Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 88 narodnih poslanika. Radi tačnog utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno osamdeset ... Molim vas, imali smo signal da je u jednom momentu bilo kvoruma. Molim vas da ponovimo prijavljivanje. Utvrđujemo kvorum ponovo, molim vas. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno više od 84 narodna poslanika, u ovom momentu 87, te da postoje uslovi za rad. Da li neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži objašnjenje ili obaveštenje u skladu sa članom 235. našeg poslovnika? Izvolite, gospodin Riza Halimi ima reč.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poslaničko pitanje koje postavljam upućeno je, verovatno, i Ministarstvu unutrašnjih poslova i Ministarstvu pravde, a može i Vladi. Mađarska policija je još 15. oktobra dobila informaciju o tragediji grupe od 16 kosovskih Albanaca, koji su se utopili u vodama Tise prilikom ilegalnog prelaska srpsko-mađarske granice. Tom prilikom su mađarski mediji javili da je jedan srpski građanin tražio pomoć i tom prilikom izneo da je te tragične noći sa grupom prelazio granicu čamcem, koji je potonuo, i da se tom prilikom spasio on, sa dvoje dece. U izjavi Tanjugu načelnik subotičke policijske uprave Boro Mucalj kaže da ga je mađarska strana obavestila da se prilikom ilegalnog prelaska granice preko reke Tise prevrnuo čamac u kojem je bio nepoznat broj osoba. Prema saznanjima Euleksa, do sada je identifikovano osam žrtava utapanja u Tisi, a još osmoro se vode kao nestali. Poznato je da je do sada izostala reakcija predstavnika državnog vrha Srbije povodom ovog tragičnog događaja, jedino imamo jednu izjavu za medije opštinskog tužioca u Preševu od 30. oktobra, neposredno posle ovog tragičnog događaja. U ovom pismu preventivne prirode ukazuje se na prisutnu pojavu ilegalnog prelaska granice u pojedinim pograničnim katastarskim opštinama, u opštini Preševo, kako na granici sa Makedonijom, tako i sa Kosovom. Međutim, činjenica je da su osobe koje su se utopile u Tisi, na osnovu izjava za javnost koje su iznete do sada i javno potvrđenih podataka, bar deo ovih osoba je raspolagao putnom dokumentacijom Republike Srbije, tako da su sa Kosova u Srbiju, kod Bujanovca, Preševa ili Merdara, mogli da uđu sasvim legalno. Ovde se sada radi, ipak, mimo ovog pisma javnog tužioca, koji unapred prima neku odgovornost za taj predeo, o sasvim drugoj teritoriji –to je Subotica ili Kanjiža, a u javnosti je spomenuta i Kikinda. Gde se taj ilegalni prelazak odvijao? Nemamo nikakve informacije šta se zapravo tu dešavalo. Ako je čamac potonuo, da li su ove žrtve samo lica koja su bila zainteresovana za ilegalni ulazak u države evropske zajednice, ili je možda stradao i čamdžija ili neko drugi? Red je da se i javnost i ova skupština informišu o tome šta se te noći zapravo desilo, jer se to dešavalo na teritoriji Republike Srbije. Ne možemo ćutati. Mislim, ostavljajući sa strane moralnu stranu, ovde je sad u pitanju ta zakonska strana, na osnovu koje hitno treba dati saopštenje za javnost o tome šta se zapravo dešavalo te noći, kako se sve odvijalo i na kraju tragično završilo sa gubitkom, kako se navodi, verovatno 16 osoba koje su se utopile te noći. Ipak mislim da je to oblast Ministarstva unutrašnjih poslova, i da je, ako se iz Preševa javlja javni tužilac, ... (Predsednik: Hoćete da privedete kraju misao, molim vas, prošlo je pet minuta?) ... red da se i Ministarstvo pravde o tome oglasi. Hvala.
Gospodin Vladan Batić ima reč. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje za ministra zdravlja. Preko sredstava javnog informisanja obavešteni smo da je održana telefonska sednica Vlade, na kojoj je odlučeno da se po hitnom postupku nabavi tri miliona vakcina protiv gripa virusa H1N1. Pitanje je zašto tek sada, zašto po hitnom postupku, da li hitan postupak isključuje tender, iako je u pitanju nabavka vrednosti preko 15 miliona evra? Zašto, kada se znalo, i na to je upozoravala Svetska zdravstvena organizacija i svi relevantni i kompetentni eksperti, da će pandemija nastupiti u novembru, decembru, januaru ili februaru iduće godine? Dakle, pitanje je da li je to pravi razlog, da ne bude tendera, da se to, iako je prošlo četiri-pet meseci od kad je moglo da se pristupi nabavci vakcine, tek sada radi? Sledi dalje pitanje: preko koga će biti nabavljena vakcina, da li preko neke domaće farmaceutske industrije, nekog domaćeg distributera, ko će biti uvoznik, pod kojim uslovima, po kojim cenama? Ponavljam, u pitanju je velika suma od više miliona evra. Konačno, još jedno pitanje za ministra zdravlja, pa i ministra policije: kada će biti ispitano poslovanje firmi u domenu farmaceutske industrije, uvoznika lekova, distributera lekova, kada čitava javnost zna da su tu u pitanju enormne zloupotrebe, da je tu u pitanju ogromni kriminal? Sve te firme imaju, tobože, svoje „ćerke firme“ u inostranstvu, pa se onda lekovi, tobože, nabavljaju u inostranstvu. Ovo je prljavi kriminal, jer se profitira na nesreći, na bolesti ljudi. Konačno, gospođo predsednice, meni se čini da bi trebalo da prekinete ovu sednicu i da hitno zakažete novu sednicu sa jednom jedinom tačkom dnevnog reda – epidemija i način kako se protiv nje boriti, da ne zabijamo glavu u pesak kao noj, da ne bude po onoj narodnoj „Kuća gori, a baba se češlja“. Sve su ovo važne teme, ali ovo je tema koja ima elemente vanredne situacije, gde se mora hitno reagovati. Ljudi su uplašeni, već su se pojavile nove žrtve i svakog dana ima novih žrtava. Da vidimo koji je očekivani epilog, koliko se može očekivati da će ljudi oboleti, koliko će biti smrtnih posledica, koji je način lečenja, kad treba da se primi vakcina, koja su dejstva vakcine. Ovde treba da dođu najkompetentniji epidemiolozi, a svi elektronski mediji da preuzmu praćenje te sednice Narodne skupštine, da ne dođemo u jednu alarmantnu i, ne daj bože, tragičnu situaciju.
Zahvaljujem. Gospodin Miroslav Markićević ima reč.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije... Poštovana predsednice, prvo tražim objašnjenje od vas. Pre trideset dana i pre nekoliko dana sam zatražio objašnjenje od vas, pošto ste vi u najavi jesenjeg zasedanja govorili o nadzornoj ulozi Narodne skupštine u sprovođenju zakona. Šta ste vi preduzeli po pitanjima koja sam postavio? Sada mi vi kažite, da ne gubimo vreme, da li znate na šta mislim? (Predsednik: Ne morate ponavljati, znam na šta mislite. Juče je otišla treća urgencija Vladi. Dakle, nisam nadležna da odgovorim na vaše pitanje, ali sam nadležna da ga prosledim Vladi i to sam juče uradila.) Dobro. Neki ministri kažu da nisu dobili pitanja. Želim da obavestim vas i sve građane Srbije da sam dobio odgovore od Saveta za borbu protiv korupcije (to je ovaj savet koji je četiri godine vodio politiku i ništa nije radio, to je ova Verica Barać, oni se sada gase), od Agencije za borbu protiv korupcije (oni kažu da startuju od 1. januara, sada se smeštaju, traže prostorije), od Odbora za sprečavanje sukoba interesa – kao, nešto će oni da preduzmu. I, dobio sam juče od specijalnog tužioca gospodina Miljka Radisavljevića. On je pomešao nešto, on misli da mu je to tražio Dragan Đilas. On je mene izvestio i vas, poštovani građani Srbije, da se ne vodi nikakav postupak o tome. Kao da je neko tražio onu potvrdu za zaposlenje. Nisam to pitao, gospodine tužioče, nego šta ćete vi da preduzmete. Dakle, od drugih državnih organa, pre svega ministarstava zaduženih za ovo što se desilo, nisam dobio odgovor, gospođo predsednice. Tako je prekršen Poslovnik Narodne skupštine, jer su svi ti ministri i ministarstva dužni da odgovore u roku od 30 dana. Da bih iskoristio ovo do kraja, podržavam pitanje koje je postavio gospodin Vladan Batić, odnosno tražim odgovor. Kao da je čitao stenogram onoga što sam rekao pre dva dana. Ponovo vas molim, predsednice, da zakažete, shodno Poslovniku, a niko se neće buniti ako bude prekršen Poslovnik, da ministar zdravlja i celo ministarstvo dođe u Skupštinu, da održimo posebnu ili vanrednu sednicu, ne znam kako da je nazovem, i da damo prave informacije građanima povodom ove epidemije gripa. Znate, televizijske emisije koje se ovih dana prikazuju stvarno prave paniku kod građana. Imamo lekare koji kažu da ne treba primiti vakcinu, ima ih koji kažu da treba. U stvari, pravo je pitanje – kako su ove četiri kompanije mogle da prihoduju 520.000.000 evra, a država sad nema 12.000.000 evra, koliko je potrebno za vakcine? S obzirom na to da vidimo šta susedne države rade, i gledamo na njihovim javnim servisima, televizijama, mislim da smo mi u nekom zaostatku ili nismo dovoljno informisani. Znate, nije dovoljno prati ruke. Sada postoji zabuna kod građana da li treba da prime vakcine ili ne treba. U stvari, vakcina nema. Sinoć je direktor „Torlaka“ rekao da će oni u decembru početi da proizvode. Šta ako nam te vakcine stignu kad pandemija prođe, recimo, u februaru? Još jedno pitanje, gospođo predsednice, iz oblasti zdravstva. Ovo pitanje postavljam, ako zbog ničeg drugog, onda zato što dolazim iz rodnog grada doktora Dragiše Mišovića. Dokle je stigla istraga u vezi s požarom u bolnici „Dr Dragiša Mišović“? Želim da vas podsetim, kao i sve građane Srbije, da se, nažalost, svaki dan dešavaju požari u Srbiji, gore garaže, nažalost i stanovi, ali bolnice vrlo retko gore. Mislim da javnost i građane, pogotovo u ovoj epidemiji gripa, interesuje šta se desilo i dokle je stigla istraga u vezi s požarom u bolnici „Dr Dragiša Mišović“. Samo da podsetim vas i sve građane, televizija koja je direktno izveštavala sa mesta požara, nekoliko puta je, slučajno ili namerno, upozorila građane da požar nije dojavljen iz bolnice. Šta da zaključimo mi koji smo gledali? Da je neko iz bolnice želeo da ta bolnica izgori? Drugo, dato je odmah klasično objašnjenje kod požara – instalacije. Samo, neko se preračunao u ovome, izgoreo je sprat koji ima nove instalacije. Još jedan podatak, svako od nas zna da je pokušao nekome da pomogne i da nađe neki krevet za hitnu intervenciju i operaciju; najčešće nema kreveta. Tu noć, kažem, na sreću, ali i za razmišljanje, za dva sata je nađeno 300 kreveta. Taj podatak budi određene sumnje kod građana. Želim da Ministarstvo unutrašnjih poslova što pre izađe sa informacijom šta se desilo, da li je to povezano sa hapšenjima ovih direktora zdravstvenih centara? Da citiram malo saopštenje G17, pošto oni ovde ćute kao zaliveni, svi direktori koji su uhapšeni nisu iz G17 nego sa liste Demokratske stranke. Samo da vas podsetim, gospođo predsednice, a i građane Srbije, tu su ofingeri plaćeni po 12.000 dinara. Sad se setite, neka građani uporede podatak da nema para za vakcine, a imalo je po 12.000 dinara za ofingere. Hvala lepo.
Gospodo poslanici, vaša pitanja, vaše inicijative u skladu sa Poslovnikom možemo apsolutno realizovati u ovoj skupštini, imate puno pravo da to učinite, tako da vas informišem da ću sve vaše sugestije i pitanja proslediti nadležnim ministarstvima, a naše poslovničke mogućnosti možemo koristiti kroz formu poslaničkih pitanja u vezi s aktuelnom temom. Narodni poslanik gospodin Čedomir Jovanović ima reč.
Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristio bih priliku, s obzirom na to da je ovde ministar za energetiku gospodin Škundrić, gospodin Pera, kako je to rekao premijer u četvrtak, pa bih još jedanput zatražio odgovor od Vlade. Šta je Vladu motivisalo kada je donela rešenje o davanju saglasnosti na ulaganje kapitala Javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad, na odluku o sticanju običnih akcija pete emisije bez javne ponude radi povećanja osnovnog kapitala „Informatike“ AD Beograd, koju je doneo Upravni odbor Javnog preduzeća „Srbijagas“ na sednici 15. septembra 2009. godine? Mi smo u petak ovde raspravljali, između ostalog, i o ratifikaciji sporazuma između Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj kojim je našoj zemlji dodeljen kredit od 270.000.000 evra. Taj sporazum je potpisan 13. jula, a mi smo poslednjeg dana četvoromesečnog roka ovde, praktično u poslednjem trenutku, davali saglasnost na taj sporazum. To je putovalo 120 dana od Vlade do parlamenta. Dana 15. septembra, Javno preduzeće, koje beleži gubitak od 170.000.000 evra, na sednici svog upravnog odbora je, bez ikakvog racionalnog obrazloženja, donelo odluku o kupovini akcija privatne kompanije, da bi dva dana nakon toga Vlada tu odluku potvrdila. Sedam dana posle potvrđivanja te odluke, odnosno davanja saglasnosti, „Srbijagas“ je prešao u mešovitu rusko-srpsku kompaniju koja je u većinskom vlasništvu ruske države. Koji su to razlozi bili tako značajni pa je Vlada odobrila taj iracionalni poslovni potez preduzeća koje je veliki gubitaš i koje odlučuje da kupuje akcije privatne kompanije? Gospodine Škundriću, da li se trgovalo pre toga akcijama „Informatike“? Da li je promenjena vlasnička struktura „Informatike“ u toj trgovini? Da li su neki, već duboko ukorenjeni, vlasnički odnosi promenjeni u toj trgovini? Da li je Vlada svojom intervencijom preko „Srbijagasa“ pokušala da zaštiti one koji su u toj trgovini od ljudi koji kontrolišu preduzeće postali samo deoničari, manjinski deoničari tog preduzeća? Koji su interesi Vlade bili za ovako nešto? Pomenuto je, to je stvarno smešno, da je Vlada dala ovu saglasnost zbog toga što želi da unapredi sistem nadzora i upravljanja „Srbijagasa“. Kad je „Srbijagas“ odlučio da to uradi? Toga nema u poslovnim planovima „Srbijagasa“ za ovu godinu. O tome se nikada nije razgovaralo u „Srbijagasu“. Kako se došlo do „Informatike“ kao idealnog izvođača tih poslova? Da li postoje neki tenderi u ovoj zemlji, neki javni postupci? Da li se pitalo o tome vaše ministarstvo? Čekamo vas na ovoj tački dnevnog reda da vas pitamo gde vam je pomoćnik od prošle godine, u kojoj firmi danas radi? Koji zakon ove zemlje je prekršio? Ko je odgovoran za tako nešto? Mi smo izgubili kontrolu nad „Jugorosgasom“ zbog četiri miliona dolara i aljkavosti vašeg pomoćnika, ne iz vašeg vremena, nego iz vremena prethodne vlade, koji je danas zaposlen u preduzeću koje mu je tako nešto omogućilo. Uložili smo tri miliona u „Informatiku“, a nismo imali tri miliona da uložimo u „Jugorosgas“ da bismo danas učestvovali u podeli dobiti od 20 miliona evra. Koji su to interesi, koje to sile sprečavaju Vladu da nam jasno odgovori na ovo pitanje? Molim vas, ako ne možete to sada da kažete ili nije predviđeno sada da govorite, neka nam Vlada odgovori pristojno, neka kaže da o ovom slučaju ne želi da govori, ali nemojte da se sve završi kao prošlog četvrtka kada je premijer zamolio vas i rekao – to će gospodin Pera, pošto je on samo predsedavao Vladom koja je donela to rešenje. To najmanje veze ima sa „Srbijagasom“, ima sa svim drugim, samo ne sa „Srbijagasom“. Ta tri miliona kompromituju sva druga nastojanja Vlade i sa tim se mora prekinuti. Tražim, gospođo predsednice, da intervenišete i utičete na Vladu kako bi nas ona obavestila o svemu ovome. Uveren sam da 90% poslanika u ovom parlamentu ne podržava to što se desilo, a niko od poslanika nema nikakve veze sa ovim, osim poslanika SPS-a Bajatovića, koji je direktor „Srbijagasa“, a ni on ovim nije bio oduševljen, to vrlo dobro znam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik gospodin Milan Lapčević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje će biti upućeno rukovodstvu Javnog servisa RTS, tačnije, Upravnom odboru, i njegovom direktoru gospodinu Tijaniću. Prošle nedelje Upravni odbor ove ustanove je doneo odluku da se ugasi dopisništvo, odnosno studio Radio-televizije Priština sa sedištem u Prokuplju, koji je tu smešten od 1999. godine, kada je završeno NATO bombardovanje. Doneta je, takođe, odluka da se svih 276 zaposlenih u toj ustanovi proglasi tehnološkim viškom i da kroz socijalne programe svi napuste RTS. To verovatno ne bi bilo ništa čudno da se ne radi o ustanovi koja izveštava, pre svega, ljude koji žive na prostoru Kosova i Metohije, a trenutno je smeštena u Prokuplju, u Toplici, pograničnom području koje je naslonjeno na administrativnu liniju sa Kosovom i Metohijom, te izveštava i one ljude koji žive u tom kraju, ali i veliki deo ljudi koji su raseljeni, a nastanjeni trenutno u tom području. Postavljam pitanje – šta je motivisalo Upravni odbor i direktora da donese ovakvu odluku i šta će biti sa ljudima koji su tu radili više desetina godina, osnovali tu ustanovu, radili predano svih ovih godina i na koji način će biti dalje rešavan njihov status? U obrazloženju je rečeno da ti ljudi već godinama primaju platu, a da nemaju dovoljno posla i da su neki zaposleni u određenim privatnim medijima. S druge strane, navodi se da Radio-televizija Priština kao takva neće biti ugašena, samo će svi radnici biti otpušteni. Pazite logiku – svi će biti otpušteni, samo će formalno Radio-televizija Priština postojati! Sa kime će postojati? Ko će izveštavati? Ko će raditi u tom studiju? Zaključkom Vlade je rečeno da je potrebno da bar stotinak ljudi radi u tom dopisništvu, ali se ne vidi ko će tu raditi ako svi budu otpušteni. Da li je moguće da racionalizacija u Radio-televiziji Srbije, koja očigledno mora da dođe, kao i u svim drugim sektorima, mora baš da počne od te ustanove, koja je verovatno od strateškog interesa za Republiku Srbiju, s obzirom na to da izveštava one ljude koji su ostali da žive na tim prostorima? Ako im uskratimo i ono što im pripada po pravu i po Ustavu, mogućnost za javnu informaciju, da znaju šta se dešava u njihovoj okolini, kako možemo da očekujemo da će ti ljudi ostati da žive tamo gde su naumili? Da li je to još jedan od načina da se na perfidan način ljudi nateraju da se povuku sa rodnih ognjišta? Znate da je pre deset godina Radio-televizija Srbije o svakom regionu imala takozvane regionalne programe u trajanju od dva sata. Danas su ti regionalni programi ugašeni, pa imamo prilike da svake večeri gledamo „Beogradsku hroniku“, izveštavanje o tome šta se dešava u Beogradu, koja je cev pukla na Vračaru, da li je otvoren neki šalter pošte na Savskom vencu i da li je zakrčenje saobraćaja na Pančevačkom mostu. Kažite mi koji je interes onoga ko živi u Vranju, Užicu, Šapcu ili u Beloj Palanci da prati informacije o tome šta se dešava u Beogradu? Ako je javnim ovlašćenjima Radio-televiziji Srbije omogućeno da skuplja pretplatu od svih građana Srbije i ako je svi građani Srbije finansiraju, po kom osnovu onda jedni mogu da budu uskraćeni za određene informacije koje ih interesuju? Ova vlada je počela sa otpuštanjem na svim nivoima, ali tako što se uvek kreće od najmanjih, pa se tako racionalizuje broj zaposlenih u opštinama, ali ne i u državnoj upravi, odnosno u Vladi Srbije. Vlada nije pokušala da smanji broj svojih resora i broj zaposlenih, ali zato smanjuje na teritorijama opštine. Takođe, smanjuje broj ljudi u dopisništvima, ali ne i u centrali RTS-a. Ponavljam pitanje – šta će biti sa tim ljudima i na koji način će građani Kosova biti izveštavani ubuduće? Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Božidar Delić ima reč. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, želim da kažem nekoliko reči o jednoj „uspešnoj“ privatizaciji, pošto sam juče u medijima pročitao da je u Srbiji poništeno oko 400 privatizacija. Ovde se radi o jednoj maloj firmi, o 299 manjinskih akcionara iz Autosaobraćajnog preduzeća „Strela Šumadija“ iz Aranđelovca. Ovo preduzeće je privatizovano 2003. godine, 8. aprila. Kupac Mutavdžić Dragan, iz Beograda, danom ulaska u posed preduzeća deli otkaze i radnici ostaju na ulici. Nekad uspešnu firmu kupio je za samo 10.680.000 dinara. Aranđelovac je tako ostao bez prevoznika, bez autobuske stanice i bez remontnih kapaciteta za autosaobraćaj. Novi vlasnik je firmu kupio kreditom koji je podigao pošto je pod hipoteku dao firmu koju je kupovao. To je inače specijalitet u Srbiji, to je pojedinim ljudima u Srbiji često bilo omogućeno. To mu je falsifikatima omogućio tadašnji direktor AD „Strela Šumadija“, koji se sada nalazi u zatvoru. Novi vlasnik je odmah prodao, bez javne licitacije, opremu i sredstva preduzeća – 23 autobusa, dva kamiona, rezervne delove i opremu. Prodao je i pravo na prevoz u redovnom putničkom unutrašnjem i međunarodnom saobraćaju. Novi vlasnik je prodao i dva i po hektara zemljišta i remontne kapacitete za 15.000.000 dinara. U opštini Rakovica, gde se u to vreme nalazilo sedište firme Mutavdžić Dragana pod nazivom „AMG Beograd“, ostao je poreski dug od 25.000.000 dinara. Aranđelovac, grad od 48.000 stanovnika, danas nema autobusku stanicu. Ljudi čekaju autobuse na ulici. Bezbednost građana, posebno školske omladine, bitno je ugrožena. Postavljam pitanje Vladi – kada će 299 manjinskih akcionara Autosaobraćajnog preduzeća „Strela Šumadija“ biti obeštećeni? Kada će biti ispoštovana sudska odluka, broj 897/05 od 3. marta 2006. godine, o isplati ličnih dohodaka i povezivanju njihovog radnog staža za 2004. godinu i prvu polovinu 2005. godine? Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Dragan Todorović ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega postavljam pitanje Agenciji za privatizaciju – da li je tačno da firma „Morgan Stenli“ nije registrovana u Agenciji za privredne registre? Ako je to tačno, postavlja se pitanje kako je firma „Morgan Stenli“ mogla da bude konsultantska firma u poslu vezanom za prodaju duvanske industrije i da inkasira deset miliona evra 2003. godine? Sledeće pitanje postavio bih ministru unutrašnjih poslova Ivici Dačiću – zbog čega do sada nije otkrivena konsultantska mafija? Mislim da je to jedna od najvećih i najštetnijih mafija koje poslednjih devet godina haraju Srbijom. Potpuno su uništili Srbiju. Vrednost srpske imovine, odnosno preduzeća koja su do sada prodata procenjena je na nešto preko trideset milijardi evra. Ukupno je Srbija, po informacijama, inkasirala svega 2.700.000.000 evra, ni 10% od te vrednosti, a zna se da su ove konsultantske firme, takoreći, sve vršile, odnosno savetovale na koji način će se izvršiti privatizacija. Ako pogledate koje su to firme, koliko ih je, onda ćete shvatiti da je svega dvadesetak firmi izvršilo preko 80% ovoga posla, a taj posao vredan je, verovali ili ne, četiri milijarde. Srbija je dala ovim firmama za konsalting četiri milijarde! Samo „Ces Mekon“ je u proteklom periodu uzeo 455.257.091 dinar. Da li treba da vas podsetim čiji je „Ces Mekon“ i ko je bio tamo? Možda zbog toga „super-Ivica“ ne kreće protiv ove mafije. Mirko Cvetković je bio direktor Agencije za privatizaciju, a istovremeno je, po sudskim spisima, bio izvršni direktor „Ces Mekona“! Inače, interesantno je da je „Ces Mekon“, koji je upisan u sudski registar Trgovinskog suda u Beogradu pod brojem 1-25679, proizašao iz konsultantskog preduzeća „Mekon“ koje je 1989. godine osnovao Zvonimir Nikezić. Ovo je važno, jer je Zvonimir otac Dušana Nikezića, a Dušan je pomoćnik direktora Agencije Mirka Cvetkovića. Dobro, ljudi, na šta ovo liči? Dokle ćete da pljačkate Srbiju? Pa, ovo vam je predsednik Vlade! Da me čuju građani Srbije. Ne volite kada vam se kaže da ste lopovi, da ste opljačkali Srbiju? Opljačkali ste Srbiju. Imam podatke za ove firme. Ovo je prosto neverovatno, četiri milijarde ste uzeli od građana Srbije, da ih opljačkate. Da vam postavim jedno pitanje – kako vam nije palo na pamet da platite ovolike pare za savete da se pokrene proizvodnja, da nešto uradite? Pa, niste bili u stanju ni da prodate ono što su generacije pre vas stekle, nego ste morali da i preko toga opljačkate građane Srbije! Zbog ovoga neko mora da odgovara. Napokon moraju da se pokrenu određeni procesi, jer ukoliko i dalje budete ostali na vlasti, od Srbije bukvalno neće ostati ništa, ni kamen na kamenu. Zbog toga tražim od Ministarstva unutrašnjih poslova... Jer, nemam vremena da vam pokažem, po ugovorima, jedni te isti ljudi samo se šetaju od posla do posla, a pokazivao sam da su pojedinci dnevno uzimali po dve i po hiljade evra. (Predsednik: Hoćete li da završite misao?) Teško je ovde završiti bez javnog tužioca.
Zahvaljujem. Obaveštavam da su sprečeni da prisustvuju sednici narodni poslanici Konstantin Arsenović, Nikola Lazić, Miloš Radulović, Milica Radović, Dejan Radenković, Aleksandra Janković, Biljana Hasanović-Korać. Obaveštavam da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača prof. dr Petra Škundrića, ministra rudarstva i energetike, pozvala da sednici prisustvuju i Dušan Mrakić i Radivoje Milanović, državni sekretari u Ministarstvu rudarstva i energetike, kao i Tatjana Jovanović, šef kabineta, Aleksandra Babić, savetnik u Sektoru za naftu i gas, Zlatiborka Andrejić, savetnik u sekretarijatu i Milica Zorić, savetnik u Sektoru za rudarstvo i geologiju Ministarstva rudarstva i energetike. Gospodin Čedomir Jovanović reklamira Poslovnik.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa članom 104, poštovanje dostojanstva Narodne skupštine, gospođo predsednice, predlažem vam da primenite stav 2. člana 98. i odredite pauzu u radu sednice Narodne skupštine kako bismo izbegli veliku grešku koju parlament može da napravi zbog podvale koja je nezaobilazna u ovoj tački dnevnog reda o kojoj sada počinjemo raspravu. Naime, reći ću vam o čemu se radi: pred nama se nalazi Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11. Zakon o eksproprijaciji u ovoj zemlji je još uvek važeći zakon i on je na vrlo precizan način članom 8. definisao eksproprijaciju i slučajeve u kojima se eksproprijacija sprovodi. Eksproprijacija je, gospođo predsednice, nemoguća ukoliko se pravo prenosi na preduzeće koje nije u društvenom vlasništvu, odnosno u vlasništvu Republike Srbije. Predlogom ovog zakona mi prenosimo, primenjujemo eksproprijaciju na „Jugorosgas“, preduzeće koje je u većinskom vlasništvu ruske države. To je neodrživo. Članom 70. Zakona o eksproprijaciji, to je tema za Zakonodavni odbor, koji se ovim uopšte nije bavio, definisano je u kojim slučajevima se može izvršiti administrativni prenos. On je moguć isključivo ukoliko se prenosi sa jednog državnog preduzeća, odnosno društvenog preduzeća, na drugo državno, odnosno društveno preduzeće. Nije moguć prenos na preduzeća koja su u vlasništvu druge države. „Jugorosgas“, i to gospodin Škundrić može da potvrdi, imamo dokaze o tome, nije preduzeće koje je u vlasništvu Republike Srbije. „Jugorosgas“ je mešovito preduzeće, u kojem je država Srbija zastupljena sa 25% vlasništva. Nekada smo imali 50%, ali – to više nije nemar i previd, nego očigledna namera – pre dve godine Republika nije reagovala i zaštitila tih 25%, tako da smo izgubili to vlasništvo. Nemoguće je sada voditi raspravu. To je tema za Zakonodavni odbor. Imamo dva suprotna zakona.
Zahvaljujem. Vaši navodi su predlagaču poznati i to će biti razlog za debatu, za raspravu. Nema povrede Poslovnika, zapravo, u vođenju sednice nema problema. Nastavljamo rad. Gospodin Jovanović ponovo reklamira Poslovnik. Izvolite.
Gospođo predsednice, nisam zadovoljan vašim odgovorom. Neka se o tome izjasni Skupština. Potpuno je neprihvatljivo da u toku rasprave arbitriramo koji ćemo zakon poštovati. Skupština mora da poštuje zakone. Ne možemo u raspravi da polemišemo sa ministrom da li će važiti jedan ili drugi zakon. Zakon o eksproprijaciji uopšte ne dopušta parlamentu da donese ovu odluku. Možemo prvo da raspravljamo o Zakonu o eksproprijaciji, pa njega da izmenimo, pa da kažemo da postoje čl. 8. i 8a, koji dopuštaju da se prenese vlasništvo i na privatnu kompaniju. Ovako je nemoguće. Ako treba, ovde ćemo tražiti podršku poslanika, 80 poslanika i hitno pokrenuti inicijativu pred Ustavnim sudom. Nemoguće je da parlament vodi raspravu o tome koji će se zakon primenjivati. Neka se sastane Zakonodavni odbor, jer to je očigledno. Ako je to interes ove zemlje, dajte da radimo kako se radi u svakom normalnom društvu – promenite zakon, prilagodite ga situaciji, pa nakon toga donesite odluku. Ovo nije u interesu ni Srbije, ni ruskih partnera. Samo uvećava našu neozbiljnost. To više niko ne može da razume. To je aljkavost koja može jako puno da košta.
Vaše inicijative su sasvim jasne, regularne, u pogledu pokretanje postupka pred Ustavnim sudom, a procenjujem da je to u ovoj fazi tema za ovu sednicu. Već smo ušli u proceduru, prema tome, poslanici će se izjašnjavati uzimajući u obzir i vaše navode. Prelazimo na zajednički načelni pretres 17 - 20. tačke dnevnog reda – PREDLOZI ZAKONA O EKSPROPRIJACIJI NEPOKRETNOSTI RADI IZGRADNjE MAGISTRALNOG GASOVODA MG-11, CEVOVODNOM TRANSPORTU GASOVITIH I TEČNIH UGLjOVODONIKA, IZMENAMA ZAKONA O RUDARSTVU I PRESTANKU VAŽENjA ZAKONA O UDRUŽIVANjU U ZAJEDNICU JUGOSLOVENSKE ELEKTROPRIVREDE Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 17, 18, 19. i 20, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi poslaničkih grupa imaju pravo da govore jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ako nisu to do sada učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković (Poslanička grupa PUPS), narodni poslanik Đorđe Milićević (Poslanička grupa SPS), narodni poslanik Slobodan Maraš (Poslanička grupa LDP), narodni poslanik Stefan Zankov (Poslanička grupa NS), narodni poslanik Milan Lapčević (Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica), narodni poslanik Sreto Perić (Poslanička grupa SRS). Saglasno članu 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11, Predlogu zakona o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu, Predlogu zakona o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede. Da li predstavnik predlagača prof. dr Petar Škundrić, ministar rudarstva i energetike, želi reč? (Da.) Pre toga, gospodin Maraš reklamira Poslovnik. Izvolite, gospodine Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, moram da ukažem na povredu člana 45. a samim tim tražim i da se primeni član 98. stav 2, odnosno stav 3. Gospođo predsednice, ni Zakonodavni odbor, ni Odbor za industriju nisu raspravljali o ovome. Ovde imamo predsednika Odbora za finansije koji je, kada je u pitanju ovaj zakon, rekao – nemojte ovaj zakon donositi u Skupštinu, jer nismo raspravljali prethodno o Zakonu o eksproprijaciji. Znači, mi danas, gospođo predsednice, ovo govorimo u najboljoj nameri. Verujem da će i gospodinu Škundriću biti lakše da sačekamo da se izjasni Zakonodavni odbor, da se razgovara i na Odboru za industriju. Ne možemo sada donositi jedan zakon, leks specijalis, koji je u suprotnosti sa već postojećim zakonom. Znam da vodite računa o tome da se radi u skladu sa zakonom, da se radi u skladu sa Poslovnikom. Molim vas da postupite u skladu sa Poslovnikom, da date pauzu da se izvrše konsultacije, da nadležni odbori... Znači, Zakonodavni odbor mora da utvrdi da li je ovaj zakon koji je pred nama u suprotnosti sa zakonom koji već postoji ili sa Ustavom. Ovde u obrazloženju imamo pozivanje na određene članove Ustava, ali hoćemo da se i Zakonodavni odbor izjasni. Dajete nam jedan zakon koji je u suprotnosti sa zakonom koji već postoji. Molim vas da date pauzu i da se izvrše konsultacije.
Zahvaljujem. Pošto predsednik i poslanici nisu zakazali sednicu Zakonodavnog odbora, ovom prilikom je ja zakazujem za 11.15 časova i određujem pauzu do 12.00 časova. Inače, Odbor za finansije je prihvatio Predlog ovog zakona, jeste, i obavestio o tome pismeno Skupštinu, odnosno mene. Dobili smo izveštaj Odbora za finansije, koji je zaključio da predloži Narodnoj skupštini da prihvati Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11, u načelu. Potpisao je to Zoran Krasić. To ću ponoviti kasnije, kada budemo u prenosu, jer nije korektno [[Zoran Krasić, s mesta: Tražim repliku]] Gospodine Krasiću, nema replike. Ocenjujem da vas nisam uvredila time što sam vas informisala.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice posle pauze u kojoj je predsednica Narodne skupštine zakazala sednicu Zakonodavnog odbora. Da li predstavnik predlagača ministar Petar Škundrić, ministar rudarstva i energetike, želi reč? Da, izvolite. Ministre, samo ćete sekund sačekati. U skladu sa članom 27, dajem reč predsedniku Zakonodavnog odbora. Član 27. podrazumeva obavezu predsedavajućeg da vodi računa o usklađenosti rada radnih tela i o davanju svih informacija potrebnih za rad narodnim poslanicima. To je jedini član po kome mogu da dozvolim da gospodin Vlatko Ratković dobije reč, i to u trajanju od pet minuta. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo potpredsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, dužan sam da vas obavestim da sednica Odbora koju je zakazala predsednica Narodne skupštine nije održana iz razloga što nije obezbeđen kvorum za punovažan rad i odlučivanje. Sednici je prisustvovalo manje od 11 članova. Podsetiću vas da je član Odbora Biljana Hasanović-Korać na kućnom lečenju i oporavku zbog povreda zadobijenih u razbojničkoj pljački, da je gospodin Konstantin Samofalov na službenom putu, gospodin Nebojša Ranđelović, koji prisustvuje sednicama Odbora, takođe je na službenom putu, tako da nije bilo uslova za punovažan rad i odlučivanje. Kao narodni poslanik sam dužan da iznesem svoja stanovišta u vezi s primedbama koje je izneo gospodin Čedomir Jovanović, kolega poslanik. Član 8. Zakona o eksproprijaciji, dozvolićete mi da citiram ovaj član, kaže sledeće: „Eksproprijacija se može vršiti za potrebe Republike Srbije, autonomne pokrajine, grada, grada Beograda, opštine, javnih fondova, javnih preduzeća, privrednih društava koja su osnovana od strane javnih preduzeća, kao i za potrebe privrednih društava sa većinskim državnim kapitalom osnovanim od strane Republike Srbije, autonomne pokrajine, grada, Grada Beograda, opštine, ako zakonom nije drugačije uređeno.“ Gospodin Jovanović je samo delimično citirao ovaj član kada je reklamirao povredu Poslovnika i kada je izneo svoj stav. Zakon o eksproprijaciji omogućava da se zakonom, neki drugim zakonom, izvrši eksproprijacija za određene korisnike, za određene potrebe. Takođe, član 2. citiranog zakona kaže da se javni interes za eksproprijaciju nepokretnosti utvrđuje zakonom ili odlukom Vlade u skladu sa ovim zakonom. Iz ovih razloga smatram da je Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11 u skladu sa ustavnim i pravnim sistemom Republike Srbije. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Gospodin Čedomir Jovanović.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pomenuo me je poslanik Rajković. Mislim da ne možemo na ovakav način da vodimo o raspravu. Pre ministra, po otvaranju tačke dnevnog reda pravo na reč imaju predstavnici odbora, koji nas obaveštavaju o stavu odbora, i poslanici koji su izuzeli mišljenje na sednici odbora. Prekinuli smo sednicu da bi se održala sednica Zakonodavnog odbora, koja nije održana, i nas predsednik može samo da obavesti da ona nije održana. Umesto kratke, jednostavne informacije da Skupština nije sposobna ili da vladajuća većina nije sposobna da poštuje zakon i u skladu sa uobičajenom procedurom omogući ovde raspravu, on je počeo da nam drži lekcije. Nije član 8. jedini član Zakona, gospodine Rajkoviću. Postoji i član 70, koji vrlo precizno kaže koji su to slučajevi na koje može da se odnosi neki drugi zakon, ali ovaj koji pominjete nije. Tačno je da drugim zakonom to može da se uredi, i ta mogućnost je i ostala zbog situacija poput ove, ali niste pripremili Predlog zakona na ispravan način, on je u suprotnosti sa Zakonom o eksproprijaciji. Član 70. kaže u kojim slučajevima je moguća eksproprijacija. Srbija nije većinski vlasnik „Jugorosgasa“, zahvaljujući delovanju ljudi koji su bili dužni da štite interes Republike Srbije, a štitili su interese druge države, Rusije. Sada primenjujemo Zakon o eksproprijaciji suprotno odredbama samog zakona. Opšti interes se utvrđuje, i to nije sporno, ali on može biti realizovan samo u skladu sa zakonom. Ne možete da prenesete to pravo na firmu u kojoj nije većinsko vlasništvo Republike Srbije. To je nemoguće. O tome možemo da vodimo raspravu ... (Predsednik: Zahvaljujem, dva minuta su prošla.) ... ali ne ovde, ovako. Jasno je u kom pravcu to ide, ali ako je ovo značajan posao, zašto bi se kompromitovao na takav način, zašto se sada ...
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću, prošla su dva minuta. Pre svega, predsednik Zakonodavnog odbora je, s obzirom na to da sam ja zakazala sednicu Zakonodavnog odbora na predlog vaše poslaničke grupe, imao obavezu da izvesti i on je izvestio o razlozima neodržavanja sednice. Dozvolite, poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, da vas obavestim da će deo današnje sednice pratiti sa galerije našeg Doma Narodne skupštine učenici i studenti iz opštine Knjaževac, i to: Darko Živković, Aca Tričković, Nenad Ilijić, Aleksandar Miladinović, Ivan Živković, Stefan Milovanović, Katarina Tričković, Ivana Videnović, Đorđević Marko, Marko Prvulović, Nikola Živojinović i Miodrag Jovanović. Pozdravimo ih. Reč ima narodni poslanik gospodin Tomislav Nikolić.
Dozvoljavate povredu Poslovnika, gospođo Đukić-Dejanović. Mogla bi javnost da pomisli da je ono što je izneo gospodin Ratković zvanični stav Zakonodavnog odbora i ove skupštine, tim pre što nastavljate sednicu i ponašate se kao da je niste prekinuli da biste dobili stav Zakonodavnog odbora. Ako pre sat i po vremena nismo mogli da nastavimo sednicu bez mišljenja Zakonodavnog odbora, ne možemo ni sada. Nemamo odluku Zakonodavnog odbora. Gospodin Ratković može da iznosi svoje želje, svoja lična mišljenja. Nas to ne obavezuje. Radi se o veoma ozbiljnoj materiji. Imam različit pristup od gospodina Jovanovića, ali takođe sam motivisan željom da ne povredimo zakon. Ne mislim da bismo ovim zakonom štitili interese Rusije. Štitili bismo interese Srbije, ali zar je bio problem da se to ubaci u zakon? Zar sada treba da pogazimo zakone Republike Srbije? Bilo je vrlo lako promeniti odredbe zakona. Menjali ste ih skoro, pa niste predvideli ovu situaciju, a zbog ovoga ste menjali. Toliko ste pismeni vi u Vladi koji nam dostavljate predloge zakona. Nemojte, gospođo Đukić-Dejanović, prekinite ovu sednicu, uozbiljite tu vladu konačno, da pred nas izlazi sa relevantnim predlozima zakona. Inače, zaista smo spremni da odmah damo potpise i da Ustavni sud zaustavi sada proceduru donošenja tog zakona, zato što je evidentno da ne štitite interese države Srbije.
Gospodine Nikoliću, vi dobro znate Poslovnik i znate da nije bilo neophodno, ali je bilo uputno, da zakažem sednicu. Možemo raditi i bez stava Odbora. Da ste želeli da se sednica održi, sve poslaničke grupe su mogle izvršiti uticaj na članove Zakonodavnog odbora, ne samo parlamentarne većine, nego i opozicije, da uzmu učešće u radu i sednica bi imala kvorum. Jedan član Zakonodavnog odbora parlamentarne većine je van zemlje. Druga naša koleginica, kao što znate, povređena je i ne može fizički biti ovde. Ne možemo sada izmisliti kvorum. To nas neće zadržati u tome da danas radimo i neće nas sprečiti da radimo. Gospodin Zoran Krasić ima reč.
Gospođo Đukić-Dejanović, ako se sećate, ja sam predsednik Odbora za finansije, pa bih mogao da vam pomognem da razjasnite ovu situaciju, pošto teško da ćete to da razjasnite sa Ratkovićem. Evo o čemu se radi. Ove godine je Narodna skupština donela Zakon o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji i na 18. sednici Odbora za finansije, gospođo Đukić-Dejanović, to je bilo 11. februara 2009. godine, u okviru 5. tačke dnevnog reda ... (Predsednik: Izvinite, gospodine Krasiću, da bih mogla da vas pratim, samo mi recite koji član je povređen, pošto ste reklamirali povredu Poslovnika?) Neka bude član 27. Nećete da se naljutite, pošto je ovo doprinos da se razjasni ova situacija, da se ne bi nagađalo o čemu se radi. Mislim da nije problem, s obzirom na to da najbolje raspolažem informacijama i mogu da pomognem gospodinu Škundriću da vidi kako su ga prevarili neki mangupi. Ako dozvoljavate, da nastavim dalje. Znači, u okviru rasprave u načelu povodom Zakona o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji, pošto drugi članovi Odbora nisu hteli da se uključe u raspravu, uključio sam se u raspravu i predstavnika Vlade gospođu Mirjanu Karadžić pitao šta će biti novi kriterijum prilikom određivanja korisnika eksproprijacije, da li će biti status pravnog lica ili svojinski oblik tog pravnog lica. Da vam ne čitam ovaj stenogram gde ona pokušava da izbegne odgovor, ali tu joj postavljam i konkretno pitanje šta da radimo u situaciji kada je 51% vlasnik iz inostranstva, 49% vlasnik neko iz Srbije. Ona kategorički kaže: „Nemoguće je tada da se vrši eksproprijacija, nego će morati da se napravi poseban privredni subjekt u državnoj svojini, koji će biti korisnik eksproprijacije“. To? To. Hvala, do viđenja. Izglasali ste zakon i sada ubacujete kao korisnika eksproprijacije nekoga ko ne ispunjava uslove iz Zakona o eksproprijaciji. Sada se mi vrtimo oko toga i s pravom postavljamo pitanje – kako je na Zakonodavnom odboru moglo da prođe?
