čujemo i što je činjenica, je strateški cilj Republike Srbije, koji zapravo istovremeno predstavlja i sredstvo pomoću kojeg Srbija modernizuje kako svoj pravni, tako i svoj ekonomski i institucionalni sistem. Pristupanje podrazumeva prihvatanje prava i obaveza na kojima se zasniva Unija, kao i njenog institucionalnog okvira pod nazivom, kao što mi to često koristimo, pravne tekovine EU. Pored toga, nije dovoljno samo usaglašavanje zakonodavstva, već pristupanje podrazumeva i blagovremeno i delotvorno sprovođenje ovih zakona, uključujući i efikasnu potpunu primenu usklađenih zakona. Kao što sam spomenula, jedan od najznačajnijih osnovnih dokumenata je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Potpisivanjem tog sporazuma Republika Srbija se zaista obavezala na postepeno usklađivanje svog zakonodavstva sa pravnim tekovima EU, kao i njihovu doslednu primenu. Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju ili SSP je prelazni sporazum o trgovini i trgovinskim pitanjima potpisani su još 2008. godine, tačnije 29. aprila 2008. godine. Narodna skupština Republike Srbije, ovaj visoki dom je u septembru, 9. septembra 2008. godine ratifikovao SSP. Poštujući upravo obaveze preuzete sporazumom Republika Srbija je odlučila da odmah na početku sledeće godine, 2009. godine i to 30. januara, sa svoje strane otpočne tzv. jednostranu primenu Prelaznog trgovinskog sporazuma i liberalizaciju trgovine sa EU. Posle određenih procedura sa strane EU sam Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju je stupio na snagu konačno 2013. godine i to 1. septembra 2013. godine, čime je naša zemlja, Republika Srbija dobila status države pridružene EU. Zašto o tome govorim povodom ove tačke? Upravo zbog toga što je saradnja ovog doma, Narodne skupštine Republike Srbije sa Evropskim parlamentom institucionalizovana, postojala je naravno i do tada u nekoj drugoj formi, ali tada je podignuta na viši nivo, viši institucionalni nivo upravo uspostavljanjem POSP ili ti Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje Srbija i Evropski parlament upravo tada stupanjem na snagu SSP 2013. godine - Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, sa jedne strane evropska zajednica, njene države članice, a sa druge strane je Republika Srbija. Prema članu 12. SSP-a politički dijalog na parlamentarnom nivou se odvij u okviru ovog spomenutog parlamentarnog odbora, koji nije ni klasičan odbor, a nije ni klasična delegacija, već nešto između i nešto specifično. Njega čine poslanici kako Evropskog parlamenta, tako i poslanici Narodne skupštine Republike Srbije u istom broju, 15 i 15 članova, u skladu sa dogovorom, kao što smo to čuli u jednom od prethodnih izlaganja, u skladu sa dogovorom političkih grupa. Naravno, uvek je predstavljena pozicija i opozicija. Kada su normalna, kako bi mi rekli mirnodopska vremena, ovaj parlamentarni odbor se sastaje najmanje dva puta godišnje. Praksa je da se on sastaje jednom u Strazburu, a jednom u Beogradu. U poslednjih godinu i po dana, svi znamo zbog pandemije virusom korona, se i sednice ovog tela organizuju u onlajn formi. Poslednja sednica je bila u ovom sazivu u januaru ove godine, kada su naši članovi delegacija, pošto Narodna skupština Republike Srbije radi, bili prisutni ovde, ali se nisu videli fizički, već u onlajn formi sa predstavnicima Evropskog parlamenta, pošto su njihova pravila takva da oni još uvek ne putuju. Praksa je da se na kraju svakog sastanka POSP-a donese zajednička deklaracija i preporuke koje se upućuju, što je izuzetno značajno, Savetu za stabilizaciju i pridruživanje, kao i zvaničnim institucijama kako Republike Srbije, tako i EU. Mi u poslaničkog grupi SVM smatramo da je POSP odličan način za jačanje institucionalnih veza. Dakle, POSP je platforma za bolje razumevanje političkog pravca Srbije, promovisanje stavova našim parlamentarnih stranaka u smislu poštovanja standarda i vrednosti EU, kao i, još jednom bih naglasila, strateškog cilja Republike Srbije, a to je članstvo, punopravno članstvo u EU. Još nekoliko stvari da objasnim. Znači, parlamentarni Odbor za stabilizaciju i pridruživanje je zapravo formiran na osnovu Odluke konferencije predsednika Evropskog parlamenta od 3. oktobra te 2013. godine, koju sam spomenula, ali i Odluke Narodne skupštine Republike Srbije o utvrđivanju sastava POSP-a od 6. novembra 2013. godine, kao i samog SSP-a, iliti Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Na ovaj način i sam parlamentarni odbor, ali i sama Narodna skupština, znači plenum, imaju jaču i direktnu vezu sa kolegama iz Evropskog parlamenta. Ovo je dobar način, mogućnost da informacije iz Srbije dolaze direktno do evropskih zvaničnika bez bilo kakvih posrednika. Praksa je takva, i to je zaista i funkcioniše, da parlamentarnim odborom naizmenično predsedavaju član Evropskog parlamenta i član našeg odbora iliti predsednik koji je već dugi niz godina, sada i potpredsednik Narodne skupštine, dr Vladimir Orlić. Sednice, kada su normalna vremena, traju čak i dan i po i zaista se naizmenično vrši predsedavanje od strane predsedavajućeg sa strane Evropskog parlamenta i našeg. U poslednje vreme, kažem, ove onlajn sednice su nažalost kraće i poslednjom prilikom nismo doneli ni zajedničku deklaraciju, ali se nadamo da ćemo za nekoliko meseci uspeti da nastavimo normalan rad i da ćemo i u ovom sazivu i u ovoj godini najpre imati minimum dve sednice ovog tela. Svrha parlamentarnog odbora jeste parlamentarna kontrola celog procesa i, ono što je takođe izuzetno značajno, davanje demokratskog legitimiteta putem upoznavanja Narodne skupštine sa svim elementima procesa. Kao što je to poznato i kao što je aktuelno, u poslednje vreme se dosta pričalo o tome. Kada već pričamo o Evropskom parlamentu i pošto je pre svega nekoliko nedelja doneta Rezolucija iliti Izveštaj Evropskog parlamenta u Srbiji, znači postoji izveštaj Evropske komisije godišnji o tzv. napretku koji se objavljuje u septembru, oktobru i na osnovu toga posle i Evropski parlament priprema izveštaj koji je krajem marta, 25, 26. marta je usvojen i Rezolucija o Srbiji, u ovom slučaju. Rezolucije Evropskog parlamenta, značajno je naglasiti, nema obavezujući karakter, ali zaista služe kao važne politike poruke, kako samoj zemlji koja se nalazi u procesu evropskih integracija, znači u našem slučaju za nas, tako i zemljama članicama EU. Mi u SVM smatramo da je proširenje izuzetno dobro, najznačajniji alat zajedničke spoljne politike EU, ali nažalost svi moramo biti svesni toga da proširenje trenutno nije prioritet i da kako EU, tako njeno najznačajnije telo, Vlada, kako vam se sviđa, Evropska komisija se bavi samim sobom, traženjem rešenja za vlastite probleme koji su počeli, prvo ekonomskom, pa nekom unutrašnjom krizom, što je sve pojačano naravno i migrantskom krizom, Bregzitom, odnosima sa SAD, ovde spomenutom Rusijom i Kinom i nažalost u poslednjih, sada već možda i godinu i po dana, sa pandemijom Kovid 19. Integracija Republike Srbije u EU je zaista kontinuirano glavni spoljno politički prioritet i strateško opredeljenje Republike Srbije. To je jedan od onih procesa koji uživa podršku većine građana još uvek. Naravno da je ona dosta opala u poslednje vreme, ali pošto imamo redovna istraživanja koja organizuje Ministarstvo za evropske integracije znamo da je podrška građana uvek oko 50%, da li je to 51,52, 53% i mislim da je značajno naglasiti da u ovo sazivu Narodne skupštine Republike Srbije sve parlamentarne stranke koje su ovde su za priključenje Republike Srbije u EU. Smatram da je značajno naglasiti da svi mi u tom procesu imamo odgovornost. Odgovornost da budemo svesni svoje uloge u ovom procesu, odgovornost da se ponašamo u skladu sa jasnim nadležnostima i obavezama koje proizilaze iz izbornog legitimiteta. Ispunjenje političkih kriterijuma, jer o njima se najviše priča nije samo preduslov za pristupanje EU, već ispunjenje političkih kriterijuma bi trebala da bude i odluka svakog funkcionalnog društva. Politički kriterijumi obezbeđuju najvažnije faktore, a to je poverenje građana u svoje institucije na kome još uvek treba da radimo nažalost. Poverenje građana i u samu Narodnu skupštinu Republike Srbije je dosta nisko. Još malo o samom Evropskom parlamentu. Svesni smo da su poslednji izbori za Evropski parlament bili u maju 2019. godine i da je ovaj novi tzv. sada možda ne toliko novi, ali novi saziv Evropskog parlamenta koji traje od 2019. do 2024. godine dokazuje da su ipak bez obzira na evroskepticizam koji se pojavio u samim zemljama članicama EU, da su ipak proevropske snage i dalje jake. One jesu dobile većinu, mada je trenutna koalicija u Evropskom parlamentu vrlo šarolika. Ipak mora da se naglasi da trenutni, aktuelni, dakle Deveti saziv Evropskog parlamenta ima prilično izmenjenu strukturu i u samom Evropskom parlamentu, kao i ovde u Narodnoj skupštini 60% ovde narodnih poslanika, a tamo tzv. MEP, članove Evropskog parlamenta su novi, znači prvi put se nalaze na toj funkciji. To znači da je novi saziv od 2019. do 2024. godine Evropskog parlamenta doneo i dosta promena po pitanju ljudi, osoba koje se bave Srbijom, koji prate. Znamo da je dugi niz godina sadašnji predsednik Afeta, njihovog Odbora za spoljne poslove Dejvid Mekalister bio izvestilac za Srbiju, međutim u ovom sazivu imamo novog izvestioca koji je iz Slovačke, ponovo iz Evropske narodne partije Vladimir Bilčik. Kada govorimo o ulozi Narodne skupštine, u procesu Evropskih integracija Republike Srbije, jasno je da Narodna skupština u ovom procesu ima najpre kontrolnu ulogu, ali i zakonodavnu u smislu ispunjavanja svojih obaveza, usklađivanja zakonodavstva i spomenutom Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, kao i obaveze iz Nacionalnog programa za usvajanje pravnih tekovina EU i mi konstantno pratimo u kom procesu je on zapravo ispunjen. Posebno važan aspekt rada Narodne skupštine o kojem danas razgovaramo je i izuzetno značajna parlamentarna diplomatija koja otvara prostor ponovo za politički dijalog i za razmatranje zaista raznovrsnih pitanja iz procesa evropskih integracija, a i šire. Kroz parlamentarnu diplomatiju se olakšava proces približavanja EU u saradnji pre svega, najpre, sa državama regiona, susedima, državama članicama EU, ali i sa parlamentarnim skupštinama kako evropskih, tako i međunarodnih organizacija. Ovde se u prethodnim izlaganjima pominjalo nekoliko, ne bih da merim značaj, mi sada na dnevnom redu imamo upravo Delegaciju u NATO, ali znam da su svi poslanici bilo novi, bilo stari, izuzetno posvećeni i poslu u tim delegacijama. Meni je žao što mediji, javnost ne prate dovoljno taj posao koji je značajan, već obično napadaju poslanike koji su u tim delegacijama, zato što troše mnogo novca za putovanja, hotele itd. Možda to nije aktuelno u poslednjih godinu i po dana, ali verovali ili ne, bez putovanja mi radimo u tim delegacijama, i to u on-lajn formi već nekoliko meseci u ovom sazivu. Polako da zaključim, pošto sam se u izlaganju o samom POSP-u, Parlamentarnom odboru za stabilizaciju i pridruživanje evropskim integracijama, najviše bavila naravno i evropskim integracijama, želela bih još jednom da podsetim na mnogo značajniji Izveštaj Evropske komisije od Izveštaja od Evropskog parlamenta, iliti rezolucije Evropskog parlamenta, koji je poslednji bio objavljen u oktobru prošle godine. Ovaj visoki dom je raspravljao o njemu krajem decembra ove godine. Samo da spomenem, još jednom da podvučem one preporuke ili ako tako želimo, kritike, koje su se odnosile na samu Narodnu skupštinu i da delimično i odgovorim na njih. Jer, u tom Izveštaju Evropske komisije je rečeno, deo koji se odnosi na rad Narodne skupštine, da je potrebno pojačati kontrolnu ulogu nad izvršnom vlašću, što mi verujem, konstantno radimo, pojačati efikasnost nezavisnost i transparentnost parlamenta, kao i da je potrebno nastaviti posvećenost međustranačkom dijalogu vlasti i opozicije, koji je u toku 2019/20. godine vođen uz posredovanje Evropskog parlamenta. Podsetila bih sve nas da se ovaj dijalog nastavlja sledeće nedelje. Takođe, su pohvaljeni u ovom Izveštaju i koraci preduzeti ka rešavanju nedostataka u radu, kao što je smanjenje hitnih postupaka. Mi od početka ove godine nismo stavili ništa na dnevni red po hitnom postupku. Takođe tu je navedeno da je potrebno nastaviti sa praksom razmatranja izveštaja o radu nezavisnih regulatornih tela, što smo radili krajem decembra i pošto su već neki izveštaji u skupštinskoj proceduri, što ćemo i nastaviti da radimo, i da matični odbori formiraju zaključke na osnovu ovih izveštaja, a mi treba i da pratimo izvršenje preporuka i zaključaka iz tih izveštaja, kao i da je potrebno nadgledati implementaciju ovih preporuka ispunjavanja od strane izvršnih organa. U sklopu svoje kontrolne uloge Narodne skupštine pomenuta su i javna slušanja, jer imali smo jedan period pre dve godine, kada je bio izuzetno nizak broj javnih slušanja u Skupštini. Mene raduje što ovih nedelja možemo da vidimo, ovih dana, da uglavnom u pripremnoj, a kasnije u implementacionoj fazi nekih zakona, je sve češća praksa da matični odbori, kompetentni odbori, ovde u Skupštini organizuju javna slušanja i da zaista postoji širok dijalog. Da zaključim, naravno, poslanička grupa SVM će u danu za glasanje podržati ove usklađene predloge. Zahvaljujem.
Pošto više nemamo prijavljenih predsednika i ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, sada prelazimo na listu govornika. Narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, akademiče Zukorliću, koleginice i kolege narodni poslanici, danas govorimo o sastavu delegacije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Jasno je iz samog naziva da je stvar proceduralna i tehnička, i Stranka pravde i pomirenja, kao najjača bošnjačka stranka u Republici Srbiji glasaće za predloge, takođe i naš poslanički klub Stranke pravde i pomirenja i Ujedinjene seljačke stranke podržaće ovu tačku. Najveći kritičari državnog vrha i predsednika države i Vlade, kada je u pitanju međunarodna politika, ne mogu da nađu ama baš nikakvu osnovu za kritiku. Kada govorimo o saradnji sa međunarodnim institucijama, ono što je uloga parlamenta, parlamentarnih delegacija, grupa prijateljstva jeste da tu politiku međunarodnu koju kreira predsednik države, koju sprovodi i Ministarstvo inostranih poslova, da mi svakako pratimo i da intenziviramo tu saradnju na toj razini na kojoj parlamentarne delegacije i mogu. Svakako, opseg delovanja je jako veliki. Kao što znamo, u najvećim odnosima između najvećih državnika, ta lična nota je jako prisutna i zato je jako važno da naši parlamentarci budu uključeni i da zaista predstavljaju državu i ono što su naši interesi. Svakako je dobro da imamo prijatelje i na istoku i na zapadu, da smo popravili i podigli na najveći mogući nivo kada je u pitanju odnos prema Rusiji i Kini, kada je u pitanju odnos prema muslimanskom svetu koja je razvojna šansa naše ekonomije, gde su naše kompanije tradicionalno prisutne, međutim i SAD, a pogotovo Evropa i EU su nešto što mora da bude strateško opredeljenje, pogotovo EU gde mi ne pripadamo samo geografski, EU je nešto čemu mi moramo da pripadamo prvenstveno vrednosno. Tu parlament, ovaj saziv i svaki drugi ima ključnu ulogu i kada je u pitanju usvajanje zakona, znači za implementaciju mi nismo odgovorni, Vlada je odgovorna, ali brzina kojom mi usvajamo zakone, zakoni koji poštuju proceduru i javnost ima 15 dana da se upozna sa njihovim sadržajem. Mislim da ovaj parlament to i ovaj saziv apsolutno poštuju. Ono što je osim međunarodne saradnje jako važno, i hoću da pohvalim, ovaj saziv jeste dislociranje sastanaka, kolegijuma van ove zgrade i van Beograda. To se desilo u Valjevu. Očekujem da se to desi i u sandžaku, da se održi ta sednica i u Novom Pazaru i drugim krajevima naše zemlje. Zašto? Jako je važno da građanke i građani u našoj zemlji upoznaju se sa radom parlamenta i da se što češće resorni odbori održavaju van Beograda. Jako je važno da se o radu parlamenta, o našim nadležnostima, da se upoznamo šta su problemi građanki i građana, jer ja se sećam tog kolegijuma u Valjevu, mislim da su to ta pitanja sa terena ljudi iz baze suštinska pitanja koja ovde treba da delegiramo i kada je plenum u pitanju i kada su u pitanju pitanja Vladi, predsednici Vlade i resornim ministarstvima. U danu za glasanje glasaćemo za ove predloge. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažene kolege narodni poslanici, dragi građani Srbije, govorili su moje kolege o važnosti ove teme o kojoj se nije često razgovaralo u parlamentu, ne zato što nije postojalo razloga, nego zato što se uvek neke stvari čine malo važnijim. Međutim, ja zaista mislim i podržaću sve diskusije koje su išle u tom smeru da je jako važno voditi računa o tome ko su članovi i ko čini sastav delegacije i odbora i za to postoji mnogo razloga. Imamo primere iz prakse koja govore u prilog tome koliko je važno kada su to dobro izabrani ljudi i imamo primere iz prakse koji govore u prilog tome koliku štetu plaćamo kada se neprofesionalno ljudi odnose prema pozicijama za koje su dobili poverenje bez razlike da li mi ovde govorimo o poverenju koje su im ukazali građani birajući ih za narodnog poslanika ili o poverenju koje im ukažemo mi kao njihove kolege. Čini mi se da je kolega Jovanović govorio o tome da se partijskim konsenzusom uglavnom dogovori ko će biti u sastavu delegacije. Zašto su ti ljudi važni osim ovoga o čemu je govorila potpredsednica Skupštine, i to jeste bio jedan onako širok presek svega toga što predstavljaju i delegacije i pre svega rad naše delegacije kada je u pitanju Evropski parlament. Ali, ono na šta želim da stavim akcenat opominjući sve nas, i to ne radim prvi put, i neću to raditi poslednji put, govoriću o tome kada god budem imala šansu, jeste da moramo da se okrenemo oko sebe i malo pogledamo neke primere koji nam ukazuju na jedan naš nedostatak koji nikako da otklonimo, a to je na činjenicu da smo često u nekom periodu iza nas imali na ovakvim pozicijama ljude koji su ne koristeći svoje vreme i svoj položaj da govore jednu istinu o Srbiji, dovedeni bili u situaciju da inače sa jednom težnjom i okruženjem i međunarodnog faktora da budemo satanizovani mi svojim ćutanjem doprinesemo da to tako u dobroj meri i izgleda. Imali smo tako neki pokušaj, ako se sećate, tužbe, koji nam se vratio kao bumerang. I da ne bih analizirala koliko je to bio pre svega diplomatski promašaj i pre svega pogrešno pitanje, ja ću reći šta su posledice svega toga. Moglo se na tu temu govoriti i iz potpuno drugih uglova, moglo se govoriti na način što se za nešto pripremite, moglo se i mora se govoriti pre svega, i to je opomena za sve vas, pa i vas uvažene kolege koje danas biramo, odnosno koje ćemo izabrati u danu za glasanje, kojima ukazujemo poverenje pre svega svojim diskusijama, moramo se izmestiti iz onog što je lično, koliko god da nekada imamo samo takav pristup. Šta znači kada po svaku cenu želite da makar i nečemu što niti je država niti će ikada biti date na važnosti, danas pišu novine, jučerašnja sednica Saveta bezbednosti i izvesna predstavnica kosovskih tzv. institucija u UN. Toliko je neistina izgovoreno juče, ali sa toliko težnje da se ubedi međunarodna javnost da je to tačno, da ja ostajem po ko zna koji put potpuno šokirana. Stavljen je akcenat na nekakvu torturu nad aktuelnim premijerom tzv. vlade Kosova Aljbinom Kurtijem, za koga kaže da je neprestano maltretiran u zatvoru više od dve godine kao student. Ne vidi se na njemu to maltretiranje, pre se vide neki drugi nedostaci, ali, da ne preuzimam ulogu onih koji su za to išli u školu. Onda se govori o 20 hiljada silovanih albanskih žena, o čemu je bezbroj puta spinovano, govoreno, iznošene kojekakve laži, ali i demantovano. Onda se navodi primer nekakvih narodnih poslanica u aktuelnom sazivu tzv. skupštine tzv. Kosova koje su žrtve ne znam kakvog nasilja i ne znam kakvog genocida. Ali se u završnici kaže, savetodavno u odnosu na Srbiju i na parlament Srbije, da bi morali da izađemo iz prošlosti, mračne, „jer sebe držimo u mraku i to nas vodi u rasizam, fašizam i genocid“. Pa se još i kaže da ćemo to uraditi brže ako raščistimo sa ratnim zločincima, a ne da nam oni sede u parlamentu sada. Ja ne znam, uvažene kolege, ko je od vas ratni zločinac, od nas, očigledno bi mogao da bude bilo ko i nije ova diskusija apsolutno važna, niti je persona koja je govorila važna, ovde se radi o diskusiji koja je izgovorena na sednici Saveta bezbednosti i tu je ta opasnost. Neko se ne libi da ni jednog trenutka izgovori laž. Moje suštinsko pitanje – zašto onda imamo problem da u određenom momentu kao predstavnici svoje države kažemo istinu? Zašto onda ne uradimo to, nego ostavljamo sebi prostor da se nekome dopadnemo ili ne dopadnemo? Da bismo se istinama bavili, ja ću probati da pomognem svima nama koji jesmo članovi delegacije, svima nama koji jesmo predstavnici na ovaj ili onaj način i na kraju svima nama koji, rekao je neko od kolega pre mene, jesmo članovi poslaničkih grupa prijateljstava za koje mislim da su takođe jako važne i mislim da ste o tome govorili, potpredsedniče, upravo vi. Važno je razgovarati sa našim kolegama, jer taj direktan kontakt ume da razbije predrasude. Imali smo sjajno iskustvo kada je Poslanička grupa prijateljstva sa Emiratima u pitanju, zajedno smo u tome učestvovali. Postoje između nas razlike, ali razlike o kojima moramo da razgovaramo i razlike koje moramo da prevaziđemo. Vraćam se ponovo na ovu diskusiju, ne zato što je važna nego zato što Kosovo onlajn objavljuje 14. 04. da je mladić napadnut i to u trenutku kada je bio u društvu devojke i sestre, one nisu povređene, ali on jeste. Napadnut je kada se vraćao kući, nešto pre 22 časa. Znači, ne govorimo ni o kakvom vremenu koje je ne znam kako kasno. Napala su ga, kako navodi, trojica Albanaca. Moj predlog za sve ove koji bi da se na međunarodnom nivou bave politikom a nisu izašli iz svoje mesne zajednice – improvizovali su državu, pa bi bilo dobro da makar povedu računa kako funkcioniše taj divlji zapad na čijem su čelu. To je za nas važno zbog naših predstavnika, zbog ljudi koji su nealbanci, zbog ljudi koji su izloženi raznoj torturi i to više nema veze ni sa verom ni sa nacijom. Ja mislim da oni lagano upadaju u jedan vrtlog koji kaže da se i među sobom obračunavaju na jedan brutalan način, čak i među samim albanskim stanovništvom, u zavisnosti od toga kakvoj političkoj opciji pripadaju. Ono što je za mene apsolutna vest jeste podatak koji sam, i još jednom, to ne radim prvi put, drugi put ću pohvaliti Kancelariju za Kosovo i Metohiju u ovom sazivu zato što sam u dva navrata postavila pitanje i u oba slučaja dobila odgovor koji je po meni istorijski dokument. Setićete se ko je bio u sali da sam pitala da li slučajno poseduju podatak koliko je to srpskog zemljišta uzurpirano na KiM, koliko zemljišta ne može da bude obrađivano ili vlasnici čak i ne znaju šta se sa tim zemljištem dešava i ko ga obrađuje i dobila jedan sjajan odgovor, prepun podataka, evo, to izgleda ovako, na četiri pune strane A-4 formata i on je zastrašujući. Prvo, u tri navrata je sam UNMIK pravio određene agencije i organizacije koje bi trebale da se bave upravo pitanjem imovine na KiM. U sva tri slučaja to je bio jedan potpuno bezuspešan pokušaj. Prva agencija koja je napravljena jeste DSI – Direkcija za stambeno-imovinske poslove i prema navodima oni su je napravili upravo tada da bi pokazali koliko je zapravo albanskog nekog zemljišta neuknjiženo pod pritiskom loših zakona Republike Srbije, itd, iz 90-ih. Šta je praksa pokazala? Praksa je pokazala da je od 2000. do 2006. godine ukupno predato 29.155 zahteva za povratak nepokretne stambene imovine, kuća i stanova. Ono što je važno jeste da se albanskih zahteva u tom slučaju koje su kategorizovali kao slučaj A, pošto su zahtevi nealbanaca kategorizovani kao kategorija C, dakle, u A kategoriji su imali svega 1.212 prijava. Napravili su agenciju koja ih je demantovala. Pa su onda DSI zamenili Kosovskom agencijom za imovinu 2006. godine, sa zadatkom da rešava slučajeve uzurpacije imovine. Kosovska agencija za imovinu je, za razliku od prethodne, bila nadležna i da pored kuća i stanova rešava i o uzurpiranom zemljištu i poslovnim prostorima, pa se onda upalo u vrtlog u kome je 42.116 zahteva podneto od strane Srba i nealbanaca koji su živeli na KiM. Od svih ovih slučajeva o kojima ja ovde govorim, sve tri agencije koje su napravljene rešile su jedan. Ja ne umem to da pretvorim u procente i ne govorim slučajno o ovome. O ovome govorim svima članovima delegacija, svim članovima parlamentarnih grupa, svim članovima i grupa prijateljstva, jer ovo jesu podaci koje je u obavezi svaki narodni poslanik države Srbije da naglas kaže – osim što imamo uzurpiranu teritoriju, mi imamo, po ovim podacima, preko 54% zemljišta što u državnoj, što u privatnoj svojini koja je apsolutno uzurpirana. Ovo nije podatak koji nema naš tim za tehnički dijalog. Sigurna sam da ga ima, samo nisam sigurna u kom će trenutku neko imati svest da o ovome mora da se razgovara. Sva ovo pričam, ne zarad nas koji u većini slučajeva ovo znamo, gotovo sam sigurna da nema narodnog poslanika u Republici Srbiji koji ovo ne zna, nego zarad javnosti, koja bi danas mogla da ne razume zašto razgovaramo o važnosti predstavnika Republike Srbije u delegacijama, koja ne razume koliku štetu može da nanese, neko ko ne poznaje problem, neko ko problemom ne želi da se bavi i neko ko svoju poziciju koristi isključivo za samoreklamu. Koliko god da ova moja priča, u ovom trenutku deluje suvoparno, vrlo je u temi, ovo je pitanje svih pitanja Republike Srbije, ovo je najotvorenija rana koja Republike Srbije ima i ovo je tema na kojoj svakodnevno pokušavaju da na spočitavaju koje kakve budalaštine, vraćajući nas u nekakvu prošlost koju improvizuju ili kreirajući neku budućnost koja bi se njima dopala. Iz ovakvih podataka, zapravo izvire snaga da odbranimo sve ono što branimo na dnevnom nivou, da se odbranimo i od čestitki za Dan državnosti, koje su nedvosmisleni i koji znaju da nam objasne kako je naš zadatak samo da prihvatimo nešto, a ne zaboga da ni u jednom trenutku kažemo šta je druga strana ove medalje. Šta bi se desilo, kada bi smo govorili o žrtvama, u srpskom parlamentu? Ne mislim da za tim nema potrebe, nego ja prosto nemam, nažalost vremena, zato što će iza mene govoriti i moja koleginica Dijana, o opet ne manje važnom segmentu cele ove priče. Mi moramo da postanemo svesni činjenice, da koliko god imali političke razlike, ideološke razlike, a imamo ih i prirodno je da ih imamo, jednoumlje ne vodi ničemu, postoje teme oko kojih moramo biti i jednoglasni i izričiti, i one se zovu i nacionalni interes i nacionalni stav. Ovakve stvari bi morale da budu nacionalni stav. Ako to ne nosimo iz kuće, kao vaspitanje, onda bi to morali da uvežbamo, kada sebi dozvolimo luksuz da preuzmemo neku funkciju, pa da onda ne napravimo krupne greške, koje ni 10 godina posle ne mogu da se isprave, nego nam se vraćaju, kao defakto stanje, zaboga presuda međunarodnog suda, samo zato što smo neuki, nemušti postavili naopako pitanje. Ceo prvi deo moje diskusije se, odnosio upravo na to. Od naših otvorenih pitanja koje su vrlo precizna i vrlo teška, mi smo postavljali nemušta, a tamo gde pitanja nema, gde države nema, tamo gde se masa stvari nije dogodila, spinuje se već 30 godina, kontinuirano. Možda nije loše da ponekada u momentu i prepišemo određene stvari, ne zato što su pametne, nego zato što mi se čini da je ovo vreme u kome i to pije vodu. Zaista ću završiti da ne pretera sa vremenom koje ću iskoristiti, ali osim što ću naglasiti da, a to je rekao i predsednik poslaničke grupe, poslanici SPS će svakako podržati predlog. Još jednom apelujem da se po svaku cenu izdignemo iznad partijskih razlika. Ovo ne govorim samo zbog nas koji smo u sali, ovo govorim zbog svih ostalih koji ovo prate preko tv ili imaju svoje izvestioce sa zasedanja Skupštine. Hajde da se sklonimo iz dnevnog politikanstva kada postoje neke važne teme i da postanemo ozbiljni predstavnici našeg naroda zato što je Srbija ozbiljna zemlja. Ako sa neozbiljnih pozicija računamo na glas, teško da ćemo do njega doći. Ako do njega i dođemo, onda to ume da bude skupo plaćeno i žestoko kažnjeno. Dakle, hvala vam na pažnji, hvala vam na razumevanju kada je u pitanju ova tema, ali ću vam se naročito zahvaliti ako jednoga dana zaista pokažemo da smo se izdigli iznad svega onoga što su greške koje su iza nas. Hvala vam.
