Poštovani dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 95 narodnih poslanika, odnosno da su ispunjeni uslovi da nastavimo rad Narodne skupštine. U skladu sa članom 287. Poslovnika Narodne skupštine, pitam da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa ovim članom? Reč ima prof. dr Vojislav Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo, kad smo poslednji put menjali Krivični zakon, mi srpski radikali sugerisali smo Vladi, Ministarstvu pravde, a i vladajućoj većini u celini da se uvede još jedna odredba u Krivični, zakon po kome bi svaka javna izrečena tvrdnja, da je u Srebrenici bio genocid krivično bila kažnjavana. Hitno je da se donese takva odredba, jer one stvari koje se dešavaju u našoj javnosti gore su od svih naših mogućih najcrnjih očekivanja. Danas, u pola šest ujutru, kad čitam dnevnu štampu, u ruku mi dođe današnji broj „Danas“ i tamo članak Snežane Čongradin. Znate, čuli ste za Snežanu Čongradin, vrlo je ružna, ružnija čak i od Staše Zjajović. Staša Zjajović je starleta prema njoj. Ova liči na mungosa. Pravi mungos, očiju mi. Ta, Snežana Čongradin, koja liči na mungosa, zamislite piše – novinarka sam u državi koja je pre 24 godine počinila genocid i koja ni dan danas, ne da se nije suočila sa tim, već je celokupno društvo u načelu sve dalje od tog procesa. I, kako vreme odmiče, državni aparat koji naziva ratnozločinačkim i itd, to vas naziva ratnozločinačkim, hajde za mene se zna, meni je zločin u krvi, ali što vas kad ste vi tako mirni i pitomi. Sad ste zato zločinački režim. Ona kaže – Srbija je izvršila genocid. Kaže – država u kojoj je novinarka, to je Srbija i to će proći nezapaženo i nekažnjeno, a nama stižu primedbe od EU da u Srbiji nema slobode štampe, a ja bih svakog ovakvog novinara, koji ovo napiše poslao na 20 godina robije, pa nek od njega grade opozicionog lidera, neka grade mučenika. Pazite, ona bi bila odličan opozicioni lider, ružnija je i od Đilasa, i od Boška Obradovića i Sergeja Trifunovića, od Vuka Jeremića, ružnija je od sve četvorice. (Marijan Rističević: Janko Veselinović.) Nemoj te iz marginalnih partija, to je tvoj sektor, ti se sa njima bavi, ja samo ove kapitalce jurim. Šta još ona piše? „Žene u crnom“, Inicijativa mladih za ljudska prava, to su oni kreteni što se pojavljuju često u antisrpskim medijima... Šta? (Marijan Rističević: Beško.) To su sledbenici one Biljane Kovačević Vučo, što su joj presadili bubreg, pa ni bubreg tuđi nije uzdržao u njoj, morao je da joj otkaže poslušnost. Kaže bolje joj je u ilovaču, nego u njenom telu. Pazite, možda se ja grublje izražavam, ali ja nemam tako loših reči kojima bih okvalifikovao ovakve ljude. Grozim se i ne daj Bože da sam već na vlasti, znao bi da se obračunam sa njima. Ovako, vi znate, ja ne volim da kršim zakone, ako koga pregazim džipom…. Na džip sam nabacio i gusenice, na otpadu sam našao sa nekog borbenog vozila, pa sledeći put kada budem gazio ove što mi zabranjuju ulazak u Skupštinu, to će ići kao po loju. Evo, šta ona kaže: „Žene u crnom“ Inicijativa mladih za ljudska prava, jedina su i prava vrednost i elita ovdašnjeg društva. Elita! Eto vam elite. To zapadni mediji to smatraju elitom. Vi nećete da ih priznate elitom, vi mislite vi ste elita. Ne, oni su elita, a vi ste potrošna roba od danas do sutra. Vas će lako da se otarase, ako se prethodno mene otarase.
Hvala, profesore Šešelj.
Jel prošlo pet minuta?
Jeste.
Dakle, nužno je što pre da pristupimo promeni Krivičnog zakona i da se ove stvari sankcionišu, da ih ne bi narod na ulici sankcionisao.
Hvala, profesore. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Pitanje postavljam Republičkoj Vladi, Ministarstvu pravde, Republičkom javnom tužilaštvu, Ministarstvu finansija, Ministarstvu kulture i REM. Pitanja su: Da li se „N1“, „Nova S“, i „Sport Klub“, domaći kanali? Da li „N1“, „Nova S“, i „Sport Klub“ imaju neophodne dozvole za rad u skladu sa svim pozitivnim zakonskim propisima u Srbiji? Da li „N1“, „Nova S“, i „Sport Klub“ plaćaju propisane naknade, kome i u kom iznosu? Da li su „N1“, „Nova S“, i „Sport Klub“ upisani u Registar javnih glasila? Da li su „N1“, „Nova S“, i „Sport Klub“ poreski obveznici u Srbiji i da li ispunjavaju svoje obaveze u celosti? Da li ovi kanali plaćaju naknadu Sokoju, OFPS i u kom iznosu? Gde se nalaze, odnosno u kojoj zemlji se nalaze masteri ovih televizija? Da li su nadležni organi, uključujući i REM, izvršili proveru navoda da su sedište i masteri u Luksenburgu? Da li se ti programi izvorno emituju u Luksenburgu? Na kom jeziku? Da li se u Luksenburgu emituju reklame na srpskom jeziku? Da li se takav originalan program iz Luksenburga distribuira u kablovsku mrežu „SBB“, gde se reemituje ili se reemituje izmenjeni prekrojen? Na koji način je REM utvrdio da „N1“, „Nova S“ i „Sport Klub“ nisu domaći kanali, odnosno da su prekogranični i da na tim kanalima nema domaćih reklama? Da li su nadležni organi, uključujući i REM, izvršili proveru da li „Kast Media“ prodaje oglasni prostor na televizijama u skladu sa pozitivnim zakonskim propisima? Da li su nadležni organi, uključujući i REM, izvršili proveru navoda da se ovi programi emituju iz studija u Beogradu i da li REM vrši monitoring ovih kanala, odnosno operatora koji reemituju ove programe? Da li su nadležni organi, uključujući i REM, izvršili proveru navoda da se na TV „N1“, „Nova S“ i svim kanalima „Sport Kluba“ emituju srpske reklame i kakvi su rezultati te provere? Da li su nadležni organi preduzeli korake i, ako nisu, kada će to učiniti, da utvrde da li se na prekograničnim kanalima čija su sedišta u inostranstvu „N1“, „Nova S“, „Sport Klub“, eventualno prekida izvorni signal i ubacuju reklama na srpskom jeziku? Ako se to dešava, ko to čini i kada će preduzeti odgovarajuće korake i pokrenuti postupke protiv odgovornih lica? Podsetiću da Zakon o elektronskim medijima reguliše oblast reemitovanja. Prema odredbama ovog Zakona, reemitovanje označava preuzimanje i istovremeno emitovanje programskih sadržaja, bez menjanja, prekrajanja i ubacivanja bilo kojih drugih sadržaja. Članom 46. istog zakona garantuje se sloboda prijema i reemitovanja medijskih usluga iz drugih država, kojima je u Republici Srbiji zajamčena sloboda rada potvrđenim međunarodnim ugovorima. Članom 100. određeno je da nadzor nad operatorima vrši REM, da je operator dužan da distribuira medijske usluge, radio ili TV emitovanja istovremeno i u potpunosti i bez ikakvih promena, da regulator vrši nadzor i stara se o izvršenju obaveza operatora propisanih odredbama ovog člana u saradnji sa RATEL-om. Po Zakonu o oglašavanju, članom 74. stav 2. određeno je da nadzor nad primenom Zakona u pogledu oglašavanja vrši REM. Konvencija o prekograničnoj televiziji precizno reguliše oblast reemitovanja prekograničnih kanala. Kako eventualno kršenje ovih propisa, kao i propisa kojima se reguliše pitanje poreskih i drugih obaveza može predstavljati radnju niza privrednih prestupa i bitnih obeležja niza krivičnih dela za koja se goni po službenoj dužnosti, očekujem, ukoliko se nije pristupilo proveri svih do sada saznanja koje imaju nadležni organi i utvrđivanju činjeničnog stanja i ocene da li ima ili ne elemenata za pokretanje prekršajnih ili krivičnih postupaka, da se to učini u najkraćem mogućem roku, ukoliko odmah, a ovo moje pitanje tretira kao prekršajna i krivična prijava protiv navedenih. Hvala.
Hvala, kolega Komlenski. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Svoje pitanje postavljam Branku Ružiću, ministru državne uprave i lokalne samouprave. Pitam kada će lokalna samouprava u Vrbasu na svojoj teritoriji uvesti crnogorski jezik kao jezik koji treba da bude u službenoj upotrebi, imajući u vidu da su ispunjeni svi uslovi koji su zakonom predviđeni? Podsećam da Zakon o službenoj upotrebi jezika i pisma u članu 11. stavu 2. obavezuje lokalne samouprave da uvedu jezike nacionalnih manjina, odnosno jezike manjina koje ispunjavaju procenat od 15% u roku od 90 dana od dana utvrđivanja zakonom propisanih uslova. U opštini Vrbas su već u službenoj upotrebi srpski, mađarski i rusinski jezik, a mali Iđoš je već pre nekoliko godina uveo u službenu upotrebu i crnogorski jezik, pored mađaraskog i srpskog, na svojoj teritoriji, a obavezu uvođenja crnogorskog jezika opština Vrbas ne ispunjava već devet godina. Crnogorska partija upućuje na to, kažem, već godinama i ukazuje na te zakonom propisane obaveze. U opštini Vrbas, po poslednjem popisu, živi 7.353 pripadnika crnogorske zajednice, što čini 17,5% od ukupnog broja stanovništva opštine, što znači da se ispunjava ta zakonska obaveza Zakona o službenoj upotrebi jezika i pisma u članu 11. da prelazi čak i tih 15% stanovnika u poslednjem popisu. Pitam kada će opština Vrbas, odnosno lokalna samouprava u Vrbasu uvesti crnogorski jezik u službenu upotrebu i da li Ministarstvu za lokalnu i državnu samoupravu ima to u vidu i da li će na neki način naterati opštinu Vrbas da ispuni te zakonske obaveze prema crnogorskoj nacionalnoj zajednici koja živi na teritoriji opštine Vrbas? Drugo pitanje postavljam ministru poljoprivrede, Branislavu Nedimoviću i ministru Branku Ružiću. Moje pitanje se odnosi na to da li su oni upoznati da se gasi Kinološki savez Vojvodine, koji je osnovan pre 70 godina i jedan je od osnivača Jugoslovenskog kinološkog saveza? Naime, radi se o tome da je krajem 2018. godine generalni sekretar Kinološkog saveza Srbije Mahmud Masou Al Dagistani, na osnovu samo usmenog naloga, naložio Kinološkom Savezu Vojvodine da ne može više da radi rodovnike i da nema pravo korišćenja pečata, što je i uradio. Znači, došao je i oduzeo je taj pečat. Naime, upravni odbor Kinološkog saveza Srbije o tome nema nikakvih informacija, o čemu se izjasnio u martu 2019. godine. Pitam ministra Ružića i ministra Nedimovića da li je uskraćivanje rodovnika Kinološkom savezu Vojvodine samo volja generalnog sekretara i da li je Ministarstvo poljoprivrede o tome upoznato? Da li je Ministarstvo za poljoprivredu dalo takvo ovlašćenje? Da li je samo Kinološki savez Republike Srbije ovlašćen da izdaje rodovnike za pse i, ako jeste, na osnovu čijeg je to ovlašćenja, dozvole, saglasnosti dobio to ovlašćenje? Da li je Međunarodni kinološki savez dao ovlašćenje, dozvolu, saglasnost i, ako jeste, kojim konkretnim aktom je to učinio? Tražim taj akt da mi se dostavi. Kada je i na kojoj sednici Kinološki savez Srbije doneo odluku o oduzimanju prava izrade izdavanja rodovnika u poslovnom sedištu Kinološkog saveza Vojvodine? Ukoliko postoji ovlašćenje Međunarodnog kinološkog saveza, da li se ono ostvaruje putem nadležnog Ministarstva poljoprivrede, Uprave za veterinu i za koji period važi? Ko vrši štampanje obrazaca rodovnika, ko naručuje obrasce, nadzor i evidenciju njihovog korišćenja i ko snosi troškove njihove izrade? Znači, još jednom pitam ministra Ružića i ministara Nedimovića koji su razlozi za oduzimanje prava izrade rodovnika Kinološkom savezu Vojvodine?
Hvala, koleginice Papuga. Reč ima narodni poslanik Nemanja Radojević. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Pitanje upućujem predsednici Vlade Ani Brnabić i ministru privrede Goranu Kneževiću. Dame i gospodo, ja dolazim iz Kragujevca, bivše srpske prestonice i bivšeg industrijskog giganta, radničkog grada, a danas grada ljudi bogatih duhom, ali, nažalost, malo manje bogatih materijalno. Kao što Smederevce večito brine situacija u „Železari“ ili ljude u Majdanpeku kao što brine situacija u rudniku bakra, tako i nas večito brine situacija u našoj automobilskoj industriji i ovoj situaciji u „Fijatovoj“ fabrici koja je nastala kao deo naše čuvene perpetum mobile ekonomije i davanja subvencije od 10.000 evra za otvaranje radnih mesta. Nažalost, za razliku od naših planova, život i tržište imaju neke svoje zakone. Danas smo u situaciji da će zaposleni u kompaniji Fijat krajsler automobili Srbija biti upućeni na plaćeno odsustvo sve do početka njihovog kolektivnog odmora, koji počinje 29. jula, a završava se 19. avgusta. Želim da upoznam kolege i građane Srbije da je Vlada Srbije već odobrila kompaniji Fijat krajsler dodatne dane plaćenog odsustva do kraja ove godine. Znači, to je ukupno 132 dana. To znači da je broj dana povećanog odsustva povećan za još 87 dana od zakonom dozvoljenih 45 dana plaćenog odsustva. To je, dakle, četiri i po meseca plaćenog odsustva usled smanjene proizvodnje koja odavno radi u smanjenim kapacitetima još od 2016. godine, kada je ukinuta treća smena i otpušten deo radnika. Usled smanjene potražnje za modelom koji se proizvodi u Kragujevcu, ove godine će biti proizvedeno 30.000 automobila, što je daleko najmanje od početka proizvodnje u ovoj fabrici. Za vreme tog plaćenog odsustva radnici dobijaju 65% redovne zarade i sada će većina tih ljudi biti prinuđena da potraži posao kao sezonski radnici u poljoprivredi. Pošto je država vlasnik 33% kapitala u kragujevačkoj fabrici automobila, pitanje upućujem predsednici Vlade i ministru privrede Goranu Kneževiću, a pitanje glasi – da li „Fijat Krajsler“ grupacija uopšte ima investicioni plan za Srbiju i da li su oni imali uvid u taj plan? Moramo da znamo da li će kompanija nastaviti poslovanje ili će uslediti otkazi radnicima, jer od toga zavisi život 2.000 kragujevačkih porodica. Hvala.
Hvala. Reč ima Hadži Milorad Stošić.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani penzioneri Srbije, imam poslaničko pitanje za ministra u Vladi Republike Srbije gospodina Zorana Đorđevića, Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. Moje poslaničko pitanje biće u vezi reforme penzijsko invalidskog sistema i izmena i dopuna Zakona o penzijsko invalidskom osiguranju. Kao što je poznato, PUPS i gospodin Milan Krkobabić pokrenuli su otvoreni društveni dijalog o nužnosti reforme penzionog sistema i očekujemo da dijalog bude prihvaćen. PUPS je pokrenu dijalog i svi su pozvani. Nudimo predlog, ne i rešenja. Verujemo da ćemo do rešenja doći u konstruktivnoj i zdravoj atmosferi. To su razgovori koji ne mogu da zaobiđu udruženja penzionera, reprezentativne sindikate, nevladin sektor, stručnu javnost, predstavnike Vlade i relevantne političke partije. Jasno je da će konačnu reč imati poslanici Skupštine Republike Srbije. Odluka o prestanku umanjenja penzija je veoma dobra. Ova odluka na kojoj je PUPS insistirao otvara prostor da uđemo u nešto što se zove ozbiljna reforma penzionog sistema i ta reforma mora biti etapna. Prvi korak su održiva zakonska rešenja koja će regulisati tu problematiku. Takva rešenja, sveobuhvatna i stabilna, potpuno će isključiti bilo kakav uticaj pojedinca, grupe, partije, ali i opravdanu brigu ljudi da li je penzija povećana ili nije i koliko. Moje pitanje je – da li će ministarstvo i Vlada prihvatiti dijalog koji je ponudio PUPS i da li će organizovati otvoreni dijalog, društveni dijalog sa relevantnim predstavnicima? Svima su puna usta brige za penzionere, ali malo ko se odazvao pozivu PUPS o dijalogu reforme PIO sistema i Zakona o PIO. Moje drugo pitanje biće u vezi izmene i dopune Zakona o PIO. Gospodine ministre, već duže vremena kroz štampu se provlače pitanja o izmenama i dopunama Zakona o PIO. U opciji je više predloga izmena i dopuna i razne preporuke određenih struktura, pre svega Fiskalnog saveta, kao i predloga i preporuka pojedinih stručnjaka za ovu oblast. Za sada najmanje se tu pitaju onih kojih se taj zakon tiče, a to su penzioneri koji su u prethodnom periodu dali veliki doprinos u stabilizaciji državnih finansija i budžeta Republike Srbije. Fiskalni savet je predložio pet rešenja, odnosno pet modela koji uzimaju u obzir inflaciju, rast zarada, kao i povećanje BDP. Prvi model koji je predložio Fiskalni savet je da se penzije usklađuju sa inflacijom i delom rasta budžeta domaćeg proizvoda preko 2%. Drugi predlog je usklađivanje 50% sa inflacijom i 50% sa rastom zarada. Treći predlog je 50% sa inflacijom i 50% sa rastom prosečnih zarada, tzv. švajcarski model, koji smo imali do 2006. godine. Alternativa Fiskalnog saveta je da se penzije usklađuju 40% sa inflacijom i 60% sa rastom zarada, kao i 30% sa inflacijom i 70% sa rastom zarada. Najava ministra finansija da je najbliže rešenje, odnosno švajcarski model indeksiranja penzija, a to je 50% sa inflacijom i 50% sa rastom zarada. Svakako, bolji modeli su 40% prema 60%, odnosno 30% prema 70% odnos inflacije i zarade. Patrija ujedinjenih penzionera Srbije predlaže i insistira na pravilu, odnosno formuli 3P-penzije prate plate, kao što je slučaj sa Nemačkom, Švedskom, što mi kao narod i država priznajemo da su standardi ovih država najbolji i tome kao država težimo. PUPS se ne bez razloga zalaže za formulu 3P-penzije prate plate, jer je to jedini model koji garantuje da će penzioneri biti u ravnopravnom odnosu sa zaposlenima i neće biti građani drugog reda. Koliki procenat rasta plata profesora, doktora, oficira, policajaca ili drugih državnih službenika koji rade, toliki procenat profesora, oficira, policajca i drugih službenika koji su u penziji. Taj model bi bio pravičan zbog odnosa penzionera kod odluke da se određenom delu zaposlenih i delu penzionera umanji plata, odnosno penzija radi stabilizacije finansija i budžeta. Tada je važila formula 3P-penzije prate plate, koliko je bilo umanjeno zaposlenima, toliko i penzionerima. (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Moje pitanje ministru Đorđeviću je – da li će se uzeti u obzir nemački i švedski model da se 100% prate zarade i plate, jer je neophodno izvršiti duboke reforme i sistema i Zakona o PIO? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović.
Ovoga puta imam samo jedno pitanje, koje ide na najviše adrese - predsednik Republike, predsednik Vlade i Ministarstvo spoljnih poslova, a tiče se ove aktuelne jučerašnje i današnje posete francuskog predsednika Emanuela Makrona Srbiji. Da ne bude nesporazuma, uvek je važno kada prvi ljudi važnih evropskih zemalja posećuju i sastaju se sa liderima Srbije i protiv toga niko nema ništa protiv. Ali, prilikom tih susreta, to je moje mišljenje, treba imati barem mrvu elementa nacionalnog dostojanstva i samopoštovanja, tim pre što, sećamo se kako je jesenas protekla poseta, odnosno proslava i obeležavanje 100 godina pobede u Prvom svetskom ratu ili Velikom ratu i kakav je tamo tretman imala srpska delegacija, odnosno srpski predsednik. Da ne govorim o zastavi Kosova u Notr Damu i onom ponižavajućem mestu na koje je bio smešten predsednik, ko god on bio, šta god o njemu mislili, predsednik jedne od zemalja pobednica u tom Velikom ratu. Dalke, u tom kontekstu se dešava ova poseta, važna poseta i domaćin, umesto da je iskoristio priliku da se izvini zbog tog incidenta, najblaže rečeno incidenta, u Parizu, zapravo je napravio jedan novi diplomatski gaf. Zato kažem da moje pitanje ide na dve adrese. On je rekao, citiram – Srbija i Kosovo su zaista evropske države. Dakle, evropske države su Srbija i Kosovo i mi treba da pomognemo da se to prevede u realnost, odnosno činjenice ili realnost. U tom svetlu je govorio i o potrebi sporazuma između Srba i Albanaca, odnosno između Srbije i Kosova, jer taj eufemizam Beograd i Priština uglavnom se koristi u našim medijima, većina evropskih državnika ga, nažalost, ne koristi, nego govori o Srbiji i Kosovu kao ravnopravnim zemljama. U tom kontekstu, Makron je govorio o nemačko-francuskom primeru i rekao je da ponos nacije nije u konfliktu sa zemljom koja vam je sused, dakle, ponovo insinuirajući da je Kosovo sused Srbiji. Naravno da je poznato da se ne slažemo sa većinom evropskih zemalja, ne sa svima, srećom, ali sa većinom evropskih zemalja i većinom zapadnih zemalja po tom pitanju, ali kada je već tako visoka poseta, na najvišem nivou, u pitanju, onda je, mislim, bilo neophodno da se ljubazno i učtivo skrene pažnja i stavi do znanja gostu da Srbija smatra da nije Kosovo nezavisna zemlja i da nije sused Srbije. Posebno je važno u svetlu svega ovoga što se dešavalo prethodnih meseci na relaciji Pariz-Beograd i u tom smislu neka diplomatska reakcija Ministarstva spoljnih poslova, recimo, ambasadoru Francuske, mislim da bi bila na mestu, a ne bi narušila čitav pozitivan kontekst. Ono što je najtužnije u svemu tome, srpski mediji, većina domaćih medija, ovde pred sobom imam sve srpske dnevne novine koje izlaze u Srbiji, osam novina, ja sam prelistao pažljivo, ni jedna novina nije zabeležila tu izjavu Emanuela Makrona. Oni koji nisu gledali TV prenos, uživo, prenos sa konferencije za štampu, građani Srbije prosto ne znaju za tu izjavu. To je verovatno u želji da se ne naruše dobri odnosi i pozitivna atmosfera u vezi sa tim. Ali, zabijanje glave u pesak, to je moje najdublje i najiskrenije mišljenje, zatvaranje očiju pred tim stvarima, takvim izjavama i takvim nediplomatskim gestovima, kakav je i sada učinio predsednik Makron, ne doprinosi ni bilateralnim odnosima, ne doprinosi ugledu Srbije u svetu, već naprotiv. Dakle, ta vrsta autocenzure koju su preneli naši mediji i naš politički vrh mislim da je zapravo štetna, kontraproduktivna i samo omogućava da se takvi događaji i takve izjave gomilaju, a ima ih mnogo. Šteta je i žalim što je ukupno dobra atmosfera ove posete narušena tim incidentom, a još više žalim što naše Ministarstvo spoljnih poslova ili, za sada, naša diplomatija i naš politički vrh nisu reagovali, kažem, učtivo ali odlučno na to što se dogodilo juče u Beogradu, baš kao i ono jesenas u Parizu. Hvala.
Hvala, gospodine Vukadinoviću. Reč sada ima Marjana Maraš. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi narodni poslanici, iskoristiću svoje pravo u skladu sa Poslovnikom da danas postavim dva poslanička pitanja koja su, po meni, od mnogo veće važnosti od uvođenja crnogorskog jezika u lokalnu samoupravu Vrbas, s obzirom da se naših svega 213 sugrađana izjasnilo da govori crnogorskim jezikom, a mislim i da imam pravo to da kažem, s obzirom da pripadam crnogorskoj nacionalnoj manjini a govorim srpskim jezikom. Prvo pitanje postavljam ministru poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Naime, Vlada Republike Srbije donela je uredbu o kriterijumima i utvrđivanju površina poljoprivrednog i šumskog zemljišta u postupku vraćanja oduzete imovine koja treba da reši pitanje zemljišta otuđenog u postupku komasacije, odnosno arondacije. Uredba je stupila na snagu 21. aprila 2018. godine. Uredbom se reguliše postupak restitucije u komasiranom području, a omogućeno je i da se formira Fond državnog poljoprivrednog zemljišta iz kojeg će se vraćati zemljište bivšim vlasnicima, utvrđeni su kriterijumi za vraćanje poljoprivrednog odnosno šumskog zemljišta u svojini Republike Srbije na području katastarskih opština u kojima je nakon oduzimanja sproveden postupak komasacije, odnosno arondacije zemljišta, kao i kriterijumi za utvrđivanje površine poljoprivrednog i šumskog zemljišta koje se ne vraća u postupku vraćanja oduzete imovine, bliže je definisan pojam komasacione mase iz člana 24. Zakona o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju. Definisano je, takođe, da se bivšim vlasnicima najpre vraća zemljište na katastarskoj opštini na kojoj je oduzeto. Ukoliko ne može da se vrati na toj katastarskoj opštini, vraća se na susednoj katastarskoj opštini u okviru lokalne samouprave a ukoliko ni to ne može, vraća se na bilo kojoj katastarskoj opštini u okviru lokalne samouprave i, na kraju, može da se vrati zemljište iz bilo koje susedne opštine, tj. jedinice lokalne samouprave. Upravo ovo predstavlja problem opštini Vrbas, s obzirom da je do sada vraćeno 1.200 hektara zemljišta restitucijom iz opštine Vrbas, a u Fondu državnog poljoprivrednog zemljišta iz koga će se vraćati zemljište nalazi se još 332 parcele iz opštine Vrbas. Do sada je vraćeno zemljište koje su, recimo, potraživali pravni zastupnici Dunđerskih u Bečeju i Srbobranu, to je oko 300 hektara vraćeno u katastarskoj opštini Zmajevo, u okviru naše lokalne samouprave, vraćen je i jedan deo zemljišta koji je potraživan u katastarskoj opštini Despotovo, a to je susedna opština Bačka Palanka. Obrazloženje u jednom slučaju je bilo da ne postoji više zemljišta koje može da se vrati u određenim opštinama, a drugom slučaju da nije sproveden postupak komasacije. Zbog toga postavljam pitanje ministru poljoprivrede - da li se na ovaj način upravo kažnjavaju opštine koje su sprovele postupak komasacije, tj. ukrupnjavanje, uredile svoje poljoprivredno zemljište? Prema podacima novosadske područne jedinice u zakonskom roku podneto je još 8.600 zahteva, uglavnom iz Vojvodine, kojima se potražuje poljoprivredno zemljište koje je bilo predmet komasacije. Prihodi od zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta u 2017. godini u našoj opštini su bili 100 miliona, u 2018. godini 60 miliona i ove godine su planirana ista sredstva. Drugo pitanje želim da postavim ministru zaštite životne sredine, a tiče se naknade za zaštitu i unapređivanje životne sredine, koja nakon usvajanja Zakona o naknadama za korišćenje javnih dobara krajem prošle godine više nije prihod lokalnih samouprava. Pitanje je da li će prema Uredbi naknadu za zaštitu i unapređenje životne sredine plaćati pravna lica koja su započela postupak ishodovanja integrisane dozvole ili će i ona biti oslobođena kao lica koja su ishodovala pre roka integrisane dozvole? Napominjem da su pravna lica ujedno i najveći zagađivači, poput "Vitala", "Šećerane" i "Karneksa", do 1. marta 2019. godine naknadu plaćali lokalnoj samoupravi. Prihodi od te naknade su bili pet miliona na mesečnom nivou, što ukupno iznosi 60 miliona. Upravo iz svih ovih razloga predsednik opštine Vrbas Milan Glušac obratio se i Ministarstvu finansija sa molbom za dodelu sredstava iz tekuće budžetske rezerve Republike Srbije za potrebe finansijske konsolidacije, s obzirom da imamo zatečene u opštini dugove koji su nastali pre 2013. godine. Do sada je vraćeno 300 miliona dugova, a u jednom momentu iznos tih dugova je iznosio gotovo dva budžeta. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Maraš. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam nekoliko pitanja za predsednicu Vlade Srbije Anu Brnabić. Da li postoji opasnost da budu otežane evrointegracije Srbije, s obzirom na rastuću netoleranciju agresivne manjine u društvu koja sve otvorenije osporava pravo na mišljenje i pravo govora svima onima koji drugačije misle od njih, a posebno predsedniku Republike Aleksandru Vučiću? Ne moram da napominjem da su u pitanju fundamentalne evropske vrednosti – sloboda izražavanja, sloboda govora i sl. Zašto ovo pitam? Zato što jedan deo našeg društva, a to je uglavnom onaj deo koji se prepoznao u onoj sintagmi lažna elita, kvazielita, kontinuirano sprovodi hajku protiv svih onih koji ne dele njihove stavove. Ukoliko neko drugačije misli od njih, a još se pri tome usudi da to javno kaže ili napiše, odmah biva prokazan u njihovim medijima i na društvenim mrežama, odmah biva stavljen na stub srama, odmah biva predmet linča i odmah biva označen kao nižerazredno biće. Po pravilu dobija epitet da je neobrazovan, glup, nepismen, retrogradan u svakom smislu, primitivan, krezub i sl. Ako pak nikako ne mogu da mu prišiju takvu etiketu, onda se prelazi na ideološke i političke kvalifikacije – fašista, šovinista, totalitarista, presvučeni radikal itd. Svedoci smo ovih dana jedne takve kampanje protiv predsednika Srbije Aleksandra Vučića, jer je otišao korak dalje i napisao autorski tekst u kome je analizirao ovaj fenomen koji u Srbiji nije od juče, već postoji decenijama, a to je nastojanje ovih krugova da podele srpski narod na tzv. elitu i običan narod. Već sutradan po objavljivanju ovog teksta, diglo se na noge sve ono što se prepoznalo u tom tekstu, i ala i vrana je odmah požurila da osudi Aleksandra Vučića, usput vređajući ga na najbrutalniji način, a sve to sa dozom njihovog elitizma. U toj hajci prednjače neke televizije, poput one Šolakove N1, ali ima i raznih štampanih biltena Saveza za Srbiju, i dnevnih, i nedeljnih. Dnevni bilten Saveza za Srbiju pod radnim nazivom „Danas“ je otišao najdalje u toj histeriji i gotovo nedelju dana već se isključivo i jedino bave ovim tekstom. Toliko ih je zabolela istina. Svaki dan imamo razne nazovi stručnjake, uglavnom te lažne elitiste koji drvlje i kamenje bacaju po Vučiću. Svega tu ima, od samozvanih eksperata, preko potrošenih političara, novinara u pokušaju, do samozvanih intelektualaca. Svako je dobrodošao ako će napasti Aleksandra Vučića, bez obzira i na zanimanje i na opredeljenje, od Ljotićevaca do „Žena u crnom“, od krajnje levice, do ekstremne desnice, i konzervatizam i liberalizam. Sve može ako će napasti Aleksandra Vučića. Pogledajte kako to izgleda. Evo, „Danas“ kaže – Vučićeva opasna orgija radikalskog populizma. Pa tu imamo razne sagovornike: Vladeta Janković, to nam je ovaj što je bio ambasador po belom svetu, pa bi opet da bude ambasador samo mu ne uspeva, pa Žarko Trebješanin, pa Sanda Rašković Ivić, isto jedna ambasadorka, sve sami ambasadori, a da ih pitate za rezultate njihovog službovanja, rezultati su nula. Pa Marinika Tepić, pa Zoran Lutovac, pa imamo Janko Baljak, Ognjen Radonjić, Branislav Lečić, Marko Šelić Marčelo, kad sam pitao ko je taj, kažu – peva nešto, svira nešto, ne znam ni ja, pevač. Znači, od deset sagovornika imate pet aktivnih političara i jednog pevača. To su njihovi eksperti. Vidim da su počeli da potpisuju nekakvu peticiju, pa se hvale koliko su potpisa skupili. Hajde da vidimo ko su ti potpisnici peticije, sve sami stranački aktivisti ili ljudi koji su od ranije poznati kao neko ko mrzi Aleksandra Vučića i SNS. Pazite sad, ovako: Zoran Živković, lider Nove stranke, pa predsednik Stranke Slobode i pravde, čuj slobode i pravde, Dragan Đilas, pa novinar u pokušaju Slaviša Lekić, pa istoričarka Dubravka Stojanović, to je ona što je tvrdila da smo mi počinili genocid u Srebrenici, pa Dušan Petričić, to je onaj karikaturista koji je u direktnom obraćanju na televiziji „N1“ tvrdio da je srpski narod glup, neobrazovan, nepismen. Tu je i bivša predsednica Vrhovnog suda, Vida Petrović Škero, dobro je da je tu, već sam se uplašio. Moram da priznam da mi je mnogo drago što su se svi tamo okupili na tom mestu. Zaista mi je drago što su svi tamo. Postavlja se pitanje – kako uvek svi ti ljudi da budu potpisnici istih peticija? Ako hoćete, baš ako pogledate, i u novijoj istoriji, uvek su ti ljudi ili bar većina njih bili na strani srpskih neprijatelja. Uvek su bili na onoj strani koja je bila protivnik srpskih nacionalnih interesa. Bili su prvi da se Srbija proglasi jedinim krivcem za ratove devedesetih, prvi su bili da se prizna nekakav genocid u Srebrenici, prvi su bili da se Republika Srpska proglasi genocidnom tvorevinom, da Kosovo bude nezavisno. Očigledno da je u pitanju duboka frustracija i mržnja prema…
Hvala.
Evo, završavam u jednoj rečenici. … prema sopstvenom narodu, zbog frustracije i nemoći, jer znaju da im narod ne veruje, a znaju da narod veruje i podržava Aleksandra Vučića, zato ga i preziru. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Markoviću. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 3. do 5. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Zoran Đorđević, sa saradnicima. Molim poslaničke grupe da, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, u skladu sa član 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o trgovini, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini i Predlogu zakona o robnim berzama. Sačekaćemo nekoliko trenutaka da ministar Đorđević sa saradnicima uđe u salu Narodne skupštine i da mu damo reč. [[Posle pauze.]] Hoću da poželim dobrodošlicu ministru Đorđeviću i njegovim saradnicima u Narodnu skupštinu. Dobro došli. Izvolite, imate reč, gospodine Đorđeviću.
Uvaženi predsedavajući, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, pred vama su tri zakona. Prvi je Predlog zakona o trgovini. Ovaj zakon je iniciran ubrzanim razvojem elektronske trgovine u Srbiji, kao i neophodnost nastavka procesa modernizacije maloprodajnog sektora koji su uslovili potrebu za donošenjem potpuno novog zakona o trgovini. Elektronska trgovina u Srbiji značajno raste, jer je prošle godine 1,8 miliona ljudi kupovalo robu preko interneta, što je za oko 50% više u odnosu na 2015. godinu. Broj korisnika elektronske trgovine porastao je za 18%, od ukupnog broja korisnika interneta u 2011. godini, na 31% u 2018. godini. E-trgovina u Srbiji lane je ostvarila promet od 317 miliona dolara, što je rast za oko 9% u odnosu na 2017. godinu, a očekuje se da će u ovoj godini internet prodaja zabeležiti promet od oko 350 miliona dolara. U cilju stvaranja uslova za dalji razvoj „onlajn“ prodaje, u zakon su unete odredbe kojima se detaljnije uređuje elektronska trgovina. Naime, po prvi se uvode pojmovi elektronske prodavnice u kojoj trgovac prodaje svoju robu direktno potrošaču i „onlajn“ platforme koja povezuje prodavca i kupce. Takođe, zakon po prvi put prepoznaje poslovni model prodaje „drop šiping“ koji se već primenjuje u praksi, a odvija se tako što roba fizički ne stiže do trgovca, već direktno od proizvođača, odnosno uvoznika putuje ka kupcu, čime se ubrzava postupak dostave i smanjuju troškovi trgovcu. Na ovaj način će biti otklonjene dileme u inspekcijskom nadzoru koje su izazvale pravnu nesigurnost kod e-trgovaca, jer nisu bili prepoznati u domaćem pravnom sistemu. Važna zakonska novina se odnosi i na uvođenje instituta prikrivene kupovine „misteri šoper“, kojim se daje ovlašćenje inspektoru da u slučaju osnovane sumnje da je trgovina ne registrovana, obavi prikrivenu kupovinu i tako obezbedi dokaz. Takođe, predviđa se i mogućnost određivanja podsticajnih mera za e-trgovce, koje će biti bliže uređene aktom Vlade u cilju razvoja elektronske trgovine i suzbijanja sive ekonomije, jer se na ovaj način stimuliše ulazak u legalne tokove. Prethodno pomenuti institut prikrivene kupovine će takođe tome doprineti. Upravo je suzbijanje sive ekonomije jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije, a nedavno smo kao koordinaciono telo za suzbijanje sive ekonomije doneli akcioni plan sa setom konkretnih mera. Kao predsednik tog koordinacionog tela, Rasim Ljajić je posebno istakao važnim da ova izmena zakona doprinosi suzbijanju sive ekonomije. U cilju unapređenja zaštite potrošača Predlogom zakona su bliže određeni i uređeni prodajni i podsticajni kapaciteti tako što su definisani osnovni oblici sniženja, akcijska prodaja, sezonsko sniženje i rasprodaja i za svaki od njih posebna pravila. Na ovaj način se sprečava obmanjujuće poslovanje i dovođenje kupca u zabludu, što se neretko dešavalo jer su u praksi korišćeni različiti termini, koji na pravi nisu obaveštavali kupca. Zakon uvodi i novu podelu trgovinu na malo, u cilju definisanja uslova za obavljanje, čime se omogućava efikasnija kontrola i borba protiv sive ekonomije. Nova podela trgovine na malo razlikuje trgovinu na prodajno mesto, trgovinu ličnim nuđenjem i daljinsku prodaju, odnosno trgovinu, elektronska trgovina i ostala daljinska trgovina putem drugih sredstava. Sektor trgovine zapošljava 19,3% ukupnog broja zaposlenih u Srbiji, a udeo trgovine u BDP se kreće oko 10%. Oko 32% ukupnog broja registrovanih privrednih subjekata posluje u sektoru trgovine na veliko i malo. Kada je u pitanju Predlog izmene i dopune Zakona o elektronskoj trgovini, ovaj predlog predstavlja nastavak harmonizacije sa EU, odnosno zakonodavstvom EU, preciznije, sa direktivom o elektronskoj trgovini. Izmenama i dopunama ovog zakona se kroz fina podešavanja sa jedne strane unapređuje elektronsko poslovanje, ali istovremeno obezbeđuje efikasniji inspekcijski nadzor u ovom segmentu poslovanja. Jedna od važnih novina jeste da se uvodi mehanizam za uklanjanje nedopuštenih i nezakonitih sadržaja sa interneta. Naime, nadležnim organima se omogućava da donesu akte kojima se nalažu konkretnom pružaocu usluge informacionog društva, kao što su npr. vlasnici internet sajtova, da se ukloni nedopustivi sadržaj, govor mržnje itd, kao i da se učini to odmah, a najkasnije u roku od dva dana. Neuklanjanje nedopuštenog sadržaja prekršajno je sankcionisano od 100.000,00 dinara do 1.500.000,00 dinara za pravno lice, i od 10.000,00 do 300.000,00 dinara za preduzetnika. Novina je što se slanje komercijalnih poruka kao što su SMS i mejl, kao kanala kojim trgovci promovišu svoju robu, omogućava samo uz prethodni pristanak potrošača, kome su takva roba, odnosno poruke namenjene. Ovakav oblik neželjenog obraćanja potrošaču slanjem neželjenih poruka elektronskim putem sa aspekta potrošačkog prava smatra se nasrtljivom, nepoštenom poslovnom praksom. Slanje komercijalnih poruka mimo saglasnosti osobe kojoj je upućena, izmenom zakona je takođe prekršajno sankcionisana fiksnom kaznom od 100.000,00 dinara za pravno lice, odnosno 20.000,00 dinara za preduzetnika. Izmenama zakona se propisuju i obaveze čuvanja podataka, IP adresa korisnika, usluge informacionog društva minimum 30 dana nakon prestanka pružanja te usluge. Ova obaveza se odnosi na prenosnike, npr. vlasnike raznih onlajn platformi preko kojih drugi trgovci se oglašavaju, odnosno oglašavaju svoje proizvode i veoma je važno, odnosno, značajan mehanizam za utvrđivanje odgovornosti za sadržaj poslatih poruka. Sve ovo ukazuje da će u narednom periodu biti efikasnija kontrola subjekata koji elektronski posluju, jer će inspekcijski organi preko obaveze čuvanja IP adrese moći lakše da dođu do pravog objavljivača sadržaja, a kroz uvođenje prekršajnih naloga nadzor će biti efikasniji. Izmenama zakona se omogućava i prekogranično pružanje usluga informacionog društva, tako da će danom stupanja u EU domaći pružaoci registrovani u Srbiji moći pravno da se nastanjuju u zemljama članicama EU pod jednakim uslovima, kao i obrnuto. Pred vama se nalazi Predlog zakona o robnim berzama. Ovo je prvi put da se u Srbiji uvodi zakonska regulativa u oblasti poslovanja robnih berzi. To znači da u Srbiji ne postoji regulatorno telo koje izdaje dozvole za rad i kontroliše robnu berzu, a nedostaju i zaštitni mehanizmi koji garantuju isplatu prodavca, odnosno isporuku robe kupcu. Zakonom o robnim berzama će se doneti osnove za razvoj robno-berzanskog tržišta, a ključna novina je veća sigurnost trgovanja, koja će biti omogućena na više načina. Prvo, ovaj zakon će robnoj berzi dati veća ovlašćenja, ali i obavezu da vidi kontrole i garantovanja transakcija preko berze. Poređenja radi, produktivna berza u Novom Sadu do sada nije imala ni približno ovlašćenja, čak se može reći da je više poslovala kao brokerska kuća, jer nije raspolagala glavnim mehanizmom koji su potrebni za savremeno berzansko poslovanje. Velika novina je što će u buduće svi učesnici u transakcijama na robno-berzanskom tržištu, dakle, kupac-prodavac i robna berza morati da polože garancije za šta do sada nije postojala mogućnost. Produktna berza polaže garanciju kroz osnivački ulog od 50.000.000,00 dinara, a kupac i prodavac će polagati garancije čiju visinu određuje robna berza. Te garancije će se polagati na namenski račun berze koji će biti izuzet od blokade i aktiviraće se samo u slučajevima kada jedna strana ne ispuni obaveze prema drugoj. Vrlo značajna novina je uvođenje komisije za hartije od vrednosti kao regulatora, koji će kontrolisati rad kako berze, tako i transakcija, koji članovi berze zaključe u berzanskom poslu. Time se direktno utiče na povećanje sigurnosti celokupnog sistema i na uklanjanje zloupotreba, kao što je na primer nameštanje cena ili slično. Zakon po prvi put na kvalitetan način reguliše spot tržište, ali i još važnije, jer se otvara mogućnost terminskog trgovanja preko berze. Na berzi će moći da trguju domaća i strana pravna lica, kao i individualni poljoprivredni proizvođači. Strane kompanije do sada nisu trgovale preko produktivne berze u Novom Sadu, jer nije postojao sistem garancija koji bi im omogućio isporuku robe istog kvaliteta u velikim količinama, što će sada biti rešeno kroz obavezu prodavca da položi garancije. Na taj način se stvara osnov za povećanje izvoza, ali istovremeno i za pozicioniranje Srbije kao regionalnog centra za trgovinu poljoprivrednim proizvodima. Zakon će omogućiti veću pouzdanost informacija o kretanju cena berzanskih proizvoda, jer ćemo u berzi dobiti mesto na kome se u svakom trenutku može utvrditi reperna cena koja je javno dostupna. Maksimalne zaprećene kazne za pravna lica u slučaju kršenja zakonskih odredbi, kreću se do tri miliona dinara. Poštovani narodni poslanici, u danu za glasanje pozivam vas da glasate za ova tri zakona, koja će suštinski da unaprede trgovinu u Republici Srbiji. Hvala.