Vreme. Ne sumnjam u vašu dobronamernost, ali ona prosto nije uvremenjena. Ukoliko, po članu 141, poslednji stav, nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja. U skladu sa tim, nastavljamo rad. Gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, javio sam se za repliku, pomenuo me je gospodin Nikolić. Apsolutno se slažem sa njim i onim što je rekao. Kada sam pominjao rad za interese druge države nisam konkretno mislio na realizaciju ovog zakona. Ukazao sam na štetu koju je pretrpela Republika Srbija zbog očigledne namere člana Upravnog odbora NIS-a, koji mora da poštuje Zakon o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa. On nije delovao u skladu sa preporukama Upravnog odbora, dopustio je da Srbija izgubi 25% vlasništva zajedničke kompanije „Jugorosgas“, da tih 25% pređe na stranu ruske države. Mi zato sad ovde imamo problem. Taj čovek je sedeo kao pomoćnik ministra pre godinu dana na Odboru za energetiku u Skupštini Srbije, kada smo o ovome takođe razgovarali. On danas sedi i prima platu u „Jugorosgasu“. Samo sam u tom smislu govorio o činjenici da je on štitio interese druge države, a ne Republike Srbije. Inače, katastrofalno je da mi ovako važan posao... Skupština je donela sporazum, ratifikovala ga je i on mora da se primenjuje, ali zašto ga primenjujemo na način zbog koga ćemo se stideti, prvo mi, i ne pred bilo kim, nego pred onim ko nam je partner. Kao što smo se stideli kada smo se suočili sa njim u Upravnom odboru NIS-a, pa je od preduzeća koje je imalo dobit trideset-četrdeset miliona na kraju to preduzeće došlo do izveštaja koji govori o njemu kao o preduzeću koje ima toliki gubitak, pa sada čekamo izveštaj revizora. Zakon je jasan. Rekao vam je poslanik Srpske radikalne stranke, predsednik Odbora za finansije, kakav je stav vladinih predstavnika, državnog sekretara bio kada se o tom zakonu govorilo. Nemoguće je raditi ovo o čemu sada govori gospodin Ratković. I njega ste doveli u bezizlaznu situaciju. Ova sednica ima 57 tačaka dnevnog reda. Mi smo je počeli tako što smo se dogovorili kojim danima ćemo raditi na plenarnim sednicama, a kojim danima će zasedati skupštinski odbori. Vodim Odbor za zaštitu životne sredine i mi ne možemo da održimo normalnu sednicu zbog toga što radimo od ponedeljka do petka, ima 57 tačaka dnevnog reda i niko ne može da planira ništa. Ovo nije samo jednostavna tačka preko koje možemo preći tako što ćemo reći – nema veze, može da se radi i bez mišljenja odbora. Može u nekim uobičajenim situacijama. Ovo nije uobičajena. Ovo je bila tema za Sekretarijat za zakonodavstvo, koji nije uradio svoj posao; sad nemamo Zakonodavni odbor. Mi ćemo nešto izglasati i – kakve su posledice svega toga? Nećete moći da radite taj posao. Čim se uloži žalba Ustavnom sudu, vaš partner će reći – čekamo stav Ustavnog suda. Ako mi preko toga pređemo i dozvolimo da se radi, sutra će se neko žaliti, pa ćemo opet biti u problemu, moraćemo da pokrijemo štetu. To nije ozbiljan i odgovoran odnos prema jednom jako važnom poslu i o tome treba da razmišljamo. Mora se promeniti Zakon o eksproprijaciji pa onda, u skladu sa tim, uraditi sve drugo.
Zahvaljujem. Gospodin Ivan Andrić ima reč.
Prekršeni su članovi 166, 77, 78, 79. i 27. Čedomir Jovanović je pomenuo taj deo člana 166. koji ste citirali, a to je da, ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, predlog zakona može da se razmatra na plenarnoj sednici. To je jedna situacija koja predstavlja nekakvu posebnu situaciju; kada je sve normalno, kada nema nikakvih sumnji, onda ne treba tražiti nikakav razlog da se sednica odloži. Ali, upravo su vam tri opozicione poslaničke grupe rekle da će uložiti žalbu Ustavnom sudu. To je dilema koju jedino Zakonodavni odbor može da razmotri i razreši na toj sednici, da se vidi ko je u pravu, zatim, ocena zakonitosti predloga. Da li stvarno mislite da na silu možete ovo da uradite? Kada bismo mi iz opozicije sada prećutali ovo, onda bi Poslovnik mogao da ima samo jedan član, a to je – Vlada donosi i zakone, a svi mi možemo da idemo u čuveni skupštinski restoran. Ako postoje neka pravila, ta pravila postoje da se poštuju, naročito ako postoji situacija koja je sumnjiva. Tada su naročito ta pravila važna. Koja je to ideja da se pravila arbitrarno primenjuju, pa ako nešto nije jasno i ako nije u redu, onda nećemo ni da ih primenjujemo, pa će to već neko drugi negde rešiti? Neće to niko nigde rešiti, osim nas. Mi imamo spremnu inicijativu Ustavnom sudu danas i mi čekamo da se ovo usvoji. Isto tako i ostale poslaničke grupe. Mi ne razumemo čemu tolika žurba, a naročito čekamo taj rekordni ponedeljak kada ćemo imati 24 tačke dnevnog reda u objedinjenom pretresu. Hvala.
Zahvaljujem. Moj odgovor bi bio isti kao i malopre. Reč ima gospodin Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pod jedan, prekršili ste član 27. Poslovnika, gospođo predsednice, kada ste Čedomira Jovanovića malopre opomenuli da su prošla dva minuta, a on se javio gospodinu Ratkoviću na repliku, koja traje tri minuta. Gospođo predsednice, mi moramo ovde neke stvari zaista da raspravimo. Kada je u pitanju ovo što je nama Vlada poslala, pretpostavljam da je ovaj magistralni gasovod na osnovu nekog plana donet. Skupština to nije videla, mi to nismo dobili. O čemu mi možemo da raspravljamo? Druga stvar, u obrazloženju, gospođo predsednice, moram da vam skrenem pažnju, izneta je laž, kaže – u skladu sa navedenim međunarodnim sporazumom osnovano je Akcionarsko društvo „Jugorosgas“ Beograd, od strane „Gasproma“ i JP NIS, čiji je pravni sledbenik danas „Srbijagas“ Novi Sad, sa 25% vlasništva. Nije tačno da je tako osnovano. To zajedničko preduzeće „Jugorosgas“ osnovano je sa 50% vlasništva „Gasproma“ i 50% vlasništva srpske strane. To je laž koju nam je uputila Vlada u obrazloženju. To što je 2005, 2006, 2007. godine neko, u nečijem interesu, a danas ćemo prezentovati u čijem interesu i ko, dopustio da 25% vlasništva sa srpske strane pređe u vlasništvo firme iz Beča koju faktički kontroliše „Gasprom“, to je problem. Zašto nam upućivati ovakve neistine u Skupštinu? Sve ovo što su moji prethodnici rekli zaista stoji i mi ćemo reagovati promptno ukoliko ovo ovako prođe. Čemu ova žurba? Razumem da nas vremenski rokovi pritiskaju, ali o tome je trebalo voditi računa ranije. Promenite prvo Zakon o eksproprijaciji i nemojte dozvoliti da Skupština krši zakone koji postoje u ovoj zemlji, ako je Vlada spremna na tako nešto.
Sadržaj svega što ste rekli upućuje da je neophodno da uđemo u raspravu i da iza toga Skupština oceni validnost ovog predloženog zakona. Reč ima gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 138, kada je u pitanju Predlog ovog zakona, i upozoravam vas da smo u jako teškoj situaciji. Naši motivi... Mislim da o našim motivima uopšte ne treba da govorim, nama je stalo do saradnje sa partnerima iz Rusije i po tom pitanju apsolutno nema nikakve dileme, ali ta saradnja mora biti zakonita. Pre svega, Skupština mora da vodi računa o tome da ne krši Ustav i da ne krši zakone. Imate konkretno pitanje predstavniku Vlade da li će u slučaju da dođe do eksproprijacije ovo novo preduzeće moći da vrši eksproprijaciju zato što je većinski vlasnik ino-partner? Rečeno je da nema mogućnosti, jer je takav zakon. Sada nam iz Vlade predlažu zakon koji to predviđa. To je situacija koja se, pretpostavljam, u vašoj praksi (mislim na profesionalno opredeljenje) često dešava, ali se ona definiše kao bolesno stanje. Kada jedna te ista osoba ima po jednom pitanju dva različita stava, onda je to bolesno stanje. Očigledno je da je i ovde u pitanju takva vrsta bolesti. Doduše, ne znam da li postoji kolektivna bolest, ali kada je u pitanju naša vlada očito je da postoji taj problem. Zašto vi treba da dovodite Skupštinu u situaciju da svi konstatujemo da je to bolesno, da prihvatimo i da se pravimo kao u onoj priči o carevom novom odelu? Mislim da nema razloga. Konsultujte se, nađite modus kako najbrže iz ovoga da izađete i da to završimo, jer time dovodite ruskog partnera u lošu situaciju. Zašto da ulaze u nešto što je nezakonito?
Zahvaljujem, prošla su dva minuta. Molim vas, nemojte dobacivati gospodinu ministru. Još jednom ponavljam, sve što govorite je argumentacija da u raspravi i u danu za glasanje Skupština definitivno ima svoj stav. U ovoj fazi u kojoj se sada zakon nalazi, i mi kao Skupština, naša jedina poslovnička mogućnost je da idemo u raspravu i da se u danu za glasanje, uzimajući u obzir svu argumentaciju, koju zaista vrlo uvažavam, potpuno uvažavam... To je vaše pravo i obaveza da iznesete argumente zbog kojih mislite da nije valjano ovo što se čini, ali se ništa drugo i ne čini do rasprave u koju treba da uđemo. Molim vas da ne blokiramo rad, nego da ulazimo … Nemam osnov da vam dam reč, ali naći ćete vi već način da dobijete osnov. Gospodin ministar ima reč. Izvolite, gospodine Škundriću.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo uvaženi poslanici Narodne skupštine, zakon o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11 se donosi radi realizacije Sporazuma između Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije i Vlade Ruske Federacije, koji je potvrđen Zakonom o potvrđivanju Sporazuma između Savezne vlade Savezne Republike Jugoslavije i Vlade Ruske Federacije o saradnji i izgradnji gasovoda na teritoriji Savezne Republike Jugoslavije („Službeni list SRJ - Međunarodni ugovori“, br. 4/96) kojim je dogovorena saradnja u izgradnji i eksploataciji gasovoda na teritoriji Savezne Republike Jugoslavije i realizaciji isporuka ruskog prirodnog gasa, kao i osnivanje u Saveznoj Republici Jugoslaviji akcionarskog društva od strane ruskog akcionarskog društva „Gasprom“ i jugoslovenskog preduzeća koje odredi jugoslovenska strana, u cilju projektovanja, izgradnje i finansiranja radova, eksploatacije pomenutih gasovoda i prodaje prirodnog gasa koji se transportuje tim gasovodom potrošačima u Saveznoj Republici Jugoslaviji i eventualno tranzita prirodnog gasa preko teritorije Savezne Republike Jugoslavije. U skladu sa navedenim međunarodnim sporazumom osnovano je Akcionarsko društvo „Jugorosgas“ Beograd od strane „Gasproma“ i Javnog preduzeća NIS, čiji je pravni sledbenik danas „Srbijagas“ Novi Sad, sa današnjim učešćem u vlasništvu od 25%. Tačno je, kada je osnovano, bilo je 50%. To su tačni podaci. „Jugorosgasu“ a.d. Beograd povereno je obavljanje delatnosti od opšteg interesa na trasi magistralnog gasovoda MG-09, MG-10 i MG-11 zaključcima Vlade Republike Srbije, 05-broj 023-448/2007 od 18. januara 2007. godine i 05-broj 023-1204/2007 od 1. marta 2007. godine i ugovorima o poveravanju obavljanja delatnosti od opšteg interesa, overenim od Prvog opštinskog suda u Beogradu, overa broj 37/07 od 24. januara 2007. godine i overa broj 257/07 od 6. marta 2007. godine. Prostornim planom Republike Srbije („Službeni glasnik Republike Srbije“, br. 13/96) i Uredbom o utvrđivanju prostornog plana područja infrastrukturnog koridora Niš - granica Republike Makedonije („Službeni glasnik RS“, br. 77/02) utvrđen je koridor gasovoda, njegova ukupna dužina od Niša do granice sa Republikom Makedonijom koja iznosi 166 km, tehničke karakteristike po deonicama, kao i bliži uslovi za njegovu izgradnju. Izgradnjom magistralnog gasovoda MG-11 od Niša do granice s Makedonijom i pripadajućih razvodnih gasovoda RG 11-01 (reč je o trasi Orljane - Leskovac), RG 11-02 (Leskovac - Vranje), RG 11-03 (Vranje - granica Republike Makedonije) i RG-04 (od glavnog razvodnog čvorišta Beloljin, opština Prokuplje, do Blaca), sa pratećim objektima, uključujući i postavljanje optičkog kabla za telemetriju, nadzor i daljinsko upravljanje gasovodnim sistemima, obezbedilo bi se snabdevanje prirodnim gasom južne Srbije, obezbeđivanjem funkcionalnih veza razvodnog gasovoda preko priključnih stanica za sve opštinske i centre zajednice sela, čime bi se podstakao i privredni razvoj ovog regiona. Članom 2. Zakona o eksproprijaciji predviđeno je da se javni interes za eksproprijaciju nepokretnosti utvrđuje zakonom ili odlukom Vlade. Imajući u vidu da „Jugorosgas“ a.d. ne ispunjava uslove iz člana 8. Zakona o eksproprijaciji da bude utvrđen za korisnika eksproprijacije za potrebe izgradnje ovog objekta energetske infrastrukture, potrebno je obezbediti pravni osnov za određivanje ovog društva za korisnika eksproprijacije. S obzirom na to da član 2. Zakona o eksproprijaciji predviđa mogućnost da se javni interes za eksproprijaciju utvrdi posebnim zakonom, predlaže se donošenje ovog zakona, kojim se utvrđuje postojanje javnog interesa za eksproprijaciju i stvaraju uslovi za realizaciju obaveza Republike Srbije iz navedenog međunarodnog ugovora i za izgradnju ovog značajnog objekta energetske infrastrukture. Želim Skupštinu i građane da obavestim da je sva potrebna sredstva za izgradnju gasovoda, u iznosu od 39.272.250 američkih dolara, obezbedio „Jugorosgas“ a.d. Beograd: za deonicu Niš - Leskovac iznos od 17.272.250 američkih dolara i za deonicu Leskovac - Vranje - makedonska granica iznos od 22.000.000 američkih dolara. Donošenjem ovog zakona stiču se uslovi za pristup realizaciji ovog projekta gasifikacije, što naši građani očekuju, i pruža se mogućnost da se zaposli određeni broj preduzeća i radnika. Predlažem Skupštini da prihvati ovaj Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11. U vezi sa sledećim predlogom, reč je o zakonu o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika, ustavni osnov za donošenje zakona sadržan je u članu 97. stav 1. tačke 6), 8) i 12) Ustava Republike Srbije, po kome Republika Srbija uređuje i obezbeđuje, pored ostalog, pravni položaj privrednih subjekata, sistem obavljanja pojedinih privrednih i drugih delatnosti, sistem u oblasti ekonomskih odnosa sa inostranstvom, jedinstveno tržište, sistem zaštite i unapređenja životne sredine, organizaciju i korišćenje prostora i naučno-tehnološki razvoj Republike Srbije. Ovim zakonom uređuju se uslovi za bezbedan i nesmetan cevovodni transport gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciju gasovitih ugljovodonika, projektovanje i izgradnja, održavanje i korišćenje cevovoda, gasovoda, naftovoda i produktovoda i unutrašnjih gasnih instalacija. Trenutno je na snazi Zakon o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika („Službeni list SRJ“, broj 29/97), koji je do stupanja na snagu Ustavne povelje državne zajednice SCG bio u nadležnosti SRJ. Ovaj zakon je donošenjem Zakona o ministarstvima („Službeni glasnik RS“, broj 35/2003) prenet u nadležnost Republike Srbije, odnosno njenog resornog ministarstva. Zakon o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika je propis neophodan u cilju regulisanja bezbednog korišćenja, održavanja i izgradnje gasovoda, naftovoda i produktovoda u tehničkom smislu. Danom stupanja na snagu Zakona o energetici Republike Srbije prestao je da važi Zakon o transportu, distribuciji i korišćenju prirodnog gasa („Službeni glasnik RS“, broj 66/91, 53/93, 67/93, 48/94 i 12/96), usled čega su pojedina pitanja koja su bila regulisana ovim zakonom ostala bez pravne regulative. Takođe, ovaj zakon je bilo neophodno terminološki uskladiti sa Zakonom o energetici („Službeni glasnik RS“, broj 84/04), koji je donet u avgustu 2004. godine, odnosno sa terminologijom EU u ovoj oblasti. Ovaj zakon treba da bude pravni osnov za donošenje podzakonskih akata kojima će se u potpunosti regulisati oblast sigurnosti izgradnje i bezbednosti korišćenja gasovoda, naftovoda i produktovoda. Naime, donošenjem ovog zakona stvoriće se pravni osnov za donošenje podzakonskih akata kojima će se urediti uslovi i normativi za bezbedan transport i distribuciju u gasovodima svih pritisaka; uslovi i normativi za bezbedan transport naftovodima i produktovodima, daljinski nadzor i upravljanje gasovodima, naftovodima i produktovodima; projektovanje sistema modernizacije; izbor sredstava za odorizaciju i način odorisanja gasovitih ugljovodonika; projektovanje, izgradnja i održavanje unutrašnjih gasnih instalacija; uslovi i normativi za bezbedan rad trošila; pravila rada energetskih subjekata kojima će se urediti postupak i način korišćenja gasovoda, naftovoda i produktovoda; uslovi, program i način polaganja stručnog ispita za poslove tehničkog rukovođenja, održavanja naftovoda i unutrašnjih gasnih instalacija. Predlažem da, radi normalnog funkcionisanja u oblasti transporta gasovitih i tečnih ugljovodonika, prihvatite predloženi nacrt zakona. U vezi s Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu želim da kažem sledeće. Osnovni razlozi za donošenje izmena i dopuna Zakona o rudarstvu se nalaze u neophodnosti unapređenja postojećeg teksta Zakona i ogledaju se u nekoliko ključnih elemenata: kao prvo, preciznije uređenje uslova i načina eksploatacije mineralnih sirovina; drugo, jednostavniji obračun i efikasnija realizacija naplate naknade za korišćenje mineralnih sirovina; treće, stvaranje zakonskih preduslova za uređenje i izdavanje svih vrsta licenci za pravna lica iz oblasti rudarstva do početka rada agencije za rudarstvo; četvrto, pooštravanje sankcija za nelegalnu eksploataciju mineralnih sirovina; peto, bliže uređenje svih neophodnih postupaka pri zatvaranju rudnika; šesto, pravne mere za podsticaj određenih delova rudarske industrije. Tekst izmena i dopuna Zakona o rudarstvu je skup praktičnih mera za unapređenje postojećeg zakonskog okvira. Osnovna načela na kojima se zasniva postojeći zakon ostaju nepromenjena; reč je o odobrenju za eksploataciju, o odobrenju za izvođenje rudarskih radova, upotrebnoj dozvoli i inspekcijskom nadzoru. Najvažnije izmene su to što se omogućava da pored privrednih društava i preduzetnici obavljaju određene poslove vezane za eksploataciju i rudarstvo, sa osnovnim motivom uvođenja ravnopravnosti u obavljanju privrednih delatnosti. Brišu se odrednice kojima se odobrava eksploatacija mineralnih sirovina za sopstvene potrebe. Ovu izmenu smo predložili iz iskustva, kako bi se izbegao širok prostor za eventualne zloupotrebe i nenaplaćene naknade za korišćenje mineralnih sirovina. Menja se visina naknade za korišćenje određenih mineralnih sirovina: tehnogenih sa 4% na 1%, nemetaličnih sa 5% na 3%, uglja iz jame sa 1% na 0,5%. Takođe, uvodi se i pojednostavljeni model obračuna naknade kod sirovina za proizvodnju građevinskog materijala, po toni iskopane sirovine. Uveden je pojam godišnjeg programa za razvoj rudarstva i sprečavanje i otklanjanje štetnih posledica nastalih rudarskim aktivnostima. Na ovaj način stiče se zakonski okvir da se u programima Vlade obezbede sredstva za sanaciju brana, rekultivaciju napuštenih rudarskih objekata, unapređenje i tehničku pomoć za pojedine rudnike. Precizirali smo i način vršenja rudarskih aktivnosti kroz jasno navedenu obavezu pribavljanja sva tri odobrenja: odobrenja za eksploataciju, odobrenja za izvođenje rudarskih radova i odobrenje za upotrebu rudarskih objekata. Uvedena je obaveza investitora da prilikom pribavljanja odobrenja za eksploataciju dostavi dokaz o pravu svojine ili korišćenja zemljišta, osim za preduzeća sa većinskim državnim vlasništvom. Na ovaj način se pooštravaju kriterijumi za pribavljanje odobrenja za eksploataciju u cilju zaštite interesa prava privatnog vlasništva i sprečavanja nelegalne eksploatacije na tuđem zemljištu. Uvodi se pojam zaštitnog prostora oko postojećeg eksploatacionog polja, radi zaštite investitora od negativnih uticaja drugih rudarskih aktivnosti. Takođe, uvodi se obaveza javnim preduzećima da pre zatvaranja rudnika donesu poseban program za rešavanje socijalnih i ekoloških pitanja kod trajne obustave rudarskih radova i omogućava obezbeđivanje neophodnih sredstava za njegovu realizaciju. U predloženom tekstu zakona predlažu se rešenja za unapređenje efikasnosti rada rudarske inspekcije i pooštravanje kaznenih odredaba, u cilju povećanja bezbednosti na radu u rudnicima. Između ostalog, uvode se i mandatne kazne. Na kraju, ako dozvolite, izneo bih još kratku elaboraciju Predloga zakona o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede. Zajednica jugoslovenske elektroprivrede (JUGEL) osnovana je radi obezbeđivanja i ostvarivanja urednog i nesmetanog funkcionisanja jugoslovenskog elektroenergetskog sistema, kao tehnološki jedinstvenog sistema od interesa za celu zemlju i u nju su bile udružene organizacije za proizvodnju, prenos i distribuciju električne energije na nivou republika i autonomnih pokrajina bivše SFRJ. Predložili smo ovaj zakon iz sledećih razloga. Funkcionisanje i postojanje zajednice kao pravnog subjekta izgubilo je smisao otcepljenjem bivših republika SFRJ, a time i istupanjem udruženih elektroprivrednih preduzeća tih republika iz Zajednice. Sve elektroprivrede bivše SFRJ uskladile su zakonsku regulativu u oblasti elektroenergetike na potpuno novim principima, tako da je izvršeno potpuno razdvajanje elektroenergetskih sistema bivših republika SFRJ u sisteme koji funkcionišu u nezavisnom režimu unutar svoje teritorije. Pod dva, u skladu sa Ustavom SRJ i Ustavnim zakonom za sprovođenje Ustava SRJ, nije izvršeno usklađivanje Zakona o udruživanju u zajednicu sa Ustavom do kraja 1995. godine. Pod tri, Ustavna povelja državne zajednice Srbija i Crna Gora i Zakon za sprovođenje Ustavne povelje nisu utvrdili postojanje jedinstvenog energetskog sistema državne zajednice, delokrug organa, niti način i postupak rešavanja statusa zajednice. Kao četvrto, po Ustavu Republike Srbije i Zakonu o energetici ne postoji osnov za dalje važenje ovog zakona. Kao peto, Zakon o privrednim društvima ne uređuje oblik poslovne zajednice, odnosno poslovnog udruženja kao poseban organizacioni oblik. Kao šesto, status zajednica osnovanih na istim principima(kao što su Zajednica jugoslovenskih železnica, Zajednica jugoslovenskih pošta itd) rešen je takođe donošenjem zakona o prestanku važenja. Imovinu Zajednice kojom je raspolagala čine pokretne stvari, nepokretnosti, pravo korišćenja na zgradi u Balkanskoj 13, na delu poslovne zgrade 4/10, Dispečarskog centra u Ulici vojvode Stepe 412 i nezavršeni poslovni centar na istoj adresi, novčana sredstva, prava i obaveze i dokumentacija u vezi sa stambenim fondom i u vezi sa sudskim i upravnim sporovima, arhivska građa i dokumentacija. U Zajednici je zaposleno šest građana. Predlažemo da se ovaj zakon donese zbog toga što Ustavna povelja državne zajednice Srbija i Crna Gora nije uredila i predvidela način i postupak rešavanja statusa Zajednice. Ustavnom poveljom predviđeno je da je imovina SRJ potrebna za rad institucija Srbije i Crne Gore imovina Srbije i Crne Gore, kao i da je imovina SRJ na teritoriji država članica imovina država članica, po teritorijalnom principu. Isto tako, Sporazumom o sukcesiji je kao osnovni princip za razgraničavanje imovine SFRJ na države sukcesore prihvaćen teritorijalni princip. Kao treće, po istupanju Crne Gore, u Republici Srbiji je donet veći broj rešenja o razrešenju organa, preduzeća i ustanova u kojima je osnivačka prava imala državna zajednica Srbija i Crna Gora. Donet je Zakon o ratifikaciji Sporazuma između Republike Srbije i Republike Crne Gore o regulisanju članstva u međunarodnim finansijskim organizacijama i razgraničenju finansijskih prava i obaveza; takođe, i Uredba o položaju pojedinih institucija bivše državne zajednice i službi Saveta ministara, ali status ove zajednice nije bio obuhvaćen. Zbog toga predlažemo da sve navedeno preuzmu Javno preduzeće „Elektroprivreda Srbije“ i Javno preduzeće „Elektromreža Srbije“, prema sporazumu koji su zaključili 2007. godine. Predlažem da Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede Skupština Srbije prihvati. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Javio se veći broj poslanika koji hoće da repliciraju. Gospodin Čedomir Jovanović se prvi javio.
Gospođo predsednice, možemo da probamo da na nekom drugom jeziku uspostavimo komunikaciju, pošto je sve ovo besmisleno. Sve što prati naš današnji rad je besmisleno, od obrazloženja predsednika Zakonodavnog odbora do ovoga što smo sada čuli, ovih referata. Gospodine Škundriću, moram da vas pitam za onu adresu u Balkanskoj ulici, hitan postupak za ugovor iz 1996. godine? Mislim da se nismo razumeli i da sva vaša obrazloženja i sve ono što smo čuli jeste proizvod vašeg nerazumevanja onoga o čemu govorimo. Vrlo jasno smo ukazali na neodrživost vašeg stava da Skupština može da nastavi sa ovom tačkom dnevnog reda uprkos činjenici da se krši zakon. Čak se i u obrazloženju Vlade koje nam je pročitao gospodin Škundrić konstatuje da nije moguće to uraditi u skladu sa Zakonom o eksproprijaciji. Sada odmahujete glavom, gospođo, ali postoji razlika između vas i mene. Vi ste službenik u jednom ministarstvu, a možete sutra završiti u „Jugorosgasu“, kao i pomoćnik ministra, koji je radio isto što vi radite danas pre godinu dana. Nemojte da mašemo ovim papirima, kupusom i tom sramotom za ovu zemlju. Ovde vam je rekao čovek koji je poslanik dvadeset godina, Tomislav Nikolić. Trudimo se da poštujemo ovu skupštinu, ustanemo kada govorimo, dolazimo ovde svakog dana. Nemojte više da se ponižavamo toliko. Ovo ni na šta ne liči. Pročitali ste nam obrazloženje koje govori da je suprotno Zakonu o eksproprijaciji. Pozivate se na pravo iz Zakona o eksproprijaciji, utvrđivanje opšteg interesa. Član 70. vam kaže kada se utvrđuje opšti interes i na kakav način, da on ne može biti utvrđen u suprotnosti sa Zakonom o eksproprijaciji. Nema veze. Ugovor iz 1996. godine, Savezna vlada SRJ, „Službeni glasnik“ 4/96, hitni postupak posle 13 godina! Dajte da uvedemo red u sve to. Ne možemo da sprečimo sada taj sporazum, on je napravljen, ali možemo da prestanemo sa stvaranjem štete i haosa. Rusi od prvog trenutka znaju šta hoće. Šta mi hoćemo? Šta je htela ova država kada je njen predstavnik dopustio da ona izgubi 25% vlasništva u ovom preduzeću o kojem sada govorimo? Upravni odbor NIS-a je doneo odluku da se preuzmu te akcije, zadužio je člana Upravnog odbora, koji je bio vaš pomoćnik, gospodine Škundriću, a danas je u „Jugorosgasu“. Ovogodišnja dobit „Jugorosgasa“ je dvadeset miliona evra, po naplati svih poreza, a mi nismo imali četiri miliona dolara da kupimo te akcije 2005. godine, ali smo imali tri miliona za „Informatiku“ pre dve nedelje. Puno poštovanje za vas kao predsednicu Skupštine i za bezazlenu situaciju u kojoj se nalazite, ali negde mora prestati ta vrsta lojalnosti. Spremni smo da preuzmemo obavezu na sebe, da radimo onoliko koliko je neophodno, ali ne možemo ovako važne stvari da prelamamo preko kolena, na neodrživim osnovama.
Vreme. Zahvaljujem. Gospodin Ivan Andrić reklamira Poslovnik.
Poslovnik i replika. Citiraću jedan član Poslovnika – Zakonodavni odbor može da razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta koji je upućen Narodnoj skupštini sa stanovišta njegove usklađenosti sa Ustavom i pravnim sistemom. Bili ste u pravu, donekle, da će ovaj dinamičan i inspirativan govor ministra Škundrića doneti neko razjašnjenje o ovome, ali je on to samo delimično doneo. Doneo je razjašnjenje u tom smislu da smo mi bili u pravu. Ovaj predlog je protivzakonit. Da biste sprečili da se to utvrdi, Skupština je organizovala da nema kvoruma na sednici Zakonodavnog odbora. To je scenario koji se desio. To je posle izlaganja gospodina Škundrića, koji je u nekom smislu sada suprotstavljena strana nama, činjenica. Ovaj predlog je protivzakonit. Put za sprovođenje ideje koju ima Vlada Republike Srbije, a to je da strana država koja može da bude vlasnik zemlje jeste Ruska Federacija, jedini put da Vlada to uradi je da promeni Zakon o eksproprijaciji. Imam drugo pitanje, ili mogu da kažem da imam dva pitanja. Jedno je – stvarno nismo od SPS-a očekivali opet lex specialis. Moram da priznam da sam kao poslanik iznenađen. Dakle, na desetogodišnjicu ili dvanaestogodišnjicu demonstracija iz 1997. godine opet, još jednom lex specialis i opet bez ikakvog prava na bilo kakve korekcije. S druge strane, gospođo predsednice, pitam vas šta nam predlažete kao predsednica Skupštine, šta sada da uradimo? Zastupamo preko 150.000 ili 200.000 građana, SRS takođe, SNS takođe. Predstavljamo neke građane. Kažemo da je to što radite protivustavno. Postoji odbor na kome se to utvrđuje. Vi kažete – odbor nema kvorum. Ministar kaže da smo mi u pravu, ali mi ćemo ipak nastaviti raspravu. Šta je ideja? Da opet zapalimo Skupštinu? Koristimo alate koje imamo. (Predsednik: Vreme.) Alati su Poslovnik, zakoni i procedura. Ako su nam ti alati onemogućeni i vi ih ignorišete i čitate nam referate spremljene pre dve nedelje, šta treba da uradimo? Molim vas da mi odgovorite i to ćemo i uraditi.
Gospodin ministar, izvolite, samo se prijavite.
Samo kratko da odgovorim. Ovo nije lex specialis Socijalističke partije i ovo nije predlog u ime Socijalističke partije, nego je ovo predlog zakonskog projekta od strane Vlade Republike Srbije. To je prva konstatacija. Druga konstatacija – mi smo se složili da član 8. nije osnov, zakonski okvir i predlažemo, po članu 2. Zakona o eksproprijaciji, da se donese ovaj zakon koji bi omogućio potrebnu eksproprijaciju. Reč je o zemljištu i moglo je da ide bez toga. [[Smeh u sali.]] Moglo je da ide, ali mi ne želimo. Ako bismo se držali prvog leks specijalisa koji je donet, onda je moguća i ta varijanta. Međutim, ova vlada nije želela da joj se ospori da je uradila nešto po Zakonu iz 1996. godine, nego je zatražila saglasnost ove skupštine da, saglasno članu 2.Zakona o eksproprijaciji, omogući ovaj proces eksproprijacije kako bi se omogućila gasifikacija juga Srbije. To član 2. Zakona o eksproprijaciji omogućava, što je potvrdio Sekretarijat za zakonodavstvo Republike Srbije. Ne sporim pravo da vi imate drugačije mišljenje i drugačije tumačenje. Skupštinska procedura je tu da utvrdi da li je jedno ili drugo u pitanju, ali vas molim da ne prenosimo raspravu na politički teren, jer to nema nikakvog smisla.
Gospodin Ivan Andrić reklamira Poslovnik.
Naravno, pogrešno je interpretirano ono što sam rekao. Pa, naravno. Gospodine Škundriću, znam da vi možete. Vlada ima i ministarstvo policije i može da uzme i da ogradi i da ne da nikom da priđe; može sad da uđe ova policija što nas ovde kao obezbeđuje i da nas pobije sve. Sve to može, ali to nije po zakonu, znate? Ovo takođe nije po zakonu. Ne kažemo mi, a vi pogrešno, sada sam siguran - namerno, interpretirate... Mi vam kažemo da upravo na taj način koji ste sada naveli nemate pravo to da uradite, jer je to protivzakonito. Morate da promenite Zakon o eksproprijaciji. Vi ne želite da ga promenite, zato što bi promenom tog zakona i neko drugi mogao da učestvuje u eksproprijaciji. Zato ovo, gospodine Škundriću, jeste politika. Vi ne date da neko drugi, osim „Jugorosgasa“, u kome radi vaš pomoćnik do pre godinu dana... Taj čovek je već jedanput omogućio da država Srbija propusti rok i da ta firma posle deset godina, prvi put od kada nije u većinskom vlasništvu Srbije, sada ima i prihod, i dobit i sve ima, ima dvadeset miliona, dok je do prošle godine bila gubitaš. Zato to jeste politička priča. Sada želite da date još toj firmi, pošto je malo, da bi onda još neko otišao u „Jugorosgas“. Zbog toga mi kažemo – to što radite, vi možete sve, oko toga nema nikakve dileme; ako izglasate da je sada noć, biće noć, nije nikakav problem, ali život je negde drugde. Da bi se ovakve sumnje otklonile, postoji Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije, po kome Zakonodavni odbor treba da utvrdi da li je predlog u skladu sa pravnim sistemom Srbije. Pošto kvoruma nema, nemoguće je napraviti raspravu. Ovo vam ne kaže jedna grupa koja ima različito mišljenje od vas; to vam kaže opozicija u Skupštini. Ako vi to na silu uradite, što možete, onda ne moramo ni da imamo sednicu, stvarno ne moramo. Ako mi ovde pričamo, a vi kažete – dobro, da, da, da, nema veze, pročitate referat, idemo dalje, samo da prođe pet sati, šta će nam sednica?
Prijavite se, gospodine ministre. Izvolite. Gospodin ministar ima reč.
Ja bih vas zamolio da pročitamo član 8. do kraja. Zbog tog kraja je predložen ovaj leks specijalis: „Eksproprijacija se može vršiti za potrebe Republike Srbije, autonomne pokrajine, grada, grada Beograda, opštine, javnih fondova, javnih preduzeća, privrednih društava koja su osnovana od strane javnih preduzeća, kao i za potrebe privrednih društava sa većinskim državnim kapitalom osnovanih od strane Republike Srbije, autonomne pokrajine, grada, grada Beograda ili opštine, ako zakonom nije drugačije određeno“. Prema tome, postoji mogućnost da se posebnim zakonom drugačije odredi. Ništa mi nećemo da uradimo van odluka ove Narodne skupštine. (Ivan Andrić, s mesta: To je pogrešna interpretacija.)
Gospodo poslanici, replika je jedno. Samo bih vas podsetila da narodni poslanik ne može da ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, na koju je već na istoj sednici ukazao. To je onda replika i onda ćete sačekati. Reč ima gospodin Tomislav Nikolić. Samo ćete morati ponovo da se prijavite.
Ja vama zameram jer se zbog vas osećam zaista tužno u ovoj skupštini, posle toliko godina rada. Vi ste malopre rekli naglas ovde da u ovoj fazi postupka donošenja zakona Skupština može samo da raspravlja o tome. Ovo nije debatni klub, gospođo Đukić-Dejanović. Po članu 45. Poslovnika, Zakonodavni odbor razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta, koji je upućen Narodnoj skupštini, sa stanovišta njegove usklađenosti sa Ustavom i pravnim sistemom. Dakle, da bismo mi ostali poslanici mogli da raspravljamo o nekom predlogu zakona naše telo mora da nam kaže da li je usklađen predlog zakona sa Ustavom i pravnim sistemom, a ne Sekretarijat Vlade za zakonodavstvo. Mi ne pripadamo Vladi Republike Srbije. Mi odgovaramo za donošenje zakona. Dakle, apsolutno je jasno da je Vlada utvrdila javni interes, a sada uvlači Skupštinu u to. Hajde, postupite po Zakonu o eksproprijaciji. Osporen je pred Ustavnim sudom. Iako Ustav u članu 58. kaže da pravo svojine može biti oduzeto ili ograničeno samo u javnom interesu utvrđenom na osnovu zakona, vi ste u Zakonu o eksproprijaciji uveli odredbu da i Vlada može da utvrdi javni interes. Šta sad? Šta god vama bude po volji utvrđujete kao javni interes? Zašto onda postoji Narodna skupština Republike Srbije? Zašto mi ovde sedimo – da bismo donosili zakone ili da bismo ispunjavali hirove, prohteve, volju Vlade Srbije? Vi ozbiljno ugrožavate našu saradnju sa Ruskom Federacijom, usuđujem se da kažem - namerno. Uopšte niste nesposobni. Znate vrlo dobro sve posledice. Upućujete nam predlog zakona koji može da bude oboren pred Ustavnim sudom i da prolongira ko zna za koje vreme izgradnju gasovoda. Da li učestvujete u tome, gospodine ministre? Kako je onda moguće da dođete sa takvim predlogom zakona u ovu skupštinu? Kako je moguće da se sada opozicija nađe na istim pozicijama odbrane Narodne skupštine, iako su joj motivi različiti? Vi ovde ujedinjujete potpuno različite političke stavove protiv sebe, kao što ste narod Srbije ujedinili protiv sebe. Dakle, jednu divnu ideju – da sarađujemo sa Ruskom Federacijom i da konačno obezbedimo energente – vi ste pretvorili u prodaju, u poklanjanje, ne znam, u razvlašće. Pomoćnik ministra za finansije podnese ovde Predlog zakona o akcizama na duvan; posle toga pređe u duvansku industriju da radi. Neki vaš pomoćnik podnese predlog, ne ispuni zahteve oko formiranja nove firme, pređe u ruski deo firme da radi. Šta radite to, ljudi? Prodajte se vi, samo ne možete sa funkcija ministara, zamenika i pomoćnika. Ta firma je ruska, šta? Imate 25%. U, boga ti,veliko vlasništvo - 25%. Ko pita onog koji ima 49% vlasništva, a ne 25%? Ili ja ne poznajem više šta se u Srbiji radi?
Zahvaljujem. Samo, molim vas, kada već navodite to što ja kažem, onda navedite rečenicu do kraja – Skupština raspravlja i odlučuje. Dakle, to je vaš uobičajen manir da samo delimično interpretirate ono što mislite da vam ide u prilog, ali ne ide. Ima reč gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, hteo bih da budem konstruktivan pa da vam predložim nešto, ali ipak bi Skupština o tome morala da odluči. Znate, u pravu, u sudovima postoji sudska praksa, pa se neke stvari rade na osnovu sudske prakse. Mislim da bi u predlozima zakona, pored toga što sadrže odredbe da su u skladu sa Ustavom, mogla da se navede i odredba da su u skladu sa parlamentarnom praksom. Onda bismo izbegli ove probleme. Podsetio bih vas na čuvenog ministra prosvete Gašu Kneževića, koji je 2001. godine, kada su isterivali prof. dr Vojislava Šešelja sa Pravnog fakulteta, bukvalno ovako rekao – tačno je da to nije po zakonu, ali primenjujemo zakon koji još nije donet i koji nije stupio na snagu. I, ovo bi bio najbolji način da vi izađete iz ove situacije. Gospođo Dejanović, pokušao sam da vam približim situaciju u kojoj se mi nalazimo, na način koji mislim da vam je najbliži. Pretpostavljam da ste u svojoj praksi imali situaciju da dođu pojedinci koji se predstavljaju kao Napoleon. Znate, oni su ubeđeni da su Napoleon. Ono što vi preduzimate u tom momentu je stvar koja će im koristiti, šaljete ih na lečenje i verovatno uspevate, ili ne uspevate. Šta je problematično? Ako se, prilikom tog predstavljanja i dokazivanja da je Napoleon, onaj koji ga sluša (ne kažem vi) predstavi i kaže – pa kako me ne poznaješ, pa ja sam Žozefina. Meni, otprilike, izgleda da je ovo takva situacija – ne samo da je ovaj predlog zakona neustavan, nezakonit, nego i Skupština treba da uradi isto ono što radi Vlada. Ministar lepo kaže da ovaj zakon nije u skladu sa Ustavom, ali će biti donet zato što je viši interes. Mi se slažemo, jeste to interes Srbije, ali nije interes Srbije da se krši zakon. Mislim da bi trebalo da prekinete ovo, da dođemo u situaciju da donesemo zakon na osnovu Ustava, jer stvarno postoji ozbiljan problem da se postavi pitanje Ustavnom sudu, da Ustavni sud odluči onako kako bi trebalo da odluči, da ovo nije u skladu sa Ustavom, i da posle toga shvatimo da smo potrošili vreme i da se ponovo vraćamo na ovaj posao, a mislim da možemo sad to da sprečimo.
Zahvaljujem. Gospodin Velimir Ilić. Ko je po Poslovniku? Repliku? Pa, verujte, svi su po Poslovniku, evo, gospođica Jovanović po Poslovniku, a svi ostali redosledom kako prozivam, za repliku.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, da ne bismo došli u ovu situaciju o kojoj je upravo govorio gospodin Todorović da Skupština, odnosno većina koju vi imate, donese odluku koja nije u skladu sa Ustavom, a s obzirom na situaciju u kojoj se nalazite, gospodine Ratkoviću, vi iz vladajuće većine, da nemate... To nije slučaj samo sa Zakonodavnim odborom, da vas ne podsećam da je sednicu Odbora za odbranu i bezbednost gospodin Todorović pet puta zakazivao, pa nije bilo poslanika iz vladajuće koalicije. Jedini način, gospođo predsedniče, da izađete iz ove situacije je da koristite član 139. stav 2. Poslovnika. Član 139. stav 2. Poslovnika kaže da vi kao predsednik Narodne skupštine, ukoliko ocenite da neki akt, odnosno zakon, nije usklađen sa ovim poslovnikom, možete da ga vratite predlagaču, jer po članu 138. predlagač, odnosno Vlada Republike Srbije je bila dužna da nam navede ustavni osnov. Jeste navedeno, ali je preskočena glavna odredba u Ustavu, o kojoj sve vreme govorimo, a to je član 85. Ustava. Predlagač se pozvao na član 54. Ustava Republike Srbije. Mislim da ovo jednostavno nije u redu; da znate da je danas 5. novembar, a da će u nedelju, 8. novembra biti tri godine otkako smo usvojili Ustav države Srbije, Republike Srbije. Ako ste vi spremni sada da pravite jednu aferu, u pravom smislu reči, ako ste spremni da poručite i našim strateškim partnerima iz prijateljske Ruske Federacije da smo mi neozbiljna država i da ulazimo u postupak donošenja zakona koji nije usklađen sa osnovnim zakonom o eksproprijaciji, odnosno sa Ustavom Republike Srbije, onda je to svakako loše i medveđa usluga koju pravite za građane Srbije. Možete da izađete vrlo jednostavno, kao predsednik Skupštine, bez obzira na to što nema sednice Odbora danas, da iskoristite svoje pravo, jer vi ste na osnovu naših diskusija procenili da ovaj zakon nije usklađen sa Ustavom... (Predsednik: Zahvaljujem, gospođice Jovanović.) ... da vratite predlagaču, Vladi Republike Srbije, da ga uskladi sa Ustavom.
Gospođice Jovanović, ovaj zakon ima ustavni osnov, razloge za donošenje, ima objašnjenje pojedinih rešenja, finansijska sredstva, razloge za donošenje po hitnom postupku i razloge za ranije stupanje zakona na snagu. Prema tome, ima sve one elemente iz člana 138. koji su neophodni, gde bih eventualno mogla da uvažim vašu sugestiju da nije tako. Samo ću vas još jedanput podsetiti da reklamiranje Poslovnika sa sadržajima koji su već do sada izneti nije u skladu sa Poslovnikom. Moraću da primenim određene odredbe za slučaj da se to dogodi. Vjerica Radeta reklamira Poslovnik, da li je tako? Ne, replika, Poslovnik? Izvinite, gospođo Radeta, pre vas se javio gospodin Čedomir Jovanović, reklamira Poslovnik.