Hvala vam. Reč ima prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije dr Orliću, poštovani narodni poslanici, vrlo je važno doneti odluku o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, pored ostalog i zbog međunarodne aktivnosti Narodne skupštine Republike Srbije kako bi jačale međunarodni ugled naše otadžbine. Moram da kažem da bivša vlast, oličena u Draganu Đilasu, Vuku Jeremiću i Borisu Tadiću, nam je ostavila pored ostalog zemlju ekonomski, infrastrukturno, industrijski devastiranu. Danas je ta zemlja, Srbija ekonomski, infrastrukturno, industrijski na zavidnom nivou. Bivša vlast Vuka Jeremića, Dragana Đilasa i Borisa Tadića, ostavila nam je zemlju sa urušenom vojskom Srbije, svela je na vatrogasno društvo. Danas je vojska Srbije na zavidnom nivou i garant mira i naših građana i naše otadžbine. Bivša vlast Dragana Đilasa, Vuka Jeremića i Borisa Tadića, ostavila nam je zemlju sa najgorim zdravstvom u Evropi, bili smo poslednji, 36 na rang listi. Danas je to zdravstvo među 15 najboljih zemalja u Evropi. Bivša vlast Dragana Đilasa ili za Evropu Đilaša, Vuka Jeremića i Borisa Tadića, ostavila nam je zemlju ekonomski uništenu pljačkaškom privatizacijom, dovedeno do bankrota. Danas je ta zemlja, Srbija ekonomski stabilna i stabilnim finansijama. Bivša vlast Dragana Đilasa, Vuka Jeremića i Borisa Tadića, ostavila nam je zemlju bez nade i vere njenih građana u budućnost. Danas je ta vera naših građana na solidnom nivou, kada je u pitanju budućnost. Na kraju, bivša vlast Dragana Đilasa, Vuka Jeremića i Borisa Tadića, ostavila nam je zemlju Srbiju sa prevelikom zaduženošću i na kraju, ostavila nam je zemlju bez međunarodnog ugleda. Danas je zaduženost na evropskom nivou, a međunarodni ugled naše otadžbine na zavidnom nivou. Međutim, politika SNS i njenog predsednika, Aleksandra Vučića povratila je taj međunarodni ugled naše zemlje, zato je razmena iskustava parlamentaraca izuzetno važna za sve zemlje, posebno je važna u ovim teškim pandemijskim vremenima, zbog Kovida-19. Naše iskustvo i naše zemlje je izuzetno bitno za zemlji u okruženju i za ostale svetske zemlje kao iskustvo drugih zemalja za nas. Naši poslanici trebaju pored ostalog u tim međunarodnim institucijama da promovišu našu zemlju, onakvu kakva ona zaista jeste i zato je izuzetno važno ko su predstavnici, slažem se sa prethodnom narodnom poslanicom, ko su predstavnici u tim međunarodnim organizacijama. Iskustvo govori da nisu bili najbolji, a evo ja ću dati i primer, vlast bivša Dragana Đilasa, Vuka Jeremića i Borisa Tadića, nije promovisala našu zemlju onako kako je zaista trebalo i kako će oni promovisati našu zemlju, kad njihov opozicioni predstavnik blati srpski narod i državu, ovde u zemlji, kako će oni kad se nađu kao narodni poslanici ili članovi interparlamentarnih delegacija promovisati našu zemlju. Njihov saborac Petričić kaže, evo primera da vidite šta kaže za naš narod i građane Srbije i za našu zemlju, citiram – ovaj narod je neprosvećen i naivan. Srbija je zemlja u kojoj živi glupo i slepo roblje, završen citat. Je li to gospodine Đilasu, Vuče Jeremiću i Borise Tadiću, vaš odnos prema srpskom narodu i prema srpskoj otadžbini, kada nazivate srpski narod neprosvećenim, naivnim i glupim i slepim? Hoćete li tako promovisati našu zemlju, ako ne daj Bože dođete sutra na vlast? Ili drugi primer. Kako nas je predstavljao Đilasov, odnosno Đilasov Jeremić u Ujedinjenim nacijama? Setite se, prebacili su pregovore iz Ujedinjenih nacija na Evropsku uniju. Jel tako su nam predstavili i doveli Euleks, a i postavili ono nepotrebno pitanje Međunarodnom sudu i time zabili nož u leđa vlastitoj otadžbini. Kada sam već kod ovog nesrećnog Vuka Jeremića, dozvolite da kažem da i kao Đilas tako i Vuk Jeremić vodio je računa dok je bio u međunarodnim organizacijama, u ovom slučaju u Ujedinjenim nacijama, samo o svom vlastitom džepu. On je uporedo osnovao Centar za međunarodnu saradnju i održivi razvoj, umesto da se bori za međunarodni ugled naše zemlje, on je dobio na račune 200.000 dolara iz Mongolije. I danas se bavi politikom, taj Vuk Jeremić član međunarodne bande lopova i prevaranata, jer do danas nije objasnio građanima Srbije na ime kojih usluga je dobio taj novac? Isti Vuk Jeremić je u vremenu od 2013. godine do 2017. godine dobio čak 7,9 miliona dolara iz raznih sumnjivih izvora. Poštovani građani i do dana današnjeg Vuk Jeremić nije objasnio na ime čega je to dobio, a evo ga preti da neće izaći na izbore, već da će ulicom pokušati da osvoji vlast, ali se prevario u tom svom računu. Nadalje, Vuk Jeremić je 4,5 miliona dolara dobio od fantomske energetske kompanije, kompanija koja posluje u Šangaju i Hong Kongu. Evo ga ovde sa Draganom Đilasom. Pa i Đilasovi su računi u Hong Kongu. Znači, sarađivali su već u to vreme zajedno sa međunarodnom bandom lopova i prevaranata, gde su operisali njihovi bliski saradnici, pogotovo Vukovi prijatelji i saradnici uhapšeni su kasnije u SAD zbog korupcije i pranja novca Patrih Ho i Šeif Tidijangadio. Evo to su njihovi poslovni partneri i tako su uništavali finansijski i ekonomski sistem naše zemlje i predstavljali nas u međunarodnim organizacijama. Taj nesretni Vuk Jeremić je dobio 120.000 dolara od Katara i ambasade u Berlinu 200.000 dolara. Ja ga sada pozivam da građanima Srbije objasni na ime čega je dobio toliki taj silan novac iz inostranstva. I da ne oduzimam dalje vreme, poštovani građani Republike Srbije, uvaženi narodni poslanici dok se naš predsednik Aleksandar Vučić svakodnevno bori i vraća međunarodni ugled naše zemlje Srbije provodeći politiku mira, ne samo u regionu i Evropi, nego i u svetu, politiku stabilnosti, politiku ubrzanog ekonomskog razvoja, politiku zdravlja svih naših građana i u okruženju, dotle Dragan Đilas i Vuk Jeremić vode računa samo kako će prikriti svoje račune, a Dragan Đilas na 53 računa i 17 zemalja opljačkani od građana Republike Srbije. Poštovani potpredsedniče, dr. Orliću, kao i moje kolege narodni poslanici SNS, glasaću za ove odluke. Hvala lepo.
Zahvaljujem profesore Atlagiću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i 87. st.2 i 3. Poslovnika Narodne Skupštine, obaveštavam vas da će Narodna Skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da što pre donese odluke iz dnevnog reda današnje sednice. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se dr. Orliću. Uvažene kolege poslanici, građani Srbije, ja ću kao i moje kolege, prethodni govornici i prof. Atlagić i svi ostali, govoriti o bitnim stvarima svih naših odbora i delegacija, koje deluju na teritoriji celog sveta, gde je zadatak nas kao narodnih poslanika i predstavnika tih tela, jeste da u svakom mestu, trenutku, promovišemo i radimo u interesu građana Srbije, u interesu svih ovde koji živimo u Srbiji, i mi ćemo to raditi, a inače, do današnjeg dana, ima veliki pomak naše zemlje u svetu, pomak na bolje, pomak na to što je veoma dobro, gde je sve to započeo tadašnji premijer, a sada predsednik Srbije, gospodin Vučić, zajedno sa Vladom, gde imamo jaku opoziciju, i na istoku i zapadu, gde nas uvažava svaka zemlja u svetu, gde se u svakom trenutku pokazalo šta znači imati jake lidere i ljude koji promovišu i rade za Srbiju. To se sada vidi kada je najteža situacija, kada je pandemija vidi se koliko je naših sugrađana i ljudi koji žive u Srbiji, koliko su vakcinisani i kako je obezbeđena vakcina, na koji način a to sve znači da imamo veliku podršku u svetu. Ja sam kao član delegacije bio zajedno sa gospodinom Bečićem, veoma aktivan, to je Parlamentarna delegacija Crnomorske ekonomske saradnje, gde smo imali niz susreta i govorili o problemima koji su isti ili slični, što se tiče svih tih naših zemalja, u kojima sarađujemo. Inače sam i u delegaciji u grupi prijateljstva predstavnika sa Slovenijom, gde stvarno pokušavam sa svojim kolegama iz Slovenije, da neke stvari promenimo na bolje, zato što je Slovenija, jedan od bitnih zemalja koja nama pomaže i u upošljavanju ljudi i otvaranju radnih mesta, saradnja dveju vlada, saradnja našeg predsednika, što je istovetno saradnja i naše Grupe prijateljstva sa Slovenijom, gde su njihovi članovi delegacije iz Grupe 50, Srbija, bili kod nas, nisu bili kod njih, i gde zajedno radimo u interesu naših dveju zemalja. Mislim da ćemo u narednom periodu tako nastaviti da radimo. Svi ovi naši ljudi koji će do današnjeg dana, o kojima se sada govori, biti izglasani, da budu članovi ovih delegacija i ovih tela i siguran sam da će se stvarno zalagati i boriti za interes naše zemlje Srbije, a sve zbog toga da bi svakom građaninu naše zemlje, bilo bolje, pa da li on živi u Svrljigu, Beloj Palanci, da li živi u Raškoj, Prijepolju, u Subotici, Beogradu, svima treba biti dobro, a sada je najbitnije da svi naši građani koji nisu vakcinisani, da se vakcinišu, od ove pandemije, od Kovida. Još jednom ću pozvati sve svoje prijatelje, sve ljude koji žive na selu i sve građane Srbije, da se odazovu vakcinaciji i da se vakcinišu, jer to je jedini lek i spas od ove pandemije i od Korone. Još jednom, uvažene kolege poslanici, poštovani potpredsedniče Skupštine, ja ću kao narodni poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke, koji je izabran sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu, glasati za predlog kandidata za delegacije, jer misle da je to potrebno i da nastavimo ovim tempom da radimo u interes naše zemlje Srbije, da budemo prepoznatljivi, jer smo mi sada ovde lider na Balkanu, ali kako ide, imamo šanse da budemo i u zemljama koje su lideri u Evropi. Pozivam sve kolege da glasaju za ove predloge. Hvala.
Hvala, gospodine Miletiću. Reč ima narodna poslanica Dijana Radović. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, iako su današnje tačke dnevnog reda, možemo posmatrati kao proceduralne i formalne, čija se sadržina ne dovodi u pitanje, a odnose se na izmene članova u stalnim parlamentarnim delegacijama i skupštinskim odborima. Ovo je odlična prilika da danas u Skupštini Republike Srbije govorimo i o parlamentarnoj dimenziji spoljne politike, koja je i te kako bitna i kroz čiji rad se doprinosi ključnim spoljnopolitičkim ciljevima naše države, pre svega, očuvanju teritorijalnog integriteta i suvereniteta naše zemlje, zatim pregovaračkom procesu sa EU do sticanja punopravnog članstva, ali i očuvanju i nastavku i unapređenju dobrosusedskih odnosa, kao i čvršćem ekonomskom povezivanju sa najrazvijenijim i najznačajnijim zemljama sveta. Prema našem najvišem pravnom aktu, Ustavu Republike Srbije, nadležnost u oblasti spoljne politike podeljena je na, kao što znamo, između bicefalne egzekutive, odnosno između predsednika Republike i Vlade sa jedne strane i zakonodavnog organa, odnosno Narodne skupštine sa druge strane. Narodna skupština ima sve važniju ulogu u kreiranju i sprovođenju spoljne politike naše zemlje, ratifikuje međunarodne sporazume, kontroliše rad Vlade u oblasti spoljne politike i ostvaruje međunarodnu saradnju. U pogledu parlamentarne diplomatije i koordinacije aktivnosti Skupštine, posebnu važnu ulogu ima Odbor za spoljne poslove, čiji je predsednik u prošlom, a i u ovom sazivu član poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, prof. dr Žarko Obradović. Ovaj Odbor razmatra akte i druga pitanja iz spoljne politike, kao i pitanja koja se tiču međunarodnih odnosa sa drugim državama, institucijama i organizacijama. Ukoliko posmatramo parlamentarnu diplomatiju kroz istoriju, njen značaj posebno kreće od kraja 19. veka, odnosno posebno važan korak u ovom procesu predstavlja stvaranje prve međunarodne parlamentarne organizacije, jer to je Interparlamentarna unija koja je formirana 1889. godine. Srbija postaje član ove parlamentarne organizacije samo dve godine kasnije, a to je 1891. godine. U ovoj Interparlamentarnoj uniji vodi se dijalog o miru i saradnji među narodima, neguje se i unapređuje koncept predstavničke demokratije, ali takođe razmatrajući sva ona pitanja koja su važna za u međunarodne odnose i spoljne političke odnose. Kao što sam rekla, imajući u vidu da parlamentarna diplomatija sve više dobija na značaju u međunarodnim odnosima, ali da uloga parlamenta u spoljnoj politici naše države takođe dobija na značaju, važna je zastupljenost Srbije i interesa Srbije u stalnim parlamentarnim delegacijama, gde imamo priliku da razmenjujemo i ideje, i stavove, i predloge, ali takođe i iskustva sa parlamentima svih onih zemalja koji imaju parlamentarne predstavnike u ovakvim telima. Jedna od tih delegacija jeste i stalna delegacija u Parlamentarnoj skupštini NATO, čije ćemo članove i danas izmeniti ovde ovom tačkom dnevnog reda. Ono što je posebno važno jeste da je za međunarodnu saradnju naše zemlje bitan i Parlamentarni odbor za stabilizaciju i pridruživanje. Ovaj Odbor osnovan je sa ciljem da razmatra sva bitna pitanja koja se tiču Evrope i Srbije, odnosno posebno politička i ekonomska pitanja u procesu evropskih integracija naše zemlje. Kada je u pitanju multilateralna diplomatija, posebno je važno da napomenemo veliki uspeh naše države 2019. godine, kada je Narodna skupština Republike Srbije bila domaćin 141. zasedanja Interparlamentarne unije. Tada je Beograd bio centar sveta kada je u pitanju međuparlamentarna saradnja, jer je tom prilikom prisustvovalo čak preko 150 delegacija i celog sveta, imajući u vidu da je značajan podatak koji predstavlja da je bilo prisutno čak 80 predsednika parlamenata iz zemalja širom sveta. Ono što je posebno važno jeste da je na ovom zasedanju, 141 zasedanju Interparlamentarne unije usvojena i Beogradska deklaracija kojom su poslanici potvrdili posvećenost miru i međunarodnom pravu, ali da će se parlamenti pridržavati načela iz Povelje UN i principa vladavine prava. Međutim, pogrešno bi bilo reći da se parlamentarna diplomatija odnosi samo na prisustvo i na učešće na ovakvim događajima, koji bez sumnje i jesu prilika da se ostvare i bilateralni sastanci. Konkretno na malopre pomenutom zasedanju Interparlamentarne unije u Beogradu bilo je realizovano preko 300 bilateralnih susreta. Ovi bilateralni susreti i dogovori važni su zato što ističu značaj parlamenta kao institucije koja sve više postaje važan akter u spoljnopolitičkim i međunarodnim odnosima. Što se tiče poslaničkih grupa prijateljstva koje smatram da su izuzetno važne, one doprinose ostvarivanju interesa i prioriteta u ukupnim bilateralnim odnosima, a uloga srpske diplomatije koja je posebno došla do izražaja tokom prethodnih godina kada je 18 država članica UN povuklo, odnosno promenilo svoj stav o Kosovu i odlučilo da povuče ranije dato priznanje. Nastavak te diplomatske aktivnosti vidimo i u odluci predsednika Narodne skupštine, Ivice Dačića, da se formiraju grupe prijateljstava sa ovim zemljama koje su povukle priznanje, tzv. samoproglašene države kosovo i na taj način iskažemo zahvalnost i poštovanje ovim državama koje su nam dale podršku u očuvanju i ispunjenju glavnog spoljnopolitičkog cilja naše države, a to je očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta naše države. Parlamentarni odnosi su podignuti na viši nivo kada su u pitanju i tradicionalno bliske i prijateljske zemlje. Pre svega, tu mislim na Kinu i Rusiju. Važno je pomenuti Komisiju za saradnju Narodne skupštine Republike Srbije i Državne Dume Ruske Federacija, kao i Memorandum o razumevanju između Narodne skupštine i Svekineskog narodnog kongresa, ali i protokol koji je tada potpisan o uspostavljanju Komisije. Ovakve aktivnosti diplomatski otvaraju prostor za unapređenje saradnje između radnih tela i poslaničkih grupa prijateljstava našeg parlamenta i parlamenta ove dve nama značajne države, prijateljske, Kine i Rusije, sa kojima negujemo tradicionalne dobre bilateralne odnose. Ono što bih na kraju zaključila jeste da rezultati odgovorne i ozbiljne politike, imamo posebno priliku da vidimo u ovim vremenima kada je svetska zdravstvena kriza u pitanju i kada smo zahvaljujući uspešno diplomatskim aktivnostima rukovodstva naše države, ali i učvršćivanju veza sa tradicionalno prijateljskim zemljama imali priliku da obezbedimo sve što je neophodno da bismo se uspešno izborili i nastavili da se borimo protiv korona virusa. Zbog toga poslanička grupa Socijalističke partije Srbije smatra da je izuzetno značajno i da i mi narodni poslanici kroz učešće u stalnim parlamentarnim delegacijama damo svoj doprinos da bi naša zemlja imala bolju poziciju i bolji ugled, kako u regionalnim, tako i u međunarodnim tokovima i odnosima. Mi ćemo danas podržati sve ove predloge odluka. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Radović. Reč ima narodni poslanik Adam Šukalo. Izvolite.
Hvala, uvaženi potpredsedniče. Samo nekoliko konstatacija vezano za ovu tačku dnevnog reda koja je tradicionalna tačka u svakom sazivu parlamenta Republike Srbije. Naravno, važna je uloga svih delegacija i sastava delegacija, ali da se ne bi ponavljao sa svojim kolegama, da ne bi ovde uzimali suviše vremena, želeo bih nekoliko stvari da istaknem. Ono što je možda najvažnije istaknuti u ovom periodu, s obzirom da i rad samih delegacija je sada u nekim vanrednim okolnostima zbog ukupnih okolnosti vezanih za pandemiju korona, pa tako su i same aktivnosti se svele na minimum, ono što je moguće u ovakvim okolnostima. Jasno je i da nema putovanja i svega ostalog, da građani Republike Srbije ne bi bili zabrinuti. Niko u ovom periodu niti troši bilo kakav novac, niti ima bilo kakvih putovanja ili bilo čega drugog. Pošto je puno takvih vesti, nažalost, izlazilo u određenim medijima, da je svrha svega toga upravo ono što ne bi nikada trebalo da bude svrha, ali nisam se javio da govorim zbog toga, već da kažem da u ovom periodu pandemije koronavirusa Srbija nije u smislu njene uloge, koja je i te kako važna, a pre svega ovim regionalnim inicijativama, regionalnim delegacijama, u svemu tome bila mirna, već mogu da kažem da je ovaj period upravo iskoristila na najbolji moguć način i dala najbolje moguće rezultate u kontekstu priče ne samo smirivanja situacije u regionu, koja je i te kako uvek napeta i uvek se podgrejava sa različitih strana, podstiče se situacija koja se tiče međunacionalnih sukoba i svega ostalog, glas koji dolazi iz Beograda, glas koji je dolazi od predsednika Aleksandra Vučića, od Vlade Republike Srbije, iza ovog parlamenta je bio glas pomirenja, regionalne saradnje, regionalnih inicijativa, ali, ono što je najvažnije, i pomoći u ovim najtežim situacijama. Ne bih previše da uzimam vremena, ali Srbija upravo takvom diplomatskom aktivnošću, takvom inicijativom je bila lek na ljutu ranu koja se desila svim narodima na prostoru regiona. Upravo iz tog razloga hoću da istaknem i određene stvari koje su i te kako važne bile u proteklom vremenskom periodu, iako i tih diplomatskih aktivnosti, bilo da su one bile na nivou Vlade ili na nivou parlamentarne diplomatije ili na nivou diplomatskih aktivnosti koje je imao sam predsednik Republike, bile na najvišem mogućem nivou u odnosu na period u kojem se nalazimo. Ja bih istakao samo nekolicinu onih koji su jako važni bili i posebno bih istakao zvaničnu posetu predsednika Republike Srbije Bosni i Hercegovini u Sarajevu, kada je predsednik Republike Srbije prvo dozu donirao vakcine u Sarajevu. To su bile prve vakcine. Bilo je tamo raznih komentara posle toga, ali, u svakom slučaju, građani Bosne i Hercegovine, pogotovo građani Sarajeva, su dočekali to na onaj način kako i treba. S druge strane, kao što vidite, Srbija je nastavila da pomaže i u ovom periodu posle toga. Ono na što bih se posebno osvrnuo tokom te posete su i same najave koje je predsednik Republike Srbije najavio u Sarajevu, pokrenuo određenu inicijativu sa članovima predsedništva Bosne i Hercegovine, o tome razgovarao i najavio, praktično, nešto što do sada nismo imali, a što je i te kako važno, a to je da imamo jedan veliki samit ekonomski, privredni Bosne i Hercegovine i Republike Srbije. Pored toga što imamo najbolju moguću robnu razmenu i sve ostalo i koja stalno raste i ona je u obostranoj koristi, možda u ovom momentu izgleda da Srbija ima malo više pogodnosti svemu tome, ali to je i te kako važno za privrednike iz cele Bosne i Hercegovine. Jedinstven i zajednički nastup, jedinstveni i zajednički projekti koji nemaju veze samo sa ovim zajedničkim infrastrukturnim projektima, već i sa svim ostalim ukazuju da je to upravo budućnost, a ono što je najvažnije od svega toga da su takve inicijative došle iz Beograda. Prema tome, to je potpuno inkompatibilno sa svim onim što smo mi čitali o različitim izveštajima, koji nažalost dolaze iz Brisela, jer poruke koje se ne upućuju samo iz Beograda nisu deklarativne prirode, već su inicijative koje su konkretne, gde druge narode, druge države u regionu pozivamo za jedan zajednički nastup. Taj nastup ide u tom pravcu, možda je budućnost, a ja iskreno verujem da to nije daleka budućnost i da to vreme i te kako dolazi, jer to je naša diplomatija i naša zvanična politika Republike Srbije, a to je da kompletan ovaj region koji je ostao van EU, koji i deklarativno i stvarno pregovara sa ne samo institucijama EU, već i prilagođava svoju zakonsku regulativu njihovoj zakonskoj regulativi da svi u regionu u budućnosti imamo jedan glas prema Briselu. To nisu modeli koji su novost u sadašnjim članicama EU. Ja ću uvek kao paralelu da ponudim tzv. višegradsku grupu četiri zemlje koje su pregovarale zajedno - Mađarsku, Poljsku, Češku i Slovačku prema EU, koje se dan danas drže kao jedan zajednički korpus u EU, koje su i te kako važan faktor u odlučivanju i svemu ostalom. Takođe, za predstavnike svih država Zapadnog Balkana na bazi inicijative koju Aleksandar Vučić svaki put istakne, čekamo susede i pružamo im ruku, dajemo podršku kada je najteže, mi kažemo idemo zajedno, idemo jednim glasom, idemo da pokušamo da stvari koje su u proteklom vremenskom periodu nas opterećivali, da ostavimo u prošlosti, da ih ne zaboravimo, ali da se okrenemo novim vrednostima, da se naši narodi, naši privrednici, naše poslovne inicijative povezuju, da imamo zajednički i tržišni nastup. S druge strane, kao jedno mnogo veće tržište, odnosno naša pojedinačna tržišta da budemo respektabilan faktor i da se pripremimo u kontekstu priče pregovora sa EU kao jednu test fazu da znamo da možemo odigrati tu jednu višu, značajniju utakmicu koja nas u budućnosti očekuje. Iskreno verujem da smo mi u prvoj deceniji vladavine i da će nam trebati sigurno dve, tri decenije da završimo sve ovo što trebamo, ali na kraju tog puta verujem da Srbija ne samo kao što je ona to do sada igrala ulogu lidera u svemu, pa i lider u ovom pogledu koji se tiče onog što je najvažnije, da budemo i lideri u tim porukama koje podrazumevaju da uvek apelujemo na smirivanje situacije, da uvek apelujemo na saradnju i, kao što vidite, evo, i ovih dana kada smo dobili kroz medije i kroz druge neke informacije određene poruke i inicijative koje dolaze od jedne članice, u ovom slučaju reč je o Sloveniji, kako bi trebalo da izgledaju granice na Zapadnom Balkanu, niko iz Srbije se nije upecao na tu vrstu priče. Mi poštujemo teritorijalni integritet svih država u regionu, ne uplićemo se u te vrste priče, ali ne treba zanemariti činjenicu da je od najviših zvaničnika Republike Slovenije došla takva inicijativa. Sada vidimo da su i neki dokumenti poluzvanični ili nezvanični otišli prema tome i na određeni način, ako bi govorio o svemu tome, moram da istaknem da Slovenija nije bilo koja država, Slovenija je neko ko će 1. jula da predsedava EU. Važne su te poruke da ih mi pratimo, ali te poruke nisu došle iz Beograda. Niko nije reagovao iz Beograda. Čak, suprotno, iz Beograda smo dobili poruke koje idu u pravcu regionalne ne samo stabilnosti, već saradnje. Ovaj poziv na veliki samit u Beograd i na kontekst koji se tiče same priče „Mini Šengena“, Carinske unije sutra, nisu tako više daleka budućnosti i svi sada u regionu shvataju da je to budućnost i ta budućnost će, po meni, jako brzo doći i verujem da će Srbija u tom pogledu uraditi ono što je najvažnije, a to je da uvek bude neko ko će te inicijative pokretati, a s druge strane slati poruke mira, stabilnosti i saradnje. U to ime, živela Srbija i hvala vam!