Hvala, gospodine Đorđeviću. Sada ću dati reč izvestiocu nadležnog Odbora za privredu, gospođa Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo, predstavnici predlagača, gospodine ministre, uvaženi narodni poslanici, cenjeni građani, Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku je na 44. sednici u načelu razmotrio predložene zakone o kojima danas raspravljamo. Čuli ste predstavnika predlagača, da se ne ponavljamo, reći ću sledeće. Razvoj trgovinskog i posebno maloprodajnog sektora privrede, ima direktan i indirektan efekat na ostale ekonomske sektora i njihove učesnike. U zvaničnim dokumentima EU ističe se da maloprodaja predstavlja ključnu vezu između proizvođača i finalnih potrošača, ali i da takođe ima glavni uticaj na okruženja obezbeđujući direktne veze razvoja ruralnih i urbanih područja na korisnike i ponuđače logističkih i transportnih usluga, kao i na upotrebu energije i na subjekte koji se bave otpadom, kao i na međugranične kupce proizvoda. Postojećim Zakonom o trgovini, koji je na snazi, a donet je 2010. godine, izmenjen 2013. godine, sprovedene su značajne izmene u pogledu opštih uslova za obavljanje trgovine na unutrašnjem tržištu. Uvedena je savremena nomenklatura i klasifikacija oblika i načina trgovine, novi instituti, kao i pravni okvir za unapređenje trgovine naročito radi uspostavljanja i očuvanja povoljne strukture trgovinskih objekata i razvoja preduzetništva, a sve u cilju razvoja tržišne utakmice i ravnopravnosti trgovaca. U međuvremenu, sprovedena je reforma inspekcijskog nadzora, koji vrđi tržišna inspekcija. U vezi sa tim, primena je pokazala da određene odredbe treba preispitati. U predlogu ovog zakona o kojem danas raspravljamo, Zakona o trgovini, napravljena je nova podela trgovine koja je usklađena sa pravima i obavezama u Zakonu o zaštiti potrošača. Takođe, bilo je neophodno opredeliti gde se u sistemu nalazi prodaja putem tezge, štandova i kiosci, specijalizovana vozila i drugo. Imajući u vidu da internet prodaja ima sve veće učešće u ukupnom maloprodajnom prometu, javila se potreba za njenim detaljnijim regulisanjem. Njenim razvojem javljaju se određene devijacije usled nepreciznih zakonskih rešenja, pa je bilo neophodno predvideti adekvatne mehanizme kojim će se ovo ponašanje sankcionisati. Razlog za zakonodavnu intervenciju bilo je usklađivanje sa Zakonom o inspekcijskom nadzoru i Zakonom o opštem upravnom postupku, u cilju smanjenja udela sive ekonomije na našem tržištu. S obzirom da je bilo neophodno izvršiti intervenciju više od polovine odredaba u važećem zakonu, u skladu sa jedinstvenim metodološkim pravilima za izradu propisa, neophodno je bilo da se predloži novi zakon koji uređuje ovu delatnost. Radna grupa Ministarstva je 2016. godine radila na ovom predlogu zakona, koji reguliše celokupni promet u Republici Srbiji i odnose među učesnicima u tom prometu u sklopu strategije trgovine do 2020. godine. Jedan od zaključaka te radne grupe bio je da je potrebno detaljnije urediti elektronsku trgovinu, kao jedan od načina za obavljanje trgovine koji beleži veoma intenzivan rast. Pored izrade Zakona o trgovini, bilo je potrebno uraditi određene izmene u Zakonu o elektronskoj trgovini, imajući u vidu da su to dva komplementarna propisa, koji na sveobuhvatan način uređuju tržište roba i usluga. Važeći Zakon o elektronskoj trgovini sadržao je nedovoljno jasne odredbe koje su stvarale izvesne prepreke u pravilnom razumevanju i primeni u praksi. Izmenama i dopunama vrše se normativne ispravke i pojašnjenja određenih instituta kako bi se izbegla tumačenja koja se u praksi mogu pojaviti i uneti pravnu nesigurnost. Predloženim izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini ni na koji način se ne ograničava sloboda tržišta, usluga i informacionog društva, već se ista unapređuje tako što se regulišu obavezne informacije u vezi sa obaveštavanjem o pružaocu usluga, obavezni podaci pre zaključenja ugovora, uslovi za punovažnost ugovora, kao i postupak zaključenja ugovora u cilju transparentnosti poslovanju i zaštite korisnika usluge i potrošača. Dalje se reguliše pitanje komercijalne usluge, njenog slanja, kao i odgovornost pružaocu usluga. Ovim zakonom se samo uređuje pravi okvir za pružanje usluga informacionog društva i teži se da se to uradi uz minimum ograničenja kako se ne bi stvarale suvišne prepreke za obavljanje delatnosti, a očuvala pravna sigurnost. Dakle, ovaj predlog takođe predstavlja i nastavak procesa pravne harmonizacije sa evropskim zakonodavstvom, odnosno Direktivom o elektronskoj trgovini. I treći, najinteresantniji i jednako važan, predlog zakona jeste Predlog zakona o formiranju robne berze koji, kako ste čuli, donosimo prvi put. Formiranje robne berze ima brojne pogodnosti, poput olakšavanja zaključivanja trgovinskih poslova, formiranje tržišnih cena, njihovo vremensko i prostorno uravnoteženje, zatim pružanje veće pravne sigurnosti, podsticanja privrednog razvoja, obrazovanja i obaveštavanja učesnika tržišta o privrednim zbivanjima. Uspostavljanje savremene robne berze i razvoj spot i terminske berzanske trgovine doprinosi izgradnji tržišno orijentisane privrede, a na prvom mestu sektora poljoprivrednih proizvoda. Ovim zakonom se uspostavljaju potrebni pravni institucionalni okviri za razvoj trgovanja terminskim ugovorima. Na taj način pruža osnovu za uvođenje mehanizama kojima se eliminišu najveći rizici poslovanja u Republici Srbiji. Donošenje ovog zakona je višestruko korisno i za javni sektor. Omogućava se organizacija sistema podrške poljoprivredi posredstvom tržišnih mehanizama intervencije, a očekivani efekti uključuju efikasnije upravljanje robnim rezervama, kao i unapređenje politike razvoja poljoprivrede i agrobiznisa. U Republici Srbiji trenutno ne postoji adekvatan pravni okvir za razvoj robnih berzi, pa bi precizno regulisanje oblasti terminskog i spot berzanskog poslovanja kroz sveobuhvatni zakon o robnim berzama, kao i jasno definisanje mera za sprovođenje zakona doprinelo smanjivanju trenutne izloženosti privrede rizicima, naročito malih i srednjih preduzeća u poljoprivredni. Na taj način privreda će biti u mogućnosti da koristi derivate, kao jedan od instrumenata upravljanja rizicima, naročito u domenu upravljanja rizikom cene poljoprivrednih proizvoda. Za donošenje ovih zakona nisu potrebna dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije. Takođe, ovi predlozi zakona ne stvaraju nove troškove i namete za privredu u Republici Srbiji, a cilj je da se stvori okruženje u kome će energetski efekti kombinovanja tradicionalne i elektronske trgovine u punoj meri doći do izražaja. Propisi kojima se uređuje funkcionisanje tržišta na jednostavniji i transparentniji način, koji nemaju barijere utiču na podizanje efikasnosti privrede, ali i razvoj konkurencije u trgovinskom sektoru, snažna konkurencija dovešće do snižavanja cena, sve u cilju dobrobiti potrošača. Dakle, bilo bi dobro da se sa praksom javnih rasprava nastavi, jer to kao i pribavljanje mišljenja Komisije za zaštitu konkurencije daje dodatnu sigurnost u donošenju novih zakona i njihovoj primeni i izbegavanju naknadnih prepreka i kolizija koje se mogu javiti. Hvala vam.
Hvala, gospođo Petrović. Sada pitam predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa da li žele reč. Reč ima Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege narodni poslanici, građanke i građani Srbije, pred nama je set zakona iz oblasti trgovine, i to Predlog zakona o trgovini kao krovni zakon, ali i Predlog zakona o elektronskoj trgovini i Predlog zakona o robnim berzama. Važnost ovih zakona je, čuli smo i u uvodnom izlaganju ministra, ali i predstavnika Odbora za privredu, jako važna. Trgovina je pre svega važna delatnost bez koje ne bi bilo zadovoljenja osnovnih potreba stanovništva, pre svega. Napominjem da razvoj trgovinskog, a posebno maloprodajnog sektora privrede ima i direktan i indirektan efekat na ostale ekonomske sektore i njihove učesnike. U obrazloženju zakona se kaže da pre svega trgovina predstavlja ključnu vezu između proizvođača i finalnih potrošača, ali da bitno utiče i na direktnu vezu između ruralnih i urbanih područja. Bitan parametar je i činjenica da je u trgovini zaposleno, i to smo čuli u uvodnom izlaganju ministra, 19% ukupnog broja zaposlenih, kao i da je udeo trgovine u BDP-u negde oko 10%. Trgovina je imala svoj istorijski razvoj, evoluirala je od trgovine robnim razmenama pa sve do modernih oblika trgovanja u 21. veku, koji tretiraju elektronsku trgovinu, trgovinu na daljinu i sve ostale oblike kojima se pre svega ovaj set zakona i bavi. Novi zakon o trgovini se, dakle, donosi kao krovni zakon koji pre svega modernizuje materiju, odnosno sektor trgovine uređuje na moderniji način, prateći pritom svetska i evropska dostignuća i standarde u ovom sektoru. On uvodi u sistem daljinsku trgovinu, posebno elektronsku trgovinu koja je oblik daljinske trgovine i što je, čini mi se, još važnije, uvodi institut robne berze koja je za nas kao značajne proizvođače, pre svega poljoprivrednih proizvoda, od velikog značaja. Kao što sam već rekla, elektronska trgovina i robna berza razrađuju se i uređuju posebnim zakonima o kojima raspravljamo danas i o kojima će detaljnije govoriti moje koleginice u daljem toku sednice. Ovaj zakon uređuje sve elemente trgovine, tržišne instrumente, oblike trgovanja i sve procedure koje štite od nelojalne tržišne utakmice koja je beskrajno važna. Trgovina i tržišna utakmica podrazumevaju slobodno uređeno i lojalno tržište. Nelojalna konkurencija onemogućava slobodno tržište i treba je sankcionisati pre svega zakonskim rešenjima. Svaka slobodna tržišna utakmica podrazumeva da kupac za određenu cenu može dobiti dobru ponudu. Ta dobra ponuda robe podrazumeva i kvalitet proizvoda, odnosno da se za određenu i adekvatnu cenu dobije najbolji kvalitet. Veoma je bitno da se na tržištu nađe što veći broj domaćih proizvoda koji je po kvalitetu i kvantitetu zaista u stanju da se takmiči sa stranom ponudom. Ja sam uvek pristalica toga da treba promovisati domaće proizvode i pre svega kupovati domaće proizvode. Zakon prepoznaje i trgovinu na malo, ali i veletrgovinu. Pritom se pod trgovinom na malo podrazumevaju i objekti poput hipermarketa. Zaista bih volela kada bismo od te konkurencije velikih prodavnica i velikih prodajnih lanaca ipak sačuvali te naše male prodavnice i piljare koje danas nisu baš u poziciji da mogu da izdrže ovako veliku konkurenciju. Te male prodavnice su mahom sa domaćom robom, trebalo bi ih na neki način zaštititi i sačuvati, kao što to čine zemlje koje favorizuju svoje domaće proizvode. Zakon takođe precizira i sve tržišne institucije, precizira standarde i precizira uslove trgovanja u okviru tih institucija, a tu su robna berza, sajam, pijaca, veletržnica itd. Brendiranjem domaćih proizvoda, odnosno brendiranje samo po sebi je jedan važan korak ka prepoznatljivosti naših proizvoda na tržištu i predstavlja možda najznačajniji korak ka boljoj valorizaciji. Ja sam zaista neko ko je pristalica toga da treba brendirati i naš ajvar i pršutu i kajmak i sve ono što smatramo domaćim proizvodima koji su apsolutno prihvatljivi i čini mi se dopadljivi za strance. Ono što je važno naglasiti je da je robna berza kao poseban oblik tržišne institucije koji omogućava susret proizvođača i kupaca radi trgovanja ili promocije robnih brendova ili proizvoda, pri čemu se na berzu donose samo uzorci. Direktna posledica nedostatka adekvatnog zakonskog okvira jeste barijera stranim investitorima i domaćim fizičkim licima da ulažu na organizovanom robnom berzanskom tržištu. Poslovni modeli trgovine koje primenjuje produktivna berza u Novom Sadu nam omogućavaju kontrolu procesa trgovanja i zaštitu učesnika u berzanskoj transakciji i prepoznaju isključivo domaća pravna lica kao učesnike u trgovanju. Iz obrazloženja ministra smo čuli da se ovaj zakon primarno odnosi na poboljšanje ovih usluga. Donošenjem posebnog zakona o robnim berzama postiže se bolja podrška izvozu, uzimajući u obzir da izvoz žitarica dominira u strukturi ukupnog izvoza Republike Srbije. Jasno je zašto je podrška ovom segmentu posebno značajna. U trgovini poljoprivrednim proizvodima Srbija beleži suficit od oko 1,6 milijardi američkih dolara, podatak iz 2016. godine, dok izvoz poljoprivrednih proizvoda čini oko 11,91% ukupnog izvoza Srbije. Izvoznicima će biti pružena mogućnost da unapred znaju i mogu da ugovore cenu robe, pre svega žitarica i industrijskog bilja. To će im omogućiti da precizno planiraju poslovanje i da se zaštite od rizika na način kao i njihovi inostrani konkurenti. Donošenjem zakona se takođe omogućava i uspostavljanje savremene robne berze, kao i izgradnja tržišno orijentisanog celokupnog agro sektora i privrede. Uspostavljanje potrebnog pravnog i institucionalnog okvira za razvoj i trgovanje izvedenim finansijskim instrumentima pruža osnovu za uvođenje poljoprivrednih derivata kojima se smanjuju najveći rizici poslovanja u Republici Srbiji. Kako poljoprivredu i poljoprivrednu proizvodnju lično smatram nosećom i strateški jako važnom, prevashodno bih se osvrnula na ovaj segment Zakona o robnim berzama, jer je robna berza veoma značajan institut za prodaju, odnosno trgovinu poljoprivrednim proizvodima. Srbija je zemlja poljoprivrede, podneblje u kojem živimo omogućava bogatu i raznovrsnu poljoprivrednu proizvodnju, a razvijena poljoprivreda je jedan od faktora razvoja, ali i faktora bezbednosti jedne države zato bih se posebno osvrnula na robnu berzu, koja podrazumeva trgovanje poljoprivrednim proizvodima. Država svojim merama mora i treba da podstiče poljoprivrednu proizvodnju, što jeste osnova, ali država mora i da omogući valorizaciju teškog rada naših poljoprivrednih proizvođača, voćara, stočara, povrtara, žitara i svih drugih čiji se proizvodi valorizuju na tržištu. To znači da je uočena potreba da se još bliže i preciznije uredi način na koji će se organizovano otkupljivati poljoprivredni proizvodi, ali i način na koji se na berzi može trgovati posebno strateškim poljoprivrednim proizvodima, kao što su žito, brašno, šećer, ulje, meso itd. Iz svih navedenih razloga, zaista verujem da je predloženi pravni okvir u obliku Predloga zakona o robnim berzama, koji uređuje način trgovanja robama na berzi izuzetno važan i jako dobar. Dakle, mi sada imamo novosadsku produktnu berzu na kojoj se odvija prodaja strateških poljoprivrednih proizvoda, ali je praksa pokazala da postoje slabosti ove produktivne berze, da je potrebno trgovanje poljoprivrednim proizvodima, proširiti i na ostale, za nas važne proizvode koji ne bi smeli da budu pod damping cenama, kao posledica nelojalne konkurencije, ali povlašćene pozicije pojedinih vele trgovaca ili otkupljivača. Nažalost to se danas dešava sa malinama i višnjama i u nekim krajevima poljoprivrednici su počeli da vade maline i seku stabla te čuvene „oblačinske“ višnje, jer su cene toliko niske da je proizvodnja čist gubitak za naše proizvođače. Inostrano tržište i te kako traži ove naše proizvode, zato verujem da će se zakonskim regulisanjem produktivnih berzi uvesti lojalna tržišna utakmica za naše poljoprivrede proizvode, a time reafirmisati stara i podstaći nova poljoprivredna gazdinstva na povećanje proizvodnje i kvaliteta, pre svega poljoprivrednih proizvoda. Naravno, tu ostaje značajna uloga države u pružanju podsticaja, posebno malim i srednjim proizvođačima, jer su im neophodna sredstva. Ostajem pri svom ranijem stavu, a to je da veliki proizvođači treba da ulažu i u preradu poljoprivrednih proizvoda, pa da se na berzi mogu naći naši prerađeni proizvodi, po kojima smo takođe poznati, džemovi, kompoti, sokovi, ajvari, sušeno voće i povrće, a ne samo sirovi proizvodi koje dobijamo od proizvođača. Prethodno navedeni problemi rezultiraju činjenicom da su domaća privreda i poljoprivrednici manji konkurenti, u odnosu na strane, kojima je omogućeno da bolje poslovno planiranje i hedžiranje rizika i cena sirovina. Niži stepen konkurentnosti domaće privrede, u odnosu na staranu, prouzrokuje nenadoknadivu štetu. Uzimajući u obzir sve parametre i važnost zakona koji su pred nama, napominjem da će poslanička grupa SPS podržati set zakona u nadi da je ovo prvi korak ka unapređenju, pre svega našeg trgovinskog sistema, ali i našem boljem i kvalitetnijem odnosu prema domaćim malim proizvođačima, za koje mislim da su beskrajno važni za Republiku Srbiju. Hvala vam.
Zahvaljujem koleginice Paunović. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. Izvolite kolega Torbica.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući, ceni ministre sa saradnicima, kolege poslanici, pred nama se danas, na dnevnom redu nalaze tri izuzetno važna zakona, koja će poslanička grupa PS-NSS-USS u danu za glasanje podržati. U odnosu na trenutno važeći Zakon o trgovini i Zakon o elektronskoj trgovini, predlozi novih Zakona o trgovini i izmena i dopuna Zakona o elektronskoj trgovini, detaljnije uređuju elektronsku trgovinu i njene modele, kao i obaveze trgovaca koji na ovaj način posluju. To je pre svega odraz trenda rasta elektronske trgovine i njene ekspanzije, pre svega na svetskom, ali i domaćem tržištu. Pohvalno je to što je resorno Ministarstvo za trgovinu i telekomunikacije, prepoznalo značaj i potrebu da ovaj oblik trgovine detaljnije uredi, pre svega unapređenjem zakonodavnog okvira u ovoj oblasti. Ono što je takođe za pohvalu, jeste činjenica da su nacrti zakona rađeni u bliskoj saradnji sa privredom, to je što su u radoj grupi za izradu zakona učešće uzeli predstavnici Privredne komore, Nacionalne alijanse za ekonomski razvoj, kao i neformalna grupa najznačajnijih pružalaca usluga u oblasti elektronske trgovine u Srbiji. Opšte je poznata činjenica da broj korisnika računara i interneta u Republici Srbiji neprestano raste. Prema podacima Republičkog zavoda za statistiku u 2018. godini preko tri miliona i 750 hiljada lica koristilo je računar u poslednja tri meseca, što čini 70,7% građana. Za 3,3% se povećao broj korisnika računara u odnosu na 2017. godinu, za 4,5% u odnosu na 2016. godinu, a za 5,9% u odnosu na 2015. godinu. Porastao je broj plaćanja transakcija kupovine robe i usluga putem interneta, beleži se povećanje sa dva miliona i 750 hiljada transakcija u 2015. godini na deset miliona i 200 hiljada u 2018. godini. U 2015. godini plaćanja su vršena platnom karticom i na domaćim sajtovima je realizovano 26,86% transakcija dok je ne inostranim 73,14%, a u 2018. godini plaćanja su vršena pored platnih kartica i upotrebom e-novca kao i elektronskim bankarstvom. Na domaćim sajtovima je realizovano 32,27% transakcija dok je na inostranim 67,73%. Mislim da nije zgoreg napomenuti da kurirske službe beleže sve veći porast pošiljki naručenih preko interneta, prevoz pošiljki u oblasti elektronske trgovine ima učešće u čak 25%. Pored svih ovih rezultata naša realnost je da smo se ipak u praksi susretali sa ogromnim nepoverenjem građana u elektronsku trgovinu te zato više od 40% interneta u Srbiji nikada nije kupovalo online, takođe da veliki broj elektronskih prodavaca nije poslovalo po propisanim zakonima u vezi sa klasičnom e-trgovinom, kao i da postoje veliki problemi u troškovima distribucije proizvoda naročito u segmentu prekogranične trgovine, što nam govori da je za dalji razvoj elektronske trgovine uz donošenje novih propisa neophodno da se poveća poverenje građana u taj oblik kupoprodaje kao i da se maksimalno radi na sprečavanju sive ekonomije u ovoj oblasti što se ovim predlogom zakona u velikoj meri i omogućava. Gledajući tekst predloženih zakona moram pohvaliti to što se u prvim članovima predloženog Zakona o trgovini uvode potpuno novi pojmovi, a koji između ostalog po prvi put definišu elektronsku prodavnicu i elektronsku platformu. Elektronska prodavnica ili veb šop predstavljao oblik trgovine u kom potrošači naručuju robu direktno od trgovca, odnosno sa njegove internet prezentacije, a trgovac tu robu isporučuje iz svog magacina to jest skladišta. Kod elektronske platforme sa druge strane potrošač je ugovornom odnosu sa trgovcem ali procedura naručivanja plaćanja, isporuke ne obavlja se od strane trgovca nego putem platforme koja je takođe u ugovornom odnosu sa trgovcem iako platforma ima i mogućnost direktne prodaje robe potrošačima. Ona se najčešće javlja u opisanom obliku, odnosno samo kao spona između trgovca i potrošača. U daljim članovima zakona predložen je potpuno novi sistem podele trgovine. Prvo je izvršena osnovna klasifikacija trgovine na veliko, trgovine na malo i pružanje usluga, a u daljem članovima i detaljnija podela trgovine na malo prema načinu obavljanja. Tako bi od usvajanja novog Zakona o trgovini, trgovina na malo bila podeljena na trgovinu na prodajno mesto, trgovinu ličnim uvođenjem i daljinsku trgovinu. Pod trgovinu na prodajnom mestu potpadala bi trgovina koja se odvija u fiksiranim objektima što su prodavnice i boksovi ali i ona koja se obavlja u prenosivim objektima kao što su kosci, tezge i automati. S obzirom na to da u važećem Zakonu o trgovini ne postoji definicija koska, tezge i automata, predloženim zakonskim odredbama kao i podzakonskim aktima koji će kasnije biti doneti konačno bi se tačno odredio njihov pojam na našem tržištu čime bi se otklonile nedoumice i olakšao inspekcijski nadzor. Što se tiče daljinske trgovine, odnosno trgovine putem sredstava komunikacije na daljinu, njene regulacije, u predloženom Zakonu o trgovini posvećena je posebna pažnja. Cilj detaljnog uređenja bio je zaštita potrošača koji zbog fizičke udaljenosti nemaju mogućnost neposrednog uvida u predmet kupovine i ponudu trgovaca. Predloženo je da se daljinske trgovine podele na elektronsku trgovinu i ostalu trgovinu putem drugih sredstava. Elektronska trgovina je oblik daljinske trgovine koja se ostvaruje tako što se roba ili usluga nudi, naručuje, prodaje preko interneta, a što može da se izvrši na različite načine. Prvo postoji mogućnost prodaje preko elektronske prodavnice, elektronske platforme o čemu sam već govorio. Sa druge strane, postoji mogućnost prodaje putem elektronske prodavnice i platforme, ali tako da se potrošaču iako je u ugovornom odnosu sa trgovcem koji je vlasnik elektronske prodavnice ili platforme roba ne isporučuje iz magacina trgovca, nego direktno iz magacina proizvođača tj. veletrgovca. Što se tiče ostale trgovine u nju bi spadala sva daljinska trgovina koja se ne obavlja putem interneta, već putem drugih sredstava masovne komunikacije, kao što su kataloška prodaja, TV-prodaja, trgovina posredstvom pošte, reklamnih materijala, telefona, tekstualnih i multimedijalnih telefonskih poruka i govornih automata. Ono što nam novi zakon o trgovini, takođe donosi, a što do sada nije bilo precizno regulisano, odnosi se na uređenje posebnih tržišnih institucija. Tako predloženi zakon predviđa i jasno definiše koje sve posebne tržišne institucije mogu postojati, te ih deli na robnu berzu, sajam, privredne izložbe i tradicionalne manifestacije, pijace, Veletržnice i aukcijske kuće, uz jasno propisanu odredbu da ove posebne tržišne institucije ne mogu da učestvuju ni kao prodavci, ni kao kupci u trgovini čiji su organizatori. Zanimljivo je da za razliku od važećeg Zakona o trgovini predloženi zakon o trgovini precizira da će organizatori privrednih izložbi, tradicionalnih manifestacija imati obaveze da istaknu: ime, trajanje manifestacije, ubeleže prostor, vode evidenciju lica koja izlažu ili prodaju robu, kao i da obezbede uslove za prisustvo i rad nadležnih inspekcija. Razlozi za bliže uređenje ovih tržišnih pravila su velike zloupotrebe koje su prisutne u praksi. Ideja da se na takvim manifestacijama prodaje isključivo roba koja je u skladu sa običajima vezanim za odvijanje takvih aktivnosti i to za to područje, ali da ona bude legalna. To u praksi znači da će razne tradicionalne manifestacije, poput „Roštiljijada“, „Kobasicijada“, i drugi, vašari, festivali i sve one manifestacije na kojima su u sklopu kulturnih muzičkih, sportskih i drugih aktivnosti prodaje određena roba morati da ima i jasno propisane obaveze trgovaca koji prodaju robu na njima, a koje zadovoljavaju propise za svaku drugu trgovinu na prodajnom mestu. Novim zakonom o trgovini precizirana je prodaja sa sniženom cenom koja može da bude: rasprodaja, sezonsko sniženje ili akcijska prodaja. Kod rasprodaje predloženim zakonom se propisuje obaveza trgovca da fizički izdvoji robu koja je predmet rasprodaje od prodaje robe pod redovnim uslovima. Od dana objavljivanja rasprodaje do kraja njenog trajanja trgovac neće smeti da naručuje, uključuje rasprodaju nove količine robe koja je predmet rasprodaje. Sezonsko sniženje predstavlja prodaju robe po sniženoj ceni nakon proteka sezone i zakonski je regulisano u 10 zemalja članica EU. U tim zemljama održavanje sezonskog sniženja je uglavnom predviđeno dva puta godišnje, zimi i leti. Tako, recimo, u Slovenija ima dva utvrđena termina – zimsko, koje ne može početi pre prvog radnog ponedeljka u januaru i letnje, pre drugog radnog ponedeljka u julu i ne smeju trajati duže od dva meseca. Francuski trgovci, takođe mogu imati samo dva sezonska sniženja godišnje i oni ne mogu trajati duže od šest nedelja. U skladu sa ovakvom praksom u drugim zemljama i ovaj Predlog zakona o trgovini koji je pred nama propisuje sezonsko sniženje najviše dva puta godišnje. Ono će započinjati u razdoblju između 25. decembra i 10. januara zimsko, i 1. i 15. jula letnje i moći će da traje najviše 60 dana po sezonskom sniženju. U skladu sa svim napred navedenim, kao što sam već rekao na početku svog obraćanja, poslanička grupa PS, NSS i USS, u danu za glasanje će podržati sve predložene zakone. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Torbica. Reč ima ovlašćena predstavnica SDPS narodna poslanica Slavica Živković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, poštovani predstavnici Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije. Pred nama se danas nalaze izuzetno važni zakoni, nov zakon o trgovini i Predlog nacrta izmene i dopuna Zakona o elektronskoj trgovini, kao i Predlog zakona o berzama. Ja ću u svom izlaganju govoriti o prve dve tačke dnevnog reda. To će o Zakonu o berzama govoriti moje kolege kroz dalji tok sednice. Dugogodišnja primena važećeg Zakona o trgovini, pokazala je da određene odredbe treba menjati. Potreba da se odgovori zahtevima prakse koji su se pojavili tokom primene, uslovili su potrebu za donošenjem jednog osavremenog propisa. Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija, formirali je radnu grupu 2016. godine, sa ciljem preispitivanjem postojećeg propisa i snalaženje načina da se taj postojeći propis osavremeni. Kako je u toku rada konstatovano da više od polovine članova postojećeg zakona zahteva suštinsku izmenu, doneta je odluka da se uradi jedan potpuno nov zakon, koji će konačno obezbediti nesmetano funkcionisanje tržišta. U skladu sa novim Zakonom o trgovini, uslovljene su i određene izmene Zakona o elektronskoj trgovini, imajući u vidu da su ovo dva komplementarna propisa koji na sveobuhvatan način uređuju tržište roba i usluga. Važeći Zakon o elektronskoj trgovini sadržao je nedovoljno jasne odredbe, koje su stvarale izvesne prepreke pravnom razumevanju i primeni u praksi. Izmenama i dopunama vrše se ispravke i pojašnjenja određenih instituta, kako bi se izbegla tumačenja koja se u praksi mogu pojaviti i uneti pravnu nesigurnost. Osim toga, Predlog zakona predstavlja nastavak procesa pravne harmonizacije sa evropskim zakonodavstvom, odnosno sa Direktivom o elektronskoj trgovini. Kako je tržište elektronske trgovine u konstantnom rastu i razvoju, izradi izmene i dopune ovog zakona prethodilo je i istraživanje o elektronskoj trgovini u Republici Srbiji u okviru projekta "Jačanje elektronske trgovine u Republici Srbiji". S tim u vezi, izmene i dopune ovog zakona sačinjene su u simbiozi svih prethodnih aktivnosti, uporedno pravnih analiza i ekonomskih analiza tržišta, kao i sumiranja svih sugestija zainteresovanih strana u procesu izrade ovog zakona. Činjenica da 45% korisnika preko interneta nikada nije kupovalo ili poručivalo robu ili usluge onlajn, ukazuje na to da je potrebno uložiti napon u razvoj ove oblasti, pre svega na unapređenju zakona, tako i jačanja poverenja potrošača u ovaj vid trgovine sa ciljem podsticanja bržeg razvoja elektronske trgovine. U Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija formiralo je Međuresornu radnu grupu sa zadatkom da identifikuje prepreke u razvoj elektronske trgovine i pripremi akcioni plan za unapređenje elektronske trgovine u Republici Srbiji. Jačanje elektronske trgovine u Srbiji u okviru projektne saradnje podrazumeva prepoznavanje i otklanjanje barijera koji otežavaju i usporavaju razvoj elektronske trgovine na domaćem tržištu sa ciljem dostizanja konkurentne prednosti domaćeg tržišta u regionu, ali i daljeg razvoja u skladu sa trendovima i izazovima koji karakterišu najveća svetska onlajn tržišta, poput kineskog tržišta i tržišta SAD. Predviđanja su da će se do 2030. godine, više od 85% preduzeća globalno baviti elektronskom trgovinom i da je neophodno da Srbija razvija ovu oblast kako bi iskoristila sve tehnološke potencijale za ekonomski progres. Najveći izazov u jačanju elektronske trgovine u Srbiji je kako da se poveća poverenje građana u taj oblik kupovine i prodaje i spreči siva ekonomija u toj trgovini. U februaru mesecu 2019. godine, Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija sprovodilo je javno rasprave o Nacrtu zakona o Trgovini i izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini. Bila sam jedan od učesnika na ovim javnim raspravama, jer radeći posao u Industriji građevinskog materijala, naravno, ozbiljno se bavimo i tržištima i svim vidovima unapređenja trgovine u Republici Srbiji. Veliki broj prisutnih je dovoljan pokazatelj koliko je ova oblast izuzetno važna u Republici Srbiji, a znajući koliki broj ljudi je trenutno zaposleno u sektoru trgovine i koliko ljudi živi od trgovine u Republici Srbiji i da 10% BDP se obezbeđuje iz sektora trgovine. Tokom diskusija razmatrana su mnogobrojna pitanja i sugestija učesnika, a koje su se prevashodno odnosile na potrebu detaljnijeg i naprednijeg regulisanja elektronske trgovine u Srbiji. Iz tog razloga, najveći deo unesenih izmena u oblasti trgovine, odnosi se upravo na ovo pitanje, odnosno pitanje elektronskog poslovanja. Ja ću naglasiti neke od značajnih izmena koje novi Zakon o trgovini donosi, a za koje smatram da su važne za građane Republike Srbije. U prvim članovima predloženog Zakona o trgovini uvedeni su potpuno novi pojmovi, koji, između ostalog, po prvi put definišu elektronsku prodavnicu i elektronsku platformu. U daljim članovima predložen je potpuno nov sistem podele trgovine i izvršena je osnovna klasifikacija na trgovinu na malo, na veliko, na trgovinu na malo i pružanje usluga u daljim članovima i detaljnija podela trgovine na malo prema načinu obavljanja. Tako bi, od usvajanja ovog Zakona o trgovini, trgovina na malo bila podeljena na trgovinu na prodajnom mestu, trgovinu ličnim nuđenjem i daljinsku trgovinu. Što se tiče daljinske trgovine, odnosno trgovine putem sredstava komunikacije na daljinu, njenoj regulaciji je u predloženom Zakonu o trgovini posvećena posebna pažnja. Cilj detaljnog uređenja bio je zaštita potrošača koji zbog fizičke udaljenosti nemaju mogućnost neposrednog uvida u predmetu kupovine i ponudu trgovaca. Ono što novi Zakon o trgovini, takođe donose, a što do sada nije bilo precizirano i regulisano, odnosi se na uređenje posebnih tržišnih institucija. Tako predloženi Zakon o trgovini predviđa i jasno definiše koje sve posebne tržišne institucije mogu postojati, te ih deli na robnu berzu, sajam, privredne izložbe i tradicionalne manifestacije. Zanimljivo je da, za razliku od važećeg Zakona o trgovini, predloženi Zakon o trgovini precizira da se na tradicionalnim manifestacijama ne može prodavati svaka roba, već samo ona koja je predmet pomenute manifestacije. Ja bih ovde naglasila velike izmene koje novi zakon donosi, a tiče se oblasti prodajnih cena, jer sam sigurna da će se građani Srbije sa time svakodnevno susretati. U cilju potrošača kao slabije strane na tržištu više neće biti dovoljno da se istakne samo cena u jedinici mere u kojoj se roba već nalazi, već će biti nužno i da se istakne koja bi cena bila kada bi se roba prodavala u drugim jedinicama mere, kao što su, na primer, metar, kilogram, litar. Na taj način potrošač će imati mogućnost da uporedi cene različitih veličina robe, te da napravi za njega najpovoljniji izbor. Drugo, cena robe koja se prodaje i usluga koja se pruža elektronskim putem više ne mora da bude istaknuta u domaćoj valuti, već može da bude istaknuta u stranoj valuti. Ovim izmenama potrošači iz svih zemalja sveta imaju mogućnost da prodajna cena kompletne ponude trgovaca bude prikazana u valutama koje inače koriste. Nešto o novom zakonu o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini. Važeći Zakon o elektronskoj trgovini u velikom delu je već harmonizovan sa direktivama EU. Međutim, uprkos modernim rešenjima u važećim odredbama, od usvajanja poslednjih izmena proteklo je skoro šest godina, te se javila potreba za njihovim unapređenjem i daljim usaglašavanjem sa direktivom EU o elektronskoj trgovini. Imajući u vidu napredna rešenja važećeg Zakona o elektronskoj trgovini, Predlog o njegovim izmenama i dopunama sadrži znatno manje novina od predloga novog Zakona o trgovini. Promene se, pre svega, odnose na preciziranje već postojećih formulacija zakonskog teksta, kao i razrešenje već postojećih definicija, a koje su do sada dovele do nejasnoća ili nejednakosti prilikom primenjivanja. Izmenjene su definicije korisnika i pružaoca usluga, kao i komercijalne poruke. Uvedena je definicija operatera elektronskih komunikacija. Takođe, neki pojmovi, kao što je pojam potrošač, promenjeni su kako bi se terminološki usaglasili sa pojedinim odredbama važećeg Zakona o trgovini. Pored već pomenute potrebe za modernizacijom, sve opisane izmene bile su potrebne i radi povećanja pravne sigurnosti. Kao što je poznato, internet je veoma podložno tlo za razvoj sive ekonomije, te je nužno što preciznije zakonsko uređenje, kako bi organi nadzora mogli da sprovode što uspešniju kontrolu tržišta u Srbiji, uključujući i elektronsko tržište. U Srbiji je u prošloj godini milion i 800 hiljada ljudi kupovalo ili poručivalo robu i usluge elektronskim putem, dok je 73% građana koristilo internet. To je veliki pomak u odnosu na prethodne godine, što govori o tome da, iako elektronska trgovina u Srbiji poslednjih godina beleži rast, ona još uvek nije dovoljno razvijena. Na osnovu nekih istraživanja koja su sprovedena u našoj zemlji, korisnici interneta u Srbiji u velikoj meri zaostaju u potrošnji, a to je najveći problem u razvoju elektronskog oblika kupovine i prodaje. U našoj zemlji postoje i velike barijere na strani ponude, kao što su strah i neznanje. Mnogi bi se uključili u elektronsku trgovinu, ali se boje da li će na pravi način znati da je koriste. Prema istraživanju o elektronskoj trgovini, koja je sprovedena u okviru projekta jačanja elektronske trgovine u Republici Srbiji, najčešći korisnici i kupci su mladi. Među potrošačima koji imaju sumnju u ovakvu trgovinu je 43% ispitanika. Oni se i dalje plaše da će dobiti pogrešan proizvod. Ja bih ovde morala da navedem jedan primer iz privrede kada govorimo o stanju tržišta i promenama koje nam multinacionalne kompanije donose svojim ulaskom na naše tržište. Ja radim u Industriji građevinskog materijala Srbije i intenzivno se bavim analizom tržišta, kada govorimo o proizvodnji, prodaji i izvozu, koji služe kao osnov za planove za naredni period. Ono što je bilo primećeno u prethodnom periodu jeste da je došlo do vlasničkih transformacija u ovom delu privrede, da je nekoliko fabrika privatizovano od strane multinacionalnih kompanija. Ulazak ovih kompanija na prostor Republike Srbije podrazumeva i prenos određenog načina rada. Ovde je izuzetno važno kada govorimo o ponudi i prodaji određenog proizvoda. I pored sugestije postojećeg menadžmenta da nije moguće u potpunosti na tržište Srbije preneti prasku koju imaju multinacionalne kompanije, ipak se insistiralo na ovakvom vidu prodaje. Međutim, već posle prvog kvartala došlo je značajnog pada u prodaji. Pojavio se onaj čuveni minus koji predstavlja alarm da svi akteri u ovom lancu sednu i pokušaju da nađu rešenje kako bi se ovaj problem prevazišao. Naravno, rešenje je bilo u miksu onih naprednih načina prodaje i ovih tradicionalnih koji su postojali na tržištu Republike Srbije. Ono što je izuzetno važno, nije se odustalo od ovakvog načina prodaje, već je akcenat ostao na elektronskoj prodaji i daljeg jačanja svih potrebnih resursa u cilju potpunog prelaska na elektronski način prodaje, jer to je vid prodaje koji vlasniku štedi i vreme i novac, a to je jedino što svakog vlasnika interesuje. Mišljenja sam da se u narednom periodu moramo truditi da uklonimo sve prepreke koje otežavaju razvoj elektronske trgovine u Srbiji kako bi srpsku privredu uspeli da razvijemo u skladu sa trendovima najvećih svetskih elektronskih tržišta, kao što su kinesko i američko. Po Međunarodnom indeksu digitalne ekonomije društva, Srbija je sa 45. mesta u 2013. godini uspela da skoči na 34. mesto. Elektronska trgovina je mnogo više od jednostranog načina za potrošače da ostvare kupovinu i prodaju. Ona je važan pokretač ekonomskog i društvenog razvoja, a pogotovo razvoja malih i srednjih preduzeća. Mi sa jedne strane imamo ulazak multinacionalnih kompanija i prenos znanja koji oni svojim dolaskom na srpsko tržište pokušavaju da prenesu na naše tržište i pokušavaju da edukuju postojeći menadžment u cilju usvajanja znanja koje primenjuju na evropskom i na svetskom tržištu. Naravno, on je vrlo brzo prelaze na svoje sisteme prodaje. Ono što jeste problem jeste problem kod malih, srednjih i mikro preduzeća, koji ovakav vid edukacije i ovakav vid podrške nemaju. Stoga, smatram da je potrebno uraditi sve potrebne edukacije, radionice, pružiti na svaki mogući način potrebno znanje u ovom delu, jer mislim da je u domenu elektronske trgovine nedovoljno znanja u svim sektorima. Topla preporuka Ministarstvu, Privrednoj komori Srbije i udruženjima trgovinskih lanaca, ima ih da li po vlasničkoj strukturi ili po veličini, da se u narednom periodu morati uraditi svi potrebni napori u cilju edukacije, što u podizanju nivoa svesti kada govorimo o elektronskoj trgovini, što kao podstrek preduzetnicima i pomoć da što pre pređu na savremen način trgovine koji je vrlo važan i koji je osvojio svet. Ukoliko ne uhvatimo korak sa naprednim zemljama, ne mogu da kažem okruženja, jer smo mi iznad zemalja okruženja, ali ukoliko ne uhvatimo korak sa zemljama Evrope i sveta, doći ćemo u situaciju da ćemo izgubiti svoje tržište. Na tome moramo intenzivno raditi u narednom periodu. Stoga, sva podrška i Ministarstvu trgovine na svim naporima koji su urađeni u proteklom periodu i verujem za sve ono što se planira za naredni period, a znam da su u planu kampanje koje će imati za cilj podizanje svesti kod stanovništva o elektronskoj trgovini, i mislim da moramo biti svesni broja ljudi koji zavise od trgovine danas u Srbiji, u ime svih onih ljudi koji rade u trgovini i onih koji se ovim ozbiljno bave, moramo se time baviti jako odgovorno. Poslanici SDPS će u danu za glasanje podržati set zakona koji se nalazi na dnevnom redu današnjeg zasedanja. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Živković. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da) Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SNS narodna poslanica Ana Čarapić. Izvolite, koleginice Čarapić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre Đorđeviću sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su danas dva potpuno nova Predloga zakona i to je Predlog zakona o trgovini, Predlog zakona o robnim berzama i jedan zakon gde imamo predložene izmene i dopune postojećeg zakona, to je Zakon o elektronskoj trgovini. Kada je reč o Zakonu o elektronskoj trgovini, cilj je da se postojeći zakon uskladi sa zakonodavstvom EU, ali i sa savremenim uslovima poslovanja. Sva tri predloga zakona, o kojima ćemo danas raspravljati, prošla su javnu raspravu, odnosno bili su dostupni na internet stranici resornog ministarstva, tako da su predstavnici državnih organa, predstavnici privrede, stručna javnost i ostale zainteresovane strane mogle da se izjasne o samim zakonima i dobar deo tih predloga i sugestija postao je sastavni deo zakona. Uostalom, Vlada Republike Srbije i sva ministarstva jesu zapravo servis građana, tako da se zakoni usvajaju i donose kako bi se unapredio život građana i olakšalo poslovanje privrede. Takođe, usvajanje zakona, o kojima upravo raspravljamo, neće izazvati nikakve troškove ni kod privrede, ni kod građana, nasuprot tome, uticaće na smanjenje troškova i na unapređenje života i uslova poslovanja. Kada je reč o Predlogu zakona o trgovini, dakle, reč je o potpuno novom zakonu, koji ima za cilj zakonsko regulisanje celokupnog prometa u Republici Srbiji, zakonsko regulisanje nabavke i prodaje i odnosa između učesnika u tom prometu. Pre svega, bilo je neophodno da se postojeći zakon usaglasi sa Zakonom o inspekcijskom nadzoru i Zakonom o opštem upravnom postupku, što je ovim Predlogom zakona i učinjeno. Jedan od razloga za donošenje novog zakona je taj da postojeći zakon nije precizno regulisao elektronsku trgovinu, koja je sve više zastupljena u ukupnom prometu. Novim zakonskim rešenjima je to pitanje precizno regulisano. Novina Zakona o trgovini je ta da će inspektori moći da obavljaju prikrivenu kupovinu, kada je u pitanju elektronska trgovina, što će omogućiti otkrivanje i nelegalne trgovine i suzbijanje sive ekonomije i nelojalne konkurencije. Dakle, krajnji potrošači, odnosno mi kupci imaćemo mnogo veću sigurnost kada obavljamo onlajn trgovinu, odnosno kupovinu. Novina je i ta da ćemo prvi put imati precizno definisanu rasprodaju, sezonska sniženja i akcijsku prodaju. Znaće se tačno da dva puta godišnje imamo sezonska sniženja odeće i obuće, i to letnje u razdoblju od 1. do 15. jula i zimsko od 25. decembra do 10. januara, u trajanju do 60 dana. Kada je u pitanju rasprodaja, ona se prevashodno odnosi na robu koja se prodaje po nižoj ceni od postojeće i to u slučajevima potpunog prestanka rada trgovca ili prestanka rada u određenim objektima ili prestanka prodaje određene robe, tako da trgovci neće više moći da uključuju i naručuju rasprodaju nove količine robe. Ono što je značajno je da će trgovci imati obavezu da popunjavaju određene obrasce koji sadrže podatke koji se zapravo ne mogu prikupiti iz postojećih evidencija. To su podaci koji se tiču maloprodajnih objekata, odnosno podaci koji se tiču gde se nalaze maloprodajni objekti, koje su površine. Ovo je, pre svega, značajno zato što će i resorno ministarstvo i Vlada Republike Srbije imati adekvatne podatke kako bi mogli da sprovode makroekonomsku politiku u našoj zemlji. Ono što mi je posebno privuklo pažnju, a stoji u obrazloženju samog zakona, je podatak da je 2005. godine u Srbiji evidentiran rekordan broj malih prodavnica, i to 109.212, a navodi se da je u 2017. godini 61.185. Dakle, imamo manje za 48.000 prodavnica. Da se razumemo, broj malih prodavnica je smanjen, a broj radnika zapošljen u trgovinskim lancima je povećan, zato što su prisutni supermarketi i marketi. Po mom mišljenju, to je odličan napredak i odličan pokazatelj da je došlo do rasta životnog standarda. Očekivano je da u 2005. godini imamo toliko veliki broj malih prodavnica, jer tada su bile u jeku pljačkaške privatizacije, ono čuveno otpuštanje preko pola miliona ljudi, zatvoreno je preko 2.000 fabrika itd. S obzirom da narod nije imao para, popularne su bile prodavnice u komšiluku i kupovina na tzv. recku. To je izgledalo otprilike ovako – odeš u prodavnicu, uzmeš hleb i nešto uz hleb, čisto da prehraniš porodicu tog dana, a pri tom, odlično poznaješ vlasnika prodavnice ili trgovca, pa nećeš platiti odmah, nego ćemo platiti kad budemo imali novca. Platićemo kad primimo neku crkavicu, kako bi naš narod rekao, ili neku socijalnu pomoć ili ako slučajno uspemo da prodamo nešto što smo stekli pre dolaska dosovskog režima. Jeste da su cene u takvim prodavnicama bile mnogo veće, ali mi zaista nismo imali izbora. Sada kada ljudi rade, kada smo uposlili na stotine hiljada novih radnika, kada smo otvorili preko 150 novih fabrika, kada je prosečna neto zarada u Srbiji značajno povećana, odnosno u 2012. godini iznosila je 330 evra, sada iznosi 463 evra, normalno je da se u Srbiji otvaraju trgovinski lanci, poput nemačkog „Lidla“ i drugih. Naravno da građani kada rade i imaju primanja, žele da kupe kvalitetniju robu po povoljnijim cenama, zato što će tu robu moći odmah i da plate, bez glavobolje i drugih oboljenja koje smo svi mi imali počev od 2003. godine, pa sve do dolaska SNS i Aleksandra Vučića na čelu države. Dosovski režim beležio je stopu nezaposlenosti od 27%, a mi smo uspeli da za samo par godina više nego prepolovimo stopu nezaposlenosti i ona iznosi 11,9%. Naravno da se u poslednjih sedam godina radi i gradi, otvaraju se šoping centri, poput „Kapitol parka“, koji je otvoren u Šapcu, Somboru, Rakovici, Zaječaru, nedavno i u Leskovcu. Zatim, tu je austrijski „Stop šop“, pa je septembra 2017. godine otvoren tržni centar „Rajićeva“, nedavno i „Ada mol“. U toku je izgradnja tržnog centra na Zvezdari, odnosno u ulici Vojislava Ilića. U toku izgradnja i najvećeg tržnog centra u regionu koji će biti, to je u sklopu projekta „Beograd na vodi“. Pa, ne dolaze strani trgovinski lanci u Srbiju zato što Srbija ima lepe oči, već zato što je kupovna moć svih građana u Srbiji povećana. Veća je tražnja i za robom široke potrošnje i za luksuznim dobrima, ali i za investicionim dobrima. U obrazloženju zakona se navodi da je u trgovini zaposleno 19,3% od ukupnog broja zaposlenih i da trgovina učestvuje sa 10% u stvaranju BDP-a, a ja ću samo dodati da u svim šoping centrima koji se grade u Srbiji angažovana su naša domaća građevinska preduzeća i ugrađuju se naši domaći građevinski materijali, što zapravo znači da se jedan čitav lanac pokreće. Prema podacima Republičkog zavoda za statistiku, u prvom kvartalu 2019. godine ukupna registrovana zaposlenost je povećana za 2,7% u odnosu na isti kvartal 2018. godine, odnosno uspeli smo da za nešto manje od godinu dana zaposlimo preko 55.000 ljudi, od toga u 2019. godini zaposlili smo 29.399 radnika u sektoru prerađivačke industrije, znači, industrija nam zaista dobro radi i funkcioniše, zatim, 10.144 radnika u sektoru građevinarstva, 7.763 su stručne, naučne, inovacione i tehničke delatnosti, zatim, 7.213 radnika nam više radi u sektoru trgovine na veliko i malo itd. Kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini, osim što postojeći zakon usklađujemo sa zakonodavstvom EU, cilj je da se otklone nepreciznosti i nejasnoće postojećeg zakona. Novo zakonsko rešenje predviđa punovažnost elektronskih ugovora, osim ako neki drugi zakon ne predviđa drugačije, dakle, osim ako neki drugi zakon ne predviđa da potpisi ugovarača moraju biti overeni i takav je slučaj, na primer, sa Ugovorom o jemstvu koji ne može biti zaključen u elektronskoj formi. Takođe, zakon reguliše i slanje komercijalnih poruka koje će biti moguće samo uz pristanak lica, odnosno primaoca poruka. Do sada smo svi mi imali situaciju da nam neprestano stižu SMS poruke, mejlovi promotivnog karaktera, više to neće moći zato što će pošiljaoci takvih poruka morati da prate opozive od strane lica koja ne žele da primaju poruke promotivnog karaktera, odnosno od nas koji ne želimo da primamo poruke komercijalnog tipa. Ukoliko pošiljaoci takvih poruka ne prestanu da nam šalju takve poruke, biće kažnjeni, predviđena je novčana kazna od 100.000 dinara ako se radi o pravnom licu, odnosno 20.000 ukoliko je reč o preduzetniku. Takođe, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini predviđa uklanjanje nedopuštenih sadržaja sa interneta. Dakle, ovde se vodi računa o ljudskim pravima i slobodama, kao i pravima maloletnika. Dakle, zakonskim rešenjima se omogućava nadležnim organima da usvoje podzakonske akte kako bi nedopuštene sadržaje uklonili u roku od dva dana. Predviđene su kazne, ukoliko se to ne učini, do milion i po dinara za pravna lica, odnosno 300.000 dinara za preduzetnike. Za razvoj elektronske trgovine i sve veće učešće internet prodaje veliku zahvalnost dugujemo prevashodno Narodnoj banci Srbije i Ministarstvu finansija. Gospođa Jorgovanka Tabaković je sa svojim timom u saradnji sa Ministarstvom finansija, ne samo da je uspela da održi nisku stopu inflacije koja je prošle godine iznosila 2,2% na godišnjem nivou, a u vreme žutih je išla i do vrtoglavih 13%, ne samo da imamo stabilan devizni kurs, priznaćete da se u poslednjih par godina ne menja devizni kurs, već imamo izuzetno veliku sigurnost kada koristimo naše platne kartice. Zahvaljujući softverskim aplikacijama koje nas štite od zloupotreba prilikom plaćanja putem interneta i što u slučaju zloupotreba naše platne kartice, ukoliko imamo novca na platnoj kartici, šteta do 3.000 dinara ide na naš teret, odnosno na teret klijenta banke, preko 3.000 dinara ide na teret, dakle, poslovne banke. Setimo se samo da je do jula prošle godine to bilo drugačije, odnosno u slučaju zloupotrebe platnih kartica na naš teret je išlo 15.000 dinara, na teret banke preko tog iznosa. Zato što smo zaštićeni maksimalno prilikom korišćenja platnih kartica zato imamo značajan napredak kada je u pitanju onlajn trgovina. Takođe je značajno, kada usvajamo ovakve zakone, u pogledu praćenja savremenih trendova, mi danas pratimo savremene trendove, a nekada, setimo se, kada se govorilo o onlajn trgovini to je gotovo bilo nezamislivo u Srbiji, odnosno onlajn trgovina nam je bila mrtvo slovo na papiru. Kada je reč o Predlogu zakona o robnim berzama, dakle, reč je o potpuno novom zakonskom rešenju koje na celovit način reguliše berzansko poslovanje u Republici Srbiji. Osnivanje robne berze ne samo da ima za cilj sučeljavanje ponude i tražnje za određenim materijalima, već nudi brojne pogodnosti kako za članove berze, tako i za učesnike na robnim berzama. To su, na primer, olakšavanje prilikom zaključivanja ugovora, formiranje tržišnih cena, pružanje veće pravne sigurnosti učesnicima, uostalom, stimuliše se i podstiče se ukupan privredni razvoj u Republici Srbiji. Kada smo kod pravne sigurnosti značajno je da će proizvođači u toku samog procesa proizvodnje unapred znati cene svojih proizvoda i ukoliko to žele moći će da zaključe eventualnu prodaju svojih proizvoda. Zakonom je predviđen i sistem garancije u trgovanju, odnosno otvaranje namenskog dinarskog i deviznog računa, i to u cilju obezbeđenja izvršenja ugovorenih obaveza. Tako da proizvođači koji unapred ugovore prodaju proizvoda, kod kojih je proizvodnja još uvek u toku, maksimalno će biti osigurani. Ovo je posebno važno za mikropreduzeća, za mala i srednja preduzeća, jer zapravo politika Vlade Republike Srbije je podsticanje razvoja baš malog preduzetništva. Zakonom je predviđen način osnivanja robnih berzi, predviđeno je da robna berza bude osnovana kao akcionarsko društvo gde će osnivači, odnosno akcionari moći biti, kako domaća, tako i strana pravna lica, ali i poljoprivredni proizvođači i ovo je posebno važno zato što je upravo cilj Republike Srbije da postanemo regionalni centar za trgovinu poljoprivrednim proizvodima. Na ovaj način se stimuliše i veći izvoz poljoprivrednih proizvoda. Kada je reč o poljoprivredi, mogu slobodno da kažem i da napomenem da je Vlada Republike Srbije maksimalno posvećena razvoju poljoprivrede, pa imamo podsticaj za mlade bračne parove, za kupovinu kuće i okućnice na selu. Nedavno je položen kamen temeljac za izgradnju fabrike za preradu voća u Arilju. Tu su i sredstva iz IPARD fondova koji su namenjeni našim poljoprivrednim proizvođačima za investiranje u poljoprivrednoj proizvodnji. Agrarni budžet nam je iz godine u godinu sve veći i veći, što je zaista za svaku pohvalu. Dakle, opredeljenje Vlade za podizanje poljoprivredne proizvodnje na viši nivo prati Zakon o robnim berzama, kako bi poljoprivredni proizvodi imali sigurno tržište po najpovoljnijim cenama. Dok članovi Vlade i predsednik Vučić neprestano rade kako bi građani Srbije svakim danom živeli sve bolje i bolje, ovi iz nekakvog Saveza za Srbiju se bave lažima i klevetama, pominju nekakve diplome, njihovu validnost, da li su validne ili ne, a sa tim lažima sami sebe zakopavaju. Zašto nisu pominjali diplomu u njihovo vreme? Šta su radili tada? Verovatno ništa, osim što su nas pokrali. Ukoliko diploma ministra Stefanovića nije validna, onda nisu validne na desetine hiljada diploma mladih ljudi koji su upravo stekli diplome na fakultetu koji oni stalno pominju. Znači, reč je o dvostrukim aršinima. Kada su oni pozicija, sve je validno, a kada su opozicija, ništa nije validno. Gospodin ministar Stefanović je diplomu stekao na akreditovanom fakultetu i kako mi se čini na tom fakultetu predavanja su držali tadašnji ministar spoljnih poslova Vuk Jeremić i Boris Tadić i mnogi drugi. Da li je diploma gospodina ministra Stefanovića validna ili ne? O tome govori njegova stručnost i rezultati rada u resornom ministarstvu koje on vodi, a bogami kao i potpredsednik Vlade ima fantastične rezultate i značajan doprinos daje. Džabe ovim iz Saveza za Srbiju sve diplome ovog sveta kada su nas pokrali, kada su ojadili našu zemlju i naš narod. Baš zato što su nam ministri stručni i obrazovani imamo dobre rezultate i boljitke u svim sferama društva. Da li smo imali ikada veći broj poseta od strane stranih zvaničnika iz mnogih zemalja sveta? Da li smo imali veći broj poseta od strane predsednika mnogih zemalja sveta? Da li bi francuski predsednik Makron došao u Srbiju da mu bezbednost nije zagarantovana? Da li bi ruski predsednik Putin, turski predsednik Erdogan ili kineski predsednik Si Đinping posetili Srbiju da im bezbednost nije zagarantovana? Ko se brine o našoj bezbednosti i bezbednosti svih onih visokih zvaničnika iz stranih zemalja koji žele da posete Srbiju? Naravno, Ministarstvo unutrašnjih poslova. Da li bi imali rekordan broj noćenja stranih turista u našoj zemlji da Srbija nema šta da ponudi i da se strani turisti u Srbiji ne osećaju bezbedno i sigurno? Da li bi imali toliki priliv stranih investicija da Srbija nema najpovoljnije uslove za strana ulaganja i kada je u pitanju brzina izdavanja građevinskih dozvola, i kada je u pitanju stručan kadar koji imamo u Srbiji, i kada su u pitanju novi autoputevi? Samo za nekoliko godina, odnosno za pet godina izgrađeno je 460 kilometra novog autoputa. Ovima iz Saveza za Srbiju zaista preporučujem da se bave ozbiljnijim temama, a ne dečijim igrama, kao npr. ko je dobio veću ocenu iz matematike. To je zaista neozbiljno. Poštovani ministre, želim vam puno uspeha u daljem radu, želim vam da donosite i da predlažete još puno ovakvih zakona koji doprinose privrednom razvoju u Republici Srbiji. Poslanička grupa SNS podržaće ove i sve ostale zakone koji su dobri za građane Srbije. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Čarapić. Da li želi još neko reč od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa? (Ne.) Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu o predlozima zakona iz tačaka 3, 4. i 5. dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, cenjene koleginice i kolege, ovi zakoni su izuzetno važni. Obzirom da dolazim sa područja koje je tradicionalno vezano za trgovinu i gde je trgovačkih duh izuzetno bitan, za nas su ovakvi zakoni, možemo reći od veoma velikog uticaja za svakodnevni život običnog čoveka. Osvrnuću se ovde na nekoliko stvari vezanih za trgovinu i za neke zakone i zakonske akte koji su uzročno-posledično povezani sa ovim načelnim Zakonom o trgovini i preneti neke konkretne, da kažem utiske, pa i probleme i dileme građana Sandžaka vezano za određen odluke. Prvi je kao što znate prošle godine prilikom dolaska predsednika Republike Turske Erdogana u Novi Pazar, zajedno sa predsednikom Vučićem, obećano i potpisano je to da će se 5.000 tona govedine izvoziti iz Sandžaka. Tada je doslovno kazano da će ta junetina biti podrška ili pomoć poljoprivrednicima Pešteri, da jednostavno mogu obnoviti stočni fond kvalitetnim mesom koje će dalje biti distribuirano prema Turskoj. Međutim, evo godinu dana posle ni jedan poljoprivrednik nije doživeo bilo kakvu vrstu otkupa svoje žive stoke za te namene, pa je logično pitanje svih tih poljoprivrednika koji su bili obradovani ovakvom vrstom obećanja turskog predsednika, a mi kao država potpisali, ratifikovali taj Sporazum o izvozu 5.000 tona govedine sa ovog područja prema Turskoj – da li je uopšte krenuo taj proces i da li se izvozi meso za Tursku, obzirom da se iz Sandžaka sa Pešteri zaista ne izvozi? Druga važna stvar je vezana za taj poseban Sporazum sa Turskom o određenim vrstama olakšica u trgovini, jer mala i srednja preduzeća iz Sandžaka i te kako imaju problema, a vezano je za uvoz gotovih proizvoda iz turskih firmi koje ne plaćaju carine, ne plaćaju nikakve vrste obaveza prema Republici Srbiji, posebno tekstilna industrija i neki lanci trgovinski, poput „Vaikikija“, koji uvoze gotove proizvode, zatim vraćaju PDV u Turskoj i na taj način naše male proizvođače, male tekstilne firme ugrožavaju zato što oni uvoze repromaterijal, plaćaju određene vrste dažbina državi i ne mogu biti konkurentni. Zbog toga je nekih 30-40% umanjena proizvodnja i umanjena moć domaćih proizvođača tekstilne industrije, jer zahvaljujući tim sporazumima koji su na korist samo Turskoj strani, a protiv su domaćih proizvođača, konkretno proizvođača tekstila iz Sandžaka, oni su sada ugroženi i svoju proizvodnju su morali da smanje za 30%. Tim ugovorima su turski uvoznici povlašćeni da ne plaćaju poreze Republici Srbiji, da PDV koji moraju platiti imaju povraćaj u Turskoj, dok naši proizvođači nemaju te povlastice i uz to iako su kvalitetniji, nisu konkurentni sa cenama za te proizvode. Na taj način se polako guše i dolazi do pada njihove proizvodnje što uzročno-posledično dovodi do toga da se broj zaposlenih u toj vrsti industrije smanjuje. Vrlo nam je interesantno i to da se u građevinskoj industriji pojavljuju, recimo iz Turske, firme, konkretno u Novom Pazaru, koje možda u jedinom zdravom segmentu naše industrije gde naši vredni poslodavci dobro rade, posluju, čak se desilo da jedna firma se recimo zaduži kod nabavljača domaćih za pravljenje određene zgrade i nakon završetka te zgrade i prodaje stanova jednostavno se pokupi i ode za Tursku, a svi ti dobavljači uopšte ne budu ispoštovani, isplaćeni. Na taj način se ugrožava dodatno celo njihovo poslovanje i moć da i dalje budu konkurentni na tržištu. Zato je logično pitanje nas iz tih krajeva – da li ovim zakonskim rešenjima štetimo mi kao država, a posebno firme koje se bave srednjim i malim biznisom, naročito u tekstilu, pa i u poljoprivredi, a u poslednje vreme i u građevinarstvu? Hvala.
Zahvaljujem kolega Fehratoviću. Reč ima narodni poslanik Moamer Bačevac. Nije prisutan. Reč ima narodna poslanica Stefana Miladinović. Izvolite.
Hvala kolega Milićeviću. Ja ću se u nekoliko minuta osvrnuti na jedan od ova tri zakona koja su na dnevnom redu danas, a to je Zakon o trgovini, uz naravno jedan komentar, a to je da čestitamo i Vladi na sva tri predložena akta koja su vrlo kvalitetna i u duhu vremena u kome živimo. Sam Zakon o trgovini i o tome jeste bilo reči danas, je zakon koji je dobio jednu novu sistematiku, nova podela trgovine koja je usklađena, nova pravila u prodajnim postupcima i druga usklađivanja sa našim zakonodavstvom i sa direktivama EU. Prema novoj podeli trgovina na malo je podeljena na prodajno mesto, lično nuđenje i daljinska trgovina. Ova treća, daljinska trgovina je definisana kao trgovina putem sredstava komunikacije. To podrazumeva i katalošku prodaju trgovine putem pošte, TV prodaju, telefonsku prodaju, štampani i reklamni sadržaj koji imamo prilike svaki dan da vidimo, ali i elektronsku trgovinu. Učešće u ukupnom maloprodajnom prometu u Srbiji se iz dana u dan uvećava, a samim tim internet trgovina je nešto što zahteva našu dodatnu pažnju i detaljnije regulisanje. Zakonom se detaljnije definišu najčešći oblici trgovine, najzastupljeniji modeli elektronskog poslovanja na digitalnom tržištu, što jeste normalno jer se svakog dana pojavljuju novi modeli i novi kanali za oglašavanje. Potpuno je jasno zašto postoji i na koji način funkcionišu reklame i odavno nije naše poštansko sanduče jedino koje je puno, već i naši inboksi imejlova i inbuksi naloga na društvenim mrežama. Internet oglašavanje je odavno naša realnost i deo svakodnevnice, što potvrđuje da Republika Srbija iz dana u dan razvija svoje informatičko društvo. Na koji način se naši podaci koriste, iz kojih izvora se izvlače i kako se odbraniti od svakodnevnog bombardovanja reklamnih sadržaja, posebno na društvenim mrežama, jedno je od pitanja. Naravno, ovo pitanje reguliše neki drugi zakon, Zakon o oglašavanju i drugi zakoni, ali kako internet zajednica iz dana u dan postaje brojnija, tako i kontrola mora biti veća, ne samo bezbednost, već i kontrola platnog prometa. Pored pitanja kako se odbraniti od reklamnog sadržaja, postavlja se pitanje kako kontrolisati prodaju, odnosno razmenu dobara koja se odvija ovim putem? Većina oglašivača prodaju vrši pouzećem, što može biti rizik za prodavca, ali istovremeno i rizik za kupca. Naravno, postoje zvanični zalozi zvaničnih firmi koje transparentno u skladu sa propisima nude proizvode i svoje usluge i njihovo sveobuhvatno poslovanje može biti kontrolisano. Postoje i oni oglašivači, odnosno prodavci koji su u sivoj, odnosno u crnoj zoni poslovanja. Ovo polje sive ekonomije jeste polje 21. veka i ni jedno društvo, ni jedna država nije imuna. Novim zakonom su predviđeni i podzakonski akti, nekoliko njih. Za nas poslanike taj sadržaj još uvek nije dostupan, ali verujem da će kroz podzakonske akte biti obuhvaćeno i ovo poslovanje, odnosno ova siva zona. Potpuno je jasno da ne možemo rešiti sve, niti obuhvatiti sve kanale, ali verujem da ćemo iz godine u godinu posebno podzakonskim aktima moći da pojedine nove modele ipak pokrijemo. Ono što je novina, rekla sam na početku, a značajno je za naše građane, jeste novina u slučaju prodajnih postupaka koja obuhvata akcijsku prodaju, sezonsko sniženje i rasprodaju. Ovo je nešto što je važno posebno, jer smo svakodnevno suočeni sa primerima zloupotreba prodavaca, posebno kada istaknu rasprodaju ili sezonska sniženja, a nakon izvesnog vremena vrate cene onih proizvoda koje su bile na početku. Drugi zakon je Zakon o elektronskoj trgovini. On se oslanja na ovaj Zakon o trgovini i usklađuje sa njim. Najvažnija izmena tiče se ugovaranja u elektronskom obliku, regulisanje slanja komercijalnih poruka. Predviđen je i prekršajni nalog. Mi mislimo da je to dobro rešenje. Uskladili ste i sa Zakonom o oglašavanju čuvanje samih podataka. Dalje, uklanjanje neprimerenog i nedopuštenog sadržaja, uz obaveze pružaoca usluga da taj sadržaj uklone u roku od dva dana i mislimo da je to dobro rešenje. Ono što je poslednje, a mislim da je važno, jeste prekogranično pružanje usluga elektronske trgovine. Ove odredbe su u skladu sa direktivama Evropske unije, a njihova je primena odložna, odnosno biće primenjive pristupom Srbije EU. U svakom slučaju, još jednom čestitke na kvalitetnim zakonima i glasaćemo u danu za glasanje za sva tri. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Miladinović. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. (Nije prisutan.) Reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovani predstavnici Vlade, koleginice i kolege, od svih propisa koji uređuju promet robe i usluga, Zakon o trgovini zauzima centralno mesto. Ovaj zakon, osim što reguliše celokupan promet, on reguliše i ponašanje svih učesnika na tržištu. Dva su osnovna zadatka države - da obezbedi stabilno i snabdeveno tržište, kada govorimo o ovoj oblasti. U tržišnom obliku privređivanja država ne sme da se meša i ne sme da direktno utiče na tržišna kretanja. Naš zadatak je da stvorimo jedan pravni ambijent gde će svi učesnici na tržištu imati jednu pravnu sigurnost i na osnovu toga moći će da predvide buduća dešavanja i da donose najpovoljnije poslovne odluke. To, naravno, podrazumeva i da mi donošenjem propisa predupredimo svaki vid nelojalne konkurencije, odnosno da bilo koji privredni subjekat, uz pomoć nelojalne konkurencije, stekne dobit. Zdrava konkurencija je osnov svakog tržišta i to i očekujem od ovog Zakona o trgovini, da bude osnov za jednu zdravu konkurenciju. Jer, ukoliko imamo zdravu konkurenciju, takve poslovne aktivnosti, u tom ambijentu, pozitivno utiču i na povećanje produktivnosti i na kvalitet usluge i na bolju ponudu, a samim tim i na niže cene. Zato je očuvanje zdrave konkurencije i prevencija nelojalne konkurencije od velike važnosti za razvoj svake privrede. Za nas iz SDPS veoma je važno što ovim Zakonom o trgovini se postiže napredak u onoj oblasti gde se štite prava potrošača. To se odnosi na onaj deo gde se regulišu sniženja, odnosno prodaja sa sniženom cenom, prodajni podsticaji i oglašavanje prodajnih podsticaja. Podsetiću da i važeći Zakon o trgovini, koji je sada na snazi, formuliše da je trgovac obavezan da na jasan, nesumnjiv, lako uočljiv i lako čitljiv način istakne prodajnu cenu. Isto tako, sadašnji zakon reguliše da prilikom sniženja bude istaknuta cena koja je snižena, ali i cena koja je bila pre sniženja. Međutim, novine koje donosi ovaj novi Predlog zakona su u tome što se sada predviđaju samo dva sniženja u toku godine - zimsko i letnje sniženje. Zimsko sniženje može da počne u periodu od 25. decembra do 10. januara, a letnje od 1. do 15. jula i mogu da traju po 60 dana. Takođe, novim zakonom je predviđeno da akcijska prodaja može da traje najduže 31 dan. Na ovaj način preciziraćemo ovu jednu oblast, u smislu da neće biti zablude kod kupaca. Dakle, kupac će tačno moći da razgraniči kada je u pitanju sniženje, a kada je u pitanju neka regularna cena. Jer, mi smo i sada svedoci, ja često zapazim da, posebno kod određenih radnji koje se bave prodajom sportske opreme, na primer, imamo prolećno sniženje, pa dolazi letnje sniženje, pa jesenje sniženje, pa opet novogodišnje sniženje, kako ga nazivaju, i onda je prosto kupac zbunjen, da li su te cene regularne ili su cene na sniženju. Na ovaj način znaćemo da imamo godišnje dva sniženja i to će biti precizno definisano zakonom. Takođe, važno je i što ćemo regulisati ovu oblast, jer se dešavalo i da kupac kupi određeni proizvod u radnji koji je bio oglašen kao rasprodaja, a da kasnije taj isti proizvod bude u rafovima te radnje, ali u onom trenutku kada rasprodaje više nema. Ova praksa je primenjena u nekim zemljama članice EU i dobro se pokazala. Još jedna novina, ali koju predviđa Zakon o elektronskoj trgovini, a koja se odnosi upravo na zaštitu potrošača, jeste ta što se proširuje nadležnost tržišnoj inspekciji. Naime, uvodi se mogućnost da inspektor može da obavi tzv. prikrivenu kupovinu. Šta to znači u praksi? To je jedan alat, još jedan u nizu borbe protiv sive ekonomije i znači da ako inspektor posumnja da se neko bavi određenom delatnošću, da nije registrovan ili da ne izdaje račun, može da obavi inspekcijski nadzor a da pri tom ne najavi kontrolu i da pri tom ne pokazuje službenu legitimaciju. On u tom postupku prikuplja dokaze i kada prikupi dovoljan broj dokaza zbog čega je sumnjao, on te onda pokazuje legitimaciju i govori da je u pitanju bio inspekcijski nadzor. Ovo je inače i predviđeno Zakonom o inspekcijskom nadzoru, koga smo doneli u ovom domu krajem 2018. godine i to je još jedan od razloga zašto je bilo neophodno uskladiti Zakon o trgovini, pre svega sa Zakonom o inspekcijskom nadzoru i sa Zakonom o opštem upravnom postupku. Jedna od uočljivih tendencija na tržištu je i porast trgovine putem interneta, tzv. internet prodaja. Očekuje se da će ova vrsta trgovine zauzimati sve više mesta u ukupnoj trgovini, u ukupnoj prodaji. Zbog toga je važno da se novim zakonom detaljno reguliše ova oblast i da se utvrde mehanizmi da bi se suzbile eventualne zloupotrebe u ovakvoj vrsti trgovine. U savremenom društvu trgovina dobija nove oblike i važno je da budemo u korak sa modernim tokovima. Mi smo u oktobru 2017. godine usvojili Zakon o elektronskom dokumentu, o elektronskoj identifikaciji i uslugama od poverenja u elektronskom poslovanju. I zato mislim da je Zakon o elektronskoj trgovini još jedan u nizu koji će upotpuniti ovu oblast. Vrlo je bitno da mi preciziramo uslove poslovanja, a imam utisak da još uvek stepen svesti kod naših građana nije na tom nivou i da ne uviđaju koje su prednosti u elektronskom poslovanju, odnosno prednosti elektronske trgovine i čini mi se da nema još uvek dovoljno poverenja. Zato je važno da ovim zakonima preciziramo i definišemo oblast elektronske trgovine. Smatram da ćemo tako stvoriti jedan pravni okvir koji će pre svega podići poverenje kod građana, a sa druge strane i dati neke olakšice u poslovanju trgovaca. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Reč ima narodna poslanica Vesna Ivković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, osnovni cilj Zakona o trgovini je da obezbedi stabilno i snabdeveno tržište, kako bi se obezbedili uslovi za što efikasniju tržišnu privredu. Razvoj trgovinskog, a posebno maloprodajnog sektora privrede ima direktan i indirektan efekat na ostale ekonomske sektore i njihove učesnike. Važeći zakon svojom primenom u praksi pokazuje nedostatke i ukazala se i neophodnost donošenja novog zakona, jer bi dopunama i izmenama starog bilo potrebno menjati više od polovine zakonskih rešenja. Trgovina je okosnica i motor koji treba da vuče našu privredu napred. Zato treba raditi na njenoj modernizaciji, postizanju konkurencije i dati podršku malim i srednjim preduzećima. Trgovina je proces razmene robe i usluga. Pod trgovinom u užem smislu se podrazumeva komercijalna ponuda robe u zamenu za platežno sredstvo, odnosno novac ili za drugu robu, odnosno robna razmena. Prava trgovina postoji u slučaju kada u njoj posreduje treća osoba, odnosno trgovac, koji je posrednik između proizvođača i kupca. U članu 10. ovog Predloga zakona data je precizna definicija trgovine – ona je privredna delatnost koja predstavlja skup poslovnih aktivnosti u vezi sa nabavkom i prodajom robe, kao i pružanje usluga sa ciljem ostvarivanja dobiti. U članovima od 11. do 13. urađena je osnovna klasifikacija trgovine, kao trgovina na veliko, trgovina na malo i pružanje usluga potrošačima. Informatičko doba nameće standarde koje će svi morati da primene u modernom poslovanju. Internet trgovina je sastavni deo elektronskog poslovanja. Imajući u vidu da internet prodaja ima sve veće učešće u ukupnom maloprodajnom prometu, javila se potreba za njenim detaljnim regulisanjem. Da bi se razvila trgovina putem interneta potrebno je ispuniti neke preduslove, a to su pre svega pravna regulativa, poslovna orijentacija, kulturni i tehnološki aspekti tržišta i drugo. Prednosti internet trgovine u odnosu na klasičnu je njena dostupnost 27 časa sedam dana u nedelji, ali postoje i mnoga pitanja koja zbunjuju u vezi ovog načina trgovine. Broj potrošača koji je ovim putem kupovao robu u 2018. godini bio je oko milion i 800 hiljada, međutim, ovi podaci nisu najprecizniji, jer jedan broj trgovaca koristi internet kao jedan ali ne i jedini kanal prodaje, pa se iz raspoloživih baza ne mogu videti precizni podaci. U Agenciji za privredne registre registrovano je preko 400 privrednih društava za obavljanje kupovine putem pošte i interneta. U budućem periodu treba očekivati značajan rast učešća modernih maloprodajnih formata. Ovim Predlogom zakona napravljena je nova podela trgovine koja je usklađena sa pravima i obavezama u Zakonu o zaštiti potrošača. Bilo je neophodno regulisati gde se u sistemu nalazi prodaja putem tezge, štandova, kioska, specijalnih vozila i slično. Opravdanost donošenja zakona je u tome što su u međuvremenu usvojeni horizontalni propisi kojima se na opšti način reguliše postupak inspekcijskog nadzora i pravila opšteg upravnog postupka, pa je bilo neophodno usklađivanje sa ovim zakonima. Podaci o trgovinskoj mreži do nivoa objekata neophodni su ne samo za potrebe analize trgovinske mreže, već i za potrebe upravljanja trgovinom i njenim planiranjem na teritoriji cele zemlje. Novim zakonom regulisani su osnovni oblici internet trgovine, kao najzastupljeniji model elektronskog poslovanja. Propisane su obaveze organizatora privredih izložbi i tradicionalnih manifestacija, propisani su uslovi i način nuđenja robe i usluga, detaljno regulisanje internet prodaje i prodaje preko drugih društvenih mreža, suzbijanje sive ekonomije, modernizacija trgovinskog sektora, usklađivanje sa Zakonom o inspekcijskom nadzoru, usklađivanje sa Zakonom o opštem upravnom postupku i druge pozitivne mere, što ukazuje na to da treba usvojiti ovaj Predlog zakona. Trgovina je inače delatnost koja beleži najveći broj novoosnovanih firmi. U trgovini je zaposleno oko 20% radno aktivnog stanovništva Republike Srbije, a udeo u BDP-u se kreće oko 10%. Trgovina predstavlja segment privrede u kome je sve veća konkurencija. Naime, mnogo je teže prodati nego proizvesti robu. Propisi kojima se uređuje tržište treba da omoguće fer i jednake uslove poslovanja. Jasni i transparentni uslovi će olakšati poslovanje i otvaranje novih privrednih subjekata u ovoj oblasti, a samim tim i povećati broj zaposlenih i dovesti međunarodne trgovinske lance. Na samom kraju, možemo zaključiti da je zakon dobar i da u danu za glasanje treba glasati za isti, što će poslanička grupa SPS i učiniti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Ivković. Reč ima narodni poslanik Predrag Jelenković. Izvolite, kolega Jelenkoviću.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre, uvaženi predstavnici Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija, poštovane koleginice i kolege, iz materijala smo mogli da vidimo da inicijativa za izradu zakona o robnim berzama je, u stvari, potekla od većeg broja privrednih subjekata, i to najčešće iz sektora poljoprivrede, prehrambene industrije i izvoznika. Iako danas većinsko mesto zauzima proučavanje efektnih berzi, treba obratiti pažnju na čitav spektar zanimljivosti koji se vezuju za robne ili produktne berze, na kojima se trguje različitim proizvodima. To pre svega imajući u vidu istorijsku činjenicu da su berze u početku bile pijace na kojima su se okupljali ljudi i izjašnjavali o kupoprodaji roba. Pre nego što kažem nešto o ovom Predlogu zakona, a u kontekstu istorijskih činjenica, treba se podsetiti da formiranje berze u Srbiji nije novina i datira još iz 19. veka. Berza takođe ima veliku vaspitnu i moralnu moć, ona utiče i na širenje svesti, upućujući svakoga, bez razlike, da radi i da svoje poslove vrši brzo, povoljno i pouzdano. Zato ministar Ljajić, resorno ministarstvo i Vlada vrlo odgovorno pristupa ovoj oblasti, kako bi aktivnosti dobile na značaju i kako bi se izbegla ta nepotrebna tumačenja o samom pojmu berze. Tako, na primer, prvu formalnu ideju za stvaranje berze pojedini autori koji su se time bavili vide u pismu Pante Hadži Stoilova, koji je još 1830. godine, podstaknut pre svega nestabilnim novčanim sistemom, predložio osnivanje ustanove koja bi imala ulogu kontrolisanja kretanja tokova novca. Sve prethodne aktivnosti koje su uticale na nastanak Beogradske berze svoj vrhunac dostižu 3. novembra 1886. godine, kada je Narodna skupština donela Zakon o javnim berzama. Iako je pravni osnov uspostavljen, iako je u nekoliko navrata uvaženi tadašnji ministar Mijatović pokušao da osnuje berzu, Beogradska berza je tek donošenjem Statuta osnovana 3. oktobra 1894. godine, znači osam godina kasnije, i jedna je od najstarijih u jugoistočnoj Evropi. Poziv trgovcima da se upisuju za članove berze imao je odličan odziv u to vreme, jer su se upisali svi ugledniji trgovci iz Beograda, ali i unutrašnjosti. Te iste godine 21. novembra održana je i prva osnivačka skupština. U jednom vrlo zanimljivom govoru tadašnji prvi predsednik Dimitrije Stamenković je rekao: „Zasluga za otvaranje ove berze pripada pre svega trgovcima okupljenim oko Srpskog trgovačkog društva, koji su smatrali da je izraz moći jedne države u blagostanju njenog naroda, koja se opet sastoji u dobro uređenoj trgovini i naprednoj narodnoj privredi, bez čega jedna država ne može napredovati, niti biti jaka“. Po istom Zakonu o javnim berzama iz 1886. godine osnovana je 1921. godine i Novosadska produktna berza. Segment koji je takođe karakterističan za ovo razdoblje, razvoj Beogradske berze, jeste uspostavljanje kontinuirane saradnje sa drugim berzama. Tako, na primer, za ovaj period razvoja Beogradske berze vezuju se, po prethodno obavljenim razgovorima, predstavnici Peštanske, Bečke i Beogradske berze i stvaranje Delegacije berze srednje i jugoistočne Evrope iz 1927. godine. Značaj ovog tela bio je višestruk. Njeno delovanje imalo je za cilj olakšavanje i unapređivanje trgovine, standardizaciju postojećih trgovačkih običaja, ali i odbranu od konkurencije, od jeftinih proizvoda sa američkog kontinenta i Rusije. Jedan od najvažnijih rezultata tada je bio tzv. Dunavski ugovor i berza bi i dan-danas trebala biti, kao što je to bila u svojoj prošlosti, inicijator privrednog razvoja u Srbiji koji pokreće i privatnu i javnu inicijativu. Robna berza jasno daje mogućnost stvaranja strateške sigurnosti za poljoprivredne proizvođače pre svega, ali i za prerađivače i trgovce. Donošenje zakonske regulative će stvoriti preduslov za razvoj domaćeg berzanskog tržišta koji će imati pozitivne efekte i na stvaranje tog regionalnog centra za trgovanje robom, gde se nadamo da će sastav članova i zastupljenosti u odborima biti decentralizovana, u smislu uključivanja privrednika i van Beograda. Na samom kraju, berza je veliki politički faktor i njen značaj je utoliko veći ukoliko su privredni interesi jednog naroda više angažovani u međunarodnoj utakmici. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Jelenkoviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, trgovina je važna stvar, ali ako trgujete tuđim novcem, za tuđu robu, onda vi fiktivno možete da pokažete i rast BDP. Udruženi zločinački poduhvat stranke bivšeg režima su pravo to uradile, prihod od prodaje kapitala, koji mi nemamo, prihod od prodaje Mobtela, i kredite koje su povukli, iz kredita isplaćujući penzije, dižući potrošnju, je u originalu značilo, za tuđi novac kupujemo tuđu robu, pri tome, prodali su fabrike, industrijski prsten oko Beograda, Zmaj, IMT, FOB, Železnik, dve Rakovice, itd, su nestale. Nestala je proizvodnja robe, ali su oko Beograda umesto industrijskih fabrika nikli su šoping molovi, trgovinski centri, kako se to već zove, instalirani su strani trgovinski centri, ili veliki domaći šoping molovi za stranu robu. Tako smo odustali od proizvodnje, prešli na trgovinu, a pošto nismo imali dovoljno zlata, i nekih rudnih bogatstava, naša privreda je doživela kolaps i otpušeno je 400 hiljada ljudi i sa prihodovne strane prebačeno na rashodnu. Umesto da proizvode ljudi su postali socijalni slučaj. Male zemlje, a tu uključujem i našu, ne mogu da opstanu bez ofanzivnog izvoza. Moraju da proizvedu robu i da je izvezu da bi mogli da servisiraju dugove, one dugove koji nisu poslužili da se napravi izvoz za vraćanje duga, a taj zločinački poduhvat je uradila stranka bivšeg režima. Nama je ostalo da dovedemo investitore, ne samo da bi proizvodili robu, već da bi obnovili nove tehnologije, nove standarde u proizvodnji i napravili i proizveli robu koju možemo da izvezemo, prodamo. Kad strani investitori dođu mnogi prigovaraju njima, ne želeći da priznaju da nam oni donesu u komad tržišta svog za tu robu koju proizvode ovde. Tako je ova zemlja krenula u pravom pravcu i na pravom je putu da proizvodimo našu robu, da izvozimo, a da kroz strane investicije zanavljamo nove tehnologije i da tako ovu zemlju vučemo napred. To stranka bivšeg režima nije uradila, i zato smo zatekli potpuno zapuštenu, napuštenu zemlju, bez ikakve šanse za sadašnje i buduće generacije. Mi izvozom robe treba da servisiramo dugove, da servisiramo izgradnju auto-puteva, i infrastrukture. Ta infrastruktura i ti auto-putevi treba da služi ne samo da se provozi kao za vreme stranke bivšeg režima, strana roba do stranih trgovinskih lanaca, da kredite uzimamo od stranih banaka za koje garantuje država. Ta infrastruktura treba da posluži da sirovine brže ulaze u Srbiju, a da gotovi proizvodi brže izlaze iz Srbije na njihova tržišta, a da od tog novca, sem egzistencije stanovništva servisiramo dugove, nabavljamo vojnu opremu, visoke tehnologije. Tu ne treba štedeti. Imamo mali broj ljudi, mala smo mi zemlja, ne treba da žrtvujemo nijednog vojnika, treba da nabavimo tehniku i da obučimo ljude da ruku tom tehnikom. Zato će Vlada Srbije za koju mislim da će u ovom ili onom sastavu, na ovim idejama vladati i dalje, imati uvek punu podršku mene i ne baš moje velike stranke, i zato vam želim, a govoriću i na kraju ove tačke, zato vam želim da ovim putem o kome sam ja govorio da nastavite i dalje, i da ova država ekonomski napreduje, da se vojno dobro opremimo da bi mogli da se branimo, da možemo da ponesemo teret vojnih i ekonomskih pritisaka i da sve bude u korist blagostanja našeg stanovništva. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, kolega Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, evo ponovo su tri tačke spojene u jednu, mada oni su komplementarne i možda može da se raspravlja kao jedna tačka dnevnog reda, ali bi rasprava bila sigurno kvalitetnija da su odvojene. Zakon o trgovini, odnosno Predlog zakona o trgovini nije dugo u pravnom saobraćaju u Srbiji, deset godina, nije punih ni deset godina, 2010. godine je donet, 2013. godine su bile izmene i 2018. godine su bile druge izmene ovog zakona. Sad neko od kolega je rekao, to doduše stoji i u ovom obrazloženju ovog zakona da je Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija 2016. godine formiralo Radnu grupu koja će izvršiti analizu svih propisa koji se tiču ovog ministarstva i dati određene predloge za dalje rešavanje. Pa, se ovamo kaže da su izmene i dopune Zakona o upravnom postupku koji je donet 2016. godine i Zakona o inspekcijsko nadzoru 2015. godine uticale da dođe do promene ovog Zakona o trgovini, ali smo imali izmene 2018. godine i to je trebalo uključiti u izmene, a onda se poziva i na Zakon o zaštiti potrošača, što ne bi trebalo da bude osnov za ove izmene i dopune zakona. Međutim, kada pogledamo detaljno ovaj zakon, mi srpski radikali, smo očekivali da će on ići malo na ruku subjektima i Srbiji i nismo mogli da pronađemo nijedan ozbiljan razlog za izmene i dopune, odnosno one mogu da uslede ali ništa se ne popravlja, ništa se ne čini. Treba imati u vidu da trgovina možda posle oblasti građevinarstva podstiče na indirektan ili direktan način i druge privredne aktivnosti. Činjenica da je oko 19% zaposlenih u Srbiji angažovano u sektoru trgovine, naravno, tu se misli na trgovinu na malo, trgovinu na veliko i popravka automobila koja takođe po ovom zakonu ima tretman trgovine, odnosno ovog zakona. Učešće u stvaranju BDP sa 10%, to ukazuje da je trgovina vrlo ozbiljna oblast i svaki zakon koji reguliše ovakvu jednu živu materiju on je prilično kompleksan. Samo da se podsetimo da je prva roba sa kojom se trgovalo, istina, tri hiljade godina pre nove ere, bio kremen. Kremen su tadašnji stanovnici planete koristili za paljenje vatre, ali da je ozbiljnija trgovina se pojavljivala, odnosno pojavila se kad su ti stanovnici u to vreme počeli da proizvode stoku i kada je nje bilo viška, a najozbiljnije je krenula sa pojavom novca kao ekvivalenta novo stvorene vrednosti. U početku su prvi trgovci bili proizvođači, a kasnije se ona definisala kao moderna trgovina i kao učešće trgovaca koji imaju zadatak da povežu proizvođače i krajnje korisnike tih roba, odnosno kupaca. Danas se zato kaže da je mnogo lakše proizvesti nego prodati, i ako je to tako, onda je pristup ovom zakonu, regulisanju ove materije trebao da bude mnogo ozbiljniji nego što vi nudite u ovom predlogu zakona. Mi nismo mogli ni uz najšire tumačenje, uz najbolju želju da potpuno razumemo odredbe ovog zakona da pronađemo želju predlagača da zaštiti domaće proizvođače, pre svega domaće proizvođače, a onda i trgovce. Nije tako davno bilo kad je prvi objekat „Ikeja“ otvoren u Srbiji i od 9.900 i nešto artikala, koji su se našli u njihovom prodajnom asortimanu, samo tri proizvoda su bila iz Srbije. Ako nemamo jasno definisane zahteve tržišta Srbije i potrebe građana Srbije, onda donošenje zakona ne predstavlja ono što građani očekuju. Neko od kolega je govorio i o potrebi da se poljoprivredna proizvodnja ozbiljnije tretira kroz Zakon o trgovini. Zbog čega ozbiljnije, kroz ovaj zakon? Zbog toga što najveći broj poljoprivrednih proizvoda ide tržištu i ako ono odlazi na tržište, onda moraju da se definišu neke stvari, da bi se motivisali proizvođači da imaju ozbiljan pristup tome. Znate, ako u podređenom periodu ne uradi država nešto što je bila dužna i obavezna, onda treba da prođe mnogo vremena da bi se te posledice otklonile. Vidite, sada Kinezi podstiču rađanje više od jednog deteta. Sećate se da samo pre možda jednu deceniju je donet Zakon o ograničenju. Oni su to iskoristili a sada je već problem sa brojem stanovnika koji oni žele da imaju. Pa, i mi zakonskim propisima možemo na najdirektniji način da utičemo i na broj stanovnika i na populacionu politiku. Za mene, ali to govorim iz razgovora sa građanima Srbije, prodajni objekat, prodavnice ili maloprodaja, to nije samo ono mesto u koje vi uđete, vrata vam se sama otvaraju, uzimate kolica, idete da kupite željenu robu, to je mesto gde se u selima Srbije, ljudi prvo sreću ujutru, mnoge njihove kuće, mnogo naših stanovnika živi udaljeni jedni od drugih i po nekoliko kilometara i dolazak u prodavnicu, u maloprodajni objekat, za njih je početak jednog dana. Ovamo nisam video, nisam ni prepoznao uopšte da se poklanja pažnja takvima. Ministre, verovatno je trebalo da bude podsticano od strane države, na neki način prodajna vozila. Pominje se ovamo da postoji mogućnost prodaje robe i putem prodajnih vozila, možda i to da bi se izašlo u susret starim licima u Srbiji. To je moguće, znam potrebe u Mačvanskom okrugu, takvih ima dosta sela, gde bi takav vid trgovine dobro došao i nije Mačvanski okrug izuzetak, takvih je u Srbiji sigurno više od pola, ali vi kažete da sa ovakvim zakonom o trgovini uspešno ćemo suzbiti sivu ekonomiju. Mi srpski radikali jesmo za to da se poštuju svi propisi i ako je obuhvat veći kad je u pitanju finansijsko zahvatanje, odnosno poreske obaveze, onda one mogu da budu pojedinačno manje za svakog učesnika u prometu, ali nemojte da vam osnovni cilj bude balkanski špijun Ilija Čvorović, i slični junaci iz tih serija. Mi imamo problem, odnosno imaćemo problem i kada je u pitanju rad veletržnica i kada je u pitanju rad pijaca, jer ne postoje uslovi… Neke opštine, kao što je grad Loznica, su na relativno dobar i uspešan način rešile prodaju na zelenoj pijaci, tim što nema više vozila koja su bila van voznog stanja u kojima je držana roba, nego su napravljeni dobri objekti, ali uslovi za držanje takve robe nisu dobri. Naveo sam samo jedan primer, u nekima nema ni takvih uslova, nema ni minimalnih uslova. Posebno treba imati u vidu da u veletržnicama gde se odvija promet sezonskih proizvoda i uglavnom njihova prodaja ide u dane kada su temperature izuzetno visoke, i oni bi morali da imaju hladnjače, ULO hladnjače ili odgovarajuće hladnjače u kojima bi mogla da se skladišti ta roba. To je prepušteno privatnoj inicijativi, gde se traži isključivo profit, ali to je kroz ovaj zakon moglo da se bar u naznaci vidi. Negde oko 15 članova je posvećeno kontroli odnosno radu tržišnih inspektora, pa se sad uvodi nadležnost komunalnih inspektora, pa vi to lepo razdvajate, a ako je intervenisao komunalni inspektor, prihod koji on bude obavezao kontrolisano lice da plati biće prihod lokalne samouprave, ako to budu to tržišni inspektori, pošto su oni organizovani i nalaze se u ministarstvu trgovine, onda će to biti prihod centralne države. Sve u svemu, bez ovog i ovakvog zakona, apsolutno se moglo. Ja ne znam šta je ovde dobro, šta je ovde toliko za pohvalu, zaista sam se trudio da pronađem nešto što bi moglo da se pohvali, ali takvog nema. Ima mnogo razloga da se ovaj zakon povuče i da se bar neke od sugestija koje smo vam ovde ponudili, a i građani Srbije sigurno, ugradite u takav zakon da bi on mogao da reši neke probleme koji stoje pred građanima Srbije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Pravo na repliku. Izvolite.