Gospođo predsednice, ipak ću pokušati da iskoristim svoje pravo i da skrenem pažnju ministru Škundriću da ga ovde obavezuje Poslovnik, kao da je narodni poslanik. Mi se, ministre, ne razumemo, što je očigledno. Samo je pitanje da li vi nas ne želite da razumete, jer je jasno da mi vas ne možemo da razumemo. Ne očekujete valjda od poslanika da se ovde izražavaju u šiframa – MG, RG, ugljovodonici? Mi smo političari, govorimo vam da je čitav posao energetske saradnje naše zemlje sa Rusijom obeležen skandalima i da nešto što u svojoj osnovi ima skandal i očiglednu korupciju duboko kompromituje ideje koje vi ovde formalno zastupate, otežava naše partnerstvo sa Rusijom i to ne može biti završeno nikakvim pozitivnim ishodom za društvo. Mi smo pred Ustavnim sudom pokrenuli postupak zbog sporazuma između Srbije i Rusije. Ustavni sud je rekao da sporazum između dve zemlje ne mora da bude u skladu sa Ustavom. Nemački ustavni sud je razmatrao Lisabonski ugovor i potpis koji je stavila kancelarka Merkel. Češki predsednik je potpisao taj sporazum tek kada je dobio garancije da će biti poštovan češki ustav na nivou EU. A naš Ustavni sud je rekao – nema veze, taj sporazum ne mora da bude u skladu sa Ustavom. Sada nam kažete da postoje slučajevi u kojima ne moramo da poštujemo zakon, pa ćemo doneti poseban zakon koji će važiti samo za taj konkretan slučaj. To je neodrživo. Pozivate se na opšti interes, na javni interes, koji Vlada utvrđuje, a vodi se postupak pred Ustavnim sudom zbog toga što Vlada nema pravo na tako nešto, po Ustavu, a onda zanemarujete čitav niz članova Zakona o eksproprijaciji koji vam to onemogućava. Govorimo vam o svemu onome što je neodrživo, o činjenicama da je vaš pomoćnik osoba koja je zloupotrebila svoj položaj.
Vreme. Zahvaljujem. Gospodin ministar. Izvolite.
Zamolio bih da se zaista govori o činjenicama. Taj pomoćnik o kome govorite da je u „Jugorosgasu“ nije u „Jugorosgasu“, i to uopšte nije relevantna činjenica za raspravu u ovom parlamentu. To je prvo, nije u „Jugorosgasu“. Kao drugo, ne mogu da prihvatim ocenu da je u ovom periodu od kada sam na mestu ministra rudarstva i energetike saradnja, strateška saradnja sa Ruskom Federacijom u oblasti energetike obeležena skandalima. Mislim da je reč o ozbiljnim projektima, koji treba da donesu dobro državi Srbiji u narednih 30 - 50 godina, o čemu smo govorili ranije; da nije reč samo o bilateralnom sporazumu, da je reč o jednom transevropskom projektu kada je u pitanju „Južni tok“ i da ova vlada realizuje međudržavni sporazum koji je ova skupština utvrdila i koji ima status zakona. Nijednog trenutka nisam pozivao poslanike, niti mi je to namera, da se ne poštuje zakonitost u radu. Samo sam u ime Vlade predložio koji su to zakonski okviri koji treba da obezbede mogućnost donošenja ovog zakonskog projekta kako bi se pristupilo daljoj gasifikaciji zemlje. Nije reč, gospodo, o interesu Ruske Federacije, reč je o interesu građana na jugu Srbije, reč je o interesu građana Republike Srbije da koriste jedan od najplemenitijih energenata, reč je o prirodnom gasu, između ostalog, da bismo štitili i čuvali životnu sredinu, ali i da bismo zaštitili deo sopstvenih resursa kojima raspolažemo. Mogu vrlo konkretno o svakoj deonici da govorim šta je to što će građani na jugu Srbije i građani Srbije dobiti realizacijom ovog projekta. Reč je o otvaranju projekata u oblasti gasifikacije Srbije. Ovo je prvi. Uskoro će da uslede i drugi, na kojima Vlada ozbiljno radi. Da bismo ovaj deo posla uradili, potrebna nam je vaša podrška kroz donošenje osnova za vršenje eksproprijacije, reč je o oko pola hektara zemlje, za realizaciju ovog gasovoda.
Zahvaljujem. Gospođa Vjerica Radeta je reklamirala Poslovnik.
Da, i to član 104. stav 2: „Narodni poslanici su dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem.“ To se, gospođo predsedniče Narodne skupštine, odnosi i na vas, vi ste jedna od nas. Kada ste malopre nekome od kolega obrazlagali, odnosno objašnjavali sa svog aspekta repliku, vi ste povredili dostojanstvo Narodne skupštine. Vređali ste inteligenciju narodnih poslanika. Kao diplomirani pravnik, moram, u zaštitu svoje profesije, ovo da kažem jer ste uvredili profesiju svih pravnika. Rekli ste da ovaj predlog zakona ima ustavni osnov. To nije tačno. Ustavni osnov koji je naveden je član 99, koji govori o nadležnosti Skupštine, to nije sporno, i član 58. stav 2. To stoji u obrazloženju. Da je, recimo, stajalo da je ustavni osnov član 15. Ustava, da li biste vi rekli da ovaj zakon ima ustavni osnov? Član 15, na primer, govori o ravnopravnosti polova, kao što član 58. stav 2. govori upravo ono što mi govorimo već nekoliko sati: „Pravo svojine može biti oduzeto ili ograničeno samo u javnom interesu utvrđenom na osnovu zakona, uz naknadu koja ne može biti niža od tržišne.“ Zakon koji ovo reguliše jeste Zakon o eksproprijaciji. Zakon o eksproprijaciji kaže da je ovaj zakon o kojem danas pokušavamo da govorimo zapravo suprotan tom Zakonu o eksproprijaciji, koji jeste u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Najlepše vas molim, vi očigledno imate interes da govorite i u ime… (Predsednik: Vreme.) Hvala.
Predlagač se pozvao na odgovarajući član, a ne ja. Samo sam rekla da postoji, o formi sam govorila. Dakle, nisam kompetentna da ulazim u ono u šta eventualno treba da uđe Ustavni sud, ako sam vas dobro razumela. Gospodine Maraš, izvolite.
Hvala. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, član 104. stav 1. Sve sam očekivao, ali ne i da čitate obrazloženje, gospodine ministre. To možemo i sami da pročitamo. Kome ste to čitali?
Molim vas, koji je član Poslovnika povređen?
Član 104. stav 1.
Ne možete ukazivati treći put na povredu čl. 104.
Od strane koga? Ko je? Različiti su stavovi.
Ne, nisu različiti. Molim vas, nemojte me dovoditi u situaciju da primenjujem Poslovnik.
Gospođa je malopre rekla 102.
Član 104, upravo 104. Gospodin Velimir Ilić.
Izvinjavam se, gospodo narodni poslanici, ali stvarno moram da reagujem. Već čitav sat tražim reč povodom povrede Poslovnika i ne mogu da je dobijem. Drugi dobijaju reč po pet-šest puta. Osećam da vi iz vladajuće koalicije zapravo ne znate šta hoćete. Pobili ste neke stubove po svetu, hoćete malo sa jednima, sa drugima, sa trećima, više se ne zna ko vas poziva, molim vas.
Molim vas, iznesite koji je član povređen.
Samo da završim. Povreda člana 104 – dostojanstvo Skupštine.
Ne možete član 104, već je ukazano.
Izvinjavam se, član 105, gospođo predsedavajuća.
Ukazano je na povredu člana 104. Shvatila sam, gospodine Iliću, da ste tražili repliku i dala sam vam reč po tom osnovu. Možete iskoristiti to. To je bilo moje pogrešno zaključivanje.
Molim vas, vi kršite i, jednostavno, dostojanstvo Skupštine srozavate totalno. Zašto?
Gospodine Iliću, molim vas.
Samo da završim. Meni je jasno da vi želite ovaj sporazum da minirate preko Ustavnog suda, zato se ovako i ponašate. Dokaz je to što Zakonodavni odbor nema kvorum. Gospodo, vi ste većina u Zakonodavnom odboru. Kada god vaš odbor nema kvorum da razreši neku situaciju koja je problematična, to znači da je vaš cilj da minirate proces koji je u toku. Izuzetno je glupo da sedimo ovde satima i da raspravljamo i ubeđujemo vas da kršite zakon. Vi nemate kvorum za nešto što je izuzetno važno. Da li su radna tela ove Skupštine u nadležnosti predsednika parlamenta, da obezbedi njihovo funkcionisanje? Ovde smo zbog nemanja kvoruma. Na Zakonodavnom odboru ste četiri-pet puta imali sličnu situaciju. Da li vi možete da obezbedite da članovi Zakonodavnog odbora sednu, podnesu izveštaj, da dođu i kažu nešto? Ne možete. Znači da namerno opstruišete i ...
Zahvaljujem, prošlo je vreme. Gospodine Iliću, niste bili u sali kada je gospodin Vlatko Ratković davao obaveštenje zbog čega nije bilo kvoruma. Prosto, oni članovi Zakonodavnog odbora koji su iz opozicije nisu hteli da uđu i daju kvorum. Dve osobe fizički nisu u mogućnosti da prisustvuju: gospođa Biljana Hasanović-Korać i gospodin Samofalov. Fizički nisu u mogućnosti da učestvuju u radu. Reč ima, po Poslovniku, gospodin Ivan Andrić.
Pošto niste dopustili gospodinu Iliću da koristi član 105, ja se javljam po članu 105. Nemate prava da ne može na član 104. da se odnosi to da li je već jedanput upozorena, da li je već jedanput iskorišćen, zato što je u međuvremenu opet govorio neko. Ako je nekome urušeno dostojanstvo... Šta, ako neko opsuje jednom u toku dana, onda može da se psuje do kraja dana, do šest popodne, pošto je taj član iskorišćen i onda više nema veze? Sada ću vam reći ono što je rekao gospodin Maraš, ili je hteo da kaže. Gospodine Škundriću, plašimo se toga što je ovo samo pola hektara i samo sada, ali je ujedno to jedan od prvih. Znači, možemo da očekujemo, kada se ovaj presedan napravi, da će onda stalno ovako da se radi. Upravo zbog toga ne damo da se ovo desi. To je suština. Postoji način da se ovo uradi. Postoji zakonit način. Treba sačekati mišljenje Ustavnog suda, kao što nam svi kažu, i onda neće biti nikakve sumnje. Ili je to opcija ili, s druge strane, nećete moći to da uradite. Sve drugo samo narušava svaku ideju i svaku viziju. Gospođo Dejanović, stvarno, kažem vam ovo sa čime sam počeo – u međuvremenu je govoreno još jedanput i još jedanput je narušeno dostojanstvo Skupštine. Mi po članu 104. imamo pravo da se javimo. Ne možemo zaredom, ali možemo svaki put kada neko od nas govori. Sad, na primer, gospodin Todorović može da se javi i da kaže da sam ja narušio, naravno.
Ne možete dobiti reč. Gospodine Maraš, blizu ste granice da više ne mislim da ste takvi, vrlo blizu. Ne možemo imati ovakav dijalog, pod jedan. Pod dva, dobili ste u nekoliko navrata reč. Pod tri, gospodin Zoran Krasić, pravo na repliku. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, evo zbog čega sam se javio. Gospodin Škundrić je mnoge stvari pobrkao, ali u jednoj stvari je bio precizan. Rekao je da je ovaj zakon potreban da bismo prekršili Ustav i zakone. On nas nagovara da kršimo Ustav i zakone i tu treba da interveniše ... (Predsednik:Gospodine Krasiću, izvinjavam se, moraću da ...) Nećete morati. Samo ću da vam objasnim zašto sam došao do tog zaključka, pošto se vi pravite da ne razumete šta on priča. Vrlo jasno razumem šta on priča. Jedini ovde imam dokumentaciju. Neću da vam čitam ceo stenogram, jer je prilično dugačak. Ovo nema veze ni sa „Južnim tokom“, ni sa Ruskom Federacijom, ovo ima veze sa kršenjem propisa Republike Srbije. Pogledajte šta ste napisali u Predlogu zakona. Kako ste mogli da ubacite reči: „administrativni prenos“? Vi ovim predlogom zakona kršite osnovne principe eksproprijacije i administrativnog prenosa zato što je neko došao ovde da nam kaže kako postoji interes Kuršumlije. Ovo nema veze ni sa Kuršumlijom, ni sa Pirotom, ovo ima veze sa gospodinom Škundrićem i sa ovom koalicijom. Da smo na vreme znali šta se sprema dokaz vam je ovaj stenogram sa Odbora za finansije, od februara ove godine. Čekao sam vas sedam meseci da se pojavite, da izađe zec i izašao je. Ne mislim na Zečevića, on ima svoje predstavnike u ovoj skupštini. Znam ko je u toj firmi. Nemojte da ubacujete ni Ruse, ni Kuršumliju, vi ste na čelu ovog nečasnog posla, ova vlada, trula koalicija – 126 glasova i nije nam ništa. E, ne može da prođe.
Gospodin Petar Škundrić.
Mislim da je ovo zaista ispod nivoa dostojanstva. Gospodine Krasiću, vi morate sa punim dokazima da potvrdite ono što ste rekli. Zaista nemate nijedan dokaz. Mene ne interesuje ko se gde nalazi. Govorio sam vam o stvaranju zakonskog okvira da se donese jedan zakonski projekat koji će omogućiti delu građana Srbije da dobije gas. Prema tome, molim vas, nemojte da izmišljate. Nikoga nisam pozivao, ni kao ministar, ni kao predstavnik Vlade, da radi protiv zakona i Ustava. Gospodine Krasiću, vi to dobro znate, to cela Skupština zna. Nijednog trenutka se nisam pozivao na Ruse. Ovde ne zastupam interese bilo koje kompanije ili bilo koje druge države, nego zastupam interese Vlade Republike Srbije i građana Republike Srbije, kao i vi, u delu izvršnih obaveza koje imam. Prema tome, molim vas da ne podmećemo ono što nije rečeno.
Ko se javio po Poslovniku? Osnova za repliku nema. Gospodin Krasić, izvolite.
Gospodin Škundrić je pokušao da naruši moje dostojanstvo, ali nije mogao da naruši moju pismenost. To je član 104. i član 113 ...
Gospodine Krasiću, molim vas ...
On je čitav Poslovnik, od korica do korica, povredio. Samo da vam pročitam, radi vašeg saznanja, da znate šta branite.
Upozoravam vas, a onda sledi opomena u skladu sa članom 106. Rekla sam da se ne možete pozivati na povredu onog člana koji je već bio reklamiran.
Član 113. niko nije pomenuo, gospođo Đukić-Dejanović. Vi mene ne slušate. Vi ste nas marta meseca ove godine izbacili iz Skupštine upravo da bi prošla osnova za ovakav zakon. Mi vas čekamo od marta. Zato ste celu poslaničku grupu izbacili, da biste progurali neke vaše privatne interese. Da li mogu da čitam, gospođo Đukić? Hvala. Povodom zakona o eksproprijaciji, evo pitanja unapred, mene interesuje, to kažem ovoj vašoj gospođi, konkretno pitanje: NIS je na neki način privatizovan, 51% je ruski partner, 49% se vodi u vlasništvu Republike Srbije. Ukoliko se jave kao korisnici eksproprijacije radi postavljanja gasovoda i kažemo da će to biti službeno, treba da prođe trasa, ko podnosi zahtev, ko je korisnik eksproprijacije? Predstavnik Vlade kaže – ne može NIS više. Samo da napravimo jednu razliku, transportom nafte, jer vi pričate o gasovodu... Za gas u Srbiji, koliko znam, zadužen je „Srbijagas“. Kada je NIS pretvoren u akcionarsko društvo, 100% u vlasništvu Republike, iz njega je izdvojeno preduzeće „Transnafta“. To je javno preduzeće koje se bavi transportom nafte po Srbiji. U tom smislu, bilo kakav gasovod ili naftovod kroz Srbiju bi gradili, za sada, JP „Srbijagas“ ili „Transnafta“. Napred idem, ne čitam vam prethodni deo gde ta gospođa kaže: „Tri su uporišta za izmenu Zakona o eksproprijaciji: 1) da se omogući da se kao korisnik eksproprijacije javi zavisno preduzeće u okviru javnog preduzeća od republičkog značaja, pa ja uzet primer NIS-a i „Kolubare“...
Vreme. Zahvaljujem. Nema povrede ovog člana, s obzirom na to da on govori o tome da se na sve prisutne u sali, a ne samo na poslanike, odnose odredbe Poslovnika. Dakle, gospodin Škundrić nije povredio nijedan član Poslovnika, niti dostojanstvo. Vas lično? Da li ste nezadovoljni ovim odgovorom i da li hoćete da se Skupština izjasni u danu za glasanje? Po mojoj oceni, nema povrede Poslovnika. Gospodin Tomislav Nikolić se javio zbog povrede Poslovnika.
Ukazao bih na odredbe članova 98. i 111. Poslovnika zato što je gospodin Škundrić pokušao da prebaci odgovornost na Narodnu skupštinu ukoliko zakoni koji su korisni za Srbiju i njene građane ne budu doneti. Gospodine Škundriću, ne sporim vam da će realizacija ovih projekata doneti dobro Srbiji, sporim vam način donošenja tih zakona. Pokušavam da odbranim Srbiju, da joj se ne desi 1945. godina, kada je vlada eksproprisala, kada je vlada utvrđivala javni interes. Vi ste malopre izrekli jednu opasnu rečenicu. Rekli ste da pola hektara zemlje nije bitno ako se radi o gasovodu. Tom seljaku je tih pola hektara važnije nego gasovod. On ima svoj privatni interes da odbrani svojih pola hektara zemlje. Ne može Vlada da mu oduzme tu zemlju, nego može Skupština zakonom, koji je u skladu sa Ustavom. Dakle, to morate potpuno u svojoj glavi da očistite. Nema otimanja zemlje, nema dobre namere. Prošlog petka su mi javili iz sela da mi je iscurela neka komina od dunje. Požurio sam da spasavam svoju štetu, vozio sam brže nego što je dozvoljeno i policija me je zaustavila. Kada sam rekao da imam tamo neku štetu, on je rekao: „Ali, vi kršite zakon.“ Zamolio bih gospodina Momira Markovića da veliku nuždu obavlja na drugom mestu. Znači, nema tog interesa koji Vlada može da ustanovi na privatnoj svojini. Ne može. Time se brani ceo razvijeni svet. Time svet brani privatnu svojinu. Još jednom vas molim, razmislite vi, u vas imam poverenja, vi ne sabotirate ovaj sporazum sa Rusijom, vi ste podlegli savetnicima, saradnicima, koalicionim partnerima. (Predsednik: Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Po mojoj oceni, nema povrede Poslovnika, ali ako niste zadovoljni ...) Ja sam mislio da prekinete sednicu, to je član 98. stav 3.
Ne mogu nijednu vašu sugestiju da prihvatim. Gospodin Čedomir Jovanović ima reč.
Gospođo predsednice, reagovao sam u skladu sa članom Poslovnika koji ne dopušta gospodinu Škundriću da se nama obrati sa konstatacijom da mi nešto podvaljujemo. To ste rekli malopre. Pogledajte stenogram, pa ćete videti da ste rekli da mi ovde podvaljujemo kako bismo sabotirali Vladu u njenim nastojanjima da posle 13 godina nešto uradi po hitnom postupku. Pomenuli ste pola hektara, a radi se o magistralnom gasovodu u dužini od 166 kilometara. Pošto ste tvrdili da govorim neistinu kada sam rekao da je naša saradnja u oblasti energetike sa Ruskom Federacijom obeležena isključivo skandalima, da to nije tačno, evo vam prvog skandala: odluka, 13. maj 2005. godine – Upravni odbor Naftne industrije Srbije zadužio je Milutina Prodanovića, direktora „NIS – Energogasa“ da preuzme 25% akcija „Progresa“ kako bi Srbija sačuvala 50% vlasništva „Jugorosgasa“. Odluka, 7. jun 2005. godine, u Moskvi – potvrđuje se, ruska strana je potvrdila pravo, nema ništa protiv da umesto „Progresa“ NIS bude vlasnik tih 25%. Zapisnik sa sastanka, Koštunica, Naumov, Dinkić, Bubalo, 10. januar – informacija da se to uradi. Dvadeseti januar – Upravni odbor „Srbijagasa“, dostavljeno Vladi, ministarstvu, generalnom direktoru „Srbijagasa“, izvršnim direktorima, dokumentaciji i arhivi, da se to uradi. A sada, predlog zakona, leks specijalis koji stavlja van snage naš pravni poredak zbog toga što to nije urađeno. Da li je neko odgovarao za to? Nije niko. Ne možete da menjate pravni poredak zemlje ...
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Na osnovu člana 37. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će predstavnik Poslaničke grupe ZES biti narodna poslanica Branka Karavidić. Da li predstavnik Odbora za finansije, narodni poslanik Milan Vučković želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za industriju, narodni poslanik Milorad Buha želi reč? Da li izvestilac Odbora za evropske integracije želi reč? Da li žele reč narodni poslanici koji su izdvojili mišljenje, gospodin Momir Marković i Radica Jocić, na sednici Odbora za evropske integracije, povodom razmatranja ovih predloga zakona? (Ne.) Ko od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa želi reč? Gospodin Siniša Stamenković ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, savetnici i saradnici ministra, na današnjem zasedanju Narodne skupštine Republike Srbije u ovom objedinjenom setu zakona raspravlja se o dva posebna interesa naše države, vezana za kapitalnu izgradnju, odnosno za megastrukture naše energetike i o dva zakona koji imaju neobičnu važnost za svakodnevni rad i život naših građana. O zakonu o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11 nećemo se izjašnjavati danas, dok ne dobijemo mišljenje Zakonodavnog odbora. Na Predlog zakona o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika, koji je Vlada podnela parlamentu, stavljen je veliki broj amandmana, što nas je, kao Poslaničku grupu PUPS, obavezalo da dodatne rasprave i tehnička usaglašavanja vršimo u vezi sa pojedinim rešenjima koja su ponuđena. Ako se ima u vidu da zakon treba da reguliše i bude pravni osnov za donošenje podzakonskih akata, kojima će se u potpunosti regulisati oblast sigurnosti izgradnje i bezbednosti korišćenja gasovoda, onda mi iznosimo opravdanu bojazan da se deo javne zakonodavne materije iz nadležnosti isključivo Narodne skupštine Republike Srbije ne izmešta u deo neopravdane nadležnosti ministarstva, odnosno u nejavni deo sprovođenja nižeg podzakonskog akta, odnosno uredbe kojom bi se regulisala tako važna oblast opšte javne sigurnosti. Činjenica da se ovaj zakon i terminološki i pravno i suštinski mora uskladiti sa Zakonom o energetici („Službeni glasnik RS“ 84/04 iz 2004. godine), a sada i sa terminologijom EU, još više nas uverava da i taj nejavni deo zakona, odnosno uredba o tehničkim uslovima za obavljanje transporta gasovitih i tečnih ugljovodonika, mora biti potpuno javan; i ne samo to, već nadasve obavezujući, do krivične odgovornosti investitora, projektanata, izvođača radova i korisnika te megastrukture naše energetike. Navodimo neslaganje u vezi s tim da tek treba da se uredi oblast unutrašnjih gasnih instalacija kroz utvrđivanje obaveze donošenja opšteg akta preduzeća, jer ovo ne može biti, po nama, pravo i zakon preduzeća kojim se uređuje postupak i način korišćenja gasovoda, već pravo i zakon parlamenta koji ga donosi i ministarstava koja ga sprovode, odnosno obavezuje preduzeća da ga izvršavaju. Zakon o energetici ne može samo da utvrđuje obavezu donošenja pravila rada preduzeća za transport ili distribuciju prirodnog gasa, već da najstrože utvrdi uslove i način za izričito korišćenje gasovoda po svim pravilima rada i po svim pravilima zaštite posebne, opšte i javne bezbednosti. Ovim novim zakonom konačno moraju biti regulisana sva pitanja koja do sada nisu bila obuhvaćena pravnom i tehničkom regulativom, čime bi svi energetski subjekti dobili istu pravnu sigurnost, uz stroge tehničke, tehnološke i organizacione radnje, primenjive u procesu regionalne proizvodnje i integracije, kao i u prenosu i trgovini energijom i inputima za proizvodnju te energije. Smeta nam, kao poslaničkoj grupi, to što nije sprovedena javna rasprava neophodna za donošenje ovako značajnih zakona kojima se, istina, ne menjaju uređena pitanja iz ovog zakona, ali se jednom zasvagda postiže uniformna, potpuno pravna i tehničko-tehnološki opravdana regulativa za cevovodni transport gasovitih i tečnih ugljovodonika. Poslanička grupa PUPS smatra da se kroz ovaj zakon definiše i status energenata koji su od vitalnog interesa za grejanje građana, ali posebno za rad privrede, pa u smislu racionalnog korišćenja tih energenata i smanjenja emisije štetnih gasova predlaže da se skrati rok za primenu ovog propisa i time uskladi sa brzom gasifikacijom Srbije. Ovaj zakon mora garantovati potpunu zaštitu ljudi i objekata, uz stručno rukovanje, te potpunu automatizaciju sistema praćenja, upravljanja i nadzora nad transportom gasovitih i tečnih ugljovodonika, pa je neophodno isti dopuniti korektnim amandmanima kojima se predlaže regulisanje tih pitanja. Poslanička grupa PUPS će u danu za glasanje podržati ovaj zakon, uz dobru amandmansku popravku nekoliko nedovoljno definisanih tehničkih rešenja. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu je, sigurni smo, zakon koji je izazvao najširu javnu raspravu zbog činjenice da duboko zadire u odnose između lokalnih samouprava i Republike, odnosno u odnose koji proističu iz naplate nadoknada za korišćenje mineralnih sirovina. Ovim zakonom se, na osnovu člana 97. stav 1, tač. 6 - 8. Ustava Republike Srbije, uređuju svojinski i obligacioni odnosi, kao i zaštita svih oblika svojine, te pravni položaj privrednih subjekata, sistem obavljanja pojedinih privrednih delatnosti, zaštita na radu i drugo. Takođe, Ustavom je u članu 87. određeno da se prirodna bogatstva nalaze u svojini države. Tu nacionalnu imovinu i prirodna bogatstva mogu koristiti pravna i fizička lica, pod uslovima utvrđenim zakonom. Član 84. Ustava u stavu 2. zabranjuje donošenje akata kojima se omogućuje monopolski ili dominantni položaj tih istih pravnih ili fizičkih lica koja to koriste. Zakonodavac se donošenjem ovog zakona obavezuje da bliže i preciznije uredi uslove i način eksploatacije rudnog blaga, koji mora biti efikasan, a kroz koji bi se podsticao razvoj rudarstva i energetike i, posebno, sprečavale i otklanjale štetne posledice nastale eksploatacijom mineralnih sirovina. Prihodi države, odnosno autonomne pokrajine i, u krajnjem, jedinice lokalne samouprave, koji su od izuzetnog značaja za životni standard stanovništva koje sada živi na eksploatisanim područjima, ali i prihodi od naknade za već iskorišćene energetske i rudarske potencijale, ovim zakonom se kontumiraju i oduzimaju od onih na čijoj se teritoriji stvaraju enormno velika bogatstva. Podsećamo narodne poslanike da je odredbom člana 1. Zakona o plaćanju i usmeravanju sredstava naknade za korišćenje dobara od opšteg interesa u proizvodnji električne energije i proizvodnji nafte i gasa („Službeni glasnik Republike Srbije“, br. 16/90) bilo propisano: „Radi obezbeđivanja materijalnih i drugih uslova za zaštitu, korišćenje i unapređenje dobara od opšteg interesa i prirodnih i radom stvorenih vrednosti čovekove sredine u opštini na čijoj teritoriji se upotrebljavaju odnosno iskorišćavaju ta dobra, preduzeća koja obavljaju delatnost proizvodnje električne energije, proizvodnje uglja, površinske eksploatacije i proizvodnje nafte i gasa dužna su da, u skladu sa ovim zakonom, plaćaju naknadu za korišćenje uglja, vode, nafte i gasa.“ Navedimo samo primer naše najveće hidroelektrane, HE „Đerdap“ iz Kladova: proizvela je 2007. godine 7.486 gigavat-sati električne energije, godine 2008. proizvela je 7.064 gigavat-sati električne energije, 2009. godine, do današnjeg dana, 7.154 gigavata. U tom istom periodu su opštine, koje ćemo kasnije pobrojati a koje su direktno vezane za eksploataciju vode odnosno za proizvodnju električne energije, izgubile osnovni prihod od 300.000.000 dinara, raspoređenih na četrdesetak opština. U skladu sa odredbom člana 2. pomenutog zakona, visina naknade obračunavala se po 0,45 para po kilovat-času električne energije proizvedene u Hidroelektrani „Đerdap“, a i u drugim hidroelektranama. Činjenica je da se odredbom člana 3. propisuje da se sredstva ostvarena od naknade koja se plaća po merilima iz člana 2. ovog zakona koriste za finansiranje i izgradnju objekata i izvođenje drugih radova radi sprečavanja i otklanjanja štetnih posledica od izvedenih radova na izgradnji hidroelektrana, odnosno termoelektrana ili otvaranja eksploatacionih polja i štetnih posledica korišćenja tih objekata. Da li nešto može biti jasnije? Jasno je da se sredstva iz stava 1. ovog člana usmeravaju ka opštinama na čijoj teritoriji se nalazi hidroelektrana, termoelektrana ili eksploataciona polja mineralnih sirovina, odnosno opštinama na čijoj teritoriji je potopljeno zemljište za potrebe hidroelektrana i drugih objekata. Od 1990. godine pa do 26. aprila 2006. godine ovako konstituisanu obavezu izvršavale su hidroelektrane i drugi elektroenergetski objekti prema opštinama koje su pretrpele najveće štete gubitkom obradive, kvalitetne zemlje, gubitkom egzistencije ili zanimanja građana kroz gubitak privrednih delatnosti kao što su ribarstvo, brodarstvo, povrtarstvo, saobraćaj, poljoprivreda itd. Opštine koje su najviše pogođene, i kojima je priznato, i dan-danas trpe ogromne štete zbog eksploatacije vode i drugih mineralnih sirovina, odnosno zbog uspora vode na Dunavu i drugim rekama, a za potrebe hidroenergetskih sistema, kao što su Kladovo, Negotin, Majdanpek, Golubac, Veliko Gradište, Požarevac, Zemun, Bela Crkva, Kovin, Pančevo, Stara Pazova, Inđija, Novi Sad, Titel, Žabalj, Novi Bečej, Zrenjanin, Pećinci, Ruma, Vladimirci, Šabac, Obrenovac, Lazarevac, Vlasotince, Surdulica, Pirot, Vladičin Han, Čačak, Bajina Bašta, Priboj, Prijepolje, Nova Varoš, Zubin Potok i neke druge. Naknada za korišćenje dobara od opšteg interesa u proizvodnji električne energije, nafte i gasa u periodu od 1990. do 2007. godine isplaćivala se, u mesečnim iznosima, od 42.568 dinara opštinama Pirot i Surdulica, pa do 3.439.467 dinara opštini Kladovo, pri čemu su sredstva strogo usmeravana isključivo mesnim zajednicama koje su trpele najveću štetu. Prema tome, ova sredstva nisu išla u budžet lokalnih uprava. Ovom prilikom PUPS ukazuje na to da je Zakonom o vodama propisana obaveza plaćanja naknade za korišćenje voda, a Uredbom o visini naknada za korišćenje voda, naknada za zaštitu vode i naknada za izvađeni materijal iz vodotoka propisane su visine naknade i utvrđeno je ko su obaveznici plaćanja naknade po rešenju obračuna i zaduženju obveznika plaćanja naknade za korišćenje vode. Ova uredba i ovaj zakon odnose se samo na potrošne vode, ali njima nije utvrđena naknada za proizvod, odnosno kilovat-čas nastao korišćenjem tih voda, koji se iznosi na tržište, pa prema tome stoji i obaveza da se nadoknadi po osnovi svih šteta koje proizvodnja stvara prilikom eksploatacije dobara. Takođe, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede izdalo je vodoprivrednu dozvolu za HE „Đerdap 1“, sa rokom važenja do 9. 5. 2012. godine i za HE „Đerdap 2“, sa rokom važenja do 30. 8. 2015. godine, kojima su obuhvaćene sve izvršene obaveze, specificirani izgrađeni hidrotehnički objekti sa upotrebnim dozvolama, a utvrđen je i način praćenja uticaja uspora vode na priobalje. Obaveze izvršene po osnovu ovog rešenja takođe ne tangiraju Zakon o praćenju i usmeravanju sredstava naknade za korišćenje dobara od opšteg interesa u proizvodnji električne energije i proizvodnji nafte i gasa, odnosno ne amnestiraju ni „Đerdap“ ni ostale hidroelektrane, niti bilo koga ko vlada eksploatacionim poljem od obaveze plaćanja utvrđene naknade. Mišljenje Poslaničke grupe PUPS je da predlagač zakona o rudarstvu, tj. Ministarstvo energetike nema pravo da sada iz ovog zakona izbaci tu obavezu plaćanja naknade i da je prebacuje drugim ministarstvima, jer se u oba slučaja radi o Vladi, koja predstavlja državu Srbiju a koja je po Ustavu pravi titular svojine, odnosno nacionalnog blaga iz koga se stvara energija, ubiru ogromni prihodi, ali i ostaju ogromne štete po stanovništvo koje živi na tim prostorima. Pokrenuta je najšira društvena rasprava i podnet je amandman na član 5. Predloga zakona a isti je podržalo 36 od 40 opština i gradova koje tangira ovakav predlog zakonskog rešenja. U eri navodne decentralizacije u Srbiji to se smatra značajnim smanjenjem transfernih sredstava iz Republike prema opštinama i gradovima. U okruženju otpuštanja radnika iz administracije i javnih preduzeća i značajnog smanjenja izvornih sredstava lokalnih samouprava, kroz novi set zakona o zaštiti životne sredine i održivom razvoju, te i ovim zakonom, načinio bi se ozbiljan, nepromišljen, težak i neracionalan udar na izvorna sredstva lokalnih samouprava, a vezano za hidroelektrane i za korisnike eksploatacionih polja. Da li je potrebno reći da bi izostanak prihoda kojima su rešavani komunalni i infrastrukturni problemi u mesnim zajednicama i lokalnim sredinama doveo do potpunog nezadovoljstva i neartikulisane reakcije stanovništva, a da uz sve to ostaju i štetne posledice nastale usporom površinskih i podzemnih voda, narušavanjem životne sredine i, što je najgore, trajnim gubitkom zanimanja i privrednih delatnosti kojima se stanovništvo bavi. Raspodela sredstava ostvarenih na ime naknade za korišćenje mineralnih sirovina u odnosu: 40% za Republiku, 10% za autonomnu pokrajinu, a 50% za opštinu na čijoj se teritoriji vrši eksploatacija, po našem mišljenju, nije ravnopravna jer favorizuje Republiku, a problemi koji treba da se rešavaju ostaju opštinama, sa posebnom napomenom da je eksploatacija mineralnih sirovina proces njihovog trajnog i nepovratnog korišćenja i da se ne finansiraju novi razvojni projekti, odnosno urušava se prateća infrastruktura, a eksploataciona polja se ne dovode u pređašnje stanje. Zakon nije pravilno rešio pitanje ovlašćenih subjekata za vršenje eksploatacije mineralnih sirovina, jer definiše privredno društvo, preduzeće i druga pravna lica, a ne definiše se i titular kakav je preduzetnik u našem zakonodavstvu. Mere za zaštitu životne sredine u oblasti rudarstva su delom regulisane u zakonima iz ekologije, a ne smeta da se i ovim zakonom utvrdi kontinuirana potreba za zaštitom pre, za vreme korišćenja i po zatvaranju eksploatacionih polja mineralnih sirovina. Činjenica je da do sada Republika Srbija nije uspela da iskorišćena eksploataciona polja rekultiviše i natera pređašnje korisnike da iste dovedu u pređašnje stanje, iz ko zna kojih razloga. Ovim zakonom ova obaveza ne samo da mora biti utvrđena, već i konačno primenjivana na sve korisnike mineralnih sirovina. Poslanička grupa PUPS se nada da Vlada i nadležno ministarstvo iskreno predlažu donošenje godišnjih programa kojima će se utvrđivati radovi, uslovi i način raspodele i korišćenja sredstava namenjenih za podsticaj razvoja rudarstva, ali i za sprečavanje i otklanjanje svih štetnih posledica nastalih eksploatacijom mineralnih sirovina. Opominjemo na činjenicu da je rudarstvo u većini ruralnih sredina osnovna privredna delatnost, npr. borski basen sa prahovskim basenom (veštačka đubriva), ili kolubarski, ili svilajnačko-despotovački, čijim bi se podsticajem stimulisalo značajno otvaranje novih radnih mesta. Ako je budžet Srbije najveći priliv ostvario iz poljoprivrede i korišćenja mineralnih sirovina, onda je pravo da se istima transferiše i najveći izvor podsticajnih sredstava. Posebna obaveza Republike iz ovog zakona vezana je za sirovine za dobijanje građevinskih materijala, kao što su laporac, krečnjak, glina, pesak, šljunak, kamen i druge. Njihovom oplemenjenom preradom Srbija se vrlo brzo može od sirovinske baze pretvoriti u dobrog prerađivača, sa značajnim mestom i u EU. Novi zakon treba da omogući brže pribavljanje saglasnosti kojima se poverava obavljanje delatnosti za eksploataciju mineralnih sirovina javnim preduzećima, zavisnim preduzećima, kao i privrednim društvima i preduzetnicima, jer se ovi poslovi slobodno mogu proglasiti poslovima od opšteg interesa i morali bi da se brzo sprovode, uz pošten, pravno korektan postupak eksproprijacije. Ako se ima u vidu da su mineralne sirovine potrošno bogatstvo i da nisu obnovljiva kategorija, po našem mišljenju je potrebno da se ovim zakonom odredi pravilan i regularan pristup otklanjanju posledica po prestanku eksploatacije određene mineralne sirovine, bilo da se radi o ljudskim resursima i daljem upošljavanju kadrova, bilo da se radi o zatvaranju ekpsloatacionih polja po najvišim ekološkim standardima, rekultivaciji istih do njihove upotrebljivosti i za druge proizvodne svrhe. Ukoliko ne bude prihvaćen amandman Poslaničke grupe PUPS kojim se za 40 opština vraća pravo iz Zakona o plaćanju i usmeravanju sredstava naknade za korišćenje dobara od opšteg interesa u proizvodnji električne energije i proizvodnji nafte i gasa, Poslanička grupa PUPS nema pravo da podrži ovaj zakon u danu za glasanje. Ustavom Republike Srbije u članu 97. stav 1. tačka 17) utvrđeno je uređenje i obezbeđivanje drugih odnosa od interesa za Republiku sa osnivačima i drugim zajednicama. Republika Srbija je svojevremeno, radi obezbeđivanja ostvarivanja urednog i nesmetanog funkcionisanja tadašnjeg jugoslovenskog elektroenergetskog sistema, Zakonom o udruživanju osnovala Zajednicu, prvu zajednicu, jugoslovenske elektroprivrede. Tadašnja Zajednica jugoslovenske elektroprivrede imala je smisao. Današnja agencija za elektroprivredu koja bi se stvarala od celovitosti elektroenergetskog sistema, kao i od sistema od interesa za celu zemlju... Jasno je da ova Zajednica jugoslovenske elektroprivrede nije nikada zaživela u smislu u kome je osnovana, a da je samo trpela sve društvene promene koje su pratile otcepljenje bivših republika SFRJ, zatim prestanak postojanja državne zajednice Srbije i Crne Gore, kao i potpunu samostalnost Srbije. Poslaničkoj grupi PUPS nisu poznate mnoge činjenice što se tiče očekivanog rezultata poslovanja ove zajednice, a te nejasnoće povećane su time što je Zakon o udruživanju jugoslovenske elektroprivrede trebalo da se uskladi sa Ustavom RS do kraja 1995. godine, a to nije učinjeno. Neverovatno je da postoji takva zajednica – bez nadležnosti, bez bilo kakvih aktivnosti, bez bilo kakvih pravnih nadležnosti, ali sa državnim platama i velikim brojem izvršilaca, do današnjeg dana! Po našem mišljenju, nije dovoljno samo proglasiti da ova zajednica više ne postoji, a da prethodno nisu poznati svi elementi definitivne sukcesije i konsolidovanog računa između Srbije i ostalih članica tadašnje SFRJ i nije dovoljno samo konstatovati da će pravni sledbenik ove zajednice biti Elektroprivreda Srbije, koja će preuzeti prava, obaveze, sredstva, imovinu, dokumentaciju i zaposlene. Mislimo da je neophodno da se u obrazloženju za donošenje ovog zakona, a u skladu sa sporazumom o načinu preuzimanja prava, obaveza, dokumentacije, definišu podaci o iznosima tih sredstava, o tekućim i umirovljenim ugovorima i obavezama koje su u konsolidovanom izveštaju i potraživanju dugovanja između članica te zajednice i da se o tome obavesti nadležni odbor, odnosno Skupština Srbije. Poslanička grupa PUPS je ovaj set zakona shvatila kao zakone od izuzetnog značaja za Republiku Srbiju, od značaja za veliki broj privrednih delatnosti, preko kojih se uspostavlja i održava neophodni socijalni mir, a istovremeno izvršavaju teške ekonomske reforme, vrlo složeno privredno recikliranje i uspostavljanje pravnog režima, ali takođe smatramo da se ovom prilikom ne sme ispustiti istorijska šansa za ispravku pogrešnih tehničko-tehnoloških rešenja, radi donošenja pravih, konsolidovanih i tehnički prihvatljivih rešenja, pa će saglasno tome u danu za glasanje, ukoliko bude potrebno, prihvatiti ove zakone. Hvala.
Na osnovu člana 27, a u skladu sa članom 93, reč ima narodni poslanik Momir Marković, koji je izdvojio mišljenje na sednici Odbora za evropske integracije povodom razmatranja Predloga zakona o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika. Izvolite.
Pre svega se zahvaljujem gospođi Čomić što mi je dala pravo na diskusiju po izdvojenom mišljenju, jer sam u trenutku kada sam prvi put prozvan bio odsutan. Hvala, jer ste mi omogućili da bar u ovih pet minuta kažem nešto o ovom zakonu. U načelnoj raspravi ću mnogo toga još reći, a sada ću, s obzirom na kratkoću vremena, samo da se osvrnem na dve, odnosno tri stvari. Prvo, ovo je jedan od retkih zakona koji nije donet iz inostranstva i preveden. U inostranstvu mnogo više vode računa o svim stvarima, a ovde je domaća pamet, jer ovoliku koncentraciju pobrkanih nadležnosti, pobrkanih delatnosti, pobrkanih obaveza, pobrkanih subjekata, pravila ponašanja za one na koje se zakon odnosi može samo neka domaća pamet smisliti. Zakon je pisao neko (ili grupa) ko sa delatnošću ima veze samo toliko što koristi upaljače sa plinom. Recimo, gospodine ministre, takav je jedan od segmenata, jedan od članova ovog zakona, koji se odnosi na katodnu zaštitu. Pretpostavljam da vi ovaj zakon niste ni pročitali, jer da ste ga pročitali sigurno ga ne biste pustili u raspravu; bar ne biste ovakav kakav jeste, jer je u nekim članovima u direktnoj suprotnosti sa nekim zakonima, recimo, sa Zakonom o energetici, a Zakon o energetici je, priznaćete, krovni zakon za kompletnu energetiku i morao je da se uklapa. Član kojim zakon propisuje katodnu zaštitu za cevovodni transport, radi se o gasovodima, na primer, za celokupan cevovodni transport, dakle i za magistralni gasovod, rashladni gasovod, distributivne mreže i za široku potrošnju... Pri tom, nigde niste napomenuli (što znači da pisac ovog zakona to nije ni znao) da se gasovodi za široku potrošnju kroz naselja, recimo, rade od polietilenskih cevi i da tu katodna zaštita ne treba. Zbog građana Srbije i poslanika da objasnim – katodna zaštita je zaštita gasovoda, odnosno cevovoda od lutajućih struja. Lutajuće struje nastaju od groma, tramvaja, vozova i na razne druge načine i kada dođu do provodnika (a cevovod je provodnik) idu tim provodnikom i na prvoj krivini elektroni izleću i odnose atome materije. Kada se katodnom zaštitom ta struja pokupi, gasovod ne mora čak ni da bude izolaciono zaštićen, on će mnogo duže trajati, jer ne dozvoljava ni koroziju. Na polietilenskim cevima ne treba katodna zaštita. Na kraju imate u zakonu, u delu koji se odnosi na novčano kažnjavanje – novčanom kaznom od 200.000 kazniće se investitor... Pri tom niste vodili računa da investitor kod ovako velikih projekata može da bude i država Srbija, pa ćete primenjujući ovaj zakon kazniti državu Srbiju sa 200.000, a odgovorno lice, što će reći Borisa Tadića, sa 50.000, ni krivog ni dužnog. Investitor ne mora nužno da bude ni distributer, ni korisnik gasa, ne mora da bude ni izvođač radova. Oni koje bi u stvari kaznena politika iz ovog zakona trebalo da zakači uopšte nisu obuhvaćeni, jer obuhvatate samo investitora koji, u krajnjoj liniji, plaća izgradnju gasovoda za nekoga i za nečiji račun. Zahvaljujem se, gospođo predsedavajuća, a u načelnoj raspravi ću imati dovoljno vremena da objasnim koliko je ovaj zakon neprimenljiv i koliku će konfuziju uneti u gasnu privredu onog trenutka kada bude stupio na snagu. Da vas podsetim, gospodine Škundriću, već nekoliko desetina godina gas se koristi u Srbiji i postoji neko iskustvo i neka struka, koju ste morali da konsultujete prilikom pisanja ovog, odnosno ovakvog zakona; ne ovog, jer ovaj bih, da sam na vašem mestu, povukao iz procedure i doradio. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Balint Pastor, predsednik Poslaničke grupe manjina.