Hvala, gospodine Šukalo. Reč ima Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče Orliću. Uvažene kolege narodni poslanice, uvaženi građani Republike Srbije, naravno da podržavam sve ove predloge za sastave delegacija skupštinskih odbora. Smatram da su dobri. To je samo potvrda da mi ovde vodimo računa i o važnosti i o značaju svih tih delegacija i svih odbora, jer činimo sve što je do nas da parlament Srbije sa svim svojim odborima i delegacijama bude ono što jeste, jedna od najvažnijih institucija u našoj državi. Na početku svog izlaganja moram da kažem da je pre deset godina tiho otišao veliki čovek, naš saborac i prijatelj, jedan od osnivača Srpske napredne stranke, veliki Brana Crnćević, majstor pisane reči, borac za bolju Srbiju i svedok jedne epohe. S tim u vezi, izdvojiću deo današnje izjave o Brani Crnčeviću predsednika Srbije i Srpske napredne stranke Aleksandra Vučića, koji je rekao: „A ja sam posebno ponosan zato što smo bili saborci, zato što sam imao čast da ga slušam i da od njega učim, da se sa njim posavetujem. Verujem da bi danas svim ovim malodušnicima rekao – sklonite se, dolazi budućnost“. Dragi građani Srbije, uvaženi dragi narodni poslanici, moje drage kolege, budućnost ta za koju se borimo, budućnost za našu decu, budućnost za našu Srbiju je upravo ona budućnost i onaj put koji predvodi Aleksandar Vučić, koji je umeo i da se posavetuje i sa Branom Crnčevićem i svim dragim ljudima i uglednima i koji nisu više sa nama i koji su tu sa nama, jer upravo i naš predsednik Aleksandar Vučić voli da posluša savet, sugestiju ne bi li napravio nešto drugo, nešto novo, nešto što može da ulepša i poboljša život svih građana Srbije. To samo govori koliko je naš predsednik odgovoran i mi kao narodni poslanici moramo prvenstveno da budemo i odgovorni i lojalni našoj državi i da radimo ono što treba da radimo u skladu sa Ustavom i zakonom. Kada smo kod rada odbora i kad smo kod rada delegacija, kao član dva skupštinska odbora: Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, znam koliko ta dva odbora rade i koliko je dosta i dokumenata i sporazuma i zakona prošlo kroz naše ruke, kako kroz naše ruke tako i kroz ruke i mojih dragih kolega koji su u drugim odborima. Kad smo kod odbrane i unutrašnjih poslov,a moram samo da istaknem koliko je urađeno u sektoru samoodbrane od 2012. godine do danas. Podsećam vas 2012. godine Aleksandar Vučić tada, kao prvi potpredsednik Vlade Srbije, je postao i ministar odbrane. On je u Ministarstvu odbrane, u Vojsci Srbije, uopšte u vojnom i odbrambenom sektoru zadesio jedan haos koji su pravili svi oni DOS-ovi ministri i svi oni DOS-ovi načelnici Generalštaba koji su radili sve, samo nisu radili u interesu građana Srbije. Imali smo 2012. godine razorenu vojsku. Strašnu situaciju, što se tiče sektora odbrane. Imali smo period 2003. godine, kada je Boris Tadić bio ministar odbrane, kada su se topili tenkovi u Smederevu a posle zahvaljujući reformama i promenama koje je pokrenuo tadašnji ministar odbrane Aleksandar Vučić, mi danas imamo ozbiljno jaku vojsku. Mi danas imamo ozbiljne rezultate što se tiče ulaganja u Sektor odbrane i bezbednosti. Želim da podvučem da se Srbija ne priprema ni za kakav rat. Srbija čuva svoju teritoriju, sve građane bez obzira na nacionalnu, versku i političku pripadnost. Čuva svaki pedalj naše drage otadžbine Srbije. Sva ova ulaganja u vojsku od 2012. do današnjeg dana i što se tiče PVO sistema, i što se tiče novih tenkova i raznih, da sada ne nabrajam, pancira i kupovina aviona i povećanja plate našim pripadnicima vojske i što se tiče i druge opreme koja je nabavljena, to samo govori da je Srbija ozbiljna država koja ulaže u svoju odbranu. Srbija ne ulaže u pripremu rata, ne. Srbija ulaže u mir. Srbija je garant mira na Balkanu. Srbija predvođena Aleksandrom Vučićem je garant mira u jugoistočnoj Evropi. Zato Srbija ulaže u Vojsku. Zato Srbija ulaže u sistem bezbednosti i odbrane. Zato što želimo da imamo jaku vojsku, zadovoljnu vojsku sa konkretnim ulaganjima i korektnim platama. Zato što je nama na prvom mestu mir i stabilnost, nikako ne rat. Vidite, prethodnih godina Srbija, a naročito u sadašnjem periodu, gradi mostove. Nekadašnji neprijatelji Srbije, tokom dešavanja devedesetih i nekih drugih godina, nisu više neprijatelji Srbije. Sada Srbija pruža svima ruku pomirenja, prijateljstva. Ako nam je neko nekada bio neprijatelj, on je nama danas partner zato što Srbija predvođena Aleksandrom Vučićem gradi odnose i u regionu i u Evropi. Održavamo redovno vojne vežbe, da ne govorimo o intenzitetu vojnih vežbi u periodu pre korone a i u sadašnjem periodu. Održavaju se zajedničke vojne pokazne vežbe i sa članicama NATO pakta i sa članicama ODKB i sa pripadnicima i američke i ruske vojske i sa pripadnicima vojske zemalja Evropske unije i sa našim dragim prijateljima iz Kine. Srbija kao garant mira na Balkanu gradi mostove i sa zapadom i sa istokom. Srbija ide sigurnim putem, što se tiče evropskih integracija ka Evropskoj uniji, ali Srbija istovremeno održava i prijateljske odnose i sa zemljama arapskog sveta i Kinom, i Rusijom i Amerikom i zemljama koje su i članice i nisu članice EU. To pokazuju i sve ove zajedničke i vojne vežbe i svi ovi sporazumi. Jedan od primera, što je posebno izdvojio moj dragi kolega Adam Šukalo, je što se tiče vakcinacije. Videli ste kako je Srbija sjajno odreagovala i pružila ruku i Bosni i Hercegovini i Crnoj Gori i Severnoj Makedoniji i Hrvatskoj i svakoj zemlji u okruženju i Albaniji. Sve što možemo da pomognemo, što se tiče vakcinacije, kao kad je bila situacija prošle godine sa respiratorima, mi kao država Srbija smo na raspolaganju. Zato uporno ponavljam – zato što je Srbija lider jugoistočne Evrope, garant mira i stabilnosti, ali Srbija to može da bude samo ako je predvođena Aleksandrom Vučićem koji vodi jednu mirnu, odgovornu, prijateljsku politiku, politiku pomoći i građanima Srbije i našim komšijama, politiku pružanja ruke, politiku stvaranja novih prijateljstava i partnera, politiku da nemamo ni jednog neprijatelja u svetu, samo novi prijatelji i novi partneri. To je politika mira. To je politika budućnosti. To je politika za naredni period i tako će i biti. Onda potpuno da bude nejasno građanima Srbije i našim prijateljima iz celog sveta, pa da li neko može da bude normalan u Srbiji, da se bavi politikom, da kritikuje takvu politiku, takvu politiku mira, stabilnosti, jačanja i ekonomije i zdravstvenog i vojnog i odbrambenog i prosvetnog sistema, politiku građenja novih puteva, ulaganja u infrastrukturu, građevinu i saobraćaj? Takvu politiku mogu samo da napadaju oni ljudi poput Dragana Đilasa, Borisa Tadića, Dragana Šolaka, Vuka Jeremića i Marinike Tepić. Svi ovi napadi od strane Marinike Tepić i ovih njenih nabrojanih šefova sada u ovom trenutku, pa znate li zbog čega su oni sada aktuelni, dragi građani Srbije? Zato što žele da skrenu pažnju javnosti sa Đilasovih lopovskih malverzacija i sa Đilasovih pedeset i nešto računa u 17 država. Žele da mediji ne govore o tome i javnost. Dakle, sada kada su istrage u toku, kada ne samo cela Srbija, ne samo ceo Balkan, nego ceo svet zna ko su i šta rade protivnici Aleksandra Vučića u Srbiji, to su oni ljudi kojima je finansijski interes na prvom mestu, ne zdravlje građana Srbije, ne državni i nacionalni interes, ne da se pomogne i građanima i komšijama, ne da se pružaju ruke pomirenja, nego da se pružaju ruke u kofere para, da se platnim karticama uzimaju milioni, da se tim istim rukama Dragana Đilasa i njegovih saradnika prikriju sve malverzacije, da se sakrije sav novac koji je pokrao od građana Srbije tokom DOS-ove vlasti, tj. vlasti DS. Naravno, da ne samo građani Srbije, nego i naši prijatelji i partneri i u regionu, u Evropi i celom svetu jasno vide i sada jasno znaju da Srbija ima samo jednu politiku, a to je odgovorna politika Aleksandra Vučića, a ona druga politika, to je politika tajkuna Dragana Đilasa kome je cilj, i njemu i njegovim saradnicima, da otme od građana, ne nove milione, nego nove desetine i stotine miliona evra. Eto, dragi moji građani, znaju, ne samo vi koji živite u Srbiji, nego to sada zna i EU i ceo svet i, naravno, da oni koji žele dobro Srbiji će uvek podržati politiku Aleksandra Vučića, jer Aleksandar Vučić uvek u ovim trenucima, pored svega nabrojanog, vodi našu Srbiju u sigurnu budućnost, u budućnost koja će nam omogućiti i nova radna mesta i nova ulaganja i što se tiče pomenutog sistema bezbednosti i odbrane i, naravno, zdravstva i što se tiče socijalne politike, povećanja plata i penzija, ulaganje u infrastrukturu, ulaganje u dobre odnose sa našim komšijama, ulaganje u sve ono što nam može doneti dobro, a može nam doneti dobro samo ova odgovorna politika predvođena našim predsednikom Aleksandrom Vučićem. Hvala i živela Srbija!
Hvala gospodine Mrdiću. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću malo o odborima i s obzirom da vodim Odbor za privredu, šumarstvo i vodoprivredu nekoliko rečenica ili nekoliko minuta potrošiti na taj odbor koji je po meni i po onima koji su članovi tog odbora i vredno rade najvažniji odbor u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Zašto kažem da je to najvažniji odbor? Zato što su se Narodna skupština Republike Srbije i država Srbija opredelile za ulazak u EU. Rekao sam evropsku, nisam rekao ropsku, nego evropsku. Dakle, kao predsednik Narodne seljačke stranke još 1990. godine kao programski cilj u program moje stranke uvrstili smo ulazak u Evropsku zajednicu. Evropska zajednica je prerasla u EU. Mnoge zemlje na Balkanu i okruženju su ušle u EU, Srbija do sada nije iz poznatih razloga. Država se opredelila za EU, a budžet EU u 45% slučajeva ide u poljoprivredu i ruralni razvoj. Zato mi u Odboru za poljoprivredu smatramo da je u Narodnoj skupštini jedan od najvažnijih odbora, a mi tvrdimo i najvažniji, Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu koji je uzgred, da kažem, nadležnim i za prehrambenu industriju. Samo ću vas podsetiti na podatak da od 45% budžeta EU koji se izdvaja za zajedničku evropsku poljoprivrednu politiku 365 miliona na sedam godina, oko 52, 53 miliona godišnja EU izdvaja za poljoprivredu, što na 104 miliona hektara obradive površine iznosi negde oko 500 evra, ako uzmemo hektar kao jedinicu po kojoj ćemo računati ono što poljoprivrede zemalja EU dobiju. U ovom trenutku u Srbiji na 3,5 miliona hektara podrška, iako je veća u odnosu na 2012. godinu gotovo tri puta, je ipak samo 100 do 120 evra po hektaru, što znači da je četiri do pet puta manja nego što podršku uživaju poljoprivrednici u EU. Recimo, Češka je za 15 godine od EU za poljoprivredu dobila 15 milijardi 76 miliona. Petnaest milijardi i 76 miliona je dobila za poljoprivredu Češka u razdoblju od 15 godina. Dame i gospodo narodni poslanici, Hrvatska ima milion 164 hiljade hektara obradivih površina. Hrvatska dobija, da budem precizan, 778 miliona 441 hiljadu evra podsticaja ili 600 evra ako uzmemo hektar kao jedinicu za merenje za deobu sredstava koje dobija iz budžeta EU ili 600 evra više po hektaru više nego što to dobijaju srpski seljaci. Recimo, ako su žuti skakavci pojeli 10 godina vođenja svoje politike, ukoliko kasnimo zbog žutih skakavaca 10 godina, mi smo na takav način oštetili srpsku poljoprivredu za 12 milijardi evra. Po hektarima smo slični Bugarskoj, nešto imamo više hektara nego Bugarska. Bugarska raspolaže sa 3,3 miliona hektara obradivih površina, a za poljoprivredu dobije 785 miliona evra direktnih plaćanja i 359 miliona evra za ruralni razvoj i zaštitu životne sredine u poljoprivredi. Ukupno Bugarska dobije na godišnjem nivou milijardu 144 miliona evra, dok mi iz nacionalnih naših sredstava, koja su dva i tri puta veća nego do 2012. godine, dobijamo skromnih 350 miliona evra. Znači, bugarski poljoprivrednici kojih registrovanih ima svega 70.000 prosečno dobiju od EU 11.000 evra. Naši poljoprivrednici kojih ima 350.000 u Registru poljoprivrednih gazdinstava prosečno dobiju 1.000 evra. Dakle, bugarski poljoprivrednik, bugarsko poljoprivredno gazdinstvo prosečno dobije 10.000 evra više godišnje nego što to dobije poljoprivrednik u Srbiji. Od ovih izgubljenih 11 milijardi koje su pojeli žuti skakavci zato što se nisu približili dovoljno EU, što kasnimo 10 godina, srpski poljoprivrednici su izgubili 11 milijardi evra ili, da to prevedem u traktore - 600.000 traktora srednje snage su izgubili srpski poljoprivrednici u roku od 10 godina koliko, po meni, objektivno kasnimo zbog divljih pljačkaških, predatorskih privatizacija u vremenu od 12 godina, kada se nije vodilo računa o tome da se dostigne proklamovani cilj, odnosno da jednoga dana uđemo u EU, nego se samo o tome pričalo i pljačkala zemlja. Nadalje, da kažem da u ovom trenutku koristimo IPARD sredstva, ali nedovoljno. Nama je, a svakako članovi odbora znaju, odobreno da u petogodišnjem periodu iskoristimo 175 miliona evra iz IPARD sredstava, a to su sredstva koja treba da nas pripreme, našu poljoprivredu, da uđemo nešto spremniji, sa poljoprivrednom politikom, odnosno da budemo prilagođeni zajedničkoj evropskoj poljoprivrednoj politici. Od EU treba da dobijemo 175 miliona nepovratnih sredstava, ali po zahtevima. U ovom trenutku imamo odobrenih zahteva iz IPARD-a svega 40%, a ulazimo u petu godinu korišćenja IPARD-a 2. To su bespovratna sredstva EU. Bojim se i pokušavamo da animiramo poljoprivrednike da nećemo iskoristiti sva sredstva, što znači da ukoliko neko želi da nam da 175 miliona evra, ukoliko ne iskoristimo to znači da će ostatak sredstava, a bojim se da će to biti najmanje 20%, 30% tog novca, da će biti zadržano u EU jer oni nama ne mogu dati ono što mi kroz zahteve ne budemo potraživali. Iza IPARD-a 2 trenutno pregovaramo sa EU, odnosno sa Evropskom komisijom o IPARD-u 3, koji treba da da još izdašnija sredstava za koji će se verovatno sledeće godine već početi podnositi zahtevi za tu meru, ali se bojim, pošto nismo iskoristili sve mere iz IPARD-a 2, da ni u IPARD-u 3 naši poljoprivrednici neće iskoristiti sva ta sredstva. Meni nije baš najjasnije zašto po pitanju nacionalnih zahteva, nacionalnih mera mi ne iskoristimo svih 350 miliona godišnjih mera podsticaja koje daje država Srbija, a ono što nas časti EU, a to je negde oko 40 miliona na godišnjem nivou, kroz mere IPARD-a, mi nećemo povući, iako su ta sredstva bespovratna, iako su to sredstava evropskih poreskih obveznika, a ne poreskih obveznika u Republici Srbiji. Dame i gospodo narodni poslanici, da je Srbija, a to je cilj moje stranke, verujem da taj cilj delimo svi, da se u poljoprivredu godišnje, u srpsku poljoprivredu godišnje ubacuje preko milijardu evra, što po površini i po broju poljoprivrednika u Republici Srbiji nama sledi onog trenutka kada se spremimo i uđemo u EU. Kašnjenje svake godine ulaska u EU srpsku poljoprivredu košta 1,1 do 1,2 milijarde evra i da to prevedem – u srpskom budžetu je 9% srpskog budžeta, a u ovom trenutku se za srpsku poljoprivredu iz nacionalnih mera izdvaja manje od 5%. Subvencije nisu samo razlog zbog čega ovo govorim, da subvencijama samo poljoprivredni proizvođači dobijaju više novca, subvencije utiču i na prehrambenu industriju, utiču i na stratešku sigurnost od mogućih vojnih i ekonomskih pritisaka i garantuju prehrambenu sigurnosti i konkurentnost naše poljoprivrede i prehrambene industrije u državi. Dakle, ukoliko podsticaji budu veći, naša prehrambena industrija će imati sirovinu koja će biti znatno jeftinija, jer kod podsticaja u evropskim vrednostima vi dobijate jeftiniji poljoprivredni i prehrambeni proizvod, odnosno, prehrambena industrija dobija jeftinu sirovinu i može da bude konkurentnija na našem tržištu, okolnim tržištima, pa i na tržištu EU. Jedan sam od onih koji se zalažu da naši srpski poljoprivrednici ostvare milijardu evra podsticaja na godišnjem nivou, jer će to osnažiti poljoprivredna gazdinstva, i da vam kažem da mere evropske poljoprivredne politike ne prouzrokuje samo novac u seljačkim džepovima, već se deo novca odvaja i za ruralni razvoj, i time se utiče na demografiju. Ukoliko podižete prehrambenu industriju, ukoliko podižete ruralni turizam, recimo na selu, ukoliko koristite mere ruralnog razvoja, onda vam to garantuje da postojeće stanovništvo bude malo ravnomernije raspoređeno u Srbiji i to daje neku demografsku meru u Republici Srbiji, posebno u krajevima koji su demografski veoma ugroženi, a radi se o pograničnim područjima i područjima u zoni prema našoj južnoj pokrajini, jer većina naseljenih mesta ispod 100 stanovnika, kad stavite na geografsku kartu se nalazi uzduž naših graničnih područja i uzduž te administrativne linije, za koju mislim da će jednog dana nestati. Evropska unija garantuje nešto što mi Srbi treba da prepoznamo. Kao što znate većina zemalja koje su ušle u EU sa nekadašnje bivše SFRJ, a radi se o Hrvatskoj i Sloveniji, oni su ta većina koja je ušla, dakle, nije za to da Srbija uđe, a čak i BiH, koliko vidim, bi se nameračila i Crna Gora, da one uđu, a da Srbija ne uđe. Mislim da je to razlog da spreče Srbe da ponovo žive u jednoj državnoj, složenoj, ali u jednoj zajednici država i da opet posle Jugoslavije, svi Srbiji budu na određen način i pod jednom kapom. Mislim da je to razlog zašto se određene zemlje na Balkanu protive, one koje su ušle u EU, a Boga mi, i one koje misle u EU, nisu za to da Srbija uđe što bi pogodilo naše poljoprivrednike, a na određen način bi sprečilo ujedinjavanje srpskog naroda na Balkanu, kroz zajednicu država koja se zove EU. Uglavnom, cilj naše poljoprivredne politike je dobar i za Srbiju, a dobar i za srpski narod koji živi na Balkanu i u EU, da kažem da je veliki deo srpskog naroda već ušao u EU, deo po deo, pa, hajde da se ujedinimo zajedno sa tim narodom koji je već ušao u EU, i tamo privremeno i povremeno radi, hajde da se ujedinimo zajedno sa njima, da podignemo standard u poljoprivredi, prerađivačkoj industriji i da naše plate, kroz ove podsticaje u poljoprivredi znatno budu unapređeni i prestali bi razlozi da Srbi vrše migracije iz evropske Srbije u neke druge evropske zemlje. Zato mislim da niko od narodnih poslanika nema ništa protiv da Srbija zbog poljoprivrede, zbog značajnih fondova što pre uđe u EU, ali da pri tome, nikome od nas ne pada na pamet da Srbiju zbog toga svedemo da bude mala poput Crne Gore. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Reč ima Vuk Mirčetić.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, potpredsedničke Narodne skupštine Republike Srbije dr Orliću, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, danas su pred nama predlozi iz izmene sastava delegacija Narodne skupštine Republike Srbije. Zbog trenutne globalne situacije koju je prouzrokovana korona virusom, naše delegacije ispunjavaju sve obaveze, međutim, većina tih sastanaka se obavlja on lajn. Svima nam je jasan negativan uticaj korona virusa. Mi smo pričali prethodne nedelje o popisu, i o tome kako su i određene članice EU, poput Nemačke i Rumunije i odložile popis za 2022. godinu, upravo zbog nemogućnosti sigurnog održavanja popisa, realizacije popisa zbog korona virusa. Neophodno je da stvorimo jedno sigurno okruženje u okviru koga možemo da sprovedemo naše aktivnosti i sve naše aktivnosti kao i ranije. Da bismo to uradili, neophodno je da strateški pristupimo rešavanju ovog problema kao što je Republika Srbija i uradila. Borba u kojoj se Republika Srbija snažno bori protiv korona virusa je dvostruka. Sa jedne strane borimo se za spašavanje života, a sa druge strane se borimo za pravljenje tog jednog sigurnog okruženja. Kada je u pitanju borba za spašavanje života ne smemo zaboraviti nabavku respiratora. Na samom početku ove pandemije, kada i mnoge razvijenije i bogatije države nisu uspevale da nabave dovoljan broj respiratora, Srbija je to uspela da uradi. Zbog toga smo dali sve od sebe da obezbedimo respiratore onda kada ni bogatije zemlje to nisu uspele da urade. Kada je u pitanju dinamika vakcinisanja mislim da svaki put treba sa ponosom da iskažemo da je Srbija lider ne samo u regionu, već u svetu. Ono što su činjenice i one pokazuju to da Srbija ide napred, ide u susret promenama i spremno dočekuje apsolutno sve nove izazove i zbog toga Srbija nije više beznačajna ni na mapi sveta, ni na mapi Evrope, već imamo prijatelje, kako na istoku, tako i na zapadu. Zalaganjem predsednika Aleksandra Vučića i njegovim načinom vođenja spoljne politike, ali i dobrim odnosima i sa istokom i sa zapadom, danas imamo mogućnost kao jedna od retkih država na celom svetu da se naši građani vakcinišu sa jednom od čak četiri različite vrste vakcina. Ponosan sam na to što mogu da danas u plenumu Narodne skupštine Republike Srbije kažem da je Srbija jedan od lidera u pogledu vakcinacije, već sam rekao ne samo u regionu, već u celom svetu. Ukoliko pričamo o regionu, važno je da se osvrnemo na ono što je ministar lončar pričao sinoć i što je izjavio sinoć, a to je plan nabavke vakcina i broj nabavljenih vakcina koji pokazuje da smo jasno odlučili da se suprotstavimo ovom korona virusu i da se trudimo da napreduje ne samo Srbija već i čitav region. Ono što je ministar Lončar sinoć najavio i to je važno za građane Republike Srbije, jeste 100 miliona evra novih investicija u medicinu. Kupiće se i novi skeneri i rendgeni i monitori i sanitetska vozila i u toku ovog perioda mi smo pravili i nove laboratorije, ali i dve kovid bolnice koje su zaista mnogo pomogle u okviru naše borbe protiv korona virusa. Ali, ništa od toga neće biti potrebno, ukoliko ne radimo i na zadržavanju lekara i medicinskog osoblja. Moramo da vodimo računa da nastavimo da ulažemo i dalje u zdravstveni sistem da ne bismo došli u situaciju da imamo zdravstveni sistem, da imamo izgrađeno apsolutno sve, ali da nema ko da radi. S tim u vezi, u prethodnom periodu u nekoliko navrata su povećane plate u zdravstvenom sektoru. Svim naših herojima zdravstvenim radnicima i u narednom periodu će se raditi na dodatnom povećanju plata, ali i na dodatnom obrazovanju, što je jako važno. Ministar Lončar je takođe podsetio na neke važne stvari i ja ću to i pročitati, kako ne bih pogrešio. U martu 2010. godine medicinska sestra je imala 30.159 dinara platu, dok u martu 2021. godine medicinska sestra ima platu 56.874 dinara. Lekar specijalista je u martu 2010. godine imao 62.763 dinara platu, dok u martu 2021. godine ima 111.191 dinar. Ukoliko pričamo o Kovid sistemu i lekarima i medicinskim sestrama, lekar specijalista u Kovid sistemu ima 182.000 platu, dok medicinska sestra ima 79.278 dinara platu. Dakle, vidimo koliko se povećalo za ovih 11 godina, a naši zdravstveni radnici najbolje znaju koliko se povećalo u prethodnih godinu dana. Dakle, kao što smo već videli mi jesmo lideri u regionu po raznim segmentima, međutim ujedno razumemo i da je važno da se ceo region razvija, jer kada se razvija region i Srbija napreduje. Ukoliko pričamo o regionu, moramo da prihvatimo da je problem koji je prouzrokovao korona virus globalan i da jedino kao region možemo da se zajedno borimo protiv njega i moramo da budemo jedinstveni. Smatram da je period od prethodnih godinu dana pokazao da Srbija nedvosmisleno gleda u budućnost. Mi smo donirali, to mislim da svi znaju ali nije loše ponoviti, našim komšijama vakcine onda kada im je to bilo najpotrebnije, otvorili smo čak i naše granice za komšije iz regiona da se vakcinišu u Republici Srbiji i pokazujemo da se borimo i za Srbiju i za region, jer nam je važno da spasimo živote i da pokažemo da svi u regionu treba da gledaju u budućnost. Ipak čujem pojedine komentare na to što je Srbija donirala, ja neću govoriti ni koliko ni kome, govoriću uopšteno, određeni broj vakcina pojedinim državama u regionu. Kaže – pa, šta je to, zar samo toliko? Ili – šta je to, samo toliko? Samo toliko znači upravo toliko spašenih života. I ukoliko smo mogli da pomognemo, kao što neki maliciozni komentari kažu, samo toliko života, meni je drago, jer smo mi upravo spasili upravo toliko i života naših komšija. Mi poslanici se bavimo takvim poslom da nam je neophodno da budemo u stalnoj komunikaciji sa našim sugrađanima i ja znam koliko su naše komšije i iz BiH i iz Crne Gore i iz Severne Makedonije ponosni na nas i koliko su nam zahvalni što smo im pomogli upravo onda kada je bilo najpotrebnije. A pravo prijateljstvo se meri i ogleda upravo u delima a ne samo u rečima. Međutim, apsolutno uvek postoje ljudi kojima baš sve smeta i koji su kritičari bez ikakvog pokrića ili onako kritikuju da bi se izborili možda za koji lajk više na društvenim mrežama, pošto im se politika najviše zasniva na društvenim mrežama i evo, ako se setimo samog početka vakcinacije, prva osoba koja se vakcinisala u Srbiji je bila premijerka Ana Brnabić. Tada su oni koji očigledno Republici Srbiji ne žele apsolutno ništa dobro govorili kako ili nema dovoljno vakcina ili ima dovoljno vakcina ali će se samo vlast vakcinisati. Naravno, činjenice su pokazale i pokazuju i dan-danas da je stvar upravo drugačija. Predsednik Aleksandar Vučić se tokom prethodne nedelje vakcinisao jer je njegov stav bio da se vakciniše onda kada se vakciniše i narod i ono što je jako važno jeste da je upravo tada Srbija oborila rekord u vakcinaciji – 75 hiljada ljudi, govorim o rekordu u Srbiji, u toku jednog dana, 75 hiljada građana Republike Srbije se vakcinisalo. Ono što je jako interesantno je da su se vakcinisali pojedinci iz opozicije, i to upravo oni kojima sve smeta. Naravno, oni sve kritikuju, ne rade ništa, o tome ne moram ni da pričam. E, sada, da ne biste mislili da je loše to što su se oni vakcinisali i da treba samo vlast da se vakciniše, kao što su oni naglasili, dobro je što su se i oni vakcinisali, jer to govori da su bar u nekom pogledu odgovorni i da vode računa o životima, makar svojim. Ono što je potpuno legitimno i što razumem i verujem da razumeju apsolutno svi jeste što oni mogu da budu opozicija SNS i to je apsolutno u redu, ali ono što niko, apsolutno niko ne sme, to je da bude opozicija Srbiji. Ono što nas motiviše da radimo još jače, još više, još marljivije, još upornije, jeste upravo to što građani Republike Srbije vide da je Srbija nepovratno otišla napred i da niko više ne može da je vrati. Na nama je da nastavimo da radimo savesno i odgovorno i da se borimo da Srbija u narednom periodu napreduje još više. Takvo okruženje, okruženje koje je sigurno i okruženje u kom napredujemo privlači i nove investicije i otvara nova radna mesta i, naravno, implicira da se i poboljšava životni standard građana Republike Srbije. U danu za glasanje, kao deo poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, ja ću podržati predloge odluka o kojima danas raspravljamo. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Mirčetiću. Reč ima prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala, uvaženi potpredsedniče Orliću. Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jako značajna tačka i uvek kada su u pitanju kadrovska rešenja za stalna radna tela, odbore i stalne delegacije koje funkcionišu u okviru Narodne skupštine Republike Srbije, su za nas u SNS od krucijalnog značaja, iz razloga što se naša zemlja nalazi gotovo kao i uvek pred velikim geopolitičkim i spoljnopolitičkim izazovima i ono što jeste cilj SNS je da na svim mogućim pozicijama ima što bolje, što kvalitetnije, učenije ljude, koji mogu da na najbolji mogući način predstavljaju nacionalne interese naše zemlje i interese naših građana. Da li se radi o skupštinskim odborima ili stalnim delegacijama pri Parlamentarnoj skupštini NATO-a ili Parlamentarnoj skupštini OEBS-a ili Saveta Evrope ili Crnomorske inicijative ili zemalja jugoistočne Evrope, za nas je svaka od tih inicijativa, da li ona regionalna ili podrazumeva globalni nivo, jako značajna i to je ono što jeste suština spoljne politike koju je predsednik Aleksandar Vučić definisao kada je postao premijer 2014. godine, a to je svakodnevno osnaživanje spoljnopolitičke pozicije Srbije, kako na regionalnom, tako i na globalnom nivou. Srbija se nalazi pred velikim geopolitičkim izazovima, Srbija se nalazi u jednoj svakodnevnoj bespoštednoj borbi za sopstveni suverenitet i odbranu svog teritorijalnog integriteta, odbrani svoga naroda koji živi na KiM, ali i koji živi širom regiona, posebno u susednim zemljama i da bi zaštitili na najbolji mogući način interese naših građana, našeg naroda, nama je potrebno da sve ono što radi srpska diplomatija u ovom trenutku i u prethodnih nekoliko godina, sve ono što je predsednik Vučić kao predsednik države uradio na boljem pozicioniranju Srbije na svetskom nivou i kod najvećih svetskih igrača, mi to radimo ovde u parlamentu. Istina je i to svi mogu da posvedoče, da je parlamentarna diplomatija, dakle aktivnost narodnih poslanika u odnosu sa svojim kolegama u drugim parlamentima širom sveta, nešto gde je napravljen možda najbolji rezultat kada je u pitanju rad ovog parlamenta. Ja moram da pomenem i vreme kada je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije bila gospođa Maja Gojković, koja je zdušno podržavala osnaživanje parlamentarne diplomatije i koja je dobro prepoznavala značaj onoga da najbolji ljudi budu deo stalnih delegacija, posebno u regionalnim i globalnim inicijativama. Ono što je jako značajno je da su svi ti poslanici koji su radili i koji danas rade u okviru tih delegacija nešto što predstavlja našu zemlju, nešto što predstavlja lice Srbije, a u ovom trenutku možemo da se pohvalimo time da smo mi značajno podmladili sastav tih delegacija sa posebno našim kolegama koji su mlađi, koji su vrlo kvalifikovani, vrlo obrazovani, govore strane jezike i na pravi način mogu da zastupaju interese parlamenta i Republike Srbije, kako u regionu, tako i u celom svetu i mogu da razgovaraju i da zastupaju te interese na najbolji mogući način, znajući puno o geopolitici, znajući puno o strategiji Srbije kada je u pitanju ekonomski, politički, socijalni i spoljnopolitički razvoj i realizacija naše spoljnopolitičke strategije koju je utvrdio predsednik Aleksandar Vučić, vodeći jednu, slobodno mogu da kažem, filigransku politiku, koja je bila puno kritikovana i odnosila se na to da je on stalno imao te pritiske i mi kao stranka smo stalno imali te pritiske da moramo da se odlučimo, da moramo da se opredelimo konačno za neku stranu kada su u pitanju donosioci odluka na globalnom nivou. On naravno nije slušao te savete i posvećeno, postepeno je gradio odnose i doveo ih do strateškog nivoa, dakle nivoa strateške saradnje sa Narodnom Republikom Kinom, Ruskom Federacijom, sa ključnim zemljama EU, sa SAD, sa zemljama Bliskog istoka, Dalekog istoga. Šta je rezultat te politike Aleksandra Vučića i te njegove, slobodno mogu da kažem, spoljno-političke doktrine koju mi ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije pratimo kroz naše aktivnosti u okviru parlamentarne diplomatije? To je da danas Srbija, za razliku od vremena od 2000. do 2012. godine ima investicije iz celog sveta. Pre nekoliko dana su bili investitori, vrlo važni investitori iz Japana. Imamo strateško partnerstvo sa našim prijateljima, čelično partnerstvo iz Narodne Republike Kine, gradimo zajednički infrastrukturu, unapređujemo našu privredu, obezbeđujemo mogućnost za nova radna mesta, uvođenje novih tehnologija, modernizaciju naše zemlje sa prijateljima iz Ruske Federacije, gradimo naš energetski sistem, modernizujemo i pokušavamo da što više benefita imamo od naših energetskih potencijala, da li se radi o obnovljivim izvorima energije ili ne obnovljivim, dakle radimo i sa njima na tom planu, ali i našim partnerima iz EU. Ono što je rezultat svega toga, da imamo sve više i više investicija u Srbiji, da je Srbija potpuno otvorila nove privredne grane, kao što je energetika, kao što je turizam, kao što su investicije u automobilsku industriju. Održali smo i uspeli, zahvaljujući toj mudroj politici predsednika Vučića, da održimo takve sisteme energetske koji pripadaju oblasti istraživanja geologije i rudarstva, kao što je Rudarsko-topioničarski basen "Bor", kao što je Železara u Smederevu. Dakle, i sa našim kineskim partnerima smo uspeli da održimo i da koristimo na najbolji mogući način naše prirodne resurse i ono što je najbitnije - da održimo u životu desetine i stotine mikro, malih i srednjih preduzeća koji rade za te velike kompanije, ali da održimo u životu čitave gradove, kao što su Smederevo, kao što je taj ceo smederevski region, kao što su Bor, Majdanpek, Negotin i svi gradovi u istočnoj Srbiji, zahvaljujući tim ogromnim investicijama, koje će tek u narednom periodu da daju svoj puni doprinos i puni rezultat rastu našeg BDP-a, ali naravno i unapređenju kvaliteta života svih naših građana. Ono što je u tom domenu jako značajno je da pošaljemo poruku da se i narodni poslanici u okviru svog rada, u parlamentarnim delegacijama i u skupštinskim odborima bore da unaprede poziciju naše zemlje, bore se s obzirom da se dešavaju drastične promene kada je u pitanju svetska diplomatija i kada je u pitanju novi model moderne svetske diplomatije, koja više nije i koja sve više i više napušta onaj tradicionalni model diplomatije, nego rezultat svake diplomatije i diplomatske aktivnosti predstavlja ono koliko je moja zemlja izvezla u neku drugu državu, koliko ima trgovinske razmene i, naravno, koliko je neko kao diplomata i ko se bavi diplomatskom aktivnošću uspeo da unapredi odnose koji posle toga rezultiraju na tom ekonomskom i investicionom planu. Mislim da je predsednik Aleksandar Vučić maestralno to uradio, s obzirom da to strateško partnerstvo sa Narodnom Republikom Kinom, daje ogromne rezultate i gotovo šest milijardi evra trenutnih investicija u infrastrukturi i u drugim poslovnim projektima, da isto tako sa Ruskom Federacijom, da američke kompanije u Srbiji zapošljavaju preko 25 hiljada ljudi, da nemačke kompanije zapošljavaju negde oko 70 hiljada ljudi. Ono što je interesantno, uspeo je da povrati neka stara savezništva i stara partnerstva. Navešću primer Francuske. Srbija gotovo skoro 30-ak godina nije imala nikakve niti političke, niti ekonomske odnose sa Francuskom. Zahvaljujući toj viziji predsednika Aleksandra Vučića i stvaranju jednog jakog i snažnog prijateljstva sa predsednikom Makronom, pozicirao je našu zemlju u Francuskoj kao lidera na ovom delu Balkana i u ovom delu jugoistočne Evrope i mi danas imamo jako dobre investicije. Dakle, francuska kompanija „Vansi“ je strateški partner aerodroma "Nikola Tesla". Potpisan je i strateški ugovor o izgradnji metroa u Beogradu koji će koštati nekoliko milijardi evra i koji će drastično učiniti to da život Beograđana bude lakši, da bude atraktivniji za život i za investicije i za sve one koji žele da dođu u Beograd i na turističkom planu, ali i koji žele da investiraju u naš grad, s obzirom na to da je Beograd postao jedno, kao i cela Srbija, ogromno gradilište. Vi više ne znate i ne možete da prepoznate koja firma gradi i na kojoj poziciji pogone, da li su to firme iz Turske, da li su to firme iz Izraela, iz Amerike, iz Nemačke, Francuske i to je ono što je, u stvari, glavni rezultat i glavni benefit te Vučićeve doktrine da sarađujemo sa svima, da smo otvoreni prema svima i da ono što je on uveo 2014. godine u spoljnu politiku Srbije, da se toga i dalje pridržavamo. Zašto Srbiju toliko poštuju i toliko cene na međunarodnom planu? Zbog toga što je Srbija ono što je u spoljnopolitičkim odnosima najbitnije postigla, a to je pouzdanost. Srbija je pouzdan partner. Srbija i njeni predstavnici, naravno, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, isto govore, iste pozicije brane i u Moskvi, i u Parizu, i u Briselu, i u Njujorku, i u Vašingtonu i u Pekingu. Dakle, mi smo jedna država na koju može da se računa, na čiju reč može da se računa, i zbog toga smo postali jedna oaza stabilnosti u ovom delu Evrope i ta politika je pokazala da možemo da se izborimo sa bilo kakvim izazovom. Živimo u jednom teškom vremenu, gotovo globalne, velike, ogromne ekonomske krize gde neke države beleže pad ekonomski do 10, 15 i 20%, a Srbija za to vreme je uspela da očuva radna mesta, Srbija za to vreme uspeva da očuva nivo investicija i da privuče nove investicije, i to samo zato što je predsednik Vučić sve ovo vreme ovih godina izdržao pritiske sa raznih strana i vodio računa isključivo o nacionalnom interesu Srbije i o tome kako Srbija treba da izgleda za pet, deset i petnaest godina i kako će građani Republike Srbije bolje i kvalitetnije da žive. Eto, to je Vučićeva politika. Nije sagnuo glavu ni kada su vršeni veliki pritisci da uvedemo sankcije Ruskoj Federaciji, nije pao pod pritiske da ne treba da sarađujemo sa NR Kinom, jer im je uvek odgovarao - ljudi, nema problema, svi ste dobrodošli i svi ste slobodni da investirate u Srbiju. Evo, otvaramo ovde jedno polje za konkurenciju i za jedan dobar poslovni ambijent, pa se takmičite između sebe, kao što je to ovde napravljeno, ko će više da investira, ko će da bude bolji u toj utakmici, ko će više da izveze. Mi nećemo da gledamo apsolutno ko je iz koje zemlje, odakle dolazi, kojoj veri ili naciji pripada, nama je važno da ostvarujemo interes naše zemlje, da ovde više nemamo špekulativni kapital, da ovde nemamo više lažne privrednike i tajkune koji su sproveli pljačkašku privatizaciju tako što su pokupovali najbolja, najvitalnija preduzeća u našoj zemlji, sravnili ih sa zemljom, napravili neki stambene zgrade, neki ništa nisu ni napravili, uzeli su kredite na konto toga, pobegli iz zemlje ili ostali ovde i nikom ništa. Dakle, ovde se radi o jednoj ozbiljnoj, dobro građenoj, pažljivo građenoj spoljnoj politici koja daje rezultate. Mnogi su, i svedoci smo svi mi ovde u sali i građani Republike Srbije, vršili ogroman pritisak na predsednika Vučića po pitanju Kosova i Metohije i ti vajni opozicionari, naši politički protivnici, gotovo na svakih nekoliko meseci govore, čak i lamentiraju na datumima kada će Vučić predati Kosovo, kada će se odreći Kosova i to traje već osam, devet godina, a za to vreme Vučić uspešno brani Kosovo i Metohiju, uspešno brani srpski narod na Kosovu i Metohiji, uspešno se branimo i u Savetu bezbednosti Ujedinjenih nacija, i to smo mogli i juče da vidimo, zato što smo ozbiljna država. Ambasador Poljanski je odmah insistirao i reagovao na pojavu simbola tzv. kosovske lažne države u Ujedinjenim nacijama i naravno nije to dozvolio zato što se, naravno, u skladu sa našom politikom i nepriznavanjem te lažne države i ponašamo i koristimo svaku priliku da pokažemo kakvo je naše mišljenje, kakva je naša pozicija i kako ćemo svakodnevno i na pravi način braniti svoje nacionalne interese, braneći svoju zastavu, braneći svoj Ustav, braneći svoj narod, a ne odricati se svoje teritorije i svog naroda, kao što su radili režimi od 2000. do 2012. godine, gde ja odgovorno tvrdim da u vreme kada je Vuk Jeremić bio ministar spoljnih poslova da je pola država koje su priznale tzv. Kosovo, da je to uradilo zbog toga što nismo znali, što nas nije interesovalo i što smo bili neaktivni. Kako je moguće da ta Vučićeva diplomatija za samo godinu i po dana uspe da 18 država otprizna tzv. Kosovo? Zato što je Vučić radio, zato što je bio uveren u ideju, zato što je znao da samo teškim radom možemo da napravimo rezultat i da ubedimo druge. Znate li to, dame i gospodo narodni poslanici, koliko je to krvav posao, da jedna država koje je uradila nešto i potpisala određeni pravni akt koji ima međunarodnu validnost to povuče? To je mnogo teži posao, nego onaj posao koji su uradili kosovski Albanci lobirajući za to da neke od trenutno 94 države priznaju tu tzv. državu, odnosno tzv. Kosovo. Mnoge te probleme, odnosno 99% problema je Vučić nasledio upravo od tog bivšeg režima, koji koliko možemo da vidimo glavni posao je bio spoljnopolitički, na koji kontinent i u koju državu će se preneti novac koji su uzeli ovde od građana Republike Srbije iz budžet Republike Srbije. Pa, su ga preneli i na destinacije koje pola od nas ovde nismo ni čuli, po Mauricijusu, po Hong Kongu, pod drugim destinacijama, bez reči ljudi koji su vodili ovu državu, i to treba otvoreno reći, 12 godina. Ja sam slušao jednog našeg privrednika, gledao sam ga sinoć na jednoj televiziji sa nacionalnom frekvencijom koja apsolutno nije naklonjen SNS, koji je otvoreno rekao na pitanje novinara – šta će nekom ofšor firma? On je lepo objasnio. Ako imate međunarodno poslovanje, imate fabrike, imate pogone, imate investicije u nekoliko zemalja u svetu, onda ima logike da imate ofšor. Mi nismo naprednjaci, nisu protiv ofšor poslovanja, ali ako imate firmu koja radi isključivo sa državnim preduzećima i ustanovama ovde i ovde ste navodno zaradili novac i izbacujete ih na 53 računa, 67 miliona evra, imate osam ofšor kompanija koje se kriju iza vlasništva te vaše glavne firme. Pa, šta ste hteli da uradite? Ne treba biti mnogo pametan, niti veliki ekonomski ekspert da zaključite da je to upravo želja za utajom poreza i željom da onaj novac koji nije legalno zarađen da se iznese iz ove zemlje i da se ošteti Republika Srbija i da se oštete građani Republike Srbije. Sve on što je Vučić i što smo mi kao SNS radili sve ove godine, upravo je suprotno i upravo se borimo protiv toga. Parlament od 2000. godine do 2012. godine, parlamentarna diplomatija, borba u međunarodnim forumima i institucijama i za Kosovo i Metohiju i za dovođenje investitora ide od svakog ovde nas naprednjaka koji ode negde ili primi neku delegaciju ovde, sledeći tu doktrinu da mi nismo ovde samo da govorimo i naravno da, što nam je i osnovni posao da donosimo i da glasamo za dobre i kvalitetne zakone, nego smo gde god da odemo reprezenti ove zemlje, gde god da odemo mi moramo da kažemo koliko je naša zemlja dobra, koliko smo unapredili poslovni ambijent i koliko nam je važno svako radno mesto u ovoj zemlji. Vučiću nije bilo teško da za samo dve godine otvori preko 150 fabrika. Ode sam da ih otvori. Zašto? Neke su imale i po 100 zaposlenih. Zato što zna i zato što mi svi znamo ovde, zahvaljujući toj njegovoj doktrini koliko je i 10 radnih mesta važno u jednom Vladičinom Hanu, u jednom Bujanovcu, u nekoj opštini u istočnoj Srbiji, da je to 10 porodica, da će tih 10 porodica ostati tamo ili 100 ili 200 ili 300. Uspeo je da imamo fabriku i u najmanjim mestima, i u najmanjim opštinama u Republici Srbiji. Tako se vodi spoljna politika, tako se vodi ekonomska politika i mi ovde ćemo nastaviti sa najboljim mogućim kadrovima, a siguran sam da ovi novi ljudi, posebno mladi ljudi koji čine veći deo ovih parlamentarnih delegacija i parlamentarnih odbora imaju pun kapacitet. To su pokazali već za nekoliko meseci i znanje, i želju, i patriotizam, i posvećenost, da svoj posao ovde u parlamentu, prezentovanje parlamenta Republike Srbije urade onako kako je to definisao, doduše na visokoj lestvici, na visokom kriterijumu, predsednik Aleksandar Vučić. Ali, zato se i borimo da budemo najbolji. Hvala.
Hvala profesore Marinkoviću. Reč ima Milimir Vujadinović.
Hvala, predsedavajući Orliću. Kolege i koleginice, uvaženi građani Srbije, diplomatija i rad, to su verovatno dva pojma koja su obeležila sve društvene promene i sve državne poslove u poslednjih nekoliko godina u Srbiji. Kada je ove pojmove, kao principe delovanja u radu Vlade i u radu vlasti uopšte u Srbiji 2014. godine promovisao predsednik države, današnji predsednik Aleksandar Vučić, a ondašnji predsednik Vlade, malo ko je u Srbiji verovao da će Srbija biti tu gde je danas. Istini za volju, verovali su ljudi, ali da će Srbija napredovati ovakvim koracima napred, mali broj njih je verovao. Tim pre što su ovi pojmovi, diplomatije i rada bili pomalo izlizani. Ljudi su bili skeptici, jer su ovi pojmovi bili samo floskule i fraze koje su izgovarali neodgovorni političari, time je skepticizam prema najavljenim pomacima i promenama bio veći. Međutim kako je vreme prolazilo, pojam diplomatije i rada kao principa delovanja Vlade je počeo da daje ozbiljne rezultate i ti rezultati su danas i te kako vidljivi. Ako bi potpredsedniče, Orliću, možda vi ili ja govorili o tim rezultatima, moglo bi biti shvaćeno i subjektivno, međutim o tim rezultatima i uspesima Srbije danas govore ozbiljne svetske adrese. Pratio sam poslednjih danas, o njima posebno govori i portal „Čojs“ i „Fajnešel tajms“, pogotovo kada je u pitanju tzv. vakcina diplomatije. Ali, kada je u pitanju rad, govori Svetski ekonomski forum ističući Srbiju i čini mi se da je premalo značaja tome dato u javnosti u Srbiji, ističući Srbiju kao jedan od primera kako se radi u Vladi i kakva uprava treba da bude. Tu naravno posebno ističe ulogu premijerke Ane Brnabić. Zašto sve ovo govorim? Danas je tema u ovom uvaženom domu, parlamentarna diplomatija. Pre nego što išta kažem na ovu temu, ja ću da se zahvalim našem dosadašnjem kolegi, gospodinu Žarku Mićinu koji je bio član ovih uvaženih delegacija i odbora, a koji je preuzeo jednu važnu funkciju i postao deo tima gradonačelnika Novog Sada. Iskoristiću priliku da unapred čestitam, jer znam da će ovaj uvaženi dom podržati predlog i da čestitam našoj koleginici Sandri Joković i našem kolegi Nemanji Popoviću i poželim uspešan rad. Sandra i Nemanja pred vama je dosta lak posao, naravno, uslovno rečeno. Ako ste pažljivo slušali ovo što sam rekao na početku i uzor vam bude ono što radi predsednik države u poslednjim godinama, posao u parlamentarnoj diplomatiji za vas neće biti težak. Vaše je da čuvate svetli obraz Srbije do koga se stiglo teškim i napornim radom, da čuvate obraz koji je stvarala politika koju danas i zadnjih godina vodi predsednik ove države i da ga učinite još svetlijim. Ne bih voleo da ikada dođemo u situaciju da se taj obraz Srbije postidi, kao što se juče postideo obraz nekih koji su deo EU. Pitate se o čemu govorim? Pokušaću ukratko da vam objasnim. Naime, još sedmog aprila je iz Mostara krenula jedan pošta, jedan važna pošiljka ka Fondu za izbegla i raseljena lica i saradnju sa Srbima u regionu, fondu čiji je osnivač Vlada AP Vojvodine, sa adresom napisanom na ćiriličnom pismu. Put pošiljke vodi od Mostara preko Zagreba, ka Novom Sadu, a kada je stigla u Zagreb u zemlje EU, vraćena je ka pošiljaocu. Juče je ova tema obišla i postala jedna od centralnih u regionu, vraćena je pošiljaocu sa obrazloženjem, koje je jasno napisano na pošiljci, zabranjeno pisanje ćirilicom, ne jezik nije u upotrebi, ne ništa tanje od toga, zabranjeno pisanje ćirilicom. Ja juče, naravno, nisam hteo da kažem kako se zove ova pojava u društvu, jer mislim i duboko verujem da principi na kojima počiva današnja EU, kojoj i sami stremimo su potpuno drugačiji od onoga što se desilo u ovom delu EU. Ovo je pre svega pitanje za ljude koji danas vode EU, da povedu računa, da ovakva stvar postane praksa u bilo kom delu EU, jer ovo je do sada bilo nešto što su činili pojedinci i udruge kako se zovu u tom delu Evrope, a evo danas to čine institucije. Duboko verujem da će se Evropa time pozabaviti. Ponosan sam što je Srbija danas svojim radom i diplomatijom upravo na ovom tragu i principima koje podržava EU, a vi uvažene kolege koji postajete članovi ovih delegacija i odbora, potrebno je samo da nastavite tim putem. Hvala vam.