Na temu pitanja šta je za građane Republike Srbije važno i u kojoj meri mi dajemo neku vrstu ispravnog odgovora na potrebe, između ostalog, i potrebe mladih i ne tako mladih ljudi u ovoj zemlji i na pitanje otvaranja različitih perspektiva, između ostalog, i da se u ovoj zemlji radi, da se u ovoj zemlji živi i da se u ovoj zemlji ostaje, značajno bolje nego što je to bio slučaj u godinama, pa ništa neću pogrešiti, ako kažem i decenijama unazad, sigurno ste primetili, a nemoguće je ne primetiti, mnogi su o tome govorili danas da je jedan od važnih aspekata ovih zakona o kojima pričamo jesu i ti međunarodni standardi, ali i odgovarajuća modernizacija. Kada pogledate zašto je to važno, mi o tome govorimo često. Upravo ta vrsta modernizacije, evo tu su i ljudi čija se stranka zove "Stranka moderne Srbije" ili modernizacije i oni će verovatno učestvovati u ovoj raspravi, pa mogu i oni da kažu šta misle o tome, dakle ta vrsta modernizacije predstavlja baš pravi odgovor na pitanje potreba u savremenom trenutku, pravi odgovor kako mladi ljudi mogu da rade iz Srbije, kako da im budu dostupnija i svetka tržišta, o kojima ste govorili maločas, gospodine Periću. Dakle, ako neko može da stvara u Srbiji na način da plasira odavde ono što stvori, a to može biti, recimo, rezultat nekog intelektualnog rada, može da bude izvesna usluga u čuvenom IT sektoru. To je dobar okvir da taj neko kaže: „Ja sam zadovoljan pozicijom na kojom se nalazim. Ne moram da putujem nigde, ne moram da idem u zemlju u koju je prosečna plata dva ili tri puta veća nego u Srbiji, sve ono što sam planirao da radim tamo, mogu da radim ovde, a pri tom da mi troškovi života budu manji.“ Mnogi već razmišljaju na taj način. Kada pogledate šta kažu ljudi koji su se sa tim stvarima bavili na drugim mestima, u drugim državama, ja sam skoro čitao jednu izjavu čoveka koji je bio jedan od potpredsednika slovenačke Vlade, oni su inače u toj vrsti modernizacije i razvoju ovih čuvenih E-servisa dosta napredovali, on kaže - Ako hoćete da pravite uspešno društvo koje se danas takmiči potrebno je nekoliko tih, tzv. ekosistema da razvijate. Jedan, svakako jeste tehnološki. Dakle, da uvodite tu vrstu servisa koji omogućava da se stvari rade daljinski, lako, brzo, efikasno, primenom ovih savremenih telekomunikacija koje je zaista danas teško ispratiti, koliko se brzo i dinamično razvijaju. Važan je i takozvani ekosistem međunarodne saradnje. Kada pogledate kako Srbija danas stoji, pa recimo na tom planu, dovoljno vam je da se osvrnete na to šta se u Srbiji dešava ovih dana, videli ste na koji način je uvažena, recimo od jedne Francuske, da mi danas možemo sa ponosom da konstatujemo da se pokazuje poštovanje prema Srbiji. Uporedite tu vrstu odnosa sa bilo čim što je dolazilo pre Aleksandra Vučića, SNS, znam da mnogi skoče kada ja pomenem tu stranku i to ime, ali to je činjenica, ko je pokazivao tu vrstu uvažavanja prema Srbiji, a imali smo takvu vrstu visokog uvažavanja i od strane Ruske Federacije, kada je dolazio njen predsednik ovde i od strane Narodne Republike Kine, sećate se, njen lider je bio ovde i svi su govorili – Srbija ima svoje mesto su svetu. Kada to posmatraju neki koji bi trgovali sa Srbijom, ili mladim sposobnim ljudima i drugim sposobnim ljudima, ne moraju biti mladi, koji rade u Srbiji, oni kažu – Da, ovo je zaista dobro mesto. I, da, ja mogu i svoj kapital da uložim tamo i taj kapital će tamo biti bezbedan. Na taj način mi obezbeđujemo posao sebi. Dakle, ova vrsta modernizacije i ova vrsta međunarodnog uvažavanja kakvu danas imamo, to su pravi odgovori na pitanja koja ste postavili, naravno, kada se njima pristupa na pravi način. Ne mislim da je pravi način da se postupa, na način na koji to čini, recimo, danas Dragan Đilas sa svojom ekipom, videli ste da su ti ljudi pokušavali čak i posetu predsednika Makrona da zloupotrebe, pa pokušali da mu se obrate sa nekim zahtevom za sastanak, a videli ste koliko je to bilo diletantski i smešno. Pisali čoveku na dan kada dolazi u Srbiju, pri tom, na engleskom jeziku, izvređali ga da laže, objavljujući kako nije bilo onako kako Makron kaže, nego kako oni tvrde i vrhunac te priče je bio danas kada su mu uz neko izvinjenje ili konstataciju – možda smo se mi to malo zbunili oko datuma, i još spočitali i optužbu, zamislite šta su rekli, to stoji na sajtu Đilasove organizacije, da je Makron sa Vučićem pravio neke privatne poslove za njihove firme. Dakle, to nije pravi način, ali šta jeste? Onaj koji otvara tržišta, to ste ispravno napomenuli, onaj koji otvara mogućnost da se lakše u Srbiji, ali i iz Srbije radi i to je definitivno ono što je realnost u Srbiji danas. Zbog toga mi tvrdimo da je Srbija mnogo uspešnija nego što je bila pre Aleksandra Vučića i SNS i Srbija, naravno, mnogo više vodi računa o sebi. Nas više ne zanimaju računi kao što su tuđ džep, stotine miliona na Đilasovim firmama i znate već, sve ono što predstavlja najdublji, najcrnji mrak prošlosti ove zemlje.
Pravo na repliku, narodni poslanik Sreto Perić.
Gospodine Orliću, ovo je 21. vek i nijedna država, ma koliko ekonomski bila jaka, imala razvijenu demokratiju, ne može sama da postoji. Saradnja je neophodna, ali je obaveza svake vlasti, obaveza svakog režima da prvenstveno vodi računa o svojim interesima kako privrednim, industrijskim, tako i o interesima svojih građana. Ponosni smo na mlade stručnjake Srbije koji mogu da rade iz Srbije i ostaju u Srbiji. Nemamo ništa ni protiv onih koji odlaze, pa sa znanjem se vraćaju ponovo u Srbiju, da bi ubrzanije razvijali Srbiji. To je sve njihova stvar. Ali, mi ovde nismo prepoznali, ja sam govorio o tome da kada je u pitanju međunarodna trgovina, ona se može kvotama kontrolisati i štititi domaće tržište i domaća proizvodnja. Kako prilikom uvoza, tako mogu da se uvedu i izvozne kvote ili subvencije za izvoz. Nama to nedostaje. Ja ne znam, vi verovatno imate kontakt sa građanima Srbije čije je isključivo zanimanje poljoprivredna proizvodnja. Oni se suočavaju sa više problema, koje ne mogu da reše ni oni, niti im pomoć u ovom trenutku može neko da pruži. Šta je to? Nesigurna otkupna cena, nesiguran plasman i nemogućnost da obezbede radnu snagu, koja nije komplikovana i nije zahtevna, ali je nema. Ja sam se više puta uverio i budem prisutan kada pokušavaju moji poznanici i prijatelji da obezbede berače malina ili neke druge učesnike u tim sezonskim poslovima i to je nemoguće. Na tom planu mi bi morali više da uradimo i morali bi da znamo kada se roba uvozi kakav status će biti naše domaće robe. Vrlo često se kaže ovde - mi uvozimo ono po čemu smo do sada bili najpoznatiji i možda najbolji ili među najboljima, a to uvozimo. Ovo što se sada više stranaka sa nekim zvučnim popularnim imenima, između ostalog i sa moderna Srbija, što više takvih stranaka, građani Srbije žive sve teže.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Jeste, svakako je poljoprivreda jedan od važnih sektora o kojima je apsolutno naša obaveza da vodimo računa, ali i tu moram da vam kažem da danas Srbija daje ovu vrstu ispravnih odgovora o kojima sam ja govorio malo čas. Ja ne mogu da se setim da li je bilo primera u vreme onih za koje mi pouzdano znamo da nisu nikada brinuli ni za poljoprivrednog proizvođača, ni za bilo kog drugog čoveka u Srbiji do za sebe same, naravno, svoje neposredno okruženje, mislim tu i na Đilasa i na Jeremića i na ove njihove prateće dveraše, sve pripadnike žutog preduzeća, da li se u njihovo vreme dešavalo da se Vlada mesecima unapred bavi pitanjem potreba malinara, pre nego što do problema dođe? Vi znate, pričali smo o tome ovde, danas je to realnost. Danas se zajednička rešenja prave. Subvencije za poljoprivrednike, ja ne mogu da se setim da li je bilo kontrapodatka u odnosu na one koje smo mi iznosili ovde, danas su dosta bolje nego u njihovo vreme. Da li ljudi hoće da rade, a posla ima ili možda posla nema, to je stvar o kojoj sigurno možemo da pričamo malo duže, jer ja se bojim da se Srbija danas, pa recimo i u tom sektoru susreće sa jednom interesantnom pojavom, da posla ima više nego zainteresovanih ljudi da se njime bave. To se odnosi i na ove sezonske poslove o kojima ste vi govorili. Nije to jedini problem, postoji problem koji se tiče organizacije rada, ali i tu, moram da vam kažem ponovo, danas mi dajemo prava rešenja upravo kroz ove programe modernizacije o kojima smo govorili tokom današnjeg dana, a na kojima sam ja insistiramo malo čas. Da li znate da smo uveli servis koji omogućava da ti sezonski radnici budu adekvatno prijavljeni? Šta znači adekvatno? Da se premoste sve one teškoće koje ima poslodavac, a prirodno ima, kada angažuje, recimo, par stotina ljudi da neki posao obave čisto sezonski na deset dana, a onda ima potrebu da potpiše par stotina ugovora, izvrši par stotina prijava, pa dan pred posao padne kiša, pa onda treba da vrši izmena ugovora ili da se pravi da se ništa nije desilo, preskoči dva dana i mnogi su, nažalost, nalazili rešenje u tome da se uopšte nikakvim prijava ne bave. Mi smo sa 3.000 do 3.500 ukupno prijavljenih ljudi, samo zato što smo uveli moderan sistem, elektronski sistem koji omogućava fleksibilne prijave, pre početka bilo kakvih radova, digli broj prijavljenih za trećinu, a tek sada pratimo koliki će biti domašaj ili dimenzije ukupnog pozitivnog efekta koji smo ostvarili. Dakle, još jednom, može što šta da se napravi, što šta pametno i uspešno može da se napravi, ali kada se o tome ljudi staraju na pravi način, kada im je stalo da taj rezultat naprave, kada hoće da uče od drugih i da se trude da ih nadmaše. Naravno, to je, još jednom, strašna razlika u odnosu na ono što smo imali nekada u Srbiji. Koji ste bilo kakav servis, ne mora da bude elektronski, a da je na korist građana mogli da konstatujete u vreme tog Đilasa koji je, naravno, stotine milione evra preusmerio na račune svojih firmi, a dug u gradu Beogradu samo povećavao, koji dan danas ne može da objasni? Kako je moguće, počneš da se baviš politikom, kažemo, go ko pištolj, a da nemaš ništa konkretno, ništa opipljivo, sam prijaviš da nemaš ništa, a završavaš tako što prijavljuješ desetine miliona evra u nekretninama samo? Dakle, to su pitanja odnosa da li je danas nekome važno da napravi nešto za državu, da napravi neko pametno rešenje, da se ne stidi da uči i da svakog dana napreduje? Jeste. Da li ste imali takvo ponašanje? Pa, ne. Dakle, kod onih koji su se samo bogatili takvih primera bilo nije. Zbog toga je Srbija tada bila tako devastirana i tako upropašćena i zbog toga je Srbija danas toliko uspešnija nego što je bila.
Pravo na repliku, narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Gospodine Orliću, ti koje vi prozivate danas ili možda unazad par meseci od kako ne dolaze u ovaj parlament ili, u najboljem slučaju, od 2016. godine, mi smo ih označili kao loš sistem vlasti 2000. godine i nikad nismo mogli da revidiramo svoje stavove po tom pitanju, jer oni nisu ostavili takvu mogućnost nama. Mi nemamo problem ako se neko promeni u pozitivno smislu i da kažemo - da, u redu je, imaćete podršku SRS, ali oni svoj kurs od 2000. pa nadalje nisu menjali uopšte. Osnovni cilj je bio da oni žive što bolje, da uzmu što više para građana Srbije. Mi želimo da vršimo kontrolu nad vama i da izvršimo određeni pritisak da bi vi radili bolje, a u interesu građana Srbije. Kad god radite dobro mi vam nismo protivnici, nećemo ni biti. Čim vidimo da ima prostora za bolji i angažovaniji vaš momenat, to je u ovom momentu. To je tako sada. Možda na sledećim izborima situacija bude potpuno drugačija, ali o tome neka sude građani Srbije, a mi ćemo njihovu volju i tada, kao i bezbroj puta pre toga, da poštujemo. Možemo da budemo možda nezadovoljni izbornim rezultatom, ali nismo ljuti na građane Srbije. Nismo se dovoljno predstavili, nismo dovoljno pokazali na najbolji način ono što želimo. U tome je problem. Određenim sistemskim rešenjima i merama koje sprovodi ovaj režim ne kažem da se nešto nije pokušalo, da i Zakon o sezonskom zapošljavanju nije možda ostavio pravni okvir da se nešto reši, ali verujte da u praksi to nije zaživelo mnogo upravo iz razloga što i za njihovo angažovanje ne postoje dobri uslovi. To nije problem u ravničarskim mestima, gde taj sezonski radnik može da odlazi od svoje kuće i da se vraća uveče svojoj kući, da boravi u njoj, da spava, ali tamo gde treba da mu se obezbedi smeštaj i ostalo, pitanje je i standarda života. Možda neko ima potrebu da zaradi dodatno neki novac, ali uslovi smeštaja, uslovi putovanja ili slično mu ne odgovaraju i možda veština koju je potrebno pokazati prilikom radnog angažovanja nije u njihovoj moći, to su neki drugi razlozi, ali na tome treba poraditi i još mnogo može da se uradi. Svejedno, evo, sada pričamo da nema inflacije. Ovo je baš u najdirektnijoj vezi sa ovim Zakonom o trgovini. Da li znate gde sam ja video tu inflaciju? U početku su neke čokolade bile pakovane neto težina 100 grama, pa su sišle na 90 grama, a cena je ostala ista. Sada imamo 80 grama i cena je ista. Da li znate šta je za mene tu inflacija? Ne procenat, nego 20 grama čokolade.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Gospodine Periću, dakle, to što ste vi sada pomenuli je, ako na toj ambalaži i dalje piše 100 grama, a gramaža se promenila, pitanje kršenja zakona, a ne pitanje inflacije. I to je posao za inspekcije, za koje moram da primetim, opet ako ćemo da pravimo poređenje sa nekim prethodnim vremenima, mnogo bolje i ozbiljnije rade i to govore zvanični podaci i koliko je različitih poseta inspektora obavljeno na godišnjem nivou i kakvi su efekti. Mislim da je o tome i prisutni ministar govorio mnogo puta u javnosti. Nije problem da se tih stvari prisetimo. Nešto mnogo važnije. Vi ste sada kazali da nije bilo efekta, da nemamo izmereni efekat ovih mera o kojima sam ja govorio malopre, ali niste u pravu. Rekao sam vam, za trećinu je povećan efekat u startu. Dakle, tri meseca bukvalno od dana stupanja na snagu tog zakona koji je omogućio elektronsku evidenciju, mi smo u proseku 3.500 prijavljenih sezonskih radnika digli na 4.200 i to je pre počinjanja sezone, dakle, pre samih poslova. I mi ćemo tek da vidimo, na to sam ukazivao malopre, koliki je pun i pravi efekat, a da ga već sad ima i da se već sada isplati, to je potpuno jasno. Pri tom smo napravili moderan sistem. Sećate se, pričali smo o tome. Hrvatska je važila za nekoga ko je imao najbolje rešenje u tom smislu, ali su njihova rešenja bila lepljene određenih kupona ili tačkica u radne knjižice, a mi uveli sve elektronski, sve potpuno digitalizovano, sve najmodernije. Ja mislim da je to dobra stvar. I, u pravu ste, treba uvek opominjati i tražiti više i bolje. Uostalom, mi na tome insistiramo, mi insistiramo na toj vrsti radne etike, koja kaže – nije sramota raditi. Naprotiv, čast je, dobro je raditi. Treba čovek da želi da radi. Ne treba da izbegava poslove tamo gde ih ima zato što misli da mu možda nisu dovoljno dobri, a reč je o dobrim poslovima. Nije alternativa za to sedeti kod kuće, ako možeš da biraš. A, danas u mnogome možeš da biraš, drastično više možeš da biraš nego u ono vreme kada je na stotine hiljada ljudi, sećate se, Đilasovo, Jeremićevo, vreme žutog preduzeća, na stotine hiljada ljudi je ostajalo bez posla i ništa nije moglo da se bira, alternative nije bilo ni jedne. Danas kada se u stotinama broje nove firme koje dolaze u Srbiju, čovek može da kaže – da, želim da radim u toj firmi, za tu platu ili ne, možda želim u onoj drugoj, za malo veću platu ili nije veća plata, ali je lepši i lakši posao. Dakle, tu vrstu alternative mi danas obezbeđujemo građanima. (Predsedavajući: Privodite kraju.) Ovo je poslednja rečenica. Ovo je samo jedan od primera. Pogledajte šta smo učinili u sektoru građevine, kako smo napredovali na „Duing biznis listi“ Svetske banke samo zbog toga što smo ovu vrstu modernizacije uveli i videćete Srbija napreduje i to je naše mišljenje i to je mišljenje sveta.
Pravo na repliku, narodni poslanik Sreto Perić.
Pa, da ne bi bilo zabune, ja nisam rekao da se sadržaj promeni, a da potrošači u krajnjoj liniji, ako budu pažljivi, nisu obavešteni. Vizuelno posmatrano, to je isto. Na toj čokoladi piše 90, pa kasnije piše 80 grama, da ne ispadne, tu nema prostora za tržišnu inspekciju, ali ima potrebe za analizu šta nam se dešava. Ako je ta radna komisija Ministarstva za trgovinu, turizam i telekomunikacije, ali ja kažem da nije uspešno to uradila, napravila analizu i mi moramo vrlo često da pristupamo određenim analizama. I mi vama kada ukazujemo da se neki zakonski propisi brzo menjaju, mi ne osporavamo to ponekad. To je potrebno. Život je brži od zakonskog propisa nekada. Prilagoditi zakon, znači, društveno je delo i mi ga donosimo ili ne donosimo, usklađujemo sa potrebama naših građana ili ne usklađujemo. Znači, to je moguće. Vi pričate o povećanom broju angažovanih ljudi, odnosno mogućnost zakona o sezonskom zapošljavanju, da se zaposle. Nema više motiva. Mali broj, i smanjuje se i potražnja za tim sezonskim radnicima, zato što otkupna cena, ne očekujemo mi sada da ona bude garantovana, ali mora se dovesti u neku vezu sa uvoznim artiklima. Zato sam ja rekao da država mora da interveniše tim tarifama, da izvede na nivo približno iste cene, ako je kvalitet isti, uvoza i domaćeg proizvoda, pa onda potrošač, zavisno i od njegove ekonomske moći, neka sam odlučuje šta će kupiti. Vrlo često su naši potrošači i danas, ne samo onda kad su bili ovi na vlasti, nego i danas, prinuđeni da kupuju ono što je jeftinije, ne gledajući kakav je kvalitet, zato što im njihov standard ne ostavlja više prostora. Oni, takođe, kao vi i ja, znaju šta je kvalitetno, ali nemaju mogućnosti da dođu do tog proizvoda. E, tu treba da se nešto uradi.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Pa, upravo time što podstičemo konkurenciju i podstičemo razvoj tržišta, mi tu vrstu alternativa i kada je reč o ponudi stimulišemo direktno, dakle, ne samo alternativa u smislu onoga što sam govorio malopre, da ljudi mogu da izaberu čime žele da se bave i na koji način, nego i na šta da troše svoj novac, ali možda još mnogo važnije od toga, da danas „Ikea“, i ne samo „Ikea“, i „Lidl“ je u pitanju i mnogi drugi, ljudi imaju mogućnosti i alternativa kakve nekada da zamisle nisu mogli. Mnogo važnije je da imaju novac koji bi mogli da utroše na taj način. Sećate se, mi govorimo o tome da se podstiče rast plata i da se obezbeđuju osetno značajno veće plate. I pravimo poređenje, da, onih 337 evra, što jeste bio republički prosek u vreme Đilasa i ostatka žutog preduzeća i oni mogu danas da pričaju do sutra da to nije tako, ali to je zabeleženo, to je evidentirano, to im i MMF kaže, ako im je to važnije od onoga što mi govorimo, kad se uporedi sa današnjih 463 i jasnim planom, iskrenim planom i onom na kom se radi ozbiljno, da to bude i 500 evra o kojima smo govorili, sećate se kako su se smejali. U ovoj su sali rekli – e, kad bude bila prosečna plata u Srbiji 500 evra, svi mi treba da glasamo za vas. Na to ćemo brzo da ih podsetimo, videćete koliko brzo. Ali, i sa te strane da vodimo računa o interesima građana. Procenti o kojima ste govorili, nije reč, naravno, o procentima na čokoladama, već je ovde reč o mnogo značajnijim procentima, mnogo većim procentima i procentima koji nešto više znače. Zašto je u to vreme bio plafon 337 evra, od istih ovih koji danas mudruju, filozofiraju i kažu – treba minimalna plata u Srbiji da bude 350 evra? E, zamislite, Đilas, u čije vreme prosečna nije bila ni blizu tolika, danas mudruje i kaže – treba minimalna da bude 350. Pa, što je nije obezbedio takvu minimalnu? Što je bila tri puta niža od te o kojoj danas priča? To je pravo pitanje za njega. A, odgovor se krije, ja mislim, u tim procentima, ali njegovim procentima. Sećate se, čitali smo ovde u ovoj sali finansijski izveštaj komisije koju je formirala DS prošle godine, rekao bih. Prošle godine su oni utvrdili, i to su njihove reči, da vas podsetim, Srbija je propadala, a DS i u njoj njeni Đilasi, Tadići, Jeremići i ostali, zbog toga što su u potpunosti privatizovali državu, to su njihove reči, što su nameštali tendere, što su nameštali konkurse i što su se ugrađivali za procenat, takav procenat o kom pričamo. (Predsedavajući: Privodite kraju.) E, kad se na taj način odnosiš prema državi, nema ni modernizacije, ni poslova, ni alternativa, nema ni većih plata, nema ni većih penzija, svega onoga čega danas u Srbiji Aleksandra Vučića i SNS ima. Mislim da je ta stvar potpuno jasna.
Pravo na repliku, narodni poslanik Sreto Perić.
Istina je da je minimalna zarada povećana u ovom periodu u odnosu na neko ranije vreme, ali sve druge usluge su takođe promenile cenu, čak i ono gde se država pojavljuje kao izvršilac određenih usluga, a to su ovi neki administrativni troškovi, možda čak i nekoliko puta da je povećana. Kupovna moć građana je prividno možda bolja nego što je bila. Šta to znači? Banke su u problemima kada je u pitanju plasman njihovog kapitala. Vrlo malo, odnosno manji broj u odnosu na potrebno i moguće, ako je to sve tako kao što vi pričate, domaćih lica koja žele da investiraju, a samim tim i da povlače kreditna sredstva od banaka, i pošto ne mogu u toj meri da plasiraju sredstva, onda odobravaju potrošačke kredite. Vrlo često, gospodine Orliću, vi to znate verovatno po vašim komšijama, po vašim partijskim drugovima i nekim drugim, vrlo često se pribegava reprogramu svojih obaveza, da ne bi došli pod udar privatnih izvršitelja. Tu treba još mnogo raditi. Ja ne kažem da neki možda početni koraci nisu urađeni, ali oni nisu ni blizu onom što vi sad u ovoj našoj polemici želite da predstavite i znaju građani Srbije bar onoliko koliko vi i ja kako oni žive. Oni to znaju i bolje, ali eto, bar znaju kao vi i ja. Vi se tu potrudite, a možete. Imate apsolutnu vlast i uradite, uradite da oni osete da je bolje. Nemojte dozvoliti. Vi ćete sada da kažete, pa da to je priča, ma nije priča, nego na ovom mestu, ako nisu ljudi koji bi mogli da odgovore, mi pokušavamo da ih ostavimo imenom po strani. Zašto danas, kada su u pitanju javne nabavke, odlaze određeni ljudi kod onog ko je dobio posao, kažu, a koliko je moje, pa onda traže i čak do 20%, a zbog čega kada sam uspeo, odgovara mu ovaj, zbog čega kada sam uspeo, kada sam imao najpovoljniju ponudu, pa zbog toga što vam nedostaje sva dokumentacija, a koja nedostaje, pita on, a ovaj odgovara, pa prvi dokument koji mi bude kada se vratim u kancelariju. Ima dosta prostora i za neke druge organe, pa tu vi poradite.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić, pravo na repliku.
Upravo ovo što mi danas radimo i što pokušavam da objasnim, gospodine Periću, je pravi odgovor na bilo kakvu opasnost te vrste o kojoj govorite vi sada. Je li uvođenje elektronskih servisa najbolji mogući način da se očuva transparentnost i da se očuva integritet podataka? Predate dokument, evidentirano je i svi vide da je predat i ko će onda da ga izvuče iz fioke ili skine sa stola. Nema njega ni u fioci, ni na stolu. On je na tom serveru na kom ga vide svi, i onaj koji ga je predao, i svi ostali koji učestvuju u tenderu ili u nabavci, i oni koji se staraju o tome da procedura bude izvršena do kraja. Zbog toga mi pričamo i ovo jesu pravi odgovori na tu vrstu opasnosti. Baš zbog toga, ja vam tvrdim, nisu primenjivana ovakva rešenja kakva mi sprovodimo danas u vreme ovih koji su po sopstvenim rečima, to sam vam citirao, namešali tendere, nameštali konkurse i živeli od toga da se ugrade u procenat. Znate kako su živeli? Nisu imali ništa, poput Đilasa koji nije imao ništa kada je počeo da se bavi politikom, a završavali teški na desetine i stotine miliona evra. Dakle, to je razlika. Kažem vam, sigurno to nisu radili tada oni zato što ne bi bilo prostora za tu vrstu bogaćenja. To su njihove reči. Dakle, sve sama priznanja koje oni sami iznose ovih dana i ne samo ovih dana. Odgovoran odnos pravi je pristup i kada je reč o drugim stvarima o kojima ste govorili. Rekli ste pijaca, evo, vidite kako može odgovorno prema pijacama da se odnosi. Pogledajte kako će izgledati, recimo, ova palilulska, a mislim da će sledeće godine objekat moći da se vidi u svom sjaju i veličini. Pogledajte, recimo, odnos prema pitanju izvršitelja. To vam je isto pitanje odgovornosti, jer su izvršitelje uveli Đilas i njegova kamarila. Nema smisla da pada odgovornost koji smo im ograničili mogućnosti dejstva. Ono što se smatralo bahaćenjem mi smo limitirali. Treba biti pošten pa se toga setiti. Možda je najvažnije od svega svest o tome da se baviš javnim poslom koji je važan za druge ljude, da se staraš o nečemu što je možda najvažnije na svetu, a to je država, zemlja koju voliš, to je narod kom pripadaš. Kada se tako radi, onda praviš ovakvu vrstu rezultata. Kada se tako ne radi, kada se tako uopšte ne razmišlja, kada čovek tako ne funkcioniše, onda mu bude kao što je danas, ostacima žutog preduzeća, mnogo važnije što je Aleksandar Vučić pogodio suštinu njihove, ne samo političke, nego i ljudske prirode, kada je rekao – umišljenost i lažna elita, ni po čemu niste bolji od naroda. Onda im to bude važnije, kao što je njima važnije i od Srbije u svetu, i od razvoja tržišta, i od novih poslova, od stotina hiljada novih radnih mesta, pa čak i od jednog Emanuela Makrona u Srbiji koji je kad bio u Srbiji u njihovo vreme, ja ne mogu da se setim.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, pravo na repliku.
Gospodine Orliću, samo da vam se zahvalim, prestaću sa ovim replikama, vi ste upravo govorili o nama kada ste rekli da treba da se voli svoja država, da treba da se bude profesionalan, odgovoran, da takva vlast treba da bude. Mi smo upravo to. Ne kažem da vi niste nešto bolji, ne bih se sada bavio procentima, od ovih koji su bili pre vas. Nije tačno da ste vi ograničili privatne izvršitelje u bilo čemu, a tačno je da su oni uvedeni pre vas. Vi ste imali mogućnost da ih potpuno ukinete ili da predložite zakon o izmenama i dopunama Zakona o obezbeđenju i izvršenju. Postoji sad, da bi građani Srbije bili blagovremeno i istinito informisani, u skupštinskoj proceduri takav predlog zakona koji je samo modifikacija onoga što već jeste na delu, a pomoćnik ministra pravde je sama rekla u 2018. godini da će predložiti, mnogo vremena je prošlo posle toga, izmene i dopune tog zakona gde će, ona konstatuje, ona tvrdi, prestati bahaćenje i divljačko ponašanje, ja sada citiram, privatnih izvršitelja. Možda nisu svi od 230, 217, 300, koliko ih ima, takvi, ali najveći broj jeste takav. Ako budete još hteli i želeli da pohvalite SRS, mi vam u tome nećemo biti prepreka. Ja vam se u ime SRS zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić, pravo na repliku.
Pohvale uvek idu kada se zasluže i kada je reč o odgovornom odnosu, nije problem kako god da se neko zove. Mi uopšte nemamo problem sa tim da li se stranka zove ovako ili onako, ali dobro. Pošto ste vi rekli da želite da završimo ovu raspravu po replikama, ja ću je završiti sa stvarima koje smatram važnim. Dakle, ne samo uvođenjem onih servisa o kojima sam govorio malopre, a koji jesu već sada pokazali jasan efekat i dobar doprinos potrebama Srbije, već i na drugim mestima. Pomenuo sam i pitanje kako se Srbija kotira na Duing biznis listi i pomenuo sam pitanje kako može da se ulaganjem u elektronske servise unapredi jedan veliki sektor, važan sektor. Vi ste ga pomenuli pomenuvši trgovinu na početku, čini mi se, reč je o građevini. Slušajte samo rezultate, odakle ništa nije naše, ništa moje lično, već su ovo rezultati koje međunarodne organizacije publukuju javno. Te 2011, 2012. godine, Đilasovo doba, Srbija je na Duing biznis listi Svetske banke imala rang 175, 179. Tavorili smo oko te neke brojke oko 180. i tada je građevinskih dozvola, izdatih u Srbiji, bilo po 7.000 i nešto, kako kad, 7.300, 7.500, od godine do godine. Uvođenjem one vrste elektronskih servisa koji su upravo obezbedili da se sve vidi, da se sve obrađuje brzo, da tu više nema prostora za uzimanje papira iz fioka o kojima ste govorili, znate dokle smo stigli? Podaci za poslednje dve godine, 2017, 2018. godina, Srbija je na toj Duing biznis listi Svetske banke deseta, sećate se, 180 i neka u vreme ovih genija, Đilasa i njegove plate 337 evra u proseku, a danas 463 ne valja, i to je izgleda manje od 330, ali tada 180. na listi, a danas deseti, odnosno 11. dve godine za redom. Makedonija koja je bila, ne samo lider regiona, nego jedna od najuspešnijih u svetu, kada je reč o ovoj vrsti usluga, sada je dva mesta iza nas. Znate kako se to fizički manifestuje u dozvolama? Osamnaest hiljada i 500, odnosno 19.500. Koliko je to puta više u odnosu na onih 7.000 i nešto? To su značajne stvari. To je za Srbiju vredan rezultat. Vi znate to sigurno jako dobro. Znam da znate. Razvoj ovog sektora direktno razvija mnogo toga drugog što taj sektor prati, i ljude koji su angažovani, ali i mnoge ljude koji su angažovani oko nečega što predstavlja značajne građevinske radove. To su stvari koji podižu Srbiju, ali još jednom, čovek mora da razmišlja o tome da su te stvari važne ako smatra, ako oseća da se bavi nečim što je važno za druge ljude, nečim što je važno za ono što bi trebalo da je najbitnije za sve nas, za našu državu i narod kom pripadamo. Sve suprotno od onih koji su se, još jednom, u vreme Đilasa, žutog preduzeća i ovih koji danas ne mogu da se dogovore ko je među njima nebitniji, brinuli o sopstvenim firmama, sopstvenim džepovima, stanju na deviznim računima, još jednom, po sopstvenim rečima i sopstvenim priznanjima koje daju ovih dana, i to je, složićete se, velika razlika, i to je koren zašto Srbija danas jeste ovoliko uspešnija u odnosu na ono njihovo pljačkaško i razbojničko vreme.
Reč ima ministar Đorđević.
Zahvaljujem. Pre nego što se vratim na temu, moram da se osvrnem na sezonsko zapošljavanje. To je zakon koji je suštinski nešto promenio i doneo je nešto novo. Vlada Republike Srbije, svakako, u želji da ovu oblast uredi, a zatim i kao strateška odluka naše Vlade jeste borba protiv sive ekonomije. Želja nam je bila da onim građanima koji se bave sezonskim zapošljavanjem damo neka prava. Oni su ta prava u nekim ranijim godinama imali, ali ona su bila vrlo ograničena i ukidala su neka druga prava, što znači da je sezonski radnik, ukoliko ga zateknete ili ukoliko bude prijavljen, gubio naknadu socijalne pomoći i gubio je pravo da bude na evidenciji Nacionalne službe za zapošljavanje. Želeli smo da pružimo mogućnost, s ozbirom na kategoriju ljudi koji se bave ovim poslom, da oni ne gube pravo na socijalnu pomoć i da ne gube pravo da budu na evidenciji Nacionalne službe za zapošljavanje. Želja nam je bila da oni imaju neku specifičnost i da animiramo poslodavce da ih prijavljuju. U tom smislu, mi smo iznašli rešenje koje je bilo u skladu sa onim što je takođe jedna od strateških odluka ove Vlade to je digitalizacija. Recimo, jedna Hrvatska koja je u EU ona sve ovo sprovodi na način tako što lepe markice. To je neki 20 vek, Srbija je danas, kad je u pitanju ova oblast u 21. veku. Pojednostavljeno prijavljivanje je omogućilo da u ovom trenutku 183 poslodavca je prijavilo svoje sezonske radnike. Tačan je podatak bio da je to bilo negde oko 3,5 hiljade, 4,5 hiljade ljudi do maja meseca. Do 1. jula je prijavljeno 12.072 radnika. Još nije kraj sezone, ovo je prva godina, ja hoću samo da napomenem da mi od 7. januara sprovodimo ovaj zakon i mi u prvoj godini za prvih pet meseci imamo 12.000 sezonskih radnika koji su prijavljeni i kojima je na taj način upisano penziono i 303 dinara koje se plaća po danu njima obezbeđuje da jednog dana imaju penziju, njima obezbeđuje da imaju osiguranje u slučaju povrede na radu, a takođe obezbeđuje im i sve ono što im pripada kao da su zaposleni na privremeno-povremenim poslovima. Imaju pravo na odmor i na nedeljni odmor. Svakako tu nije kraj, Vlada razmišlja sad u ovom trenutku kako da to proširi na druga zanimanja, s obzirom da se ovo pokazalo kao primer dobre prakse i mislim da će vrlo brzo biti izmena i dopuna ovog zakona jer mi želimo zakon da prilagođavamo, a to jeste ideja i jeste zadatak ove Vlade, da budu u službi svojih građana i da proširi na druge delatnosti gde postoji inicijativa i prostor da se angažuju ljudi na ovako pojednostavljenim poslovima. Naravno, znajući da se ljudi ne bave tehnologijom i da nisu toliko vični u nekim stvarima kad je u pitanju prijavljivanje, mi smo čak i obezbedili da se prijava radi na nekim izdvojenim mestima, gde god je to moguće i to je vrlo moguće da se uradi na vrlo efikasno i za kratko vreme. Očekujte uskoro izmene i dopunu Zakona o sezonskom zapošljavanju koji će biti proširen na druge delatnosti i time pružiti mogućnost da još više ljudi ostvari svoja zakonska prava i prava o Zakonu o radu. Što se tiče ovog zakona, ja sam vrlo, pripremajući se za ovo, čitao sam Zakon o trgovini i o elektronskoj trgovini i o robnim berzama. Verujte mi, svako od nas vrlo dobro zna i ima to iskustvo kad je kupovao preko interneta, sa kakvim problemima se suočavao. Svako od nas zna sa kakvim prevarama se suočavao kad su u pitanju reklame koje su govorile o tome da imate popust neki veliki, a onda kada dođete u radnju onda shvatite da tamo nema ili imate samo jedan par nečega što je na popustu. Ova sva tri zakona koja su uzajamno povezana ili indirektno povezana upravo omogućavaju da se nešto promeni. Suštinski da se promeni i da pruži mogućnost i garanciju našim građanima da imaju i ostvare svoja prava i da budu na neki način zaštićeni. Da li će biti prostora za izmenu? Sigurno da, ali treba pustiti vreme da protekne i da se vidi kako će ovo da izgleda, ali svakako Vlada Republike Srbije i ovo ministarstvo je imalo najviše želje u tome da se ova oblast uredi. Bilo je mnogo, mnogo prostora na kome je bilo mogućnosti da se vrše malverzacije. Pogotovo kad je bio u pitanju inspekcijski nadzor, gde inspektori nisu mogli iako uoče da postoje neka nepravilnost i kršenje zakona da to dokazuju, a želja ovog zakona je upravo da se to izmeni i da postoji vrsta kontrole upravo toga. Svesni ste da danas imate prodaju robe i na „fejsbuku“ i na „instagramu“ i preko oglasa, ta roba se plasira našim kupcima, a s jedne strane ruši konkurenciju, s druge strane, ne pruža garanciju za prodati proizvod i treće ova država ostaje uskraćena za poreze i doprinose. Na taj način se krade od naših građana i slivaju se pare u ruke malog broja ljudi. Da bi došli do toga, da toga nema, upravo smo želeli da izmenimo ova tri zakona. Verujem da svi znamo i svi smo ovde svesni toga da je ovo jedan kvalitativni iskorak napred i verujem da ćete sigurno u danu za glasanje glasati za ovo, jer ovo suštinski menja pristup kada je u pitanju trgovina. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Sreto Perić.
Gospodine ministre, ovaj Zakon o trgovini ima 73. člana i mi nismo rekli da nijedan od njih ne valja. Evo, ovaj poslednji 73. koji kaže –zakon stupa na snagu osam dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“, šta bi mi tu mogli da promenimo? I mi kada bi predlagali on bi imao takvu odredbu. Mi nismo deo ove većine koja mora da hvali i da prepričava ono što se već nalazi u zakonu, mi kao ozbiljni i odgovorni, kako reče kolega Orlić, koji pre svega volimo svoju državu, mi moramo da pronađemo još nešto više i da ponudimo građanima Srbije. Ovaj Zakon o trgovini, član 48. kaže da tržišni inspektor može tražiti asistenciju policije, odnosno komunalne policije, a pre nekoliko dana ste usvojili zakon koji ne kaže komunalna policija, nego kaže milicija. Dobro, to će možda amandmanom biti otklonjeno i nije suština u tome, to nije toliko bitno, ali kada je u pitanju ovo sezonsko zapošljavanje gospodine ministre, vi znate kao što znam ja i svi drugi, uglavnom na tim poslovima se angažuju ljudi sa nižim stepenom obrazovanja i možda učenici i studenti da u slobodno vreme zarade neki dopunski novac koji će im dobro doći. To je tako i dobro je što možda postoji zakon da ne bi gubili ona prava koja imaju kao nezaposlena lica. Samo da vas podsetim, nisam siguran da li je bila 2006. ili 2007. godina kada su berači višanja u Merošimi dolazeći na posao da beru višnje, tražili da im se dnevnica plati unapred. Jel znate zbog čega? Nisu to bili prevaranti. Zbog toga što vlasnici tih višanja kada predaju ono što su oni nabrali, ne mogu da uzmu onoliko para koliko su ih koštali berači, odnosno njihove dnevnice. Da ne računamo njihovo ulaganje, jer tu ima neka obrada i priprema pre toga, e tu država mora da interveniše. On će i sam da se snađe nekako i taj sezonski radnik i vlasnik plantaže višanja. Ne kažem da mu nije potrebna intervencija države, ali lakše će mu biti to nego ova situacija da ovaj unapred ne sumnja u onog kod koga je radio, ali jednostavno neće moći da dobije onoliko kolika je dnevnica.
Zahvaljujem. Reč ima ministar gospodin Đorđević. Izvolite.
Kada je u pitanju naknada, upravo se ovim i rešava kod sezonskog zapošljavanja, a to je da vi imate zagarantovano onog trenutka kada vas neko prijavi i znate da ste prijavljeni, a možete da proverite da li ste prijavljeni, jer postoji portal na kome se vidi da li ste prijavljeni kao sezonski radnik po tom danu, da morate da budete plaćeni minimum 155,3 dinara, što je zagarantovana minimalna cena rada za taj dan. Tako da više ne može da se desi. Možete da se dogovorite više i tu da imate problem, ali država sada stoji iza vas, ukoliko vas je on prijavio, a nije isplatio, da vam garantuje da možete da ga tužite za taj iznos i da dobijete. Što se tiče inspekcijskog nadzora, vi sami znate da je donet Zakon o inspekcijskom nadzoru, da je upravo nama bila želja da svi inspektori rade zajedno. Ovde jeste zakonom predviđena na neki način saradnja komunalne milicije i tržišne inspekcije, ali generalno sa inspekcijskim nadzorom smo doveli do toga pošto znam sa inspekcijom rada da idemo zajednički i da radimo zajednički. Onog trenutka kada inspekcija rada utvrdi da postoje neke manjkavosti koje nisu iz naše nadležnosti, ona istog trenutka zove drugu inspekciju iz čije je to nadležnosti i zajednički rade na terenu. Sada, za razliku od nekih ranijih vremena, a to možda i vi znate, imamo česte inspekcije gde imamo zajedničke inspekcije određenih inspekcija na terenu. Mislim da želja svih nas jeste da na neki način nestane nelojalna konkurencija, da nestane siva ekonomija. U tu svrhu smo uveli i registre, da možete na sajtu da vidite i kao građanin da proverite koja firma je radila nelegalno, koja firma je uskraćivala nekom radniku neko pravo i da sami odlučite da li želite da radite kao poslodavac ili kao fizičko lice i da kupujete od te firme i sami da odlučite da li želite da ostavite neki novac toj firmi. Mislim da je to jedan iskorak napred u tome da smo mi i kao država danas transparenti i da smo pokazali da želimo da se borimo protiv sive ekonomije. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Sreto Perić.