Uvažena gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da u ovoj porodičnoj atmosferi, pošto je u sali 18 poslanika, ako sam dobro izbrojao, kažem nekoliko rečenica o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu ili, tačnije, da prezentiram jedan naš amandman podnet na ovaj predlog zakona. Pre nego što to učinim, želeo bih da kažem da mi u Savezu vojvođanskih Mađaraverujemo u parlamentarnu demokratiju i verujemo u to da je važno stvari baš tu, u Narodnoj skupštini inicirati, a ne na nekim drugim mestima. To kažem zbog toga što je prethodnih mesecinekoliko stranaka, odnosno predstavnici nekoliko stranaka su govorili o problemu rudne rente za eksploataciju nafte ili, skraćeno, o naftnoj renti, o tome da je nedopustivo da to bude svega 3% prihoda u Republici Srbiji. Sada, sem nas, niko nije podneo amandman za to rešenje. Jedino su još poslanici SRS podneli amandman kojim predlažu da naftna renta u Srbiji bude 4%, umesto tri koliko je sada. Mi smo podneli amandman da naftna renta bude 15%. Mi smo, naravno, spremni da razgovaramo i sa vama, gospodine Škundriću, i sa predstavnicima Ministarstva. Ako vi smatrate da ne možete prihvatiti 15%, onda možemo da pogledamo da li nekako drugačije možemo to da formulišemo, ali da ipak ne ostane 3%. Smatramo da je to i suviše malo i zbog teške ekonomske situacije i zbog situacije u kojoj se nalaze naše lokalne samouprave, odnosno smatramo da bi ovu cifru od 3% svakako trebalo povećati. U važećem Zakonu o rudarstvu ta naknada za korišćenje mineralnih sirovina koju plaća preduzeće koje vrši eksploataciju mineralnih sirovina za ugljovodonike u tečnom i gasovitom stanju, naftu i gas predviđena je u visini od 3% od ukupnog prihoda. Sredstva ostvarena na ime naknade u visini od 40% pripadaju Republici Srbiji, u visini od 10% su prihodi autonomne pokrajine, a u visini od 50% su prihodi opštine na čijoj teritoriji se vrši eksploatacija. Mi smatramo da je predlog za povećanje procenta na ime naknade za korišćenje mineralnih sirovina sa 3 na 15% opravdan iz više razloga. Ja ću nekoliko rečenica reći o tim razlozima. Kao prvi argument bi moglo da bude sledeće – eksploatacija mineralnih sirovina je kontinuirani proces, koji vodi trajnom odlivu bogatstva opštine, a povećanje naknade za korišćenje mineralnih sirovina bi značilo barem povraćaj dela tog bogatstva na teritoriju jedinice lokalne samouprave, na teritoriju opštine ili grada. To povećanje prihoda po ovom osnovu nije samo u interesu lokalnih zajednica, lokalnih samouprava, nego i u interesu autonomne pokrajine i Republike Srbije u celini. Značajan deo tih sredstava mogao bi se upotrebiti i za finansiranje, odnosno sufinansiranje razvojnih projekata dotične opštine ili grada čija je realizacija planirana, u oblasti obrazovanja, socijalne zaštite, kulture, sporta, komunalnih delatnosti, odnosno drugih delatnosti značajnih za stanovnike određene opštine ili grada. Povećan iznos sredstava ostvarenih na ime naknade za korišćenje mineralnih sirovina bi se mogao upotrebiti za otklanjanje šteta na postojećoj infrastrukturi, odnosno putevima u opštini nastalih usled eksploatacije. Ja ću navesti primer opštine Kanjiža: u toj opštini eksploatacija nafte se vrši na teritoriji šest mesnih zajednica i ima mnogo puteva koji treba da se poprave zbog upotrebe u te svrhe. Iskustva drugih država takođe idu u prilog inicijativi da se procenat naknade poveća. Naravno, znam da tu ima i suprotnih primera. Siguran sam da biste vi naveli primer Hrvatske ili Rumunije, gde je procenat te naftne rente još niži. Na primer, u Mađarskoj, koja je u dosta toga u sličnoj poziciji kao Srbija, jeste 12%, a u nekim državama Evrope dostiže čak 20 - 30% od ukupnog prihoda ostvarenog eksploatacijom mineralnih sirovina. Prethodnih meseci se dosta govorilo, i ovde u Skupštini i generalno gledajući u medijima u Srbiji, o tome da treba promeniti izborni sistem u Republici Srbiji, pošto narodni poslanici ne predstavljaju one opštine iz kojih dolaze. Ja smatram, gospodine Škundriću, da to da li narodni poslanici zastupaju interese onih opština iz kojih dolaze ne zavisi od toga kakav je izborni sistem koji imamo u državi, odnosno da li je to proporcionalan sistem ili većinski. Kada bi svi oni narodni poslanici koji dolaze sa teritorije opština gde postoji eksploatacija nafte ili gasa insistirali i podržali ovaj amandman, onda bi ovaj amandman Saveza vojvođanskih Mađara sigurno prošao. Apelujem na sve moje kolege koje dolaze iz opština gde se vrši ta eksploatacija da podrže naš amandman, jer bi to bilo u interesu tih opština, bez obzira na to ko je na vlasti, od kada je na vlasti i dokle će biti na vlasti u tim opštinama. Ja sam pre nekoliko dana dobio pismo, kao i svi predsednici poslaničkih grupa, četrdeset najnerazvijenijih opština iz Republike Srbije. Oni se žale da su došli na prag bankrota i da ne mogu, usled smanjenja transfernih sredstava, da finansiraju svoje nadležnosti. Među tim nerazvijenijim opštinama je, na primer, i opština Žitište. Ukoliko bi naftna renta umesto 3% bila 15%, ili barem 6, 7, 8, 10%, bilo koliko, samo da bude iznad 3%, siguran sam da bi problemi opštine Žitište bili smanjeni, jer bi dobili dodatna sredstva za finansiranje svojih nadležnosti. Taj problem, naravno, ima i Zrenjanin, taj problem ima i Kanjiža, taj problem ima i Pančevo. Te opštine, te jedinice lokalne samouprave su razvijenije u odnosu na Žitište, ali ne bi bilo loše da i u tim opštinama ti prihodi opštine ili grada budu veći. Radi se o iznosima od nekoliko desetina miliona dinara na godišnjem nivou. Ta sredstva za budžet jedne republike, jedne države ništa ne znače, a jako, jako mnogo znače za budžet jedinica lokalne samouprave. Ovo što sam malopre rekao dobija na značaju kada imamo u vidu da još uvek nije donet zakon o javnoj svojini i da u Srbiji lokalne samouprave još uvek nemaju svoju imovinu, odnosno skoro da uopšte nemaju svoje izvorne prihode. Mi se nadamo da će zakon o javnoj svojini vrlo brzo biti usvojen u Narodnoj skupštini. Nacrt, odnosno radna verzija ovog zakona je izrađena još u oktobru prošle godine i od tada se nije ništa desilo, a lokalne samouprave se nalaze u ovako teškoj situaciji. Ovo stanje dodatno pogoršava činjenica što je još uvek na snazi Zakon o sredstvima u svojini Republike Srbije. Taj zakon u potpunosti onemogućava lokalne samouprave da imaju svoju imovinu, da imaju svoje izvorne prihode. Kada je već takva situacija, onda smatramo da bi svakako bilo celishodno i opravdano da rudna renta, naftna renta ne bude 3%, nego da bude viša. Nadam se da u Ministarstvu za rudarstvo postoji razumevanje za ovu inicijativu. Siguran sam, gospodine Škundriću, da vi u potpunosti osećate koliko bismo zajednički pomogli jedinicama lokalne samouprave kada bi ovaj amandman bio usvojen. S druge strane, u budžetu Republike Srbije ovi iznosi su samo kap u moru. Znači, ništa neće naškoditi budžetu Republike Srbije. Nadam se da će ovaj amandman biti prihvaćen. Moram još jednom da kažem, spremni smo da razgovaramo o ovom amandmanu, spremni smo da ovu cifru promenimo, ali ako ne naiđemo na razumevanje, onda nećemo moći da glasamo za ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu. Ostale zakone koji su danas na dnevnom redu ćemo podržati.
Zahvaljujem. Pre nego što nastavimo rad, dozvolite da vas obavestim da je deo današnje sednice sa galerije velike sale Doma Narodne skupštine pratio gospodin Miloš Milošević, koji je pomogao narodnoj poslanici Biljani Hasanović-Korać u trenutku kada je bila fizički napadnuta. Izrazio je želju da sa galerije vidi salu u kojoj radimo, odnosno svoju kuću, jer ova Narodna skupština je kuća građanki i građana Srbije, taman toliko koliko je i naše radno mesto. Nadam se da u ime svih nas... Pozivam sve građane da u sličnim situacijama pokažu solidarnost i hrabrost, građansku revnost, da pomognemo jedni drugima, bez obzira na to što se ne poznajemo na ulici, ali da pokažemo da smo u nevolji bliski jedni drugima. Hvala vam što ste u poseti i nadam se da će ova vaša poseta, sa svima nama zajedno, dati jasnu poruku da smo sa građanima Srbije, jasni i odlučni u borbi svih oblika nasilja i kriminala na ulici, radi sigurnosti i bezbednosti svih građana. Narodni poslanici... Zahvaljujem se narodnom poslaniku Aleksandru Martinoviću, jer mi je pomogao da kažem – i građanki. Svima nama. U ovom trenutku određujem pauzu i kraj našeg prepodnevnog rada, u 14.20 časova. Rad nastavljamo u 15.20 časova, po članu 93, raspravom u kojoj učestvuju predsednici i ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa. Reč će imati narodni poslanik Slobodan Maraš. Hvala vam.
Gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Gospodin Nebojša Ranđelović, replika. Pre nego što vam dam da iskoristite pravo na repliku, samo da još jedanput kažem, pošto smo bili još u oskudnijem sastavu kada sam prvi put to rekla – htela bih da vas obavestim da ćemo danas raditi i nakon 18.00 časova po tački dnevnog reda koja bude na dnevnom redu u 18.00 časova, a u skladu sa članom 85. Gospodine Ranđeloviću, izvolite.
Uvažena gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, želim da iskoristim pravo na repliku. Naime, moje ime je pomenuto danas u toku prepodnevnog zasedanja, u kontekstu objašnjenja nemogućnosti sazivanja Zakonodavnog odbora. Svoje službene obaveze sam završio, došao sam sa službenog puta, dakle, tu sam i ne postoji nijedna smetnja da se Zakonodavni odbor sazove. Za sazivanjem Zakonodavnog odbora postoje i te kakve potrebe zato što je raspravi o zakonu o kome danas raspravlja Skupština mesto i u Zakonodavnom odboru, jer je u suprotnosti sa Zakonom o eksproprijaciji, sa Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji i sa članom 87. Ustava Republike Srbije. Naravno, svoje neslaganje sa ovakvim nasiljem nad pravom želim da iskažem i kao poslanik LDP-a, i kao član Zakonodavnog odbora i kao profesor Pravnog fakulteta i, konačno, kao rođeni Nišlija, jer na osnovu ovog zakona će mojim sugrađanima duž 160 km biti eksproprisana zemlja u korist jedne strane kompanije. Zahvaljujem.
Gospodin Đorđe Milićević ima reč. Izvolite.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, kada je reč o predlogu zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti za gasovod MG-11, najpre želim da kažem da eksproprijacija u užem smislu predstavlja gubitak prava svojine na nepokretnim stvarima za jednog subjekta i istovremeno sticanje, nastanak prava na istim objektima za drugog subjekta, državu, odnosno pravno lice koje vrši neki javni interes. Eksproprijacija u širem smislu predstavlja nepotpunu ili delimičnu eksproprijaciju, odnosno ograničavanje sadržine prava svojine u većem ili manjem obimu, koje nije praćeno potpunim gubitkom prava svojine. U tom smislu, mogu se konstituisati i stvarne službenosti. Da bi se sprovela stvarna eksproprijacija potrebno je da postoji javni interes. Uobličavanje javnog interesa za eksproprijaciju određeno je potrebama planskog i privrednog razvoja. Donošenjem ovog zakonskog predloga stvaraju se uslovi za utvrđivanje javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti za izgradnju gasovoda MG-11 u korist „Jugorosgasa“ i sprovođenje postupka eksproprijacije na trasi navedenog gasovoda. U skladu sa programom ostvarivanja Strategije razvoja energetike Republike Srbije do 2015. godine, predviđena je izgradnja magistralnog gasovoda MG-11 Niš - Leskovac - Vranje, koji će omogućiti gasifikaciju južnog dela Republike. Investitor ovog projekta je mešovito rusko-srpsko preduzeće „Jugorosgas“. U toku je izrada projektno-tehničke dokumentacije, koju za „Jugorosgas“ izrađuje JP „Srbijagas“. Završetkom izgradnje navedenog gasovoda u dužini od 123 km obezbediće se snadbevanje gasom nekoliko opština na jugu Srbije, čime bi se stvorili uslovi za izgradnju distributivnih gasnih mreža za snadbevanje domaćinstava, toplana, bolnica i industrijskih potrošača. Pored industrijskog rasta, koji je veoma značajan za ove srednje razvijene opštine, i stepen zagađenosti bi se značajno smanjio nakon završetka gasifikacije ovog regiona. Kada je reč o Predlogu zakona o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika, važno je na samom početku reći da se ovim zakonskim predlogom uređuju uslovi za bezbedan i nesmetan cevovodni transport gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciju gasovitih ugljovodonika, zatim, projektovanje i izgradnju, održavanje i korišćenje cevovoda i unutrašnjih gasnih instalacija, koji obuhvataju projektovanje i izgradnju, ispitivanje i puštanje u rad, korišćenje i održavanje, stručnu osposobljenost, mere zaštite, unutrašnje gasne instalacije i inspekcijski nadzor. Razlozi za donošenje ovog zakona su opravdani ako se ima u vidu da je to neophodno, pre svega, u cilju regulisanja bezbednog korišćenja, održavanja i izgradnje gasovoda u tehničkom smislu. S druge stane, zakon koji je na snazi, iz 1996. godine, svakako je neophodno terminološki uskladiti sa Zakonom o energetici, kao i sa terminologijom Evropske unije, kada je reč o ovoj oblasti. Takođe želim da istaknem da je danom stupanja na snagu Zakona o energetici Republike Srbije prestao da važi Zakon o transportu, distribuciji i korišćenju prirodnog gasa, usled čega su pojedina pitanja koja su bila regulisana ovim zakonom ostala bez pravne regulative. U cilju povezivanja energetskih subjekata u regionu, ostvarivanja njihovog ravnopravnog položaja na tržištu energije, kao i približnog stepena zaštite kupaca energije, neophodni su akti koji se odnose na regionalno tržište. Donošenje ovog zakona je svakako potrebno i radi usaglašavanja našeg zakonodavstva u oblasti energetike sa propisima EU koji se odnose na sektor energetike. Dakle, donošenjem ovog zakona procesi regionalne integracije u prenosu, transportu i trgovini energijom odvijaće se nesmetano, a ujedno će se stvarati uslovi za uključivanje u evropske ekonomske tokove. Takođe, mora se istaći značaj donošenja ovog zakona, jer on predstavlja pravni osnov za donošenje niza podzakonskih akata kojima će se u potpunosti regulisati oblast sigurnosti izgradnje i bezbednosti korišćenja gasovoda. Time će se rešiti mnogi problemi koji postoje u ovoj oblasti, a koji su prouzrokovani, pre svega, nepostojanjem odgovarajućih propisa. Kako su, po našem mišljenju, razlozi potpuno jasni, Poslanička grupa SPS-JS će u danu za glasanje podržati ovaj zakonski predlog. Pred nama se nalazi i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu. Osnovni razlozi za donošenje ovog zakona nalaze se u neophodnosti unapređenja postojećeg teksta zakona i ogledaju se u nekoliko ključnih elemenata: preciznije uređenje uslova i načina eksploatacije mineralnih sirovina; jednostavniji obračuni; efikasnija realizacija naknade za korišćenje mineralnih sirovina; stvaranje zakonskih preduslova za uređenje i izdavanje svih vrsta licenci za prava lica iz oblasti rudarstva do početka rada agencije za rudarstvo; pooštravanje sankcija za nelegalnu eksploataciju mineralnih sirovina; bliže uređenje svih neophodnih postupaka pri zatvaranju rudnika i pravne mere za podsticaj određenih delova rudarske industrije. Kako osnovna načela na kojima se zasniva postojeći zakon ostaju nepromenjena, kao što su odobrenje za eksploataciju, odobrenje za izvođenje rudarskih radova, upotrebna dozvola, inspekcijski nadzor, tekst izmena i dopuna Zakona o rudarstvu ne predstavlja sistemski iskorak u reformi rudarskog sektora, već niz praktičnih mera za unapređenje postojećeg zakonskog okvira. Samim izmenama i dopunama se omogućava da pored privrednih društava i preduzetnici mogu obavljati određene poslove vezane za eksploataciju i rudarstvo, sa osnovnim motivom uvođenja ravnopravnosti u obavljanju privrednih delatnosti. Podvukao bih par značajnih stvari zaokruženih ovim izmenama. One se odnose na menjanje visine naknade za korišćenje određenih mineralnih sirovina, uvođenje pojma zaštitnog prostora oko postojećeg eksploatacionog polja, uvođenje obaveza za javna preduzeća da pre zatvaranja rudnika donesu poseban program za rešavanje socijalnih i ekoloških pitanja i slično. Kada govorimo o Predlogu zakona o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede, na početku bih istakao da je JUGEL osnovan radi obezbeđivanja i ostvarivanja urednog i nesmetanog funkcionisanja jugoslovenskog elektroenergetskog sistema, ali otcepljenjem bivših republika SFRJ došlo je do istupanja udruženih elektroprivrednih preduzeća iz Zajednice. Sve elektroprivrede bivše SFRJ uskladile su zakonsku regulativu u ovoj oblasti elektroenergetike na potpuno novim principima, tako da oni funkcionišu kao sistemi u nezavisnom režimu unutar svoje teritorije. Treba imati u vidu da po Ustavu Republike Srbije i Zakonu o energetici ne postoji osnov za dalje važenje ovog zakonskog predloga. Takođe, status zajednica osnovanih na istim principima, kao što su Zajednica jugoslovenskih železnica, Zajednica jugoslovenskih pošta itd., rešen je donošenjem zakona o prestanku važenja, te ne bih dalje da komentarišem razloge za usvajanje, odnosno podršku ovom zakonskom predlogu. Oni su, po našem mišljenju, sasvim jasni i nedvosmisleni. Prema tome, na samom kraju želim da kažem da će Poslanička grupa SPS - JS u danu za glasanje podržati i ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodinu Milićeviću i dajem reč gospodinu Slobodanu Marašu.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pre svega moram da kažem da je prepodnevno angažovanje Liberalno-demokratske partije oko ovog zakona koji je pred nama bilo upućeno ka tome da se zaštiti javni interes, da se zaštiti zakonitost u ovoj skupštini. Pokušali smo, zaista, na sve načine da skrenemo pažnju i vama, gospođo predsednice, a i samom ministru kao predstavniku vlasti da je potpuno necelishodno, potpuno nenormalno donositi zakon kada već postoji Zakon o eksproprijaciji, odnosno donositi lex specialis, i to samo za jednog privrednog subjekta, koji nije u većinskom vlasništvu Republike Srbije. Zbog toga moram da kažem da ovaj zakon koji je pred nama, a to je zakon o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11, protiv kog, naravno, LDP nema ništa... Naravno da smo za to da se izgradi gasovod, kao što je normalno da smo za to da postoji „Južni tok“ koji će prolaziti kroz Srbiju, ali sve u skladu sa javnim interesom Srbije, da Srbija ima interes od toga, i građani i građanke Srbije. Mi imamo Zakon o eksproprijaciji, koji u članu 2. utvrđuje šta je opšti interes i kaže – opšti interes za eksproprijaciju nepokretnosti utvrđuje se ovim zakonom ili odlukom Vlade, koja je u saglasnosti sa Zakonom o eksproprijaciji. Imamo član 8, na koji se i sam predlagač poziva. I sam predlagač pozivajući se na član 8. kaže da se eksproprijacija može vršiti za potrebe Republike Srbije, autonomne pokrajine, grada, grada Beograda, opštine itd. ako u zakonu nije drugačije određeno, kao i privrednih društava koja su osnovana od strane javnih preduzeća i za potrebe privrednih društava sa većinskim državnim kapitalom. Zbog toga je bilo neophodno donositi ovaj lex specialis, pošto preduzeće AD „Jugorosgas“ kojem se daje pravo na eksproprijaciju zemljišta u dužini od, koliko sam shvatio, 166 kilometara, prema makedonskoj granici, nije u većinskom vlasništvu Republike Srbije. Takođe imamo član 70, o kome se, gospodine Škundriću, vi malopre niste izjasnili. Pokušavao sam pre podne da dobijem reč, ali predsednica Skupštine mi nije dala tada priliku da to kažem. Gospodin Čedomir Jovanović je govorio šta je opšti interes u članu 70. Kaže ovako – prava na nepokretnosti u državnoj i društvenoj svojini mogu se rešenjem opštinske uprave oduzeti ili ograničiti, preneti na drugog nosioca prava na nepokretnosti u društvenoj, državnoj svojini i ako to zahteva opšti interes. Opšti interes iz stava 1. ovog člana utvrđuje se na način koji je zakonom određen za eksproprijaciju nepokretnosti. Mislim da ovde takođe leži suština, ali moram da se vratim na firmu koja je dobila pravo na eksproprijaciju ove zemlje, AD „Jugorosgas“, za koje u obrazloženju koje je poslato poslanicima greškom stoji da je osnivanjem Srbija imala, odnosno „Srbijagas“ - 25%. Tu je zaboravljena jedna činjenica, da je osnivanjem 1996. godine firma „Jugorosgas“ bila 50% u vlasništvu ruskog „Gasproma“, 50% u vlasništvu što „Srbijagasa“, što ostalih srpskih firmi. Šta se desilo u međuvremenu? U međuvremenu „Progresgas trejding“ pokušava da proda svoj udeo, koji je tada bio 25%, u „Jugorosgasu“ i po pravu preče kupovine dogovara se sa „Srbijagasom“. Ovde pred sobom imam dokumenta, a pretpostavljam da i vi imate, mada ste u odgovoru koji ste nam dali u toku 2008. godine rekli da takav dopis nikada nije stigao u Ministarstvo energetike i rudarstva. Znači, 13. maj 2005. godine, sednica Naftne industrije Srbije, Upravni odbor, potpisano od predsednika Upravnog odbora i doneta je odluka – odobrava se zaključenje ugovora o kupovini akcija „Progresgas trejdinga“ Beograd na iznos od 4.800.000 dolara. U tački 5 – za realizaciju ove odluke i za zaključenje ugovora o kupovini akcija sa „Progresgas trejdingom“ i „Beobankom“ u stečaju zadužuje se Milutin M. Prodanović, diplomirani mašinski inženjer, tada direktor NIS „Energogasa“. Dostavljeno: 1. Ministarstvu rudarstva i energetike. U pismu, odnosno u odgovoru na naše poslaničko pitanje koji ste nam uputili, gospodine Škundriću, u toku 2008. godine naveli ste da tako nešto nikada nije stiglo u Ministarstvo energetike. I tada sam na Odboru za industriju pokušao da vam kažem zbog čega nije stiglo. Zato što je taj ko je bio ovlašćen da sprovede odluku Upravnog odbora NIS-a i da 25% od „Progresgas trejdinga“ kupi „Srbijagas“ u međuvremenu postao pomoćnik ministra energetike. Pošto nije izvršio svoju obavezu za koju je bio zadužen, verovatno je taj dopis sklonio, ali to je, kao što sam vam i onda rekao, za neke druge organe, koji to treba da istraže. Dalje, imamo odluku skupštine AD „Jugorosgasa“ održane u Moskvi 7. juna 2005. godine, potpisao je zamenik predsednika skupštine „Jugorosgasa“, gospodin Željko Popović. Kaže ovako – prihvata se informacija da je Upravni odbor NIS-a doneo odluku o povećanju uloga Naftne industrije Srbije u kapitalu „Jugorosgasa“; odobrava se zaključenje ugovora o kupovini akcija „Progresgas trejdinga“ i „Beobanke“ u stečaju od strane Naftne industrije Srbije. Nakon toga nastaje tajac. Nakon toga niko iz Vlade, odnosno sama Vlada ne reaguje, jer NIS nije mogao bez odluke Vlade da izvrši ovu kupovinu. Prolazi zakonom predviđeni rok u kome je moglo da se interveniše, odnosno da se kupi, ponavljam, za 4.800.000 dolara 25% jedne firme koja u međuvremenu postaje posrednik u kupovini gasa između Srbije i Rusije. Šta dobija tim posredništvom? Sada ću vam pokazati finansijski izveštaj za 2006. godinu: „Jugorosgas“, Zmaj Jovina 8-10, 11000 Beograd, gubitak u 2006. godini, dok nisu bili posrednici, preko trista miliona dinara. Ovde imam godišnji finansijski izveštaj za 2008. godinu iste te firme, koja je u međuvremenu postala posrednik – kada se odbije porez, profit je dve milijarde dinara, dvadeset miliona evra. Mi smo u prethodnom periodu pokušavali, a vi to dobro znate, da vam ukažemo na sve one koje su doveli do tog propusta. Spomenuo sam vam malopre gospodina Prodanovića, čoveka koji je bio zadužen ispred Upravnog odbora NIS-a da sprovede ovu odluku, tada direktora „Energogasa“, koji je prešao da radi u Ministarstvo energetike. Bio je jedno vreme i vaš pomoćnik, jednom je došao na Odbor za industriju i više nije smeo da se pojavi. To je osoba koja je u toku 2006. i 2007. godine davala različite izjave. Prva izjava je bila da je krivica zbog toga što nije kupljeno 25% u „Jugorosgasu“, odnosno tih 25% „Progresgas trejdinga“, na Vladi. Kada je postao pomoćnik ministra izjavio je da je krivica do Upravnog odbora NIS-a. Šta se dešavalo u međuvremenu? Smenjen je direktor „Srbijagasa“, odnosno predsednik Upravnog odbora, mislim da je bio direktor „Srbijagasa“, gospodin Miloš Tomić i doveden je novi čovek iz G17 plus, Miloš Milanković. Taj dopis sam tokom prošle godine podelio novinarima i vi ste upoznati sa tim njegovim obaveštenjem koje je dao tada ministru Naumovu (dok je Naumov bio ministar energetike), gde je on ovako upoznao ministra – nije bilo pritisaka za uvođenje posrednika u prometu gasa. Takođe, uvođenje posrednika je u interesu „Gasproma“. To je naveo Milanković u svom dopisu, i da nije bilo pritisaka sa ruske strane za sklapanje nepovoljnijeg ugovora od postojećeg. Sklapanje ugovora sa „Jugorosgasom“ obrazlože se ekonomskim razlozima i, pazite sad ovo, zaštitom velikog ulaganja „Gasproma“ u kapitalne energetske objekte u Srbiji. U to vreme taj Milanković je bio direktor „Srbijagasa“ i imao je platu tri hiljade evra. U to isto vreme je bio pomoćnik, odnosno potpredsednik „Jugorosgasa“, firme o kojoj sada pričamo. Tamo je imao platu devet hiljada evra. I tada sam postavio pitanja i sada postavljam pitanje – kako može direktor „Srbijagasa“ da bude u firmi delegiran, u skladu sa pravilima koja važe u ovoj zemlji, u firmi gde ima tri puta veću platu? Čije interese će braniti? Kao što nije branio ni gospodin Milanković, ne verujem da će iko. Šta se dešava dalje? Jedanaesti januar 2006. godine, sastanak kome prisustvuju: Vojislav Koštunica, tada premijer, Miroljub Labus, tada potpredsednik Vlade, Mlađan Dinkić, ministar finansija u Vladi, Predrag Bubalo, ministar privrede u Vladi, Vladimir Naumov, ministar rudarstva i energetike u Vladi, zapisnik je vodila Zorana Milanović, savetnik za energetiku potpredsednika Vlade. Između ostalog, gospodine Škundriću, na tom sastanku se raspravljalo o starom dugu koji Srbija ima prema Rusiji. Različite cifre su ovde navođene. U principu je bilo oko dvesta miliona evra. Govorilo se o puštanju u funkciju podzemnog skladišta „Banatski dvor“, ali isto tako i o statusu mešovitog preduzeća „Jugorosgas“. Tada su svi ovi ljudi, koji su bili najodgovorniji u zemlji, prihvatili konstataciju da Vlada nije reagovala, nije sprovela odluku Upravnog odbora NIS-a i da je vlasništvo nad 25% „Progresgas trejdinga“ u „Jugorosgasu“ prešlo u ruke firme koja se zove „Centreks“. Sedište je u Beču, kontroliše je „Gasprom“, pošto je to ćerka firma „Gasproma“. U ranijem periodu smo spominjali ko je sve u toj firmi i ko ima kakve veze sa tom firmom. Takođe se govorilo i o izgradnji magistralnog gasovoda Niš - Dimitrovgrad itd. Hteo sam, između ostalog, da vas pitam (onog dana mi niko nije odgovorio, kada je tu bio ministar) da li ste ijedan jedini put kada ste razgovarali sa ruskom stranom ili sad kada je bio ruski predsednik Medvedev postavili pitanje zbog čega Rusija taj dug za gas ne otpiše Srbiji? Godine 2003. Đelić se hvalio da je to rešeno, pa nije bilo tako. Sada je 2009. godina, koliki je naš dug prema Rusiji za gas? Taj stari dug, koji Rusi nikako da nam otpišu, iako imamo tako dobre odnose sa njima? Godine 2006, 20. januara, predsednik Upravnog odbora „Srbijagasa“ Svetislav Krstić, tada član vaše partije, konstatuje i prihvata informaciju o aktivnostima na usaglašavanju poslovanja i organizovanja „Jugorosgasa“; prihvata da je prešlo na „Central energy and Gas“, Vijena, odnosno Beč, Austrija itd. iz grupe „Gaspromnjeft“ Moskva. Imamo veliki problem. Firma „Jugorosgas“, koja u vlasništvu ima 25% svega, odnosno 25% udela ima Srbija, ostvaruje godišnje, videli smo po ovom izveštaju iz 2008. godine potpuno jasno, da ne licitiramo, profit od dve milijarde, kada se odbije porez. Ko je odgovoran, gospodine Škundriću, za to što je uveden posrednik, što tog posrednika više ne možemo da kontrolišemo, jer imamo svega 25%? Ko je odgovoran za to što od tih dvadeset miliona, kada je već morao biti uveden posrednik ili je neko odavde intervenisao, za to što od tih dvadeset miliona evra, ili dve milijarde, imamo samo 25%, odnosno „Srbijagas“, a nemamo 50%? Moram dalje da navedem da smo mi vama, gospođo predsednice, 20. oktobra 2008. godine, kao Poslanička grupa LDP, uputili pismo, dostavili vam dokumente koji pokazuju da je Srbija ratifikovanjem sporazuma o saradnji u oblasti naftne i gasne industrije sa Ruskom Federacijom, koji smo uradili u toku 2008. godine... Pre toga, pre nego što smo poslali, spomenuli smo vam i upozorili vas da mi već imamo sporazum sa istom državom, koji je potpisan 1996. godine i koji je na snazi narednih 25godina. Gospodine Škundriću, vi dobro znate, kada je 1996. godine potpisan sporazum sa Ruskom Federacijom i osnovan „Jugorosgas“, „Jugorosgas“ je dobio koncesiju na 25 godina. Šta da uradi? Da gasifikuje jug Srbije. Da li je gasifikovan jedan santimetar dole od strane „Jugorosgasa“? Nije. Vi sada očekujete da ćemo poverovati da će neko ko 13 godina nije ništa uradio po tom pitanju, ko je beležio gubitke dok nije postao posrednik, sada, nakon ovoga što uradimo u ovoj skupštinskoj sali,odnosno što vladajuća većina podrži... A nadam se da neće, zbog svoje savesti, jer, pod jedan, krši se zakon. Vi veoma dobro znate da je trebalo da urade gasifikaciju dole. Ništa nisu uradili. Sada treba da im verujemo da će uraditi, sada kada na grbači građana Srbije... Ne želim da zvuči patetično, govorili smo i prošle godine, ukinite posrednika i nećete morati da dižete cenu gasa 60%, koliko je podignuta. Znači, na grbači građana Srbije neko zarađuje 20.000.000 evra godišnje. Znam da je opasno to što mi pričamo, nekom zadiremo u džep, ali je to u interesu građana Srbije. Znači, građani Srbije, jedna firma dobija dvadeset miliona evra godišnje zato što je posrednik, posrednik koji je uveden 2006. godine. Moram da podsetim, 2001. godine je posrednika ukinula Vlada Zorana Đinđića. Pre toga posrednik je bio „Progresgas trejding“ Mirka Marjanovića. Ali, da vam kažem, tada je provizija bila 0,2%. Sada je provizija 5%. To neko plaća. Plaćaju građani Srbije. Gospodine Škundriću, hteo sam da vam kažem još nešto. O tome je govorio predsednik LDP, predsednik našeg poslaničkog kluba. Tiče se direktno vas, odnosno rešenja o davanju saglasnosti za ulaganje kapitala Javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad, koje je donela Vlada. Hoću da mi objasnite kako sada funkcioniše Vlada. Ako Vladi nije bilo dovoljno vreme koje je predviđeno zakonom 2005. godine... Znam da tada niste bili u njoj, ali verovatno, kao što volite da kažete, doći će sutra neki novi ministar, i pre vas je bio, znači, Vlada funkcioniše po određenim principima. Ako stigne predlog „Srbijagasa“, kao što je stigao predlog NIS-a 2005. godine, da se otkupi 25% i Vlada ćuti i prođe rok, kako je moguće da se sada na zahtev „Srbijagasa“ u roku od dva dana Vlada sastane i donese odluku da daje saglasnost na odluku o sticanju običnih akcija pete emisije, bez javne ponude, radi povećanja osnovnog kapitala „Informatike“ AD Beograd, koju je doneo Upravni odbor JP „Srbijagas“ na sednici od 15. septembra? Građani Srbije, 15. septembra „Srbijagas“ donosi odluku, a već 17. reaguje Vlada. Koji je to interes da „Srbijagas“, koji je gubitaš, jedan od najvećih gubitaša među javnim preduzećima, ima interes da kupi za tri miliona evra beogradsku „Informatiku“, a pre četiri godine nije bio interes da se za 4,8 miliona dolara kupi 25% učešća u „Jugorosgasu“? Sve vreme pokušavamo da zaštitimo javni interes. Suština je da oni koji u određenim momentima odlučuju o ovoj državi očito štite svoje interese, lične, partijske. Nažalost, mogu da kažem da neki u ovim slučajevima više štite interese druge države nego svoje države. Liberalno-demokratska partija nikako ne može da podrži ovaj zakon, ali nije ni poenta u tom podržavanju. Liberalno-demokratska partija vas moli da još jednom razmislite, da prvo izvršite promene Zakona o eksproprijaciji, da sve uradimo u skladu sa zakonom. Nismo protiv partnerstva sa Rusijom, ali smo protiv partnerstva sa bilo kojom zemljom ukoliko joj nešto poklanjamo, ukoliko nešto ne radimo u skladu sa zakonom i, što je najvažnije, ukoliko nešto radimo protiv građana Srbije, odnosno protiv države Srbije. Znam da se slažete sa ovim što sam rekao, bar što se tiče ove poslednje tri stvari, da imamo tu isti interes. Zbog toga vas molim da se na Vladi dogovorite i povučete ovo iz procedure, da prvo govorimo o Zakonu o eksproprijaciji, pa da onda radimo ovako nešto. Smejaće nam se svi, a niko ne voli da za partnera ima onoga ko je spreman da bez ikakvog pogovora da sve što se od njega traži, mnogo toga. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Maraš. Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov.
Dame i gospodo narodni poslanici, svoju diskusiju ću posvetiti Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu, a kolege iz moje poslaničke grupe će govoriti o ostalim zakonskim predlozima koji se nalaze u ovoj grupi predloga zakona. Kada uporedite Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu sa osnovnim tekstom Zakona o rudarstvu vrlo lako može da se utvrdi motivacija Vlade Srbije da sa ovakvim predlogom uopšte dođe pred Narodnu skupštinu. Dakle, osnovni cilj koji treba da postigne Zakon o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu, koliko god se vi trudili da to negirate, jeste zatvaranje većine, ako ne i svih rudnika sa podzemnom eksploatacijom u Srbiji. Svi članovi Predloga zakona, osim 16. i 17. člana, praktično služe da ovo o čemu govorim maskiraju raznim tekstualnim izmenama koje, ukoliko se zakon usvoji, neće imati apsolutno nikakav značaj i, s druge strane, da Predlog zakona ne bi bio sačinjen od samo ova dva nepopularna člana, već da ih bude, pro forme, dvadesetak. Sve ovo treba posmatrati u aktuelnom trenutku i u sklopu velikih pritisaka MMF-a da se sa budžeta „skine“ svaki korisnik državnih subvencija, pa i rudnici sa podzemnom eksploatacijom, koji bez državnih subvencija mogu samo da zatvore kapije. Sve ove tvrdnje izlaze na videlo kada se dođe, recimo, i do obrazloženja Predloga zakona, gde se na vrlo karakterističan način provlači priča o novcu koji bi Vlada uštedela ako bi se zatvorili rudnici sa podzemnom eksploatacijom. Apsurdno je i cinično kada kažete da su razlozi zbog kojih se predlaže donošenje zakona „potreba bližeg i preciznijeg uređivanja uslova i načina eksploatacije rudnog blaga“ itd., da sada ne čitam vaše obrazloženje. Pitam vas, gde je to bliže i preciznije uređivanje uslova i načina eksploatacije rudnog blaga? Nema, sve je to maska. Dakle, centralna tema ovog predloga je zatvaranje rudnika. Ako ne prihvatite naše amandmane, sve ostale izmene osnovnog teksta zakona, bile one dobre ili loše (da kažemo da postoji i neka dobra) padaju u vodu. Predložene izmene važećeg zakona su uglavnom, kao što sam rekao, do izmena člana 47. važećeg zakona, skretanje pažnje sa osnovnog problema u ovom predlogu, dakle, prosto usklađivanje sa zakonima koji su u međuvremenu stupili na snagu. Na primer, u celom tekstu se reči „zaštita na radu“, u skladu sa Zakonom o bezbednosti i zdravlju na radu, menjaju u „bezbednost i zdravlje na radu“; dalje, reči „saglasnost ministarstva“ menjaju se u „akt ministarstva“ itd. Do usaglašavanja svojinsko-obligacionih odnosa ne postoji obaveza dokazivanja vlasništva nad parcelama eksploatacionog polja pre eksploatacije polja zbog mogućnosti eventualne eksproprijacije u korist javnih preduzeća koja eksploatišu mineralne sirovine. Važećim zakonom u članu 13. je precizirano da eksploataciju mineralnih sirovina može da obavlja privredno društvo, preduzeće, odnosno pravno lice. Nelogično je dodavati i preduzetnika kada je poznato da je samo izrada dokumentacije potrebne za dobijanje eksploatacionog prava, bez troškova istraživanja i troškova otkupa zemljišta, stostruko veća od troškova osnivanja preduzeća. Postavlja se osnovno pitanje – zbog čega ili zbog koga ovo radite? Zanimljivo je da se preduzetnik ovim predlogom zakona stavlja u povlašćen položaj u odnosu na ostale privredne subjekte. Članom 22. za iste prekršaje predviđene su višestruko manje kazne za preduzetnike u odnosu na kazne predviđene za preduzeće. Za iste prekršaje preduzeće se kažnjava u rasponu od 300.000 do 3.000.000 dinara, a preduzetnik od 50.000 do 500.000 dinara ili, u drugom slučaju, preduzeće se kažnjava u rasponu od 100.000 do 2.000.000 dinara, a preduzetnik od 5.000 do 200.000 dinara. Jasno je da je nedopustivo ovoliko favorizovanje jedne vrste privrednih subjekata u odnosu na druge. Interesantan je i predlog da se naknada za podzemnu eksploataciju svih vrsta uglja smanjuje sa jedan na 0,5%. Postavlja se pitanje ko će plaćati tu naknadu ako se zatvore ili zatvaraju rudnici sa podzemnom eksploatacijom uglja, što želite, nesporno je, ovim predlogom zakona da uradite? Apsurdno je da tehničku kontrolu projekta vrši isto pravno lice koje ju je izradilo, jer se time obesmišljava tehnička kontrola. Ukoliko se za bilo koji nivo projektovanja, u bilo kojoj branši, u bilo kojoj državi, predviđa tehnička kontrola projekta, nikada to ne radi pravno lice koje je izradilo projekat. Određeni broj članova predviđa izmene u načinu dobijanja odobrenja za početak eksploatacije mineralnih sirovina kao, na primer, definisanje zaštitnog prostora oko eksploatacionog polja, što je potpuno nebitno jer se sa sigurnošću može tvrditi da se neće dozvoliti otvaranje novih rudnika sa podzemnom eksploatacijom uglja kada je zadatak i cilj Vlade od 2001. godine zatvaranje rudnika sa podzemnom eksploatacijom uglja pod plaštom neprofitabilnosti, a u stvari, više pod pritiskom MMF-a, kao u Ukrajini, Rumuniji, Bugarskoj itd. gde su zatvoreni određeni rudnici uglja, a znamo da takvi rudnici svuda u svetu posluju uz subvencije svojih država. Konačno, najbitnija u predlogu izmena Zakona o rudarstvu jeste izmena u članu 47. osnovnog zakona gde se u stavu 1. briše poslednja rečenica, koja predviđa izradu glavnog projekta za zatvaranje rudnika, ali sa mogućnošću ponovnog otvaranja rudnika. U datom, nepovoljnom momentu rudnici mogu da se konzerviraju, da tako kažem, do stvaranja pogodnih uslova da se ponovo otvore, to nije sporno, ali Vlada ovom izmenom to praktično neće više dozvoliti. Znači, kada se rudnici jednom zatvore, zatvoreni su i – gotovo. Dalje, predlaže se dodavanje novog člana 47a u kojem se konačno jasno vidi kako da se zatvore rudnici sa, rekao bih, tragikomičnim rešenjima u tačkama od 1. do 6, gde se, na primer, predviđa rešavanje problema lokalnih zajednica nastalih zatvaranjem rudnika. Sada samo razrađujete ovu tezu za koju tvrdim da je ključna – zatvaranje rudnika koji su locirani na tim teritorijama. Kako se to može rešiti kada se zna da svi rudnici zapošljavaju veliki broj ljudi u tim opštinama, pa bi zatvaranje rudnika dovelo do velikog broja socijalnih slučajeva i drugih brojnih problema u lokalnim zajednicama, kojih ova vlada kao da nije svesna? Jedna od tačaka u ovom članu predviđa rešavanje problema viška zaposlenih u skladu sa zakonom. Postavlja se pitanje – kojim zakonom ste u nekom od hiljadu slučajeva kada ste otpuštali ljude to rešili na neki način? Da li je to možda vaše rešenje kada vaš direktor Nacionalne službe za zapošljavanje kaže – spremni smo da dočekamo činovnike iz državne uprave i lokalnih samouprava. Gde je tu rešenje? Nikakvo rešenje tu ne postoji. Iskustvo nam govori da je od hiljadu radnika iz javnog preduzeća rudnika sa podzemnom eksploatacijom koji su 2005. godine uzeli socijalni program i otišli iz preduzeća novi posao našlo ili otvorilo privatne firme samo pedesetak radnika. Svi ostali su na spiskovima Nacionalne službe za zapošljavanje, ili sede i čekaju možda još deset godina do penzije, jer u tim godinama niko neće da ih primi na posao. To je, valjda, to vaše rešenje. Na kraju, tu su još izmene kaznenih odredaba, koje takođe ne rešavaju ništa bitno za opstanak rudnika, što je po meni suštinsko pitanje, i s druge strane, ništa bitno za prevazilaženje problema koji bi nastali zatvaranjem rudnika. Svi rudnici sa podzemnom eksploatacijom uglja su izuzetno stari, neki i preko sto godina, i jasno je da bez konkretnog ulaganja Vlade, bez novih investicija u postojeće rudnike nijedan neće moći još dugo da opstane. Postavlja se opravdano pitanje da li ste svesni uslova u kojima se radi u ovim rudnicima, ekstremno teških i opasnih po zdravlje i život ljudi? Da vas podsetim, devedesetih godina Vlada Srbije je procenila da treba sačuvati ove rudnike sa podzemnom eksploatacijom uglja, jer su bili jedan od bitnih faktora i za očuvanje socijalnog mira, pa je 1992. godine doneta odluka o pripajanju svih rudnika Javnom preduzeću „Elektroprivreda Srbije“, kako bi prevazišli problem plasmana uglja, investicija i isplate zarada. U tom periodu nije bilo nekih većih problema što se tiče isplate zarada, izdvajanja sredstava za investicije, uplate doprinosa za PIO i doprinosa za zdravstvo, naravno u okviru mogućnosti države u tim teškim vremenima. Čak je u jednom periodu rudnicima određen novac od dva kilovata po svakom strujnom brojilu, da bi se to ubrzo ukinulo zbog velikog pritiska javnosti. Veliki problemi u rudnicima sa podzemnom eksploatacijom uglja su počeli sa dolaskom nove vlasti posle 2000. godine, koja je pod pritiskom MMF-a samo čekala politički pogodan trenutak da krene sa zatvaranjem ovih rudnika. Konačno, 3. jula 2003. godine, sa dolaskom Kori Udovički, bivšeg savetnika u MMF-u, novog ministra za rudarstvo i energetiku, svi rudnici sa podzemnom eksploatacijom uglja izbačeni su iz sastava Javnog preduzeća „Elektroprivreda Srbije“ i ostavljeni na milost i nemilost surovom procesu privatizacije koji, imajući u vidu kako je kod nas sproveden, a da ne pričam ko su bili nazovikupci, oni ne bi mogli da prežive. Sindikat rudara je tada počeo generalni štrajk svih zaposlenih, koji nije uspeo. Danas preživljavaju i rudnici i rudari, koji bez uplaćenih doprinosa za PIO ne mogu da odu u penziju; radnici koji su stekli uslove ne mogu da odu u penziju jer nikome praktično nisu uplaćeni doprinosi i to se rešava ad hok, doprinosi za PIO; doprinosi za zdravstvo nisu uplaćeni verovatno od 2004. godine, pa je posledica bila da po novoj odluci Vlade svi zaposleni u Javnom preduzeću za podzemnu eksploataciju uglja nisu imali overene zdravstvene knjižice od 1. jula do 3. avgusta 2009. godine, tj. nisu imali osnovno pravo da se leče. Sramota je da oni koji svakodnevno rizikuju život i silaze na više stotina metara ispod zemlje nisu imali čitav mesec pravo na zdravstvenu zaštitu. Ono što sada sledi rudnicima jeste neizvesna borba za državne subvencije od 1. januara 2010. godine, što za njih praktično znači borbu za goli opstanak. Bez subvencija posledice će biti katastrofalne, a posledica je ugrožavanje socijalne egzistencije, sa članovima porodica, preko 20.000 građana Srbije. U svim evropskim zemljama rudnici su se zatvarali na osnovu konkretnih zakona o zatvaranju rudnika, a ovim predlogom se predviđa zatvaranje na osnovu programa koji sačinjava javno preduzeće u čijem sastavu posluje rudnik. Dakle, zatvaranje rudnika je veoma osetljivo pitanje. S obzirom na to da se naši rudnici nalaze u krajevima gde su praktično jedini privredni subjekti, njihovo zatvaranje izazvalo bi i migracije stanovništva, pa je nedopustivo da se zatvaraju samo na osnovu programa javnog preduzeća, a ne na osnovu ozbiljnije rasprave i, eventualno zakona, u Skupštini. Šta je uopšte posledica, odnosno alternativa zatvorenim rudnicima? Uvoz uglja, koji je već uzeo maha. Neka oni koji vode Srbiju dobro izračunaju šta se više isplati, da li da pomognu našim rudarima, našim građanima, da ljudi zarade za život svojih porodica ili da trošimo devize za uvoz uglja, sa desetinama hiljada gladnih iz rudarskih porodica? U periodu nestašice gasa i velikih hladnoća Vlada je vršila pritisak da se proizvede što više uglja. Tada se Vlada setila ovih rudnika i rudara, kako bi se sprečili nemiri, i tada su mnogi iz Vlade potencirali opstanak rudnika kao sigurnih preduzeća koja obezbeđuju energent kako za grejanje domaćinstava u velikim gradovima, tako i za proizvodnju struje u termoelektranama. Napominjem da su rudnici državna firma, čiji je osnivač Vlada, i da bi država, to posebno potenciram, trebalo domaćinski da se ophodi prema svakom svom preduzeću, a ne da godinama dozvoljava uvoz uglja, čime se direktno ugrožava plasman domaćeg uglja, da dozvoljava mnogima da se usput obogate, jer taj ugalj nije jeftiniji, a da, s druge strane, pokušava da, suprotno od nekih drugih energenata, cenom uglja kupuje socijalni mir. Dakle, potpuni haos. Vladino ponašanje je bez ikakve strategije kada su ovi rudnici u pitanju. Ne interesuje vas. Samo da nestanu, uz što manje medijske halabuke. Dakle, tiho gašenje. Zato se to provlači na ovakav način, kroz ovaj predlog zakona. Srpska napredna stranka je podnela amandmane na ovaj predlog zakona. Dva amandmana, na 16. i 17. član, od životne su važnosti za rudare. Ostali ispravljaju neke nelogičnosti koje smo uočili. Posebno apelujem na sve poslanike da glasaju za ova dva ključna amandmana, da zajedno sprečimo mogućnost zatvaranja ne samo rudnika, već i nekih opština – Boljevac, Despotovac, možda Zaječar, ako se tako može reći, jer, u neku ruku, ovo će biti nastavak priče iz zakona o maksimalnom broju zaposlenih u republičkoj i lokalnoj administraciji, poznatijeg kao zakon o otpuštanjima, pa će onda da dođu na red zdravstvo, prosveta i drugi. Zato vas pozivam da pokušamo da presečemo ovo. Sa naše strane ćemo učiniti sve da do toga, posebno na ovako surov način, bez ikakvog ekonomskog i socijalnog plana za rudare, po ko zna koji put, ne dođe. Hvala najlepše.