Hvala, gospodine Vujadinoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i narodne poslanice, i kolege narodni poslanici, uzimajući u obzir i da sam kao ovlašćeni govorio na samom početku današnje sednice, imajući u obzir i prema vremenu koje poseduje poslanička grupa, tako da ću govor skratiti i želeti da se danas samo osvrnem u ovom izlaganju na stvari koji su za sve nas jako bitne, a pre svega za građane. Građani Srbije na izborima glasaju, odlučuju o tome ko će sedeti u ovom parlamentu, ko će u narednom periodu činiti većinu i ko će voditi našu zemlju u određenom vremenskom periodu i kada govorimo o tome, namerno sam svoj prvi deo izlaganja danas iskoristio da građani još jednom čuju šta je to što nudi jedan deo opozicije, ali pre svega jedan deo ljudi koji predstavljaju ništa drugo do bivši režim. Kada govorimo i kada stvari postavljamo na taj način, jasno i iskreno građanima, apsolutno sam za to da svako snosi i posledice, ali da po principu nagrade i kazne odgovara za sve ono što je radio u periodu dok je bio na vlasti i uveren sam da, kao i na prethodnim izborima, SNS će izaći sa konkretnim rezultatima, šta smo to uradili u prethodnom periodu, ali isto tako ćemo izaći i sa jasnim planom i ono što sve nas raduje jeste činjenica da sve ono što obećamo, mi ispunimo građanima. Zato je hrabri plan koji imamo danas pred nama Srbija 20-25, kod građana dobro prihvaćen, iz prostog razloga što građani imaju poverenje u politiku SNS, ali pre svega u politiku predsednika Aleksandra Vučića i oni znaju da sve ono što je predviđeno tim planom biće i obuhvaćeno, ali biće i ispunjeno. Ovaj govor želim samo da iskoristim kao poziv građanima da razmisle, evo kada su u pitanju ovi odbori i ove delegacije. Kao što sam rekao, ja ću se osvrnuti samo na odbore, Poslovnikom član 44. definisano je koliko postoji odbora, čime se oni bave. Dakle, od člana 44. do 46. sve što se tiče odbora je jasno definisano. Ako uzmemo u obzir da postoji njih 19, ja ne želim da se osvrćem na svaki pojedinačno, već samo želim građanima da na osnovu ovih osam odbora sami procene da li žele da određeni ljudi njih predstavljaju i da budu oni u nekom od tih odbora. Odbor za odbranu i unutrašnje poslove, u prethodnom periodu, videli smo mnogo puta kako pretenduje da bude ministar policije Boško Obradović i kako je njemu velika želja da upravlja tim ministarstvom. Pitam građane, da li biste podržali tu odluku da čovek koji je na jednom od protesta pozvao svoje pristalice da kamionom zgaze policajce koji su samo obavljali svoj posao, da li biste želeli da on bude član ovog odbora, da li biste mu dali poverenje i legitimitet, da on bude deo ovog odbora, čoveku koji je ovde unosio kamenje, čoveku koji je nasilno pokušao da uđe u ovu Skupštinu, koji se u više navrata obračunavao sa policajcima, da li biste njemu dali poverenje da bude član ovog odbora? Ili možda Draganu Đilasu, koji je tokom istih nekih protesta, koje su organizovali, pretio policajcu rečenicom – a šta ćeš ti da radiš, kada sve ovo prođe, gde ćeš da radiš i ostaćeš bez posla. Da vas podsetim samo, čim je zaseo u fotelju, kada je zaustavljen zbog saobraćajnog prekršaja, najstrašnije je izvređao saobraćajnog policajca i rekao mu da će ostati bez posla. Da li želite da takvi ljudi budu na odgovornim mestima i da budu članovi ovog odbora? Što se tiče Odbora za spoljne poslove, ne znam ko ima smelosti iz tog dela opozicije, predvođeni Draganom Đilasom, Boškom Obradovićem, Vukom Jeremićem, Borisom Tadićem, da sebe delegira na ovo mesto? Naša spoljna politika u njihovo vreme je beležila samo poraz za porazom, kada su našu zemlju ponižavali gde god su stigli, zarad svojih ličnih interesa, a danas kada su opozicija, to čine na drugi način. Tako što daju neke svoje političke ocene, a najčešće, gledajući da nanesu štetu politici Vlade Srbije i predsednika Aleksandra Vučića. Da vas podsetim samo, svi od reda saborci Dragana Đilasa, na čelu sa njim, sa podsmehom su govorili o Kini, kineskim investicijama i ismevali predsednika Si Đi Pinga i odnos kakav ima prema našoj zemlji. Da ne govorim o vackinaciji i da ne govorim kakve su sve izjave davali na temu „Sinofarm“ vakcina i svega što se dešavalo u tom trenutku. Složićete se da niko ne žele takvi ljudi vode našu spoljnu politiku. Što se tiče Odbora za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu, mislim da jučerašnja sednica i sve ono o čemu su govorile moje kolege, jasno govori da ljudima koji su u jednom danu, na ulicu izbacili, taj termin ću namerno upotrebiti, više od 1.000 ljudi, a zatim popunjavali sa svojim stranačkim kolegama i pogodnim za politiku DS, niko ne želi da prepusti pravosuđu u ruke. Kao što i sami znate, kadija te tuži, kadija ti sudi. Sada mi recite jednu stvar, sećate se kako je to bilo u vreme DS? Uveren sam da niko ne želi da se to vrati i uveren sam da niko ne želi da im Dragan Đilas opet određuje ko je pogodan sudija, a ko nije i da se to određuje samo sada, da li ima člansku kartu Stranke slobode i pravde, a ne kao u vreme dok su bili druga stranka, DS. Što se tiče Odbora za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova, žao mi je što jedna žena, a zaposlena kod Dragana Đilasa u firmi, Marinika Tepić je u poslednjih nekoliko dana iznela jako ozbiljne optužbe na račun žena koje su zaposlene u jednom gradu, u našoj zemlji i vidim da to nije jedina adresa. Pored tog grada, ona je navela još neke gradove gde su navodno žene koje su zaposlene, dužne da se nakon posla druže ili šta već, sa određenim funkcionerima. Sramota je ovo meni i da citiram, ali nažalost, građani Srbije su ovo čuli i moraju da znaju. Ja se samo pitam, da li se ona i jednog trenutka zapitala kakve posledice takva njena neozbiljna, neutemeljena, bez ikakvog dokaza, izjava, može da ostavi na te žene, na njihove porodice, na njihove supružnike, roditelje i na njihovu decu. Ako je već tako smela, zašto ne pokrene neki sudski postupak, a ja sam uveren da će žene koje su na ovaj način oblaćene, osramoćene, da će svoju pravdu i istinu potražiti na sudu. Žalosno je što je jedna žena na taj način postupila prema drugim ženama. Sramotno je. To vam samo pokazuje kolika je mržnja u njihovim redovima, čime se sve služe. Odbor za finansije, republički budžet, kontrolu trošenja javnih sredstava. Dragi građani Srbije, vi se samo zapitajte da li biste dozvolili da vam Dragan Đilas, koji na preko 17 računa, u preko 17 zemalja na različita 53 računa ima preko 68 miliona evra. Čovek koji je upropastio Beograd i Srbiju, koji je od propalog perača prozora, preduzetnika i prodavca žvaka, sa 75.000 evra ušteđevine došao do 25 miliona evra samo u nekretninama. Da li biste dozvoli da vam on, kao nekad 2012. godine, kroji sudbinu i da se opet vratimo u situaciju da sve propada, a samo da on raste i njegovo bogatstvo i njegovi milioni na računima? Odbor za Kosovo i Metohiju, prethodni govornik, koleginica Paunović, je iznela niz podataka što se tiče KiM i rada ovog odbora, ja ću samo dodati da li je stvarno u redu da u Odboru za KiM je u interesu naših građana, u našoj južnoj pokrajini brinu oni koji su sve učinili da se da legitimitet privremenim institucijama u Prištini. Borko Stefanović, Vuk Jeremić, koji je postavio ono nakaradno pitanje o kome smo danas ovde pričali, oni koji su pregovore izmestili iz UN u EU, oni koji su gradili granice između Srba i Srba, oni koje danas predstavnici vlasti u Prištini, privremene vlasti nazivaju svojim kumovima i kumovima nezavisnosti, da li oni trebaju opet da nam odlučuju o sudbini KiM i naših građana? Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Vrhunac licemerja bi bio kada bi Dragan Đilas pričao o ovoj temi, govorio i bio član ovog Odbora, jer zbog njega i njihove katastrofalne politike Demokratske stranke, pola miliona ljudi je ostalo bez posla. Pola miliona ljudi je ostalo na ulici boreći se za parče hleba. Samo na taj način direktno su osiromašili pola miliona ljudi, pa će oni sada u skupocenim odelima i cipelama, sa ogromnim vilama i sa računima koje više ne mogu ni sami da prebroje gde se nalaze, da se bave ovim pitanjem. Uveren sam, poštovani građani da im to na narednim izborima nećete dozvoliti, jer ćete na taj način uskratiti podršku tim ljudima koji simbolizuju samo poraze, propast i ivicu bankrota naše zemlje. Sa ovim ću završiti. Odbor za kontrolu službi bezbednosti, da li može neko da zamisli da će nam Boško Obradović, Vuk Jeremić, Dragan Đilas ili Marinika Tepić biti u ovim odborima i šta će oni to raditi kada i sami znamo da je njima jedini interes onaj lični, lično bogaćenje, lična promocija i sticanje što veće sopstvene moći. Ne znam, ali uveren sam, poštovani građani Srbije, da vi ovo nećete dozvoliti i da svako u Srbiji je svestan da kada bi se ovim neodgovornim ljudima ponovo dala prilika da vode našu zemlju, da bi nas vratili na mračna vremena, bez perspektive, bez ekonomske stabilnosti i sa zebnjom kako ćemo i na koji način dočekati sutra. Poštovanim kolegama koji će danas biti izabrani želim mnogo uspeha. Građanima želim da poručim - opredelite se na sledećim izborima za koga ćete glasati vodeći se samo svojim životom i željom da svoj deci pružite ono što je najbolje, a to je jedino može da garantuje odgovorna politika SNS i predsednika Aleksandar Vučića što dosadašnji rezultati pokazuju. Hvala vam. Živela Srbija.
Zahvaljujem, gospodine Mirkoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Tomić.
Zahvaljujem, potpredsedniče Orliću. Uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, kao što smo i sami svedoci vidimo da je rad narodnog poslanika jako važan, kako ovde u sali plenuma, tako i u okviru skupštinskih odbora koja je postojala takođe i delegacija koje imaju jedan važan zadatak, a to je da na međunarodnom planu rade, na promociji rezultata koje je Republika Srbija postigla, da pokažu šta je to što je Republika Srbija uradila da bi se izborila i sa izazovima sa kojima se susrećemo i danas kada je u pitanju i vreme pandemije korone, ali takođe, da pokažemo napore, želje i sve ono što ulažemo kada je u pitanju naš jedan od strateških ciljeva, a to je proces pristupanja EU. Inače, sami građani Republike Srbije imaju prilike da vide od 2012. godine do sada koliko je urađeno kada je u pitanju unapređenje života unutar same zemlje, ali i na samom putu ka pristupanju EU, jer je želja SNS i politike koju vodi naš predsednik Aleksandar Vučić, da se svim građanima Srbije obezbedi kvalitetni i dobri uslovi za život. Kao što vidimo, kada govorimo o borbi protiv korone zaista imamo odlične rezultate koje smo postigli. Možemo se pohvaliti da smo zaista uložili sve napore kako bismo obezbedili i sačuvali zdravlje naših građana. U prvom naletu smo dokazali da se možemo ujediniti kada je u pitanju borba za naše sugrađane, tako da smo u tom periodu izgradili dve kovid bolnice za svega četiri meseca. Gradiće se treća kovid bolnica, u Novom sadu. Zahvaljujući naporima koje je uložio naš predsednik, Aleksandar Vučić, nabavljena je zaista velika količina i repetitora i medikamenata, ali i ono što je sada jako važno, imamo dovoljne količine vakcina, od četiri različita proizvođača, po čemu smo jedinstveni u ovom delu svetu. Tako da se i sam proces imunizacije uspešno sprovodi. Posebno je dobra stvar da čak i ova opozicija o kojoj pričamo ne mogu da sakriju da zaista taj proces odlično ide. Bez obzira što su se u početku samog tog procesa zaista svojski trudili da šire paniku, da šire laži, da oni obećavaju nekakve kule i gradove, a od njihovih napora i vakcina koja su obećavali nismo videli ništa. Na kraju, sada pokušavaju da kažu, eto, da poruče poruku građanima da izađu i da se vakcinišu, kao da su oni to organizovali, i kao da su oni ti koji su svu tu energiju uložili da bi se ovaj proces uspešno sproveo. Ne kažem da je poruka koju šalju pogrešna. Apsolutno treba da građani Republike Srbije izađu i da se vakcinišu, jer jedan od načina kako možemo da se izborimo sa ovom pandemijom jeste apsolutno putem procesa vakcinacije. Svakako da ne treba tu temu politizovati i ne treba je iskorišćavati i zloupotrebljavati za dobijanje političkih poena, jer kao što možemo da vidimo, na osnovu i brojnih istraživanja koje su rađena, da zapravo nikakve efekte i rezultate po tom pitanju nisu postigli. Pored toga što se uspešno borimo sa koronom, nismo zapostavili ni druge oblasti našeg života, tako da i dalje smo šampioni kada je u pitanju privlačenje direktnih stranih investicija. Pre nekoliko dana imali smo priliku da vidimo investiciju u Novom Sadu, koja se odnosi na fabriku "Midek", koja će se baviti proizvodnjom električnih motora, koja je još jedan dokaz da smo kao zemlja zaista privlačni za direktne strane investicije. U pitanju je japanska investicija koja je došla u Srbiju. Ono što je jako bitno da kažemo, to je da smo uspeli da stvorimo takav ambijent i poslovno okruženje da sada privlačimo investicije koje nemaju samo za cilj da se bave konkretnom proizvodnjom, već i razvojem i istraživanjem, odnosno da se konačno i znanje naših ljudi, a znamo da naši studenti koji studiraju na univerzitetima u Srbiji su jedni od najboljih, najkvalifikovanijih u svetu i da na taj način obezbedimo da ti mladi ljudi ostanu u Srbiji da rade. Takođe, imali smo prilike da vidimo po istraživanjima koji su rađeni da smo iz zemlje u kojoj se akademci, odnosno ljudi koji su završili svoje studije u inostranstvu, vraćaju i odlučuju da svoje porodice ovde formiraju, da svoj život nastave dalje. Ono što je isto ohrabrujuće, da će do kraja aprila, kako je najavljeno, predsednik Aleksandar Vučić, otvoriti još jednu važnu fabriku u Srbiji. I što je takođe važno, za razliku od politike koju su žuti tajkuni vodili, a to je da sve investicije treba da se nađu u krugu dvojke. Politika Srpske napredne stranke je ravnomerni regionalni razvoj. Kao što je rečeno, akcenat će se staviti na one predele gde su postojali problemi sa nezaposlenošću stanovnika i da će se raditi na dovođenju investicija i daljem podizanju privrednog ambijenta u tim delovima. To je sve bitan segment plana "Srbija 2025". To je plan. To je politika. Nešto što se konkretno nudi građanima. Nešto što iza sebe ima rezultate. Kao što vidimo, prosečne zarade rastu, prosečne penzije rastu. Kao što vidimo, unapređuje se rad državnih službi, više nemamo potrebe ni da čekamo za određenu papirologiju zahvaljujući procesu digitalizacije koja se sprovodi u Republici Srbiji, već putem eUprave sve ove stvari završavati. I dalje će se to unapređivati, i o tome ćemo govoriti svakako u ovom plenumu, i o drugim segmentima, i naše privrede, i našeg života, i ono što je jako bitno, da sva ta agenda koja je stavljena kada je u pitanju Srpske napredne stranke, se realizuje. Meni je zaista ponos kad god putujem i dolazim za Beograd da radovi na Moravskom koridoru napreduju, da su oni vidljivi, da se vide mašine, da se vide ljudi koji su upošljeni da rade, da to polako se realizuje i da ćemo zaista u narednoj godini, kada govorimo o povezivanju Kruševca sa auto-putem, i doživeti to što su prethodnici samo obećavali, o čemu su samo znali da filozofiraju, da pričaju, pa i sada da govore kako je mnogo efikasnije bolje graditi četiri trake nego auto-put, a pri tome zaboravljaju da će taj auto-put dovesti nove industrijske zone, da će taj auto-put dovesti nove investitore i da nije u pitanju bilo kakav, već najsavremeniji auto-put, koji će u sebi imati i 5G mrežu, koji će u sebi obezbediti internet konekciju i ažurno slanje informacija kako o toku saobraćaja, tako i mogućnosti za komunikaciju ljudi. Ono što je važan segment, za šta se Srpska napredna stranka zalaže, jeste i borba protiv korupcije i kriminala. To smo mogli da vidimo i u delima i možemo svakog dana videti u medijima da pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova i naših bezbednosnih službi rade kako bi se, zapravo, izborili protiv kriminala. Kao što je i kolega Aleksandar pričao, imamo jedan od važnih zakona koji su ovde usvojeni, to je Zakon o poreklu imovine koji će, zapravo, omogućiti da se ispita sva ta imovina koja je verovatno nelegalnim putem stečena. Naravno, ova opozicija se nalazi pametna da kritikuje, da kaže da, osim toga, nikakve efekte nema, da oni imaju mnogo bolji zakon koji oni žele da usvoje, ali da su oni stvarno želeli da se bore i protiv kriminala i korupcije i da ovakvo zakonsko rešenje donesu, oni bi doneli i ne samo oni, nego i u prethodnom sazivu, kada su oni bili u ovom plenumu, kada su bili opozicija, kada su imali prilike da se njihov glas čuje, jer su dobili koliko-toliko podršku građana Srbije i na kraju to prokockali, zbog čega se nisu ni pojavili na izborima, a i da se pojave, pitanje je da li bi i 3% mogli da skupe, koliko je cenzus, nisu se zalagali da takav jedan zakon prođe, nisu se zalagali da Kodeks, koji smo mi ovde usvojili kada je rad Narodne skupštine, prođe, već su se zapravo samo zalagali za opstrukciju. Zapravo, njihova politika je biti kontra vlasti, jer sve što vlast radi po njima je loše, mi znamo bolje, hajde mi samo da kontriramo, hajde mi da opstruišemo. Ništa drugačije se sada ne ponašaju kada su vanparlamentarna opozicija. Ono što je interesantno, kada je ova borba krenula, kada je počela da se sprovodi, kada smo počeli da dobijamo informacije o tim tajnim računima koje Dragan Đilas ima na egzotičnim destinacijama, vidimo kako su počeli njihovi napadi, kako su počele konstrukcije različitih afera, kako šalju svoje ljude širom Srbije kako bi tu magla-industriju, koju inače Dragan Đilas najbolje zna da organizuje, da sprovodi i da pokušaju još jednom da prevare građane Srbije, da kažu kako, eto, oni su ti koji su pošteni, eto, oni su ti koji se bore za interese tih građana. Da je tako, verovatno da 2012. godine ne bi postali opozicija, a danas ne bi bili vanparlamentarna opozicija. Ono što nikako ne mogu da shvate to je da su oni zapravo prošlost, politička prošlost ove države, jer ne možete građane Srbije prevariti drugi put. Uspeli ste 12 godina da uništavate ovu državu, 12 godina da ubijate narod u pojam, više nećete. Tako da, možemo da vidimo, kolege su o tome pričale, da, eto, Borko Stefanović, Marinika Tepić, svi oni idu po Srbiji i ono što je interesantno Marinika nastavlja da kokodače i da izmišlja te raznorazne afere, a ko su ciljani ljudi? Pa, ciljani su svi oni koji su odlučni da sprovedu tu borbu protiv kriminala i korupcije, počevši od predsednika Republike Aleksandra Vučića, preko ministara, preko gospodina Gašića, koji zaista ima odlične rezultate od kako je na čelu Službe bezbednosti. Eto, sada je i ministar Selaković došao na red, ministarka Irena koja je zaista ambiciozno krenula u borbu za zaštitu životne sredine i zajedno sa celokupnom Vladom, sada kada imamo uslove da se izborimo da našu životnu sredinu zaštitimo, da okrenemo našu ekonomiju ka tome da se ona razvija i da bude klimatski neutralno bazirana, naravno oni se nalaze pametni da pametuju i da govore kako, eto, oni se bore za čist vazduh. Gde ste bili do 2012. godine da se tim problemima bavite? Gde ste bili do 2012. godine, kada je Dragan Đilas krojio politiku grada Beograda, da pitate zašto je nivo zagađenja u Beogradu takav kakav jeste, ako tvrdite da je takav? Pa, nigde, verovatno. Nama je svima jasno ko je čija produžena ruka, ko po čijim instrukcijama radi i ko po čijim instrukcijama i scenarijima piše takve tekstove i dalje ih plasira. Naravno, ono što je isto interesantno, što želim da spomenem, njihova politika se danas ne bazira na tome da oni razgovaraju sa građanima, da zapravo žele da idu stvarno od čoveka do čoveka da predstave svoj plan. Uvaženi kolega Aleksandar je ovde izneo odlično kakav je njihov plan. Reći ću vam u jednoj rečenici kakav je - isti kao onaj koji je bio do 2012. godine, a to je pljačka građana, samo što je do 2012. godine Đilasov plan bio opljačkati Beograd, a sad ga proširujemo na - opljačkati Srbiju, odnosno nastaviti da pljačkamo Srbiju. Naravno da takav plan neće proći, pa su se onda okrenuli ka Tviter politici gde, naravno, neki od njih malo više pitaju, neki manje, a zanimljivo je da je najaktivniji postao Vuk Jeremić koji je počeo da se bavi i statističkim analizama, pa eto stavlja nekakve ankete sa pitanjima da li treba da se vrši revanšizam prema pripadnicima Srpske napredne stranke kada oni dođu na vlast. Da li znate šta je još interesantno? Dobro, postavio je pitanje, ima neka četiri odgovora koja je dao kao potencijalna, anketa se završila. Naravno, odgovor koji je želeo, a to je da se sprovede revanšizam, nije pobedio, ali onda na kraju kaže – ma, nebitno je meni što su, eto, ljudi podržali tu drugu opciju, ja sam za revanšizam, ja ću time da se bavim. Onda vam je, dragi građani Republike Srbije, jasno kakva je njihova politika i šta je, zapravo, cilj njihovog dolaska na vlast. To je samo revanšizam, to je mržnja i to je osveta prema ljudima koji žele da ovu državu unaprede i da omoguće građanima Srbije mnogo bolji i kvalitetniji život. Čisto za kraj samo da kažem, sećate se onih njihovih priča kada ne mogu da se dogovore oko potencijalnog kandidata za predsedničke izbore ili ko bi predvodio opoziciju, pa su imali neku ideju nekakvih predizbora unutar njihovih opozicionih redova. Od te ideje se nije odustalo, već, naprotiv, ona se uspešno, po njihovim rečima, sprovodi sedam dana unazad kroz onlajn anketu, eto opet onlajn, gde imaju nekakvih 77 kandidata koje su stavili, a od tih 77, ovih nekoliko koje smo spomenuli, neki ne smeju da se nađu na listi, jer će se verovatno razočarati koliko će malu podršku dobiti od strane svojih pripadnika, a i ovi koji su pretendovali da budu lideri, nisu lideri na toj anketi i, što je još interesantnije, po broju glasova koje imaju, oni ne mogu da skupe ni onih minimalnih 10.000, koliko im je potrebno da bi overili potpise da sutra možda registruju neku stranku ili da mogu da se kandiduju na izborima, pošto nam je jasno da stranke kao što je SSP i kao što je Narodna stranka nisu ni registrovane, one su kupljene stranke i to upravo kupljene delom novca koji je opljačkan od strane građana Srbije, a drugim delom novcem od kriminalaca koje je Vuk Jeremić dobio kada je pokrenuo svoju nevladinu organizaciju, koja je samo bila paviljon za finansiranje njegove predsedničke kampanje. U svakom slučaju, kao što vidimo, oni stalno pričaju o nekom danu posle, na kraju, zapravo, celokupna ta priča svešće se samo na naučnu fantastiku, jer građani Republike Srbije veruju samo u ono što vide, ono što osete, a jasno je svima nama, i statistika nam to jasno govori, da u odnosu na 2012. godinu, život i kvalitet života građana Republike Srbije je znatno unapređen, a realizacijom plana „Srbija 2025“ zaista će do 2025. godine prosečna zarada biti 900 evra, penzije 440 evra. Imaćemo moderne puteve, imaćemo modernu železnicu, imaćemo nove industrije, nova radna mesta koja su otvorena, unapređen sistem i obrazovanja i zdravstva i zaista Srbija će biti mesto za bolji život građana. Pored toga, Srbija je i država koja je kao cilj stavila da omogući i stabilnost i mir na Balkanu i, kao što možemo videti, u ovoj eri vakcinacije otvorila vrata građanima iz regiona da pomogne u procesu imunizacije zato što je ova borba nešto što je zajedničko. Nije samo naša, svi smo u ovome, a to je filozofija koju mi zastupamo. Kolegama koji će biti u ovim radnim telima želim puno uspeha, jer su to zaista kvalitetni ljudi, koji će na ispravan i pravi način zastupati politiku Republike Srbije i predstavljati naše rezultate koje smo ostvarili. Hvala.
Zahvaljujem i gospodinu Tomiću. Određujem redovnu pauzu u trajanju od 60 minuta. Nastavljamo sa radom u 15 sati i 10 minuta.
Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Stefan Srbljanović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Najpre bih želeo da se zahvalim gospodinu Dimitriju Poljanskom, predstavniku Rusije pri Savetu bezbednosti UN, a u vezi njegove reakcije na jučerašnje predstavljanje tzv. Kosova na sastanku u UN. Gospodin Poljanski je potvrdio tom prilikom stav Ruske Federacije da ne priznaje tzv. Kosovo, da poštuje suverenitet i teritorijalni integritet Republike Srbije i podsetio da u Savetu bezbednosti postoji osam članica koje nisu i neće priznati nezavisnost naše južne pokrajine. Čuli smo tom prilikom i predstavnicu tzv. Kosova koja je pričala o svemu i svačemu. Između ostalog, pričala je i o stanju ljudskih prava i ubeđivala nas kako, što se tiče tog segmenta na Kosovu, ljudska prava nisu nikada bila bolja, i to sve u trenutku dok svakoga dana svedočimo kontinuiranim napadima na pripadnike našeg naroda i dok KPS nasilno ulazi u Dom zdravlja u Štrpcu tragajući za vakcinama. Srbija želi dijalog i želi dogovor sa privremenim vlastima u Prištini, ali, poštovane dame i gospodo, morate poštovati ono što ste dogovorili i ono što ste potpisali. Pre svega, morate poštovati Briselski sporazum i Vašingtonski sporazum i morate formirati zajednicu srpskih opština na KiM. Sve ovo što Srbija radi u prethodnom periodu jeste apsolutno pokušaj da se spasi što se spasiti može i apsolutno je sve to u suprotnosti sa onim što propagiraju oni za čije vreme je proglašena nezavisnost Kosova, a to je da su SNS i Aleksandar Vučić dovedeni samo iz jednog razloga na vlast, a to je da priznaju nezavisnost Kosova. To slušamo već devet godina unazad. Država u trenutku kada je proglašena nezavisnost Kosova nije učinila apsolutno ništa, apsolutno ništa da zaštiti ustavni poredak Republike Srbije. Svađali su se u to vreme premijer i predsednik ko će se više dodvoriti strancima. Tadić se više dodvorio i ostao na vlasti, jer, eto, njega je bilo briga za Kosovo, Koštunicu je malo manje bilo briga za Kosovo, ali u principu nije urađeno ništa. Kosovo je proglasilo nezavisnost i danas nam isti ti koji su u to vreme bili na vlasti sole pamet i drže moralne pridike šta i kako treba da radimo, a prespavali su dvehiljadite. Prespavali su dvehiljadite i bili toliko politički neuki da ili nisu hteli da znaju ili su se pravili ludi da vide kako se odvija situacija po tom pitanju i u kom pravcu ide rešenje kosovskog pitanja. Imali su, doduše, tada dve genijalne ideje. Prva ideja je Vuka Jeremića da povuče tadašnje ambasadore naše države i svih onih država koje su priznale Kosovo. Mnogo su se oni tada potresli zbog toga, zaista, noćima nisu mogli da spavaju. Druga ideja je bila još genijalnija, a ona se ticala toga da se postavi pitanje Međunarodnom sudu pravde – da li jednostrano proglašena nezavisnost u skladu sa međunarodnim pravom. Dve godine su nas ubeđivali kako će taj odgovor da bude dobar i povoljan za Srbiju. Naravno, slagali su nas. Slagali su nas i taj put, jer je sud doneo takvo mišljenje da proglašenje, odnosno deklaracija o nezavisnosti nije u suprotnosti sa međunarodnim pravom. Slagali su nas i za ekonomsku krizu za koju su nam govorili da je šansa Srbije, pa su ostavili pola miliona ljudi bez posla. Slagali su nas i za akcije od 1.000 evra koje nikada nismo dobili. Za sve to su nas slagali, poštovani građani Republike Srbije, i učinili su mnogo više za kosovsku nezavisnost, nego mnogi albanski lobiji koji su u to vreme radili na nezavisnosti Kosova po svetu. I onda se pitaju zašto su 2012. godine i nakon toga prošli onako kako su prošli na izborima. Sećaju se građani Republike Srbije svega toga i zbog toga su i poslali u političku prošlost i zbog toga su njihove stranke sada na nivou statističke greške, bez ikakvih mogućnosti da preskoče taj magični cenzus od 3%. Skupštinski odbori imaju težinu i pomažu u radu parlamenta, ministarstava i drugih državnih institucija i njihove nadležnosti i uloga su definisane članom 44. Poslovnika. Narodni poslanici članovi tih skupštinskih odbora moraju biti časni i odgovorni i moraju biti posvećeni istini i pravdi. Preko pojedinih skupštinskih odbora radi se i na povezivanju i jačanju saradnje i sa regionom, a pre svega sa našim susedima. To je sve ono na čemu Srbija insistira od dolaska SNS i Aleksandra Vučića na vlast. Naime, to je bolja saradnja sa svim našim susedima, građenje zajedničke budućnosti sa ostavljanjem pitanja koja nas opterećuju iz prošlosti sa strane, jer svakako je više onoga što nas povezuje od onoga što nas razdvaja. Bili smo tu za naše komšije i tokom zemljotresa u Albaniji i Hrvatskoj, bili smo tu za vreme poplava, a tu smo sada i kada je vakcinacija u pitanju, odnosno imunizacija, kako našeg, tako i stanovništva u celoj Evropi. Ono što mi je juče skrenulo pažnju jeste jedan tekst koji je objavljen u američkom „Fajnenšal tajmsu“, a sa kojim se apsolutno mogu složiti, ali je on nešto na šta do sada nismo navikli. Navikli smo u tim stranim medijima, na BBC i CNN da su Srbi uvek dežurni krivci, da su uvek označeni kao remetilački faktor u ovom delu Evrope, da su prikazivani kao krvoloci, kao koljači i sada dobijete jedan tekst tog američkog lista koji kaže da Srbija menja svoju reputaciju i da pokazuje neko svoje novo lice. To, pre svega, zahvaljujući Aleksandru Vučiću i njegovoj politici, saradnji sa svima, jer smo uspeli, za razliku od mnogih i jačih evropskih zemalja i naših suseda, da obezbedimo vakcine, kako za naše građane, tako i za ljude, odnosno stanovnike nekih susednih država. To ide toliko daleko u tom tekstu da oni upoređuju ovo vreme, zamislite, sa vremenom, zlatnim vremenom, nesvrstanih, kada je Beograd bio centar ovog dela Evrope i centar Balkana. Zaista moram, gospodine predsedavajući, da malo skrenem sa teme, a mislim da je zaista bitno ovo što ću zaista pomenuti, a pre svega moram da se obratim svojim sugrađanima, svojim Pribojcima i svojim komšijama iz Prijepolja i Nove Varoši. Naime, ukoliko neko nije ispratio, pre par dana su predstavnici naše tri lokalne samouprave potpisali vredan ugovor u Ministarstvu za ekologiju, odnosno sa ministarkom Irenom Vujović o projektu dodele 70 miliona dinara za realizaciju projekta zaštite reke Lim, odnosno postavljanje plutajućih brana i rečnih pregrada koje će služiti za prikupljanje ambalažnog otpada. Zbog čega je to bitno? Bitno je zbog toga što smo početkom godine zaista imali jednu ekološku bombu na Potpećkom jezeru i na ovaj način ćemo pokazati brigu o limsko-drinskom toku koji je problem tri države, dakle, Srbije, Crne Gore i Bosne i Hercegovine. Na ovaj način pokazujemo našu želju za saradnjom sa svojim susedima. Takođe, ovom prilikom zaista, zbog ovog projekta, bih zaista želeo da se zahvalim i čestitam ministarki Vujović i došlo je vreme da u Priboju posle otvaranja slobodne zone, otvaranja radnih mesta, rekonstrukcije škola, domova zdravlja, rekonstrukcije sportskih objekata, pričamo o ekološkim problemima. Ono što je jako bitno, što će Srbija u budućnosti nastaviti da razvija, nastaviti da napreduje i što će graditi nove autoputeve, nove železnice, nove škole, nove bolnice, što će snažiti svoju odbrambenu industriju, svoju Vojsku, ali ne da bismo ratovali. To vreme je iza nas, već da bismo imali određenu sigurnost i da bi građani naše zemlje bili sigurniji. Kad govorimo o ratovima, o porazima, o prošlosti, kad govorimo, u nekom od prethodnih govora sam govorio i o ostanku mladih ljudi u ovoj zemlji, o podsticaju nataliteta, uvek se setim jedne dileme koju Kralj Aleksandar Karađorđević ima u delu „Aleksandar od Jugoslavije“, gde se on pita - da li su porazi to što su Obrenovići gubili ratove, a snažili Srbiju ili je pobeda to što je on dobio sve moguće ratove i što o njemu priča cela Evropa i ceo svet? Poštovane dame i gospodo, ubeđen sam da su porazi ono što ostalo daleko u prošlosti iza nas i da nas u budućnosti čekaju samo još veće i veće pobede. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, pred nama su danas izmene odluke o sastavu stalnih delegacija Narodne skupštine u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Položaj Narodne skupštine, utvrđivanju, praćenju spoljne politike i njen uticaj na spoljnu politiku je definisan Ustavom Republike Srbije, Zakonom o Narodnoj skupštini, Poslovnikom o radu Narodne skupštine i posebnim zakonom o spoljnoj politici. Kao što znamo, spoljnu politiku vodi i utvrđuje Vlada Republike Srbije, a Narodna skupština po članu 99. Ustava ima nadležnost da potvrđuje međunarodne ugovore, da usvaja strategiju odbrane, odlučuje o promeni granica, nadzire rad službi bezbednosti i da kroz rad naših parlamentaraca u međunarodnim institucijama vodi dijalog sa ostalim parlamentima, odnosno sa parlamentarcima sa kojima se susreću u tim bilateralnim, multilateralnim kontaktima na međunarodnom nivou. Naši poslanici preko stalnih delegacija Narodne skupštine važan su stub spoljne politike naše države, zato što kao legitimno izabrani predstavnici građana nose pun legitimitet i u saradnji sa ostalim parlamentarcima iz Evrope i sveta, naravno da predstavljaju građane Srbije i da na taj način i te kako pomažu vođenju spoljne politike našoj sveukupnoj diplomatiji. Ono što je važno istaći je da danas kada govorimo o spoljnoj politici Srbija je uvažena država u celom svetu, u celoj Evropi. Naš glas se čuje. O te kako danas imamo mogućnost da branimo naše nacionalne interese za razliku od perioda od pre devet godina, kada kao što znamo i sami, niti smo imali spoljnu politiku, niti smo gde uspeli da sačuvamo vitalne nacionalne interese. Da se podsetimo kako je to izgledalo, dovoljno je setiti se 2008. godine kada je tzv. Kosovo proglasilo nezavisnost, a mi reagovali sa dva i po saopštenja. Predsednik Tadić, tada predsednik Srbije, bio je u Rumuniji, u nekoj neslužbenoj poseti. Kažem još jednom, niti smo imali diplomatiju, niti smo mogli da odgovorimo, niti smo bilo kako uticali na to šta se dešava našoj državi i uopšte našim nacionalnim interesima. Naravno da nismo pomagali kao slaba država našim sunarodnicima širom regiona. Sećamo se kako su 2011. godine postavili granicu između Srba i Srba na Jarinju i na Brnjaku. Sećamo se kako je Vuk Jeremić onim idiotskim pitanjem 2010. godine pred Međunarodnim sudom pravde praktično legitimizovao kosovsku nezavisnost, tako izmestio pregovore iz UN gde smo imali podršku naših prijatelja iz Rusije i Kine, upravo u zemlje EU gde nažalost naša pozicija nije toliko stabilna kao u UN. Naravno da, se svi sa žalom sećamo kako je tada izgledala naša spoljna politika, kako su nam uništavali sve nacionalne interese, da se ne podsećamo kako su vojsku uništili, koja je takođe, ako pogledamo u širem kontekstu, jedan važan stub diplomatije. Kad imate jaku vojsku, naravno da je ona odvraćajući faktor od bilo kakvih pritisaka na spoljno-političkom planu. Oni su vojsku doveli do nivoa lovačkog društva. Nismo imali apsolutno nikakve nacionalne resurse u tom periodu da branimo naše interese koji su bili ugroženi i na KiM i drugde u regionu. Mi danas imamo poziciju Srbije koja je neuporedivo bolja. Srbija je uvažen član međunarodne zajednice. Srbija danas može da štiti nacionalna prava i slobode i ovde nacionalnih manjina u Srbiji, ali i te kako traži da se poštuju nacionalna prava srpskog naroda u regionu. Mi smo uspeli da kada govorimo o spoljno-političkim uspesima, najvažniji su svakako, da smo doveli do toga da naša spoljna politika, naša spoljna diplomatija uradi sve da 18 država povuče nezavisnost KiM, odnosno nezavisnost koju su priznali za vreme dok je Boris Tadić bio na vlasti, dok je Vuk Jeremić vodio neuspešno našu diplomatiju, kada je čak 100 država priznale nezavisnost Kosova. Do danas 18 država povuklo je jednostranu proglašenu nezavisnost KiM i uspeli smo da sprečimo ulazak Kosova u Interpol i UNESKO. Borimo se za naš narod u celom regionu i to je ono što je konstanta politike od kada smo došli na vlast. Kažemo, nismo legitimizovali kosovsku nezavisnost. Postigli smo neverovatan uspeh koji je predsednik Vučić u Vašingtonu izdejstvovao kada je sa svih strana bilo pritisaka da priznamo nezavisnost Kosova. Vašingtonskim sporazumom obezbedili smo da Srbija ostane čvrsto na svojim pozicijama, da ne priznaje kosovsku nezavisnost. Videli smo juče kada je Nikola Selaković prisustvovao panelu jednom digitalnom na jednoj onlajn sesiji način na koji se borimo za nacionalne interese. Ne dozvoljavate da vas bilo ko ponižava načinom da ističe zastave lažne države Kosovo. U saradnji sa ruskim ministrom spoljnih poslova ta sesija je prekinuta. Bez obzira na sve teškoće sa kojima se Srbija suočava danas mi istrajavamo na traženju mirnih rešenja i dalje pokušavamo da budemo, ne samo da pokušavamo, nego sigurno i jesmo, faktor mira i stabilnost na celom Balkanskom poluostrvu i kada pogledamo sve ostale oko nas videćemo da danas zapravo jedino u Beogradu se čuju tolerantni tonovi. Ovde nema poziva na bilo kakve nacionalne sukobe, na mržnju, na bilo kakvu netoleranciju. Jedino u Beogradu se podstiče poziv na dijalog. Videli smo na kraju krajeva i sada kada je bilo reči o vakcinama. To je po meni možda najznačajnija srpska pobeda kada je reč o diplomatiji u poslednje vreme. Dok je ceo svet kuburio sa vakcinama mi ovde imamo milion i po vakcinisanih. Prvi smo u regionu, drugi u Evropi i uskoro se očekuje da Srbija sa ovako visokom stopom vakcinisanih upravo izađe iz ove krize izazvanom pandemijom korona virusa, ali ono što sam posebno želeo da naglasim jeste činjenica da mi ne samo da smo imali dovoljno vakcina za naše građane, mi smo imali dovoljno vakcina da pomažemo i našim susedima u regionu bez obzira na razne disonantne tonove koji dolaze sa te strane ka Srbiji. Mi smo isporučili ogroman broj vakcina i Severnoj Makedoniji i Crnoj Gori, BiH. Pomogli smo apsolutno svima. Čak i Albancima na KiM ponudili smo vakcine i kontingent vakcina iz Srbije je otišao, odnosno iz Beograda je otišao za Prištinu. Prema tome, mi danas pokazujemo kako se vodi jedna civilizovana politika. Danas je Srbija, da kažemo, uvažen član međunarodne zajednice i naravno da želimo svim našim parlamentarcima koji će biti birani u stalne delegacije Narodne skupštine pri međunarodnim organizacijama, koje danas ovde imamo na dnevnom redu, želimo im da brane poziciju naše države u tim organizacijama i da istrajavaju i dalje na svemu onome što je politika naše države. Još jednom želim sreću svima koji će biti izabrani, a u danu za glasanje, siguran sam da će naša parlamentarna grupa i svi narodni poslanici podržati ovaj predlog. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći narodni poslanik je Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, Narodna skupština je najviše zakonodavno telo jedne države, ali naravno ona ne bi mogla da funkcioniše ukoliko u svom sastavu ne bi imala skupštinske odbore. Skupštinski odbori jesu radna tela Narodne skupštine na kojima se donose, razmatraju odluke, a zatim upućuju na plenum Narodne skupštine u kojima se one podrobno raspravljaju, a to su odluke koje su pre svega u interesu svih građana Srbije. Isto tako želeo bih da vas podsetim da su u tim skupštinskim odborima bili oni koji su u prethodnom sazivu činili tzv. konstruktivnu opoziciju Srbije, onu konstruktivnu opoziciju Srbije koja je tokom prethodnog mandata napadala sve one koji su bili protivnici te politike i bili protivnici prosperiteta Srbije. Mi smo svi bili svedoci različitih fizičkih i verbalnih napada kako na naše kolege dr Aleksandra Martinovića, gospodina Rističevića i druge, koji ni u jednom trenutku nisu želeli da odstupe od one politike koju mi sledimo, a to je politika Aleksandra Vučića i politika napretka Srbije. To su pre svega bili oni koji su mesto narodnog poslanika koristili za samopromociju, a nakon se pozivali na Ustav, zakon i druge međunarodne konvencije i odlazili svuda tamo gde su mogli da mole da se vrate na vlast. Oni su to radili. Oni su molili da se vrate na vlast zato što nisu imali program, nisu imali šta da ponude građanima Srbije. Takođe, želim da kažem, svesni da ne mogu da osvoje ni onaj prag od 3%, oni su pozivali na bojkot izbora, na kojima je 21. juna 2020. godine lista „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ osvojila preko dva miliona glasova. Te noći, kada su videli da Aleksandar Vučić ima apsolutnu podršku svih građana Srbije, pokušali su na različite načine, kroz njihove štampane medije i emisije da obesmisle politički proces, da obesmisle izbore, svesni da tada, a ni danas, ukoliko bi se sproveli izbori, ne mogu da dobiju ni 10% podrške građana Republike Srbije. A znate zašto? Narod ih ne želi. Narod ih neće. Narod je video sve one stvari koje su oni radili u prethodnom mandatu. Videli su sve one stvari koje su radili u pravosuđu, u zdravstvu, u prosveti, u obrazovanju. Oni te ljude ne žele više da vide na vlasti. Oni žele da vide na vlasti samo one ljude koji se bore za interese građana Republike Srbije, za njihove porodice i za bolje uslove u svim segmentima društva. Ukoliko Srbiju posmatramo 2012. godine kroz prizmu pandemije korona virusa, Srbija je 2012. godina bila pacijent koji se bori za kiseonik. To kažem zato što su finansije Republike Srbije bile potpuno razorene. Mi smo imali tek samo onoliko novca da isplatimo jednu mesečnu zaradu i jednu mesečnu penziju. Do 2012. godine se sprovodila najkriminalnija privatizacija javnih preduzeća. O tome je govorila i Verica Barać u svom izveštaju. Nakon tih privatizacija, nakon tih reformi, 500 hiljada naših sugrađana je ostalo na ulici. Ti ljudi su svakodnevno razmišljali kako da prehrane svoju decu. Oni nisu razmišljali ni o čemu drugom. A tadašnji funkcioneri DS su se borili da što više novca oduzmu i da što više novca donesu u DS i na svoje bankovne račune. Da ih tad nije zanimao interes građana nego isključivo njihov sopstveni politički interes pokazuje primer Miroslava Aleksića, današnjeg funkcionera neke male opozicione stranke koja čak nema ni 1% podrške, koji je svoju stranku iznajmio odnosno ustupio Vuku Jeremiću. A Vuk Jeremić je čovek koji se danas izdaje za velikog opozicionara i koji na Tviteru i drugim društvenim mrežama konstantno vređa one koji ne misle kao on. On se poziva na neki program „Dan posle“, on se poziva na lustraciju. A ja mislim da gospodin Vuk Jeremić i ne zna šta to znači lustracija. Takođe, Miroslav Aleksić u jednom dnevnom listu, a podsetiću vas da je to bivši predsednik opštine Trstenik, izjavljuje, a to je verovatno upućeno svima nama koji sledimo politiku Aleksandra Vučića: „Oni verovatno planiraju da odu jednog dana kada ostave zemlju rasprodanu, reke stave u cevi i poseku šume, a nama da ostave da se patimo ovde. Srbija nije njihova više nego što je svih nas“. To je izjavio gospodin Aleksić. Ali, gle čuda, mi svi koji zastupamo interese građana Republike Srbije se nalazimo ovde u parlamentu. To građani mogu da vide. Mi se svakodnevno nalazimo ovde u parlamentu i donosimo zakonske akte, kako bi unapredili život u Srbiji. Mi donosimo zakone iz oblasti građevinarstva jer gradimo osam auto-puteva. Mi donosimo zakone iz oblasti zdravstva jer smo danas prvi u Evropi i regionu u postupku imunizacije i po broju vakcina. Mi ne želimo, gospodine Aleksiću, nigde da idemo. Mi se ne plašimo svog naroda. Mi smo svakodnevno sa našim narodom. Mi svakodnevno pričamo sa našim narodom. Mi želimo da čujemo koji su to problemi koji taj narod tište i te probleme želimo da rešimo. Ali, očigledno je da vaši politički šefovi, Vuk Jeremić i Dragan Đilas, planiraju da odu. A to ne kažem slučajno. Znate, kada neko planira da ode na put, on priprema određene količine novca kako bi tamo mogao da ostane što duže, a to Dragan Đilas radi. Novac koji ne pripada njemu, novac koji pripada svima nama ovde i svim građanima Republike Srbije, koji je pripadao javnim preduzećima, se našao na njegovim računima – 52 računa u 17 zemalja. Očigledno je da Dragan Đilas onoga trenutka kada mu Srbija više postane nezanimljiva i kada mu građani Srbije postanu teret, on će otići iz Srbije, otići će u te banke, uzeće taj svoj novac i nakon toga uživati i podsmevati se svima nama zato što smo verovali u njegovo politikanstvo. Verovali su mu mladi. Verovali su mu penzioneri. Verovali su mu radnici. Gospodine Aleksiću, vi očigledno danas njemu verujete. Ali, nije tajna da su vas i Jeremić i Đilas nekoliko puta slagali i pokušali da vas nasukaju kao brod na stenu. I vi onda, nakon tih nastupa u medijima, pokušavate da tražite zaštitu od pravosuđa. Ali, hoću da vam kažem, pravosuđe danas nije kao što je bilo 2012. godine. Danas alibi za učinjena dela ili nedela nije članska karta opozicione stranke ili članska karta pozicione stranke. Danas građani očekuju da svi odgovaraju za svoja dela i svoja nedela. Ja znam šta vas u poslednja dva meseca tišti. Tišti vas Zakon o poreklu imovine. Zakon koji je cela Srbija čekala 20 godina, pa ga nisu doneli ni Demokratska stranka, ni DSS i njihovi sateliti, donela ga je Srpska napredna stranka. Vi ste 2007. ili 2008. godine, neće mi zameriti građani Srbije, i vaš premijer Mirko Cvetković izjavljivali kako ne postoji u ovom trenutku politički konsenzus da se donese zakon o poreklu imovine. Pa, eto, nekoliko godina kasnije, Aleksandar Vučić, tadašnji prvi potpredsednik Vlade zadužen za borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije stvara političku volju da se donese Zakon o poreklu imovine. Znajući da ćete zbog Zakona o poreklu imovine morati da odgovarate za sve one stvari koje ste radili prethodnih 12 godina, vi sada želite da utičete na funkcionere u institucijama kao što je podnošenje krivičnih prijava protiv direktora Uprave za sprečavanje pranja novca. Vi biste isto tako želeli da utičete na sve nas ovde da ne pričamo o svim onim stvarima koje ste radili. Ali, gospodine Đilas, vi to nećete uspeti. Nećete uspeti zato što mi stojimo postojano na putu politike SNS i Aleksandra Vučića, a to je bolji život za sve nas i za našu decu. Takođe želim da vam kažem, kako to da od donošenja Zakona o poreklu imovine nijednog trenutka nijedan od vas nije izašao u medije kao što je uradio predsednik i rekao da želi da bude prvi na listi čija će imovina biti pod lupom poreske uprave? Niste smeli. I zato svakodnevno se upinjete da izmišljate neistine o predsedniku Aleksandru Vučiću i njegovom bratu Andriji Vučiću. Andreja Vučića pokušavate da predstavite kroz autoprojekciju vaših šefova i vaših šizofrenih ideja. Ono što smo svedoci u poslednje vreme, pokušavate da napadate sve one koji žele dobro Srbiji. Isto tako pokušavate da napadate ministarku za ekologiju Irenu Vujović. Napadate za sve one stvari koje mi danas pokušavamo da rešimo a posledice su vaših nedela zadnjih 12 godina. Vi nama pričate o rekama, pričate nam o jezerima, pričate nam o lošem vazduhu, a ne pričate o vašem ministru Oliveru Duliću koji je vodio tadašnje ministarstvo. Ne pričate o Duliću koji je za skoro dve godine dao milion evra na iznajmljivanje panoa za akciju „Očistimo Srbiju“. O tome ne pričate. Vi svoje ne želite da napadate a naše želite da napadate. E, pa, znate, gospodine Jeremiću, Đilasu, Aleksiću, mi naše ljude poštujemo. Mi naše ljude volimo. Mi smo ovde svi na jednom zadatku. Takođe, ono što želim da nastavim, jeste da Irenu Vujović, ne možete da napadate zato što je na načelu ministarstva šest meseci, a za tih šest meseci uradila mnogo. Uradila je mnogo, kao i predsednica opštine Savski Venac. Kako to da ne napadate, kako to da niste izašli da je napadate kada je očišćeno Potpećko jezero? Kako to da niste rekli da je dobro da se zamene sve individualne kotlarnice i da se sprovede postupak pošumljavanja? Ali, sigurno, ministarka Vujović bi vam bila dobra, kada bi vašim firmama davala milion evra, pa da vi vaše firme oglašavate na bilbordima Dragana Đilasa, i kada bi vam dala određene projekte da te projekte ne opravdate. E, pa to tako ne može. To je moglo do 2012. godine. Mogla je vaša bratija da se dogovara i mogli ste da delite novac između sebe, a taj novac kasnije da iznosite van Srbije. Želeo bih da poručim gospodinu Aleksiću, pošto ste bivši predsednik opštine Trstenik, za vreme vašeg mandata defakto svi ljudi u Trsteniku su živeli loše. Ali, moram da vas podsetim da je postojala jedna fabrika u Trsteniku, fabrika „Petoletka“, koju je tadašnja direktorka te fabrike, današnja ministarka privrede, i želeo bih da vam poručim, nemojte da se bavite politikanstvom i izmišljanjem, iskoristite ovaj period da naučite kako funkcioniše lokalna samouprava i pokušajte da ne vršite zloupotrebe i pokušajte da naučite da narod želi rezultate, bolji život, a ne laži. Narod ne želi pretnje i politikanstvo. Ugledajte se na Aleksandra Vučića, i pokušajte makar da radite jednog dana u nedelji duže od šest sati i da ga ne napadate, kako bi ućarili jeftin politički pojen. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća je, koleginica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovan predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, lista Aleksandar Vučić – Za našu decu nema dileme i naravno da će podržati sve predložene kandidate, koji će biti izabrani u parlamentarnim delegacijama i skupštinskim odborima. Sa nadom da će odgovorno, marljivo i vredno raditi svoj posao, u skladu sa Ustavom, sa zakonom, sa Poslovnikom Narodne skupštine, a za dobrobit građana Republike Srbije i za dobrobit same Republike Srbije. Ono što želim da istaknem, to je da je strateško opredeljenje SNS i naše poslaničke grupe, približavanje, odnosno ulazak u EU, kao punopravne članice EU i na tom putu, koje smo inače označili kao strateško opredeljenje, vredno i marljivo radimo i usvajanjem i donošenjem zakona, usklađivanjem našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU, ali takođe i u cilju ostvarivanja standarda, vrednosti i svega onoga što baštini EU. Zašto? Zato što želimo bolji kvalitet života i bolji životni standard svakog građanina Republike Srbije. Sve vreme, od dolaska na vlast 2012. godine, SNS na čelu sa našim predsednikom Aleksandrom Vučićem, svakog dana vredno i naporno radi kako bi život svakog građanina u našoj zemlji bio kvalitetniji i bolji. Šta smo nasledili 2012. godine? Zatekli smo Srbiju koja je bila jedna kuća ruševina, kuća koja nije imala ni temelje. Do 2012. godine žuto tajkunsko preduzeće u liku i nedelu Dragana Đilasa, Borisa Tadića, Vuka Jeremića, šireći laži i obmane prema građanima, ekonomsku krizu proglasilo je za našu veliku šansu. Naravno da je to bila velika šansa za žutog tajkuna Dragana Đilasa, za Vuka Jeremića kada su zgrnuli ogromne milione narodnih para u svoje privatne džepove i na svoje privatne račune, ali za građane to je značilo odlazak na ulicu 500 hiljada ljudi, 500 hiljada radnika, a gradovi u njihovo vreme nazivani su jednim imenom - dolinama gladi. Petsto hiljada zaposlenih ljudi ostalo je bez posla, ali taj broj treba pomnožiti sa četiri, jer naravno svi su oni imali svoje porodice i izdržavali su i druge članove porodice. Što se tiče njihovog vremena, vremena vladavine do 2012. godine, a što se samog položaja Srbije tiče u međunarodnim odnosima, moram da istaknem da je Srbija tada bila unižavana, da je bila ponižavana, jer žutoj tajkunskoj vlasti nije bilo stalo do ugleda Srbije, bilo im je stalo jedino do svog ličnog bogaćenja. Danas je Republika Srbije, zahvaljujući odgovornoj politici i Vlade, ali pre svega predsednika Aleksandra Vučića, uvažavana i poštovana svuda, kako u Evropi, tako i u čitavom svetu. Održavamo prijateljske i gradimo prijateljske odnose i prijateljske veze sa svim zemljama kako EU, tako i našim tradicionalnim partnerima. Tu pre svega mislim na Rusku Federaciju, na Kinu, ali i sve druge zemlje sveta, a naravno sve zarad boljeg pozicioniranja Republike Srbije i zarad boljeg života naših građana. Ono što je takođe uporedivo i što se može uporediti, to je da u vreme žutog tajkunskog preduzeća nije imalo dovoljno novca ni za isplate plata ni penzija, jer privreda jednostavno nije radila. Ono što su generacije stvarale decenijama, oni su na te fabrike stavili katance i lance. Da bi održali socijalni mir oni su dizali skupe, komercijalne kredite kako bi isplatili penzije. Kamate na te skupe komercijalne kredite kretali su se između sedam i osam procenata, ali naravno ni to ih nije mnogo doticalo, jer te kamate ponovo su vraćali građani Republike Srbije, odnosno zaduživali su ih unapred. Danas se penzije isplaćuju iz realnih prihoda, iz realnih izvora. Danas je u Srbiji samo Aleksandar Vučić otvorio preko 230 fabrika. Samo u gradu Nišu lično on je otvorio šest novih fabrika, a navešću da je i u grad Kraljevo doveo takođe fabrike u kome su zaposleni građani grada Kraljeva, a inače žuto tajkunsko preduzeće zatvorilo je sve fabrike. Jednu od najvećih fabrika "Magnohrom", sem što su stavili katanac na njega, čak su i delove iz fabrike "Magnohrom" iznosili prodavajući i rasformirajući svu onu imovinu i prodajući je za jeftine pare koja je bila u krugu fabrike "Magnohrom". Takođe, moram da istaknem da je u vreme žutog tajkunskog preduzeća prosečna plata bila 320 evra, danas je ona 540 evra. Naravno, planom "Srbija 2025" cilj je da te plate 2025. godine budu 900 evra, a penzije 440 evra. Kada je u pitanju minimalna zarada u vreme žutog tajkunskog preduzeća ona je iznosila 16.200 dinara, danas ona iznosi 32.126 dinara. Danas su penzije sigurne, stabilne, isplaćuju se iz realnih izvora prihoda i isplaćuju se po novom švajcarskom modelu. Takođe, želim da istaknem da je 2014. godine kad je predsednik Republike bio premijer, bilo neophodno i nužno da se preduzmu mere finansijske konsolidacije, koje jesu bile bolne, ali jedino moguće kako bi se izvršio ekonomski oporavak zemlje i kako bi Srbija dobila svoje temelje, a ekonomija jeste temelj svake države. Moram da istaknem takođe da u to vreme 60% penzionera, to su oni sa najmanjim penzijama, ni za jedan jedini dinar njima nisu smanjene penzije. Znači, vodilo se računa o tim najsiromašnijim i najugroženijim. Da žuto tajkunsko preduzeće nije vodilo računa ni o radnicima, ni o mladim ljudima koji treba da dobiju posao govori i podatak da je u njihovo vreme nezaposlenost bila 26%. Samo u vremenu od 2008. godine do 2012. godine Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boris Tadić podigli su nezaposlenost za 10%. Na sreću, 2012. godine građani su odlučili da vršenje vlasti preuzme SNS. Danas je nezaposlenost jednocifrena i ona je oko 9%. U vreme vršenja njihove vlasti, odnosno vlasti žutog tajkunskog preduzeća, oni su zaduživali kako našu sadašnjost, tako i našu budućnost, a to se vidi po visini javnog duga, jer smo nasledili javni dug od 79%. Danas je taj javni dug ispod nivoa Mastrihta, bez obzira na epidemiju kovida-19, koja je takođe proizvela ekonomsku krizu, i taj nivo javnog duga je 57,6%. Ne zadužujemo svoju decu, ne zadužujemo svoju budućnost i danas u Srbiji postoje najveća ulaganja u kapitalnu infrastrukturu, odnosno u kapitalne investicije. Plate i penzije su povećane. Navešću da je plata danas medicinske sestre jednaka plati lekara specijaliste koja je bila u vreme vršenja vlasti žutog tajkunskog preduzeća, znači jednaka plati lekara iz 2011. godine. Kada su u pitanju one najranjivije društvene grupe, a tu pre svega mislim na trudnice, na decu, na ljude socijalno materijalno ugrožene, moram da kažem da žuta tajkunska vlast nije prezala da otima i od ove kategorije stanovništva. Naime, samo u gradu Beogradu Dragan Đilas ostao je trudnicama dužan 400 miliona dinara, ostao je dužan na ime jednokratnih novčanih pomoći, a to su pomoći koje se isplaćuju onim najsiromašnijim građanima za kupovinu i nabavku osnovnih životnih namirnica – 120 miliona. Danas nijedno socijalno davanje ne kasni, nijedno socijalno davanje nije smanjeno. Srbija danas nije ista kao pre 10 godina zahvaljujući digitalizaciji i elektronskoj razmeni podataka. Usvojen je Zakon o socijalnim kartama, koji takođe smatramo vrlo važnim iz razloga što će se formirati jedinstvena baza podataka korisnika novčane socijalne pomoći i članova njihovog domaćinstva. Zašto je to važno? Zato što ova Vlada vodi odgovornu socijalnu politiku, odgovornu finansijsku politiku, odgovornu ekonomsku politiku i zato što je važno da sredstva koja su namenjena za socijalnu zaštitu dođu u prave ruke, odnosno dođu u ruke onih najsiromašnijih. Zato je i te kako važan Zakon o socijalnim kartama koji smo usvojili ovde u Narodnoj skupštini. Takođe, i te kako je značajan Zakon o sprečavanju nasilja u porodici, koji je prvi preventivni zakon u cilju zaštite svih žrtava porodičnog nasilja, i te kako je važan sa aspekta siromašnih, sa aspekta žrtava trgovine ljudima, sa aspekta žrtava porodičnog nasilja, kao i Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći koji je takođe stupio na snagu i koji se primenjuje. Žuto tajkunsko preduzeće, u liku i nedelu Dragana Đilasa i njegovih pajtaša, otimalo je i od dece. Otimalo je i od dece da bi se lično bogatio Dragan Đilas. Napravio je lažni ugovor u kome stoji da se kuća Velikog brata, inače prvi rijaliti program koji je doveo u Srbiju Dragan Đilas, gradi iz razloga opšteg društvenog interesa, jer je to predviđeno kao dnevni boravak za decu. Bruka i sramota! Ništa bolja situacija nije sa njegovim pajtosom u Vojvodini Pajtićem, koji je za renoviranje i obnovu dvorca Heterlend uzeo 156 miliona, a naravno novac nije utrošen za renoviranje dvorca Heterlend, već su iza njega ostale samo ruševine. Danas se na obnavljanju tog dvorca radi i on će služiti za boravak i odmor sve dece iz Srbije. Ono što želim da kažem takođe a što se odnosi na odgovornu spoljnu politiku i naše Vlade, ali pre svega našeg predsednika Aleksandra Vučića, to su dobri prijateljski, partnerski i odnosi poverenja sa najjačim ekonomijama sveta, pre svega mislim, kada je Evropa u pitanju, sa Nemačkom, jer Nemačka u našoj zemlji investira i u tim kompanijama radi 65.000 građana Srbije. Kada je u pitanju Francuska, takođe, zahvaljujući dobrim prijateljskim i odnosima od poverenja između Aleksandra Vučića i predsednika Francuske Makrona, danas u Srbiji u francuskim kompanijama je zaposleno 15.000 ljudi. Zahvaljujući čeličnom prijateljstvu između Aleksandra Vučića i predsednika Narodne Republike Kine Si Đinpinga, prvi kontigent pomoći u nekoliko aviona u vreme pandemije kovida stigao nam je upravo iz Kine, kako u medicinskoj opremi, tako i u lekarima koji su došli da pomognu u suočavanju naših zdravstvenih radnika sa nevidljivim virusom smrti kovidom-19. Na kraju, želim da kažem da politika Aleksandra Vučića nema alternativu, to je politika mira, stabilnosti i ekonomskog napretka zarad građana Srbije i zarad naše budućnosti. Ponosno sledimo tu politiku. Zahvaljujem.