Gospodine ministre, Zakon o inspekcijskom nadzoru jeste korak napred u odnosu na neko ranije vreme. Sada ovde ima dosta kolega koji znaju da u nekom periodu lica koja nisu imala prijavljenu registrovanu radnju su se bavila sivom ekonomijom, ali inspekcije nisu imale nadležnost nad takvim licima. Donošenjem ovog zakona to je jedan korak napred. Država valjda treba da bude uređena, da se zna šta kako funkcioniše i najvećem broju građana je to u interesu da bude tako. Jedna stvar oko koje se vi i ja gospodine ministre nismo razumeli, nisam ja rekao, i vi nekako parcijalno kroz ovo objašnjenje pokušavate da štitite neke interese, interese sezonskih radnika i u redu je to, treba da bude zaštićen. Vi ste meni rekli koliko je najniža cena. Ako se dogovore može da bude veća. Može i treba da bude veća, zato što će taj korisnik tih usluga sezonskog radnika imati potrebu i za njim, jer znate da postoje tradicionalni odnosi kod nekih koji koriste i angažuju tu sezonsku snagu godinama, negde čak i deceniju i više i jedni te isti ne menjaju se. Ali, ovde se postavlja pitanje kad sam vam rekao da su tražili unapred, ujutro da naplate, zato što otkupna cena njihovog proizvoda nije mogla da zadovolji ni troškove berbe, a da ne govorim o drugim troškovima. I, kad sam rekao da vi na tome treba da poradite, nije to lako, ali na tome mora da se razmišlja, ne kad dođe sezona berbe bilo kojeg poljoprivrednog proizvoda, nego sad da se napravi analiza i da sad kažete da su dosadašnje godine propuštene, prošle su, oštećen je ko je oštećen, ali želimo da sledeće godine imamo takvu situaciju. To ćemo moći u dobroj meri ukoliko budemo zaštitili domaću proizvodnju, domaće proizvođače. Ono kad kažemo ne može ni predsednik Republike, ma koliko se on trudio, angažovao i bio posvećen, kako kaže, da kaže bilo kom stranom investitoru otiđi tamo pa obiđi, ako budu negde ponuđeni bolji uslovi nego ovde, vrati se, mi ćemo dati još bolje. Pa, ne može tako. Nego, mora da bude definisano, ali isti uslovi, vi ćete reći odmah - da, oni jesu isti. Nisu isti, isti uslovi za strana lica koja su vlasnici privrednih subjekata koja su registrovana u Srbiji i za naše državljane Srbije. Nisu isti. Kada je u pitanju investitor, domaće lice za sve dozvole koje treba da dobije vreme mu je potrebno duplo duže nego što je to kada je u pitanju strani investitor.
Reč ima ministar, gospodin Đorđević.
Prvo, radi informisanja javnosti, nije tačno da imaju različito vreme, ni da postoje različiti uslovi za jedne i druge. Potpuno su identični uslovi i iste uslove imaju i strani i domaći. Potpuno jednaki pred našim zakonom su i jedni i drugi. Što se tiče sezonskih radnika, svakako ja razumem šta je vaša, da kažem, primedba. Mi svakako gledamo na svaki način da obezbedimo sva njihova prava. Verovatno postoji prostora i ideja i ovakva razmena, da kažem, naših mišljenja upravo dovodi do toga da neko sledeće rešenje bude efikasnije upravo u tome. Svima nam je cilj da zaštitimo te ljude koji rade, da i oni imaju sva prava koja imaju i svi drugi zaposleni, i treće da zaštitimo i te poslodavce od onih koji ne čine na taj način i na neki način uskraćuju njima pravo, tim radnicima, ali i prave nelojalnu konkurenciju. Svakako, kažem vam, biće uskoro taj zakon u skupštinskoj proceduri, biće proširenje na neka druga zanimanja, biće otvorena rasprava o tome i verujem da ćete uzeti učešće i da dođemo do još kvalitetnijeg rešenja.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Duško Tarbuk. Izvolite kolega.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Poštovani ministre sa svojim saradnicima, uvaženi građani Srbije, usvajanjem Zakona o robnim rezervama postiže se njegov osnovni cilj, a to je uspostavljanje savremene robne berze kao organizatora pravičnog, transparentnog, efikasnog tržišta, nestandardizovanih i standardizovanih tržišnog materijala. Takođe, jedan od ciljeva koji treba da postigne donošenje ovog zakona jeste uspostavljanje institucionalnog okvira za robne berze. Zakonom se jasno definiše institucionalni okvir u domenu robne berze kao nadzor nad institucijama tržišnim učesnicima kroz definisanje jasnih uslova za osnivanje organizacija i funkcionisanja robne berze poput kadrovske, organizacione i tehničke osposobljenosti. Zakon omogućava viši stepen sigurnosti trgovanja. Na robnoj berzi moći će da trguju domaća, strana pravna lica, poljoprivrednici koji imaju registrovana poljoprivredna gazdinstva i svako ko ispunjava uslove iz zakona moći će da osnuje akcionarsko društvo na robnoj berzi. Zakon će unaprediti sistem garancija u trgovanju, što je naročito bitno za unapređenje položaja malih i srednjih preduzeća. Donošenjem ovog zakona se bolja i veća podrška izvozu. Uzimajući u obzir da izvoz žitarica dominira u strukturi ukupnog izvoza Republike Srbije u trgovanju poljoprivrednih proizvoda u Srbiji, beleži suficit od 1,6 milijardi američkih dolara, dok je izvoz poljoprivrednih proizvoda čini skoro 12% od ukupnog izvoza. Izvozom će biti pružena mogućnost da unapred znaju kad mogu da ugovore cenu robe, žitarica, industrijskog bilja, đubriva i svega ostalog što će im omogućiti da precizno planiraju poslovanje i da se zaštite od rizika na isti način kao njihovi inostrani konkurenti. Usvajanjem Predloga zakona o robnim berzama uređuje se robno berzansko tržište koje je indikator sigurnosti i konkurentnosti određene privrede, kao i način eliminisanja netržišnih rizika u načinu poslovanja. Berza je tekovina modernog poslovanja i ona se pokazala kao najbolji i najefikasniji i najpošteniji privredni subjekat. Ja sa obadve ruke podržavam svaki zakon koji će poboljšati rad berze i, onako, precizno i rad na berzi još bolje precizirati. Tako da, moje poštovane kolege, u danu za glasanje, molim da podrže ovaj zakon, naravno ako budu imali snage i vremena. Zahvaljuje.
Zahvaljujem. Saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese odluke iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Uvaženi ministre, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. Inače, u Skupštini Srbije predstavljam Ujedinjenu seljaku stranku, izabran sa liste SNS. Ja sam, zajedno sa mojim kolegama, u poslaničkom klubu Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka, gde mi u našem klubu podržavamo sve ove predloge zakona, ali stavljamo akcenat uvek na ljude koji žive na selu, za ljude koji žive od sela, za radnike i za sve one koji žive u svim delovima naše zemlje Srbije. Inače, ja ću podržati Predlog ovog zakona, Zakona o trgovini. Konkretno, elektronska trgovina je veoma aktuelna u ovom prethodnom periodu, a ima dosta nedostataka, ima dosta stvari koje su pod znakom pitanja, gde te sve stvari na neki način rešavamo, stavljamo zakonske okvire. Ali, s druge strane, mi moramo staviti akcenat i na ono što je bitno, da veliki broj naših sredina, kao što je opština Svrljig, Gadžin Han, Bela Palanka, Babušnica i veliki broj opština na jugoistoku Srbije gde žive ljudi u seoskim područjima u kojima je teško da se radi poljoprivredna proizvodnja, u kojima nema ni internet, a s druge strane vrlo teško se radi i elektronska trgovina, što ne znači da mi tamo moramo raditi da obezbedimo iste uslove života, kao što su život naših poljoprivrednih proizvođača, naših ljudi koji žive u centralnoj Srbiji, u Beogradu, u beogradskim opštinama normalno i na severu Srbije. Ja sam se zalagao i zalagaću se uvek da se sredinama u poljoprivrednim gazdinstvima, kao što je opština Svrljig, te opštine gde ja dolazim, da tim ljudima obezbedimo adekvatne uslove za poljoprivrednu proizvodnju. Malopre je i moj kolega, Sreto Perić, rekao određene stvari koje se tiču baš tih ljudi proizvođača, čiji proizvodi sutra, oni ga proizvedu na njivi, da li je to svrljiško jagnje, da li je višnja, da li je malina, da li je breskva, nije bitno, ti ljudi tu robu proizvedu, urade, a kada dođe da se proda oni tu robu prodaju mnogo jeftinije nego ti koji tom robom trguju, odnosno ti prekupci, natkupci ili kako se to kaže. Mislim da naši poljoprivrednim proizvođačima moramo dati veću podršku u ruralnim područjima, moramo dati veće subvencije i da zajedno sa svima njima radimo na tome da se obezbede prvo elementarni uslovi za život, da svako selo ima svoju trgovinsku radnju da mogu da obezbede svoje proizvode, da kupe nešto za šta je njima potrebno, ali s druge strane normalno obezbediti i internet da mogu da rade trgovinu na ovakav način gde sad ima tzv. berza i lokalne berze koje mogu imati mogućnost da se tu prodaju prodati proizvodi. Još jednom, ja kao poslanik USS i predsednik USS podržaću predloge ovih zakona, s tim što uvek napominjem da moramo obezbediti više sredstva za sredine koje su, kao što je opštine odakle ja dolazim, nerazvijena područja na jugoistoku Srbije, da se više izdvoji za naše poljoprivredne proizvođače u takvim selima, jer bez njih, verujte mi, jeste, to je naš kvalitetan proizvod, ali taj proizvod nikad ne može da dobije cenu, već onaj što to kupi od njih preproda, on ima veću zaradu. Još jednom, USS i ja kao predsednik, podržaću sve ove predloge zakona zato što su korektni, dobri i tako treba da bude.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Belačić. Izvolite.
Sve teme koje su danas na dnevnom redu su izuzetno interesantne za raspravu – i Predlog zakona o trgovini i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini i Predlog zakona o robnim berzama. Odlučila sam da svoje vreme na današnjoj sednici iskoristim za diskusiju na temu elektronske trgovine. Uslovi za razvoj elektronske trgovine u Srbiji stekli su se tek nakon 2000. godine, kada dolazi do bržeg i uspešnijeg razvoja komunalne infrastrukture, što je dovelo do brzine protoka interneta i samim tim eksponencijalnog povećanja broja korisnika. Sa komercijalnim pružanjem internet usluga u našoj zemlji započelo se tek 1995. godine, a sve do 2000. godine naša infrastruktura bila je nedovoljno kvalitetna, jednim delom i oštećena tokom bombardovanja, tako da je internet pristup u Srbiji prvih pet godina ostvarivan isključivo putem kablova iz Mađarske. Ovaj zakasneli razvoj interneta u Srbiji i kašnjenje od par godina u prelasku sa dajl-ap na ADSL i kablovski internet umnogome je uticao i na kašnjenje u samom razvoju elektronske trgovine. Na svetskom nivou elektronska trgovina razvijala se mnogo brže. U SAD 1994. godine osnovana je kompanija „Amazon“, koja je prvobitno osmišljena kao internet knjižara, da bi za svega par godina ovaj poslovni projekat prerastao u globalnu internet prodavnicu knjiga, muzičkih diskova i svih ostalih vrsta robe. Godine 1995. pokrenuta je kompanija „Ibej“, u pitanju je zapravo aukcijski sajt osmišljen radi razmene određenih figurica, koji je takođe vrlo brzo postao vodeći aukcijski sajt za kupovinu najrazličitijih roba. Danas imamo situaciju da se na ovom sajtu dnevno obavi više od milion aukcija, kako na lokalnom, tako i na nacionalnom i internacionalnom nivou. Dakle, kada je u Srbiji tek započelo komercijalno korišćenje interneta, u svetu su se već razvijali i funkcionisali internacionalni giganti u domenu elektronske trgovine. To početno kašnjenje i dalje se oseti. Statistički podaci navode da u Srbiji 2006. godine čak 88,4% građana nikada nije kupovalo preko interneta. U desetogodišnjem periodu, dakle do 2016. godine, broj građana Republike Srbije koji nikada nisu kupovali preko interneta pao je na 54,6%. Najnoviji podaci kojima raspolažemo su iz 2018. godine i možemo se pohvaliti time da je broj građana koji nikada nisu kupovali robu ili usluge preko interneta pao na ispod 50% i iznosi otprilike 45%. Približno 55% građana Srbije ima makar jedno iskustvo sa kupovinom preko interneta, a svega 30,9% građana koristilo je elektronsku trgovinu prošle godine, što govori o tome da elektronska trgovina u Srbiji, iako poslednjih godina beleži rast, još uvek nije dovoljno razvijena. Građani su rezervisani prema elektronskoj trgovini iz dva razloga. Pre svega, tu je strah od zloupotrebe njihovih ličnih podataka i podataka sa kreditnih kartica, a postoji i strah od toga da realni proizvodi neće odgovarati stanju prikazanom na internetu. Zbog toga u našoj zemlji građani internet prodavnice najviše koriste da se informišu o proizvodima koje potom fizički kupuju u prodavnicama gde su oni dostupni. Potrebno je urediti zakonski okvir na taj način da prvenstveni cilj bude zaštita potrošača i njihovih prava. Predlozi zakona o kojima danas raspravljamo pokušali su da reše ovu problematiku, ali mi iz SRS smatramo da se moglo i malo dalje otići sa svim tim merama. Pre svega, novi zakon definiše pojmove elektronske prodavnice i elektronske platforme i sam pojam dropšipinga, ali propušta da definiše brojne druge oblike elektronske trgovine koji se odvijaju kroz elektronske nabavne centre velikih preduzeća, elektronske sajmove, aukcije i elektronsko posredovanje koje zapravo predstavlja posredovanje između potrošača i dobavljača, gde potrošači postavljaju svoje zahteve, a posrednik prihvata ponude od dobavljača i bira najpovoljniju gde se prihod, dakle, ne ostvaruje direktnom prodajom, već se ostvaruje iz članarine i naplaćivanjem procenta po obavljenom poslu. Propustom da definišete sve ove različite vidove elektronske trgovine praktično je otvoren prostor da određeni vidovi elektronske trgovine prođu bez zakonske regulative. Istovremeno, Predlogom zakona definiše se pojam tajnog kupca, koji će imati zadatak da suzbija sivu ekonomiju u domenu internet trgovine, odnosno cilj je da se inspekciji da mogućnost prikrivene kupovine, kako bi došla do dokaza o nelegalnoj prodaji. Nelegalna prodaja u našoj zemlji uglavnom se odvija putem društvenih mreža, najčešće preko „Fejsbuka“ i „Instagrama“, gde se uglavnom prodaje roba naručena iz Kine – kozmetika, garderoba, tehnologija, dečje igračke itd. S obzirom da je najavljeno da je cilj donošenja zakona zaštita potrošača i povećanje poverenja u elektronsku trgovinu, mislim da zakonske odredbe nisu u potpunosti adekvatne i usmerene isključivo na rešavanje tog problema. Kada pogledamo trenutnu situaciju u elektronskoj trgovini, potrošači bivaju oštećeni na tri načina. Jedan od načina je kada poručena roba uopšte ne bude isporučena, a drugi način je kada se isporuči roba koja u realnom stanju ne odgovara fotografijama prikazanim na internetu i treći način zloupotrebe je kada podaci potrošača kasnije bivaju zloupotrebljeni tako da njih kontaktiraju navodno za različite nagradne igre, kol centre itd. Ono što je dobro je da do sada nije bilo zabeleženo slučajeva zloupotreba podataka sa kartica i otuđenja tuđih novčanih sredstava. Kako bi se poverenje potrošača, odnosno kupaca povećalo, potrebno je da se spreči svaka mogućnost prevare od strane onih koji isporučuju proizvode, prodaju nešto što je nekvalitetno ili čak ne isporučuju. Samim tim, mi mislimo da borba protiv sive ekonomije u ovom obliku ne bi trebalo da bude glavni prioritet, jer ukoliko želimo da podstaknemo elektronsku trgovinu i da dostignemo evropski i svetski nivo, onda bi država trebalo da podstiče apsolutno svaki vid trgovine koji nije štetan po kupce. To što vi nazivate sivom ekonomijom, odnosno prodajom putem interneta, ne bi trebalo u samoj ovoj početnoj fazi da bude zabranjeno. Otvaranje elektronske prodavnice ili bilo kakve elektronske platforme iziskuje značajna novčana sredstva. Pre svega, potrebno je zakupiti domen i ime, potrebno je zakupiti hosting ili klaud na kom će se nalaziti server, potrebno je kupiti neku e-komerc platformu preko koje će prodavnica biti napravljena, bilo da je to Magento servis, bilo da je Open cart, Shopify, šta god, to sve košta. Mislim da ne bi bilo loše ostaviti građanima mogućnost da u početnoj fazi pokušaju tu trgovinu preko društvenih mreža, kako bi videli da li im se isplati da u nekom daljem stadijumu ulože sredstva i počnu time da se bave na profesionalni način. Naravno, izazov da se spreči prevara, koja je mnogo lakša kada se posluje na društvenim mrežama, svakako postoji, ali to je moglo da se reši i na drugi način, a ne isključivo zabranom. Mogli ste, na primer, da oformite javni registar trgovine na društvenim mrežama i da sankcionišete samo one prodavce koji se ne pridržavaju pravila, odnosno koji varaju kupce. Takođe ste mogli da pratite stanje na računima lica koja se bave trgovinom na društvenim mrežama i da ih tek kada ostvare određenu dobit uslovite time da otvore formalne prodavnice čije će održavanje svakako morati da plaćaju iz meseca u mesece. Naš stav je da ukoliko želimo da podstičemo elektronsku trgovinu, moramo da dopustimo svaki njen oblik i da se pomirimo sa činjenicom da naši građani trenutno nemaju svi novca da pokrenu profesionalne trgovine i da im treba dopustiti da do određenog iznosa, ukoliko pošteno posluju, ne plaćaju porez, kako bi svako mogao da pokuša da se na neki način probije u tom svetu internet trgovine, a uz to je naravno potrebno obezbediti različite vrste edukacija, tehničko-tehnološku pomoć itd. Najavili ste da je u pripremi akcioni plan za razvoj elektronske trgovine i ja se zaista nadam da će tim akcionim planom ove manjkavosti biti malo rešene, tako što će se omogućiti donekle liberalniji odnos našim prodavcima koji nemaju profesionalne prodavnice, jer u pitanju su ljudi koji ne obrću velika novčana sredstva, već često prodaju knjige ili neke svoje lične stvari i sitnice kako bi preživeli i mi bi u tome trebali da ih podržimo, a svakako ne da ih sprečavamo. Što se tiče građana koji na internetu prodaju usluge, oni te usluge uglavnom prodaju u inostranstvu. U pitanju su građani koji su prilično tehnološki obučeni, koji znaju da obavljaju neke poslove, bilo da je u pitanju programiranje, kreiranje aplikacija itd. Mislim da je situacija sa tim građanima mnogo lakša i povoljnija u odnosu na građane koji prodaju robu. Građani koji prodaju robu u inostranstvu suočavaju se zaista sa mnogim problemima. Pre svega, stiče se utisak da zakonodavci ne znaju da veliki broj onlajn radnji u Srbiji koje posluju sa inostranstvom nemaju adekvatne procese naplate, upravo usled nedoumica inostranih procesnih sistema za plaćanje, zbog toga što, eto, vi znate, mi smo tek pre par godina dobili „Pej pal“. Mnogi drugi servisi još uvek nisu dostupni u Srbiji. Imamo probleme da je preko nekih servisa moguće, na primer, samo poslati novac, ali ne i primiti, dok se strancima svakako ne isplati da kao globalni operateri za plaćanje uvode naš srpski dinar, koji nije konvertibilan, na svoja tržišta. Pored toga što se radi na domaćem nivou, trebalo bi svakako uložiti mnogo više napora u pregovore sa strancima, kako bi se ukinule određene barijere za našu državu i kako bi našim građanima poslovanje na međunarodnom nivou bilo daleko isplativije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sa ovim bismo završili sa prepodnevnim radom. Određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog sata i nastavljamo sa radom u 15.00 sati.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Reč ima Stanislava Janošević. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre, kolege poslanici, poštovani sugrađani, uvažavajući dnevni red i tačke dnevnog reda, kao i zakone koji se nalaze na dnevnom redu, ja ću se na njih osvrnuti i komentarisati ih u današnjoj debati. Međutim, pre nego što počnem, ne mogu da se ne osvrnem na prethodni period, gospodine predsedavajući, gde su na domaćim elektronskim medijima, ali pisanim, koji su instruisani od strane Saveza za Srbiju, pominjani isključivo poslanici vladajuće koalicije. Pominjan je dr Aleksandar Martinović, dr Vladimir Orlić, Marijan Rističević, gospođa Stanija Kompirović, Vladimir Đukanović i mnoge moje kolege. Moram citirati način na koji je to rađeno. Rekli su sledeće: "Poslanici vladajuće koalicije se utrkuju ko će bolje i kvalitetnije da pohvali predsednika Republike". Molim vas, kakav je to rečnik? Ja sada koristim priliku da pitam svoje kolege i da konstatujem - da li se mi to utrkujemo? Dozvolićete da prva dam odgovor na to pitanje - ne utrkujemo se, iz više razloga. Pre svega, mi nismo atletičari. To su doktori nauka, prava, inženjeri, ekonomisti, poljoprivrednici, koji su delegirani u ovom visokom domu da iznose svoje mišljenje i da vode debatu ovde, na razne teme. Drugo, mi jednostavno nismo zastupnici gospodina Aleksandra Vučića. Ali, predsedavajući, vi ste primetili da kada se god neka stranka pomene, ili njen predsednik, predsednici poslaničkih grupa se javljaju kako bi odbranili njihov stav i predsednika stranke. Jel hoćete da kažete da ovde svi imaju pravo nekoga da odbrane i nešto da kažu, samo Aleksandar Vučić može da bude napadan? E, pa, gospodo, ne može. Žao mi je. Moje kolege iz SNS, kao i naši koalicioni partneri, uvek ćemo zastupati ono što je ispravno i ono što omogućava građenje sigurne budućnosti Srbije. Aleksandar Vučić je taj koji je obezbedio stabilnost, ekonomski napredak i sigurno da brine o nacionalnom pitanju svih građana Republike Srbije. Međutim, kao što sam i rekla, u nastavku ću govoriti o tačkama dnevnog reda, dakle o Zakonu o elektronskoj trgovini kao i o robnim berzama. Smatram da su veoma dobro skrojeni. Zakon o elektronskoj trgovini donet je 2009. godine, 2013. je izmenjen. Dakle, pravni okvir samog sprovođenja elektronske trgovine je u potpunosti utvrđen i smatram veoma bitnim to da je neophodno definisati precizno sve obavezne informacije pre samog zaključenja ugovora u elektronskom poslovanju, kako bi bilo sigurno za sve učesnike elektronskog poslovanja. Mimo toga, jedan bitan i veliki iskorak u celoj priči jeste da mi sada imamo sprovođenje skrivene kupovine od strane državnih inspektora i to je veoma dobro, jer će uticati na smanjenje sive ekonomije. Naš ovlašćeni predstavnik Ana Čarapić je veoma lepo obrazložila kako su to definisani postupci u prodaji, da ćemo sada decidno znati šta je to rasprodaja, šta je to sezonsko sniženje a šta akcija, prosto da kupci ne bi bili na neki način obmanuti. Jer, ne može neka roba koja je bila u prodaji nakon rasprodaje da se vrati opet na istu cenu i u rafove. Znači, jednostavno će ta cena ostati onakva kakva je i snižena. I ono što je ključno u samom poslovanju na robnim berzama, smatram da je najbitnije za mala i srednja preduzeća, ali i za poljoprivrednike, jer će oni postati konkurentni na tržištu. Obzirom koliko su dobro spremljeni ovi predlozi zakona i kako će uticati na razvoj elektronske trgovine, zasigurno ću ih podržati i pozivam svoje kolege da to učine. Hvala vam.
Koleginice Janošević, uputili ste jedno pitanje. Dali ste i vi odgovor, ali sam dužan i ja da vam dam odgovor. Naravno da ste potpuno u pravu i da ono o čemu ste govorili je legitimno pravo svake poslanike grupe. Sa druge strane, ne utrkujemo se mi ovde, mi smo legitimno izabrani predstavnici građana koji rade jedan odgovoran i ozbiljan posao i razgovaramo o alternativama, vodimo dijalog kako da dođemo do što kvalitetnijih zakonskih rešenja, koji će biti u najboljem interesu građana. I to radimo odgovorno, ozbiljno i posvećeno. Voleo bih da su i predstavnici jednog drugog dela opozicije tu, ali, plašim se da oni to neće shvatiti, i pored svega što činimo i radimo. Ali, nemojte da se trudite, ipak mi nastavljamo i dalje da radimo, kao i do sada. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, kolega Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine predsedavajući, ovaj zakon koji se odnosi na trgovinu neće moći da sanira posledice dosmanlijskog režima od 2000. pa do 2012. godine. Ja ću u nekoliko slučajeva u odnosu na odredbe ovoga zakona ukazati sledeće. Članom 5. ovoga zakona je propisano načelo ravnopravnosti i zabrane, dakle, diskriminacije. Kaže da su trgovci ravnopravni i imaju jednak pravni položaj na tržištu. Ja mislim, dame i gospodo, da svi trgovci nisu ravnopravni. Nisu ravnopravni u odnosu na uvoznički lobi, jer je uvoznički lobi ugrozio tu ravnopravnost naših trgovaca i naših građana. Naime, uvoznički lobi je u situaciji kada može da uvozi šta god hoće, da prodaje našim građanima, ali da novac iz Srbije izvlače u inostranstvo za svoje kompanije. Ja ću vam navesti primer u slučaju Pančeva. U Pančevu je zatvoreno više od stotinu lokala, dakle, prodavnica, koje su se bavile trgovinom. Zašto su zatvorene? Zatvorene su jer je došao uvoznički lobi i došao je čovek, "Aviv park" se zove ta firma, koja je na jednom mestu skoncentrisala celokupnu trgovinu u Pančevu. Ne može niko da dođe do prodaje robe, jer se roba uvozi iz inostranstva, ovde prodaje i novac izvlači iz naše države. To je omogućio dosmanlijski bivši režim. Trebaće vam, dame i gospodo, više od 20 godina da otklonite posledice te pljačke i toga lopovluka, i tih mućki i malverzacija. Tu se radilo o organizovanom kriminalu, a organizovani kriminal je uz međunarodni terorizam jedno od najvećih opasnosti po savremeno društvo i civilizaciju uopšte. Zato je borba protiv organizovanog kriminala jedno od centralnih pitanja na mnogobrojnim međunarodnim a i na našim domaćim forumima. Kada je u pitanju odredba člana Zakona o trgovini, isprave o robi, vi znate kako su dosmanlije uvozile robu. Sa otpada iz EZ, uvozili su naši poznati, pod znakom navoda, lopovi, prevaranti i šverceri koji su uvozili meso za prerađevine. To su bile robne rezerve NATO pakta u Evropi. Dvadeset godina su u hladnjačama boravile i bile u stanju raspadanja, ali su zato poznati naši koji se reklamiraju u ovoj državi i koji su danas postali bogati do te mere da su bogatiji od države. Imate onog „Zlatiborca“, imate „Matijevića“. Sad bih ja predložio da se formira anketni odbor u ovoj skupštini, da se utvrdi za poslednjih 15 godina odakle su uvozili meso, a „Zlatiborac“ ni „Matijević“ nemaju kožu pred klanicom ni jednu. Odakle je to meso? Mi smo ovo pitanje, gospodine Martinoviću, sećate se, pokretali još 2007 i 2008. godine, u onom delu Skupštine gde smo bili, ali su žuti uspeli da spase zatvora ova dva tajkuna, pa bi trebalo utvrditi jel Argentina, jel Brazil, a išlo je sve preko Kosova i preko Crne gore. Dame i gospodo, postavlja se pitanje – gde je bila inspekcija, gde je bio nadzor? Gde je bila inspekcija da utvrdi dekleraciju? Odakle je roba uvezena u Srbiju? To su propustili i namerno nisu činili žuti. Žuta gerila je upravo organizovala takvu trgovinu koja je samo mogla da njima koristi, Đilasu i ostalima. Ali, kože nigde nema. Kada je u pitanju ovaj zakon o trgovini, rekao sam da je u pitanju deklaracija i da bi to trebalo voditi računa, ali ja imam primedbe u odnosu na članove 49, 50. i 51. Ako mogu? Samo hoću da kažem da je omogućeno da se vrši, od strane inspekcije, upravo, pretres stana, pretres prostorija, itd, ono što spada isključivo u isključivu nadležnost suda, tužioca i odredaba po Zakoniku o krivičnom postupku. Meni je žao što nemam vremena, ali imao sam još neke napomene da ukažem, koje mogu biti od značaja za primenu ovog zakona.
Zahvaljujem, kolega Jojiću. Kolega Orliću, da li želite repliku? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Par stvari koje je gospodin Jojić pomenuo jesu važne i zahtevaju da dodatno koju reč kažem. Prvo, što se tiče samog zakona, tako je, jasno stoji da su ravnopravno i da imaju jednak tretman na tržištu, dakle, svi trgovci i ne samo trgovci. Mislim, gospodine Jojiću, da to nije u direktnoj vezi sa tim da li se neko bavi usko ili isključivo, čak ni većinski, uvozom ili izvozom, jer ni uvoz sam po sebi nije loša stvar. Uvozom omogućavate onu alternativu na tržištu o kojoj smo mi govorili i danas tokom ranije rasprave, takođe, sam razgovarao sa jednim od poslanika SRS na tu temu. To ne mora samo po sebi da bude štetno, ali da li se vodi računa o interesu države, interesu društva ili o različitim privatnim interesima, o tome mora da se vodi računa i u tom smislu vi ste u potpunosti u pravu. Niste bez razloga pomenuli i NATO, odnosno njihovo učešće u ovim pitanjima. Mi smo juče, čini mi se, imali prilike da se podsetimo kako ovi predstavnici bivšeg režima, koje ste, takođe, sada pomenuli i vi, gledaju na sve ono što se dešava u Srbiji danas. Kada govorimo, recimo, o naoružanju i vojnoj opremi činjenica da se danas Srbija osnažuje u tom segmentu njima smeta, pogotovo im smeta, možda ste to primetili, o tome su govorili juče i u ovom holu ovde, kada savremeno naoružanje, kada dobru opremu mi nabavljamo od Ruske Federacije. Sećate se one priče o avionima, ponovili su je juče ili prekjuče, da Srbija, zamislite šta je, mislim da je to Zoran Živković izgovorio ovde, nabavlja tamo neke kante, neku starudiju nabavlja i da to sve služi da bi se, zamislite, neko od nas obogatio. Dakle, toliko su dobro oni vodili računa o vojsci, to je rekao i bivši načelnik Generalštaba, general Diković, čovek koji ima neposredna saznanja da su uništavali tehniku, da su topili tenkove. Sve je to potvrđeno, sve se to zna, ali, toliko su dobro vodili računa da ne znam da li su jedan avion imali u ispravnom stanju. Danas kada ih mi nabavljamo, danas kada se mi u tom smislu modernizujemo i kada nam je država snažnija njima to smeta i kažu – to su neke kante, to rade, kako je to rekao Živković, neki neuki ljudi koji nemaju pojma ni o čemu. Znate zašto? Niste vi bez razloga pomenuli NATO pakt, jer je to razlog interesa, interesa koji priznaju oni sami. Sad ću vam pročitati neke reči koje ovu stvar dodatno osvetljavaju.
Samo morate privoditi kraju.
Poslednja rečenica.
Izvolite.
Ivan Vejvoda, inače nekadašnji savetnik Zorana Đinđića, kaže sledeće, i to je rekao pre dva dana u njima naklonjenoj štampi – u vreme dok je na vlasti bio Zoran Živković, Srbija je tražila učlanjenje, ne samo u EU, nego i u NATO. Dakle, čovek to zna i on to potvrđuje. Sve dok nije došla ona promena u Ustavu oko neutralnosti. E, vidite, to što su zastupali predstavlja određenu obavezu tih ljudi da danas napadaju Srbiju zbog svake dobre saradnje, zbog svake modernizacije, ali i zbog činjenice da je Srbija danas vojno neutralna država koja vodi računa o svom srpskom interesu, a ne služi ni njihovim uvozničkim lobijima, ni njihovim NATO interesima.
Zahvaljujem, kolega Orliću. Pravo na repliku, narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, kolega Jojiću.
Gospodine Orliću, u pravu ste kada kažete šta su sve radile dosmanlije protiv ove države, a da danas pokušavaju da opet dođu na vlast kako bi mogli da opljačkaju ono što je napravljeno za poslednjih desetak godina. Moram da vas podsetim kakve su sankcije i u trgovini naneli neprijatelji Republike Srbije. Moram da vas podsetim od mračnih devedesetih godina, a kako i ne bi bile mračne kad smo bili izolovani od celoga sveta zahvaljujući demokratama. To su uradile demokratske države i tako su nas držale u izolaciji deset godina. Kažu da je to bilo zbog komunizma i zato smo trpeli sankcije, dok nisu pripremili demokratsko društvo koje će da vlada ovom državom. Ali, znate šta oni kažu? Kažu da je to bilo zbog toga što nisu pripremili demokratsko društvo koje će da vlada, ali da bi bili sigurni da će da vlada demokratija, oni su nam silom ugurali demokratiju kasetnim bombama, ali sa osiromašenim uranijom. Pa, kažu - vi ste siromašna zemlja, pa ste takve bombe i zaslužili. Potom kažu - tim demokratijama nije bilo dosta samo bombardovanja, nego su nam okupirali i AP KiM. Naš čovek kaže da je to naša kolevka. Znate šta oni kažu? Oni kažu - vi ste odrastao narod, šta će vama kolevka. Zato su nam poslali Solanu da nam malo osoli pamet. Onda, su naše demokrate napravile mini revoluciju i preuzeli vlast. Dakle, oni su napravili tu revoluciju i odmah su sa oružjem upali u banke na čelu sa Dinkićem, ali nisu upali u prodavnice šešira, ni prodavnice opanaka. Prema tome, dame i gospodo, sasvim je jasno, ja ukazujem da će sigurno trebati dvadeset godina da se otklone štetne posledice. (Predsedavajući: Molim vas, samo da privodite kraju, kolega Jojiću.) Hoću. Ako može samo minut, gospodine predsedavajući? Ja se izvinjavam. Kada su u pitanju 24 privatizacije, one pljačkaške, da ih ne nabrajam, samo ću da napomenem jednu pljačkašku privatizaciju - pet šećerana, pet evra. Pa, taj lopov danas je bogatiji od države. Izvoz šećera u zemlje EU, Savet za borbu protiv korupcije ističe da nije do kraja okončana istraga o tome ko je u Srbiju uvozio jeftiniji šećer iz šećerne trske. Prepakovan je i kao skuplji domaći šećer od šećerne repe. Izvozio ga je od 2001. do 2003. godine u EU. Evropska unija je maja 2003. godine Srbiji uvela tromesečnu sankciju i suspenzije na uvoz šećera. Savet za korupciju je u to vreme objavio da je na crno uvezeno najmanje 10 hiljada šlepera. (Predsedavajući: Zahvaljujem, kolega Jojiću.) Dame i gospodo, ja ne vidim da je taj u zatvoru. Ja ne vidim da su ovi lopovi u zatvoru. Dame i gospodo, dok ovi lopovi ne budu završili u zatvorima, mi ne možemo krenuti napred i ovu državu voditi kako treba i u demokratskom i u ekonomskom i u političkom i u svakom drugom smislu.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažavajući kolegu Jojića, reklamiram član 106. i 107 - povreda dostojanstva, koja i nije tako teška, ali moram, istini za volju, reći da smo mi promenili Pravilnik o mesu. Više nije moguće, a bilo je moguće, moram mu dati za pravo, da se takva vrsta mesa uvozi u Srbiju. Više to nije moguće. Nije moguće uvesti meso iz EU ukoliko se ono pod istim uslovima ne trguje u samoj EU. Znači, isti kvalitet je zagarantovan. Što se šećera tiče, moram mu dati za pravo, uz jednu ispravku. Nije Miodrag Kostić prepakovao šećer Evropljanima, nego nama. Dakle, kompletnu proizvodnju iz dve godine Miodrag Kostić je, čini mi se 2003. i 2004. godine, izvezao u EU domaći šećer, a onda udruženi zločinački poduhvat, ovi koji danas nisu na sednicama, dogovorio se da cenu na domaćem tržištu šećera drže na 600 evra. Ako se sećate u Bosni je bio duplo jeftiniji i da šećer koji su uvozili preko Crne Gore od šećerne trske plasiraju na domaće tržište domaćim kupcima, a naš šećer su kompletno izvezli napolje. Od 431 hiljadu tona, koliko je bila proizvodnja u te prve dve godine, izvezli su 400 hiljada tona i kada su Evropi sabrali da, umesto 31 hiljadu tona da smo izvezli, da smo izvezli deset puta više, usledila je kazna i ova država morala da plati sve grehe Miodraga Kostića. U vezi šećera kolegi Jojiću da dodam da je Miodrag Kostić na kraju 2011. godine robnim rezervama prodao 15 hiljada tona šećera za 13 miliona evra, po ceni, znači, od 80 i nešto feninga po kilogramu, što je gotovo duplo skuplje. Još da bude interesantno, i šećer i novac je zadržao kod sebe i to je bila odluka Mirka Cvetkovića. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Moram da vas pitam da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika? (Marijan Rističević: Ne.) Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Ja sam vam već rekao, gospodine Jojiću, da ste možda u pravu i ja sada strahujem da možda i jeste kada god kažete da su za popravku te vrste štete koju je napravio bivši režim ovoj zemlji potrebne mnoge godine. Bojim se da ste nekad u pravu kada kažete da se decenijama popravlja to što su ti ljudi uništili. To, naravno, ima veze i sa ovim stvarima o kojima smo govorili. Ne znam da li vi ili gospođa Jovanović, ali sećam se pre samo nekoliko dana citirali ste ovde sadržaje „Vikiliks“ depeše, koja govore o tome na koji način su se ti ljudi odnosili prema tim pitanjima odnosa prema NATO paktu i zvanične pozicije Srbije. Tu je bilo svega, sem poštovanja onoga što je zvanični državni stav, a jasno i državni i narodni interes. Naravno, sve je to služila samo za jednu brutalnu i besomučnu trgovinu. Mislim da ste, kada smo o tome razgovarali poslednji put, citirali situaciju u kojoj je Vuk Jeremić, u to vreme ministar spoljnih poslova, referisao pred zvaničnicima NATO pakta o pozicijama Srbije i na direktno pitanje – kakve su vaše aspiracije u smislu saradnje sa NATO, on hladno, bez konsultacije sa bilo kim, bez minimuma uvažavanja državnog stava, kaže – punopravno članstvo, to je ono što nas zanima. Naravno, uvek je dugu priču pričao za ovdašnju javnost, a opet u tim depešama istim imate svedočenja koja on nikada neće moći da opovrgne, jer svi znaju da je nemoguće da tvrdi da to nije tačno što tamo piše, da je stranim ambasadorima otvoreno saopštavao – ne vodite vi previše računa i ne obraćajte pažnju na ovo što ja pričam za srpsku javnost, jer moje priče za srpsku javnost su samo za potrebe kampanje i za potrebe namirivanja te iste javnosti, a šta ja stvarno mislim, to je nešto drugo i ja ću svoje pozicije uvek vama da obrazložim ovako, lice u lice, to nema nikakve veze sa onim što ja pričam javno. Naravno, to je služilo samo za tu besomučnu trgovinu, da neko dobije podršku za neku svoju karijeru, da neko može lično da napreduje ne samo karijerno, nego i finansijski. Pogledajte samo na primeru tog Jeremića o kakvim je milionima reč, pogledajte na primeru Đilasa o kakvim je milionima reč? To se stotinama miliona meri. Vi ste, gospodine Jojiću, u pravu kada kažete da su to tragične posledice, jer dok su se oni tako bogatili, trgovali svim i svačim, država je bila rasturana doslovce. Evo koje su dimenzije te štete pošto vole ovih dana da pričaju, recimo, o EPS. Sam ovaj žuti tajkun Đilas Dragan, koji je možda primer nad primerima kako se besomučno bogati, a na račun i preko grbače naroda, voli da priča o EPS-u. Ovo kaže opet neko je njima mnogo bliža nego meni, Miša Brkić, čovek koji se bavi ekonomskom kritikom i koji često govori vrlo kritički, ponekad i nerazumno kritički za moj ukus, o ekonomskim rezultatima sadašnje Vlade. Kaže sledeće: ukupan gubitak vrednosti EPS u periodu od 2006. do 2011. godine, zato što je bilo tako dobro upravljanje, što se tako dobro staralo o interesima države, bio je 2,2 milijarde evra. Dakle, to je red veličine. Devastacija bukvalno svakog segmenta društva o kom su se, na veliku žalost Srbije, starali oni. Svoje džepove punili, a nas upropašćivali. Miodrag Kostić, njega je pomenuo gospodin Rističević, ja neću mnogo da se osvrćem na ovu priču oko šećerana, mada mislim da ste pogrešili. Bilo je tri evra po šećerani, pa tri šećerane po tri evra, to je devet ukupno, ali to je najmanje važno. Meni je taj čovek mnogo zanimljiviji iz jednog drugog razloga. Ja sam o tome govorio već ovde. On je otvoreno za medije sa pozicije nekadašnjeg direktora DS govorio da je imao saznanja sa kojima je upoznao i samog Zorana Đinđića da neki Dragan Đilas početkom 2000. reketira firme po Srbiji, pozivajući se na DS. Mislim da je jako važno da se na kraju sazna šta je bilo sa tim stvarima, da li je to tačno ili nije, a bojim se da, ako se sazna, mnogo će nam objasniti na temu kako Đilas nije imao ništa, a odjednom postao ovako bogat kako jeste.
Zahvaljujem, kolega Orliću. Pravo na repliku, narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Gospodine Orliću, ja ne mogu da shvatim kako je moguće kada je na Zlatiboru smanjen stočni fond do te mere da imate možda 500 ovaca, a da je proizvodnja suhomesnatih proizvoda povećana? Još jedom moram da upozorim da je vreme da nadležni državni organi izvrše reviziju poslovanja ova dva tajkuna unazad 15 godina, jer videćete i utvrdićete ima li tamo zloupotreba, a te zloupotrebe ne zastarevaju za 20 godina, pa da vidimo odakle su uvozili, kome su prodavali, koga su trovali, a država ne preduzima ništa. Ja ću vas podsetiti da je 2014. godine tužilac za organizovani kriminal Mirko Radosavljević izjavio da do kraja godine očekujemo prve prvostepene presude povodom svih pokrenutih procesa za sporne privatizacije. To su one sporne 24, a po meni je sporno 2..000, jer su lopovi prodali 2.280 preduzeća. Dok se ne bude izvršila revizija svih tih privatizacija koje su bile pljačkaške, utvrdiće se tamo brojne zloupotrebe i neko bi morao za to da odgovara. Mislim da tu nema mnogo mudrosti. S druge strane, SRS je protiv uvozničkog lobija, protiv, pre svega, uvoza bez carina robe, jer su naši poljoprivrednici i ostali proizvođači oštećeni, jer ne mogu da izvoze svoju robu, a njihova roba je, i poljoprivredna i drugi proizvodi, ugrožena do te mere da ih ovi guše, ali ovi izvoze kapital, ovi odneše pare iz Srbije, tu je problem, a mi im dajemo ovde sve beneficije i čak građevinske dozvole ne dajemo tamo gde je zakonom obavezno da mora imati građevinsku dozvolu i da mora ispunjavati određene uslove. Žuti su, ja se sećam, u Pančevu doveli „Aviv“, ali sada, gospodo, vi ste na vlasti. Vi odgovarate narodu, vi odgovarate biračima. Izvolite, gospodo, pokrenite postupak. Tu je tužilac, tu je sud, tu se mora reagovati. Ne može se čekati, niti se mogu na taj način ugrožavati interesi naših poljoprivrednika itd. Dakle, smatram da javno tužilaštvo mora da ove 24 privatizacije da odmah stavi na dnevni red i da idu pred sud, da sud donese odluke o tome ko je kriv, ko nije kriv, pa da vidimo koliko je milijardi evra Srbija štetovala samo na ove 24 privatizacije, a da ne govorim o 2.280.
Zahvaljujem. Kolega Rističeviću, vi želite repliku na izlaganje kolege Orlića? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Orliću, kao u sportskom ribolovu, sve što mi uhvatimo, posebno tajkuna, i od udruženog zločinačkog poduhvata stranki bivšeg režima, sve što mi uhvatimo i uhapsimo, tužilaštvo i pravosuđe poljubi i pusti, kao u sportskom ribolovu, poljube i puste. Mi ih ulovimo, a onda napadnu predsednika Vlade zašto je nekog prozvao, zašto je otkrio činjenice iz kriminalnog života itd. Moram podsetiti da SSP, parafiran 2007. potpisan 2008. godine, da smo mi pored SSP-a, zahvaljujući, čini mi se, članu 32. uvodili prelevmane u poslednje tri-četiri godine, za mlečne proizvode, meso, mleko, da bi zaštitili domaću proizvodnju. To je oružje koje smo imali, to je oružje koje su nam drugi ostavili. Moram ponoviti, od pre tri godine nije moguće uvesti meso zamrznuto starije od šest meseci, niti ga upotrebljavati na teritoriji Srbije, a da je starije od šest meseci, zamrznuto. Svako ko primeti takvo meso, neka prijavi nadležnim organima ili meni i biće surovo kažnjen prodavac i proizvođač takvih proizvoda. Mi ne možemo obaveze države zanemariti, tim pre što nam trgovina sa EU 66% ukupne robne razmene, 17% je CEFTA i ukoliko bi uzeli naglo, bez prava na član 32. i uvođenja prelevmana, ukoliko bi uzeli naglo da uvodimo neke druge mere, mi bi srpskoj ekonomiji slomili kičmu. Mi sad moramo da vodimo računa zato što poslujemo u zadatim uslovima i moram reći da se daleko bolje snalazimo nego stranka bivšeg režima. Izvoz nam raste. Pokrivenost uvoza-izvoza nam je sa 54% skočio na gotovo 81%, čini mi se da je sada po 75%. Sve bi mi uradili što gospodin Jojić kaže, posebno tajkunima, mi bi vrlo lako završili sa njima. Lako bi mi nahranili siromašne i podigli plate, ali vam kažem nađite jednog tajkuna koji je nastao za vreme ove vlasti. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Kolega Orliću, pomenuti ste tokom izlaganja kolege Rističevića. Imate osnov za repliku. Izvolite.