Zahvaljujem. Gospodin Milan Lapčević ima reč.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, mi imamo vrlo retko priliku u ovom parlamentu da pri razmatranju određenog zakona ministar koji predlaže taj zakon, iz ministarstva koje je kreator određenog zakona, bude prisutan pri odbrani tog zakona. Vrlo često imamo slučajeve da ministar opšte prakse, gospodin Milosavljević, predstavlja sve zakone, sve zakone brani, tako da ovo možete shvatiti kao pohvalu zbog toga što one zakone koje je izradilo vaše ministarstvo vi predstavljate u ovom parlamentu i branite ih na neki način, odnosno slušate primedbe i sugestije narodnih poslanika vezane za zakonske predloge. Međutim, kako je jutros počela rasprava, zaista se može reći da ovaj predlog zakona, pre svega mislim na utvrđivanje javnog interesa za MG-11, na neki način devalvira čitavu ovu priču i ovu moju konstataciju koja vam ide u prilog. Dakle, to je jedna očigledno dobra želja, jedna dobra namera da se kroz utvrđivanje javnog interesa sprovede gasifikacija jugoistočne Srbije i na taj način podigne ekonomski standard tog stanovništva, da i to stanovništvo dobije, uslovno rečeno, jedan jeftiniji, bolji energent i da se kroz korišćenje tog energenta podigne razvoj čitavog regiona, ali mi ulazimo u jednu besmislenu i bespredmetnu prepodnevnu raspravu oko toga da li je ovaj predlog zakona poslat u skupštinsku proceduru u skladu sa Ustavom, u skladu sa drugim zakonima, pre svega Zakonom o eksproprijaciji, i gubimo nekoliko sati u raspravi i prepucavanju oko toga da li je to u redu ili nije. Očigledno je da je zakonski osnov za donošenje ovog zakona prilično tanak, ali ja neću ovog puta u raspravi ulaziti u tu materiju, to je Zakonodavni odbor morao na vreme da procesuira, da skupštinska većina na vreme obezbedi kvorum, i da kaže da li ovaj zakon ispunjava uslove da dođe u skupštinsku proceduru, te ni obrazloženje predsednice parlamenta da nije obavezno da se Zakonodavni odbor izjasni o svakom zakonu zaista ne može da bude opravdanje zašto Zakonodavni odbor nije to uradio na vreme. Ja ću govoriti o tome da je zaista interes čitave jugoistočne Srbije da se proces gasifikacije nastavi. Neću ulaziti u to da li je to trebalo da se uradi ranije, sigurno da jeste. Zašto nije? Odgovor na to pitanje verovatno mogu davati mnogi ministri, mnogi funkcioneri u mnogim prethodnim vladama, od devedeset neke pa nadalje. Vi ste ovde pri obrazlaganju ovog zakona rekli da je interes opština jugoistočne Srbije da što pre dobiju gas jer bi to značilo i veće interesovanje investitora za to područje, za investiranje u to područje, a značilo bi i jeftiniji energent i za stanovništvo, i za privredu i za toplane koje greju gradove. Verovatno bi posao oko gasifikacije čitave jugoistočne Srbije bio prepušten, ili bar trebalo tako da bude, firmama koje su registrovane na tom području. To bi bio još jedan podsticaj za unapređenje životnog standarda ljudi u tom najnerazvijenijem delu Srbije. Što se tiče investicija i investiranja, nažalost, od kada je formirana ova vlada u ovoj zemlji investicije značajno padaju, pa se, za razliku od 2007. i 2006. godine kada smo imali po četiri-pet milijardi direktnih stranih investicija, predviđa da će u ovoj godini biti oko petsto miliona i jako su male šanse da se ta cifra pređe. To je očigledan i dovoljno jasan pokazatelj kolika je sposobnost čitave Vlade, čitave vladajuće koalicije da zemlju Srbiju učine atraktivnijom za strana ulaganja pre svega, ali i za domaća naravno. Dovoljan dokaz za to je i izlaganje predsednika Vlade gospodina Cvetkovića, koji je pre neki dan na forumu ekonomista rekao da će naš bruto društveni proizvod naredne godine biti veći za 1,5%. Za razliku od ove godine, kada će realni pad biti 5%, a možda i 6%, podsetiću vas da je za prethodnu godinu rast bruto društvenog proizvoda bio 6,5%, pa kada uporedite rast i pad dolazi se do realnog pada od 11,5%. Nemam nameru da verujem u to što je gospodin Cvetković rekao, ali bih hteo prosto da prokomentarišem njegov poziv investitorima da ulažu u Srbiju, jer je to atraktivno područje, jer su tu niži porezi, veća mogućnost za profit, a u istom danu u ovom parlamentu potpredsednik Vlade gospodin Dinkić, zadužen za ekonomski razvoj ove zemlje, a znamo kakav je ekonomski razvoj poslednjih godina, od kada je on ministar za taj razvoj, kaže da su silne procedure koje važe za dobijanje građevinskih dozvola stavile Srbiju na zadnje mesto po brzini dobijanja građevinskih dozvola. Onda se nameće logično pitanje kako ćemo mi te silne investitore koji hrle na naša vrata da ubedimo da grade u Srbiji, ako smo po brzini davanja dozvole zadnji u svetu? Brojni su primeri za to. I ovakav predlog zakona, koji otvara polemiku da li je ustavan ili nije, da li je u skladu sa drugim zakonima, pre svega Zakonom o eksproprijaciji, ili ne, jeste još jedan pokazatelj da čak i dobra namera „Jugorosgasa“, ili, ako hoćete, većinskog vlasnika ili ruske države, da uloži novac u gasifikaciju jugoistočne Srbije, pošto je očigledno da ova država, videli smo to prethodnih desetak ili 15 godina, nema dovoljno svog novca da ulaže u gasifikaciju Srbije, ni ta dobra namera tog stranog ulagača ne može da se sprovede na jedan kvalitetan i brz način, a da ne dođe do polemike, do gubljenja vremena oko toga da li je potrebno izvršiti tu gasifikaciju. Jer, očigledno, ovaj predlog zakona ima manjkavosti ili, bolje rečeno, pravni osnov za njegovo donošenje je vrlo tanak. U svakom slučaju, pozdravljam nameru predlagača da se iz ove situacije izađe i da se omogući gasifikacija čitavog juga Srbije, jer će to verovatno pomoći da tamo ožive investicije i da se poveća životni standard. Što se tiče cene energenata, koja je takođe pomenuta u vašem obrazlaganju, samo kratak komentar – prošle godine u oktobru cena gasa je povećana za 60% i sada je cena za domaćinstva oko 34 ili 35 dinara. Tada je to pravdano visokim cenama energenata na svetskom tržištu. Pošto je Srbija uvozno zavisna zemlja, to je na neki način i logično, ali ako se uzme u obzir da je tada cena gasa bila 435 dolara, u jednom trenutku 455 dolara za hiljadu kubika, može se prihvatiti da je povećanje na 34 dinara opravdano, ali se ne može prihvatiti činjenica da je ta cena već godinu dana aktuelna, iako je cena gasa drastično pala, pa sada iznosi oko 275 ili 280 dolara, a bila je 220. Ako preračunate kolika je razlika između uvozne i maloprodajne cene, dođe se na otprilike 1:1, odnosno duplo je veća maloprodajna cena od uvozne. Postavlja se logično pitanje – iznošene su činjenice da je „Srbijagas“ gubitaš, da ima mnogo dugova i da kao firma posluje negativno – ako je već tolika razlika između uvozne i maloprodajne cene, gde se slivaju silni novci od razlike u ceni? Da li to ide na prevelika sponzorstva koja „Srbijagas“ kao gubitaš sebi dopušta da daje sportskim klubovima i za neke druge manifestacije? Jedan podatak je meni dostupan: da „Srbijagas“ izdvaja stotinak miliona dinara za finansiranje Košarkaškog kluba „Vojvodina“. Ne znam da li su bilo koja sredstva data za neke druge namene i u druge krajeve Srbije, ali ovo znam kao podatak. Prošle godine, početkom ove godine je puno polemike u javnosti, naročito u Nišu i jugoistočnoj Srbiji, izazvala izjava gospodina Bajatovića da će gasovod „Južni tok“ proći nekom drugom trasom, a ne onom koja je određena Prostornim planom Republike Srbije. Tada ste i vi bili gost u Nišu i obećali ste da ćete se založiti da što pre bude izrađena studija izvodljivosti i opravdanosti prolaska „Južnog toka“. Pitam vas u ovom trenutku – dokle se sa time stiglo, pošto su neki rokovi bili vezivani za jesen ove godine? Jesen je duboko odmakla, pa me interesuje da li se radi studija o izgradnji „Južnog toka“? Dokle je ona stigla? Ko je radi? Da li će to biti objektivna studija? Na koji način je izabrana institucija ili ustanova koja će izraditi tu studiju? Sva ta pitanja koja su vezana za „Južni tok“ su nama iz Niša i jugoistočne Srbije veoma interesantna. Imali smo prilike da u prethodnom periodu dobijamo silna obećanja, a da realizacije ima jako malo. Što se tiče druga dva zakonska predloga, izmena Zakona o rudarstvu i o cevovodnom transportu, rudarstvo je jedna od veoma važnih grana u svakoj zemlji, pa bi tako trebalo da bude i u zemlji Srbiji. Istorija kaže da je Srbija zabeležila svoj prvi značajniji ekonomski procvat i napredak baš u vreme otvaranja rudnika u 12. i 13. veku, za vreme vladavine kralja Uroša i kralja Milutina, koji se mogu smatrati inicijatorima i osnivačima rudarske industrije u Srbiji. Članom 5. ovog zakona je predviđeno da se određena sredstva koja se prikupljaju od naknade za iskopanu rudu slivaju u budžet Republike Srbije, a da Vlada Republike Srbije svake godine pravi program podsticaja i ulaganja u rudarstvo, kao i sredstva kojima će se otklanjati štetne posledice izazvane eksploatacijom na određenim područjima. Međutim, tu nije precizirano kolika će ta sredstva biti. Imajući u vidu iskustva iz ranijih godina, kada se skoro ništa ili vrlo malo ulagalo u rudnike u smislu podsticaja istraživanja na novim lokacijama, unapređenja rudarske tehnologije, modernizacije i slično, mi iz Demokratske stranke Srbije smatramo da je neophodno da ta sredstva budu preciznije određena i da budu značajnija. Ovako, u situaciji opšte besparice, bojimo se da će sva sredstva koja budu prikupljena na ovaj način otići u potrošnju, kao što odlaze u potrošnju i sva ona sredstva koja se sliju u budžet Republike Srbije, pa i ona koja se ne sliju, što uzimamo kao zajmove od komercijalnih banaka i od drugih država kako bismo popunili rupe u budžetu, jer Vlada nema nameru da smanjuje sopstvene troškove, nema nameru da smanjuje sopstvena ministarstva. Ima nameru da živi komotno, a da od svih drugih traži da budu štedljivi. Takođe, u članovima 8. i 9. je predviđeno da se dozvole za eksploataciju na određenim područjima dobijaju od Ministarstva rudarstva i energetike i da za to postoji određena procedura, s tim što ta procedura neće biti ista za one subjekte koji se vode kao javna preduzeća ili koji su u državnom vlasništvu i za one druge, koji nisu u državnom vlasništvu, odnosno koji su u privatnom ili većinskom privatnom vlasništvu. Za dobijanje dozvole za eksploataciju ti subjekti moraće da prođu nekakvu drugačiju, komplikovaniju proceduru i da dostave dokaz o kupovini zemljišta ili dokaz o vlasništvu nad zemljištem. To će, naravno, u situaciji kakva je u Srbiji znatno usporiti taj proces i dovesti u neravnopravan položaj ona preduzeća i firme koje žele da, kao privatna, plaćajući naravno obaveze prema državi, vrše eksploataciju rude na određenom području. Što se tiče zakona o cevovodnom transportu, to je tehnički zakon, koji treba da reguliše određena pitanja iz oblasti cevovodnog transporta, pre svega gasifikacije i unutrašnjih instalacija u domaćinstvima. Ono što je nama zapalo za oko kao nešto što nije logično jeste činjenica da podzakonska akta i propisi koji treba da prate ovaj zakonski predlog i da omoguće njegovu punu primenu treba da budu doneseni, prema Predlogu ovog zakona, za dve godine, a da energetski subjekti, odnosno firme koje se bave transportom nafte, gasa i praćenjem transporta treba da usaglase svoje poslovanje sa ovim zakonom u roku od četiri, odnosno pet godina. Mislimo da je to predugačak rok. Ako je interes da što veći broj domaćinstava bude priključen na gas, ako je interes da se što veći deo Srbije gasifikuje i da upotreba tog energenta bude što bezbednija, onda je valjda logično i normalno da nateramo i energetske subjekte da što pre usklade svoje poslovanje sa ovim zakonom i da primene sve mere bezbednosti kako ne bismo imali neželjene efekte. U svakom slučaju, što se tiče ovog zakona, on je više tehničke prirode. Nemamo suštinskih zamerki na njega. Sve u svemu, kao rezime mogu reći da imamo razumevanja za donošenje ovih zakona. Oni će u određenoj meri pomoći i razjasniti neke nedoumice, ali naravno, ima i puno stvari koje mogu biti preciznije i konkretnije. Tu ću samo ispraviti mog kolegu gospodina Pastora, koji je rekao da niko od poslanika ili poslaničkih grupa nije predložio uvođenje veće rente za eksploataciju nafte i gasa. Poslanička grupa DSS je predložila da tu renta bude ne 3%, kako je predviđeno zakonom, već 5%, jer smatramo da se radi o visokoprofitabilnoj delatnosti i da ta sredstva treba da budu delimično raspoređena i opštinama u kojima se vrši eksploatacija, ali i da se sliju u zajednički fond, koji bi predviđao mere zaštite životne sredine i otklanjanje štetnih posledica izazvanih eksploatacijom. U svakom slučaju, u zavisnosti od prihvatanja i neprihvatanja amandmana, naš stav će biti vidljiv u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodin Sreto Perić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mi u SRS ne sumnjamo u vaše iskrene namere, ali imajući u vidu jučerašnji i današnji dan, sigurno će posle ove rasprave ostati gorak ukus. Očigledno je da ste juče prihvatili da predstavljate neki zakon za koji nije bilo unapred dogovoreno da to budete vi ispred Vlade; vaši saradnici su se juče pojavili u jednom momentu pa su naknadno izašli, ali to (i danas su isti prisutni, kada se raspravlja o drugim zakonima) nije mnogo bitno za ovu raspravu. Ova dva predloga zakona, mislim na Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11 i Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede, na najbolji mogući način pokazuju neefikasnost svih vlada od 5. oktobra, odnosno 24. januara 2001. godine pa do danas. Kritike i primedbe koje ću uputiti ne odnose se na vas kao Petra Škundrića, profesora univerziteta, već kao čoveka koji zastupa određeno ministarstvo u Vladi Republike Srbije. Postoje ovde prethodna pitanja, za koja vi ne snosite punu odgovornost, ali vaše ranije kolege i Vlada u celini svakako da. Ali, šta reći, poštovani građani Srbije, kada u danu za odgovaranje na poslanička pitanja, a sednica je inače zakazana u skladu sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine, premijer kaže: „Da, mi ćemo usvojiti zakon o nadležnosti autonomne pokrajine, a onda, ko je nezadovoljan, neka se žali Ustavnom sudu“. Danas smo imali od strane predsednika Skupštine – „Skupština raspravlja i odlučuje“, misleći, pri tome, da za ona javljanja po Poslovniku uputi narodne poslanike da prihvate raspravu, pa onda u danu za glasanje možemo doneti drugačiju odluku. Ovo sam razumeo kao poziv poslanicima skupštinske većine, koji ne treba danas da prave nijedan problem, ali u danu za glasanje mogu da glasaju i drugačije. Onda se objektivno postavlja pitanje zbog čega bi se uopšte održavala sednica, pa da na kraju skupštinska većina glasa drugačije, kad se vi uvek unapred o tome dogovorite? Možda je danas trebalo najviše govoriti o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu, ali ono što se dešavalo u prepodnevnom delu današnjeg zasedanja svakako otvara jednu posebnu raspravu. Možda u ovom momentu ne bi trebalo da podsećam i ističem šta je to eksproprijacija, da danas i vi, gospodine ministre, u jednom momentu niste rekli – mi smo imali i drugačiju mogućnost, Vlada je mogla da utvrdi javni interes i nismo morali ni da predlažemo ovaj zakon Skupštini. Šta ste vi imali nameru, da testirate narodne poslanike ili da se uverite u ispravnost vašeg predloga? Danas smo čuli ovde i zamerke upućene nekim vlasnicima ili velikim kompanijama koje ostvaruju dobar profit. Poslanici SRS nikada do sada nisu bili, niti će u narednom periodu biti protiv velikog profita, protiv uspešnih privrednika i privrednih subjekata, ali najmanje pod dva uslova: prvi jeste da je to u skladu sa zakonom i, drugi, da se ne koristi poseban monopolski položaj na tržištu. Ovde neke stvari nisu dobro određene. Umesto da se radujemo, bar mi iz SRS, naš cilj bavljenja politikom i jeste da omogućimo bolji ambijent i vlasnicima privrednih subjekata i svim građanima Srbije, bez obzira na to da li izlaze na izbore i kada izađu na izbore kojoj političkoj stranci daju poverenje, da se radujemo ovom zakonu o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11... Dva su razloga, ali, po nama, sasvim ozbiljna i prihvatljiva: prvi, što se vrši eksproprijacija u ime jedne ruske firme, ruskog subjekta i, drugi, zato što će građani južne Srbije dobiti nešto što do sada nisu imali, pogotovo treba da se setimo problema u prošloj godini, vezanih za snabdevanje gasom. Vi ste dozvolili – ne vidim vašu veliku odgovornost, gospodine ministre, pre današnjeg dana, danas ste možda mogli drugačije da reagujete – da na taj predlog padne jedna ružna senka. Vi ne morate ni da znate ovo, ali kolege narodni poslanici koji sede danas ovde znaju da smo 18. marta ove godine usvojili, odnosno da ste vi glasali za Zakon o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji i da je narodni poslanik gospodin Zoran Krasić, da ne kažem kao po običaju, predvideo određeni problem i da smo onda imali onakvu izjavu predstavnika Vlade, u tom momentu državnog sekretara Ministarstva finansija. Zbog čega smo onda donosili taj zakon, ako ovo nismo otklonili? Pre svega, mi se zalažemo za poštovanje zakona. Znate, javni interes postoji mnogo puta, ali ne možemo, ako je u okviru važećeg pravnog sistema države Srbije nešto predviđeno, ne možemo biti protiv toga, bez obzira na onaj interes. Danas smo ovde mogli da čujemo da nešto nije ni važno, ali ostvarićemo neki interes. Uvek moramo da se pridržavamo slova zakona. Jer, kako vi, gospodo iz Vlade, očekujete da vam lokalna administracija ili predsednici opština poštuju zakon o ograničenju broja zaposlenih, ako vi ne poštujete one zakone koje je donela ova skupština? Vi ste tu našli mehanizam, a mehanizam je transfer sredstva i vi ćete na taj način da kaznite one koji se ne pridržavaju, ali vašim merama štednje, racionalizacijom i svim drugim došli smo u poziciju da građani u Srbiji sve teže i teže žive. Gospodine ministre, rekao sam da ovde postoji odgovornost svih vlada, uključujući i ovu u kojoj ste vi, čiji ste vi član. Ovaj zakon je donet 1996. godine; danas je 2009. godina. Šta je od 2001. godine, zbog čega ovo do sada nije bilo na dnevnom redu i da kompletnu proceduru oko ovog završimo – danas obezbeđena sredstva, kako ste vi rekli, hajmo sada u fizičku realizaciju tog projekta, odnosno da sprovedemo taj zakon. Ali, ne, mi radimo ad hok, od slučaja do slučaja ili kad obezbedimo dobar interes za Srbe. Neko je ovde rekao – ne zastupam ruski interes, ne zastupam ne znam ni ja čiji. Očigledno ne zastupa, zastupa svoj interes. Nema mnogo veze sa vama, ali morate se boriti da se ovo više ne dešava i ne ponavlja. Kada sam rekao eksproprijacija, moram da vam kažem da pojedini građani u Srbiji eksproprijaciju doživljavaju skoro kao i prisilno oduzimanje zemljišta, jer je bilo zloupotrebe, a eksproprijacija je, svakako, prinudno oduzimanje uz određenu pravičnu i tržišnu naknadu. Malo mi nije jasno kako 166 kilometara magistralnog gasovoda, a potrebno je izvršiti eksproprijaciju samo na 0,5 hektara. Postoji potpuna, postoji delimična, verovatno mislite na onu delimičnu. Ovde bih vas, da ne kažem, zamolio, ali moram u ime tih građana i vlasnika poseda i zemljišta nad kojim će se sprovoditi eksproprijacija... I ako se radi o privremenoj i nepotpunoj, ona može da traje najduže do tri godine. Ne treba uvek koristiti taj zakonski maksimum, nego u što kraćem vremenskom periodu završiti određene radnje. Bar je vama lako, gospodine ministre – pozovete Mrku, on sve završi pre roka i onda ćemo mi pomoći našim građanima u južnom delu Srbije da pretrpe što manje štete od ovoga. Naravno, Ustav je ovde bio izričit i potpuno jasan i rekao je da se jemči pravo na nepokretnostima. Da se sada ne podsećamo šta sve spada u nepokretnosti, ali to je pravo na imovinu i slobode građana. Rekao je da samo u dva slučaja može da se uzima ili oduzima nepokretnost: u slučaju sprovođenja eksproprijacije, kada postoji javni interes, i u slučaju izmirivanja obaveza po osnovu poreskih zaduženja. Ovde nije taj slučaj, nego jedan drugi. Kad mi pošaljemo poruku našim partnerima, kad pošaljemo poruku drugim vladama koliko nam je potrebno da bismo određeni sporazum realizovali, a ovde se radi o sporazumu iz 1996. godine, onda šaljemo veoma lošu, negativnu poruku o spremnosti i sposobnosti bilo koje vlade do sada, a posebno od 2000. godine, da nismo spremni, jer se mi samo deklarativno zalažemo – otvorili smo vrata, želimo da dođe strani kapital, želimo da ekonomsku krizu na efikasniji način prebrodimo. Moguće je, ukoliko bude stranih investicija, ali kad vide ljudi koliko je potrebno vremena do konačne realizacije, odustaju. Ovaj put neću da govorim, to će neko od mojih kolega reći, o procentima koji se uzimaju za obezbeđenje određenih dozvola za realizaciju određenih projekata. To je nešto o čemu ne želim da govorim. Slična je situacija i sa ovim Predlogom zakonom o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede. Niko ovde nije pozvan da nešto uloži, ali mnogo vremena nam je potrebno da odradimo određene stvari. Da sad ne ulazimo u to, o tome ćemo najmanje govoriti. U članu 5. Predloga zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju kažete da će ovaj zakon stupiti na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Kao pravnik, moram da intervenišem na određen način, zato što je član 196. stav 4. Ustava predvideo način objavljivanja i stupanja na snagu. Istina, rečeno je da u određenim slučajevima... Opšti rok za stupanje na snagu je osam dana od dana objavljivanja. Predviđeno je, takođe, da može da bude i u kraćem roku, ali ako je proteklo 13 godina od usvajanja Sporazuma do današnjeg dana, ne vidim ozbiljnih razloga da se krši taj princip. Iako nerado, pozvaću se, recimo, na vrlo drage reči jednog od potpredsednika Narodne skupštine „Pravilima se ne može prigovarati“. Hajmo malo da budemo dosledni, da poštujemo zakonske odredbe koje kažu kad stupaju određeni zakonski propisi na snagu. Posebnu pažnju zaslužuje i komentar zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu. I vi, ministre, kao i ja, svako u Srbiji kada hoće da kaže kako je nešto teško, kako je njegovo zanimanje teško, on kaže – radim kao rudar, ili rudarski posao; pozivamo se na to. Morate da shvatite, iako je naš stav prema ovim promenama Zakona dosta negativan, da mi nismo protiv izmena i dopuna Zakona o rudarstvu, izmene su potrebne, ali se plašim... Ono što ste vi naveli u obrazloženju ovog zakona, da, to stoji; to je ono što ste vi možda mogli da uočite, ali ne treba zaboraviti i druge stvari. Zbog čega se predlažu ove izmene i dopune? Ono što piše u obrazloženju, to je vaš stav. Kada ne bismo gledali malo dublje, kada se ne bismo prisećali šta je ova vlada bila spremna dosad sve da uradi, onda bismo mogli da kažemo – da, to je u redu. Ali, imajući u vidu naknade koje ste vi predvideli, a ja ću posle komentarisati i uporediti ih sa zemljama u okruženju, valjda je to prirodno, da tako malo pogledamo, nisam siguran da cilj jeste ono što vi navodite u obrazloženju, nego, čini mi se, kreditna zaduženja koja je ova vlada do sada pravila, a na ime krpljenja rupe u budžetu. Moram vas podsetiti da je ruski kredit oko 350.000.000 evra. Ovo su sve krediti koji su uzeti ili koji treba da budu realizovani u toku ove godine, a za krpljenje, kako bi naš narod rekao, rupa u budžetu za 2009. godinu: Svetska banka - 140.000.000 evra, Evropska unija - 200.000.000 evra, komercijalni krediti su uzeti otprilike pre dva-tri meseca (Alfa banka, Vojvođanska banka i Pireus banka) i iznose oko 90.000.000 evra, što ukupno iznosi 780.000.000 evra. Ako se ima u vidu da Ministarstvo finansija preko Uprave za trezor emituje državne zapise koji takođe služe popuni državne kase, to je 500.000.000 otprilike, onda se lako da izračunati da je to 1.280.000.000 evra. Onda ja i Poslanička grupa SRS pomislimo da smanjenje takse na eksploataciju minerala otvara apetite kod onih koji su zainteresovani da kupuju rudno bogatstvo, odnosno eksploataciju i istražna prava, jer vide vrlo laku i brzu zaradu. Rudna blaga i bogatstva, koja se u principu eksploatišu iz zemlje, ja doživljavam kao čovečiju utrobu. Kad čovek dođe u situaciju da prodaje svoje organe, onda to ukazuje da nije baš dobro, da se ne vodi ispravno ova država. Kakva nam je situacija u rudarstvu u Srbiji? Ono je svedeno uglavnom na proizvodnju uglja, rude bakra, olova, cinka, nafte, gasa, kao i najrasprostranjenijih sirovina za proizvodnju građevinskih materijala. Proizvodnja uglja odvija se na kopovima Kolubara i Kostolac, rudniku Kovin i u rudnicima sa podzemnom eksploatacijom uglja u okviru Javnog preduzeća za podzemnu eksploataciju uglja u Resavici. Proizvodnja uglja, lignita na kopovima Kolubare i Kostolca je najznačajnija sa stanovišta energetske stabilnosti zemlje, jer predstavlja oko 97% eksploatacije uglja. Kada je u pitanju naknada, imamo nekoliko različitih procenata i iznosa: za nemetalične sirovine za dobijanje građevinskog materijala (laporac, krečnjak, glina, pesak, šljunak, tehničko-građevinski i arhitektonsko-građevinski kamen) – ovde ste rekli da se određuje u dinarskom iznosu po toni iskopane mineralne sirovine. Potpuno neprecizno i sa stanovišta Srpske radikalne stranke neprihvatljivo. U sledećem stavu ste rekli da o tome odluku donosi Vlada. Mislim da to nije u redu, pogotovo kad imamo u vidu da skoro svaka opština ima takve ili slične, nazovimo ih - rudnike i da bi to trebalo da bude određeno na drugi način. Vodili ste računa o vrstama minerala, ali niste vodili računa o destinacijama, o lokacijama. Nije isto ako se to eksploatiše u nerazvijenim i razvijenim opštinama. Ne možemo prihvatiti ni ovu mogućnost privatizacije rudnika, odnosno eksploatacije mineralnih sirovina, gde se sad pored pravnog lica (vreme ne dozvoljava da malo opširnije ovo komentarišem) uvodi i preduzetnik. Ipak moram da vas vratim na to da ovde govorimo o rudnicima; to je jedna ozbiljna privredna aktivnost i preduzetnici... osim ako se nema u vidu da to postanu oni koji su već više od pola Srbije kupili i privatizovali. Onda je to nešto drugo, ako vi imate takvu nameru. Ne verujem da ste vi takav čovek, ali ništa ne treba isključiti. Vi znate i oni koji su iščitavali ovaj zakon znaju koje su predviđene naknade za eksploataciju u našem predlogu zakona, a ja moram samo da vas podsetim kako to izgleda u okruženju, kao što sam i rekao da ću da učinim. Rudarske takse („rudarske“ je konvencionalan izraz) različite su širom sveta i zavise od poreske politike, ali, recimo: Republika Srpska 3,3 - 4%; Federacija BiH 2 - 4%; Hrvatska - ranije 2,6% do 2008. godine, sada je 6% mineralna voda, 7,5% šljunak, 9% arhitektonski kamen i 10% nafta. U Rusiji je to oko 4% za ugalj, 5,5% radioaktivne sirovine, 6% nemetali, 7,5% mineralna voda, 8% boksit i 17,5% nafta i gas. U Kanadi je to od 10 do 18 procenata. Onda se postavlja pitanje da li smo mi država u kojoj su mineralna bogatstva neograničena ili smo previše bogati. Odgovor je – ni jedno ni drugo. Pogotovo treba imati u vidu da mineralna bogatstva nisu obnovljivi resursi. Istina, kod nas u Srbiji nisu ni skromni. Pogotovo treba imati u vidu i mi zameramo, gospodine ministre, što se nijednom rečju u zakonu o izmenama i dopunama Zakona ne vidi i ne pominje, a znate da se radi o stotinama miliona rezervi lignita na području Kosova i Metohije... (Predsednik: Gospodine Periću, hoćete li da privedete kraju?) Samo još jednu rečenicu, da završim misao. Ako smo glasali za Ustav, ako smo prihvatili onu preambulu, onda moramo i u zakonskim predlozima koji stižu ovde da kažemo da ćemo uvek bezrezervno čuvati teritoriju Kosova i Metohije u okviru Srbije. Zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Da li gospođa Branka Karavidić želi reč? Da. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, predstavnici Vlade i kolege poslanici, s obzirom na to da dolazim iz Majdanpeka, ja bih najveći deo svog izlaganja posvetila upravo ovim izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu. Primećujemo neke dobre stvari u ovom zakonu gde se na precizniji način uređuju uslovi eksploatacije rudnog blaga, gde se podstiče razvoj rudarstva, gde se sprečavaju i otklanjaju štetne posledice nastale eksploatacijom mineralnih sirovina i zatvaranjem rudnika. Ovim zakonom će se omogućiti i efikasnija naplata naknade za korišćenje mineralnih sirovina, što je izuzetno bitno kad su u pitanju lokalne sredine u kojima se rudnici nalaze. Ovaj predlog izmena Zakona omogućiće ostvarivanje potpunije kontrole poslovanja preduzeća koja obavljaju tu delatnost i izdavanje rudarskih licenci od strane Ministarstva. Pooštravaće se sankcije za vršenje eksploatacije suprotno odredbama Zakona o rudarstvu. Predlažu se izmene kojima se svim privrednim subjektima omogućuje aktivnost pod jednakim uslovima, a ujedno se obezbeđuje i zaštita svih oblika svojine, shodno Ustavu Republike Srbije. Određene su i nove osnove po kojima se određuje visina i način plaćanja naknade za eksploataciju mineralnih sirovina. Valja istaći smanjenje naknade sa 4% na 1% od prihoda za eksploataciju sirovina koje su nastale kao rezultat eksploatacije i prerade mineralnih sirovina. Odricanjem od dela ukupnih prihoda od eksploatacije tehnogenih sirovina država stimuliše potencijalne investitore, a ujedno bi se rešilo i veoma problematično pitanje flotacijskih jalovišta, što bi u krajnjoj liniji doprinelo unapređenju životne sredine. Napravljena je, sa dobrim razlogom, razlika u visini naknade kada je u pitanju površinska i podzemna eksploatacija uglja, s obzirom na težinu i dodatne troškove vezane za podzemnu eksploataciju uglja. Predlog izmena ovog zakona predlaže da Vlada donosi program kojim se utvrđuju uslovi i način korišćenja sredstava za podsticaj razvoja rudarstva i, što je vrlo bitno, programom bi se propisivale mere za otklanjanje štetnih posledica nastalih rudarenjem, o kojima do sada niko nije vodio računa. Novina uspostavljena ovim predlogom zakona je obaveza preduzeća da redovno dostavljaju godišnje izveštaje o poslovanju, na osnovu kojih bi se pratila realizacija rudarskih radova i tako vršila kontrola naplate za korišćenje mineralnih sirovina. Predlaže se da javna preduzeća pre trajne obustave rudarskih aktivnosti moraju raditi poseban program pre zatvaranja rudnika, na koji Vlada daje saglasnost. Na taj način bi se rešila socijalna i ekološka pitanja vezana za trajnu obustavu rada u rudnicima, a to bi se direktno odnosilo na sredine u kojima se rudnici nalaze. S obzirom na to da su mineralne sirovine potrošno bogatstvo i da do toga mora doći, odnosno do zatvaranja rudnika, neophodan je i planiran pristup uticajima koje zatvaranje rudnika može imati na društvo i na zajednicu uopšte. Sredstva za realizaciju programa obezbeđuju se iz republičkog budžeta i dodatnih izvora. Uređuje se i pitanje bezbednosti zdravlja na radu i time se usklađuje sa drugim važećim zakonima. Neke kaznene odredbe su usklađene sa izmenama zakona, a dodaju se i nove tačke kojima se proširuju slučajevi u kojima se smatra da je preduzeće učinilo privredni prekršaj. Uvodi se, takođe, i prekršaj odgovornosti preduzetnika. Iskoristila bih priliku i svoju diskusiju delimično fokusirala na prethodni zakon, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu, koji je usvojen 2006. godine. Naime, usvajanjem tog zakona prestao je da važi, nakon isteka od godinu dana, Zakon o plaćanju ili o usmeravanju sredstava naknade za korišćenje dobara od opšteg interesa u proizvodnji električne energije i proizvodnji nafte i gasa. S obzirom na to da je prethodnim izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu prestao da važi taj zakon, mislim da su izmene i dopune Zakona o rudarstvu koje su trenutno na dnevnom redu prava prilika da se lokalnim upravama vrate ukinute naknade, koje bi im omogućile da u ovom teškom vremenu, u vremenu ekonomske krize, lakše funkcionišu. Odredbama ovog zakona, sada nevažećeg, određivale su se obaveze preduzeća koja obavljaju proizvodnju električne energije, površinsku eksploataciju uglja i proizvodnju nafte i gasa prema sredinama na čijoj se teritoriji nalaze. Visina naknade je zavisila od proizvodnje, recimo, kilovat-časa kada je u pitanju proizvodnja električne energije, bilo u hidroelektranama ili u termoelektranama; zavisila je od proizvedene tone uglja na površinskom kopu za potrebe termoelektrana, a takođe i od ostvarenog prihoda prodajom nafte i gasa. Napominjem da je ovu naknadu od 1990. godine koristilo više od 30 opština u Srbiji. Sredstva ostvarena od naknade koristila su se za finansiranje i izgradnju objekata i izvođenje radova radi sprečavanja i otklanjanja štetnih posledica izvedenih radova na izgradnji hidroelektrana, termoelektrana ili otvaranja eksploatacionih polja i štetnih posledica korišćenja istih. Pomenuta sredstva usmeravala su se opštinama na čijoj se teritoriji vršilo iskorišćavanje dobara. Konkretno, kada je u pitanju kraj iz koga dolazim, to je Borski okrug, od četiri opštine, tri opštine su bile korisnici takozvane rente. Izvinjavam se što se malo vraćam unazad, 1991. godine osnovan je tzv. Fond rente i tada je otvoren poseban račun fonda na koji je Hidroelektrana „Đerdap“ uplaćivala naknadu ovim opštinama. Sporazumom o raspodeli naknade za korišćenje vode u proizvodnji električne energije u Hidroelektrani „Đerdap“ opštine potpisnice sporazuma (među kojima je i moja opština), znači Kladovo, Majdanpek, Golubac, Grocka, Bela Crkva, utvrdile su učesnike i raspodelu sredstava naknade prema površini, prema vrsti zemljišta, u zavisnosti od toga da li je poljoprivredno. Naravno, uzet je u obzir i slučaj Donjeg Milanovca, gde je celo jedno naselje preseljeno nekoliko kilometara nizvodno. Tada je opština Majdanpek izgubila 860 hektara svoje površine. Naravno, ovo nije podatak koji sam izmislila, to je podatak Republičkog geodetskog zavoda i Službe za katastar opštine Majdanpek. Najveću štetu u mojoj opštini pretrpelo je naselje Donji Milanovac – 61% njegove površine bio je obuhvaćen ovim. Da bih ilustrovala gubitak koji od 2007. godine naša opština trpi, izneću samo par cifara: recimo, za 2005. godinu, kada je budžet opštine Majdanpek iznosio 227.000.000, iz sredstava rente opština Majdanpek je dobijala 18.630.000 dinara. Za 2004. godinu, od 121.000.000 dinara u budžetu renta je 8.549.000. Valja napomenuti da su se sredstva rente koristila isključivo za potrebe mesnih zajednica koje su teritorijalno ili na bilo koji drugi način bile oštećene izgradnjom Hidroelektrane „Đerdap“. Ona su se koristila za sanaciju klizišta, za izgradnju neophodne infrastrukture, za vodovod, kanalizaciju, lokalne puteve itd. Iz svega navedenog može se zaključiti da je ova naknada predstavljala za nekada bogatu i naprednu opštinu kao što je Majdanpek, sada devlastiranu i siromašnu, značajan izvor prihoda. Isti problem imaju naše susedne opštine, koje trpe posledice prestanka važenja gore navedenog zakona. Sve naše lokalne uprave u okruženju su reagovale. Reagovali smo na različite načine: neke su tražile uvećanje kompenzacionog transfera; neke su pokretale inicijativu za izmenu Zakona o rudarstvu donoseći na svojim lokalnim skupštinama upravo takvu odluku; neke su inicirale donošenje posebnog zakona kojim bi bili obuhvaćeni i drugi vidovi ustupljenih naknada. Izmene i dopune Zakona o rudarstvu koje su danas na dnevnom redu prava su prilika da se prihvatanjem amandmana ovo pitanje reguliše, na zadovoljstvo preko 30 lokalnih uprava u Srbiji. Neću da ponavljam ono što je rekao kolega Stamenković, da su mnoge lokalne uprave dale podršku upravo ovom amandmanu. Međutim, u razgovoru sa predstavnicima Ministarstva na Odboru za industriju rečeno je da pomenuti problem povratka plaćanja rente nije predmet ovog zakona. Upućivali su nas na Ministarstvo za poljoprivredu, koje trenutno radi zakon o vodama. Pitali smo se među sobom da li bi možda zakon o energetici pokrio ovo o čemu sam sada govorila. Ako ova tema nije predmet koji uređuje ovaj zakon, pretpostavljam i gotovo sam sigurna da će predstavnici Ministarstva pomoći u realizaciji inicijative nas poslanika iz grupe ZES (a ima ih i iz drugih poslaničkih grupa) da pronađemo pravu adresu i da našu inicijativu pretočimo u predlog zakona.