Sledeća je koleginica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi poslanici, dragi građani Republike Srbije, mi danas govorimo o sastavu delegacija, kao i o članovima skupštinskih odbora. Neko reče da je to tehničko pitanje. Pa možda, ali je vrlo važno koga stavljamo u ove delegacije. Rečeno je da treba da budu ljudi intelektualci. Svi smo mi ovde intelektualci, ali je najvažnije da onaj ko bude u sastavu delegacija bude patriota, znači da voli svoju zemlju, jer reč ima moć. Izgovorena reč ima pozitivno ili negativno dejstvo. Od nas samih zavisi da li ćemo jačati ili ćemo slabiti bilateralne odnose. Velika je čast biti u Narodnoj skupštini Republike Srbije, velika čast, ali i odgovornost. Moramo voditi računa šta govorimo. E zato je važno ko je u ovim delegacijama. U Skupštini postoji 11 delegacija. To su pre svega delegacija u Interparlamentarnoj skupštini pravoslavlja, ali i delegacija u Interparlamentarnoj uniji, delegacija u Parlamentarnoj dimenziji Centralnoevropske inicijative, delegacija u Parlamentarnoj skupštini Mediterana, delegacija u Parlamentarnoj skupštini NATO-a, delegacija u Parlamentarnoj skupštini OEBS-a, delegacija u Parlamentarnoj skupštini Organizacije dogovora o kolektivnoj bezbednosti, delegacija u Parlamentarnoj skupštini Procesa saradnje u jugoistočnoj Evropi, delegacija u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope, delegacija u Parlamentarnoj skupštini Frankofonije, delegacija u Parlamentarnoj skupštini Crnomorske ekonomske saradnje. Zašto ovo navodim? Zato što smo svuda prisutni od naše izgovorene reči možemo da napravimo haos, a možemo da napravimo boljitak, jačamo bilateralne odnose. Pa, setimo se kako su Srbi bili, mi, većinski narod u ovoj prelepoj zemlji, bili satanizovani 90-ih godina. O nama se govorilo da smo silovatelji, da smo ubice. Pa, to nije tačno. Ovo je prelepa zemlja sa divnim narodom, da nije toliko dobro živeti u Srbiji, pa zar bi imali 22 saveta nacionalnih manjina. Ovde ljudi žele da žive. Ovde ljudi se vraćaju. Govorili su iz opozicije da je za vreme gospodina Vučića, predsednika Republike Srbije, otišlo 400.000 ljudi. Laž, notorna laž, otišlo je 2008. i 2009. godine, jer su svi dobili otkaze, 400.000 ljudi je dobilo otkaze, 1.000 sudije je dobilo 2008. i 2009. godine otkaze. Znači, zato su ljudi otišli da obezbede svojim porodicama elementarne uslove za život, a kada je došla pandemija, vratilo se u Srbiju 400.000 ljudi. Zašto? Zato što imamo dobar zdravstveni sistem, zato što smo lideri u regionu što se tiče razvoja, zato što vodimo miroljubivu politiku, zato što je Srbija jedna slobodna suverena zemlja, zato što je naša politička opcija ili spoljnopolitički cilj EU, ali je neutralnost vojna. Zahvaljujući harizmi, dobroj diplomatiji, mudrosti predsednika, gospodina Aleksandra Vučića, mi danas u svetu imamo prijatelje, pravimo prijatelje. Mi imamo izvanredne odnose sa Narodnom Republikom Kinom, odnose pune poštovanja, prijateljstva, ali i partnerstva. Takođe, sa Ruskom Federacijom, sa Indijom, sa Brazilom, sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima, sa Francuskom posle 30 godina, zahvaljujući dobroj diplomatiji, odnosno mudroj politici gospodina predsednika Aleksandra Vučića. Zatim sa Nemačkom, sa drugim zemljama. Mi svima pružamo ruku pomirenja. Mi smo danas faktor stabilnosti u regionu, pravimo velike projekte o tome ću kasnije, ali moram samo da napomenem još, da kad građani Republike Srbije vide da u sali možda ne sede svi poslanici, da znate da mi imamo pored ovih delegacija, imamo odbore, imamo 20 odbora, pa smo na tim odborima, ovde se stalno radi. Takođe imamo sa 152 zemlje, postoje grupe prijateljstva, lično sam predsednik Grupe prijateljstva sa Indonezijom tom, nama samo fizički dalekom, ali izuzetno bliskom zemljom koja nije priznala tzv. nezavisno Kosovo, jer tako nešto ne postoji, već postoji Republika Srbija sa dve autonomne pokrajine, a to je AP Vojvodina i AP Kosovo i Metohija. Znači, imao sa 152 zemlje, to nikada nije bilo, razvijamo, povezujemo se sa ljudima, vodimo dobru, moćnu, stabilnu politiku, spoljnu politiku i to je vrlo važno. Mi smo faktor stabilnosti u regionu, a jedan od najvećih projekata od mase projekat, ja ću nabrojati samo neke, su na primer „Mini Šengen“, znači, četiri vrste sloboda. To je uradio ko, nego predsednik Aleksandar Vučić. Mi smo napravili Sporazum „Mini Šengenom“ i implementirali, pre svega, sa Severnom Makedonijom, zatim, sa Albanijom i Republika Srbija, ali smo pružili ruke i ostalim republikama bivšim, kao što su Bosna i Hercegovina, kao što je Crna Gora. Ko god želi trebalo bi da se pridrži ovo „Mini Šengenu“, jer to su četiri vrste sloboda. Protok robe kapitala ljudi, usluga, prepoznavanje kvalifikacija. Izuzetno moćna stvar koju je uradio naš predsednik gospodin Aleksandar Vučić, koji gde god se pojavi menja imidž Republike Srbije u svetu. Napravili smo masu projekata, jedan od najvećih je „Beograd na vodi“. Setimo se samo šta je bilo na sada, najlepšoj Promenadi, najlepšem naselju u Beogradu, a to je bila jedna žabokrečina, jedan zmijarnik, ljudi tuda nisu mogli da prolaze, a danas je najlepša promenada u ovom delu sveta. Digitalizacija je jedan od velikih projekata, zatim gasna interkonekciju, što znači preko koje ćemo ostvariti energetsku stabilnost. Zatim izgradnja osam autoputeva, već smo izgradili Koridor 10, povezali se Severnom Makedonijom i sa Bugarskom. Napokon, posle 50 godina jedino je, eto, ova Vlada na čelu sa predsednikom uspela da završi taj auto-put. Takođe, radimo Koridor 11, radićemo put prema Sarajevu, radićemo put prema Prištini, auto-put naravno, radimo Moravski koridor, radimo Fruškogorski koridor, radi se Karađorđe koridor, zatim, radimo brze saobraćajnice Ruma-Šabac-Loznica i mnogo toga. O tome kako nam je zdravstvo bilo, mogu samo da kažem, sećamo se svi da je do 2012. godine bilo pretposlednje što se tiče usluga infrastrukture u zdravstvu u Evropi, a danas smo bolji od mnogih zemalja EU, što je za svaku pohvalu. Još treba istaći da je vrlo važno za spoljnu politiku biti umrežen, ali u smislu puno informacija i dobrih odnosa sa svim zemljama u svetu. To se pokazalo kao izvanrednim. Evo i zašto, jer se nekako mnogo brže i bolje snalazimo u svakoj krizi, a drugo vrlo je važno jer smo zahvaljujući konekcijama, dobro vođenoj spoljnoj politici dobili vakcine kad niko nije, zahvaljujući upornosti i istrajnosti ove Vlade i predsednika. Mi smo među prvima dobili vakcine. Mi smo se među prvima vakcinisali. Mi danas imamo tri miliona vakcinisanih ljudi, imamo preko milion i trista revakcinisanih. Dobićemo, sigurna sam, a i rekao je gospodin Vučić, predsednik ove divne zemlje, da ćemo uvesti još 12 miliona vakcina. Mi smo zemlja puna empatije, to se pokazalo u primeru davanja vakcina našim susedima, jer vrlo je bitno da imamo dobre susetske odnose kao što i imamo i zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću, mi to danas imamo. Dali smo vakcine Severnoj Makedoniji, pomogli i uvek ćemo dati kad god imamo. Treba biti dobro svima u regionu, a ne samo nama. Dali smo vakcine Crnoj Gori, dali smo Bosni i Hercegovini, dali smo i Albaniji i opet ćemo dati. Mnogo toga može da se kaže i ja ću kada govorimo o spoljnoj politici, nisam rekla da je izuzetno važno da imamo odlične odnose sa Pokretom nesvrstanih koji je stvoren za vreme stare Jugoslaviji ili SFRJ. Danas održavamo odlične odnose sa svim zemljama. To je vrlo bitno i mi prosto svuda u svetu pravimo prijatelje. Što se ekonomije tiče, ne može se uporediti ekonomija 2012. godine i 2021. godine. Mi smo lideri u regionu. Setimo se samo 2012. godine, već sam pričala o otpuštanju, otpušteno je 400 hiljada ljudi. Mi smo danas zaposlili više od 300 hiljada ljudi. U Srbiju se vratilo zadnjih godina 90.000 mladih ljudi. Pa, zašto? Pa, zato što su videli koliko mora da se radi u drugim zemljama, a da istu tu količinu energije ulože ovde, bili bi isti rezultati, a pri tom, Vlada je napravila program, specijalne projekte za zapošljavanje mladih ljudi i odvojila pola milijardi evra ili 500 miliona evra za upošljavanje tih mladih ljudi. Mi danas zapošljavamo mladi kadar. Evo, danas u parlamentu sedi više od polovine mladih, kreativnih, pametnih ljudi koji su takođe u ovim delegacijama, velike patriote, obrazovani ljudi i sigurna sam da će naša spoljna politika biti sve bolja i bolja. Treba samo istaći da je velika promena dolaskom 2012. godine SNS, doduše došli smo mi 2010. godine u pojedinim opštinama, kao što su opština Zemun i Voždovac, pa onda 2012. godine na republičkom nivou i od tada polako i sigurno ide boljitak Republike Srbije u svakom segmentu, ekonomije ponajviše. Danas su nama vrlo zadovoljni naši penzioneri jer su penzije povećavane, tri, četiri puta. Dobiće penzioneri poklone, dobijaju stalno i treba, oni su stvorili ovu zemlju i ja sam uvek za to. Plata prosečna je bila te 2012. godine 320 evra, danas je prosečna plata na nivou Srbije 520 evra, na nivou Beograda 540 evra sa tendencijom da 2025. godine to bude 900 evra. Projekcija 2027. godine je da to bude 1270 evra. Eto, zato se mladi ljudi vraćaju, jer ovde svu svoju kreativnost mogu da ispolje i da naprave od ove zemlje ono što treba da bude. Nadam se da će gospodin Vučić biti na vlasti, ne nadam se, nego sam sigurna, sve dok on to bude želeo i jedino on bude želeo, jer u ovom momentu 58% građana glasa za SNS. Zahvaljujući, naravno gospodinu Vučiću njegovoj harizmi, mislim da on vuče 98% ako ne i 100% i mi na terenu jedno dva posto. Zatim, vrlo je bitno da u parlamentu uvek budu mladi, kreativni ljudi koji će braniti politiku SNS, a dešavalo se, rekla sam, bilo ne ponovilo se, da ljudi koji su u delegacijama govore ružno o svojoj zemlji. Znate, pošto reč ima moć, zamislite onaj koji to sluša, šta misli o tome koji priča. Znači, bilo ne ponovilo se. Sigurna sam, da su ljudi koji su u ovim delegacijama, em što su velike patriote i vrlo sposobni ljudi i da u svakom momentu zastupaju na najreprezentativniji način politiku Republike Srbije. Moram da se osvrnem još na dve stvari, a to su Đilas i njegova ubitačna politika svih ovih godina. Na 53 računa u 17 zemalja širom sveta od naših bratskih bivših republika, pa širom sveta, 67 miliona evra što je neverovatno, ali je istina, i sigurna sam da će organi koji su zaduženi za proveravanje imovinskog stanja i svega ostalog da reaguju i da će svi, a ne samo Đilas, nego i ako ima iz svih političkih opcija da budu tamo gde im je mesto, iza rešetaka. I, ne samo 67 miliona na 53 računa, nego plus 619 miliona koje je zgrnuo u Republici Srbiji, ali je zato ostao dužan porodiljama, onda smo pretplatili vrtiće u njihovo vreme, pa smo vratili na normalne cene, pa onda silne afere od afere autobusi, afere tramvaji, afere podzemni kontejneri, afere Pazl grad na Voždovcu, koji je potpuno bio nebezbedan za našu decu na samom trotoaru bez nus prostorija, katastrofa jedna, pa onda replika Beograda, pa ne znam čega nema, ostavio dugove grada Beograda milijardu i 200 miliona evra. Bilo ne ponovilo se. Sigurna sam da će ovi mladi ljudi koji su sa nama i mi da vodimo politiku, onako da sledimo gospodina Vučića, Vladu Republike Srbije i da će ova zemlja za koju godinu biti najpoželjnija zemlja za život. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Nebojša Bakarec. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, poštovani građani, znači, mi danas u ove tri tačke koje se tiču delegacije i sastava odbora ustvari govorimo sami o sebi i radimo na svojim poslovima, da tako kažem, skupštinskim. Znači, jednostavno to se vidi iz sastava ovih odluka o delegacijama i odborima i ove odluke pokazuju da Skupština odlično radi i samo bih se na kratko na to osvrnuo. Skupština, koliko ja pažljivo pratim, a pratim u poslednjih 20 godina, nikada bolje nije radila nego u ovih pola godine i to zbog toga zato što 243 nas radi konstruktivno i guramo Srbiju u jednom najboljem pravcu. Istina je da u Skupštini imamo malobrojnu opoziciju, ima ih sedmoro, ali to nije naša krivica. Međutim, moraću da vas podsetim i da primetim da oni sada nisu tu. Evo, kamera neka pokaže da li je bilo kod od njih? Nije. Nego, da li su danas ceo dan tu? Pa, nisu, a da li su juče bili tu? Pa, nisu, a da li će sutra biti tu? Pa, neće, oni su tu samo u onim retkim prilikama kad mogu da steknu nekakav politički poen u nekakvom najgledanijem terminu, da izvrše neku kratku samopromociju i da najčešće napadaju državu Srbiju da je zločinačka, da je ubijala Bošnjake i Albance i sve ostale besmislice. Ali, to kažem što njih ima sedmoro je u stvari odlično, trebalo bi da ih bude i više, međutim ja ih pozivam da dođu da rade. Međutim, to što opozicija nije brojnija to je kriv onaj kukavički Đilasovski deo politički stranaka koji nisu smogli snage da učestvuju na prošlim izborima, a onda danas te đilasovske kukavice osporavaju legitimitet ove Skupštine i prosto ja ću se u narednom delu govora osvrnuti na neke stvari koje se tiču ove Skupštine, tiču se naravno i delegacija i sastava Odbora, odnosno na onaj način da se nekada možemo zapitati, kao prošlog juna, tj. prošlog jula, prošle godine, da li će Skupština postojati. Ako Skupština ne postoji ne postoje ni delegacije, ne postoje ni odbori, ne postoji ništa, Skupština ne radi, a neko će reći – pa, šta sad? Pa, prošle godine Skupština u julu mesecu bila je napadnuta. Pre 21 godinu ova Skupština je bila napadnuta i spaljena tao su pokušali pre godinu dana u julu, pa nisu uspeli, tako da u narednih godinu dana, do proleća 2022. godine, traje naš mandat, pitanje je šta će biti. Deo govora ću posvetiti onome koji ima stotine miliona, koje je opljačkao, usmerio isključivo na destrukciju i ove skupštine i države i Vlade i svega što postoji u ovoj Srbiji. Sada kaže, taj deo Đilasovski poručuje Skupština to smo mi, kada mi nismo u Skupštini, onda Skupština nije legitimna. Pa kako crni vi, kada većina tih stranaka Đilasovskih ima uglavnom jedan posto. O Skupštini Srbije mnogo bolje govori od njih borba protiv epidemije, govori vakcinacija, govori činjenica da je Srbija jedna od najuspešnijih država uopšte u ekonomiji u doba korone i koliko juče, američki ambasador Godfri, je odao počast Srbiji, na otpornosti njene ekonomije. O Skupštini Srbije govore i neki ekonomski pokazatelji, prosečna zarada u Republici Srbiji, u martu 2020. godine iznosila je preko 60 hiljada dinara. Stopa nezaposlenosti je manja od 10 posto, govorim relevantno, decembar 2019. godine, to je pre korone, ali i u koroni, rekao sam , Srbija je jedna od najuspešnijih zemalja. Ukupan broj nezaposlenih je smanjen sa tim delom ovde, da završim je preko 400 hiljada nezaposlenih ima manje, to su sve rezultati vidni. O Skupštini Srbije, najbolje govori ogroman broj donetih zakona i propisa u ovih 9 godina i u ovom mandatu, u proteklih 6 meseci. To su temelji napretka Srbije. O Skupštini Srbije, najbolje govore sve one nove bolnice, domovi zdravlja, vrtići, autoputevi, infrastruktura, fabrike, spomenici, milioni kvadrata, koji su izgrađeni širom Srbije, još nebrojano toga. Sada da pređem na opasnosti koje prete ovoj Skupštini. Tajkun Đilas, koji poseduje stotine miliona evra i koje je usmerio na destrukciju je 3. aprila poručio da izbora neće biti, jer će on da organizuje ulicu, proteste i nasilno obaranje vlasti, ukoliko on ne pobedi na tim izborima. To je pokušao i 2019. godine, kada su pokušali da napadnu i preuzmu RTS, to je pokušao i u julu 2020. godine, kada su napali ovu Skupštinu fašističkim napadima. U petak, 1. aprila, zamenik Dragana Đilasa, izvesni B. Stefanović, najavio je da će SSP poništiti sve odluke donete u poslednjih 9 godina, a ranije je potpredsednik te stranke, Marko, zvani „ trotinet Bastać“, najavio da će oni porušiti sve što je izgrađeno u poslednjih devet godina. Kao što vidite, oni to ne kriju i sada imate izjavu Đilasovu, Stefanovićevu, imate i izjavu Bastaća. To je sve iz iste stranke. Dakle, to što oni najavljuju, to u praksi znači sledeće, da će srušiti sve novoizgrađene bolnice, i kliničke centre, ako dođe na vlast, da će poništiti sve odluke o nabavci vakcina i proizvodnja vakcina, ako dođe na vlast, da će srušiti sve novoizgrađene škole i vrtiće, ako dođu na vlast. Da će srušiti stotine kilometara izgrađenih autoputeva, ako dođu na vlast, da će srušiti spomenik Stefanu Nemanji, ako dođu na vlast, da će srušiti spomenik Borislavu Pekiću, ako dođu na vlast, da će srušiti i onaj budući još neizgrađeni spomenik Nobelovcu Rabindranat Tagor, ako dođu na vlast, da će srušiti Beograd na vodi, ako dođu na vlast, da će sravniti sa zemljom rekonstruisani Trg Republike, ako dođu na vlast. Da će u prethodno, ruševno stanje nerada vratiti i narodni muzej i Muzej savremene umetnosti i da će ih zatvoriti, ako dođu na vlast, da će preorati sve rekonstruisane ulice u Srbiji, da će srušiti sve nove proizvodne pogone širom Srbije, ako dođu na vlast i da će izbaciti, pazite, to su najavili, čućete kasnije, da će izbaciti sve strane investitore, ako dođu na vlast. Đilas je 20. marta i 10. aprila je to ponovio, još jedan u nizu svojih genijalnih planova, plan za destruktivni dan posle, kada on kao najavljuje da će doći na vlast. Od kada se vratio na politiku, ovo je treći plan koji je on predstavio. Godine 2018. predstavio je plan za bolji život, a nešto kasnije, mislim 2019. godine, programsku platformu. Pazite, da je Đilas zaista nešto hteo da uradi za građane Srbije, on je to mogao da uradio i iz opozicije od 2018. godine, u ove tri godine. On poseduje stotine miliona evra. Da je građanima donirao, dragi moji, samo 1% svog bogatstva putem humanitarnih aktivnosti i donacija njegova popularnost, lična, ne bi iznosila 1%, a njegove stranke 3%, nego mnogo više. Najbolju priliku da, pod znacima navoda, kupi naklonost građana Đilas je imao tokom prošlogodišnje i ove godine korone. Mogao je da donira građanima maske, rukavice, sredstava za dezinfekciju, respiratore, mogao je da donira novac za kupovinu vakcina. Najbolji primer je u tom smislu dao Novak Đoković koji je donirao Srbiji milion evra za kupovinu respiratora. Za razliku od ovog konstruktivnog pristupa, Đilas je imao samo destruktivan. On je cinično donirao Srbiji onih 100 evra koje je dobio od države. On nije donirao Srbiji, u ovih godinu dana, niti bilo kada, nijednu masku, nijedne rukavice, nijedan respirator, a na vakcinaciju se ušunjao, iako je bogoradio mesecima protiv vakcinacije, a primio je upravo ono vakcinu koju je par meseci posle toga proglasio nepoželjnom, tj. rusku vakcinu. Kada govorimo o Đilasovim planovima i obećanjima postavlja se najvažnije pitanje, a izneću vam neke od njih. Zbog čega sve to nije ostvario u onom periodu od 2004. do 2013. godine, kada je bio na vlasti? Odgovor je jednostavan, Demokratska stranka, čiji je on tada bio član, a i predsednik, je samo brinula kako da opljačka Srbiju, a Đilas se samo brinuo o nezakonitom sticanju 619 miliona evra. Da je sve to što Đilas obećava ogromna neistina potvrđuju mnoge nesaglasnosti ova tri Đilasova programa. Evo, podsetiću vas. Programskom platformom SSP iz 2018. godine, Đilasovom, on je obećao 2,5 milijarde evra godišnje za pokretanje investicionog ciklusa, grubo rečeno, u privredi i infrastrukturi. Međutim, u planu za bolji život koji je izneo pre par nedelja stoji sasvim drugačije. Kaže Đilas – uložićemo jednu milijardu evra u privredu i infrastrukturu. Pa, kako smo došli od pre dve godine 2,5 milijarde, a sada samo milijardu? Ne vodi računa, niti je on mnogo čitao te svoje planove, niti ih je on napisao. Znači, da su svi Đilasovi planovi čista neistina pokazuje Đilasovo obećanje plana za dan posle, to je sad ovaj najnoviji, gde svakom seljaku sada garantuje subvencije od 100 evra po hektaru. Međutim, on je zaboravio da je pre godinu dana planom za bolji život obećao mnogo veće subvencije seljacima, i to od 150 evra po hektaru. Pa, kako sad? Dakle, ajde da svedemo malo račune. Znači, prošle su tri godine i imamo mnoštvo Đilasovih planova i moguće je izvršiti poređenje Đilasovih obećanja i Đilasovih ostvarenja. Iz tog poređenja se vidi totalni nesklad između sadašnjih Đilasovih obećanja i onoga što je radio dok je bio na vlasti. Kratko ću samo pomenuti onaj period od 2004. do 2013. godine. Znači, Đilas je tada obećao, kao gradonačelnik, da će potpuno razviti grad, da će biti napravljen metro, opšti napredak, tri mosta, sve besplatno, itd. Ostvario je sledeće – on se enormno bogatio lično, ostvario je prihode svojih firmi, dakle, lične prihode od 619 miliona evra, dok je vršio tri državne funkcije, i to na nezakonit način, a kumulativni dug Beograda je došao na kraju njegovog mandata do 1,2 milijarde evra. Grad su potresale, setimo se, afere direkcija, bulevar, kontejneri, bus-plus, most, itd. Stopa zaposlenosti 2012. godine, je bila među najnižom u Evropi, iznosila je 44%. Stopa nezaposlenosti je opet bila među najvišim, iznosila je 25%, rekao sam sada je 9,7%. Prosečna zarada u julu 2012. godine, iznosila je 40.000 dinara, a sada je 60.000 dinara. Idemo sad na period od 2013. godine, uglavnom od 2018. godine kada se on vratio u politiku. Đilas je 2018. godine obećao da će pobediti na gradskim izborima, i to ubedljivo, i obećao je brzi pad Vučića, i to ga citiram. On je u svom programu tadašnjem za Beograd obećao da će sve biti besplatno, a u stvarnosti šta se dogodilo? Đilas je neslavno izgubio beogradske izbore, ne koristi mandate koje je dobio. On lično sedam godina ne dolazi na sednice Skupštine grada, a uzima, naravno uredno, naknadu. Što se tiče sad novih Đilasovih obećanja, kratko ću. Znači, čuli ste, milijardu evra u bolji život ljudi, minimalac 350 evra, plata lekara početnika 1.000 evra, medicinske sestre 600 evra, učitelja 700 evra, smanjiće se porezi i doprinosi, pazite, za 50%... e sad, slušajte ovo, Đilas obećava da će sve što je prodato strancima biti vraćeno u državnu svojinu. Ne znam da li su Evropski parlament, Evropska komisija i Evropska vlada da li su čuli za ovo, da li je čula gospođa Tanja Fajon za ovo i da li će reagovati na ovo? Pa, nisu čuli, a verovatno i neće reagovati. Đilas je obećao, što neverovatno zvuči, direktan izbor gradonačelnika i predsednika opština. Pazite, zbog čega je to ukinuo kada je bio na vlasti? Uvećava uspostavljene nezavisnost pravosuđa. Kad je on bio na vlasti otpušteno je, to smo danima ovde slušali po tim tačkama, 1.000 sudija i tužilaca. Kako sad obećava potpuno suprotno? Inače, Đilas obećava potpunu depolitizaciju službi bezbednosti. Samo da vas podsetim, bivši šef službe bezbednosti već pet godina radi kao njegov ćata, kao njegov službenik čija je glavna funkcija da ode u Trst i da jede Kapreze salatu tamo na rivi u Trstu. Divno. To je depolitizacija? Dobro. Obećava i zakon o lustraciji. Obećava inače da ćemo svi mi ići u zatvor kada on dođe na vlast. Obećava sudove revolucije. Zbog čega, na kraju, sve to Đilas nije sproveo dok je bio na vlasti? Pa, zbog toga što je sve to bilo neistina što je govorio onda i sve što sada govori je, takođe neistina. Konačno, Đilas je rekao, i to je više puta ponovi ove godine, da će izbori biti održani do kraja ove godine. Ja vam garantujem, i svi vam mi garantujemo i garantujemo građanima, redovni izbori će biti održani na proleće 2022. godine. Inače, to što Đilas kaže da će izbori biti održani ove godine je kontradiktorno njegovim istim pretnjama kada preti da izbora neće biti. Da završim sa Đilasovim ostvarenjima. U periodu od 2014. godine do danas, Đilas je nezakonitim poslovima preko ofšor kompanija izbegao plaćanje poreza čime je oštetio državu za desetine miliona evra i budžet. Đilas ima ostvarenje jedno od najvećih, 53 tajna računa na kojima ima 68 miliona evra u 17 država. Završavam. U doba vlasti Borisa Tadića i Dragana Đilasa, sve je bilo na ponižavajućem nivou. Njihov režim je ponižavao sve građane Srbije, ponižavali su i ovu Skupštinu. Srbija u to doba nije bila pristojno društvo. Sada jeste. Pristojno društvo je ono društvo čije ustanove ne ponižavaju ljude. Civilizovano društvo je ono društvo čiji članovi ne ponižavaju jedni druge. Svako pristojno i civilizovano društvo je i pravedno društvo. Srbija je sada, u Vučićevo doba, u naše doba, i pristojno, i civilizovano i pravedno društvo. U Vučićevoj Srbiji postoji sklad između obećanja reči i dela. Živela Srbija. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nemanja Joksimović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na dnevnom redu današnje sednice nalazi se, između ostalog i Predlog odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje. Upravo je Parlamentarni odbor za stabilizaciju i pridruživanje jedan od ključnih tela za praćenje sporazuma i sprovođenja Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, pored Saveta za stabilizaciju i pridruživanje i Odbora za stabilizaciju i pridruživanje, pa i ova odluka pokazuje da nam je stalo da na najbolji mogući način ispunjavamo naše međunarodne obaveze i da predstavljamo našu zemlju. Kada govorim o ovoj temi, želim, pre svega da se osvrnem na kritike koje stižu od pojedinih predstavnika bivšeg režima, na račun Evropskih integracija Srbije. Smešno je kad od njih koji su bili na vlasti od 2000. do 2012. godine, čujete kritike na račun Evropskih integracija Srbije, s obzirom da su upravo oni izneverili proces evropskih vrednosti, Evropskih integracija i proces koji je danas stabilan zahvaljujući odgovornoj politici Aleksandra Vučića. Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Boris Tadić prodavali su godinama maglu o evropskim integracijama, bez bilo kakvih suštinskih reformi. Za vreme umišljenih nosioca evropske ideje izgubili smo više od decenije u procesu evropskih integracija, a upravo zbog te lažne evropske politike ova grupica je sebe srozala na nivo statističke greške. Ali, koliko su lažni evropejci Dragan Đilas i Vuk Jeremić najbolje pokazuje podatak da su svojevremeno napravili Savez za Srbiju sa liderom Dveri Boškom Obradovićem, koji se otvoreno protivi ulasku Srbije u EU. Moram da napomenem da je najveći i suštinski napredak u procesu evropskih integracija napravljen u periodu od 2014. godine, odnosno od Vlade na čijem čelu je bio Aleksandar Vučić. Zahvaljujući toj vladi mi smo propalu politiku evropskih integracija bivšeg režima pretvorili u stabilan proces reformi koji će rezultirati članstvom Srbije u EU. Napredak koji je ostvaren ogleda se u broju održanih eksponatornih i bilateralnih skrininga, odbora i pododbora i sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, međuvladinih konferenicja, a posebno po tome što je otvoreno 18 pregovaračkih poglavlja, dok su dva privremeno zatvorena. Kada govorim o procesu evropskih integracija, moram i da napomenem da je u prethodnih sedam godina bila borba za svako novo poglavlje, a to samo oni koji ne razumeju dešavanja u EU u smislu unutrašnjih procesa u EU, samog procesa pregovora i političkih uslova mogu olako da kritikuju. Moram da napomenem da je zbog početka migrantske krize 2015. godine, kada smo i otvorili prva poglavlja, došlo do otpora nekih važnih članica EU prema politici proširenja. Na politiku proširenja uticao je i Bregzit, s obzirom da se EU prvi put u svojoj istoriji suočila sa situacijom da jedna članica napušta Uniju Dosta toga se promenilo u prethodnom periodu u procesu evropskih integracija, ali i dalje se menja sa novom metodologijom koja klasterskim pristupom grupiše poglavlja, ali je takođe važno da naši građani znaju da na samo članstvo u EU ne možemo direktno da utičemo. To je politička odluka članica EU, koja ne zavisi neophodno ni od naših reformi, ni od naše spremnosti, već od političke odluke članica EU i same EU. Proces proširenja EU prevashodno je uslovljen političkom voljom država članica, a daleko manje ispunjavanjem tehničkih kriterijuma. Proces evropskih integracija zavisi najmanje od dve strane, ali u ovom slučaju ta druga strana, tu drugu stranu čini 27 država članica, a kao što svi znate, postoje države koje se protive proširenju EU. Bez obzira na to, Srbija se danas tretira kao ozbiljan partner, a da to nisu samo prazne priče pokazuje i Strategija proširenja EU za Zapadni Balkan iz 2018. godine, gde je prepoznala Srbiju kao lidera na putu ka EU. Moram da napomenem i da smo mi jedini kandidat koji je formirao posebno Ministarstvo za evropske integracije, što pokazuje našu posvećenost ovom procesu, ali želim da istaknem i da su evropske integracije proces za celo društvo, za celu Vladu i za svakog od nas koji svojim radom može da doprinese da dostignemo postavljeni cilj, a to je, pored članstva u EU, da možemo da kažemo da stojimo rame uz rame sa najvećim i najjačim državama EU. Mislim da je upravo proces vakcinacije pokazao da je Srbija ozbiljna država u kojoj postoji sistem i koja i danas, kada nismo u EU, može bez problema da parira članicama EU. Moram da istaknem i da visoko cenimo što je sama EU, uprkos brojnim izazovima sa kojima se suočava u prethodnom periodu, uspela da održi pitanje proširenja na dnevnom redu u svojoj agendi, pogotovo kroz nedavno usvajanje nove metodologije pregovaračkog procesa. Kada govorim o novoj metodologiji, moram da istaknem da, iako nismo bili u obavezi da prihvatimo novu metodologiju, mi smo to učinili, jer želimo da pokažemo da je Srbija spremna za ubrzanje dinamike pristupnog procesa. Što se tiče same metodologije, ona menja proces evropskih integracija, uvodi novi pristup, tako da više nije fokus na pojedinačnim pregovaračkim poglavljima, nego na klasterima kojih ima ukupno šest. Pregovaračka poglavlja sada postaju sekundarni instrument za proces evropskih integracija, jer su sada ključne sektorske politike EU koje su predstavljene kroz šest klastera i to: vladavina prava, unutrašnje tržište, konkurentnost, inkluzivni rast, zelena agenda i infrastruktura, resursi, poljoprivreda i koheziona politika i spoljni odnosi. U većini klastera Srbija je već otvorila značajan broj pregovaračkih poglavlja, zbog čega očekujemo od EU da nam što pre objasni na koji način će ceniti i vrednovati dosadašnji uspeh Srbije na svom evropskom putu. Na samom kraju, želim da napomenem da članstvo u EU, kojem težimo, nije zarad samog članstva, već zarad naše budućnosti i zarad novih generacija koje dolaze. Cilj Srbije nije puko članstvo i ispunjavanje tehničkih kriterijuma za otvaranje i zatvaranje pregovaračkih poglavlja i klastera na tom putu. Naš cilj je izgradnja moderne države kao kredibilne i uspešne članice EU, koja će moći da doprinese daljem razvoju evropske ideje, a siguran sam da ćemo u tom putu uspeti zahvaljujući odgovornoj politici Aleksandra Vučića i SNS. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Vesna Marković. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Jedna od tačaka današnjeg dnevnog reda je i Predlog odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje. Najpre želim da objasnim koju ulogu ima ovaj odbor u procesu evropskih integracija Srbije. Odbor se sastoji od poslanika Evropskog parlamenta i poslanika Narodne skupštine Republike Srbije. Sastaje se dva puta godišnje i na tim zajedničkim sastancima mi razmatramo napredak Srbije u procesu evropskih integracija, tačnije pratimo sprovođenje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Bavimo se i svim aktuelnim temama, poput dijaloga Beograda i Prištine, pretpristupnoj pomoći EU Srbiji, spoljnoj, bezbednosnoj politici, ali i predstavljanju benefita od članstva u EU građanima Srbije. Na kraju svakog sastanka mi usvajamo zajedničku deklaraciju. Zašto je rad ovog Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje važan? Jedan od razloga je to što mi možemo u direktnom razgovoru sa kolegama iz Evropskog parlamenta da razmatramo teme koje su za nas izuzetne značajne, a što ne uključuje, naravno, samo dešavanja u Srbiji, već i dešavanja unutar same EU, koja svakako utiču i odražavaju se i na dešavanja u našem regionu. Članstvo u EU je naš glavni spoljno-politički cilj, pre svega zbog uvođenja standarda najrazvijenijih zapadnih zemalja u sve oblasti našeg društva i Narodna skupština u tom procesu ima veoma značajnu ulogu i to ne samo zbog usvajanja zakona, odnosno prilagođavanja standardima EU u toj oblasti, već ima veoma razvijenu parlamentarnu diplomatiju, odnosno saradnju sa kolegama iz drugih parlamenata. Izdvojila bih sastanke Odbora za evropske integracije sa kolegama iz Odbora za evropske poslove zemalja članica EU dva puta godišnje. Zatim bih izdvojila sastanke sa kolegama iz parlamenata iz regiona takođe sa istim odborima. Svi mi u našem regionu imamo isti cilj, a to je članstvo u EU. U različitim smo fazama ovog procesa, ali možemo međusobno da razmenimo svoja iskustva, ali na taj način da pokažemo svi zajedno da nam je na prvom mestu regionalna saradnja, mir, stabilnost, našeg regiona, da je to zaista visoko na listi naših prioriteta. Međutim, bez obzira na sve unutrašnje izazove sa kojima suočava EU, ali i na zajedničke izazove kao što je pandemija Kovida-19, migrantska kriza, teroristički napad i brojni drugi izazovi, mi zaista imamo veoma dobru saradnju u gotovo svim oblastima. Ja ću navesti sada neke od primera koji se odnose na borbu protiv pandemije koronavirusa, a to je da je EU na početku pandemije u aprilu mesecu prošle godine donirala 4,9 miliona evra pomoć Srbiji za borbu protiv koronavirusa, od kojih je jedan deo uložen u dopremu medicinske opreme, kupovinu respiratora, maski, testova, zaštitne, laboratorijske i druge neophodne medicinske opreme. To je samo deo sredstava koje EU pruža Srbiji u okviru podrške za hitne, kratkoročne i srednjoročne mere za suzbijanje posledica pandemije. Ove godine, 19. marta, predstavnicima zdravstvenih ustanova u Srbiji su uručeni ključevi 20 sanitetskih vozila, koja su nabavljena kroz program donacije EU. Početkom aprila dobili smo donaciju u vrednosti od 490 hiljada evra za 26 različitih zdravstvenih institucija širom Srbije. Nedavno smo dobili prvu isporuku vakcina iz sistema „Kovaks“, a to je 57 hiljada doza vakcina „Astra Zeneka“. Samo u sektoru zdravstva EU je donirala i dala u zajam 450 miliona evra u protekle dve decenije, i to za modernizaciju zdravstvenog sistema. Pored saradnje u oblasti zdravstva, koje je u ovom trenutku prioritet, navela bih još neke primere naše saradnje. Mi smo nedavno u Narodnoj skupštini usvojili Sporazum o zajmu u iznosu od 1,7 miliona evra za uvođenje širokopojasnog interneta. Srbija je kandidovala projekat uvođenja širokopojasnog interneta u ruralnim područjima Srbije za ekonomski investicioni plan EU za zapadni Balkan, koji je značajan za povezivanje sa evropskim ekonomija i izvorima novog rasta. Ovaj projekat je važan za klaster 4, koji se odnosi na digitalnu povezanost i zeleni dogovor. Kroz ovaj projekat smo dotakli ciljeve razvojnih politika iz tri klastera o kojima ćemo u budućnosti pregovarati sa EU. Pored ovog projekta, Ministarstvo za evropske integracije pripremilo je i 12 velikih infrastrukturnih projekata, i to u okviru Investicionog plana za zapadni Balkan. Mogu da kažem, na osnovu svega ovoga, da je Srbija na vreme prepoznala šta su razvojni instrumenti i nove vodeće politike EU, a svakako jedna od najznačajnijih koja povezuje sve ove oblasti o kojima sam govorila je i digitalna agenda za zapadni Balkan, koju je pokrenula Evropska komisija 2018. godine. Cilj ove agende je podrška tranziciji regiona u digitalnu ekonomiju i ostvarenje dobrobiti digitalne transformacije kao što su brži ekonomski rast, više zaposlenih i bolje usluge. Reforme koje mi sprovodimo nisu samo posao parlamenta, koje se odnose na pridruživanje Srbije EU, već je to posao cele Vlade i tim procesom koordinira Ministarstvo za evropske integracije, a kada su u pitanju IPA fondovi, ministar za evropske integracije koji je ujedno i nacionalni IPA koordinator. Iako Srbija pregovara po, mogu da kažem, najtežoj metodologiji i po veoma strogim kriterijumima, naši pregovori su ipak specifični u odnosu na sve druge zemlje kandidate, pre svega jer napredak u svim oblastima se prati uporedo sa napretkom u dijalogu između Beograda i Prištine. To, naravno, nijedna druga zemlja, kao što sam rekla, nije imala. Do usporavanja procesa proširenja, koji se odnosi samo na Srbiju već i na druge zemlje u regionu koje pretenduju da budu članice EU, došlo je ne samo zbog pandemije, već i zbog kritičkog odnosa jednog dela zemalja članica EU prema proširenju. Ja se nadam da će u narednom periodu doći do usaglašavanja stavova unutar EU, ne samo po pitanju proširenja, već i po brojnim drugim pitanjima koja su nama isto tako važna. Evropska unija je naš najznačajniji spoljnotrgovinski partner, sa kojom imamo razmenu od 68%. Najviše investicija dolazi upravo iz zemalja EU, u samom vrhu su Italija i Nemačka i meni je izuzetno drago što za vreme pandemije nije došlo do usporavanja ove vrste saradnje. Na kraju, naš cilj, naš interes je jedinstvena i stabilna EU, jer stabilna EU znači mir i stabilnost u našem regionu i obrnuto. Ja sam sigurna da ćemo mi kao narodni poslanici iskoristiti sve prednosti parlamentarne diplomatije i da ćemo kroz delegacije i odbore, čiji sastav danas usvajamo, dati svoj doprinos u ovom procesu. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Veroljub Arsić, uz komentar da je ostalo samo dva minuta za vašu poslaničku grupu.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dva minuta je jako malo vremena, ali može da se iskoristi. Kao što reče koleginica Marković, jedna od tema jeste i sastav parlamenta Odbora za stabilizaciju i pridruživanje i hteo bih da kažem da taj odbor koji jeste sredstvo za olakšavanje Srbiji ulaska u EU nije nastao za vreme vlasti bivšeg režima zato što je bivši režim, koji sada predvodi Dragan Đilas, EU imao samo u pogledu obećanja građanima da će jednog dana, kada se to nekim slučajem desi, dok su oni na vlasti, Srbija postati punopravan član EU. Jako je kratko vreme od dva minuta da pričam o tome šta se sve dešavalo po pitanju evropskih integracija koje je sprovodio Dragan Đilas, ali mogu samo da kažem jednu stvar, da je za vreme vlasti Dragana Đilasa Beograd godinu dana bio bez gradonačelnika zato što Dragan Đilas, kada je bio na vlasti, nije smeo da izađe na izbore Aleksandru Vučiću koji je tada bio opozicija, lice u lice, da izađu pred građane Beograda i da građani Beograda izaberu gradonačelnika. Zato nas uopšte ne čudi što Dragan Đilas ne želi više da izlazi na izbore i traži da ga neko drugi kroz neke prelazne institucije dovede na vlast, da bi nastavio započeti posao, a to je da bude još bogatiji nego što je bio kada je gubio vlast.
Hvala. Da li još neko ko ima vremena želi da iskoristi to vreme? Reč ima Aleksandar Mirković, dva minuta.
Poštovani predsedniče, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, na samom kraju današnjeg zasedanja moram da se osvrnem na činjenicu da je danas konstruktivna rasprava samo pokazala koliko je poslanicima u ovom parlamentu zaista stalo da sve odluke koje se donose i da se o svakoj odluci vodi diskusija, pa čak i o ovim rešenjima za koje jedan deo opozicije i jedan deo medija, koji su pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa, smatraju da su nebitne. Naime, tokom današnjeg zasedanja, dok smo mi ovde diskutovali i o odborima i o delegacijama, dok su poslanici iznosili svoje viđenje funkcionisanja rada samih odbora i delegacija, dok smo slušali konstruktivne predloge, kritike, zamerke, dok smo slušali šta bi moglo bolje, šta može drugačije i šta je do sada urađeno, zamislite u medijima pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa, nama poslanicima se danas stavlja na teret to što smo diskutovali o odborima i o kadrovskim rešenjima. Dakle, sada je problem, naime, poslanici su danas više sati diskutovali o odborima i o kadrovskim rešenjima, iako je do sada bila praksa da se izmene delegacija samo konstatuju. Hajde, ljudi, sada se dogovorite između sebe. Kada diskutujemo ne odgovara, kada nema diskusije opet ne odgovara, pa da li postoji jedna stvar koja će biti izrečena u ovom parlamentu, a da vi nećete odmah to iskoristiti da napadnete narodne poslanike i Narodnu skupštinu Republike Srbije? Hajde mi odgovorite samo na jedno pitanje – šta danas nije bilo u redu? Dakle, sada je problem što poslanici rade i zasedaju. Ne znam šta još možemo da očekujemo, ali činjenica je da samo odgovoran pristup svakog narodnog poslanika koji je danas učestvovao u ovoj diskusiji i bio danas u sali je pokazatelj koliko je nama istinski stalo do svih građana Srbije i do naše zemlje. Ono što je posebno na ponos svima nama, ni u jednom izveštaju, koji su do sada podneli mediji pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa, nisam čuo nešto što je ovde rečeno neistina i da je laž. To najbolje govori kako su oni vodili Srbiju nekada, a u kom smeru se sada Srbija kreće. Hvala i podržite ove predloge. Kandidatima želim mnogo uspeha u radu. Hvala i živela Srbija.
Hvala. Da li se još neko javlja? Ako ne, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine određujem sredu, 14. april 2021. godine, sa početkom u 17 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Sedme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. To je za pet minuta. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što krenemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika, kvorum za rad Narodne skupštine Republike Srbije, u danu za glasanje, postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno, u ovom momentu, 171 narodni poslanik, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačke 12, 13. i 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, vrši izborne nadležnosti. Prelazimo na odlučivanje. Prva tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca, u Višem javnom tužilaštvu, u Smederevu, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 173, za – 172, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Tačka 2. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Pre nego što pređemo na glasanje o ovoj tački dnevnog reda, podsećam vas na odredbe člana 201. st. 3. i 4. Poslovnika, koje glase: „U toku pretresa na sednici nadležnog odbora i na sednici Narodne skupštine narodni poslanik može osporiti predlog za izbor pojedinih funkcionera iz stava 1. ovog člana, pri čemu ovo osporavanje mora biti izričito i obrazloženo. O predlogu za izbor osporenih kandidata Narodna skupština odlučuje pojedinačno, a o predlogu za izbor kandidata koji nisu osporeni odlučuje u celini, javnim glasanjem.“ Tako da ćemo u okviru ove tačke imati više glasanja. U skladu sa tim odredbama stavljam na glasanje predlog da se za sudiju Osnovnog suda u Somboru izabere Jelena Kosović, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Somboru, čiji je predlog osporila narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 173, uzdržan jedan, nije glasalo 172. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika nije izabrala Jelenu Kosović za sudiju Osnovnog suda u Somboru. Stavljam na glasanje predlog da se za sudiju Osnovnog suda u Novom Pazaru izabere Munir Jusović, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Novom Pazaru, čiji je predlog osporila narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 173, nije glasalo 173. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika nije izabrala Munira Jusovića za sudiju Osnovnog suda u Novom Pazaru. Stavljam na glasanje predlog da se za sudiju Osnovnog suda u Novom Pazaru izabere Aladin Madžović, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, čiji je predlog osporila narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 173, nije glasalo - 173. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova nije izabrala Aladina Madžovića za sudiju Osnovnog suda u Novom Pazaru. Stavljam na glasanje predlog da se za sudiju Osnovnog suda u Požarevcu izabere Mirjana Lukić, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, čiji je predlog osporila narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 173, nije glasalo - 173. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova nije izabrala Mirjanu Lukić za sudiju Osnovnog suda u Požarevcu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, bez osporenih kandidata u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 173, za - 173. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Dozvolite mi da u ime narodnih poslanika i u svoje ime čestitam izabranim nosiocima funkcija na izboru i da im poželim puno uspeha u radu. Treća tačka dnevnog reda – Predlog oduke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 173, za - 173. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Četvrta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 173, za - 173. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Peta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 173, za - 173. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Sedmu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Kao što znate, za sutra je zakazana Osma sednica sa zakonima iz oblasti energetike, plus Predlog odluke o izboru članova Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija. Pošto ima amandmana, treba samo da znate da ćemo sutra imati načelnu raspravu, a o pojedinostima ćemo nastaviti u utorak. Hvala puno. Vidimo se sutra. (Sednica je završena u 17.10 sati.)