Što se tiče SSP, još u ono vreme, a ima tome godinu dana sigurno, u stvari, ima dve tačno kako smo mi raspravljali o izmenama zakona kojima smo štitili naše domaće poljoprivredne proizvođače od potencijalno teških posledica tog SSP-a zato što su ga ispregovarali tako kako su ga ispregovarali oni koji su to uradili u vreme koje ste vi pomenuli, gospodine Rističeviću. Sećate li se kako je tekla ta naša rasprava? Mi nalazimo rešenje tako da ne bude ugrožen ni sam sporazum, ali ni naši ljudi, tako da ispoštujemo i njih, ali i da zaštitimo da ne može naše zemljište da se prodaje u bescenje u isto vreme i pronašli dobar model i stali svi iza njega. Sećate li se šta su rekli ti neodgovorni ljudi koji se nisu setili, jer naravno, nisu mislili ni o kome osim o sebi, i u to vreme kad su pregovarali SSP i kad su bilo šta drugo radili? Rekli su – ma ne, ne valja ni taj sporazum, ni vaše rešenje, ne valja ništa. Ni mere zaštite, ni Evropa, ništa im više ne valja. Nije ih bilo briga ni za šta. Ni za šta ih nije bilo briga, ni u tom trenutku kad smo mi raspravljali ovde, a ponajmanje u vreme kada su oni zasedali na sve moguće i nemoguće fotelje i punili svoje džepove besomučno. Pominjali smo Vikiliks. Gospodine Jojiću, da ne zaboravimo, i taj Dragan Đilas, o kom smo govorili danas, i on se nalazi u tim depešama. I tamo piše, pa vrlo slično ovome što je Jeremić govorio – pustite vi šta ja pričam za javnost. Jel ima tamo u tim depešama, vi ste, mislim, i knjigu izdali kao stranka na tu temu, da je kod američkog ambasadora Dragan Đilas rekao – ovi moji projekti kojima ja mašem u javnosti, to je samo marketing, to je mnogo više marketing nego što je bilo kakva suština, pustite vi to i ne obazirite se na to, to je priča za lakoverne, time ja zamlaćujem javnost, nego neke druge stvari su suština. E, kad vidite kako se kretao ovaj konto Dragana Đilasa i njegovih firmi, vama je jasno šta je tu suština. Tu su suština novci. Vi ste, gospodine Jojiću, u pravu. To su stvari koje treba da imaju odgovarajući epilog. Ja se apsolutno slažem, institucije treba svoj posao da rade. Uvek se oko toga slažemo, ništa tu sporno nema. Policija, tužilaštvo, sud. E, sad, ko kontroliše taj sud i u kojoj meri? Ko kontroliše tužilaštvo i u kojoj meri? I oko toga smo par puta govorili ovde i nismo se složili baš svaki put. Ali, vidite kakva je reakcija kad god se institucije bave tim pitanjima. Odmah bude halabuka s druge strane – jao, pa to je politički instruisan proces. Kažete – Draganom Đilasom i tim stvarima, jeste pominjali trgovinu, pa tom povlašćenom trgovinom koju je vršio sa RTS, kada je po deset puta nižoj ceni od tržišne on kupovao reklamne sekunde, a onda ih po deset puta višoj ceni prodavao, treba da se bave državne institucije. Samo to kažete, ništa više. Ne kažete ni – ideš u zatvor i bićeš toliko godina, ništa ne kažete, samo kažete – institucije neka kažu svoje i neka rade kako misle da treba po slovu zakona i tačka. Odmah dobijate s druge strane – to je pritisak. I, pazite sad, nije to dovoljno, nego onda sam Dragan Đilas vrši pritisak, pa upada u policijsku stanicu, pa tuži državu Srbiju, istu tu državu koju je ojadio nađe za shodno da tuži, pa ne zna ni kako mu se stranka zove. Jeste li videli na šta liče oni papiri koje je podneo? Kaže – predsednik stranke slobode i prava. On ne zna ni kako mu se zove stranka koju je kupio. (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Pa onda preti tim policajcima, preti državnim organima i to je bahatost koja je navikla na silu, bahatost koja je navikla da je ona iznad svega i svakoga. I za njih, po njihovim čudnim kriterijumima, nikada nije bilo, niti će biti, ni javnosti, ni zakona, ni reda. Postoji samo jedna stvar – njihov interes i njihove pare. E, zbog toga oni jesu tu gde jesu. A, šta mi mislimo o svemu tome, pa rekli smo kad smo usvajali zakone na osnovu kojih je u poslednjih godinu dana 500 presuda doneto za kriminal i korupciju. To je naš odnos i prema zakonu i prema obavezama.
Zahvaljujem. Pre nego što nastavimo sa replikama, samo jedna molba. Imate, kolega Jojiću, i vi i kolega Rističević osnova za repliku. Pretpostavljam da će nakon toga da se javi i kolega Orlić, ali vas molim samo jedno, da se skoncentrišemo. Ne želim da prekinem i da umanjim kvalitetnu i konstruktivnu raspravu, ali da se fokusiramo i skoncentrišemo da replika ipak traje do dva minuta, jer imamo još dosta kolega koji čekaju i žele da govore po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Kolega Rističeviću, izvolite.
Evo, da potvrdim pravo gospodina Jojića na repliku. Srbija izvozi gotovo 3,5 tone kukuruza godišnje, izvozi više stotina hiljada tona proizvoda od soje, izvozi stočno brašno, izvozi sačmu. Srbija izvozi jako dobre poljoprivredne proizvode i žitarice, a uvozila je meso sumnjivog kvaliteta. Mi smo, gospodine Jojiću, delimično toj priči stali na kraj. Pitaju nas zašto smo smanjili subvencije po hektaru. Zato što smo dodali subvencije za stočarstvo, za tog, za krave, zadržali premiju za mleko, što u Evropi nije slučaj. Želeći da podstaknemo stočarstvo, nismo hteli da izvozimo žitarice i da subvencionišemo proizvodnju žitarica za tuđu stoku, a za uzvrat da uvozimo meso sumnjivog kvaliteta i tu vam dajem za pravo, a onda smo promenili pravilnik, želeći to da smanjimo. Mislimo da i u buduće povećavamo podsticaje i da na takav način dižemo našu proizvodnju, a nivo podsticaja dignemo na viši nivo, ne zbog poljoprivrednih proizvođača samo, već i zbog klanične industrije da može da ima, da seljak zaradi, a da klanična industrija ima sigurnu i povoljnu sirovinu, da može da napravi dovoljno konkurentan proizvod i da ga izveze na tržište, pre svega CEFTA, da izvozi na tržište Izraela, da izvozi na tržište za košer, za halal klanje itd. Mi ćemo na tom putu istrajati, ali naša industrija nije još toliko snažna da možemo da isporučimo subvencije našim poljoprivrednicima onoliko koliko ih oni zaslužuju. Mislim da poljoprivrednu politiku treba voditi u korist srpskih proizvođača, prerađivača, a nikako u korist srpskih tajkuna, koji su postavili srpsko pravosuđe i zato nizašta ne odgovaraju. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, pravo na repliku. Izvolite, kolega Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovi problemi u kojima se nalazi Srbija vezani su usko za funkcionisanje pravosudnog sistema u ovoj državi. Još uvek nije okončano pitanje reforme pravosuđa. Kako je moguće da tužilac za organizovani kriminal obećava da će biti u toku godine prvostepene presude za ove pljačkaške privatizacije, a do današnjeg dana da nema ništa? Kako je moguće, juče je objavljeno u dnevnom listu „Dnevnik“, da je samo u jednom predmetu, zbog pritvora u trajanju od 10 meseci, platila država iz budžeta 112 miliona dinara? Ljudi, pa to nije više moguće tolerisati. Vi znate kakav je izbor sudija i tužilaca izvršen 2009. godine kada je Nata Mesarević postavila koga je ona htela, a nije imala pravo da učestvuje na suđenju povodom ubistva Zorana Đinđića. Kada je u pitanju ovo, gospodine Rističeviću, što ste vi govorili o poljoprivredi, SRS na tome zaista čini što činiti može i mi se zalažemo za bolji položaj poljoprivrednih proizvođača, ali istovremeno vam predlažem da koaliciona vlast donese zakon ili izmene i dopune Zakona o državnom poljoprivrednom zemljištu i da po 10 hektara državnog poljoprivrednog zemljišta da svakom mladom čoveku, koji želi da ostane u Srbiji, na 10 godina besplatno. Na taj način ćemo zadržati mlade i imaćemo prilike da na selu imamo više poljoprivrednih proizvođača. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jojiću. Nastavljamo po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović. Izvolite, kolega Joloviću.
Zahvaljujem predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, osnovni cilj Predloga zakona o trgovini je da obezbedi stabilno i snabdeveno tržište kako bi se obezbedila što efikasnija tržišna privreda. U sistemu propisa koji uređuju promet robe i usluga Zakon o trgovini ima centralno mesto, jer uređuje celokupni promet, što će reći i nabavku i prodaju i ponašanje učesnika u tom prometu. Ono što je važno jeste da će Zakon o trgovini omogućiti smanjenje nivoa sive ekonomije i modernizaciju kompletnog trgovinskog sektora. Donošenje ovog novog zakona o trgovini, kojim se uređuje delatnost trgovine, predstavlja kontinuitet i nadogradnju važećeg zakona. Činjenica je da kupovina robe i usluga putem interneta raste iz godine u godinu, tako da, imajući u vidu rastući značaj tog oblika kupovine, novi zakon definiše nekoliko oblika trgovine. Novi zakon definiše i obaveze trgovca, koji obavlja elektronsku trgovinu, kao sticanje podataka o trgovcima i robi koji prodaju. Nema preciznih podataka o broju subjekata koji se bave elektronskom trgovinom, jer ne postoje odgovarajući registri, a pored toga mnogi ne registrovani subjekti obavljaju svoje poslovne aktivnosti preko društvenih mreža. U Agenciji za privredne registre registrovano je oko 400 privrednih društava za obavljanje trgovine putem interneta, ali ovi podaci nisu precizni. Značajan broj lica obavlja ne registrovano delatnost trgovine, jer je tako teško izvršiti nadzor nad njima. Ovim zakonom će se to svakako i promeniti. Trgovina predstavlja segment privrede u kome je sve veća konkurentska borba i mnogo je teže prodati robu, nego je proizvesti. Jednostavniji i transparentniji uslovi poslovanja, koji se definišu ovim novim zakonom, dovešće do stvaranja novih privrednih lanaca. Propisi kojima se uređuje tržište treba da budu takvi da omogućavaju lak pristup tržištu i jednake uslove poslovanja za sve, a to će se upravo omogućiti ovim novim zakonom o trgovini. U skladu sa svime, pozivam vas da u danu za glasanje damo podršku zakonima, koji su danas na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Joloviću. Reč ima narodni poslanik Nenad Mitrović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, sa saradnicima, danas imamo na dnevnom redu set zakona o trgovini, a ja ću posvetiti pažnju Predlogu zakona o trgovini. U trgovini je zaposleno oko 19% od ukupnog broja zaposlenih. Udeo trgovine u BDP-u kreće se oko 10%. U 2017. godini trgovinu na veliko i malo u Srbiji obavljalo je oko 33 hiljade privrednih društava, što čini oko 33% od ukupnog broja registrovanih privrednih društava. Osnovni cilj ovog zakona je da obezbedi stabilno i snabdeveno tržište uz što manje mešanja države u trgovinu, kako bi se obezbedila što efikasnija tržišna privreda. Ograničenje trgovine, koje je nužno za uspostavljanje i održavanje stabilnosti i snabdevenosti tržišta, određuje se izuzetno i samo po propisanim uslovima i mora biti ukinuto, čim se utvrdi razlog zbog kojeg je preduzeta mera ograničenja uvedena. U sistemu propisa koji uređuju promet robe i usluga Zakon o trgovini ima centralno mesto, jer uređuje celokupan promet i ponašanje učesnika u tom prometu, odnosno promet roba i usluga na opšti način. Razvoj trgovinskog, a posebno maloprodajnog sektora privrede ima direktan i indirektan efekat na ostale ekonomske sektore i njihove učesnike. Modernizacija i rast maloprodajnog sektora direktno se preliva i na razvoj svih ostalih sektora privrede. U zvaničnim dokumentima EU ističe se da maloprodaja predstavlja ključnu vezu između proizvođača i finalnih potrošača, ali i da takođe ima glavni uticaj na okruženje, obezbeđujući direktne veze između razvoja ruralnih i urbanih područja. Delatnost trgovine bila je regulisana Zakonom o trgovini iz 2010. i 2013. godine kojim su uređeni uslovi za obavljanje ove delatnosti. Primena je pokazala da određene odredbe treba preispitati, pa je 2016. godine Ministarstvo trgovine i turizma formiralo radu grupu za izradu analize propisa iz delokruga rada Ministarstva, a naročito propise koji uređuju funkcionisanje tržišta. Posle analize koju je uradila radna grupa došlo se do zaključka da se treba pristupiti izradi novog zakona, jer je bilo potrebno uraditi izmene velikog broja članova postojećeg zakona. Ono što hoću posebno da istaknem kod ovog Predloga zakona o trgovini je to što ovaj predlog zakona posebno definiše prodajne podsticaje. U važećem zakonu prodajni podsticaji su bili uopšteno definisani, ali je to u primeni izazvalo niz nejasnoća. Novim zakonom se uređuje trgovina i bliže su propisani uslovi i način nuđenja robe i usluga sa naročitim podsticajima i oglašavanje prodaje robe sa prodajnim podsticajem. Predlogom zakona propisani su nadzor i stvarna nadležnost na sprovođenje zakona i propisa donetih na osnovu ovog zakona. U pogledu stvarne nadležnosti za vršenje inspekcijskog nadzora ovaj zakon zadržava ranije zakonodavno rešenje da se poveravaju poslovi inspekcijskog nadzora jedinicama lokalne samouprave. Na ovaj način se vrši decentralizacija dela poslova inspekcijskog nadzora koji su u tesnoj vezi sa komunalnim redom, ulična trgovina, tezge i sl. kao i poslovi lokalne samouprave. Sa druge strane zadržava se jedinstveno organizaciono rešenje tržišne inspekcije u delu poslova inspekcijskog nadzora nad prometom robe i usluga koji je od suštinskog značaja za jedinstvo i celovitost tržišta Republike Srbije, kao jednak i pravni položaj subjekta na njemu. Predlogom zakona uređene su mere koje izriče tržišna inspekcija u skladu svojih ovlašćenja, a to su: preventivne mere, otklanjanje utvrđene nezakonitosti, privremena zabrana trgovine robom i uslugama, privremeno zatvaranje prodajnog objekta, privremena zabrana trgovine ličnim nuđenjem, privremena zabrana obavljanja daljinske trgovine i oduzimanje robe. Predloženi zakon je dobro zakonsko rešenje koje na celovit način reguliše oblast trgovine i zato pozivam kolege poslanike da u danu za glasanje podrže Predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Mitroviću. Reč ima narodna poslanica Snežana R. Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovane kolege narodni poslanici, sva tri Predloga zakona o kojima danas govorimo u Skupštini imaju svoju težinu i značaj i njihovo donošenje, kao i primena u praksi što je još važnije, omogućiće jedinstveno tržište, pun pravni položaj privrednih subjekata i sistem obavljanja pojedinih privrednih i drugih delatnosti. Obezbediti stabilno i snabdeveno tržište uz što manje mešanje države u trgovinu kako bi se obezbedila efikasnija tržišna privreda je osnovni cilj Zakona o trgovini. Razvoj trgovinskog, a posebno maloprodajnog sektora privrede ima direktan i indirektan efekat na ostale ekonomske sektore i njihove učesnike. Modernizacija i rast maloprodajnog sektora direktno utiče i na razvoj svih ostalih sektora privrede i predstavlja ključnu vezu između proizvođača i krajnjih potrošača, a takođe obezbeđuje direktne veze između razvoja ruralnih i urbanih područja. Zakonom o trgovini sprovedene su značajne izmene u pogledu opštih uslova za obavljanje trgovine na unutrašnjem tržištu. Sprovedena je reforma inspekcijskog nadzora koji vrši tržišna inspekcija novim organizacionim i zakonskim rešenjima u cilju izgradnje savremenog i efikasnog sistema kontrole, poštovanja propisanih uslova u prometu robe i usluga, koji istovremeno obezbeđuju pravnu sigurnost subjekata u prometu. Dugogodišnja primena zakona uslovila je potrebu preispitivanja određenih odredbi donošenjem osavremenjenih propisa. Shodno tome, Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija je 2016. godine formiralo radnu grupu za izradu analize propisa iz delokruga rada ministarstva, a naročito propisa koji uređuju funkcionisanje tržišta. Nakon izvršene analize zakona, radna grupa je konstatovala da je neophodna izmena određenog broja članova zakona kako bi se obezbedila njegova efikasnija primena i nesmetano funkcionisanje tržišta. Navedeno ukazuje na sistemski i odgovoran pristup nadležnih u ministarstvu da se prate savremeni trendovi i zahtevi tržišta i odgovori novim vidovima i oblicima trgovine, kao što je elektronska trgovina, odnosno trgovina internetom. Savremeni transakcioni tokovi pokazuju da elektronska trgovina, odnosno prodaja proizvoda i plaćanja roba i usluga putem interneta sve više uzima maha i da ekonomska razvijenost zemlje nije nužni uslov za rast i razvijenost ovog tržišta. Geografski potencijal ovog tržišta je neograničen pa se trgovci sve više odlučuju na otvaranje svojih internet prodavnica kako bih na taj način plasirali robu i usluge ne samo u svojoj zemlji, već u celom svetu. Statistika kaže da preko 50% korisnika interneta nije kupovalo robu preko interneta i to ukazuje na veliki potencijal koji ovaj vid trgovine ima. Predviđanja su da će do 2030. godine više od 85% preduzeća globalno se baviti elektronskom trgovinom i da je neophodno da i Republika Srbija razvija ovu oblast kako bi iskoristila sve tehnološke potencijale za ekonomski prosperitet, jer elektronska trgovina ima više prednosti a to su da je dostupna 24 sata sedam dana u nedelji, 365 dana u godini i naravno na bilo kojoj lokaciji u svetu. Zbog svega navedenog, a imajući u vidu da internet prodaja ima sve veće učešće u ukupnom maloprodajnom prometu, javila se potreba za njenim detaljnijim regulisanjem, što je i urađeno ovim Predlogom zakona. Osvrnuću se sa nekoliko rečenica i na Zakon o robnim berzama iz razloga jer je uređeno robno berzansko tržište, indikator sigurnosti, konkurentnosti određene privrede, što utiče i na eliminisanje netržišnih rizika u poslovanju. Uspostavljanje savremene robne berze doprinosi izgradnji tržišno orijentisane privrede, a na prvom mestu sektora poljoprivrednih proizvoda. Ovim zakonom se uspostavljaju potrebni pravni i institucionalni okviri za razvoj trgovine, terminskim ugovorima, što pruža osnov za uvođenje mehanizama kojima se eliminišu najveći rizici poslovanja u Republici Srbiji. Donošenje ovog zakona je značajno i za javni sektor, a očekivali efekti uključuju efikasnije upravljanje robnim rezervama, kao i unapređenje politike razvoja poljoprivrede i agrobiznisa. Imajući u vidu važnost svih predloženih zakona, u danu za glasanje, poslanici Srpske narodne partije podržaće predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Petrović. Kolega Radojeviću, vi ste u sistemu, po kom osnovu želite? Ne možete sada govoriti kao ovlašćeni. Kada iscrpimo listu redosleda narodnih poslanika, onda možete iskoristiti svoje vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Đorđeviću, sa saradnicima, svedoci smo ubrzanog razvoja elektronske trgovine u Srbiji, a samo prošle godine 1,8 miliona ljudi je kupovalo robu preko interneta, što je rast od 50% u odnosu na 2015. godinu. Ovako velike promene u trgovini i prelazak na internet kao mesto kupoprodaje ukazuje na neophodnost regulisanja ove vrste trgovine i smatram da je pravo vreme za novi zakon o trgovini, kojim se reguliše elektronska trgovina i elektronsko poslovanje. Posebno se definišu sledeći oblici elektronske trgovine: prodaja preko elektronske prodavnice, e-prodavnice u kojoj trgovac nudi robu i usluge i prodaju robe i usluga preko elektronske platforme. Preciziranje obaveza trgovaca koji obavljaju elektronsku trgovinu, kao i sticanje podataka o trgovcu i robi koja se prodaje je jedan od važnih razloga za donošenje ovog zakona. Nepreciznost obaveza koju su e-trgovci morali da ispune su stvarale probleme kojih nakon donošenja ovog zakona nadamo se neće biti. Takođe, ostvariće se i važan cilj, smanjenje nivoa sive ekonomije zbog broja ne registrovanih subjekata koji vrše prodaju preko interneta. Takođe, uspostavljaju se i mogućnosti da tržišni inspektor može obaviti prikrivenu kupovinu robe "misteri šop", radi utvrđivanja činjenica za nelegalnu trgovinu i tako se stvara način da se sprečava siva ekonomija i nelojalna konkurencija. Industrija e-trgovine poseduje sve uslove i osobine izuzetno privlačnog tržišta, veliko je, rastuće i profitabilno. U Srbiji je kao i za svako malo tržište karakteristično da globalne trendove u novim tehnologijama i novim metodama, kao što je elektro trgovina, prvo prihvataju potrošači. Zatim, najčešće za jednu do dve godine trendovi zažive i u lokalnoj trgovini. Očigledno je da se ovi trendovi zaživeli kod naše trgovine, pa ovaj Predlog zakona sa jedne strane podsticaj za brži i sigurniji razvoj lokalnih e-trgovaca, a sa druge strane zaštite potrošača kod kojih je očigledna namera da sve više koriste e-trgovinu. Međutim, smanjivanje iznosa transakcija pokazuju između ostalog i nedostatak poverenja u nove tehnologije i nove metode kupovine i plaćanja. U svetu će u naredne tri godine elektronska trgovina biti utrostručena, a po nekim predviđanjima, što donošenjem ovog zakona, da je dodatni značaj. Samo u Evropi iznos prodaje kod e-trgovine prelazi 600 miliona evra, a u Srbiji bilo četiri miliona evra transakcija preko interneta uz oko milion građana koji su koristili ovu vrstu trgovine. Uz ovaj zakon očekujem da domaća preduzeća budu ohrabrena, da koriste mogućnosti i svoju trgovinu prebace on-lajn. Takođe, omogućiće se da se zna koje su e-prodavnice od poverenja, gde će ljudi moći slobodno i bez straha da trguju. Nažalost, danas je samo oko 1.500 trgovaca u Srbiji „onlajn“, a mogućnost za prelazak na elektronske platforme većeg broja trgovaca u Srbiji je nakon donošenja ovog zakona zaista velika. Guvernerka Narodne banke Srbije, Jorgovanka Tabaković, je još 2017. godine, rekla na otvaranju konferencija - elektronska trgovina u Srbiji, siguran put za kupovinu na internetu, da je važno pružanje doprinosu u daljem razvoju elektronske trgovine u našoj zemlji, kako bi ona, kao u zemljama poput Kine, gde ona postaje inače star koncept, konačna postala deo svakodnevnog života. U tom smislu je i odluka Narodne banke Srbije o uklanjanju jedne od najvećih preko prepreka, tzv. „inter čejndž fi“, kao osnovni generator visokih provizija za trgovce kod kartičnih plaćanja. Kao sledeća mera, uvedeno je instant plaćanje. Ciljeve korisnici usluga imaju veći izbor, bolje profilisane usluge i niže cene, trgovci pristup većem tržištu da banke postaju produktivnije uz niže troškove transakcija i veću operativnu osposobljenost, finansijske usluge da postanu inkluzivnije, a ljudi informisani pri donošenju finansijskih odluka. Ovakav pristup Narodne banke Srbije, višestruko se isplatio prvo građanima, pa i privredi. Kako dolazim iz Leskovca, grada koji ima nagli razvoj posle 2012. godine, mogu da istaknem nekoliko trenda koji su u korelaciji sa predlogom ovog zakona. U poslednjih šest godina u Leskovcu je došlo do otvaranja 6.000 novih radnih mesta u stranim i domaćim firmama, posebno u firmama „Džinsi“, „Autostop“, „Falke“, „Jura“, a sada i „Aptiv“. Širili su se i kapaciteti domaćih firmi i tako dok smo pre 2012. godine imali vrlo nerazvijenu trgovinu gde uz dve lokalna, samo jedan trgovinski lanac koji posluje na teritoriji Srbije bio je prisutan Leskovcu, dok u poslednje vreme smo svedoci bukvalno buma trgovini u Leskovcu. Pored „Rode“, i „Idea“, koja je izgradila novi trgovinski objekat ove godine u Leskovac su došli „Lidl“, „Maksi“, „Aman“, i izgrađen je „Kapital park“. Leskovac je postao vrlo snabdeven grad i zbog konkurencije koja je nastala, cene su niže, a građani imaju velik izbor. Važan elemenat novog zakona unapređenje zaštite potrošača dolazi u pravo vreme, razvoj trgovine i veća trgovačka ponuda nameću potrebu za regulacijom termina, za obaveštavanje kupaca o sniženjima, popustima i slično. Ovim zakonom se definišu osnovni oblici sniženja, akcijska ponuda, sezonsko sniženje i rasprodaja i svaka od njih ima posebna pravila, a sve u cilju da se onemogući nepoštena praksa dovođenje kupaca u zabludu o popustima i sniženjima, jer su korišćeni različiti termini. Na kraju, politika SNS, Vlade Republike Srbije i predsednika Aleksandra Vučića, kao politika zaštite građana i unapređenju uslova života i poslovanja, potvrđena je i ovim zakonom ministre uz potvrdu u vidu velike podrške koju ova politika ima kod građana Srbije. Naravno, u danu za glasanje podržaću ovaj predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Bogatinoviću. Reč ima narodni poslanik Milan Knežević.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani koji pratite prenos ove skupštinske debate, mi danas raspravljamo o tri zakona koja se odnose na oblast trgovine. Još jedanput, treba pomenuti da je praktično jedan zakon nov, a to je Zakon o robnim berzama. Drugi zakon, odnosno Predlog zakona o trgovini je isto nov, ali moram reći, podsetiti, da je postojao zakon donet 2010. godine, međutim, moje kolege su ilustrovale i rekle da komisija, odnosno radna grupa koja je formiralo Ministarstvo trgovine i turizma i telekomunikacije, kada je analiziralo sve elemente što se tiče tog zakona, pokazalo se da bi trebalo više od 60% članova u tom zakonu menjati i da je pravo rešenje doneti nov zakon. Tako da je ovaj zakon koji je donet može potpuno da se smatra kao jedan jedinstven nov zakon, koji se odnosi na trgovinu. Treći Zakon o elektronskoj trgovini, to su u stvari izmene i dopune osavremenjavanje prethodnog zakona. Ono što treba reći, što verovatno većina poslanika ovde koji diskutujemo, iako nismo direktno u branši trgovine, jeste da taj Predlog zakona o robnim berzama mi tek sada prvi put donosimo u Srbiji. Tako da je to nešto što do sada regulativa pravna, zakonodavna, koja se tiče robnih berzi, nije postojala. Sada se prvi put ovim zakonom ta oblast reguliše. Čim nije postojala, praktično nisu postojali ni bilo kakvi regulatorni mehanizmi ili neko regulatorno telo koje bi izdavalo dozvole za rad, koje bi moglo da kontroliše robnu brzu, kao i apsolutno odsustvo zaštitnih mehanizama koji garantuju u tim odnosima s jedne strane isplatu, prodavca, s druge strane dalje isporuka robe kupcu na odgovarajući način izvršena. Tako da je to oblast koja se sada na pravi način uređuje, koja je pogotovu značajna, jer se odnosi na poljoprivredu. Formiranjem i donošenjem ovog zakona robnoj berzi se daju veća ovlašćenja, ali s druge strane ima i veću obavezu da kontroliše i garantuje sve transakcije preko berze. Znači, sada imaju veća ovlašćenja, ali sasvim logično povećanu odgovornost. Produktna berza koja je funkcionisala u Novom Sadu, praktično je funkcionisala kao neka vrsta brokerske kuće i uopšte nije bilo u funkciji preko te produktne berze stranaca. Zato što nije bilo zakonskih regulativa, nije raspolagala bilo kakvim glavnim mehanizmima kojim bi mogla da garantuje odgovarajuće funkcionisanje. Sledeća novina kroz ovaj zakon je da će svi učesnici ubuduće u transakcijama na ovim robno-berzanskim, pardon tržištu, a to su s jedne stranke kupac, prodavac i robna berza, morati da polože garancije, pri čemu garancije same produktne berze su osnivački ulog od 50 miliona dinara, a sada kupcu, odnosno prodavcu će robna berza da određuje visinu garancije koju će oni morati da polažu na posebni namenski račun berze u tom poslovanju. Ta namenska sredstva služe za slučaj da je prodavac ili kupac ne ispunjavaju svoje obaveze, da na taj način mogu da se namire računi. Ono što je isto značajno u ovom Zakonu o robnim berzama jeste da je uvedena Komisija za hartije od vrednosti kao regulator. Tako da je sada Komisija za hartije od vrednosti regulator koji će kontrolisati rad kako berze same, tako i svih transakcija koji članovi berze preko nje obavljaju. Na taj način će direktno uticati na povećanje sigurnosti celokupnog sistema i eventualno i otklanjanja i predupredivanja zloupotreba kao što bi moglo da bude eventualno nameštanje cena u toj robnoj berzi. Peta stvar koja je značajna, koja zbog odsustva regulative, pomenuo sam ranije, nije bila moguća, da će sada na berzi moći da trguju domaća i strana pravna lica, kao individualni poljoprivredni proizvođači. Pomenuta ta produktna berza, koju sam pomenuo, u Novom Sadu praktično preko nje nije postojala bilo kakva trgovina stranih kompanija zato što, rekao sam, nije bilo garancija, odnosno nije postojao sistem kojim bi omogućio tim stranim preduzećima isporuku robe istog kvaliteta u velikim količinama. Pomenuta Produktna berza u Novom Sadu, praktično preko nje nije postojala bilo kakva trgovina stranih kompanija zato što, rekao sam, nije bilo garancija, odnosno nije postojao sistem koji bi omogućio tim stranim preduzećima isporuku robe istog kvaliteta u velikim količinama, tako da će sada tu, pored domaćih, i strane kompanije moći da funkcionišu. Formiranje ovih robnih berzi sasvim logično predstavlja i značajno je za unapređenje i povećavanje izvoza, pogotovo poljoprivrednih proizvoda, a sa druge strane isto tako Srbija sada može da se pozicionira kao regionalni centar za trgovinu poljoprivrednim proizvodima. Šesta stvar je da će u robnoj berzi praktično uvek biti prisutna pouzdana informacija o kretanju cena, odnosno uvek će postojati posebno mesto u berzi gde će biti i u svakom trenutku se uporediti i utvrditi reperna cena koja će da bude javno dostupna. Zbog toga što su moje kolege obradile prethodno druga dva zakona, malo više sam pričao o ovom Predlogu zakona o robnim berzama. Druge kolege će reći i rekle su kvalitativno novim rešenjem o Zakonu o trgovini i o Zakonu o elektronskoj trgovini. U danu za glasanje, naravno, podržaću ovaj zakon, kao i moje kolege iz SNS. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Kneževiću. Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama su izuzetno dobri i kvalitetni zakoni. Zbog velikog interesovanja javnosti i građana za ovu temu, želim da ponovim da su u Zakon o trgovini i izmene i dopune Zakona o elektronskoj trgovini rađeni u saradnji resornog ministarstva sa privredom. Tako da su u izradi učestvovali Privredna komora Srbije i firme oko nje, Nacionalna alijansa za ekonomski razvoj, predstavnici državnih organa, predstavnici relevantnih institucija i organizacija, tako da su svi zainteresovani imali mogućnost da iznesu svoje primedbe, sugestije i predloge i da iste budu razmotrene, a mnogo toga je i inkorporirano u predloge zakona. Kada govorimo o Predlogu zakona o trgovini, kao centralnom zakonu, pri čemu ne umanjujem značaj ova dva zakona koja su na današnjem dnevnom redu, jer se jednostavno međusobno dopunjuju i povezani su, treba reći da je u pitanju potpuno novi zakon koji detaljno i temeljno uređuje oblast trgovine. Na taj način želimo da se obezbedi nesmetano funkcionisanje tržišta. Ako se ima u vidu činjenica koju ste i vi izneli, da je u trgovini zaposleno oko 19 do 20% od ukupnog broja svih zaposlenih i da je udeo trgovine u BDP naše zemlje oko 10%, onda je sasvim jasno da su ovi zakoni od izuzetne važnosti za što efikasniji tržišni ambijent i za tržišnu privredu. Dakle, ovi i ovakvi zakoni, moderni zakoni su prekopotrebni i neophodni. Što se tiče Zakona o trgovini, predloženo je dosta novina i dosta izmena. Izmene se odnose na preciziranje odgovarajućih termina, u smislu da ih je novi zakon učinio razumljivim, jasnijim, a u zakonu imamo i nove pojmove koji ne postoje u sadašnjem zakonu, poboljšana je postojeća terminologija i definicije, tako da sve te novine doprinose pravnoj sigurnosti svih onih koji se bave ovim poslom, tj. trgovinom. Zakonom o trgovini na sveobuhvatan način uređuje se celokupan promet, nabavka i prodaja i ponašanje svih učesnika u tom prometu. Novi zakon i njegova primena će doprineti da tržište funkcioniše na jednostavniji i transparentniji način, da privreda funkcioniše efikasnije, što je i cilj. Želimo jaku, snažnu, zdravu konkurenciju u trgovinskom sektoru koja će doprineti snižavanju cena i dobrobiti potrošača, tj. građana. Želimo još brži razvoj ekonomije i društva i ova Vlada i predsednik države gospodin Aleksandar Vučić maksimalno su posvećeni tom putu i mi im dajemo punu podršku u tome. Mi radimo ne samo na harmonizaciji našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Evropske unije, već radimo i utičemo na razvoj preduzetništva, na razvoj fer tržišne utakmice i na ravnopravnost trgovaca, a sve u cilju uspešnog razvoja i modernizacije trgovine u Srbiji, jer želimo napredak, želimo boljitak na našu zemlju i za naše građane i želimo, naravno, da idemo ukorak sa svetom. Zakonom je detaljno regulisana internet prodaja, o kojoj je do sada dosta bilo reči, i vi ste o tome pričali u uvodnom izlaganju, a i moje kolege narodni poslanici. Na kraju izlaganja želim samo kratko da rezimiram. Zakon o trgovini uređuje uslove i načine za obavljanje trgovine na jedinstvenom tržištu Republike Srbije, doprinosi unapređenju i modernizaciji trgovine, doprinosi zaštiti tržišta, kako bi ono bilo stabilno i snabdeveno. Sprovedena je reforma inspekcijskog nadzora, što će obezbediti pravnu sigurnost subjekata u prometu i jačati preduzetničku kulturu u Srbiji i, naravno, doprineće suzbijanju sive ekonomije, čime se brani interes Republike Srbije. U danu za glasanje poslanička grupa SNS će podržati sve predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Mrdaković Todorović. Reč ima narodni poslanik Blaža Knežević. Izvolite, kolega Kneževiću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, osnovni cilj ovog zakona je da obezbedi stabilno i snabdeveno tržište uz što manje mešanje države, kako bi se obezbedila što efikasnija tržišna privreda. Primena prethodnog zakona je pokazala da određene odredbe treba preispitati i iz tog razloga Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija je 2016. godine formiralo Radnu grupu za izradu analize propisa iz delokruga rada Ministarstva, a naročito propisa koji uređuju funkcionisanje tržišta. Izvršena analiza je pokazala da je potrebno uraditi izmene velikog broja članova kako bi se obezbedila pre svega efikasnija primena zakona i nesmetano funkcionisanje tržišta. Takođe, u cilju boljeg razumevanja zakona bilo je potrebno uraditi novu sistematiku i podelu zakona, napravljena je nova podela trgovine koja je usklađena sa pravima i obavezama u Zakonu o zaštiti potrošača i naravno ekspanzijom drugih vrsta prodaje, pre svega, kako su rekle i kolege, internet prodaje, koja ima sve veće učešće u ukupnom maloprodajnom prometu i javila se potreba za njenim detaljnijim regulisanjem. Naravno, sa ubrzanim razvojem države, dolaskom velikog broja stranih investitora u našu zemlju, razvojem tržišta, menjaju se i uslovi poslovanja svakako na bolje, pa tako i u trgovini. Sa napretkom je bilo potreno doneti određene izmene u ovoj oblasti. Dok ova Vlada donosi nove zakone iz ove oblasti, u skladu sa ubrzanim razvojem i napretkom Srbije, moramo da podsetimo kako je trgovina izgledala nakon 2000. godine. Dakle, nakon 2000. godine imali smo trgovinu, ali pre svega trgovinu ljudskim životima i ljudskim sudbinama, i to kroz pljačkaške privatizacije koje su sprovođene, kada je stotine hiljada građana ostalo bez posla, a njihove porodice ostale bez egzistencije. Takođe, odlično su trgovali i sa ponosom srpskog naroda, srpskom vojskom, koju su bacili na kolena, uništavajući sve što je bilo na dnevnom redu, pre svega vojnički kadar, a naravno i naoružanje, topeći ga u železari i na taj način slabili borbenu gotovost Srbije. Tu imamo i ovog odličnog trgovca Vuka Jeremića koji je pocepao državu Srbiju i Crnu Goru za sedmodnevno noćenje u 29 apartmana na Svetom Stefanu za njega i njegovu svitu. Takođe imamo veoma uspešnog trgovca Dragana Đilasa, koji je ušao u politiku, kako kaže, sa 74.000 evra, a onda posle par godina prijavio 25 miliona evra, a ukrao 500 miliona evra. Trgovali su i sa Kosovom i Metohijom, uveli granicu između Srba i Srba. Tadić, Đilas, Jeremić i Borko Stefanović dogovarali su priznavanje nezavisnosti Kosova, ali umolili Šiptare da to bude par dana nakon izbora, jer su smatrali da će pobediti Boris Tadić. Trgovali su i celom državom, jer su se nemilosrdno ophodili prema njoj i krali narodne pare, pljačkali i 2012. godine doveli državu do bankrota. Danas kada svakodnevno imamo afere Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, ogrezlih u kriminalu posegli su za najopasnijom vrstom trgovine – izdajom. Svuda i na svakom mestu u svetu nude sve i svašta od nezavisnosti Kosova, od prijema Srbije u NATO i ko zna šta još samo da im se pomogne, a to im je i glavna stavka u pregovorima da se nasilno sruši vlast Aleksandra Vučića, da bi se oni domogli vlasti, da bi nastavili sa pljačkom i rasparčavanjem Srbije. Ne smem da zaboravim da ovoj družini pridodam i gradonačelnika Šapca Nebojšu Zelenovića, koji kada god dođe neko od stranih diplomata u Šabac, on im se nudi. Ovom jednom je, kako prenose mediji, nudio ispred Saveza za Srbiju da prizna genocid u Srebrenici i da uvede Srbiju u NATO pakt, a zauzvrat da nasilno sruše Aleksandra Vučića sa vlasti i dovedu njegovu ekipu na vlast i nastave sa pljačkom države. Zato moramo stalno da govorimo i podsećamo šta je sve učinila prethodna vlast da se ne zaboravi kakve su štetočine vladale Srbijom. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega kneževiću. Reč ima narodni poslanik Andrijana Avramov. Izvolite. Molim vas samo da se prijavite ponovo.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici i poštovani građani, ovim zakonom uređuje se način za obavljanje trgovine na tržištu Republike Srbije i samim tim novi Predlog zakona unapređuje trgovinu i štiti potrošače, ali istovremeno i tržište. Republika Srbija obezbeđuje uslove za održavanje stabilnosti i snabdevenosti tržišta, naročito kada je u pitanju roba ili usluga od egzistencijalnog značaja za naše građane. Svi mi građani smo korisnici različitih vidova trgovine, jer drugačije ne bismo mogli da egzistiramo iz tog razloga je važno regulisati prava i obaveze države prema krajnjim kupcima. Država Srbija, na čelu sa nadležnim ministarstvom, intenzivno radi na podsticajima za domaće i strane investitore koji ulažu u Srbiju. Od juna 2018. godine iz budžeta Republike Srbije je odvojeno 18.000.000 evra a vezano za podsticaje. Navedeni novac je namenjen projektima kojima je planirano zapošljavanje preko 100 radnika, ali isto tako i velikim investicionim projektima od posebnog značaja za Republiku Srbiju i za naše građane. Takođe, ovim podsticajima su obuhvaćena mala i srednja preduzeća gde smo raspisali javne pozive na osnovu kojih će mala i srednja preduzeća preduzetnicima staviti na raspolaganje čak 1,7 milijardi dinara bespovratnog novca. Navedeni programi jesu programi podrške vezano za razvojne projekte za početnike u poslovanju i nabavku opreme. Važno je napomenuti da je konkursna dokumentacija sve jednostavnija, a raspoloživa sredstva zahvaljujući finansijskoj stabilnosti i budžetu naše države su sve veće. Trgovina predstavlja segment privrede u kome je sve veća konkurentska borba. Svesni smo da je mnogo teže prodati, nego proizvesti robu, pa je i ovo jedan od razloga što želimo da izmenimo prethodni zakon o trgovini. Država Srbija je omogućila edukacije iz različitih vrsta oblasti, vezano za trgovinu, gde zapravo pomažemo našim građanima iz privatnog sektora kako i na koji način još unaprediti i pospešiti prodaju, privući nove potencijalne klijente, kako primeniti biznis plan, koje su važne marketinške aktivnosti i mnoge druge. Smatram da je to od izuzetne važnosti, jer ja svakako potičem iz privatnih voda, zapravo, pre nego što sam postala narodna poslanica i to je jako važno privatnicima i malim i velikim preduzećima. Ukinuli smo i neke nametnute takse od prethodne vlasti, a sve u cilju da bi rasteretili i dodatno pomogli malim i srednjim preduzećima. Razlozi za novo unapređenje ovog zakona jesu i zbog velikih zloupotreba, posebno trgovina uticajem, kojih je bilo u prošlosti. Volela bih da se zajedno podsetimo kako je za vreme naših prethodnika tzv. demokratske vlasti, kroz malu retrospektivu događaja funkcionisala tadašnja Vlada Republike Srbije. Naime, EU je 2001. godine omogućila Srbiji izvoz šećera proizvedenog u našoj zemlji, a zatim uvela sankcije na izvoz šećera 2003. godine, iz razloga što je utvrđeno da je u Srbiji potrošeno izvezeno od 100-300 hiljada tona godišnje šećera, koji zapravo ne postoji ni u proizvodnji, ni u legalnom uvozu. Još tada je traženo hitno utvrđivanje odgovornosti 2003. godine. Zatim je Savet zemalja EU tražio izveštaj 2004. godine, pa zatim i 2005. Tada je donet Zaključak Saveta u saradnji sa Upravom za borbu protiv organizovanog kriminala, da su aktivnosti tadašnje Vlade zapravo doprinele daljem zataškavanju šećerne afere, da se industrija šećera u Srbiji nije oporavila i da je tadašnji način privatizacije industrije šećera doveo do propasti dve najveće šećerane, beogradske i zrenjaninske. Već sam govorila o Agenciji za privatizaciju koja je našom srećom ugašena. To je dragi građani klasičan primer trgovine uticajem. U navedeno vreme, Agencija za privatizaciju je u potpunosti bila izdvojena od konteksta institucionalnih i ekonomskih reformi i svesno su pravljene nepreciznosti u propisima i samim tim su stvarane velike i opširne mogućnosti za zloupotrebu trgovine i korupcije. Imamo slučaj „Sartida“ dostavljen Vladi 10. maja 2004. godine. Zapravo, Trovinski sud je prodajom „Sartida“ sa pet zavisnih preduzeća iz stečaja napravio dogovor sa predstavnikom tadašnje vlasti i sa privilegovanim kupcem uz drastično kršenje prava poverilaca i naravno na štetu države, naše Srbije. Sam način prodaje navodi na sumnju trgovine uticajem u kojoj su bili uključeni najviši organi izvršne vlasti. Imamo izveštaj o koncesiji za auto-put Horgoš-Požega, zapravo, analiza za dodelu koncesije za finansiranje projektovanje, izgradnju, korišćenje, održavanje auto-puta Horgoš-Požega je primer kako tadašnji političari i izvršna vlast u Srbiji koriste javna dobra u cilju ostvarivanja partijskih interesa, što se ogleda u činjenici da se javni put gradi do izborne baze tadašnjeg ministra iako njegovo odredište nema veći privredni, finansijski ni socijalni značaj sa stanovišta opšteg interesa Republike Srbije. Zaključenjem navedenog ugovora tadašnja Vlada Srbije prekoračila je svoje nadležnosti što predstavlja klasičan primer trgovine uticajem. Postoji mnogo primera kako i na koji način su zloupotrebljene nadležnosti predstavnika vlasti, naravno prethodne vlasti, kako je zloupotrebljena trgovina uticajem, koliko se državnih firmi prodalo u bescenje, koliko je radnika ostalo tada na ulici bez posla, a samim tim i njihove porodice bez mesečnih primanja. Paradoks u celoj priči jeste to što je u to vreme tadašnja vlada najviše zadužila građane Srbije, a korupcija i punjenje džepova je bilo najzastupljenije. Kada se saberu svi dugovi, pozajmljeno je 18,5 milijardi eura. Toliko je, dragi građani, iznosio javni dug Srbije. Tadašnja analiza Saveta EU ukazuje na ozbiljne propuste u suzbijanju korupcije i trgovini uticajem koji su doveli do velikih poremećaja u svakom segmentu našeg društva. Još tada su preporučene mere za suzbijanje korupcije da bi se zaštiti građani od strahovit posledica jer ovakav sistem i način rada sprečava i strane investitore da ulažu u našu zemlju. Zbog navedenih zloupotreba trgovine uticajem raznih kompanija došli smo do najočiglednijeg primera sprege između krupnog kapitala i izvršne vlasti i stvorena je ozbiljna sistemska korupcija i devastirano je i uništeno sve što smo godinama stvarali i stekli. Pravo pitanje i najvažnije pitanje danas jeste šta se od tada promenilo? Osnovni cilj ovog zakona je da obezbedi stabilno i snabdeveno tržište, ali istovremeno uz poštovanje i primenu državnih nadležnosti. Donošenje novog zakona predstavlja sprečavanje trgovine uticajem, zapravo i modernizaciju određenih propisa, i njihovo unapređenje, posebno kada je internet prodaja u pitanju. Istovremeno olakšava trgovcima i na neki način rasterećuje iste. Donošenje novog zakona neće nametnuti nove troškove privredi, što je jako važno napomenuti. Politika naše Vlade jeste rast i potrošnja. Ušli smo u istoriju kao zemlja koja je najbrže izašla iz užasno teške krize i koja je postigla odlične rezultate u gotovo nemogućim uslovima. Imamo rast zasnovan na investicijama i izvozu, povećana je minimalna zarada, plate i penzije, i mi radimo i dalje. Zahvaljujući takvom načinu borbe javni dug je smanjen, imamo novca da pomognemo našem narodu i oporavljamo našu privredu. Zahvaljujući našem predsedniku gospodinu Aleksandru Vučiću i SNS otvorene su fabrike i samim tim i nova radna mesta, nove škole i vrtići, bolnice i domovi zdravlja, stanovi, ustanove kulture, novi putevi, novi mostovi. Imamo značajno mnogo novih investicija, uspostavljen je ekonomski napredak. Imamo veliku realizaciju infrastrukturnih projekata, ekonomske rezultate i ulažemo u obrazovanje naše dece. I za kraj. Svakako ću podržati navedeni zakon. Nije bilo lako. Teške mere su donošene, ali sve držimo stabilno. To je izjavio naš predsednik Srbije gospodin Aleksandar Vučić, koji za razliku od prethodnika tačno govori šta smo uradili i šta planiramo još da uradimo. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem koleginice Avramov. Reč ima narodna poslanica Dragana Kostić. Izvolite koleginice Kostić.