Zahvaljujem. Gospodin ministar ima reč.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, veoma sam pažljivo slušao i nastaviću da slušam vaša izlaganja, primedbe, sugestije i predloge u vezi sa zakonskim predlozima koji su danas na dnevnom redu. Prihvatam da možemo da imamo različita viđenja o pojedinim rešenjima, što je i normalno s obzirom na pozicije koje zauzimamo u ovom trenutku, ali ne mogu da prihvatim jedan deo gde se pretpostavlja da će se nešto dogoditi u vezi sa zakonskim projektima koji su na dnevnom redu, a da ni zakonodavcu, ni Ministarstvu, ni Vladi nije padalo na pamet da u tom pravcu razmišlja ili radi. Delim, zaista, brigu gospodina Zankova, gospodina Perića i ostalih u vezi s položajem naših rudara, posebno u podzemnoj eksploatacijiuglja, ali moram da vam kažem da je ova vlada obezbedila i ove godine potrebne subvencije za podzemnu eksploataciju uglja, da je ovo ministarstvo obezbedilo da se reši problem zdravstvenih knjižica i da je ovo ministarstvo za novi budžet predložilo veće izdvajanje za podzemnu eksploataciju uglja nego što je to bilo u budžetu za tekuću godinu. To su dokazi da ni Ministarstvo ni Vlada ne žele da dovedu u pitanje postojanje podzemne eksploatacije uglja, nego da žele određenim merama da unaprede proizvodnju i da, ukoliko se stvore uslovi, izvrše restrukturiranje koje će omogućiti, s jedne strane, ekonomičnu proizvodnju, a s druge strane, normalnije uslove rada naših rudara i bolji život rudara i sredina u kojima oni žive i rade. U tom pravcu, ovo ministarstvo je preduzelo mere i blizu je rešenja npr. da pitanje Štavlja reši tako što će ući u izgradnju jednog termobloka snage od 250 ili 300 megavata i omogući normalnu eksploataciju sa te lokacije. S druge strane, imamo inicijativu da Termoelektrana „Morava“ i „Resavica“ čine jedan jedinstven rudarsko-energetski sistem i da obezbedimo partnera da zajedno sa državom izvrši restrukturiranje i omogući normalno i efikasno poslovanje podzemne eksploatacije uglja u celini. Zato želim da poručim rudarima da u zakonskom projektu ne stoji nijedna odredba koja dovodi u pitanje njihovu poziciju u smislu, kako je rečeno, straha da će se izvršiti zatvaranje ovih rudnika. Naprotiv, činimo sve i tražimo vašu podršku kroz ove projekte da određene projekte intenziviramo i da određene probleme, pa i određena zakašnjenja koja su bila prisutna, prevaziđemo. Gospodin Lapčević je skrenuo pažnju da su investicioni zahvati manji nego što su bili. Samo želim da govorim o oblasti resora koji ja predstavljam. Mogu da vam kažem da u poslednjih 30 godina nije započet takav investicioni ciklus kao što je započet u proteklih godinu dana u oblasti energetike, kako kroz odluke koje su donete, tako i kroz početak realizacije određenih projekata. Znate da je 2003. godine npr. bio potpisan ugovor o revitalizaciji „Đerdapa“ sa ruskom kompanijom „Silovie mašini“, da je to stajalo sve do unazad godinu dana, da smo uspeli da to vratimo na dnevni red, da potpišemo novi, tzv. aneks osam ugovora i da započnemo revitalizaciju „Đerdapa“. Podići ćemo kapacitet za 162 megavata nove snage i produžiti vek najvažnijoj hidroelektrani u Srbiji za narednih 30 ili 40 godina. Započelismo rekonstrukciju „Bajine Bašte“. Završava se rekonstrukcija Hidroelektrane „Međuvršje“ i „Ovčar banje“. Potpisaćemo, verovatno 13. novembra, sporazum sa Vladom Italije o investicijama u hiljadu megavata snage u oblasti proizvodnje čiste energije u Srbiji, koja će po posebnim cenama biti izvožena u Italiju. Mogu da nabrajam još dosta investicionih zahvata koji su u toku ili će uskoro biti započeti. Kada je reč o gasifikaciji, bilo je planirano da se u Srbiji izgradi mreža gasovoda od 1.350 kilometara. Ovo ministarstvo je izvršilo reviziju tih planova i došlo do zaključka da je potrebno izgraditi još 2.000 kilometara gasovoda u Srbiji. Utvrđivanjem javnog interesa o kome danas razgovaramo stvorili bismo mogućnost da odmah krenemo u realizaciju projekta gasovoda čija je dužina 166 kilometara. Obećavam vam da ćemo kroz mesec dana takođe započeti investicioni zahvat na pravcu Aleksandrovac - Brus - Kopaonik - Novi Pazar, Novi Pazar - Tutin. To je, ako se uključe i Raška i Leposavić, oko 111 kilometara gasne mreže.Samo ove dve trase biće oko 20% planiranih zahvata u gasifikaciji Srbije. Privodi se kraju završetak prve faze izgradnje podzemnog skladišta gasa, gde je utisnuto preko dvesta miliona normalnih kubnih metara gasa, gde se završava dvosmerni gasovod Gospođinci - Banatski Dvor koji treba da obezbedi mogućnost povećanog korišćenja uskladištenog gasa u Banatskom Dvoru između tri i pet miliona tona normalnih kubnih metara gasa, a do sada je bilo moguće samo oko pola miliona. To govori da ulazimo znatno pripremljeniji u ovu zimu u odnosu na ovu vrstu energenta. Tačno je da smo mi povećali cenu gasa 15. oktobra prošle godine za 60%, ali je tačno da je cena gasa na svetskom tržištu tada porasla za 110%. Tačno je da do tada nismo više od godinu i nešto ili dve godine menjali cenu gasa. Kao što sam i prošli put govorio, tačno je i to da su industrijski potrošači dobili u to vreme nižu cenu gasa. Želim da vas obavestim da su kvalifikovani potrošači u lancu daljinskog sistema grejanja i sada dobili u odnosu na te cene oko 10% nižu cenu, saglasno tarifnom sistemu i pravilniku. Očekujem da ćemo od 1. januara verovatno ići sa nižom cenom gasa uopšte. Tačno je da je cena gasa sada niža na evropskom ili svetskom tržištu, ali je tačno i to da je cena transporta skoro duplirana zbog toga što smo imali manje povlačenje gasa nego što je bilo planirano. Kada je u pitanju izvršenje trajne eksproprijacije zemljišta, ja sam saglasan sa vama da je jednako važan svaki kvadratni metar. Ja sam govorio o veličini koja se odnosi na trajnu eksproprijaciju i govorio sam da je reč uglavnom o glavnim razvodnim čvorovima, gde se obuhvata površina 50 puta 50 metara kvadratnih ili negde 10 puta 10. Uglavnom nema većih površina od ovih. Saglasan sam da je privatno vlasništvo neprikosnoveno i da treba da bude neprikosnoveno, ali ova skupština proglašava javni interes i ona stvara uslove od kojih zavisi da li ćemo moći deo energetske infrastrukture realizovati ili ne. Ovde je u pitanju gasovod, na drugom mestu će biti visoki napon, vezan za električne mreže, na trećem mestu će biti naftovod itd. Radimo i treba da radimo onako kako rade i ostale evropske zemlje ili zemlje EU. Prema tome, mi pokušavamo da uradimo određene zahvate koji treba da povećaju zaposlenost domaćih preduzeća, koji treba kroz investicije u energetici da omoguće mnogim preduzećima iz raznih sektora dosta posla i zato tražimo od vas da određene zakonske projekte utvrdimo. Tačno je da su cene takse za korišćenje mineralnih sirovina nešto niže od cena u okruženju. Gledali smo da one budu približno iste, ali smo išli sa nešto nižim cenama. Zašto? Zato što smo želeli da pružimo mogućnost i da popravljamo sliku, da bi svi oni koji zaista žele da investiraju u ovoj oblasti u našoj zemlji to uradili sada, jer vreme čini svoje. Neinvestiranje tokom pedeset godina, na primer, u hidropotencijal na Drini odnelo je milione i milione evra, dolara ili dinara, šta god hoćete. Smatram da imamo mogućnosti da deo svojih resursa ozbiljno iskoristimo. Očekujem ne samo da ćemo izvršiti revitalizaciju, na primer, Kostolca, nego da ćemo milione tona gline pretvarati u kvalitetnu opeku, kvalitetnu ciglu. Takođe se nadam da će taj projekat brzo da bude iskorišćen. Zbog toga je važno da ova cena bude primamljiva za budućeg investitora koji će doći da to radi. Takođe očekujem da ćemo rešavanjem pitanja otpepeljavanja u Termoelektrani „Nikola Tesla“ omogućiti korišćenje 15 miliona tona pepela (ili 30 miliona tona, kada rešimo oba bloka) u industriji cementa, građevinarstvu ili nekim drugim oblastima. Stoga vas molim za razumevanje za zakonske projekte koje smo podneli. Uvažavam da možete da imate i drugačiji pristup. Uvažavam, normalno, da opozicioni poslanici ozbiljno kritikuju svaki predlog, ali molim, kada se govori o „Jugorosgasu“, nije reč o ruskoj kompaniji. Reč je o srpskoj kompaniji sa većinskim vlasništvom, sa većinskim ruskim kapitalom. Ona radi po zakonima Republike Srbije, registrovana je u Srbiji, a mi možemo da cenimo da li radi onako kako rade i ostale kompanije. Prema tome, ovde nije u pitanju to da se ja zalažem za neku kompaniju; ja se zalažem za to da se taj profit koji neka kompanija, bilo koja, ostvari u našoj zemlji investira u projekte u našoj zemlji. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođica Nataša Jovanović ima repliku, a posle toga gospodin Velimir Ilić ima reč.
Gospođo predsedniče, gospodine ministre, ovo je jedini način da vam se obratim, kroz repliku, jer sam se prepoznala u jednom delu vašeg izlaganja. Vraćamo se na priču od početka. Vi ste u pravu kada kažete da opozicija treba da kritikuje ove zakonske projekte, i to ste tako generalizovali. Ja smatram da ste imali u vidu da SRS od početka želi blisku saradnju sa Ruskom Federacijom, dolazak njihovog kapitala u našu zemlju i izgradnju magistralnog gasovoda. Ali, da ne budemo sada pred kraj ovog dela rasprave, verovatno će vam predsednica reći, mi ćemo moći u odloženom prenosu da se obratimo građanima tek posle ponoći, jer smo samo 25 minuta u direktnom TV prenosu... Mi smo danas skoro sat i po vremena insistirali na poštovanju procedure, a ona se odnosi na ustavnost i zakonitost. Naime, i kasnije, kada smo opet pogledali član 8. osnovnog Zakona o eksproprijaciji, ustanovili smo da po tom zakonu (a vi ste rekli da je ovaj koji predlažete leks specijalis u odnosu na njega) krug korisnika ne može da se širi. Samo moram da vam dam jedan primer. Sada ste lepo rekli da ste vi svesni činjenice da je apsolutno svaki pedalj zemlje neprikosnoven i da niko to ne može, na bilo koji način, da otima od nekoga. Setite se, evo, to zna i gospodin Batić, koji će sada da koristi svojih pet minuta – sedamdeset i neke godine, ne mogu da se setim koje, u Italiji je pala vlada zbog činjenice da su aerodrom Fjumićino, odnosno jedan deo piste želeli da prošire, a vlasnik zemljišta nije hteo da im ga ustupi. Oni su isto tako želeli da reaguju određenim leks specijalisom, što je kasnije ustavni sud ocenio kao neustavno i zbog toga je italijanska vlada podnela ostavku. Mi to ne tražimo, ali da ne bismo došli u situaciju da dođemo do Ustavnog suda, najnormalnije bi bilo da imamo ovu proceduru: Zakonodavni odbor da se izjasni, onda da vidimo šta eventualno Vlada može da popravi da bi uskladila predlog ovog zakona sa članom 85. Ustava Srbije. Hvala.
Gospodin Ostojić reklamira Poslovnik. Izvolite.
Član 104. Predsednice, poštovane kolege i koleginice, uvaženi gospodine ministre, nemojte da vređate zdrav razum nas poslanika i građana koji nas gledaju. Kažete da „Jugorosgas“ nije strana kompanija, ruska kompanija, a tri četvrtine nije vlasništvo Srbije. Na stranu što pređete preko toga kako je Srbija izgubila četvrtinu u toj kompaniji, sa polovine pala na četvrtinu. Kad kažete da je to srpska kompanija, pošto je u Srbiji, nije ruska i da vlasništvo nema veze sa pridevom ruski, srpski, to je isto kao da ste rekli da je vaš stan, čiji ste vi vlasnik, u stvari moj stan, jer stan je u Srbiji, kakve veze ima ko je vlasnik. Pa ima veze, gospodine, zato što taj ko je vlasnik upravlja tom kompanijom. Ta kompanija je posrednik, ta kompanija je prošle godine imala profit od dvadeset miliona, a samo za četvrtinu tog novca je mogla da bude polovina naša, pa se to nije desilo. Samo za jednu godinu bi se ulaganje u tu četvrtinu isplatilo. Da smo tada platili četiri miliona evra, 4.800.000 dolara, imali bismo još jednu četvrtinu, tj. polovinu. Četvrtina profita je pet miliona. Znači, za jednu godinu. Nemojte da nas vređate. Kažite – tako je, to je međudržavni sporazum, nepromenjivo itd. Odmah da vam kažem, nijedna evropska država onome ko prodaje robu, struju ili u ovom slučaju gas ili naftu, a dolazi iz Rusije, ne daje vlasništvo i nad cevima. U tome je spor, zašto smo mi bili protiv tog ugovora 51:49. Nigde taj procenat, ni u Bugarskoj, ni u Grčkoj, nigde ne postoji. Ne može prodavac da kontroliše i transport.
Prošla su dva minuta. Zahvaljujem, gospodine Ostojiću. Pravo na repliku koristi gospodin Vladan Batić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre ... (Predsednik: Gospodine Batiću, imate reč, izvolite.) Vratite mi vreme. Imam repliku ... Ako možete samo da mi vratite vreme. Pomenula me je gospođa Nataša Jovanović. Moram da kažem da je u pravu. Mislim da je sa stanovišta Ustava manjkava ova odredba o eksproprijaciji i da nije trebalo da bude na dnevnom redu, da ne ispadne – džabe smo krečili. S druge strane, kao poslanik koji dolazi sa teritorije opštine Obrenovac gde se nalazi najveći energetski gigant u ovoj zemlji, Termoelektrana „Nikola Tesla“, imam repliku na ovo što je rekao gospodin ministar. Gospodine Škundriću, kada vi pomenete da će se pepeo sa pepelišta Termoelektrane „Nikola Tesla“ koristiti u nekakve svrhe, to liči na Andersenove bajke. Taj pepeo je teritoriju opštine Obrenovac pretvorio u Saharu. Kad dune vetar, to je pustinjska oluja. Znate li koliko je građana Obrenovca prošle godine imalo oboljenja respiratornih organa ? Dvadeset dve hiljade, preko 50% su to predškolska deca. To su efekti tih pepelišta; jedno je od 600 ha, jedno od 400 ha. To je katastrofa. Na drugom mestu su oboljenja urogenitalnog trakta - 8.287 oboljenja, u direktnoj korelaciji sa pedološkim karakteristikama zemljišta. Planira se gradnja dve nove termoelektrane. To je lepo, ali, gospodine ministre, odgovorite mi gde je i kada u jednoj zemlji Evrope zapadno od Srbije napravljena poslednja termoelektrana? Toga jednostavno nema, jer je to prljava tehnologija. Mi u Obrenovcu smo na nivou DHSS-a pokrenuli kampanju. Ljudi tamo žive na nivou gasne komore. Tražimo da bude jeftinija struja, da bude jeftiniji porez za zemljoradnike, jer su zatrovani i voda, i zemlja, i vazduh. To su činjenice, to su notorne činjenice. Tamo imate aerozagađenje, zagađenje tla, zagađenje vode; teški metali, kadmijum, hrom, nikl, vanadijum, živa, u enormnim su količinama i iznad dozvoljenih vrednosti. Posledice su katastrofalne. Želimo da živimo u zdravoj životnoj sredini. Ako ne, ti ljudi koji žive kao u gasnoj komori imaju pravo na neke beneficije, na neke privilegije, na neke popuste. Zato je valjda normalno da plaćaju jeftiniju struju, jeftinije grejanje i da zemljoradnici plaćaju manji porez. Vidim da klimate glavom, znači da potvrđujete kampanju DHSS-a. Hvala.
Privedite kraju. Zahvaljujem. Gospodin Petar Škundrić, ministar, ima reč. Izvolite.
Mislim da postoji potreba, činjenica radi, da odgovorim na ovo što je gospodin Batić rekao. U najvećem delu, kada je reč o zagađenju, sve ovo stoji. Međutim, želim gospodinu Batiću da odgovorim da je Nemačka donela odluku da počne da gradi četiri termoelektrane na ugalj; da postoje odluke drugih evropskih zemalja koje takođe pristupaju takvim ili sličnim projektima i mnoge žele da potroše određene svoje resurse, dok još to mogu, u vezi sa Kjoto odlukama i sporazumima. To je jedno pitanje. Drugo, govorio sam o projektu otpepeljavanja; želim, ako niste znali, da vas obavestim da je termoblok B-2 Termocentrale „Nikola Tesla“ B završen, u smislu otpepeljavanja, uz pomoć sredstava Evropske komisije i ulaganja EPS-a. Do juna ili septembra sledeće godine treba da se završi i blok jedan, koji je takođe od 620 megavata. Reč je o malovodnom postupku otpepeljavanja koji sprečava zagađivanje zemljišta i voda, a omogućuje korišćenje deponovanog pepela, koji se deponuje po određenoj tehnologiji i više neće biti razvejavan. Samo sam želeo da ukažem na neke od projekata koji su u toku u oblasti koju pokriva Ministarstvo rudarstva i energetike. Hvala.
Gospodo poslanici, htela bih da kažem da ćemo biti u direktnom prenosu do 18 časova, kako je potpredsednica već obavestila, a odloženi prenos će ići noćas kasno. Od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa, gospodin Ilić nije imao reč, pa molim za razumevanje, ali povrede Poslovnika imaju prednost. Najpre gospodin Lapčević, pa gospođa Jorgovanka Tabaković, pa bih onda zamolila da reč ima gospodin Ilić.
Gospođo Đukić-Dejanović, razumem vaše simpatije prema gospodinu Batiću, pošto vam on vrlo često pomaže u glasanju, ali član 101. stav 1. je nedvosmislen i kaže da kada neko navede ime i prezime poslanika i pogrešno protumači njegovo izlaganje, taj poslanik ima pravo na repliku. Mislim da nemate toliku amneziju da niste zapamtili da se gospodin ministar bar pet minuta obraćao meni i odgovarao na pitanja i primedbe koje sam imao na zakon. Prema tome, ne vidim razloga zašto mi niste dali reč kada sam tražio repliku, pa vas molim da mi to sada omogućite. (Predsednik: Vi ste dobili reč i već koristite skoro čitav minut. Izvolite, nastavite.) Ne, reklamirao sam povredu Poslovnika. Nastaviću. Gospodine ministre, kada sam govorio da u ovoj zemlji nema investicija nisam govorio da nema investicija u energetici. Niste vi valjda zaseban ministar energetike i ne pripadate nijednoj vladi? Dakle, investicije u zemlji su prestale onog trenutka kada je napravljena ova koalicija, to govore činjenice. Bilo je četiri i po milijarde evra investicija pretprošle godine; ove godine, to kažu vaši savetnici premijera, biće jedva oko 500-600 miliona. Toliko o tome da li ima ili nema investicija. Poštujem to što ste vi pokrenuli investicioni ciklus u energetici, ali da ste se malo više potrudili kao Vlada, verovatno bi i u budžetu Srbije bilo više para i verovatno ne bi 40 predsednika najsiromašnijih opština u Srbiji, među kojima je bar 30, ako ne i više, iz vladajuće koalicije, potpisalo apel Ministarstvu finansija za dodelu hitnih sredstava za popune budžeta, jer ste im prošle godine (a i ove godine ćete) ukinuli dotacije iz budžeta, pa nemaju onoliko koliko su imali svih godina ranije. Ljudi nemaju sredstava da plate učenicima prevoz do škole, nemaju sredstava za energente, ne mogu da kupe osnovne potrepštine za domove zdravlja, a da ne pričam o vakcinama ili drugim stvarima koje su neophodne. Dakle, ono što je činjenica, u ovoj zemlji investicija nema i sa vašim... ne konkretno vašim, nego sa vašom vladom neće biti bolje verovatno godinama, sve dok budete vladali. (Predsednik: Vreme.) Mi ovog trenutka apelujemo i na vas, kao člana Vlade, a i na Ministarstvo finansija da ozbiljno razmotri ove zahteve i da transferima omogući da opštine normalno funkcionišu, jer se uglavnom radi o opštinama južne i istočne Srbije.
Zahvaljujem. Dakle, poštujući član 93. dala sam reč ministru zbog toga što ministar u svakom momentu može da se javi, jer ima prednost u odnosu na ostale. Narodni poslanik gospođa Jorgovanka Tabaković reklamira povredu Poslovnika.
Reklamiram povredu Poslovnika koja je u vezi sa članom 113, a to je da se na sve prisutne odnosi pravilo ponašanja koje je vezano i za poslanike, znači, u vezi sa članom 104, po kome su narodni poslanici dužni da se jedni drugima, što znači i ministar nama, obraćaju sa uvažavanjem. Doživljavam vrhunskim neuvažavanjem to da se u ovom domu svima nama kaže da „Jugorosgas“ nije ruska nego srpska kompanija. Zbog javnosti, onako kako i Zakon o eksproprijaciji kaže u članu 8, na koji se pozivamo, postoje samo privredna društva sa određenim procentom državnog kapitala, stranog itd. Ono što je za ovaj zakon sporno jeste upravo primena eksproprijacije na preduzeće koje ne zadovoljava uslov koji piše u članu 8. Da bi mogla da se dozvoli eksproprijacija, odnosno utvrdi javni interes, preduzeće mora da ima većinsko državno vlasništvo. Gospodine ministre, niko ovde nije imao potrebu da uzima zakon, upoređuje ga sa Ustavom, sve ste vi napisali u obrazloženju – da je neustavno i da su vam, zašto insistiram, član 1. i član 2. Zakona o eksproprijaciji međusobno suprotstavljeni, jer vam član 2. daje pravo da to radite odlukom, kao Vlada, a Ustav kaže da može samo zakonom i po pravilima koja ovaj zakon propisuje. Za sva privredna društva važe pravila ovog zakona. Nema domaćih i stranih banaka, nego ima akcionarskih društava koja imaju kapital; vrlo malo ih ima sa ovdašnjim akcionarskim ulogom, uglavnom su sa stranim ulogom. Moja intervencija je profesionalne prirode.
Zahvaljujem. Gospodin ministar je govorio o većinskom vlasništvu, tako da mislim da nije bilo povrede Poslovnika. Ako niste zadovoljni, da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Gospodin Zoran Krasić ima reč. Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, zamolio bih vas da gospodina Škundrića upozorite da je on ministar i da ovde mora da govori istinu. U njegovom izlaganju smo čuli lepe želje za budućnost, ni trunke o onome što je naša stvarnost, niti o onome što je Predlog zakona. Uopšte nemam problema, gospodine Škundriću, sa vašim željama. Podržavam vas u vašim željama. I narod je pogrešio 5. oktobra 2000. godine, pa je poverovao u želje. Ali, molim vas, nemojte da vređate elementarno dostojanstvo ljudi u ovoj sali. Gospodin Lapčević je pročitao samo jedan delić jednog apela. Ova vlada će napraviti svetski rekord, ona će da ujedini vlast i opoziciju protiv sebe. Protiv vas govore ljudi sa vlasti, sa lokala, a na televiziji – bajke, prelepo. Prva tačka ovog vašeg seta zakona je problematična, ne sme da bude u proceduri. Da biste to opravdali koristite pogrešnu argumentaciju i dovodite nas u neprijatnu situaciju da razmišljamo da li vredi uopšte razgovarati. Nemate 126, neće ljudi da glasaju „za“, pogotovo za prvi zakon. Da vam ne pričam o drugom, koji je tako diletantski napisan da je to bruka i sramota. Čekam onu raspravu, kada ću dobiti malo više od dva minuta da vam to kažem. Molim vas, imajte elementarno poštovanje da su ljudi u životu pročitali makar dve knjige ili neke novinske tekstove. Znate i sami da u ovoj zemlji postoji ta energetska mafija. Bio je i anketni odbor i svi su prigovarali, i Hamović i Lazarević, da ne idem redom.
Vreme. Zahvaljujem. Gospodin ministar se obraćao krajnje kultivisanim tonom, uvažavajući ovaj visoki dom i sve nas pojedinačno. Nema povrede Poslovnika. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Da.) U redu, Skupština će se u danu za glasanje izjasniti o povredi. Gospodin Vladan Batić, povreda Poslovnika.
Takođe tvrdim da gospodin ministar, možda nenamerno, nije rekao istinu i na taj način je povredio, bar moje, dostojanstvo. Gospodine ministre, postojala je ideja da se u Nemačkoj gradi termoelektrana, ali se odustalo od te ideje. To danas ne postoji. Kad završimo sednicu uđite na sajt i videćete – zbog reakcije nemačke javnosti nema izgradnje. Postojala je ideja u SAD i takođe se odustalo. Ovo što ste rekli za deponije pepela, to je možda futuristički tačno. Govorim vam o stvarnosti, ona je tragična. Pre dva meseca duvao je vetar, to je kao pomračenje sunca, u Ušću kod Termoelektrane „Nikola Tesla B“. To su činjenice, a bajke da će to tako biti, pa to slušamo svakog dana. Pričalo se da će na pepelištima da se grade autodromi, da će Šumaher i Alonzo da voze na pepelištu Termoelektrane, ali to nije tačno. Ja dozvoljavam mogućnost da to u nekoj dalekoj budućnosti bude tačno. Danas ljudi koji žive pored pepelišta u zamrzivačima imaju pepeo, u kesama sa mesom imaju pepeo. To prodire svuda. To je stvarnost. Da li će budućnost biti tako svetla kao što vi tvrdite, ja ne znam, stvarnost je ovakva. Hvala.
Gospodine Batiću, po mojoj oceni nema povrede Poslovnika, ali ako ste nezadovoljni...? Niste. Nećete da se Skupština izjašnjava. Zahvaljujem. Gospodin Velimir Ilić ima reč.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, meni je jako žao što ova rasprava čitav dan teče jednim tokom koji nije u redu. Prvo, što se prve tačke tiče, da li je kršenje Ustava ili nije, moramo raspraviti. Ne bih želeo da Ustavni sud jedan zakon koji je izuzetno važan za Srbiju odbaci. Međutim, meni nije jasno, gospodine ministre, gde vi mislite da taj gasovod o kome govorite, od Niša južno prema makedonskoj granici, uključite i priključite, a da je prioritet da „Južni tok“ dođe do Niša. Šta je sada problem Vlade? Vlada pravi krak gasovoda i razgovaramo o kraku gasovoda, a ne znamo kuda centralni gasovod treba da uđe u Srbiju. Kada smo bili na prvim pregovorima sa Rusima dogovoreno je bilo, pošto sam učestvovao u mešovitoj komisiji dve vlade, da gas uđe kod Niša i da prati Koridor 10 autoputa, jer to je najjeftinije, da kraci prate koridor jer putno zemljište je već izvlašćeno i u širokom je koridoru. Sve normalne države kroz putni koridor provlače i optičke kablove i, naravno, gasovod i sve ono što je neophodno da prođe, jer je izuzetno širok koridor autoputa. Međutim, sada se ovde razgovara o nekoj eksproprijaciji, o nekoj firmi kojoj treba to da se da. To je državna zemlja. Država daje na korišćenje za gasovod. Šta je problem? Autoput je već trasa kojom može da se... i saobraćajnice koriste u slučaju intervencije na gasovodu. Međutim, varijanta koja je ovih dana pomenuta, o ulasku gasa kod Zaječara, izgradnji, traži i trasu puta i sve novo da se radi. Zašto? Da bi se neko zadovoljio, nečija sujeta. To će ovu Srbiju izuzetno puno da košta. Vi u Vladi morate da se dogovorite. Ne možete da se igrate sa građanima Srbije. Ne napadam vas, vi ste sasvim u redu. Ovi vaši projekti, mi ih delimično podržavamo, dobra je rekonstrukcija elektrana i sve to, ali ne može da dođe ... Danas, udarna vest – Nenad Čanak se dogovorio sa Mirkom Cvetkovićem i sve je rešeno. Ko je Nenad Čanak u Srbiji? Ko je Nenad Čanak u ovoj srpskoj politici? Ko su ovi ljudi koji sede ovde? Seo Nenad Čanak i dao zeleno svetlo i rekao – prihvatate moje amandmane, i oni kažu – u redu, idemo sa statutom Vojvodine. To je nenormalna politika. Tačno je da ima mnogo problema. Tačno je da su kod nas energenti, što se tiče nafte, benzina, najskuplji u Evropi. Tačno je da su kod nas akcize najveće. Tačno je da se penzije i plate daju od tih akciza od goriva, umesto da se prave putevi, a krediti se uzimaju za izgradnju puteva. To se godinama radi, gospodine Škundriću. Države u okruženju... Nemačka izdvaja pet puta više od akciza za gorivo za izgradnju puteva, Hrvatska dva i po puta, Engleska pet puta, a mi dajemo plate, penzije, za zdravstvo i sve ostalo od akciza za gorivo. Zato je gorivo skupo. Zato što se zadovoljava sve ovo u zdravstvu, gde su bile najveće investicije. Tačno je da su sad došle kreditne linije za hidrocentrale, ali isto tako je tačno da su prethodne kreditne linije intervencijom ministra finansija išle za skijališta, za kojekakve gluposti, za skijališta koja danas ne rade; i, masovno za zdravstvo, jer je ministar finansija forsirao zdravstvo. Vidimo sad kakvo stanje imamo u zdravstvu u poslednje vreme. Slušali smo šta se sve tu dogodilo. Nije dao namerno za energetiku, sećam se odlično sa sednica Vlade. Energetika zahteva ulaganja. Svaka čast, ali ne možete vi da proizvodite jeftinu struju i da dajete mnogim delovima, tom istom Čanku koji ubira poene, a da uništavate Šumadiju, gde ostavljate potpuno uništena područja gde se vadi ugalj. Ništa nije rekonstruisano, vraćeno, devastirana područja su toliko velika da je to haos. Pola Šumadije je uništeno i pripojeno Beogradu, do Topole. Zašto? Da bi se kopala ruda i proizvodila struja. Tačno je ovo što Batić priča, da u Obrenovcu i Lazarevcu ljudi ne mogu normalno da žive. Tražili ste i Ub da se spoji, da se priključi Beogradu, da biste kompletno izmuzli, kako naš narod kaže narodnim jezikom, taj deo Šumadije, potpuno ga uništili. Tamo više nema naroda, nema oranica, ne obrađuje se zemljište. Tamo je totalni haos. To godinama traje i tako će ostati. Tamo je kao da se nalazimo na Mesecu. Videli ste, bare, vododerine, tamo je nešto što će Srbiju potpuno da razori. Isto je tako, što se rudarstva tiče, razoren Bor. Jedan grad u istočnoj Srbiji potpuno je uništen, Majdanpek. Sad je tamo ekološka katastrofa, milijarde trebaju sada da se to dovede u red. Kao što će trebati milijarde da se i Obrenovac i čitav ovaj deo Šumadije koji je devastiran uvede u red. Kako i na koji način rešiti taj problem? Ljudi ne mogu da žive od pepela, i to je sto posto tačno. Cena struje kupovala je socijalu; uvek se išlo na to i uvek se struja zadržavala, a zato se deo države potpuno uništavao. Sad kada se prave ovi regioni, kada se sve ovo radi i gradi, neki pričaju – mi smo razvijeni, hoćemo u evropske regije. A šta će ti mučenici da rade tamo, kojima ste uništili njive, oranice? Izgubili su vodu, sve su izgubili, nemaju više života; žive u pepelu, u haosu, u baruštinama, nema puteva, nema ničega. Zašto se za to ne izdvoji neki dinar, nego sve ide... Ponavljam, najveće punjenje budžeta je iz akciza koje dolaze od goriva, to vi dobro znate, i od toga se daju plate i penzije i zato se veštački održava ova država, u kojoj privreda uopšte ne funkcioniše. Zamislite koliko je malo uloženo u poljoprivredu, a gde više da ulažemo? Milijarde treba da se ulože u poljoprivredu, da se vrati u normalu. Da ne pričam o napuštenim rudnicima uglja, da ne pričam o rudnicima u mom kraju; rudnik „Šumadija“ – pokupili magnezit, uradili sve, ostavili katakombe, tope se ljudi, deca upadnu u katakombe duboke 200-300 metara i ne može niko da ih izvuče. Mi smo pre godinu-dve uz pomoć žandarmerije dva dana izvlačili čoveka koji je stradao. Sve je to napušteno kao da je bilo bombardovanje, neki međuplanetarni rat. To je sve tako ostalo, stoje one jadne korpe od rudnika, stoje i one nesrećne mašine, RGI što je radio, Brđani, sve je u haosu. Pola Srbije je uništeno, devastirano, napušteno i zaboravljeno. Onda će neki da kažu – mi smo razvijeni. Mi njima damo jeftinu struju, a mi ništa ne ulažemo u ovo. Mi ćemo sad reći – rekonstruišemo elektrane. To je dobro i to mora da se uradi, ali, ponavljam, nemojmo uništavati životnu sredinu, već je potpuno uništena. Uzmite samo pitanje Bora, koliko milijardi sad treba da se Bor reši i da li je uopšte rešiv taj problem? Svi su kopali i vadili, kopali, deponovali, i sad svi pobegli i ostavili. Dinkić je izlazio i rekao – ja rešavam taj problem. Pa neka ga reši. Ne može da ga reši. Čitavi gradovi, čitave opštine, čitava naselja su uništena, potpuno razbijena itd. Da ne pričam o termoelektrani na Ubu koju je neko, da bi priterao Ub da što više izmuze prema Beogradu, gospodine ministre, napravio na tromeđi tri opštine, pa nismo mogli da damo građevinsku dozvolu i papire, jer je trebalo na referendumu da se izjasne građani tri opštine: Ub, Obrenovac i Lajkovac. Temelj elektrane napravljen je tačno na tromeđi tri opštine, da bi svi pomalo imali koristi, a naravno, oni koji tamo živ najviše će da plate ceh i cenu. Prema tome, mora da se uloži da se sve ovo vrati u ispravno stanje. Lepo je to što kopate rudu, ali otidite na kopove i vidite kakva je danas situacija. To je nešto što ne može da se objasni, zašto je ova država dozvolila da takvi prostori u Srbiji postoje. Da ne pričam da se sve to događalo širom Srbije, gde su rudnici uglja napušteni, ostavljeni; ostala oprema, ostalo sve u jednom jadu, kopovi, okna napuštena itd. To sve treba dovesti u red, gospodine ministre. Nikad za to nije bilo para, zašto? Zato što su ministar finansija i ljudi koji kontrolišu finansije ove države i Narodnu banku devet godina ulagali sredstva tamo gde se nikada neće vratiti. Da li neko od vas u Vladi priča o Staroj planini? Slušao sam priču da će tamo doći milijarde evra. I za vreme vaše vlasti, Miloševića, koliko je uloženo u to područje oko Bora... Tamo su pravljeni neki dvorci koji su danas napušteni, milijarde su uložene, koje trule na planini i propadaju, gde niko ne dolazi. Sećate se onog velikog odmarališta koje je napravljeno pored Bora, iznad jezera, gde su uložene milijarde? Sve je to napušteno i ostavljeno. Jednostavno, niko nije odgovoran za takvu situaciju. Ponavljam, zašto se od akciza, gospodo, malo ulaže u putnu privredu? Uzimaju se krediti, EU daje jedino kredite za koridore, puteve; to se lako dobija i zato se tu i uzima. Mi smo zemlja koja je do prošle godine davala samo 5% od akciza. Da li znate koliko izdvajaju Englezi – 50% od akciza godišnje, a mi samo 5%. Zato su nastali ovi gubici u „Putevima Srbije“, jer je Dinkić proračunao da se daje 5%, a trebalo je 20%, takav je bio dogovor, pa je rekao – godinu dana, dve i onda su ostali projekti, ostali su planovi, radovi, a sredstva su potrošena za penzije, za zdravstvo, gde je on besomučno ulagao. Sada kada slušam ovo na televiziji... Nama je muka da pratimo koliko se tu uložilo, a vidite danas – imamo grip. O čemu se radi? Ne znamo ni da li imamo vakcinu, ni koju vakcinu, ni šta, ni kako, ni koliko uvezenih, dobrih, loših, ništa. Tomica je izašao i kaže – nema mesta panici. Ljudi, da li ste normalni? Sedite i vidite šta hoćete. Pa, koliko smo uložili u zdravstvo? Kako može da se zapali klinički centar koji je rekonstruisan, gde su potpuno nove instalacije? To je igrarija sa ovim narodom, i zato ponavljam – ceo ceh su platili putna privreda, građevinarstvo i poljoprivreda, jer se odvlačilo tamo gde nije trebalo da se ulaže i tamo gde ne može nikada da se vrati. Bacalo se u rupu bez dna. Šta je sa skijalištem na Divčibarama? Šta je sa skijalištem na Torniku? Šta je sa onim skijalištem kod Jagodine? Šta je sa skijalištem Stara planina? Šta je to bilo? Bilo moderno, došao Nemac, daje dobre provizije, i samo viče – kupujte žičare, a mi jadni, sve što imamo su samo žičare. Cela Evropa će da skija u Srbiji. Ljudi, o čemu se radi? Pitajte gospodina. Doduše, ne viđam ga, ne sme ovde nikad da dođe da ga pitamo – šta to napravi i šta uradi? Da je toliko uloženo u energetiku, u poljoprivredu, gde bi nam bio kraj danas? U puteve, u bilo šta? Posle se pitamo zašto nema koridora, zašto nema ovoga. Ponavljam, podsetite gospodu u Vladi da je u Prostornom planu Srbije rečeno da se prate putni koridori. Zašto je sada potrebna eksproprijacija ako imamo širok putni koridor punog profila, gde može da se provuče jedan gasovod? Sve zemlje to rade. Svugde u svetu se to radi: optički kablovi, električne instalacije, sve ide. „Telekom“ je tražio da i on prođe; svi mogu da prođu i sve može da se zadovolji i nema nikakvih naknadnih troškova. Treba sada da damo sredstva „Jugorosgasu“, a znamo ko je tamo. Tamo su neki naši tajkuni koji se nalaze godinama... Kada budete amputirali te tajkune koji u energetici gospodare godinama, ja ću imati poverenja u vas. Oni učestvuju u uvozu gasa, u izvozu struje, u uvozu struje. Iste godine smo i uvozili i izvozili; tako je već 20 godina. Oni su imali proviziju, oni izvezu pa uvezu, pa skinu proviziju, pa se ugrade u gas, pa se ugrade gde god stignu. Sada su svi milioneri, milijarderi, pokupovali hiljade hektara po Vojvodini, po celoj Srbiji. Evo, ako ste danas slušali vesti, najskuplje jahte u Evropi kupili su naši tajkuni. Ne znam da li ste slušali, najskuplje jahte koje su pokupovane u Evropi kupili su Srbi i nalaze se na hrvatskom primorju. Ko tamo najviše voli da odlazi? Jedan naš ministar koji je vodio finansije i njegov ortak, oni su stalno tamo. Gospodin Labus je mnogo voleo da ide tamo, odu, koriste, putuju itd. Prema tome, prišrafite, gospodine ministre, ušrafite to sve. Zavedite red, ako možete. Lepo je da se ovo rekonstruiše; „Đerdap“ mora da se rekonstruiše, jer će da se raspadne i da ode sve niz Dunav, nema više, ne može. Ne može ni „Bajina Bašta“ da radi, mora da se rekonstruiše. Ti projekti su urađeni odavno, ali su kreditne sposobnosti Srbije bile male jer su krediti potrošeni za ove stvari o kojima sam sada govorio. Koliko se godina pravi Klinički centar? Poslanici, hajde jednom da posetimo Klinički centar, da vidimo da li je konačno urađeno to tamo. Nije urađeno ništa. Možda je kupljena neka oprema, okrečeno nešto. Ležao sam u najboljem apartmanu, a da li znate na šta liči? Moji drugari kada su dolazili da me posete kažu – na buregdžinicu, bele one pločice, male, četvrtaste, dva metra, na buregdžinice kakve su bile pre rata. Tako izgledaju pojedine sobe i naši čuveni apartmani. Prema tome, radite, mi ćemo podržavati ako vidimo da se uvodi red, a moramo da kritikujemo ono što ne valja, nemojte da se ljutite. Mene tuga uhvati kada odem u Obrenovac, kada odem na područje Lazarevca – onako dobra sela, plodna zemlja, seljaci su izgubili vodu zbog dubine kopova, nemaju volje za život. Svi su ih zaboravili. Žive kao u srednjem veku: u blatu, u nesreći, u barama, sa žabama, samo još krokodila što nema, ali zmija, guštera, pa to je katastrofa! Gospodine ministre, bar da malo mašine poravnaju, dovedu u red. To je jeza kako izgleda. Svi kažu – struju ćemo koristiti, a onda ćemo reći – mi smo razvijeno područje, mi tražimo neke druge privilegije, neke druge investicije, a te ćemo eksploatisati dok se svi ne rasele. Onda će taj deo Šumadije ostati potpuno prazan, potpuno uništen za vjeki vjekova, kao što je Bor potpuno uništen. Ne postoji niko u svetu... Znam da su bili međunarodni tenderi, dolazili donatori, dolazile firme, svi kažu da ovo nije normalno, da na svetu ne postoji nigde kao u Boru. Oni jadni ljudi koji žive tamo... Odlazio sam tamo, trudio sam se da im pomognemo, ali nema njima pomoći. Milijarde trebaju. Tamo treba da dođu neke velike kreditne linije da bi se to rešilo, da se omogući ljudima da žive. Tačno je ovo što Batić priča. Odemo, sednemo u Obrenovcu, za pet minuta, dok ručate napolju na terasi, počinje pepeo, samo škripi pod zubima. Nemoguće je. Zar ne mogu ti filteri da se kupe? Zar ne može to da se uradi? Evo, sada imamo i cementare, počeli ste u Kosjeriću, u Beočinu. Ova vlada je dozvolila, i išla da pobedi, u Kosjeriću da se spaljuju gume; Evropa, kao, dovozi. Da je to dobro, zar bi nama Evropa dala gume džabe, da nam dovoze da spaljujemo? I još nam plaća što trujemo najčistije predele Srbije, a to su naše prelepe Divčibare, Kosjerić i taj deo. Nije ni čudo što sada kažemo da je narod slabog imuniteta. Pogledajte gde hara grip – pa, u tim krajevima, u užičkom kraju, gde smo potpuno razbili... naravno, Požega i ovaj deo Srbije dole... Zašto? Ne mogu deca da se odbrane. Zamolio bih ministra ekologije da pusti ovo skupljanje flaša i kesa po Srbiji i da se bavi ozbiljnim ekološkim problemima, koji znače život za Srbiju, a ne ovakvim akcijama – pobijemo tablu i skupljamo flaše, nakupimo kamion flaša, prikažemo reportažu na RTS-u i sve bude u redu. Idi, ministre Duliću, pa vidi malo kako je u Lazarevcu, pogledaj ona prelepa sela na šta liče i kako su propala. Hvala vam puno.
Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe SPS - JS, NS, ZES, LDP, Napred Srbijo i SRS. Dajem reč gospodinu Zoranu Bortiću. Izvolite.
Poštovani predsedniče, uvaženo predsedništvo, poštovani gospodine ministre, predstavnici Ministarstva, cenjene kolege narodni poslanici, kada je u pitanju zaštita javnog interesa, država Srbija treba da preduzme sve mere koje su u nadležnosti njenih organa i institucija da taj interes zaštiti. Poznato je da je Srbija pravni sledbenik i naslednik međunarodnog pravnog subjektiviteta bivše države, Savezne Republike Jugoslavije. Svojim Ustavom Srbija je preuzela obavezu da prihvati i ratifikuje sve međunarodne ugovore i druge obaveze koje je SRJ prihvatala tokom svog postojanja. U tom smislu, članom 194. stav 4. Ustava Republike Srbije jasno je utvrđeno da su međunarodni ugovori i opšteprihvaćena pravila međunarodnog prava deo pravnog poretka Republike Srbije i da potvrđeni međunarodni ugovori ne smeju biti u suprotnosti sa Ustavom. To Republiku Srbiju obavezuje da sprovede odredbe Sporazuma između Savezne vlade SRJ i Vlade Ruske Federacije o izgradnji gasovoda na teritoriji SRJ. Izgradnjom magistralnog gasovoda MG-11 i pripadajućih razvodnih gasovoda sa pratećim objektima, uključujući postavljanje optičkog kabla za telemetriju, nadzor i daljinsko upravljanje gasovodnim sistemom, obezbediće se snabdevanje prirodnim gasom južne Srbije i funkcionalna veza preko priključnih stanica za sve opštinske centre. Time će se podstaći privredni razvoj ovog regiona i ravnomerniji razvoj Republike Srbije u celini. Polazeći od člana 2. postojećeg Zakona o eksproprijaciji, kojim je predviđeno da se javni interes za eksproprijaciju nepokretnosti utvrđuje zakonom ili odlukom Vlade, a imajući u vidu da „Jugorosgas“ AD ne ispunjava uslove iz člana 8. Zakona o eksproprijaciji da bude utvrđen za korisnika eksproprijacije za potrebe izgradnje ovog objekta energetske infrastrukture, nameće se potreba da se obezbedi pravni osnov za realizaciju ovog posla. Članom 2. Zakona o eksproprijaciji predviđena je mogućnost da se javni interes za eksproprijaciju utvrdi posebnim zakonom. Time su se stvorili uslovi za donošenje zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11, čiji je predlog ovoj skupštini dostavila Vlada Republike Srbije po hitnom postupku. Usvajanjem ovog zakona po hitnom postupku sprečile bi se štetne posledice zbog odlaganja početka izgradnje ovog gasovoda i pripadajućih razvodnih gasovoda sa pratećim objektima i obezbedila bi se mogućnost da se spreči propuštanje građevinske sezone i odlaganje trajnog rešavanja pitanja snabdevanja potrošača prirodnim gasom na području opština južne Srbije. Usvajanjem ovog zakona po hitnom postupku značajno bi se doprinelo i podsticanju razvoja ovog regiona. Predlogom zakona o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika uređuju se uslovi za bezbedan i nesmetan transport ovih materija i njihovu distribuciju, kao i uslovi projektovanja i izgradnje, održavanja i korišćenja cevovoda i unutrašnjih gasnih instalacija. Ovaj zakon neophodan je radi regulisanja bezbednog korišćenja, održavanja i izgradnje gasovoda u tehničkom smislu. On treba da bude pravni osnov za donošenje niza podzakonskih akata kojima će se u potpunosti regulisati oblast izgradnje i bezbednosti korišćenja gasovoda. Istovremeno, zakonom se stvara pravni osnov za uređenje oblasti unutrašnjih gasnih instalacija i stvaraju se uslovi da se uredi postupak i način korišćenja gasovoda. Pored navedenih razloga za donošenje ovog zakona, zakon je potreban da se izvrši neophodno usaglašavanje našeg zakonodavstva sa propisima Evropske unije, koji se odnose na sektor energetike. Time će se stvoriti neophodne normativne pretpostavke za povezivanje energetskih subjekata u regionu, za njihov ravnopravan položaj na tržištu energije, za približno isti stepen zaštite kupaca, kao i drugi uslovi kojima se postepeno obezbeđuje otvaranje tržišta energije. Na taj način se stvaraju uslovi poslovanja koji su kako u tehničkom i tehnološkom, tako i u organizacionom smislu neophodni za nesmetan razvoj procesa regionalne integracije u prenosu, transportu i trgovini energijom. Time se stvaraju uslovi za uključivanje naše zemlje u evropske ekonomske tokove. Razlozi zbog kojih se predlaže donošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu ogledaju se u potrebi bližeg i preciznijeg uređivanja uslova i načina eksploatacije rudnog blaga. Izmenama i dopunama Zakona nastoji se da se omogući efikasnije obavljanje eksploatacije mineralnih sirovina, da se podstakne razvoj rudarstva i otklone štetne posledice koje su nastale eksploatacijom sirovina i zatvaranjem rudnika. Istovremeno, ovim zakonskim predlogom nastoji se da se omogući efikasnija realizacija naplate naknade za korišćenje mineralnih sirovina kao prihoda države koji su od izuzetnog značaja za životni standard stanovništva. Poseban cilj zakona je da se ostvari veća kontrola poslovanja preduzeća koja obavljaju delatnost eksploatacije mineralnih sirovina, da se realizuje izdavanje rudarskih licenci, kao i da se pooštre sankcije za vršenje eksploatacije rudnog blaga koje su suprotne odredbama Zakona o rudarstvu. Uvođenjem reda u ovu veoma osetljivu oblast razvoja naše privrede obezbeđuje se veća zaštita ležišta mineralnih sirovina, odnosno reguliše se da se njihova eksploatacija može vršiti samo pod uslovima i propisanim zakonom. Istovremeno, zakonom se reguliše i oblast visokih ekoloških standarda, a akcenat se stavlja i na rešavanje pitanja vezanih za probleme koji nastaju u vezi s obustavom rudarskih radova i pružae pomoći razvoju rudarstva u ruralnim sredinama. Svakako, jedan od važnih razloga za donošenje ovog zakona je i taj što će se njegovom primenom omogućiti veća naplata naknade za korišćenje rudnog blaga u celini. Predlogom zakona o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede Republika Srbija, kao pravni sledbenik SRJ i jedna od država sukcesora bivše SFRJ, reguliše pravnu regulativu u oblasti elektroprivrede u skladu sa Ustavom RS i drugim zakonskim propisima. Pri tom, Republika Srbija je u sklopuusaglašavanja svog zakonodavstva sa propisima EU, posebno donošenjem Zakona o energetici, na potpuno drugačijim osnovama uredila pitanja obavljanja energetske delatnosti, čime je obesmišljeno dalje funkcionisanje i postojanje Zajednice jugoslovenske elektroprivrede kao pravnog subjekta. Zato će se usvajanjem zakona o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede stvoriti neophodne pretpostavke za funkcionisanje elektroenergetske delatnosti u Republici Srbiji u skaldu sa savremenim uslovima i integracionim procesima. Dame i gospodo narodni poslanici, predloženi zakon u velikoj meri stvoriće normativne pretpostavke da se u oblasti energetike u našoj zemlji izgrade visoki standardi i da Srbija u ovoj oblasti svoje zakonodavstvo približi propisima EU. Imajući u vidu takve ciljeve predlagača ovih zakona, Poslanička grupa SPS - JS će u danu za glasanje podržati sve zakone predložene od strane Vlade. Hvala veliko.
Reč ima poslanik Radoslav Mojsilović.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega ću govoriti o Zakonu o rudarstvu. Svi smo svesni činjenice, na šta često ukazuju i sindikati u Srbiji, da rudari rade u izuzetno teškim uslovima, sa zastarelom opremom i niskim zaradama, dok im se doprinosi za zdravstveno, socijalno i penziono osiguranje godinama ne uplaćuju, što je bio i razlog za štrajk mnogobrojnih rudarskih preduzeća u protekla tri meseca. Poseban primer je primer rudnika „Resavica“, gde sto rudara ne može da poveže radni staž i da ode u penziju. To nije slučaj samo u „Resavici“, već i u mnogim rudnicima u Srbiji. Bezbednost na radu rudara u Srbiji je na donjoj ivici tolerancije i Nova Srbija je mišljenja da se inspekcijski nadzor od strane Ministarstva energetike i rudarstva mora vršiti češće, kako bi se rudarska preduzeća naterala da ulažu što veća sredstva u zaštitu rudara na radu. Gospodine Škundriću, iz vašeg ministarstva su pojedini predstavnici rekli da će usvajanje ovog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu doprineti boljoj organizaciji rudarskih preduzeća, što ima za cilj modernizaciju i rekonstrukciju pojedinih rudnika u Srbiji. Međutim, nisam čuo do sada nijednog predstavnika Ministarstva da priča o tome da li Ministarstvo ima za cilj da ponovo pokrene proizvodnju, koja je prestala u mnogim rudnicima ili zbog loše privatizacije, ili zbog toga što je kupovina, tj. prodaja mnogih rudnika u Srbiji nameštana određenim preduzećima koja su bliska vladajućoj koaliciji kroz stečaj tj. putem sudskih licitacija u postupku stečaja, a tom prilikom istovremeno, uz pritisak pojedinaca iz vlasti, nije dolazilo do usvajanja plana reorganizacije koji su podnosili stečajni poverioci u stečajnom postupku. Tu pre svega mislim na firmu „Farmakom“ iz Šapca, koja je kroz stečaj, tj. na licitaciji uzela rudnik „Suva ruda“ u Raškoj, kao i „Lece“ u Medveđi. Ti rudnici su već godinama zatvoreni i ništa se ne radi u njima, i pored brojnih obećanja vlasnika, gospodina Bogićevića. Koliko ja imam saznanja, dobrog udela u vlasništvu tog preduzeća „Farmakom“ iz Šapca ima i gospodin Dušan Petrović, potpredsednik Demokratske stranke. Znači, ni pored njihovih mnogobrojnih obećanja nije došlo do pokretanja proizvodnje u tim rudnicima. Takođe znamo da se u republički budžet prošle godine slilo oko milijardu dinara za korišćenje rudnog blaga i da će ovaj zakon, vidi se iz predloženih izmena, povećati priliv u budžetu za narednu godinu. Mi se nadamo da će ta sredstva biti upotrebljena, tj. da će veliki deo tih sredstava država uložiti u povećanje bezbednosti i sigurnosti rudara, kao i u stvaranje uslova za veći priliv privatnih ulaganja, jer je činjenica da je budućnost rudarstva u otvaranju novih i u razvoju postojećih rudnika. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođa potpredsednik, Judita Popović ima reč. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, poštovani gospodine ministre, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, svaki put kada to pročitam u obrazloženju nekog zakonskog predloga meni je drago da je Vlada svesna toga, odnosno predlagač, da međunarodni zakoni imaju primat u odnosu na domaće zakone, po našem Ustavu. Slažem se sa tim da naše zakonodavstvo moramo da uskladimo sa međunarodnim ratifikovanim sporazumima, kao i sa Ustavom, međutim, kada se time što se predlagač poziva na poštovanje jednog ustavnog člana krši drugi član, u tom slučaju takođe dolazi do povrede Ustava, a to se dešava i u ovom slučaju kada se predlaže Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11. Zašto? Zato što već sam naziv ovog zakona nije tačan. Nije tačan jer sadržina zakona bi trebalo da obuhvati utvrđivanje i javnog interesa, kao i korisnika. U stvari, suština je ta da nema eksproprijacije bez javnog interesa. Suština je ta da se zakonom utvrđuje javni interes, međutim, u ovom slučaju se zakonom utvrđuje i korisnik. Zašto se utvrđuje zakonom, a to se ne označava u nazivu tog zakona, mislim da je to dobro pitanje koje treba da se postavi Vladi. Kada čitamo član 8. Zakona o eksproprijaciji, koji smo u toku ove godine, čini mi se aprila meseca, menjali izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji, onda možemo da konstatujemo sledeće: srećom, „Jugorosgas“ nije ni Republika Srbija, „Jugorosgas“ nije ni autonomna pokrajina, nije ni grad, nije ni grad Beograd, nije ni opština, a bogami, nije ni privredno društvo, koje je osnovano od strane našeg javnog preduzeća, niti je privredno društvo u kojem je naše javno preduzeće većinski vlasnik. Prema tome, ako je stanje takvo, a jeste, i to su svi mogući korisnici eksproprijacije koji su predviđeni, u tom slučaju „Jugorosgas“, gde je većinski vlasnik jedno strano državno preduzeće, ne može da bude korisnik eksproprijacije. Iz tog razloga ovaj zakonski predlog je u suprotnosti i sa Ustavom, a i sa Zakonom o eksproprijaciji. Prema tome, mislim da bi zaista trebalo da se postavi ozbiljno pitanje da li ćemo svi mi ovde prisutni da prihvatimo ovakvu vrstu presedana. Jer, ukoliko se prihvati da se u ovom slučaju napravi izuzetak, to može dovesti do toga da i pravni poredak bude ugrožen radi nečijeg interesa. Prema tome, mi nemamo ništa protiv javnog interesa, jeste, postoji javni interes za određene delatnosti „Jugorosgasa“, zbog kojih se i utvrđuje potreba za eksproprijacijom; međutim, mi se zaista protivimo da se kao korisnik označi jedno preduzeće u kojem je većinski vlasnik državno preduzeće „Gasprom“. Kako je došlo do tog većinskog vlasništva, to je opet drugo pitanje. Htela bih da vas podsetim na 2004. i 2005. godinu kada je, u stvari, pregovarano i kada su akcije „Progresgas trejdinga“ prodate „Gaspromu“ i kada je faktički „Jugorosgas“ postao suvlasnik, odnosno vlasnik u 75% ovoga preduzeća. Podsetila bih vas na činjenicu da je Upravni odbor NIS-a doneo odluku da, za nešto više od četiri miliona američkih dolara, otkupi 25% akcija „Progresgas trejdinga“. Međutim, podsetila bih vas i na to da je naša vlada propustila sve rokove da da saglasnost na ovaj pravni posao, tako da nije otkupljena ova količina akcija. Jednostavno smo prepustili kontrolni paket akcija stranom državnom preduzeću i sada smo u ovoj situaciji u kojoj se nalazimo. Ne bi bilo dobro da se krše Ustav i Zakon o eksproprijaciji radi peglanja nečijeg nemara, neznanja ili nečega drugog. Podsetila bih vas i na činjenicu da je oktobra ove godine za otprilike 2,4 miliona evra kupljena „Informatika“. Informatički inženjering je osnovna delatnost ovog preduzeća, i računarska oprema. Na ovaj način, kada su stekli većinski paket akcija u „Informatici“, „Srbijagas“ je pokazao neku vrstu zainteresovanosti da se bavi berzanskim poslovima i da izdvoji preko 200.000.000 dinara (dakle, preko dva miliona evra) za ove poslove, iako mu je osnovna delatnost u problemima. Dakle, opet „Srbijagas“, jedno javno preduzeće. Ovo javno preduzeće je, recimo, 2008. godinu završilo sa dugovima bankama od oko 14.000.000.000 dinara, sa naznakom da će u 2009. da se uzmu nove pozajmice u visini od 250.000.000 dolara. Dakle, „Srbijagas“ se nalazi u jednoj takvoj dubiozi, a kupuje akcije „Informatike“, čija delatnost apsolutno nema nikakve dodirne tačke sa delatnošću „Srbijagasa“. Nešto se oko tog gasa zaista radi mimo zakona, mimo javnosti i netransparentno. Kada govorimo o setu ovih zakona koji su na današnjem dnevnom redu mislim da bi bilo dobro da se setimo i međunarodnog sporazuma o prodaji kontrolnog paketa akcija NIS-a stranoj državi. Govorimo o poslu o kojem je bilo mnogo lepih reči, o poslu koji je označen kao istorijski posao, a sada radimo zakon o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu, gde se naglasak stavlja na činjenicu da bi trebalo da se poboljša naplata taksi i poreza u pogledu iskorišćavanja minerala i rudnog blaga. Mi smo tada, LDP, skrenuli pažnju da je rudna renta u Srbiji 3% i da je takva vrsta rudne rente u inostranstvu od 30 do 35%, tako da Srbija gubi na takvoj vrsti rudne rente ukoliko to ostane i dalje na snazi, a ostaje na snazi zahvaljujući članu 13. ovog sporazuma koji je zaključen između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije, jer taj član 13. ne dozvoljava da se promeni naplata poreza, taksi i slično, ukoliko bi to išlo na štetu inostranog partnera. Mi ćemo u sledećih trideset godina i dalje naplaćivati 3% rudne rente, a eto, u ovom zakonskom predlogu opet govorimo o nekoj tržišnoj naplati poreza i taksi. Sve u svemu, u energetskom sektoru imamo ozbiljne propuste, ozbiljne probleme. Bilo bi dobro da svi zajedno, koliko nas ima u parlamentu, dobro razmislimo da li je nama ovaj energetski sektor bitan, koliko je bitan, da li je bitan u tom smislu da kršimo zakon i Ustav, za koga je to bitno da se krši zakon i Ustav, kome je to u interesu. Da li je nama u interesu da jednostavno zaboravimo na koji način je „Progresgas trejding“, odnosno njegove akcije, prodat stranom državnom preduzeću? Da li mi zaista treba da zatvorimo oči pred ovakvim nepravilnostima ili da transparentno govorimo o tome? Ako je potrebno da se zaista eksproprišu određene nekretnine, zar nije mnogo jednostavnije da se promeni Zakon o eksproprijaciji u tom delu, nego da se napravi ovakav pravni precedent koji će definitivno da ugrozi i pravni poredak Srbije?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Munir Poturak.
Poštovani predsedavajući, uvaženi profesore Škundriću, kolege poslanici, hteo sam samo da iznesem jednu tehničku sugestiju povodom Zakona o rudarstvu, u smislu transfera ovih, da kažem, fifti-fifti, 50% ide lokalnim samoupravama i 50% ostaje Republici. Do sada nismo imali prilike da imamo jasan uvid u sve to, nemamo tačnu predstavu o svim tim sredstvima; nije bilo zainteresovanosti u tom pravcu. Međutim, u međuvremenu se dešavaju stvari sa kojima ta sredstva imaju smisao, imaju veću svrhu. Ukupna sredstva koja budu u tom pravcu usmerena namenjena su zaštiti životne okoline tamo gde se koriste rudna bogatstva i minerali. Ako se u zakonu predviđa da se negde na kraju bilansa uspeha posebnom knjigovodstvenom stavkom iskaže korišćenje rudnih bogatstava i to po osnovu iskorišćenosti tone, proći će godinu dana pa ćemo na osnovu tog ukupnog iznosa utvrditi koliko je sredstava namenjeno, odnosno potrebno da se izdvoji po osnovu naknade, da neko kao proizvođač, korisnik takvih minerala, rudnika to uplati na račun Ministarstva energetike. Verovatno da postoji negde u pravilniku, ali ako nema, dobro bi bilo da taj pravilnik reguliše tok, krug prenošenja tih sredstava kako bi lokalne samouprave na vreme mogle da se definišu prema tim sredstvima i da donose svoje strategije i mere zaštite i onog prostora koji se upotrebljava za distribuciju, skladištenje svih minerala, zato što ovaj zakon omogućava veću eksploataciju, veću dinamiku. Investicije u državi se uvećavaju, tako da se pravi prostor za jedan takav pravilnik koji će bliže urediti način prenosa sredstava, pogotovo zato što imamo prerađivače, pravna lica koja već dugo godina to rade, a sada smo ovim zakonom omogućili i drugim pravnim licima i preduzetnicima. Proširili smo opseg ljudi koji tim poslom mogu da se bave. Oni koji su se do sada bavili verovatno imaju prosek dve, tri, pet godina unazad, koliko su se bavili; njima može da se odredi da ne čekaju bilans stanja, da to bude kvartalno, mesečno, po nekoj sukcesiji, po nekoj dinamici uplate. Za one koji tek počinju neka ostane ono što je predviđeno – da se nakon godinu dana korišćenja u bilansu to iskaže. To govorim zato što imamo područja (govorim konkretno, dolazim iz tog kraja), kao što su Novi Pazar, Sjenica, Pešterska visoravan, tamo postoji rudnik Štavalj, gde većina stanovništva živi od stočarstva i poljoprivrede. Ako oni koji to budu koristili ne budu na vreme... Pored tog rudnika, znam pouzdano, i oni novi koji koriste minerale, glinu, škriljac, kamen, nisu se obezbedili finansijski tako da mogu da obezbede okolinu od štetnih posledica iskorišćavanja toga. Ako se na vreme ta sredstva predvide, lokalne samouprave imaju obavezu da usmere ta sredstva direktno u zaštitu te okoline. Ako znamo da to područje živi od poljoprivrede i stočarstva, a znamo da smo članica CEFTA, znamo da naš izvoz hrane, mesa zavisi od sertifikata, HASAP-a i drugih laboratorijskih nalaza kontrole, moramo na vreme nekako taj krug da utvrdimo, kako bismo omogućili onima koji žive od poljoprivrede, stočarstva i drugih delatnosti... Potrebna je ta zaštita, ta sredstva bi trebalo na vreme usmeriti i stvoriti obavezu prema lokalnim samoupravama da kompletna sredstva koja se budu vraćala iz Ministarstva na račune lokalnih samouprava u tom pravcu usmeravaju, da ta povezanost Ministarstva i lokalnih samouprava, sa obavezom zaštite, postoji. Znam da to može da bude sporo, ali može da ukoči neke druge delatnosti, od kojih većina stanovništva živi. To je nešto što u praksi doživljavamo svakodnevno. Druga stvar, ovo je više molba i sugestija, s obzirom na to da je taj rudnik „Štavalj“ na Pešterskoj visoravni, na nadmorskoj visini preko 1000 metara, da su tamo ekstremni uslovi za život stanovnika, a da mi u Srbiji imamo grejnu sezonu šest meseci (od 15. oktobra do 15. aprila), tvrdim vam, a mnogi od vas su bili na tom području i znaju da grejna sezona na tom području, Pešter, Tutin, Sjenica, traje devet meseci (od septembra, pa do maja meseca), ako je tri meseca više nego što je normalno, a postoji taj rudnik uglja tamo i cena je oko 4.020 dinara, u odnosu na drvo to je sasvim normalno, bilo bi korisno, bilo bi normalno, bilo bi pošteno da se domaćinstvima ove dve opštine (obe su na nadmorskoj visini preko 1000 metara) daje određena subvencija, podsticaj ili da im se olakša u vidu mesečne, tromesečne nadoknade po određenoj količini uglja, kako bi ljudi živeli normalno, kao i svi ljudi u Srbiji. Taj izdatak je višak u odnosu na nešto normalno što se troši u Srbiji. Vi znate da Sjenica i Tutin spadaju u najsiromašnije opštine u Srbiji; spadaju u opštine koje imaju ispod 2% putne mreže prve kategorije, u odnosu na neke druge okolne gradove. Na primer, Kraljevo ima 24% u odnosu na ukupnu količinu putne mreže. Nadam se da ste me razumeli, da ste shvatili poentu. Nadam se da će ići jedan dopis od lokalnih samouprava Sjenice i Tutina, sa svim ovim obrazloženjima, dokazima i argumentima Hidrometeorološkog zavoda Srbije, da bi se to našlo u proceduri Vlade i vašeg ministarstva, kako bi se izašlo u susret ovim građanima. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Poturak. Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, u nekoliko reči ću probati da vam ukažem na određene manjkavosti Predloga zakona o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika zbog kojih ovaj predlog zakona nije prihvatljiv za Poslaničku grupu Napred Srbijo, SNS. Naime, u članu 2. ovog predloga zakona definisani su pojmovi. Tačkom 5) ovog člana definisan je pojam naftovoda, ali ovako formulisana definicija nije obuhvatila neke od osnovnih elemenata tehničko-tehnološke celine naftovoda, kao što su terminali i blok stanice, bez kojih naftovod ne bi mogao da funkcioniše, pa je u tom delu ovaj predlog zakona manjkav. Zatim, u članu 3. ovog predloga zakona utvrđen je način projektovanja i izgradnje cevovoda. U članu 4. utvrđeno je da ministar nadležan za poslove energetike, po pribavljanju mišljenja ministra nadležnog za unutrašnje poslove, propisuje bliže uslove za projektovanje i izgradnju cevovoda. To je u redu. Jedan od tih uslova je i obeležavanje trase cevovoda. U članu 22. ste utvrdili da je energetski subjekat koji obavlja delatnost transporta, odnosno distribucije cevovodima dužan da postavljene oznake na trasi cevovoda održava, a da oštećene oznake odmah dovede u red ili ih zameni. Međutim, gospodine ministre, nigde u tekstu ovog predloga zakona nije utvrđena obaveza da se trasa cevovoda obeležava, kao osnov da bi se mogle primeniti odredbe propisa kojim se utvrđuje način obeležavanja trase cevovoda i način postupanja sa oznakama trase cevovoda, što znači da ste vi definisali način obeležavanja i način postupanja sa oznakama trase cevovoda, ali niste propisali obavezu da se trasa cevovoda i obeležava. Dalje, u članu 3. Predloga zakona o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika utvrđen je način projektovanja i izgradnje cevovoda. Ipak, bez obzira na činjenicu da su u tehničko-tehnološkom smislu svi cevovodi iste vrste jednaki, postupak njihove izgradnje, s obzirom na njihovu namenu, može biti različit. Cevovodi koji su namenjeni obavljanju delatnosti od opšteg interesa, na način da se obezbeđuje primena načela konkurencije, transparentnosti i jednakog tretmana lica koja mogu da koriste ovaj cevovod, jesu objekti od opšteg interesa i mogu se graditi uz primenu pravila o eksproprijaciji. Osnovna pravila o obavljanju delatnosti od opšteg interesa su propisana Zakonom o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa, dok su pravila o eksproprijaciji propisana Zakonom o eksproprijaciji, gde je utvrđeno da se eksproprijacija nepokretnosti može vršiti isključivo u javnom interesu. Za razliku od cevovoda o kojima sam vam sada govorio, kojima će se obavljati delatnosti od opšteg interesa, postoje cevovodi koji služe za transport tečnih ili gasovitih ugljovodonika, ali isključivo za lične potrebe vlasnika, koji se moraju graditi u skladu sa ovim zakonom. S obzirom na to da se radi o cevovodima internog karaktera, na njih se ne mogu primenjivati odredbe o opštem interesu, pa tako ni odredbe o eksproprijaciji. Cevovodi koji nisu namenjeni obavljanju delatnosti od opšteg interesa, već isključivo korišćenju od strane njihovog vlasnika, zbog svoje namene se ne mogu smatrati cevovodima zbog čije izgradnje bi se mogla primeniti pravila o eksproprijaciji. Potrebno je ukazati da je eksproprijacija pravni instrument kojim se u zakonom predviđenom postupku oduzima imovina trećeg lica uz naknadu i da je ovaj postupak moguće ostvariti isključivo sa ciljem ostvarivanja opšteg interesa, jer bi se u suprotnom kršile odredbe Ustava o ljudskim pravima na imovinu i zabranu diskriminacije, zakoni i međunarodni propisi o ljudskim pravima i načinu ostvarivanja opšteg interesa. Ovaj zakon ne precizira slučajeve kada je moguće primeniti pravila o eksproprijaciji prilikom izgradnje cevovoda i usklađivanja sa Ustavom zagarantovanim ljudskim pravima. U članu 40. ovog predloga zakona utvrdili steperiod od dve godine kao rok za donošenje propisa za izvršavanje ovog zakona. S obzirom na značaj ovog zakona za obavljanje energetske delatnosti od opšteg interesa, transporta i distribucije prirodnog gasa, transporta nafte naftovodima i transporta derivata nafte produktovodima, kao i za izgradnju objekata za obavljanje ovih delatnosti koje su strateški važne za funkcionisanje privrede i života stanovništva, predloženo vreme od dve godine je ipak i suviše dugo. Na kraju, gospodine ministre, poučeni problemima u snabdevanju privrede i građana Srbije u toku prošlogodišnje grejne sezone, ali i zbog potencijalnog rusko-ukrajinskog problema koji nastaje zbog nemogućnosti Ukrajine da plati Rusiji za isporučeni gas, što je pre dva dana i najavio ruski premijer gospodin Putin i na taj način upozorio potrošače u Evropi na mogućnost prekida u distribuciji, iskoristio bih vaše prisustvo i pozvao vas da građane Srbije obavestite o stanju skladišta prirodnog gasa „Banatski dvor“, o količinama utisnutog gasa i o procenama u kom vremenskom periodu bi se obavljala distribucija gasa ka privredi i individualnim potrošačima u Srbiji ukoliko do neželjenih prekida dođe, a na koje Srbija ne može da utiče. Na kraju (više je to lokalno pitanje), da li se može uticati na to da cene priključaka individualnih domaćinstava u Srbiji budu uravnotežene? U Vrnjačkoj Banji, iz koje dolazim, cena priključka na gasnu instalaciju je 1.180 evra. U najbližem okruženju, a to je grad Kraljevo, priključak na gasnu instalaciju je besplatan, a u župskom Aleksandrovcu je 590 evra. Kolega mi dobacuje – u Kruševcu, ali nemam informaciju kolika je cena naknade za Kruševac. Po ovim komparacijama vidite da su građani Vrnjačke Banje više nego duplo kažnjeni u odnosu na građane u ostalom delu Srbije.
Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani građani, pred nama je objedinjena rasprava o četiri zakona, neki ih zovu energetski, a ja bih se više osvrnuo na Zakon o rudarstvu i tu ću izneti neke svoje predloge šta treba ova država da uradi, a nije uradila, da bi se stvari u rudarstvu popravile. Srpska radikalna stranka i stručna javnost imaju dosta primedaba na Zakon o rudarstvu, a ni ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu ne otklanja te primedbe. Potrebno je doneti novi zakon koji će rudarstvo tretirati onako kako se to radi u razvijenim zemljama. Rudarstvo je značajna grana privrede i u mnogim zemljama sa velikim procentom učestvuje u ukupnom bruto proizvodu. Da rudarstvo ima ogromne potencijale, koji mogu da podstaknu razvoj različitih industrijskih oblasti govore primeri iz zemalja poput Nemačke, SAD, Velike Britanije, Japana, gde osnovu njihovog privrednog razvoja čini rudarska industrija. U ovom trenutku rudarstvo u Srbiji je na niskim granama, sa svega 2% doprinosa nacionalnom proizvodu. Polazeći od činjenice da u Srbiji proizvodnja sirovina još uvek predstavlja značajnu privrednu aktivnost, može se konstatovati da je eksploatacija primarnih sirovina jedna od važnijih privrednih delatnosti u Srbiji. Po podacima iz 1990. godine, u Srbiji se godišnje vadilo iz zemlje približno trista miliona tona mineralnih sirovina i jalovine, a u rudarskim preduzećima radilo je oko 70.000 ljudi. Ako se tome dodaju i prateće privredne grane, koje su indirektno vezane za eksploataciju mineralnih sirovina, može se konstatovati da je blizu 400.000 stanovnika Srbije zavisilo od rudarstva. U međuvremenu. ti su se odnosi drastično promenili: obim mase koja se dobija eksploatacijom je prepolovljen, a broj ljudi koji zavisi od rudarske industrije ostao je skoro isti. Srbija je energetski siromašna zemlja, njene energetske rezerve, bez Kosova i Metohije – ima uglja za narednih 50 godina, nafte za dvadesetak godina, i gasa, ali na nivou sadašnje proizvodnje koja pokriva 25% potreba. Po dokazanim rezervama uglja, oko petnaest miliona tona, Kosovo i Metohija je na petom mestu u svetu po ispitanim rezervama. Lignit se prostire po celom Kosovu i Metohiji, sa prosečnom debljinom sloja od oko 60 metara. Sa geološkog gledišta, lignit sa Kosova je među kvalitetnijim u Evropi, a imajući u vidu šta energija i energetski resursi predstavljaju u svetskim okvirima, možemo to povezati sa svim događajima u našoj južnoj pokrajini. Po proceni američkih stručnjaka, vrednost zaliha uglja na Kosovu i Metohiji je oko petsto milijardi dolara, i ne treba se čuditišto je ta teritorija interesantna velikim silama i multinacionalnim kompanijama koje se bore za što bolju poziciju. U Srbiji postoji oko 200 rudnika u kojima se eksploatišu rude, ugalj, kamen itd. Do sada su privatizovani uglavnom kamenolomi i manji rudnici, dok velike sisteme, kao što je Javno preduzeće za podzemnu eksploataciju „Rembas“, očekuje prodaja, a to se vidi i iz predloga da ovi rudnici sa podzemnom eksploatacijom treba da plaćaju nadoknadu za ugalj od samo 0,5% od prihoda. Meni je poznato, a i vama, da su rudnici sa podzemnom eksploatacijom u posebno teškom stanju. Postavlja se pitanje, zbog čega su dovedeni u takvo stanje, da li je tu u pitanju predstojeća privatizacija? Za ovo nisu krivi rudari, odnosno radnici, već neodgovorna vlast koja ne vodi računa o svom prirodnom bogatstvu. Sistem „Resavica“ direktno u subvencijama od države dobija oko dvadeset miliona evra ili oko 0,06 bruto društvenog proizvoda. Nivo subvencija po zaposlenom u tim rudnicima jednak je 55 prosečnih plata u Republici. Pored toga, „Resavica“ dobija još toliko na ime neplaćenih poreza i doprinosa. Primera radi, rudnik „Velenje“ u Sloveniji,iako sa podzemnom eksploatacijom, ostvaruje najveći profit. Vrednost proizvodnje u srpskom rudarskom sektoru iznosi oko 1,3 milijarde dolara godišnje. Ako bi se povećale investicije, ona bi u narednih pet godina mogla biti povećana više puta. Eksploatacija rudnog bogatstva, odnosno mineralnih sirovina je nužan preduslov daljeg razvoja društva. Posledica ove činjenice je da rudarska delatnost mora obezbediti što veće količine mineralnih sirovina, što nije stvar izbora nego neminovnost. Mogućnost izbora nudi se tek pri izboru modaliteta kako će se taj nužan preduslov osigurati, a on je sve više vezan i određen potrebom za očuvanjem prirode i životne sredine, odnosno sve strožim kriterijumima za uslove eksploatacije, odnosno očuvanje ekologije. Strateško planiranje u radu rudarskog sektora treba da bude od značaja za budućnost i zajednički dogovor svih zainteresovanih strana. Strateški dokument predstavlja pozitivnu suprotnost stihijskom i neplanskom radu. On predstavlja pristup koji treba da postavi osnovni okvir za dalje funkcionisanje rudarskog sektora, kao i korišćenje mineralnih sirovina. Zakon o rudarstvu treba da omogući racionalno upravljanje mineralnim sirovinama kao jedinim neobnovljivim resursom, a sa ciljem upravljanja celokupnim prostorom koji treba da zadovolji potrebe za sirovinama. To ovaj zakon ne obezbeđuje. Srbija to nije u potpunosti prepoznala, pa je u baznom dokumentu za upravljanje prostorom (Prostorni plan Srbije) dat mali značaj rudarstvu i mineralnim sirovinama. Nešto veći značaj rudarskom sektoru dat je u razvoju energetike do 2015. godine, i to u okviru razvoja energetike. Po tome, rudarstvo i mineralne sirovine nisu stavljene u kontekst ukupnog razvoja države. Potrebno je uraditi strateški dokument koji tretira upravljanje mineralnim sirovinama i rudarskom delatnošću, a sve u funkciji ukupnog privrednog razvoja države. Strateški dokument treba da sadrži podatke o postojećim mineralnim resursima, zakonskom okviru, akterima i zainteresovanim stranama, podatke o trenutnom stanju u eksploataciji, kao i uticaj na okolinu i ekonomski značaj. To država Srbija zasad nema. Tek uspostavljanje takvog sistema koji prepoznaje, uvažava i uključuje sve relevantne aktere omogućava da mineralne sirovine budu deo skladnog i održivog razvoja države. Kontakt između zainteresovanih strana je na niskom nivou. Veliki problem čini slaba mogućnost dobijanja validnih podataka vezanih za rezultate ranije vršenih geoloških istraživanja, postojećih istraživanja, kao i proizvodne kapacitete pojedinih poslovnih subjekata. Rudarski sektor karakteriše relativno visok stepen zakonske neusaglašenosti, što dovodi do pojave nelegalne eksploatacije mineralnih sirovina, uništavanja životne sredine itd. Za oblast rudarstva i geologije postoje brojne primedbe javnosti i učesnika u rudarskoj delatnosti – neadekvatan status mineralnih sirovina, obezvređivanje ležišta mineralnih sirovina neplanskim zahvatima u prostoru, monopolski položaj, kao i pojava nelegalne eksploatacije. Zakonodavnu regulativu u oblasti rudarstva moguće je ocenjivati na bazi poređenja sa regulativom u oblasti voda, šuma i poljoprivrede, jer im je predmet srodan; sve su to prirodni resursi, samo što su mineralne sirovine neobnovljiv prirodni resurs, pa se eksploatacija mineralnih sirovina najviše sukobljava sa interesima zaštite navedenih resursa. Zakonska regulativa mora da pruži mogućnost afirmacije većine državnih, lokalnih, privrednih i pojedinačnih interesa, što u oblasti rudarstva zasad nije slučaj. Prema postojećem zakonu,istraživanje i eksploatacija mineralnih sirovina vezana je za dobijanje dozvola i saglasnosti Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, a tu su i organizacije „Srbijavode“, „Srbijašume“, Ministarstvo životne sredine, kao i zaštita spomenika. Ovakvo rešenje usložnjava i vremenski produžava procedure i ostavlja mogućnost svakom akteru u proceduri da zaustavi proces, bez obzira na to da li se radi o zloupotrebi ili o nepoznavanju prostornih činjenica. Ovaj predlog za izmene Zakona o rudarstvu sadrži i predlog da se ukida potrebna saglasnost nadležnog ministarstva kada se radi o šumskom zemljištu, ali ne zato da se olakša procedura dobijanja saglasnosti, već se radi o sledećem: kako stoji u obrazloženju ovog zakona, prema odredbama Zakona o šumama, a takođe i prema odredbama drugih pozitivnih propisa iz oblasti šumarstva, ne postoji osnov da se donese akt kojim se izdaje saglasnost da se na šumskom zemljištu može vršiti eksploatacija. Šta to znači? Imajući u vidu da se mineralne sirovineu velikom delueksploatišu na šumskom zemljištu, to znači da će mnogi ostati bez mogućnosti za dalju eksploataciju ili će svesno kršiti zakon. Srpska radikalna stranka je na taj predlog uložila amandmane nadajući se da ćete ih usvojiti i popraviti tekst. Takođe, u Predlogu zakona stoji da eksploataciju mineralnih sirovina može da obavlja privredno društvo, preduzeće, odnosno drugo pravno lice i preduzetnik, koje je registrovano za obavljanje te delatnosti i koje ima licencu za izvođenje rudarskih radova i za vršenje stručnog nadzora nad rudarskim radovima. Nije jasno zašto preduzetnik može vršiti eksploataciju, kakvu organizacionu formu ima preduzetnik, a posebno kako može da ispuni uslove za dobijanje potrebnih licenci. Za dobijanje licence potrebno je ispuniti određene propisane uslove, a za isto platiti i nadoknadu. Izgleda da je bitnije uzeti pare, a ne ostvariti kvalitet. Takođe, po ovom predlogu zakona ukida se mogućnost da fizičko lice može da obavlja eksploataciju lomljenog kamena, ukrasnog kamena, peska, šljunka, opekarske gline na sopstvenom zemljištu, za sopstvene potrebe. Ovim su najviše pogođeni žitelji na seoskom području. Oni su najugroženiji, odnosno najsiromašniji, a neće moći da iskopaju kamen da bi pravili sebi kuću, zemlju za ciglu, da naprave i poprave put za prilaz kući i drugo. Državi je najbitnije da uzme pare. Ovim zakonom je predviđena agencija za rudarstvo, a ona od usvajanja zakona, 2006. godine, još nije počela da radi. To potvrđuje da nije ni bila potrebna. Srpska radikalna stranka je protiv osnivanja agencija, to ste čuli, non-stop to pominjemo i pričamo. U Srbiji ima preko 140 agencija, fondova, uprava, saveta itd. koje građani izdržavaju preko budžeta. Glavna odlika ove mreže je što zapošljava više hiljada ljudi, a sve to mogu da rade nadležna ministarstva. Nedavno je ministar Milan Marković, u maju ove godine, izjavio da nema dileme da je moguće da bude manje ministarstava, ali da mu više bodu oči vladine agencije čije stvaranje nije opravdalo cilj, pa kaže: „Ukidanjem pojedinih agencija, čije bi se nadležnosti vratile pod ingerenciju državne uprave, ostvarili bismo značajnije, mnogo veće uštede nego ukoliko smanjimo broj ministarstava“. Problem je što te agencije plaćaju građani iz svog džepa, ne znamo čemu služe, komplikuju život ljudima i privrednicima. Donose razne propise kako bi opravdali svoje postojanje. Euforija formiranja raznih agencija počela je posle oktobarskih promena kao ispunjavanje uslova za ulazak u EU. Da je sve to bespotrebno govori primer Slovenije, koja je već u EU a ima samo osam agencija. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Hvala. U ime svoje Poslaničke grupe Napred Srbijo, Srpske napredne stranke, govoriću samo o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11, i to dajući, pre svega, načelne primedbe na jednu lošu praksu dostavljanja zakona Skupštini. Nadam se da će se gospodin ministar Škundrić sa mnom složiti ovog puta da kritikujem pravog krivca zbog toga što je ovakav dokument došao u Skupštinu. Čudi me da to niko nije hteo da vidi, a čitav dan svi drže ovaj predlog, materijal u rukama, gde se na drugoj strani obrazloženja Predloga zakona lepo može pročitati da je Ministarstvo za zaštitu životne sredine svojim aktom, broj taj i taj, od 31. avgusta 2009. godine, utvrđujući prostorne planove itd. za ovaj projekat dostavilo da podržava sve aktivnosti u vezi sa realizacijom projekta izgradnje magistralnog gasovoda. Ono što je meni posebno bitno kao poslaniku, u smislu povrede Ustava, za ovaj postupak kaže „i predlaže“, znači Ministarstvo za zaštitu životne sredine i prostornog planiranja, „da se utvrdi javni interes za eksproprijaciju nepokretnosti“, a onda politički nekorektno, ali vrlo vešto određuje „ukoliko to i Vlada Republike Srbije smatra prihvatljivim“. Znači, Ministarstvo za zaštitu životne sredine je uradilo svoj deo posla, dostavlja Vladi da utvrdi javni interes, ali ako i Vlada smatra to prihvatljivim, ne prihvatajući odgovornost za sve dalje nezakonite predloge kako da se taj javni interes utvrdi. Ono što je nesporno, to je investicija koju čekamo, od koje očekujemo mnogo i koja u svakom smislu ima strateški značaj i zbog energetske sigurnosti i nekog uvažavanja mesta na kojem se nalazimo, kao kuća na raskrsnici koju ne možemo da pomerimo, ali nam od svetoga Save do danas treba da u toj kući nemamo promaju, nego da imamo prijatelje i ovakve strateške projekte koji će nas čuvati. Ali, dolazimo u situaciju da se čitav projekat kompromituje i, sada ću otvoreno reći, birokratskim propustima nedovoljno lojalnih saradnika, a neka se oni prepoznaju koji su. Vi ste profesor univerziteta, poznajete svoju struku. Vama nisu smeli da dostave ovakav predlog zakona u kojem je definisano koliko je neosnovano odlukom Vlade tražiti utvrđivanje javnog interesa za privredno društvo koje ne zadovoljava uslove koje je propisao zakon na koji se poziva, čak ni odredbe Ustava koje su ovde decidno navedene, gde je precizno navedeno da je taj osnovni uslov struktura kapitala od 25%. Nemam nameru da vas svađam sa vašim koalicionim partnerima, ali želim da podsetim građane: kada je država odustala da u Nacionalnoj štedionici sačuva svoj ulog, ali ga je dala svojevremeno i uplatila da bi prijatelji tih koji su uplatili zaradili ogroman novac, za to se našlo novca, poštovani su rokovi i u trenutku kada je država trebalo da izađe iz toga, da bi prihodovali pojedinci sa kojima je zamišljen čitav projekat, kojima je poklonjen prostor bivšeg SDK, davan ekskluzivni posao stare štednje, nikome nije smetalo i niko ne pominje da je Vlada radila na štetu Srbije, građana Srbije, budžeta i njene dugogodišnje imovine. U već osetnoj finansijskoj krizi, kada se održava učešće kapitala u Komercijalnoj banci, gde Međunarodna banka za obnovu i razvoj ima deo svog kapitala, takođe se nalaze sredstva u budžetu da se očuva struktura kapitala od kojeg država Srbija ima interesa. Meni ne treba nacrtati, građani treba da čuju. Onaj ko drži ključeve od trezora, u bukvalnom i prenesenom smislu, i oni kojima je bio interes da se ovo ne realizuje ili da se i dan-danas kompromituje, koji su svoje strukture ostavili i u Poreskoj upravi, i u organima i organizacijama itd. stvorili su praksu propuštanja rokova, ispuštanja udela u kapitalu, ali su vas, gospodine ministre, ostavili odgovornim pred nama. Ja prosto ne želim da samo vas okrivim za ovaj i ovakav, ne nesavršen nego predlog za koji ne mogu da kažem kreativno možemo da ga tumačimo, ili je dvosmislen pa hajde da nađemo način da realizujemo investiciju koja nas zanima. Ne, ovde nema ni rupe u zakonu, ovde je očigledno da je ovaj akt koji je predložen neustavan, ne zato što ste ga vi takvim predložili, nego zato što ste ga pripremili u skladu sa zakonom koji je neustavan. To je Zakon o eksproprijaciji, koji u jednom delu poštuje Ustav u članu 1, a u članu 2. ga ne poštuje jer ograničava pravo privatne svojine odlukom izvršnog organa.Ima vaše delimične krivice, ali nema apsolutne. Ono što u principu jeste loš manir i zašto intervenišem, ne smemo da kažemo – Nacionalna štedionica je pljačka veka koja je omogućena sredstvima države, pa hajde da sada i mi napravimo propuste ili nekome učinimo korisno delo, a na štetu države i budžeta i da sada ovu manju štetu pravdamo onom većom. Ne možemo to da radimo zato što to što je neko iskoristio u Nacionalnoj štedionici, ili to što Komercijalna banka ne potpada ni pod kakvu kontrolu države, iako tamo imamo članove Upravnog odbora... Direktor Agencije za privatizaciju je po funkciji član Upravnog odbora Komercijalne banke. Imate li izveštaj, gospodine ministre, kao član Vlade, kolika su primanja i plate u toj banci gde država ima značajno učešće? Nemate. Nećemo na lošim primerima da uzimamo pelcere za lošu praksu. Taj slučaj, kao društvo, kao parlament, i vi kao Vlada pre svega treba da stavite u okvire zakona i da ne dozvolite da se i u privrednom društvu od kojeg zavisi ovo ovde ponavljaju greške tipa sniženog učešća i nezakonitog korišćenja državnih prava. Kako je to moguće? Sada smo usvajali zakon o određivanju maksimalnog broja zaposlenih u organima republičke, centralne administracije i lokalne. Lepo se kaže da se odnosi na organe uprave i javne agencije. Onda imamo Zakon o javnim agencijama koji kaže u članu 7. da se na prava, obaveze i odgovornosti zaposlenih odnosi Zakon o radu i onda ide ta famozna rečenica, koja ruši sve okvire zakona, sve okvire Ustava, sve barijere, koja kaže – ako ovim ili posebnim zakonom nije što drugo određeno. Ta formulacija se toliko zloupotrebljava da se u slučaju Zakona o eksproprijaciji potpuno urušava suština samog zakona, u smislu pravne sigurnosti, svojine, privatne, državne i svake, da se eksproprijacija kod privatne vrši samo zakonom. Posao za pravnike, koji ovo ne rade slučajno – šta vredi leks specijalis koji poništava zakon? Svakog zasedanja donosimo dva leks specijalisa; kada se oni budu sukobili, koji će važiti? Ranije donet, stariji, pisan boldovanim slovima ili objavljen u ovom ili onom glasniku? Neka pravna sigurnost mora da postoji, i predmet za ismevanje poslanika, Zakonodavnog odbora dužnog da utvrdi ustavnost zakona, nas koji ne treba da pocrvenimo za nezakoniti akt, ne sme da na ovakvoj, jednoj od najznačajnijih stvari, bude doveden u pitanje, a to je projekat MG-11. Molim vas, verovatno ste se, s pravom, nakupili gneva slušajući od nas sve i svašta, ali ono što ste neopravdano primili od nas kao kritiku prenesite na one koji opravdano zaslužuju kritiku za to što je ovaj zakon ovde došao neustavan, iako ste mogli to sami da uradite i smatrali da vam neustavan zakon omogućava, nije trebalo da budete izloženi ovoj, najjednostavnije mogu reći, poruzi pred kamerama danas. U ime Skupštine, zakonitosti i ugleda Srbije pred svojim građanima, pred Rusima, pred onima koji ne žele da se ovakav projekat realizuje, molim vas da ovaj akt i ovaj posao od sada pa nadalje uredite tako da se time ponosimo svi, bez obzira na to što ste danas vi vlast a mi opozicija. Hvala.