Zahvaljujem predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, narodni poslanici, građani Srbije. Javna rasprava o Predlogu zakona o trgovini i Zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini se odvijala u februaru ove godine u Ministarstvu trgovine, gde je učestvovalo preko 80 učesnika, među kojima su bili brojni predstavnici privrede i državnih organa, ali i relevantnih privrednih institucija i trgovačkih organizacija. S obzirom da oko 32% ukupnog broja registrovanih subjekata posluje u sektoru trgovine. U Predlogu zakona o trgovini se prvi put definiše elektronska prodavnica, kao i elektronska platforma, kod koje je potrošač u ugovornom odnosu sa trgovcem, ali procedura naručivanja, plaćanja i isporuke ne obavlja se od strane trgovca, nego preko platforme koja je takođe u ugovornom odnosu sa trgovcem. Takođe u Predlogu zakona o trgovine predložen je potpuno novi sistem podele trgovine gde bi trgovina na malo bila podeljena na trgovinu na prodajnom mestu, trgovinu ličnim nuđenjem i daljinsku trgovinu. Pod trgovinom na prodajnom mestu potpadala bi i trgovina koja se odvija u fiksiranim objektima, kao što su prodavnice i boksevi, ali i ona koja se obavlja sa prenosnim objektima, kao što su kiosci, tezge i automati. Što se tiče daljinske trgovine, odnosno trgovinskim putem sredstava komunikacije na daljinu, njena regulacija u predloženom Zakonu o trgovini posvećena je posebna pažnja. Cilj detaljno uređenja bio je zaštita potrošača, koji zbog fizičke udaljenosti nemaju mogućnost neposrednog uvida u predmet kupovine i ponudu trgovca. Novina je i utvrđivanje posebnih tržišnih institucija. Zakon predviđa i jasno definiše koje sve posebne tržišne institucije mogu postojati, te ih deli na robnu berzu, sajam privredne izložbe i tradicionalne manifestacije, pijace, veletržnice i aukcijske kuće. Predlog zakona o trgovini precizira da se na tradicionalnim manifestacijama ne može prodavati svaka roba i usluge, već samo ona roba i usluge koje su predmet i svrha njihovog organizovanja. Velike izmene nove zakonske odredbe predlažu se i u oblasti prodajnih cena. Prvo u cilju zaštite potrošača neće biti dovoljno da se istakne samo cene, jedinice mere u kojoj se roba već nalazi, već će biti nužno da se istakne koja bi cena bila kada bi se roba prodavala u drugim jedinicama mera, a čime cena postaje uporediva. Drugo, cena robe koja se prodaje i usluge koje se pružaju elektronskim putem više ne mora istaknuto u dinarskoj valuti, već može da bude istaknuto i u stranoj valuti. Novina je i uređenje prodaje sa nižom cenom, te tačno određuje da se ona može obavljati u formi rasprodaje, akcijske prodaje ili sezonskog sniženja. Predlog izmene i dopune Zakona o elektronskoj trgovini sadrži znatno manje noviteta od Predloga zakona o trgovini. Promene se pre svega odnose na preciziranje već postojećih formulacija zakonskog teksta, kao i razjašnjenje već postojeće definicije, kao npr. definicija korisnika i pružaoca usluga, kao i komercijalne poruke, a uvedena je i definicija operatera elektronskih komunikacija. Pored potrebe za modernizacijom, sve navedene izmene bile su potrebne i radi povećanja pravne sigurnosti. Poznato je da je internet veoma podložno tlo za razvoj sive ekonomije iako se obim sive ekonomije u Srbiji u prethodnoj godini smanjio, on čini oko 15% BDP. Kako bi se taj procenat dodatno smanjio u 2019. godini, inspektorima će biti na raspolaganju još jedan alat u borbi protiv sive ekonomije, uvođenjem instituta prikrivene kupovine. Od 2015. do 2018. godine broj ljudi koji su kupovali preko interneta je za oko 50% više i kreće se oko dva miliona. U nadi da će predloženi zakoni olakšati i povećati pravnu sigurnost građana Srbije pri kupovini, u danu za glasanje podržaću ove zakone, kao i članove moje poslaničke grupe SNS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Kostić. Reč ima narodna poslanica Olivera Pešić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo tri zakona koji idu u korak sa trendovima u svetu, tri zakona koja će omogućiti modernizaciju trgovinskog sektora, a samim tim će doprineti da i Srbija bude modernija zemlja. Ja ću konkretno govoriti o Predlogu zakona o trgovini. Radi se o potpuno novom zakonu koji je izrađen u bliskoj saradnji sa privredom. U izradi zakona, učestvovali su predstavnici Privredne komore, učestvovali su predstavnici Nacionalne alijanse za lokalni i ekonomski razvoj, kao i neformalne grupe pružaoca usluga informacionog društva. Donošenje jednog potpuno novog zakona uslovio je ubrzani razvoj elektronske trgovine u Srbiji. Prema podacima o kojima raspolažemo iz 2018. godine, 1,8 miliona građana Srbije je kupovalo robe i usluge preko interneta, a ako te podatke uporedimo sa podacima iz 2015. godine, dolazimo do zaključka da je 50% građana više obavljalo kupovinu putem interneta. Da bi se omogućilo da Srbija ide u korak sa vremenom i da se još brže razvija onlajn kupovina, novi zakon o trgovini detaljno uređuje elektronsku trgovinu. Po prvi put se definišu pojmovi kao što su „elektronska prodavnica“, „elektronska platforma“, i niz drugih termina. Ovim zakonom se definišu i posebne mere za suzbijanje sive ekonomije, na taj način što se inspektorima daju posebna ovlašćenja i mogućnost da obave tzv. prikrivenu kupovinu, ukoliko posumnjaju da trgovina nije registrovana. Ovo je detaljnije regulisano članom 50. ovog zakona. Činjenica je da internet kao savremeno sredstvo komunikacije predstavlja veliki problem za nadzorne organe i činjenica je da se veliki deo sive ekonomije obavlja preko interneta, tako da se očekuje da će obim sive ekonomije smanjiti, upravo zbog novih ovlašćenja koji se kroz član 50. ovlašćuju inspektori. Predlog zakona o trgovini stavlja kupce u bolji položaj, jer će kupci biti zaštićeniji i mnogo manje će biti dovođeni u zabludu prilikom kupovine, jer zakon jasno definiše oblike sniženja, jasno se definiše šta je rasprodaja, jasno se definiše šta je sezonsko sniženje, a šta akcijska prodaja i ovo je sve detaljno objašnjeno kroz član 37. zakona. Članom 38. se definiše oglašavanje prodajnih podsticaja, tako da se zakonom zabranjuje oglašavanje podsticaja za robu koja ima u tako malim količinama, da je na prvi pogled jasno da je cilj prodavca da na neki način navede kupca da uđe u objekat i kupi neku drugu robu. Što se tiče oglašavanja procenta sniženja, svi mi kao kupci, svi građani Srbije su bar jednom u životu dovedeni u zabludu, kada šetamo i kada vidimo da na određenoj trgovini stoji procenta „Rasprodaja 30%, 50% ili 70“. To će biti zabranjeno ovim zakonom, jer zakon definiše da ukoliko na izlogu stoji određen procenat sniženja, da u takvoj radnji minimum jedna petina artikla iz ukupnog asortimana proizvođača mora biti na sniženju. Takođe, zakon zabranjuje oglašavanje rasprodaje ili prividnog sniženja ukoliko ranija cena nije istinito prikazana, kupac mora da zna pravu cenu, tj. vrednost pravog proizvoda. Sve ovo što sam navela omogućiće da kupci, odnosno građani Srbije kao kupci, budu u boljem položaju usvajanjem Zakona o trgovini. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Pešić. Reč ima narodna poslanica Sonja Vlahović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Uvaženi ministre, kolege i koleginice, građanke i građani Srbije, na dnevnom redu su tri zakona koji će suštinski unaprediti trgovinu u Srbiji. Trgovina svakako jeste jedna od najstarijih poslovnih aktivnosti. Od kada postoji civilizacija, trguje se. Trgovina određuje ne samo poslovnu aktivnost, već i društvene odnose. Kako se menjala trgovina, tako se menjalo i uređenje društva. Zato je značaj trgovine veći od obične privredne aktivnosti. Trgovina je, naravno, privredna aktivnost, ali je i kultura, socijalna politika, odnos među ljudima. Sve je to trgovina u širem značenju. Kada menjamo zakone o trgovini i uređujemo nova pravila, u stvari radimo modernizaciju društva, uređujemo ga, uvodimo nove principe i nova pravila koja su dala značajne rezultate svuda u svetu i unapredila ga. Naravno da će srpski potrošači raširenih ruku prihvatiti promene ovih zakona, koje će sam proces trgovine učiniti još jednostavnijim, konkurentnijim i sa većim osiguračima u korist građana. Trgovina je povezana sa slobodom i pravom na izbor. Ne trpi preveliku pravnu regulaciju, ali ne smemo da uđemo u drugu krajnost, da ne sputavamo nove i kreativne oblike trgovine koji će se u budućnosti pojavljivati. Rast trgovine u Srbiji samo je posledica rasta bruto domaćeg proizvoda i opšteg rasta i razvoja društva i ekonomije. Zato je rast trgovine i današnje normativno uređenje trgovine rezultat ekonomskih reformi, koje je učinila Vlada Republike Srbije i naš predsednik Aleksandar Vučić. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Vlahović. Reč ima narodna poslanica Olivera Ognjanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, Predlogom zakona o trgovini uvedene su značajne izmene, od uslova za obavljanje trgovine i klasifikacije na unutrašnjem tržištu, pravnih okvira za unapređenje trgovine u cilju ravnopravnosti trgovaca, do reforme inspekcijskih nadzora. Kao važnu izmenu bih istakla da će organizatori različitih manifestacija imati obavezu da istaknu ime, dužinu trajanja manifestacije, da obeleže prostor, vode evidenciju izlagača ili prodavaca robe, itd. Naravno, razlozi za ovim izmenama u zakonu su velike zloupotrebe koje su prisutne u praksi. Na takvim manifestacijama treba da se prodaje roba koja je u skladu sa običajima vezanim za događaj i za to područje i treba da bude legalna, odnosno da zadovoljava sve propise. Obuhvaćene su i rasprodaje, kao i sezonska i akcijska sniženja, odnosno period sniženja, kako bi se izbeglo da se jedna te ista roba negde prodaje po nižim, a negde po redovnim cenama. Kao što je ranije već pomenuto, sezonsko sniženje predviđeno je nakon proteka sezone i najviše dva puta godišnje, kao i u slučaju deset zemalja EU, gde odavno postoji zimsko i letnje sniženje. Rast trgovine putem interneta je u ekspanziji. Godine 2018. milion i 800 hiljada potrošača u Srbiji je kupovalo robu preko interneta, što je za oko 130 hiljada više nego godinu dana ranije. Jedan od najlakših i najpopularnijih načina za ulazak u preduzetništvo je E-trgovina. U 2017. godini u Srbiji je bilo registrovano 407 privrednih društava za obavljanje trgovine putem pošte, interneta i njihov promet je činilo oko 0,67% ukupnog maloprodajnog prometa. Predlogom zakona o trgovini regulisaće se i internet prodaja. Ovo je od ključnog značaja jer direktno utiče na jačanje preduzetničke kulture u našoj zemlji. Stari zakon je podrazumevao da svi uslovi koji postoje za fizičke prodavnice moraju da se primenjuju na e-trgovce, dok novi zakon eksplicitno prepoznaje da lica kao takva vrsta trgovca ne moraju imati ni fizičku prodavnicu niti magacin nijednog trenutka, kao u slučaju dropšipinga. Porastao je i broj plaćenih transakcija kupovine i usluga putem interneta. Beleži se povećanje sa preko dva miliona i 700 hiljada transakcija u 2015. godini na preko 10 miliona zabeleženih 2018. godine. Imajući u vidu da se veliki deo sive ekonomije obavlja preko interneta, novinu predstavlja uvođenje ovlašćenja inspektora da obavi prikrivenu kupovinu, što čini efikasnijim otkrivanje nelegalne trgovine, suzbijanje sive ekonomije i sprečavanje nelojalne konkurencije. Ustanovljena je razlika između e-trgovine, namenjene domaćem tržištu i one namenjene inostranom tržištu. Takođe, uvodi se mehanizam uklanjanja nedopuštenih sadržaja na internetu. Dakle, sve ukupno, ovaj Predlog zakona ispoštovao je sve neophodne kriterijume uspešnog zakona, posebno imajući u vidu podatak da 19% ukupnog broja zaposlenih u Srbiji radi u trgovini, a njen udeo u BDP-u iznosi oko 10%. Modernizacija i razvoj trgovinskog sektora, a posebno maloprodajnog, imaju direktan i indirektan uticaj na ekonomski rast. Kada već govorimo o trgovini i ako treba suditi prema tome ko je doživeo ekonomski napredak u ovoj zemlji, onda su to Jeremić i Đilas, i to upravo kada su zajednički upravljali državom. Zato Savez za Srbiju predstavlja pokušaj povratka vlasti i pokušaj da ponovo kontrolišu državne resurse. Građani dobro pamte vrsnog trgovca, pravog čarobnjaka, tada moćnog Dragana Đilasa. Podsetiću na nabavku tramvaja i autobusa, zato što je kupljeno 200 autobusa, 275 hiljada evra je plaćeno po autobusu, naglasiću, po autobusu, umesto da je dato 150 hiljada evra našem domaćem, na primer, "Ikarbusu", znači, 125 hiljada evra po autobusu je otišlo u njegov džep. A onda taj isti čovek priča u Srbiji o siromaštvu. Srpska napredna stranka je tada uspela da primora gradsku vlast na sednici Skupštine grada da se nabavi određeni broj autobusa od domaćih proizvođača i time da se umanji šteta. Đilasove firme po Srbiji su imale godišnji prihod od preko 80 miliona evra. Nekontrolisanih privatizacija firmi je bilo toliko da je pola miliona građana Srbije ostalo bez posla. Bruto-domaći proizvod je bio minus 3,1 a javni dug od skoro 80%. Brojne su malverzacije i zloupotrebe državnog novca koje se povezuju sa Vukom Jeremićem, među kojima je potpisivanje ugovora sa „Energoprojektom“, kojim je Srbija oštećena za više od 5,2 miliona evra. Za pet godina mandata na mestu ministra spoljnih poslova, Jeremić je na putovanja potrošio više od 3,6 miliona evra iz budžeta Republike Srbije. Ovi troškovi godišnje su iznosili više nego što su koštali svi putni troškovi celog Ministarstva spoljnih poslova. Jeremić je za sebe uzeo i 55 hiljada evra na ime dnevnica i na taj način duplirao celokupan iznos svoje petogodišnje plate. Jeremić je poslove nabavke avionskih karata poverio rođačkoj firmi „Aeroklub“ bez zaključenog pisanog ugovora i bez sprovođenja postupka javne nabavke. Za firmu „Aeroklub“, od koje je to ministarstvo pretežno nabavljalo avionske karte, su tokom 2011. godine izvršena plaćanja u ukupnom iznosu od oko 360 hiljada evra. U istom periodu „Aeroklub“ je potpisao ugovor za kupovinu avionskih karata i za potrebe Teniskog saveza Srbije, takođe vredan oko 360 hiljada evra, što je bilo gotovo identično iznosu koje je dobilo od Ministarstva spoljnih poslova. Malo je poznato da je za vreme Borisa Tadića Srbija isplatila nešto više od 2,3 miliona dolara konsultantskim firmama iz SAD za usluge promocije i poboljšanja imidža navodno Srbije u SAD. Naravno, to je bilo za poboljšanje i kreiranje imidža tadašnjeg šefa diplomatije Vuka Jeremića. Srbija je danas suočena sa velikim problemom zbog uvođenja taksi Prištine. Šteta na dnevnom nivou iznosi oko 1,1 milion evra, a od novembra do danas plasirano je 228 miliona evra manje robe iz centralne Srbije na Kosovu i Metohiji nego u istom periodu lane. To je potez koji nije uveden iz ekonomskih, već iz političkih razloga. Osam meseci je prošlo nakon uvođenja taksi od 100% na sprsku robu. Predsednik Srbije Aleksandar Vučić predstavlja našu zemlju na najbolji mogući način, tako da je podigao naš ugled u svetu, da je sve više investitora koji u našoj zemlji vide ambijent povoljan za investicije. Imamo Vladu, na čelu sa premijerkom Anom Brnabić, koja ozbiljno planira budućnost i radi za bolji život u Srbiji. Potpisan je čitav niz trgovinskih sporazuma kojima se stvaraju povoljni uslovi koji garantuju unapređenje ekonomske i komercijalne saradnje sa državama potpisnicama. Tržište Srbije je najznačajnije u regionu i postoje uslovi za njegov dalji rast sa prognozom rasta od 50% u narednim godinama. U cilju obezbeđivanja uslova kako bi Srbija postala članica Svetske trgovinske organizacije i obezbedila veći pristup tržištu EU, radi se na jačanju sistema tržišnog nadzora. To znači da se radi na povećanju bezbednosti proizvoda koji dolaze iz Srbije. Prošle godine u ovo vreme Narodna skupština je bila domaćin Parlamentarne konferencije na visokom nivou, koju su organizovale Parlamentarna skupština Mediterana, čiji sam član, i Svetska trgovinska organizacija. Srbija je u procesu pristupanja Svetskoj trgovinskoj organizaciji i u pregovorima sa EU smo otvorili Poglavlje 30, koje se odnosi na ekonomske odnose sa drugim državama. Ova vlast je uradila 10 puta više od drugih. Sprovodi odgovornu politiku. Otvoreno je na hiljade novih radnih mesta, a javni dug je pao na ispod 51% i očekuje se dalji pad. Penzije i plate se povećavaju i u svakoj sferi društva se vidi poboljšanje i napredak. Zato smatram da su i ovi zakoni veliki korak ka napretku i da će nam otvoriti vrata za bolju i lepšu budućnost. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Nataša St. Jovanović. Izvolite, koleginice Jovanović.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani saradnici iz ministarstva, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ne mogu da počnem sa diskusijom na današnju temu, a da se ne osvrnem na značaj posete francuskog predsednika gospodina Makrona, na poziv predsednika Vučića, koji je došao u Srbiju posle 18 godina, jer je Aleksandar Vučić lider koji probleme ne ostavlja po strani i ne boji se da preuzme odgovornost i progovori jezikom mudrosti kada svi ostali zaćute, popravlja sve ono što su drugi pokušali da pokvare u naše ime, a protiv naših interesa. Srbija vraća ugled koji zaslužuje, što pokazuje i poseta velikih državnika u poslednjih pet godina, a poseban je utisak ostavio predsednik Makron, iskazujući poštovanje prema srpskom narodu. Ono što je juče poručeno sa Kalemegdana je da moramo da prestanemo da optužujemo jedni druge i krenemo da stvaramo viziju naprednog i modernog društva. Naša jedina šansa je da se okupimo oko onoga što može doneti boljitak i napredak. Ali, to nije jednostavan i lak zadatak. Međutim, to je jedini put. Što se tiče zakona o e-upravi, savremeno društvo teži globalizaciji i povezivanju i sa tim je u skladu i ovaj zakon. Srbiju približavamo svetu i svet približavamo nama. Onlajn šopovi i platforme mnogo su popularniji nego prošle godine, što govori o jakoj konkurenciji koju imaju domaće internet prodavnice. Obim elektronske trgovine u Srbiji iz godine u godinu raste. Prošle godine, na primer, iznosio je 317 miliona dolara, a ove godine se očekuje da dostigne 354 miliona. Očekivana stopa rasta je 9,6%, da bi iznos projektovan 2023. godine mogao da bude 510 miliona dolara. Prema podacima ministarstva oko 44,5% korisnika interneta u Srbiji nikada nije onlajn kupovalo, verovatno jer smatraju da elektronska trgovina nije sigurna. Ima oko 43% potrošača koji imaju sumnje u e-trgovinu, jer se plaše da će dobiti pogrešan proizvod i najveću prepreku da za dalji razvoj u ovom sektoru navode manjak edukacije, kako prodavaca, tako i potrošača. Posebno se reguliše isticanje cena u e-trgovini. Ustanovljena je razlika između e-trgovine namenjene domaćem i stranom tržištu, a uvedene su i posebne mere za suzbijanje sive ekonomije. Oko tri četvrtine firmi nudi onlajn prodaju i treba ubediti potrošače da ih zakon štiti. Za to je potreban rad i na kontroli primene zakona, kako bi se povećala svest o benefitima koje ima ova trgovina. Ovde je veoma važna brza reakcija i poštovanje rokova. Ako je potrebna zamena proizvoda, da to bude izvršeno u predviđenom roku. Isto se odnosi i na rokove garancija. Treba skratiti postupak i imati veću kontrolu kako nad ponuđačima, tako i prodavnicama od strane ministarstva i formirati listu prodavaca sa najvećim pritužbama koja će biti transparentna svima. Na taj način će se praviti bonitetna lista prodavaca i kupci će imati bolje smernice za kupovinu. Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija je pripremilo akcioni plan za razvoj e-trgovine u okviru projekta „Jačanje elektronske trgovine u Republici Srbiji“, koji sprovodi USAID, što pospešuje udruživanje privrednika koji su prepoznali u ovoj oblasti ne samo šansu za unapređenje sopstvenih poslovanja, već i šansu za ukupan privredni rast Srbije u povezivanju na regionalnom i povezivanju sa međunarodnim tržištima. Do sada nije bila regulisana ova oblast, a sve se više koristi. Istraživanja takođe pokazuju da se u Srbiji preko interneta najčešće kupuje odeća, zatim, tehnički uređaji, bukiraju se turistički aranžmani i sportska oprema. Prosečna vrednost korpe je između 1.000 i 5.000 dinara. Izmena regulative je neophodna za dodatno unapređenje elektronske trgovine u Srbiji, koja ima ogroman potencijal. I ova izmena će omogućiti da se tržište elektronske trgovine ubrzano razvija. Cilj je da se postigne nivo kvaliteta proizvoda na globalnom nivou i da se naši proizvođači takmiče pod jednakim uslovima sa drugim proizvođačima i prodavcima iz sveta, sve u cilju brže i lakše trgovine i većeg zadovoljstva kupaca po ceni i kvalitetu. To znači i suzbijanje sive ekonomije u cilju boljeg punjenja budžeta Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovani poslanici, danas kada govorimo o Predlogu zakona o trgovini i predlogu zakona o robnim berzama i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini, u mislima su mi malinari, hladnjačari, u mislima mi je video snimak nesrećnog seljaka koji motornom testerom seče stabla svog voćnjaka i mnogo sličnih primera. Problemi koji muče proizvođače su kako da prodaju svoje proizvode po adekvatnoj ceni, kako da naplate svoj rad i troškove. Istovremeno, problemi koji muče potrošače, tj. kupce, su kako da zadovolje svoje potrebe po najnižoj ceni. Između jednih i drugih nalaze se trgovci sa svojim problemima kako da zadovolje i proizvođače i potrošače. Dok razmišljam o onim malinarima i proizvođačima voća, setim se da je u centralnoj Srbiji, koja je inače voćarska regija, da su postojale firme za preradu voća, kao što su „Šapčanka“ iz Šapca, „Crvena zvezda“ iz Kragujevca, „Srbijanka“ iz Valjeva, „Borac“ iz Petrovca na Mlavi, „Budimka“ iz Požege. Tada su poljoprivrednici veliki deo svojih proizvoda preko njih plasirali, a ostatak je išao na pijace ili u izvoz, kada se govori o svežem voću. Međutim, privatizacijom su uništeni i prerađivački sistemi, pa su zbog toga domaći proizvođači na velikim mukama. Često se dešava i da dobar deo tih proizvoda ne može da se plasira u svežem stanju kao prva klasa, već kao četvrta ili peta klasa, koja je ranije završavala u preradi u velikim sistemima. Podsetimo se ko je izvršio tu privatizaciju, tu kriminalnu privatizaciju. Ko je uništio „Srbijanku“ iz Valjeva, „Šapčanku“ iz Šapca, „Crvenu Zvezdu“ iz Kragujevca, „Budimku“ iz Požege, „Borac“ iz Petrovca na Mlavi itd? Upravo oni koji su danas ljuti protivnici svih uspeha koje postiže ova vlasti. Trgovina je samostalna privredna delatnost koja se bavi prometom robe, posredovanjem između proizvođača i potrošača i bez obzira da li su trgovinska preduzeća vlasnici robe koju distribuiraju ili ne. Trgovina nije jedini učesnik robnog prometa, pored nje u tom robnom prometu su i proizvođači i potrošači. Međutim, tu ne postoje dobri i loši momci kao u nekim vestern filmovima, već svako štiti svoje interese. Trgovina ima zadatak da obezbedi robu pravim korisnicima, u pravo vreme, na pravom mestu, po prihvatljivoj ceni i u pravoj količini. Ona proizvođačima omogućava ili olakšava prodaju, a potrošačima obezbeđuje zadovoljenje potreba. Trgovina je veština razmene robe u novac. Trgovina je umetnost zadovoljenja potreba obe strane i proizvođača i potrošača. Trgovina, međutim, obavlja i niz dodatnih funkcija, kao što su ekspedicija robe, transport, skladištenje te robe, čuvanje, sortiranje, oplemenjivanje, pakovanje, uvećanje vrednosti te robe itd. Srpska napredna stranka, predvođena predsednikom Aleksandrom Vučićem, kao neko ko se domaćinski i odgovorno odnosi prema svim problemima, želi da u ovoj oblasti, u oblasti trgovine, uvede red i stvori uslove za eliminisanje sive ekonomije i unapređenje poslovanja svih učesnika robnog prometa i proizvođača i potrošača, ali i trgovaca. Zato vas pozivam da usvojimo predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite, koleginice.
Hvala, predsedavajući. Gospodo iz ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, danas ću govoriti o Predlogu zakona o trgovini. Danas sa ponosom i punim srcem mogu da govorim o trgovini, a bilo bi me sramota da bilo šta pričam 2012. godine. Zašto? Zato što je danas prosečna plata 460 evra i, ljudi, potrošačka korpa je mnogo veća, pa ljudi mogu sebi da priušte, možda ne mnogo, ne svetske brendove, ali mogu da priušte elementarne uslove za život, a te 2012. godine apsolutno ništa. Sa 330 evra ništa, sa 16.000 dinara minimalca apsolutno ništa. Danas je minimalac skoro duplo veći, 27.200 dinara, sigurna sam, za par meseci mnogo više. Kada govorimo o elektronskoj trgovini, jako je bitno naglasiti da je za Republiku Srbiju od izuzetnog značaja. To je veliki potencijal ne samo za Srbiju, nego uvedemo li to, mi ulazimo u taj voz koji ide prema Evropi, bićemo razvijena zemlja. Ukoliko ne, mi smo na zapećku. Bogu hvala, mi smo ušli u to i mi danas imamo BDP, što znači ekonomski razvoj, plus 4,5. Te 2012. godine minus 3,1. Nema razvoja, nema ničega. Zašto vam ovo govorim? Zato što je vrlo važno, jer digitalizacijom Srbija će biti moćna, biće savremena, biće razvijena. To je vrlo bitno za digitalizaciju kompletnog društva. Baš zato Ministarstvo turizma, telekomunikacije, pre svega, trgovine, ali i USAID su napravili zajednički projekat koji se bavi jačanjem malih i srednjih preduzeća, ali i vraćanjem poverenja potrošača. Otprilike oko 60 i nešto procenata je uradilo elektronsku trgovinu, i to uglavnom mladih ljudi. Njih je otprilike možda čak 1,8 miliona, što je dobro. Starija populacija nekako nema poverenja u ovo i baš na osnovu ovih edukacija, ovim projektima će doći do značajnog pomaka, jer je vrlo bitno, pre svega, zbog platnog prometa. Mi smo ostvarili u 2017. godini platni promet u vrednosti od 317 miliona dolara. Ove godine se predviđa 9% više, što će otprilike biti 350 miliona. Jako dobro za Republiku Srbiju. Šta je novina u ovome? Novine su dva instituta. Pre svega, institut prikrivene kupovine ili misteri šoper kojim se daju ovlašćenja inspektoru da ukoliko bilo šta posumnja, može da prikupi dokaze i da procesuira. Šta je još novina? Pojmovi elektronske prodavnice. Šta to znači? To znači da će od proizvođača direktno stići kupcu, skraćujemo postupak, mnogo manje para ide na posrednika, odnosno na trgovine. Danas u trgovini otprilike radi oko 19% od ukupnog broja zaposlenog, a udeo trgovine u BDP kreće se negde oko 10%. Šta je još vrlo validno za ovaj zakon? On povlači i promenu nekih drugih zakona – Zakon o inspekcijskom nadzoru i Zakon o opštem upravnom postupku. Nadam se da će Republika Srbija, čiji je prioritet upravo digitalizacija… Mi upravo u parlamentu imamo e-upravu, sve je transparentno, sve je vidljivo, imamo sada elektronske trgovine. Zahvaljujući e-upravi, reče uvaženi kolega Orlić, nekada smo bili na Duing biznis listi 179, dobijamo dokumentaciju, odnosno dokumenta sva važnija za otvaranje firmi, za četiri do pet dana. Tako se radi. Tako radi odgovorna vlast. Sigurna sam da će Srbija nastaviti u korak sa digitalizacijom. Ja ću, kao i sve moje kolege, podržati sve predloge ovih zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, trgovina je privredna delatnost koja predstavlja skup poslovnih aktivnosti u vezi sa nabavkom i prodajom robe, kao i pružanje usluga sa ciljem ostvarivanja dobiti. Razvoj tržišta i trgovine ima direktan i indirektan efekat na ostale ekonomske sektore. Modernizacija i napredak trgovine mogu pomoći razvoju industrije i poljoprivrede. U cilju izvršenja nadležnosti neophodni su precizni podaci o trgovini i trgovinskoj mreži. Iako se jedan deo podataka može obezbediti, neki važni podaci se ne prikupljaju, a značajni su sa aspekta vođenja trgovinske politike. Zato su potrebni podaci o trgovinskoj mreži Republike Srbije do nivoa prodajnog objekta u dubini. Oni su neophodni za potrebu upravljanja trgovinom i njenim planiranjem na teritoriji cele zemlje. Pribavljeni podaci se daju na zahtev državnih organa radi oblikovanja ekonomske politike, i to popunjavanjem obrazaca koji se šalju elektronskim putem. Treba dati podsticaj razvoju malih trgovinskih preduzeća i preduzetnika. Unapređenje pravnog okvira je važno radi pravne sigurnosti. Suština zakona je da obezbedi stabilno i snabdeveno tržište uz što manje mešanje države. Cilj je efikasnija tržišna privreda. Zakon o trgovini urediće celokupan promet, nabavku i prodaju i na taj način smanjiti nivo sive ekonomije. Jedan od oblika trgovine je i elektronska trgovina. Internet je savremeno sredstvo komunikacije. Međutim, veliki deo sive ekonomije obavlja se preko interneta. Novinu u ovom delu zakona predstavlja uvođenje ovlašćenja inspektora da obavi prikrivenu kupovinu. U transparentnim uslovima poslovanja omogući ćemo dolazak novih međunarodnih trgovinskih lanaca. Za dolazak novih firmi je neophodno omogućiti lak pristup, fer i jednake uslove poslovanja. Ovim zakonom će naše područje predstavljati pogodno tlo za razvoj novih oblika poslovanja. Ako želimo da jačamo preduzetničku kulturu, elektronska trgovina se čini kao jedan od lakših načina za ulazak u preduzetništvo. Na ovaj način, preko ličnog sajta prodavnice ili elektronske platforme, pružaju se usluge povezivanja krajnjih kupaca sa proizvođačem ili dobavljačem. Takva vrsta trgovca ne mora da ima fizičku prodavnicu, niti magacin, niti da roba bude u sopstvenom posedu ni jednog jedinog trenutku. Ovo je moderan zakon koji je u skladu sa trendovima u svetu, gde sve postaje digitalno. Novim zakonom o trgovini tačno se definiše period sezonskih sniženja od maksimalno dva puta godišnje. Zimska i letnja sniženja u trajanju od 60 dana, tako će se izbeći da se u isto vreme ista roba u jednim radnjama prodaje po nižim cenama, a u drugim po redovnim cenama. Kada je u pitanju rasprodaja, mora se istaći redovna i snižena cena, ali i da se fizički roba izdvoji koja ne na rasprodaji, umanjujućom posebnom praksom će se smatrati roba koja je imala jednu cenu samo nekoliko dana, pa je onda navodno snižena. Kupci će osetiti efekte, jer će na sniženjima moći da kupe šta im treba. Propisi kojima se uređuje tržište treba da budu takvi da omogućavaju lak pristup tržištu i fer jednake uslove poslovanja. Vlada Republike Srbije sa predsednikom Aleksandrom Vučićem je puno radila na otvaranju novih radnih mesta i razvoju trgovine, ekonomije i privrede. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem. Predsedavajući, biću jako kratak zbog ograničenog vremena poslaničke grupe. Svaki put kada raspravljamo o nekom predlogu zakona, moramo da imamo na umu koje će benefite građani imati od tih zakona i mi smo od ministra ali i od ostalih učesnika u današnjoj raspravi čuli sve one razloge zbog kojih treba da usvojimo ove predloge zakona. Prvenstveno mislim na Zakon o trgovini i kada je reč o razvoju elektronske trgovine u Srbiji i kada je reč o modernizaciji maloprodajnog sektora i kada je reč o mnogim drugim novinama koje ovaj zakon donosi. Ako uzmemo u obzir ono što je i malopređašnja koleginica Malušić rekla, da je u sektoru trgovine zaposleno gotovo 20% od ukupnog broja zaposlenih u Srbiji, onda je potpuno jasno kolika je važnost ovog predloga zakona za građane. Ono što mislim da je jako važno, to je da uvedemo obavezujuće standarde i naročito kontrolu u ovoj oblasti, da nam se ne desi više da neko poput Dragana Đilasa zaradi milione trgujući sekundama, preprodajući sekunde i minute reklamnog prostora na televizijama i onda kada neko najavi istragu o tome, kada neko najavi istragu o sumnjivoj kupoprodaji minuta u televizijskim emisijama na RTS, onda počinje čitava histerija i kampanja protiv tog koji je najavio istragu. U ovom slučaju reč je o Nebojši Stefanoviću, kreće odmah iznošenje izmišljotina, kreće fabrikovanje afera, kreće čitava kampanja, onda se tu uključuju Đilasovi i Šolakovi mediji „N1“ i svi ostali i onda danima trpimo histeriju u medijskom prostoru, a sve to da bi se izbegao odgovor na pitanje – kako si prijatelju zaradio onolike milione? Kako si zaradio onoliki novac, ako znamo da je u Češkoj zaradio 74.000 evra, a danas ima 25 miliona evra, logično pitanje se nameće odakle, kako, na koji način? On uporno izbegava da nam da odgovor na to pitanje i kako je nekada trgovao sekundama i minutama, tako danas kupuje stranke. Kupio je stranku, ovu stranku u kojoj je predsednik, to je bila nekakva Zelena stranka, onda je došao Đilas i kupio je, što da se muči? Možda je i elektronski kupio tu stranku, što da gradi odbore, što da gradi stranačku infrastrukturu, što da obilazi Srbiju, evo poslanici koji se dugo bave politikom znaju o čemu pričam, koliko je to mukotrpan posao. Dođe lepo čovek i kupi gotovo i on i onaj Vuk Jeremić. I Vuk Jeremić isto tako na gotovo došao i kupio stranku od onoga, nije sad tu, poslanik je ovde u Skupštini, Aleksić onaj iz Trstenika. Vidimo da ovih dana sprema i onog nesrećnika iz Šapca Zelenovića o kome je pričao i kolega Knežević, sprema ga za predsednika DS, te DS koju je isto tako kupio nešto malo ranije. Morate da ga razumete, prosto Đilas ne voli konkurenciju. Nikada je nije ni voleo. Uvek je voleo monopol i obogatio se pomoću monopola. Zato se nadam da će ovi zakoni i s time završavam, onemogućiti ovakve pojave u budućnosti. Iz svih ovih razloga želim da pozovem da usvojimo ova predložena zakonska akta. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dalibor Radičević. Izvolite. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, svi smo svedoci ubrzanog razvoja tehnologija, informacionog društva. Ono što je pre deset ili dvadeset godina bilo bauk za većinu naših građana, danas je postalo deo svakodnevnih aktivnosti. Razvoj informacionog društva je nametnuo i neka nova pravila, zato mi danas, između ostalog, razmatramo i Predlog zakona o trgovini, kao i Predlog izmena i dopuna Zakona o elektronskoj trgovini. Ubrzani razvoj elektronske trgovine u našoj zemlji, kao i modernizacija maloprodajnog sektora uslovile su da i Zakon o trgovini mora da pretrpi značajne izmene i da se prilagodi novom načinu trgovine i poslovanja. Na ovaj način mi nastavljamo prilagođavanje naših zakonskih okvira, u trgovini se direktivom EU o elektronskoj trgovini. Na potrebu za izmene i dopune postojećih zakonskih rešenja uticao je i ubrzani rast elektronske trgovine, E trgovina je u prošloj godini dostigla promet od 317 miliona dolara, a prognoze su da će ove godine prebaciti 350 miliona dolara. O tome koliki značaj ima sektor trgovine govori podatak da ovaj sektor upošljava oko 20% od ukupnog broja zaposlenih u Srbiji a udeo koji ima trgovina u BDP je oko 10%. Pred nama su dobra zakonska rešenja, osvrnuću se u obraćanju samo na par stavki koje su mi privukle pažnju. Jedna od bitnih novina u Zakonu o elektronskoj trgovini je ta što se uvodi mehanizam uklanjanja nedopuštenih i nezakonitih sadržaja sa interneta. Ovo konkretno znači da će nadležni organi imati mogućnost da izdaju akt kojim se nalaže pružaocu usluga informacionog društva, tj. vlasnicima internet sajtova da uklone neprimereni sadržaj pod pretnjom da će biti prekršajno sankcionisani. Na ovaj način se uvodi reč u ovoj oblasti, a i štite se korisnici interneta, pogotovo deca od raznoraznih opasnosti. Unapređenje i razvoj e-trgovine uslovio je da se uvede institut prikrivene trgovine, tj. kupovine kojom se daje ovlašćenje inspektoru da u slučaju osnovane sumnje da je trgovina ne registrovana, da obavi kupovinu radi pribavljanja dokaza radi daljeg postupanja. Ova odredba direktno utiče na smanjenje sive ekonomije i vraćanje trgovine u legalne tokove. Ono što me posebno raduje u novom zakonskom rešenju je odredba da će se urediti oblast slanja komercijalnih poruka u vidu SMS i e-mejl poruka. Ovakav vid promovisanja roba i usluga će biti moguć samo uz prethodni pristanak potrošača kome je takva poruka i namenjena. Imajući u vidu da su predložena zakonska rešenja dobra i kvalitetna i da unapređuju sektor trgovine, kao i da se usklađuju sa savremenim trendovima u društvu, u danu za glasanje imaće moju podršku. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, evo danas na dnevnom redom imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini, Predlog zakona o robnim berzama, Predlog zakona o trgovini. Srbija prati moderne tokove. U tom smislu možemo govoriti i o ubrzanom razvoju elektronske trgovine. Samo prošle godine skoro dva miliona ljudi u Srbiji je kupilo robu preko interneta i na taj način je ostvaren promet od oko 320 miliona dolara. U ovoj godini očekivani promet je više od 350 miliona dolara. Složićete se da smo prihvatili modernizaciju koju donose nova vremena. Vrlo često i sami kupujemo neke stvari koje nalazimo na internetu i apsolutno je potreba za donošenjem zakona i za normiranje konkretnih odnosa koji iz toga nastaju opravdana. Neretko smo svedoci problema koji nastaju pri kupovini preko interneta, da li zbog toga što nešto ne razumemo u tom trenutku ili zbog toga što nešto nije definisano na pravi način, iz tog razloga su neophodne odredbe koje će detaljnije regulisati elektronsku trgovinu. To znači da će biti manje zloupotreba, manje grešaka pri kupovini, nesigurnih kupovina ili dovođenja kupaca u zabludu, po pitanju samog plaćanja ili po pitanju karakteristika robe. Vrlo često se zbunimo kada nešto kupujemo preko interneta, bez obzira na to da li treba ostaviti broj kartice ili ne, ili se zbunimo kada se radi o karakteristikama robe koje mogu biti različite. Ono što bih istakla jeste nova podela trgovine na malo, čime će se omogućiti efikasnija kontrola i borba protiv sive ekonomije. Sektor trgovine je jako važan zapravo u Srbiji, zapošljava skoro 20% zaposlenih, a e-trgovina, čini značajan deo. Zbog toga će postojati mogućnost određivanja podsticajnih mera, u cilju razvoja e-trgovine i suzbijanja sive ekonomije. U duhu posete francuskog predsednika Makrona, možemo govoriti o privrednoj saradnji Srbije i Francuske, o robnoj razmeni i trgovini. U Srbiji postoji više od 400 aktivnih privrednih subjekata, čiji su većinski vlasnici kompanije i državljani Francuske. Najviše ih je iz sektora trgovine na veliko i malo. Često se kod nas organizuju i forumi, različiti poslovni forumi, koji okupljaju kompanije i privrednike iz Francuske, kako bi se predstavio potencijal ulaganja u Srbiju. To predstavlja priliku za naše lokalne kompanije, da se sretnu sa potencijalnim partnerima iz Francuske. Juče su, na primer, potpisana čak 22 sporazuma između Srbije i Francuske u najrazličitijim oblastima, u oblasti sporta, kulture, odbrane, nauke, obrazovanja itd. U tom smislu vrlo je važna sigurnost poslovanja koju Srbija sada pruža partnerima iz inostranstva. Tako će i Zakon o robnim berzama stvoriti dobre osnove za razvoj robno-berzanskog tržišta, uz veću sigurnost trgovanja. U buduće, svi učesnici u transakcijama moraće da polože garancije, što će stranim kompanijama omogućiti učešće. Na taj način stvoriće se osnov za povećanje izvoza i pozicioniranje Srbije, kao regionalnog centra za trgovinu. Zbog svega navedenog, zbog namere i istrajnosti Vlade da se u Srbiji trguje bez rizika, uz veću pravnu sigurnost i sa detaljno regulisanim poslovanjem, ja ću podržati predloge ovih zakona u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Studenka Kovačević. Izvolite koleginice.
Zahvaljujem, uvaženi gospodine Arsiću. Predstavnici Ministarstva, uvaženi građani Srbije, kada govorimo o trgovini kao privrednoj delatnosti, a znamo da trgovina uređuje celokupan promet jedne zemlje, uz sve novine koje se u ovoj delatnosti javljaju, jasno je da zakonska rešenja moraju pratiti određene promene koje nastaju u funkcionisanju tržišta. Praksa je pokazala da je neophodno uraditi normativnu konkretizaciju strategije trgovine. Najvažnija novina u zakonu, sastoji se u tome da je urađena nova sistematika. Zakon uvodi novu podelu trgovine na malo, te tako razliku trgovinu na prodajnom mestu, trgovinu ličnim nuđenjem i daljinsku trgovinu, koja podrazumeva elektronsku trgovinu i ostalu daljinsku trgovinu putem drugih sredstava. Dakle, internet prodaja je detaljnije regulisana. Definisani su oblici elektronske trgovine koji su prepoznati kao najzastupljeniji modeli poslovanja na digitalnom tržištu, a posebno su definisane elektronske prodavnice, elektronske platforme i tzv. „drop šiping“ oblik elektronske trgovine, pri kojoj se roba potrošaču isporučuje direktno iz magacina proizvođača. Što se tiče elektronske trgovine, ovaj vid trgovine je već uveliko zastupljen kod nas, s tim što je to tržište do sada bilo pogodno za razvoj sive ekonomije i stvaranje nelojalne konkurencije, pa će se ovim zakonom uvesti veća efikasnost u suzbijanju kako sive ekonomije, tako i suzbijanju nelojalne konkurencije. Predviđeno je uvođenje ovlašćenja inspektorima da obave prikrivenu kupovinu i na taj način kontrolišu poštovanje ovog zakona. Članovi zakona od 36 do 38, odnose se na uređenje prodajnih postupaka i oglašavanje prodaje robe sa prodajnim podsticajima. Ovi članovi su posebno važni u cilju zaštite potrošača. Naime, do sada nije bilo definisano šta je rasprodaja, šta je akcija, a šta je sniženje. Na taj način su kupci često bivali obmanjeni i dovođeni u zabludu, jer su trgovci koristili pogrešne termine za obaveštavanje kupaca, te kupci donosili odluke koje inače ne bi donosili o kupovini. Sada će se tačno znati da li se radi o sezonskom sniženju, akcijskoj prodaji ili rasprodaji koja podrazumeva da je reč o robi koja se kod tog trgovca više neće prodavati i da su cene niže. Ima još izmena u ovom zakonu, zbog kratkog vremena istakla sam one koje su se meni učinile kao najvažnije, ali u svakom slučaju, podržaću usvajanje i ovog, a i ostalih zakona iz ovog seta. Zahvaljujem.
Zahvaljuje. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović.
Hvala predsedavajući. Činjenica je da trgovina ima veliki i direktan uticaj na sve oblasti ekonomije, a tu pre svega treba govoriti o maloprodaji koja u stvari predstavlja i najvažniji deo trgovine, istovremeno predstavlja i direktnu sponu između proizvođača i potrošača. Međutim, šta je tu važno, važno je napraviti vezu i uopšte govoriti o obimu, odnosno broju i proizvođača, ali i govoriti pre svega o kupovnoj moći potrošača. Jer, govoriti o trgovini, maloprodaji, zakonskoj regulativi, bilo kakvoj zakonskoj regulativi u ovoj oblasti je izlišno ukoliko imate takvo stanje da je broj proizvođača mali, a da su potrošači u takvoj situaciji da je njihova kupovna moć mala ili nikakva. Sećamo se tog perioda negde do 2012. godine, priznaćete i opšteg stanja trgovine, ali i opšteg stanja oblasti ekonomije, kada verovatno zbog tog jednog opšteg stanja ekonomije ovakva i slična zakonska rešenja nisu bila čak ni potrebna. Međutim, stanje se od 2012. godine polako ali sigurno menja u nekom drugom pravcu. U severnoj pokrajini to stanje se drastično menja tek od 2016. godine, a priznaćete povezano je i te kako sa ulaganjima u infrastrukturu, otvaranjem nekih novih proizvodnih pogona u to doba i samim tim povećanjem broja radnih mesta u pokrajini. Ono što je sigurno je da će takav jedan razvoj događaja uticati na povećanje kupovne moći stanovništva i direktan uticaj na trgovinu. Sve ovo mogu svedočiti na primeru grada Subotice. Subotica je jedan od retkih gradova koji ima od 2016. godine spoljno-trgovinski deficit i on se kreće negde od 7 do 10%, u zavisnosti od godine. Tome najviše doprinosi izvoz koji uglavnom ide iz slobodne zone koja je opet otvorena naporima države na čelu sa predsednikom i naporima gradonačelnika i lokalne samouprave. Naime, udeo izvoza iz slobodne zone u Subotici je nekih 60% u ukupnom izvozu iz grada Subotice, ali to svakako ima i svoje primarne i sekundarne efekte pored onoga dela koji se odnosi na spoljno-trgovinski suficit. To je, pre svega, povećanje, ti primarni efekti su,, pre svega, povećanje broja zaposlenih i povećanje zarada i u konačnici kao primarni efekat povećanje kupovne moći stanovništva. Upravo te i takve pojave dovode do potrebe usklađivanja ovakvih modernih zakonskih rešenja koje će regulisati oblast trgovine i daljeg razvoja ekonomije u Srbiji. S tim u vezi, poštovani ministre, do god vi zajedno sa predsednikom istrajavate na poslu otvaranja proizvodnih pogona u Srbiji, povećanja broja radnih mesta, povećanja zarada u Republici Srbiji, ne sumnjajte da ćete u parlamentu i u nama posalnicima iz SNS imate i te kako dobrog saveznika, ne samo za ove zakonske predloge o kojima danas govorimo, nego i za neke druge slične zakone. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vesna Marković. Izvolite, koleginice.
Hvala. Najpre bih iznela podatke koji idu u prilog donošenju novih zakonskih rešenja u oblasti elektronske trgovine. U Srbiji se 80% trgovine odvija na klasičan način. Iako se 73% naših građana koristi internet, samo 30,9% koristi elektronsku trgovinu. To je veliki pomak u odnosu na 2011. godinu, kada ih je bilo samo 18%. Iako internet trgovina beleži rast, ona još uvek nije dovoljno razvijena i očigledno je da postoji potreba za preciznom zakonskom regulativom elektronske trgovine koja bi pratila savremen način života, ali i razvoj novih tehnologija. Po Međunarodnom indeksu digitalne ekonomije društva, Srbija je sa 45. mesta u 2013. godini uspela da skoči na 34. mesto. U Evropskoj uniji se po internet korisniku generiše oko 800 dolara, a u Srbiji čak 10 puta manje. Najveći izazov za jačanje elektronske trgovine je da se poveća poverenje građana u ovakav vid trgovine. Brojne analize rađene u ovoj oblasti pokazale su da je jedna od najvećih barijera za razvoj elektronske trgovine veliki udeo sive ekonomije, jer veliki deo sive ekonomije se upravo odvija preko interneta. Ovim Predlogom zakona uvodi se ovlašćenje inspektora koji ima pravo da obavi prikrivenu kupovinu. U pitanju je inspekcijski metod koji poznaju evropski upravni i inspekcijski prostor. Motiv za uvođenje ovakve vrste kontrole je veća efikasnost u otkrivanju nelegalne trgovine, suzbijanju sive ekonomije i sprečavanju nelojalne konkurencije. Takođe se uvodi mehanizam za uklanjanje nedopuštenih i nezakonitih sadržaja sa interneta. Na ovaj način sprečava se dovođenje kupaca u zabludu, jer su često korišćeni termini koji nisu na adekvatan način davali informacije o proizvodu. Propisano je i šta sme da sadrži oglasna poruka koja se odnosi na prodajni podsticaj. Najvažnije je da odlučujuće informacije budu transparentne, kako bi potrošač dobio preciznu informaciju. Predlogom zakona o trgovini definisani su osnovni oblici sniženja, akcijska prodaja, sezonsko sniženje i rasprodaja i za svaki od njih postoje pravila. Definisanje sniženja je dato na osnovu analize uporedne prakse zemalja članica Evropske unije. Ovakva praksa postoji u 10 zemalja članica Evropske unije i ovo je takođe jedan od načina zaštite potrošača. Osnovni cilj donošenja Zakona o trgovini i izmena i dopuna Zakona o elektronskoj trgovini je pre svega bezbednost potrošača, jer smanjuje se mogućnost prevare, podsticaj ovakvog vida kupovine, vraćanjem poverenja, mnogo strožim kontrolama nego što je to bio slučaj do sada. Naravno, smatram da ovakva zakonska rešenja treba podržati.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević. Reč ima narodni poslanik Marija Jevđić. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, set zakona o kojima danas raspravljamo vezani su za trgovinu i doprineće približavanju našeg tržišta evropskim i svetskim standardima, a to će uticati na brži razvoj naše digitalne ekonomije i društva. Jedinstvena Srbija smatra da je uređenje trgovinskog sektora neophodno usled stalne modernizacije i razvoja, a posebno sektor maloprodaje, imajući u vidu podatak da 19% od ukupnog broja zaposlenih radi u trgovini, a njen udeo u BDP-u iznosi oko 10%. Predloženi zakon o trgovini ima dosta izmena u odnosu na važeći zakon koji je prilično star. Uveo je nove pojmove koji nisu postojali u sadašnjem zakonu i poboljšao je postojeću terminologiju i definicije sa ciljem smanjenja pravne nesigurnosti zbog nedorečenosti i neodređenosti. Predlogom Zakona o trgovini će se regulisati internet prodaja, s obzirom na to da ona ima sve veće učešće u ukupnom maloprodajnom prometu. Podatak da je u prošloj godini u Srbiji oko 30,9% ljudi koristilo elektronsku trgovinu je stvorio osnov da Srbija sa 45. mesta po Međunarodnom indeksu digitalne ekonomije skoči na 34. mesto, ispred mnogih zemalja u okruženju. Koliko je bitno da pratimo modernizaciju i digitalizaciju i da tu ne smemo da ispustimo korak sa drugim zemljama, procena je da će do 2030. godine čak oko 85% biznisa da se odvija u obliku elektronske trgovine. Mislim da je najveća prepreka za brži razvoj elektronske trgovine manjak edukacije kako prodavaca, tako i potrošača. Istraživanje je pokazalo da je najveći neprijatelj neznanje i nedovoljna informisanost pre svega potrošača, ali i trgovaca o mogućnostima elektronske trgovine. To znači da je neophodno povećati svest građana o prednostima elektronske trgovine i izgraditi poverenje. Postojeći zakon o elektronskoj trgovini je prilično dobar i on je usklađen sa direktivom Evropske unije, tako da su izmene minimalne, a tiču se regulatorne harmonizacije u svetlu pristupanja Srbije Evropskoj uniji. Elektronska trgovina je mnogo više od jednostavnog načina da potrošači ostvare kupovinu i prodaju, ona je važan pokretač ekonomskog razvoja, pogotovo razvoja malih i srednjih preduzeća. Najbolji primer prednosti koju donosi elektronska trgovina je Kina, gde se trećina maloprodaje odnosi na elektronsku trgovinu. Čisto podataka radi, kineski gigant "Alibaba", kao najpoznatija elektronska prodavnica, u samo 24 sata napravi promet veći od 30 milijardi dolara. Predlogom zakona o trgovini ustanovljena je razlika između elektronske trgovine namenjene domaćem tržištu i elektronske kupovine namenjene inostranom tržištu. Takođe, uvedene su i posebne mere za suzbijanje sive ekonomije. Kada već govorimo o Predlogu zakona o trgovini, želim da se osvrnem i na posetu francuskog predsednika i trgovinsku saradnju koju naša zemlja ima sa Francuskom, a ona se ogleda u tome da je za prvih pet meseci ove godine robna razmena sa Francuskom iznosila preko 500 miliona dolara i da je u prošloj godini oko 4.600 preduzeća poslovalo na francuskom tržištu. To su ohrabrujući podaci kako za srpsku privredu, znajući da je Francuska tržište sa skoro 67 miliona stanovnika, tako i za srpsku trgovinu i da će sporazumi koji su juče potpisani doprineti da robna razmena sa Francuskom u narednim godinama bude u porastu. Svakodnevni rad naše Vlade ima za cilj da Srbija bude lider u regionu i da svojom stabilnom ekonomskom politikom privuče što više stranih investitora, da budemo otvoreno i povoljno tržište. Možemo primetiti da se poslednjih godina broj investitora u Srbiji povećao i za to je zaslužan svakako i predsednik Vučić, vođenjem ozbiljne državne politike, ali imamo i dobre primere gde su pojedinci uspeli da svojim zalaganjem dovedu investitore. Imamo primer Jagodine, gde je u poslednjih nekoliko godina došlo čak osam investitora. Mislim da nisam izašla iz teme kada govorim o bitnosti dovođenja investitora, jer to omogućava zapošljavanje naših građana, što doprinosi povećanju standarda i njihove kupovne moći, to se na kraju odražava i na samu trgovinu. Svi predloženi zakoni su moderni i u skladu su sa činjenicom da Srbija treba da uđe u Evropsku uniju, prate trendove u svetu gde sve postaje digitalno. Za Jedinstvenu Srbiju je bitno da zakoni prepoznaju savremene oblike poslovanja i preduzetništva, čime podstičemo ljude da razmišljaju i da sve više koriste sve dostupne vidove elektronske trgovine. Zbog toga u danu za glasanje poslanička grupa Jedinstvene Srbije će podržati predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, pred nama su tri zakona iz oblasti trgovine, turizma i telekomunikacija. Naravno, Srpska napredna stranka u danu za glasanje podržaće sva tri zakona, zato što oni jesu u interesu i proizvođača, ali u interesu i potrošača. Ja ću se ovde osvrnuti na jedan poseban segment ovih zakona, a to je zaštita posebno osetljivih i ranjivih grupa, odnosno pre svega dece i maloletnika. Moram da istaknem da ova Vlada, odnosno da od odlaska SNS i te kako vodi računa o svakom građaninu Republike Srbije, o ekonomskoj razvoju Republike Srbije, o miru, bezbednosti i razvoju Republike Srbije, o boljem životnom standardu svakog građanina Republike Srbije, ali poseban akcenat stavlja i na zaštitu posebno osetljivih, odnosno posebno ranjivih grupa. U tom smislu, posebno želim da naglasim značaj Zakona o elektronskoj trgovini, gde se kao novina uvodi uklanjanje nedopustivog sadržaja sa interneta. Naime, moram da kažem da internet može da predstavlja vrlo opasnu zonu bezbednosti kada su u pitanju deca i maloletnici i da često korišćenjem interneta mogu da budu ugrožena nekada i osnovna ljudska prava, a kada su u pitanju deca, mogu da budu izložena na najgrublji mogući način različitim pornografskim sadržajima na svojoj internet stranici i različitim vidovima zlostavljanja i zanemarivanja. Ono što moram da naglasim da se prvi put uvodi ovaj mehanizam u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini. Takođe, moram da naglasim da je otvoren i nacionalni kontakt Centar za bezbednost dece ne internetu i samo u prošloj godini bilo je 7.000 prijava, kada su u pitanju zloupotreba dece na internetu. Takođe, moram da naglasim da od tih 7.000 prijava, pokrenuto 155 krivičnih prijava. Moram da naglasim da Vlada vrlo odgovorno prilazi ovom problemu, pa se određuje rok hitnog postupanja nadležnih organa, a taj rok je dva dana. Takođe su predviđena i zakonske sankcije za ne postupanje i one za pravna lica idu do milion i po dinara, a za preduzetnike do 300.000 dinara. Ono što takođe moram da naglasim da je zaštita od nedopustivih sadržaja na internetu jedno među resorsko pitanje, da i ovde sem Ministarstva trgovine i te kako je uključeno Ministarstvo za rad, boračka i socijalna pitanja, kada je u pitanju zaštite dece na internetu, da i ovde i te kako je uključeno i Ministarstvo unutrašnjih poslova i moram da naglasim da je Ministarstvo unutrašnjih poslova u junu mesecu ove godine dobilo opremu u vidu poklona od Norveške ambasade u vrednosti od 900.000 evra, a to je u stvari nabavka opreme za Nacionalni centar za kriminalistiku radi otkrivanja i analiziranja sadržaja na internetu, koji se odnosi na sprečavanje kriminala i korupcije. Znači, u pitanju je koordinisana aktivnost više različitih ministarstava, takođe i koordinisana aktivnost i sudova i tužilaštva, jer samo u koordinisanoj aktivnosti možemo da zaštitimo na najbolji i najefikasniji način decu na internetu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon je iniciran ubrzanim procesom elektronske modernizacije u Republici Srbiji, koji je sastavni deo modernizacije Republike Srbije, koju provodi Vlada Republike Srbije, a motor zamajac, ubrzana je modernizacija Republike Srbije, naš uvaženi predsednik, gospodin Aleksandar Vučić. Ovaj zakon doprinosi i suzbijanju sive ekonomije. Sektor trgovine je veoma bitan element ukupne ekonomike naše zemlje, on je veoma značajan i s aspekta ukupne zaposlenosti u Republici Srbiji, jer sektor trgovine zapošljava jednu petinu ukupne u zaposlenosti Republike Srbije. Poštovane i dame i gospodo, moram da kažem da bivši režim nije vodio računa o unapređivanju trgovine, već samo o ličnom bogaćenju, dokaz za to je i njihov ministar trgovine Slobodan Milosavljević, koji je uhapšen, kako znate, kao ministar trgovine i ne samo on, sedam ministara bivše vlasti je uhapšeno i dva pomoćnika ministara. To su: Slobodan Milosavljević, Oliver Dulić, Jasna Matić, Saša Dragin i ministar Bubalo i dva pomoćnika. Kako vidite, to je bila jedna grupa, tako da kažem lopova i prevaranata, koji su pljačkali pljačkaškom privatizacijom, devastirali ekonomiku i industriju naše zemlje infrastrukturu i ukupni potencijal naše zemlje. I, gle čuda, evo ih opet, udružili su se u nekakav Savez za Srbiju, tu je ponovo na čelu jedan od vođa, Dragan Đilas, u narodu znani kao Điki mafija. Zašto? Jer, je u politiku ušao kao običan gologuzan, a izašao je iz politike kao mafija sa 700 miliona evra i zato ga narod tako i zove. Tu je i njegov pajtos Vuk Jeremić, zvani Vuk potomak, vođa međunarodne bande lopova i prevaranata, i ne samo on, tu je i Sergej Trifunović, jedan od vođa, kao jedan od vođa protesta. Šta o njemu reći? Šta da ja kažem, o njemu je najbolje rekla njegova koleginica Biljana Srbljanović, citiram – neoprani i lažljivi Sergej. To vam je taj vođa, uvek je bio podmukli lažov, uvek mi se ulizivao, bio zlatna medalja u uvlačenju u dupe, uvek lagao, uvek smrdeo, uvek se grebao za novac, obrok i piće, nikada se nije prao, uvek je varao kolege, završen citat, 20.1.2019. godine. Tu je do njega i čuveni akademik Dušan Teodorović zvani glavotres. Zašto ga zovu? Narod ga zove glavotres zato što čim se spomene ime predsednika Republike Aleksandra Vučića, on trese glavu od mržnje. Do njega su tu i ostale vođe Saveza za Srbiju, Janko Veselinović zvani Janko stanokradica, taj je ukrao stan Milici Bači u Obrovcu u ulici Braće Kurjaković 9. Tu je do njega i kravoubica Dušan Petrović, a danas je neko govorio o stočarstvu, a on je naredio kao ministar poljoprivrede da se pokolje 250 hiljada krava od ukupnog fonda koliko je Republika Srbija imala. Poštovane dame i gospodo i poštovani građani Srbije, da ih dalje ne nabrajam, o njima je najbolje rekao, na kraju da kažem, njihov DS Svetislav Basara koji je bio ambasador, on je rekao, citiram – Demokratska stranka u svim varijantama je samoupravna interesna zajednica muljatora i lopuža, završen citat, Svetislav Basara, 22. juna, gospodnje 2019. godine. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko to svoje pravo nije iskoristio iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodi poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne tako davno, možda pre godinu dana, u Švajcarskoj je sproveden referendum, da li svi građani, baš svi građani i bogati i siromašniji, da od države mesečno dobijaju 2500 švajcarskih franaka, što je nešto oko 2400 evra. Bio je referendum i švajcarci odbili. Zašto su odbili? Zamislite da sam ja neka veća vlast i da mi neko ponudi deset milijardi na poklon. Deset milijardi na poklon s jedne strane, da mogu da potroše, odnosno da građani Republike Srbije mogu da potroše. S druge strane, da mi neko ponudi da napornim radom dovedem investitore i da zaradim tih deset milijardi evra. Šta bi većina Srba odabrala? Verujem da bi odabrali ono prvo da im se pokloni deset milijardi. Mislim da bi ovi iz stranke bivšeg režima odmah od tih deset, devet uzeli sebi, a možda devet i devetsto, jer to su prihodi iz privatizacije bili negde 51 milijardu po procenama međunarodnih organizacija. To je ono što se Srbi polakomili da pojedu društveni kapital, bukvalno da ga pojedu. To je kao kad mi seljaci kad bi pojeli seme pšenice šta bi posejali, šta bi niklo. Ja kao neko ko živi na poljoprivrednom gazdinstvu, ja bih između toga da dobijem deset milijardi na poklon i deset milijardi u investicijama da naporno radim, odabrao ono drugo da se naporno radi. Španci su svojevremeno dok su imali gomile zlata iz Latinske Amerike i tako dalje, odabrali da sve kupuju. To su dobili kao onaj poklon i kad su sve kupovali zanemarili su svoje zanatstvo i privatnu delatnost. Kad je nestalo zlata, zemlja se našla u rasulu. Takvo rasulo smo mi zatekli, jer su to zlato iz ćupova povadili oni pre nas. Više se nije moglo živeti od prodaje kapitala i od zaduživanja, moralo se zarađivati. Njihov proizvod je bio dug, naš proizvod treba da bude proizvodnja. Neko je rekao sledeće – pravljenje profita nije greh, greh je pravljenje gubitka. To su oni tamo koji danas nisu u klupama, koji su želeli Makrona sms porukom da pozovu, ali nisu shvatili, mada tamo imaju Vuka potomka Jeremića, da se tako ne radi u međunarodnoj politici, da se tako ne pravi ni politika, ni pare. Profit je, a to je neko još rekao - anlaser koji pokreće motor ekonomskog napretka jedne zemlje i mi se za to moramo zalagati. Da bi tržišna ekonomija uspela, gospodine ministre potrebno je i oglašavanje. Oglašavanje uljem koje podmazuje bržu trgovinu i profit. To je sigurno. E, sad da vidimo te medijske usluge i usluge oglašavanja, da vidimo da su svi na našem tržištu ravnopravni ili su neki drugi malo ravnopravniji. Pošto je reč o trgovini da vidimo trgovinu medijskim uslugama i ne prevaziđenog Dragana Đilasa i Dragana Šolaka, Dejvida Petreusa, „Bi–Si partners“, KKR i kako se zovu svi ti njihovi investicioni fondovi. Zamislite da uđemo u Francusku, registrujemo fiktivno ovde neke medije kablovske, elektronske medije, odemo u Francusku i zakupimo studio i počnemo da proizvodimo program u Francuskoj, protiv francuske Vlade, francuske politike, uz francuske reklame da piratski to radimo i kažemo – mi smo prekogranična televizija. Mi reemitujemo program, mi ga ne proizvodimo u Francuskoj. Ja vas pitam, gospodine ministre, koliko bi mi bili na slobodi? Koliko bi trajalo to reemitovanje? Da vas podsetim, reemitovanje po Međunarodnoj konvenciji, koju smo potpisali u Savetu Evrope, o prekograničnim televizijama i po našem Zakonu o elektronskim medijima, reemitovanje, istovremeno emitovanje u zemlji gde je sedište i u nekoj drugoj državi koja pripada Savetu Evrope. Televizija „N1“ i „Nova S“ televizija koje pripadaju Junatajted grupi, odnosno Junajted mediji, ne reemituju program. One dolazi iz Luksemburga, oni tvrde prvo da su slovenački kanal, slovenački regulator, kaže – ne, oni nisu naš kanal. Oni su luksemburški kanali. Da li mislite da Olja Bećković reemituje program iz Luksemburga i Ivan Ivanović? Da bi trgovina medijskim uslugama bila poštena, svi moraju da budu na ovom tržištu jednaki. Međutim, Šolakovi i Đilasovi prekogranični kanali, za razliku od „Rai uno“ ne znam koliko tih kanala ima prekograničnih, koji su stvarni prekogranični kanali su u povlašćenom položaju, pripadaju SBB, Junajted grupi, itd. U toj Junajted grupi je i „Dajrekt medija“, da li vam to zvuči poznato, odnosno u podgrupi Junajted medija? Tu je i KAS medija, koja se bavi reklamama. Gospodine ministre, oni domaće reklame emituju u ovoj zemlji. Ne reemituju se, nisu sastavni deo izvornog programa iz Luksemburga. Oni uzimaju hleb domaćim medijama. Domaći mediji, koji su registrovani plaćaju od REM, RATEL SOKOJ, itd, svima plaćaju naknade, ovi lažni prekogranični kanali ne plaćaju nikom ništa. Domaći mediji koji se gledaju 80% na „SBB“ ne dobijaju nikakav novac od „SBB“. Koristi se njihova proizvodnja, njihovi režiseri, njihovi montažeri, njihova tehnika, njihove kamere, itd. Za taj korišćeni program oni ne dobijaju ništa. Oni su primorani da svoje usluge daju besplatno „SBB“, a „SBB“ povezano je sa Junajted mediji, povezanih 20 lažnih prekoganičnih kanala iz Luksemburga. Njima „SBB“ iz pretplate, srpski pretplatnika, izdvaja po nekoliko evra po korisniku, a imaju 900 hiljada korisnika i po par miliona evra dobijaju razne televizije i zato je moje pitanje – ima li neko snage i petlju da proveri koliko para se ispumpava na lažne prekogranične televizije od pretplatnika, srpskih pretplatnika? Ako „Telekom“, koji zauzima dva puta manje tržište uplaćuje u budžet dobit od 150 miliona, a SBB odnosno Junajted grup i Junajted medija godinama prikazuju gubitke i jasno vam je da se novac ispumpava kroz lažne prekogranične kanale. Kako onda „Bi–Si partners“, koji je kupio, navodno kupio, od Šolaka, Đilasa i Petreusa Junajted grupu i Junajted medije. Kako su oni platili 2,6 milijardi evra ako to pravi gubitke? Ko na zapadu kupuje firmu koja ne pravi profit? Rekao sam već šta je profit. Ko daje tolike pare za gubitaše? Jasno je svima u ovoj sali, jasno je i vama da Šolak, Đilas, Petreus i ekipa ispumpavaju pare. Mi tome moramo stati na put, on je neovlašćeno emituju reklame i dodatno uvažavaju domaće medije, em im niša ne plaćaju, ovim drugima plaćaju. Ovi domaći kanali plaćaju za emitovanje naknade, ovi ne plaćaju i na kraju domaći mediji žive od tih reklama, oni im uzmu na tržištu reklama godišnje 20 miliona evra. Neovlašćeno emituju reklame i prekrajaju izvorni program preko graničnih televizija. Te reklame nisu sastavni deo izvornog programa u Luksenburgu, to je jedna laž i velika prevara. Toj laži i velikoj prevari mi moramo stati na put da oni ne bi stali nama, jer kad zadobiju medijsko tržište u Srbiji, vlada će Republike Srbije koja tad bude vladala, ili biti privezak ili će biti uklonjena. Bolje da mi uklonimo ovu nepravdu, ovu pljačku, Šolakovu, Đilasovu, nego da dopustimo da oni uklone državu. Pravo države Srbije mora da bude pravo da ona postoji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, evo već u nekom proteklom periodu, kada se razmatraju sad teme iz oblasti privrede, trgovine itd. mi možemo da identifikujemo isti okvir, isti obrazac po kojem se zakoni donose i po kojem se postupa u procesu donošenje zakona u Narodnoj skupštini iz ovih oblasti. Dakle, u obrazloženjima zakona skoro kod svakog stoji identična jedna rečenica – u skladu sa pregovaračkim okvirima u procesu pridruživanja Srbije i članstva EU, tako i ovde kaže, pod naslovom: „Razlozi za donošenje zakona o zvaničnim dokumentima EU ističe se da maloprodaja predstavlja ključnu vezu između proizvođača i finalnih potrošača, ali i da takođe ima glavni uticaj na okruženje obezbeđujući direktne veze između razvoja ruralnih i urbanih područja na korisnike i ponuđače logističkih i transportnih usluga na upotrebu energije, na subjekte koji se bave otpadom, pa i na međugranične kupce proizvoda. Taj obrazac možemo da vidimo u svakom zakonu, tj. u svakom obrazloženju zakona, u proteklih četiri godine i ranije. Dakle, ono što radi izvršna vlast u predlozima zakonskih akata nije identifikovanje osnovnih problema i najvećih prepreka koje postoje u oblastima o trgovini, već samo ispunjavanje forme da bi se zadovoljili neki kriterijumi iz pregovaračkih poglavlja. Sve to što možemo da čujemo pohvalno o našem izuzetnom napretku, kako je Srbija danas izvoznik stabilnosti, kako se utrkuju investitori da ulažu u našu zemlju i da je očigledan pokazatelj da smo mi na dobrom putu i da ćemo 2025. ili već koje godine postati punopravni članovi EU, to je samo zavaravanje ovoga što se radi, kao i u prethodnih 19 godina, ne samo vezano za ovu vlast, a to je bespogovorno ispunjavanje diktata koji dolaze iz inostranstva, od najmanjih, kao što su neke zakonske izmene u pojedinačnim oblastima, do onih velikih i značajnih, kao što su razgovori o suverenitetu, tj. podrivanju suvereniteta i teritorijalnog integriteta na bilo koji način. Eto, to je ono kroz šta mi prolazimo kroz proces donošenja zakona i uopšte rasprava u Narodnoj skupštini. Ako mi treba da razgovaramo i da vidimo koji su najveći problemi na ovom polju u Srbiji, onda bismo, pre svega, trebali da uzmemo u razmatranje SSP, koji je potpisala Vlada Republike Srbije pre deset godina, koji je, faktički, uništio našu privredu. Ono na šta se mi sad ovde pozivamo, a to je zaštita od nelojalne konkurencije da se omogući poštena tržišna utakmica, to je glavni problem SSP zato što smo mi došli u situaciju da je nama proizvod iz inostranstva povlašćen na srpskom tržištu u odnosu na proizvod koji je proizveden u Srbiji isti i to je ono što je nenormalno i što će na dugi rok da upropasti našu privredu, a mi posledice toga vidimo i danas, kada pojedini poljoprivredni proizvodi, koji su proizvedeni u Srbiji, su skuplji nego što su oni koji dolaze iz inostranstva. Gde mi to možemo da kontrolišemo? Gde možemo mi da kontrolišemo damping proizvode i dampiške cene? Ne možemo. Mi primenjujemo SSP jednostrano tako što smo omogućili da uvoznički lobi radi šta god hoće na tržištu Republike Srbije. Tadašnji ministar koji je potpisao, to jest parafirao SSP, tog momenta je rekao kako je to penkalo kojim je on to potpisao da će to penkalo da uđe u istoriju, jer je omogućilo da Srbija na kraju puta, na kraju tunela kada bude videla svetlost, postane jednog dana član EU. Znate, svi se okupacioni potpisi pamte, nije to loše rekao gospodin Đelić, ali hajde da vidimo šta se za ovih poslednjih 10 godina, to jest sedam godina kako je nova vladajuća većina u Skupštini i nova vlast u Srbiji, šta se to promenilo? Imamo li mi neke promene vidljive? Da li se pokazuje raskid sa praksom vlasti DOS-a i svih njihovih recidiva do 2012. godine? Ja mislim da ne. Mi imamo u Srbiji forsiranje stranih investitora, to jest privrednika koji dolaze iz inostranstva na uštrb domaće privrede. To je tako i do te mere dovedeno da mi ne samo što dajemo nekad i više od 10.000 evra po radnom mestu da bi taj privrednik zaposlio nekoga u Srbiji i faktički plaćamo njegovu radnu snagu, što dajemo sve moguće dozvole za izgradnju objekata ili adaptaciju, bilo da su u pitanju grinfild ili braunfild investicije, po ubrzanoj proceduri i zemljište je besplatno. Kako mi onda možemo da pričamo o uspehu naše privrede? Sad imamo i ograničenja na tom polju, da može da nam se kaže od strane Brisela, to jest EU i evropske administracije gde i šta ćemo mi da proizvodimo i kako ćemo tu robu da plasiramo, sve do detalja. Meni je jako žao što ministar Rasim Ljajić danas nije tu. Baš bih voleo da objasni kako to može jedna zemlja da donosi suvereno odluke ukoliko u vreme sankcija EU, to jest kada su prvi put uvedene sankcije EU Ruskoj Federaciji, kada je on izlagao plan na konferenciji za štampu, povećanje našeg poljoprivrednog izvoza u Rusiju, kako je to sada naša šansa koju mi treba maksimalno da iskoristimo, pogotovo u svetlu tih ugovora koje imamo potpisane sa Rusijom, šta ćemo da uradimo. Ne, predstavnik EU u Srbiji donosi njemu diplomatsku notu kojom se kaže da ne bi bilo pametno i poželjno za Srbiju da u ovom momentu donosi neke suverene odluke koje nisu u interesu briselske administracije, već bi trebalo postepeno da oglašava spoljnu i bezbednosnu politiku sa EU ukoliko želi da postane član. Proces pridruživanja Srbije EU je jedan proces bez konačnosti, gde ne postoji rešenje, a to rešenje svakako neće biti učlanjenje Srbije u EU punopravno. Videli smo šta je rekao predsednik Makron. On je rekao da su za Francusku i Evropu Kosovo i Srbija dve nezavisne zemlje i mi sad treba da se pomirimo sa tim unapred? Nije on to rekao u Parizu nego je to rekao u Beogradu, svestan šta je rekao i šta to znači. Dakle, mi bismo trebali da se pomirimo sa tim da Srbija prizna nezavisnost Kosova kao što je to uradila EU, a podsetiću vas da je EU priznala Kosovo čim sa njima vode bilo kakve pregovore, da bismo onda postali član EU. To treba da bude valjda jasno, a ne da mi tumačimo ovde, naši ministri ili neki nezavisni eksperti i stručnjaci za diplomatiju i međunarodne odnose itd, koji se pojavljuju na televizijama da nam tumače reči francuskog predsednika. Valjda to nama treba da bude dovoljno. Francuski predsednik je na plenumu evropskog parlamenta rekao da se EU neće širiti, jer mi ne znamo šta da radimo sa ovih 27 članica sada, a ne da primamo nove. Prvi put poslednji saziv Evropske komisije nema komesara za proširenje. Imao je komesara za susedstvo. To je bio gospodin Johanes Han. To treba da bude nama pokazatelj šta i kako misli EU, a ne da mi mislimo da smo uradili nešto i da smo ostvarili neki napredak zato što smo uzeli neki zakon, preveli ga sa engleskog na srpski i onda smo u tom polju ostvarili neke standarde koji se nazivaju danas evropskim, kao što se u poslednjih 20 godina sve što je vezano za EU naziva evropski. Evropska unija ima monopol na taj termin. To nije tako. Da zanemarimo to što treba da priznamo nezavisnost Kosova, što je osnovna i jasna činjenica i treba da bude razlog za prekid pregovora u učlanjenju, ako mi samo pogledamo države koje su uporedive sa Srbijom u svim segmentima, u ekonomiji, u socijalnoj politici ili bilo čemu drugom, koje su ušle nedavno u EU, na primer Bugarska. Bugarska je imala za ključnog spoljno-političkog partnera do momenta članstva u EU Rusku Federaciju. Oni su sve što su mogli da proizvedu veoma uspešno izvozili u Rusiju. Od trenutka članstva to je njima bilo dekretom zabranjeno i onda im je glavni spoljno-trgovinski partner bila Nemačka, a umesto suficita koji su ostvarivali u trgovinskoj robnoj razmeni sa Rusijom, oni danas imaju više milionski deficit sa Nemačkom. To su uporedive stvari. Evropska unija diktira položaj i pravce u svim sferama društva u državama članicama i to nisu nikad saveti i usmeravanja na korist te države. Jedan od najskorijih primera jeste slična situacija kao što je sa Srbijom sada i tzv. Kosovom, gde se traži pravno obavezujući sporazum. Imali smo priliku da vidimo da su grčki i makedonski premijer potpisali tzv. sporazum iz Prespe, kojim je Makedonija promenila ime u Severna Makedonija. Dakle, oni su se odrekli svog imena, preimenovali se, sve zato što je od njih to tražila Evropa i zato što su oni to predstavili kao odličnu stvar i otklanjanje prepreke u daljim evroatlantskim integracijama Makedonije. A, onda smo nedugo zatim posle mesec dana videli da EU ipak nije otvorila sa Makedonijom. Džabe sporazum. Nema razloga da takav isti slučaj ne bude i sa Srbijom, ukoliko potpiše pravno obavezujući sporazum sa tzv. Kosovom. Isto tako će biti, samo novi uslov. I uvek će biti novi uslov. Onda sve ovo što radimo na ovom polju je varka. Što se tiče konkretnih stvari, u protekloj nedelji, tj. pre desetak dana mi smo ovde usvojili Zakon o komunalnoj miliciji. Sada imamo komunalnu miliciju koja ima nenormalno velika ovlašćenja, koja kao paralelni aparat sile može da ide po Srbiji i da zavodi red. Niti znamo ko to kontroliše, niti smo vodili računa o mogućnosti zloupotrebe komunalne milicije, a ovde im dajemo neka ovlašćenja koja treba da ima inspekcija, tj. tržišni inspektori. Zašto to? Hoćemo da dozvolimo da komunalna milicija sada i ove srpske privrednike može da maltretira? Jer, ne verujem da će komunalna milicija da uđe u neke kompanije stranih investitora u Srbiji, nego je ovo samo usmereno na naše privrednike i preduzetnike. Dakle, mi imamo situaciju da je na srpskom tržištu diskriminisan domaći proizvođač i domaći privrednik, na svaki mogući način. A, plus na sve to, problem se ne rešava, nego se produbljuje tako što se ovakva ograničenja postavljaju i ovakve stvari unose u zakonodavstvo, kao što je slučaj sa komunalnom milicijom. Što se tiče elektronske trgovine, mi imamo sada jednu raširenu pojavu, a to je prodaja robe preko društvenih mreža i preko interneta. Nikakvu mi nemamo sigurnost na tom polju. Ništa ne znamo ni od koga se kupuje, ni kolika je vrednost i da li je to taj proizvod koji mi vidimo na slici i posle toga nikakvu nemamo sigurnost da će taj proizvod koji je kupljen elektronskim putem doći na odredište i da će to biti taj proizvod, da neće biti hrpa starih novina ili cigla u kutiji ili šta već ne. Ukoliko mi hoćemo da rešimo potencijalne probleme, mi treba da regulišemo onako kako bi to odgovaralo našem sistemu, a ne ono što piše na engleskom jeziku iz akata briselske administracije, registrovanje fizičkih lica koji prodaju preko interneta, a onda posle toga da postoji neka kontrola i neka odgovornost i kontrola kvaliteta i sprečavanje mogućnosti prevare, uvesti ih u poreski sistem Srbije na taj način. To treba da nam bude cilj. Mi mislimo da uvođenje uopšte komunalne milicije posebno na ovom polju može da napravi mnogo velike probleme, zato što ne postoji način da se to kontroliše i da se to ograniči. I ostavljamo prostora da neka paralelna grupa, paralelni sistem fizičke prinude maltretira male privrednike u Srbiji, tj. trgovce. Samo na njih će to biti usmereno, na one koji prodaju na pijacama, koji imaju samostalne radnje, radionice itd, samo na njih. Zato, ako postoji interes da se naša privreda zaštiti, onda treba da bude valjda osnovno ukidanje ovakvih stvari, a ne produbljivanje ovlašćenja novim zakonima. To treba valjda da bude pravac u kome se razmišlja u Vladi Srbije. Ono što je očigledno jeste da u svakoj demokratskoj državi treba da bude, da postoji slobodno tržište bez nelojalne konkurencije, sa što većom informisanošću i onog koji prodaje i onog koji kupuje o proizvodima i svemu ostalom. Ali, mi imamo sada stvar da slobodno tržište znači, kada se posmatra od strane EU, da je slobodno tržište ako posluje investitor iz EU ili sa zapada, a narušavanje slobodnog tržišta je onda kada ima bilo kakvu prednost domaći privrednik. To znači slobodno tržište iz njihove perspektive, a ne ono što treba da bude i što treba da bude cilj uspostavljanja privrede u Srbiji. Zato, pre svega, problemi treba da se reše na izvoru, a ne da se zadovoljavamo izmenama zakona da bismo zaokružili i ispunili neki kriterijum. Treba valjda da razmišljamo na dugi rok kako da što više poboljšamo položaj i da olakšamo privrednicima u Srbiji da posluju, a ne da budu u sopstvenoj zemlji diskriminisani. To treba da nam bude cilj, a pre svega, treba da razmotrimo ponovo SSP. Podsetiću vas, ako je jedan mali Island, sa 300.000 stanovnika, mogao da donese suverenu odluku da članstvo u EU nije u njihovom interesu zato što ne žele da im se iz inostranstva govori i šta i kako treba da rade i da posluju, ne vidim zašto to nije mogao da bude slučaj i sa Srbijom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nemanja Radojević.
Zahvaljujem. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, govoriću o Predlogu zakona o trgovini i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini. Ono što je pokazalo istraživanje USAID, to je da među firmama koje posluju u Srbiji tri četvrtine nude svoje usluge onlajn, a kao najveću prepreku za dalji razvoj u ovom sektoru kompanije su navodile nedovoljnu edukaciju kako prodavaca, tako i potrošača. Zakon o elektronskoj trgovini je svakako modernizacijski zakon i treba istaći da bi ovi zakoni trebalo, pre svega, da podstaknu mala i srednja preduzeća, odnosno naglasak bi trebalo biti na podsticanju građana Srbije da se što lakše uključe u preduzetničke vode i ponude svoje robe i usluge na onlajn tržištu. Ono što moramo iskoristiti, a to je napredak čovečanstva i to da smo danas u mogućnosti da svoje poslovne ideje sprovedemo u delu zahvaljujući jednom kompjuteru i stalnoj internet mreži. Zakon o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini definiše ugovor na daljinu, odnosno ugovore preko interneta i u njemu su uglavnom napravljeni terminološko usaglašavanje sa novim Zakonom o trgovini. Ono što je dobro je da je u izradi nacrta zakona učestvovala i neformalna grupa pružalaca usluga informacionog društva, odnosno najznačajnija imena na polju internet trgovine kod nas. Kao što imamo prilike da vidimo iz priloženog, za dobre zakone je neophodno konsultovati se i uvažavati mišljenja onih na koje se određeni zakon i odnosi. Ovakvu praksu potrebno je uvesti i negovati u ostalim slučajevima, posebno kada su predmeti zakona neke osetljivije stvari, poput medija, slobode izražavanja i individualnih prava. U skladu sa ovim ću u danu za glasanje podržati ovaj zakon, ali bih pozvao članove većine u ovom parlamentu da obrate pažnju i usvoje amandmane koje su podneli poslanici Srpske radikalne stranke, jer smatram da su svojim dobrim amandmanima na dosta mesta popravili ovaj zakon. Moja kritika ide ka tome da je ovaj zakon trebalo i ranije da dođe na dnevni red, jer smo svedoci da se sve ovo vreme na internetu obavlja prodaja robe, i to pre svega na Fejsbuku i Instagramu. To dalje znači da su preduzetnici poslovali u nekoj vrsti sive zone. Važna stvar je što ovaj zakon predviđa da kupci koji pazare preko interneta dobijaju mogućnost da, ako nisu zadovoljni kupovinom određenih proizvoda, vrate proizvod u roku od 14 dana, bez obrazloženja. Takođe stoji činjenica da će u narednih par godina u svetu onlajn trgovina iznositi više milijardi dolara, a i da mnogi svetski trgovinski lanci ukidaju svoje maloprodajne objekte i prelaze na ekonomičniju onlajn prodaju. Zbog ovoga smatram da bi Vlada Republike Srbije i resorna ministarstva trebalo da ulože dodatne napore kako bi približili građanima Srbije ove mogućnosti i ohrabrili bi građane da izađu na tržište, jer smatram da je put do slobodnog društva uslovljen negovanjem i razvijanjem preduzetničkog duha. Danas smo na ovom mestu od pojedinih kolega čuli i zahteve za dodatnim ekonomskim zaštitama i dotacijama za određene proizvode, robe, proizvođače, pa bih se osvrnuo i na taj deo zakona. Ovo, nažalost, nije trend samo u našoj državi ili u državama EU, već je to deo negativnog globalnog trenda koji načela slobodne trgovine, koji nas je i doveo do ovog stupnja razvitka na kojima se danas nalazimo, žele da tržišta sve više zatvaraju i okreću protekcionizmu. Ono što otvara ovu problematiku u ovom zakonu je član 40. o trgovini pod nazivom - Podsticajne mere, u kome se kaže: "U cilju unapređenja i razvoja trgovine i elektronske trgovine u Republici Srbiji, Vlada može da odredi podsticajne mere koje se naročito odnose na određenu kategoriju trgovca ili pružalaca usluge, određene robe ili usluga, oblik i vrstu trgovine, kao i način obavljanja trgovine." Kao neko ko čvrsto veruje u načela slobodnog tržišta, smatram da je ovaj stav u nesuglasju sa članom 4. ovog zakona, koji pod nazivom - Načelo slobodne trgovine, kaže: "Trgovina se na tržištu obavlja slobodno", i člana 5. koji kaže da su trgovci ravnopravni i imaju jednak položaj na tržištu. Zabranjen je svaki oblik diskriminacije u pogledu uslova za obavljanje trgovine ili narušavanja ravnopravnosti trgovaca na tržištu. Dozvolite mi da na ovom mestu, za vreme dok je francuski predsednik Makron u poseti Srbiji i dok se podsećamo velikih stvari koje smo umeli da zajedno radimo u Prvom svetskom ratu, iskoristim priliku i da se podsetimo nekih francuskih velikana koji su znali da budu veliki u miru. Njegovo ime je Fredrik Bastija, francuski ekonomista iz 19. veka koji je, primećujući sve veću potrebu države da se meša u ekonomske odnose i kako bi pokazao sav besmisao protekcionizma, dao jedan apsurdni i komičan predlog. On je, naime, tada pozvao da se napiše peticija proizvođača sveća i njihovih industrijskih saradnika protiv nelojalne konkurencije. On je pod nelojalnom konkurencijom u tom smislu podrazumevao Sunce. Znači, on je zamolio francuski parlament da izglasa zakon o zabrani otvaranja vrata, prozora, svetionika, bilo kojih otvora i pukotina kroz koje bi mogla da prođe sunčeva svetlost. Dakle, zamislite blagoslov koji bi stigao od svećara i njihovih industrijskih saradnika zbog povećanja prometa. Naravno, to nije funkcija tržišta koje nepogrešivo deluje po principima ponude i tražnje. U drugom delu, Bastija se zapitao - Dokle će nas dovesti iluzija da nam država može dati što nije uzela od nas? Šta je konkretno mislio? Znači, svaki dinar koji država da na subvencije i potroši na subvencionisanje neke robe ili proizvoda, morala je prethodno da na nekom mestu uzme od građana, najčešće kroz poreze. Dakle, povećanjem potrošnje države u egzibicijama protekcionizma i subvencionisanja na duži rok dovodi se do povećanja troškova življenja. Najbolji podsticaj koji država za pojedinca i za privredu može da da jeste smanjenje poreskog opterećenja i vladavina prava, odnosno jednaka tržišna utakmica za sve. To možemo da vidimo i kada pogledamo u čemu smo najuspešniji. Najuspešniji smo u sportu. Zbog čega? Zato što tamo postoje jednaka pravila, koja se jednako poštuju, za sve, koja su jasna i kojih se svi takmičari pridržavaju. I da zaključim, čvrsto verujem u sposobnost naših ljudi i domaćih proizvođača i prodavaca, tako da, obezbedimo im jednake šanse, fer utakmicu i videćete genije srpskog preduzetnika na delu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč na osnovu člana 96. Poslovnika? (Ne) Zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tač. 3, 4. i 5. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo sutra u 10.00 sati. [[Sednica je prekinuta u 18.35 sati.]]