Zahvaljujem. Potpredsednica Skupštine Nataša Jovanović ima reč. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, osvrnuću se na problem srpske elektroprivrede, jer je četvrta tačka ove objedinjene rasprave prestanak važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede. Mogla bih da se vratim na poslovanje elektroprivrede Srbije 20 godina unazad, čak i na period funkcionisanja u okviru SFRJ. Ako bih govorila o tome, to ću samo u uvodu kratko, onda moram da napomenem da je do prestanka važenja ovog zakona, kao što ste u obrazloženju rekli, došlo zbog činjenice da se raspala bivša Jugoslavija, da je globalistička politika Amerike i zapadnih sila bila da rasture, pre svega, etnički, nacionalni, kulturni, verski prostor na kome živi srpski narod. U tom kontekstu mogu da kažem ono što i vi znate, gospodine Škundriću, kao raniji visoki funkcioner vlasti u periodu od devedesetih godina, kao funkcioner SPS-a, svedok ste razaranja naše države i otimanja srpskih teritorija, da je u procesu sukcesije, ako uopšte možemo tako da je nazovemo, Srbija najviše postradala i kada je u pitanju elektroprivreda, jer smo kao jedna od šest republika u toj federalnoj državi najviše ulagali u elektroenergetski potencijal i u izgradnju svih postrojenja. To stanje se nije završilo time što je razbijena najpre SFRJ, pa uništena SRJ, državna zajednica SCG, već smo danas suočeni sa najvećom katastrofom, a to je da elektroprivredom u našoj južnoj pokrajini upravlja šiptarska okupatorska vlast, a ne Srbija, koja je učestvovala u izgradnji Termoelektrane „Obilić“, koja u bloku A poseduje 500 megavata snage, a u bloku B 700 megavata. Blok A i blok B se snabdevaju ugljem iz površinskih kopova „Dobro selo“ i „Belaćevac“, a rezerve lignita, odnosno uglja, poslanici su ovih dana spekulisali tim podatkom, a ovo je zaista tačan podatak, iznose trinaest milijardi tona. To je u apsolutnom, nominalnom iznosu ogromna vrednost, neprocenjiva, a sada je pod upravom okupatora, uz pomoć NATO snaga i Euleksa, koji je aktuelna vlast, na čelu sa Borisom Tadićem, legalizovala. Objekat Termoelektrane „Obilić“ je izgrađen isključivo srpskim novcem, bez ijednog dinara bivših republika. Od ukupne snage elektroprivrede Srbije tamo je instalirana snaga od 20%. Ako krenemo od stradanja naših sunarodnika u južnoj srpskoj pokrajini, od progona, pogroma koji se desio, poslednji pre tri godine, i sada potpune okupacije, suočeni smo sa činjenicom da meštani kosovsko-metohijskih sela (čuveni je slučaj sela Šilovo kod Gnjilana) nemaju struje po 20 časova. Oni će i ove godine sa teškom mukom i zebnjom da dočekaju hladne zimske dane, a onda ne mogu da funkcionišu ni bolnice, škole zbog činjenice da je takva situacija. Pošto razgovaramo o sistemu Elektroprivrede Srbije, da vam kažem, možda niste čuli, jutros je vaš kolega, ministar ekonomije Mlađan Dinkić, gostujući u jednoj televizijskoj emisiji govorio o budućoj, eventualnoj privatizaciji, odnosno pronalaženju strateškog partnera Elektroprivrede Srbije i procesu restrukturiranja. U ime naše poslaničke grupe SRS vam kažem, a to je naš stav od osnivanja naše stranke, da se protivimo privatizaciji Elektroprivrede Srbije. Jedan tako veliki sistem, koji je sistematski upropašćavan, a naročito pljačkom mafije (odnosno, dvojica - Hamović i Lazarević) u periodu od 2001. do 2004. godine, potpuno je osakaćen i ojađen. Krivci ni dan-danas nisu izvedeni pred lice pravde, iako su trojica inspektora savesno obavljajući svoj posao išli tragom rada Anketnog odbora, koji je predvodio onaj koji je izdao SRS, Aleksandar Vučić. Zato nikada nije ni objavio tu svoju najavljivanu knjigu, niti je ikada izveštaj Anketnog odbora došao pred narodne poslanike, jer su u međuvremenu tajkuni i njega uzeli pod svoje, a kasnije, već znate taj scenario – strane obaveštajne službe, Cane Žabac i svi oni koji su mu doturali novac u džep. To ne znači da se vi kao ministar u ovoj vladi sada ne bavite tim slučajem. Naravno, to rade pravosudni organi, ali morate da znate kako je ojađena elektroprivreda i kolika je šteta koja je merljiva ili nemerljiva. Oni su ustanovili, trojica inspektora policije, Dejan Svilar, Predrag Pavlica i Petar Damjanac, koji su brzopotezno smenjeni i degradirani, jedan je poslat u penziju, druga dvojica na niža radna mesta, da je šteta za Elektroprivredu Srbije od tog ugovora sa preduzećem „EFT“ i „Interfejs“, čime se bavio Anketni odbor, da su tim „partnerima“, Hamoviću i Lazareviću, tako u džep stavljena najmanje 22 miliona, pa čak i fantastičnih 50 miliona dolara novčane koristi, protivpravne. Oni su, iako su poslali u okružno javno tužilaštvo, nekoliko dana posle njenog podnošenja, kao što rekoh, smenjeni. Mene zanima da li vi znate, s obzirom na to da se okružni javni tužilac u Beogradu oglasio i rekao da ne može da daje nikakve informacije, posle toliko vremena i godina, da li vi znate dokle se stiglo sa tim slučajem? Novinari i dan-danas pokušavaju da idu tragom tih krivičnih prijava i onoga što je utvrdio Anketni odbor, a on je utvrdio da su Hamovićeva i Lazarevićeva firma, poslujući pod tim povlašćenim uslovima... Tako je to pljačka veka, kojom je najviše oštećena Elektroprivreda, koja sada posluje sa gubicima zbog činjenice da u nju nije ulagano 20 - 30 godina apsolutno ništa, gotovo ništa, zbog činjenice da nema jasnog koncepta od strane novog upravnog odbora i menadžmenta kako će tako veliki sistem da se restrukturiše i kako će da dođe do novih investicija da bi obnovio svoje pogone i izgradio nove elektrane, pre svega na Drini, o kojima se toliko priča. Javnosti radi, moram da kažem i večeras u ovoj raspravi da najveću pomoć u obnavljanju „Đerdapa 1“ zapravo daje Ruska Federacija, da iz Nacionalnog investicionog plana, koji je pod patronatom Dinkića, odnosno Kalanovićke, ni jedan jedini dinar nije uložen u proces obnavljanja, odnosno pomoći Elektroprivredi. Postavlja se pitanje zašto postoji tako veliki gubitak, koji se čak meri procentima između 13 i 18, a u nekim periodima godine i do 20%, od procesa proizvodnje električne energije do distribucije? Ako smo suočeni sa tom pljačkom i aferom veka, koja do sada nije do kraja procesuirana od strane naših pravosudnih organa, iako znamo da su Hamović i Lazarević, odnosno njihove firme, deponujući električnu energiju u letnjem periodu za dva centa po kilovat-satu, a zatim prodajući je Elektroprivredi Srbije u zimskom periodu po ceni od 4,2 do čak šest centi po kilovat-satu, zaradili enormne iznose, ko će onda da nam stavi do znanja sada i ko će uopšte da uveri zaposlene u Elektroprivredi Srbije da njih čeka neka svetla budućnost kada znaju da je njihovo preduzeće opljačkano? Mi imamo, kao stranka, rešenje za taj problem i mi ga neprestano nudimo. Dakle, izričiti smo protivnici privatizacije Elektroprivrede Srbije, zbog činjenice da su francuska elektroprivreda i češka, koja uglavnom u Evropi svima služi kao uzor, očiti primeri da ni te zemlje koje su članice EU ne žele da privatizuju preduzeća koja su u državnom vlasništvu i koja mogu profitabilno da posluju. Treba da se osmisli neki način, što ova vlast nije sposobna, niti želi, kako bi se poboljšalo stanje u Elektroprivredi Srbije. Godine 2015, ako želimo da imamo dovoljno energenata, zdrav vazduh i zemlju Srbije, potrebno je, po proceni stručnjaka, oko devet milijardi evra. Ako pogledate kako vas ovih dana ucenjuje Međunarodni monetarni fond, ne samo sada, nego svih godina unazad, i prethodnu Vladu i sve dosmanlijske vlasti od 2000. godine, kada je sistematski upropaštavan elektroprivredni sistem, pljačkana Srbija, vi ćete videti da MMF ništa ne nudi za infrastrukturu (negde ponešto, ne samo Srbiji, nego svim zemljama kojim skupo prodaju novac), već uglavnom za popunjavanje oslabljenih deviznih rezervi ili za kupovanje socijalnog mira od meseca do meseca, sa neizvesnošću kakva će sudbina zateći naše penzionere i zaposlene u školstvu i zdravstvu. Neusaglašenost cena sa prosečnom cenom u okruženju, to je takođe vaš problem, i problem vašeg ministarstva, danas su neke kolege poslanici govorili zbog čega. Evo, mi ćemo vam reći zbog čega. Mi srpski radikali neprestano upozoravamo da tarifni sistem koji je uveden dolaskom DOS-a na vlast uopšte ne prati stvarne tokove, dakle, ovo tarifiranje po zonama, koje je inače protivustavno. Pojedine kategorije su zbog toga oštećene, a u sistemu cena koji je tako loše napravljen uglavnom stradaju naši najsiromašniji građani. Taj konstantan gubitak, o čemu sam malopre govorila, prilikom distribucije električne energije, na svim naponskim nivoima, prosto je neverovatan kada se ima u vidu da Srbija ima izgrađen prstenasti model transporta, odnosno tranzita električne energije. Onda je problem i u vama, odnosno u Ministarstvu koje vodite, i u menadžmentu Elektroprivrede. Evo, na primer, ako uzmemo u obzir, a veoma je važno da građani Srbije to znaju, vezujem se onda i za ovu drugu tačku dnevnog reda, da Rusi u NIS ove godine, po izjavi gospodina Kirila Kravčenka, treba da ulože 136.000.000 evra, a ukupno će to biti 548.000.000 evra... Kompanija „Gasprom njeft“ očekuje da NIS ovu godinu završi sa uspešnim poslovanjem, a prošle godine taj dug je iznosio blizu trideset miliona evra. U kontekstu izjave gospodina Vladimira Putina, predsednika ruske vlade, pre nekoliko dana, ako, ne daj bože, ponovo dođe do gasne krize, koja je kulminirala prošle godine 6. januara, recite nam, gospodine Škundriću, da li vi mislite da li je Elektroprivreda Srbije, koja je preživela besomučnu NATO agresiju i sve što se desilo posle te agresije od strane NATO pakta, a jedan jedini dinar odštete nismo dobili, sposobna i spremna da na sebe preuzme odgovornost za napajanje elektrosistema Srbije u slučaju da dođe do te gasne krize? Mnogo je pitanja, ali zaista je red da pod hitno pred Narodnu skupštinu Republike Srbije Vlada izađe sa idejom kako zamišlja Elektroprivredu Srbije, zbog toga što bi (time završavam) proces restrukturiranja, ali i eventualni pokušaj privatizacije, čemu se mi odlučno protivimo, potpuno upropastio naš elektroprivredni sistem. Protiv toga se borimo i protiv toga su i zaposleni, odgovorni ljudi koji znaju svoj posao i koji vide da je ovakva sudbina Elektroprivrede zapravo posledica pljačke, „mafijašluka“ unazad devet godina i činjenice da se apsolutno ništa od strane države u Elektroprivredu Srbije ne ulaže. Hvala.
Zahvaljujem. Vašoj poslaničkoj grupi je ostalo još 40 minuta. Gospodin Mićo Rogović ima reč. Vama je ostalo sedam minuta i nešto malo više, desetak sekundi.
Zahvaljujem, gospođo predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, evo, ja ću u okviru ovih nekoliko minuta koliko je ostalo poslaničkoj grupi Srpske napredne stranke akcenat u izlaganju staviti na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu. Pre nego što bilo šta kažem, moram da iznesem konstataciju – verovatno se vi nećete složiti sa tim, gospodine ministre, ali to ne govorim pro forme, već na osnovu konsultacija sa stručnjacima iz ove oblasti – da za ove izmene i dopune zakona, kao i za mnoge zakone koji tako ulaze u skupštinsku proceduru, nije postojala kvalitetna stručna i javna rasprava. S obzirom na činjenicu kakvom se problematikom bavi ova materija i da predviđene promene i dopune ovoga zakona bitno remete neke prethodne odredbe važećeg zakona, predlažemo da ovaj zakon povučete iz procedure i da on doživi ono što treba da doživi, tj. konkretnu i zvaničnu stručnu i javnu raspravu. Čak se i u razlozima za donošenje ovog zakona koji su navedeni u obrazloženju pojavljuju neke kontradiktorne činjenice, i te činjenice nisu razrešile nameru preduzimanja odgovarajućih izmena i dopuna ovog zakona. To ćemo konkretno, kada bude priča o amandmanima, pokušati da vam dokažemo. Neću se vraćati ni u kakvu prošlost, hoću samo da konkretno krenem od određenih članova. Nešto je u okviru načelne rasprave kolega Stefan Zankov izneo, ali s obzirom na to da ste rekli da nema potrebe za zabrinutošću, a niste rekli ništa konkretnije od toga, ja još jednom moram da podvučem neke stvari. Prvo se kao razlog za donošenje ovog zakona postavlja, što je i gospodin Zankov rekao, to da je u većini evropskih zemalja zatvaranje podzemne eksploatacije, tj. rudnika rešeno zakonom o zatvaranju rudnika. U Predlogu ovog zakona to se ostavlja javnim preduzećima, odnosno izradiće se tzv. projekti kojima će ta javna preduzeća u okviru kojih rudnik posluje biti zatvorena. Najveća zabrinutost vezana za ovaj zakon i najveći problem koji izmene i dopune Zakona o rudarstvu mogu u praksi da izazovu odnose se na to. Naslušali smo se priča na temu nekih drugih zakona da se to tako neće desiti. Međutim, zaista je sva stručna javnost uznemirena zbog te situacije. Dosadašnjim, odnosno važećim zakonom u članu 13. ističe se da eksploataciju mineralnih sirovina mogu da obavljaju privredna društva, preduzeća, odnosno druga pravna lica. U članu 2. Predloga zakona, koji se odnosi na promene postojećeg zakona u članu 13, dodaje se i reč „preduzetnik“. Pre godinu dana uputio sam vašem ministarstvu pitanje vezano za teritoriju opštine Prijepolje, gde su bila raznorazna ispitivanja na području koje se zove Čadinje i Kamena gora. Zna se da to područje poseduje određene kapacitete u smislu rudnih bogatstava. Da li se mislilo, prilikom dodavanja reči „preduzetnik“ u Predlog zakona... Jer, na teritoriji te opštine su posle svih tih eksploatacionih istraživanja ostale ogromne rupe, koje nisu zatrpane. Povodom tog pitanja nikada nisam dobio nikakav odgovor. Molim vas i predstavnike vašeg ministarstva da do rasprave o amandmanima dobijem odgovor na ovo pitanje. Da li ovo unošenje preduzetnika, u smislu novih predloga, dopuna i izmena Zakona, znači da će se po Srbiji istraživati i rešavati situacije slične onoj koja se desila na području opštine Prijepolje? Složio bih se sa gospodinom Poturkom, vezano za rudnik Štavalj, teritoriju opštine Sjenica i tu situaciju oko nadmorske visine. Zaista podržavam tu ideju, ali je rudnik Štavalj, na teritoriji opštine Sjenica, mnogo bliži opštinama Ivanjica i Nova Varoš nego Tutinu, pa ako već razmišljate o predlogu svog koalicionog poslanika, onda neka se ova ideja proširi na teritoriju opština koje su zaista mnogo bliže rudniku Štavalj nego što je opština Tutin. Kada se govori o ovoj temi dodavanja preduzetnika onda se vidi konstatacija da su kaznene odredbe po pitanju ovog zakona različite za preduzeća i za druga privredna društva u odnosu na preduzetnike, tako da su one od šest do dvadeset puta manje za preduzetnike, a oni mogu da sudeluju u svemu ovome što ste naveli isto kao i svi drugi privredni subjekti, odnosno preduzeća. Sve navedeno govori o načinu i potrebi favorizovanja jednih privrednih subjekata u odnosu na druge, što je zaista u kontradiktornosti sa Ustavom. To se naročito vidi u Predlogu zakona kada se govori o eksploataciji sirovina za dobijanje građevinskog materijala, gde se u nepovoljniji položaj u odnosu na ostala preduzeća stavljaju preduzeća koja eksploatišu nemetalične sirovine i otvara mogućnost da Vlada paušalno određuje godišnje za svaku godinu, bez jasnih kriterijuma, kolike će te nadoknade biti. Prema Predlogu zakona, država, s jedne strane, naplaćuje naknadu, a s druge strane... jedino ako niste nameravali da ukinete subvencije u ovoj oblasti, odnosno oblasti podzemne eksploatacije uglja, tako da su ti stavovi kontradiktorni. Članom 8. stav 4. javna preduzeća stavljate, kao i preduzetnike u prethodnom slučaju, u povlašćeni položaj u odnosu na druge subjekte, što, moraćete priznati, nije u skladu sa važećim Ustavom Republike Srbije. To se isto odnosi na član 14, gde kažete da tehničku kontrolu može da uradi neko ko je napravio projekat. U praksi se zaista ne poznaje takav primer da tehničku kontrolu može vršiti lice ili deo organizacione jedinice, recimo, javnog preduzeća, koje je pravilo projekat, tako da su ovi članovi, mimo toga što su u kontradiktornosti sa važećim Ustavom, u suprotnosti jedni sa drugima. Na kraju, najbitnija stvar, najveća sumnja vezana za ovo, to je što pokušavate da ovim zakonom regulišete program zatvaranja... (Predsednik: Vreme.) ... podzemnih eksploatacija. I, vezano za te migracije koje će se desiti u rudarskim krajevima, ja bih, da nije previše ozbiljna ova tema, mogao da pomislim da će se taj problem rešiti izgradnjom metroa u većim centrima. Zahvaljujem.
Gospodin Momir Marković ima reč. Izvolite.
Gospodine ministre, da ste u članu 1. napisali ovako: Ovim zakonom uređuju se uslovi za: alineja jedan - bezbedan i nesmetan cevovodni transport, alineja dva - distribuciju gasovitih ugljovodonika, alineja tri - projektovanje i izgradnja, alineja četiri - održavanje i korišćenje cevovoda, ovaj član bi imao smisla. Ovako ste sve strpali pod jedan koš. Ovako definisano, da bi građani Srbije lakše shvatili, vi ste od Đerdapa, dalekovod, preko razvodnih dalekovoda, do niske mreže, pa preko niske mreže, jer vidim ovde i unutrašnje gasne instalacije, do zadnjeg utikača u vašem stanu strpali sve u isti koš. Unutrašnje gasne instalacije, kao i elektroinstalacije u stanu, privatno su vlasništvo korisnika i nikako im ovde nije mesto. Ali, istovremeno ste zaboravili jedan važan segment koji se odnosi na gasovode, odnosno na cevovode i niste ga ovde stavili. Radi se o sabirnim gasovodima koji od gasnih bušotina vode do sabirnih stanica ili do degazolinaže, gde se dalje ti gasovi prerađuju, čiste, vade se, recimo, u degazolinaži tečne frakcije i to se dalje pušta u gasovodni sistem. Ovih sabirnih gasovoda u ovom zakonu nema. Tačka 5), naftovod, lepo ste to opisali i dali mi šlagvort da vam postavim jedno pitanje – šta ste vi kao Vlada, šta ste vi kao ministar, šta je vaš prethodnik uradio da se zaštiti ogromna imovina države Srbije koja je svojevremeno ugrađena u tzv. JUNA projekat, jugoslovenski naftovod od Omišlja na Krku do rafinerije Pančevo i rafinerije Novi Sad. Koliko se sećam, preko 30% ukupnih sredstava uloženih u tadašnji jugoslovenski naftovod je iz Srbije, tačnije iz NIS-a, iz ondašnjeg „Naftagasa“. Ogromna smo sredstva uložili u to, a sada po paprenim cenama plaćamo transportovanje nafte od Omišlja na Krku do naših rafinerija. Ili nam se često dešava da dobijemo lošiju naftu od one nafte koju tamo usisaju u naftovod; dešava nam se da se zaglavi čep koji odvaja naftu, pa da nafta ne stigne onda kada je Srbiji najpotrebnija. Na kraju ćete mi odgovoriti na ovo pitanje, jer sam vrlo zainteresovan, ne samo ja, nego i građani Srbije – šta će država Srbija konačno učiniti da zaštiti tu svoju imovinu? Da ne govorim o drugoj imovini koja je vezana za gasnu i naftnu privredu a nalazi se u drugim republikama. U članu 2. tačka 1) kaže: „Distribucija je prenos gasovitih ugljovodonika od gasovoda...“. Hteo sam da se vratim za trenutak samo još na član 1; transport je jedna delatnost, distribucija je druga delatnost i te dve delatnosti moraju i u zakonu biti odvojene. Ovde se to ne vidi. Jedan, po meni, nelogičan stav u članu 2: „Cevovodni transport je transport gasovitih tečnih ugljovodonika u naftovodima, produktovodima i gasovodima radnog pritiska većeg od 16 bara, kao i cevovodni transport gasovitih i tečnih ugljovodonika radnog pritiska od 6 do 16 bara“. Ovde se radi o magistralnom gasovodu, radi se o transportnom sistemu, radi se o gasovodu koji ima od 50 do 16 bara. Svi pritisci ispod 16 bara ne mogu biti u transportnom sistemu, osim da sistem prestane da radi. Zato i postoje kompresorske kuće na svakih, recimo, 100 ili 200 kilometara, gde podižu pritisak sa 16 na 50 bara, i tako dalje ide. Pritisci ispod 16 bara su pritisci koji pripadaju distributivnoj mreži i razvodnim gasovodima i nikako ne mogu biti u delu koji se odnosi na cevovodni transport. Dakle, pritisci od 16 i niži, do 6 bara, pripadaju distributivnoj mreži. Sledeća zamerka na ovaj zakon nalazi se u članu 3, gde ste prevideli nešto što je mnogo bitno. Po meni, ovaj zakon je takoreći neprimenjiv. Kaže: „Cevovodi se projektuju i grade u koridoru utvrđenom prostornim planom na trasi za koju se utvrdi da je u pogledu prirodnih...“ itd. „Utvrđenom prostornim planom“? Šta ćemo sa cevovodima koji pripadaju razvodnim gasovodima, cevovodima koji pripadaju distributivnoj mreži, cevovodima koji ulaze u naseljena mesta? Tu ne može biti samo prostorni plan, nego tu moraju da budu i regulacioni planovi, jer naseljena mesta izgradnju svih, pored ostalog i gasovodnih, sistema regulišu regulacionim planom. Prostorni plan kroz nenaseljena mesta, kroz polja, regulacioni plan u naseljenim mestima. U članu 2. stav 4, čitav ovaj deo može biti... Kaže: „... zaključno sa unutrašnjom gasnom instalacijom kupca“. Unutrašnja gasna instalacija kupca nije deo transportnog i distributivnog sistema. Unutrašnja instalacija kupca počinje od regulacionog ili merno-regulacionog seta, pa završava kod trošila. Da li se radi o domaćinstvu ili se radi o manjim proizvodnim kapacitetima ili se, u krajnjoj liniji, radi o bilo kojim proizvodnim kapacitetima, unutrašnja gasna instalacija je vlasništvo korisnika. Može biti samoregulacioni sistem, jer kod velikih potrošača merni sistem dolazi kod samog trošila. U članu 7. ste napravili jedan previd koji ne može da se prihvati: „Prirodni gas, tečni naftni gas i biogas za propisane vidove potrošnje...“. Baš bih voleo da mi neko objasni šta su to propisani vidovi potrošnje. Ne postoje propisani i nepropisani vidove potrošnje. Radi se o odorisanju gasa. Gospodine ministre, odorizacija gasa se koristi samo za široku potrošnju. Bilo bi apsolutno nepotrebno i prilično glupo da se gas odoriše za velike potrošače kao što je, recimo, toplana Novi Beograd, koja povuče za jedan sat toliko prirodnog gasa koliko, recimo, za celu široku potrošnju, za korišćenje u domaćinstvima u Beogradu treba za 24 sata. Kad smo već kod odorisanja, niste propisali u jednom članu, da ga sad ne tražim, nešto što ste morali. Do sada su se prirodni gas i tečni naftni gas odorisali tzv. etil-merkaptanom, koji ima izvesna kancerogena svojstva. Odoriše se da bi se gas osećao ako izlazi, a ne ide preko trošila, da ne kažem - smrdi. Etil-merkaptan je sredstvo koje, pored tog svojstva da poseban miris daje tom gasu, ima kancerogena svojstva. U današnje vreme, gotovo po istoj ceni, ako ne malo skuplje, novi odoransi koji nisu kancerogeni se koriste svuda u svetu, osim kod nas. Kod nas se i dalje koristi etil-merkaptan. Ovim zakonom biste morali da propišete da se koriste odoransi nove generacije. Ne postoji propisani rok za puštanje u rad cevovoda koji su privremeno isključeni iz upotrebe. To je član 13. i to je malo nespretno; gotovo da ovaj član i ovaj deo zakona postaje neupotrebljiv. „Cevovodi ili delovi cevovoda i njihovih uređaja i postrojenja koji su privremeno isključeni iz upotrebe, kao i novi ili rekonstruisani cevovodi koji nisu pušteni u rad u propisanom roku, mogu se pustiti u rad nakon ponovo izvršenog ispitivanja, u skladu sa članom 9. ovog zakona.“ Ne postoji propisani rok, gospodine ministre. Neka je cevovod isključen dva dana i neka je izvršena određena rekonstrukcija na njemu, on mora ponovo biti ispitan. Nema propisanog roka - od šest meseci, dva meseca, 15 dana. Svako isključenje dela gasovoda kod ponovnog uključenja mora biti ponovo ispitano. Time se štiti i imovina onoga u čijoj se blizini taj gasovod nalazi, a i sam gasovodni sistem. U članu 16. tražite stručnu osposobljenost lica koja se bave transportom, distribucijom, manipulacijom, rukovođenjem gasovodnim sistemima ipri tom zaboravljate da mi već nekoliko decenija imamo gas u upotrebi. Odavno su otišli u penziju oni koji su počeli da uvode gas u industriju, u široku potrošnju itd. Ti ljudi su polagali nekakve stručne ispite. Garantujem vam da svako lice koje se bavi ovim poslovima posle određenog vremena, godinu ili dve stečenog iskustva, polaže stručni ispit. Ovde niste regulisali da ta lica koja već imaju položen stručni ispit ne moraju ponovo izlaziti. Šta će se desiti ako, ne daj bože, počnu i naše vlade, kao italijanske svojevremeno, na svakih šest meseci da padaju? Moraće ti ljudi svakih šest meseci kod novog ministra energetike da polažu stručne ispite. Mislim da u ovom članu mora da bude definisano: lica koja su već položila stručni ispit smatraju se licima sa položenim stručnim ispitom. Još jedna stvar, time ću završiti, da ostavim vreme i kolegama. „Cevovodi ili delovi cevovoda koji se više neće koristiti moraju se fizički odvojiti od cevovodnog sistema, uređaja ili postrojenja, očistiti od ugljovodonika, zapaljivih smesa...“. Pardon, član 18: „Prilikom korišćenja i održavanja cevovoda može se iz cevovoda povremeno, na propisanim mestima, ispuštati u okolinu ili spaljivati...“. Ne može se, ministre, ispuštati u okolinu. Do sada se nije desilo na teritoriji Srbije da su preduzeća koja se bave ovim poslom ispuštala u okolinu makar koliku količinu gasa, odnosno ugljovodonika koji se transportuje. Uvek postoji baklja i uvek se na baklju ispusti, pali ta količina, ne samo zbog zagađivanja okoline, nego i zbog toga što se radi o vrlo eksplozivnoj materiji. U pojedinostima ću mnogo štošta reći, o amandmanima, a ovo vreme ću ostaviti da moje kolege koje su se prijavile takođe kažu neku reč.
Hvala vam, gospodine Markoviću. Za reč se javio narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su predlozi nekoliko zakona iz oblasti energetike i ja ću u svom govoru najviše obratiti pažnju na zakon koji se odnosi na cevovodni transport, jer osim mog kolege Momira Markovića gotovo da niko u ovoj sali nije govorio o ovom zakonu, a rasprava se o ovome vodi još od jutros, od 10 sati, kao što ste sami svedoci. Naravno, kao i svi zakoni koji nam stižu od ove vlade, i ovaj zakon je nedorečen, neprecizan. Ako se samo malo stručnije pogleda i uđe u suštinu ovog zakona, moguće je primetiti da je ovaj zakon pisao neko ko ne poseduje ozbiljna znanja pre svega iz tehničkih nauka, a bogami, ni iz pravnih nauka. Nešto ću da kažem o pojmovima koji se definišu u ovom zakonu. Prvi pojam u ovom zakonu odnosi se na cevovodni transport. Definicija ovoga cevovodnog transporta je apsolutno neprecizna, nepotpuna, čak bi se moglo reći i na određeni način netačna. Ova definicija sigurno ne bi mogla dobiti prelaznu ocenu ni kod jednog profesora u srednjoj školi, a da ne govorimo o profesorima na fakultetu. Znate, ovo je ipak tehnička struka, a tehnika je nauka gde sve mora biti jasno, precizno definisano, jer ako postoje neke premise i aksiomi na kojima nešto počiva i ako je to pogrešno, onda je cela nauka i sve ono što ona izučava badava i to sve pada u vodu. Kada je u pitanju definicija cevovoda, ovde je još gora stvar. Jednostavno, izgleda da predlagač zakona nije čuo da je odavno izmišljena topla voda i da se cevovodom, pored ovih stvari koje je ovde naveo u zakonu, može transportovati, dopremati i topla voda; i ne samo topla voda, nego i neke druge materije, kao što su sitnozrnaste materije, praškaste materije itd. Naravno, trebalo bi da se zna makar toliko da kroz radijatore u našim stanovima, kojima se grejemo u ova zimska vremena, ide topla voda i da je ta topla voda došla cevovodima, a da nije došla iz nekog lavora ili ne znam na koji drugi način. Kad sam već počeo u ovom tonu, moram da naglasim da, bukvalno, za koji god se pojam, definiciju uhvatite, sve vrvi od nepreciznosti. Recimo, na jednom mestu se kaže – gasovodi su međudržavni sistem cevovoda za transport gasa itd. Zamislite, ako se vrši transport gasa od „Banatskog dvora“ do Niša, Leskovca, Vranja ili drugih delova Srbije, onda se po ovome može zaključiti da se taj gas ne dostavlja gasovodima, jer to nisu međudržavni gasovodi, prolaze kroz teritoriju Srbije. S obzirom na to da vi spremate statut Vojvodine, da ga usvojite u ovomparlamentu, možda ste imali to u vidu, pa će možda, recimo, jedan takav gasovod biti, ne daj bože, neki put i međudržavni. Da ne ispadne da samo kritikujem, ali to mi je osnovna namera, jer, ipak, opozicija je tu da kritikuje zakone, ima i jedna dobra stvar koju ste ovde uradili. Recimo, definicija naftovoda je dobro urađena, nemam nikakvu zamerku, ali ako se tu malo pogleda može se zaključiti da je ovo pisao, izgleda, neko drugi; nekako, stil pisanja i reči odudaraju od prethodnih definicija. Verovatno je zakonodavac ovo prepisao iz seminarskog rada nekog studenta, jer očigledno je da ono što o čemu sam gore govorio ništa ne vredi i ništa ne valja. Nisu samo u pitanju tehnički pojmovi. Naravno, ja sam inženjer, tehničko lice, pa sam obratio pažnju na to, ali u pitanju su i druge stvari. Recimo, ako se osvrnemo i na pravno-tehničke i leksičke termine, videćemo da ovaj zakon vrvi od određenih nepravilnosti. Recimo, na jednom mestu, kad definišete pojam kupca, vi kažete: „Kupac je pravno ili fizičko lice koje kupuje gasovite i tečne ugljovodonike.“ Smatram, i sa lingvistima sam se konsultovao, valjda je logičnije i ispravnije da se kaže – kupac gasovitih i tečnih ugljovodonika je pravno i fizičko lice. Voleo bih da ministar na kraju mog izlaganja odgovori ko je pisao ovaj zakon. Podsetio me je moj kolega Momir Marković, na jednom mestu stoji da se cevovodi projektuju i grade u koridoru koji je utvrđen prostornim planom. To je u suštini, kada se gleda na papiru, sve u redu, međutim, ovo jednostavno nije tačno kada ste vi u pitanju, jer se ovo ne poštuje. Recimo, još se ne zna da li će trasa gasovoda „Južni tok“ koja dolazi iz Bugarske proći kroz Niš ili Zaječar. Predstavnici lokalne samouprave u Zaječaru tvrde da će proći kroz Zaječar. Predstavnici lokalne samouprave u Nišu ne smeju da izađu pred Nišlije, kažu – znate šta, nije to baš još konačno, ipak se Niš neće zaobići. Znači, stavili ste jednu stvar koja bukvalno ne odgovara realnom stanju i onome što će se desiti na terenu. Dalje, u jednom članu, mislim da je član 4, stoji, recimo: ministar nadležan za energetiku (to ste, naravno, vi u ovom slučaju, gospodine Škundriću) treba da pribavi mišljenje od ministra unutrašnjih poslova za mnoga tehnička pitanja, kao što su pitanje trase, građevinskih materijala, parametara cevovoda itd. Zaista smatram da je ovo jedna velika glupost, da ovo stoji u Predlogu zakona, jer kada sam slušao predavanja i polagao ispite iz predmeta Mehanika fluida, Termodinamika mišljenje su davali pre svega redovni profesori tehničkih nauka, a ne predstavnici SUP-a, odnosno MUP-a. Ovde ispada da su praktično predstavnici Ministarstva unutrašnjih poslova ti bez kojih neće moći da se odradi nijedna stvar vezana za ove cevovode. Stvarno mi nije jasno kako je neko mogao da napiše nešto ovako. Razgovarao sam sa mnogim svojim kolegama inženjerima i ljudi su se čudili, zaista nisu mogli da veruju da je praktično dominantniji ministar unutrašnjih poslova od ministra energetike kada su ove, isključivo stručne, stvari u pitanju. Ima tu još mnogo stvari koje takođe ne stoje i koje bi trebalo promeniti. Već sam rekao da nauku ipak ne smemo zaobilaziti.Znam da Skupština, skupštinska većina, ministri, da su to sve politička tela i da oni priređuju i daju zakone, ali ipak, ovo je jedan izričito stručni zakon. Znači, moramo poštovati struku, moramo poštovati nauku. Tehnička nauka je ipak nešto što se razlikuje od ekonomije, na primer. U ekonomiji neko od ministara može da mazne i milijardu dinara i to pokrije nekim papirima ili na neki drugi način, da se to ne vidi, da se to ne sazna, ali ako jedna cev, jedan cevovod koji je neko projektovao i napravio ima i jednu manu, to će se odmah videti i mogu nastati veliki problemi. Dalje stoji u zakonu da se vrši odorisanje, odorizacija gasa. Zaista se čudim zbog čega baš ovaj izraz. Moj kolega Moma, da ga opet pomenem, objasnio je šta je to odorisanje, ali to nije reč iz srpskog jezika i ja verujem da puno ljudi, i obrazovanih, a ne običnih ljudi, ne zna u prvi mah šta znači ovaj izraz. Oni koji rade na ovim poslovima, koji ih izvode, nemaju u džepu Vujaklijin rečnik stranih reči i izraza, pa po potrebi – vadi, gledaj, prevodi itd. Jednostavno, ovde je moglo da se uprosti i da se kaže – dodavanje određenog, predviđenog, potrebnog mirisa, i sve bi bilo kako treba. Pošto treba da ostavim vreme za moje kolege, na ovaj način bih završio, ali zaista, verujte da onaj ko vam je pisao ovaj zakon ne vlada ni približno dobro ovom materijom. Hvala.
Hvala vama, gospodine Saviću. Reč ima poslednji prijavljeni govornik, narodni poslanik gospodin Zoran Krasić. Preostalo vreme Poslaničke grupe SRS, gospodine Krasiću – šesnaest i po minuta. Izvolite.
Naravno, ne mogu da pričam o ovim tehničkim izrazima jer ja to stvarno ne znam i mogao bih da pogrešim. Lako je gospodinu Markoviću, on je 25 godina radio u nekoj firmi koja se bavila ovim poslovima pa može da priča i o istorijatu gasovoda kod nas. Ja bih ipak da se vratim na ovaj prvi predlog zakona iz ovog seta propisa koje ovde u Skupštini zastupa gospodin Škundrić. To je Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda. Na početku, zbog onog dela javnosti koji će u odloženom prenosu ovo da gleda, ako uopšte neko gleda, ovo nema veze sa „Južnim tokom“, ovo nema veze ni sa ruskim partnerima, sa ruskim prijateljima, ovo je čisto unutrašnja stvar Republike Srbije. Bilo je ovde govornika koji su ovaj zakon vezivali za „Južni tok“, pa ste primetili tu grešku, ali dobro, ispravilo se. Moram da vam kažem na početku da sam se ja spremao za ovaj zakon, odnosno očekivao sam jedan ovakav zakon. Očekivao sam ga prošle godine u decembru mesecu, ali kada sam video da se u skupštinskoj proceduri nalazi zakon o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji onda sam bio potpuno siguran da će u sledećoj varijanti da dođe zakon i da će upravo ovaj koji je naveden u članu 2. Predloga zakona biti obuhvaćen. Jutros sam vam objašnjavao da sam se pripremao za diskusiju i za ovu temu, kao što sam se i 1996. godine na ovom istom mestu, gospodine Škundriću, takođe pripremao za onaj zakon o potvrđivanju sporazuma između ove dve naše strane. Tada smo mi srpski radikali iznosili kritičke primedbe iz potpuno drugačijih razloga, ali i tada smo uvažavali situaciju da imamo i blokadu, i „Mol“ u Mađarskoj, i uslovljavanje itd. Ne želim da otvaram tu temu, to je bilo pa je prošlo. Na šta želim da vam skrenem pažnju? Februara meseca ove godine sam insistirao kod predstavnika Vlade, to je jedna gospođa iz Ministarstva finansija, da ona objasni o čemu se radi kada je u pitanju izmena Zakona o eksproprijaciji. Odmah da vam skrenem pažnju, mislim da ste morali, pre nego što ste sastavili ovakav predlog zakona, da imate kvalitetnije stavove Ministarstva finansija i Sekretarijata za zakonodavstvo. Sumnjam da je sada Sekreterijat za zakonodavstvo osposobljen za kvalitetan rad. Zbog čega? Ovo je materija koja ne podleže bilo kakvom specijalnom zakonu, bez obzira na to što je u Zakonu o eksproprijaciji u članu 2. nešto napisano. Zbog čega? Ne može nijednim specijalnim zakonom da se promeni nešto što je definicija već nekoliko stotina godina. Gospodine Škundriću, reč „eksproprijacija“ znači da nešto što je u privatnoj svojini prelazi u državnu svojinu. Reč „administrativni prenos“ znači da nešto što drži državni organ prelazi u državinu drugom državnom organu, bez promene svojinskog oblika. Kada u članu 1, 2. ovog predloga zakona stavite u isti koš eksproprijaciju, administrativni prenos, delimičnu eksproprijaciju, odmah je u startu napravljena velika greška. To ne može da prođe. To je osnovni problem. Jer, može da se postavi još jedno pitanje – ako je taj magistralni gasovod od Beograda došao negde do Niša, pa je neko već napravio nešto, zašto onda taj ne nastavi u nastavku? Ova koncepcija zakona je pogrešna. Ovo je moglo na neki drugi način da se reši. Moram da vam skrenem pažnju da je i 2007. napravljenagreška. Naravno, dugo radim ovaj posao, pa sam jedan od autora Zakona o javnim preduzećima i poveravanju poslova od opšteg interesa. Naša ideja nije bila ovo. Dalje, moram da vam skrenem pažnju – sa gledišta eksproprijacije i administrativnog prenosa ne postoji nikakva razlika između magistralnog, regionalnog gasovoda, i onog po ulicama. Zašto? Zato što je kod eksproprijacije glavna stvar nepokretnost. Na sednici Odbora za finansije predstavnika ministra finansija sam upozoravao da treba da se razvije i poseban sistem tzv. realnih tereta i službenosti, da nema potrebe da se vrši eksproprijacija, u smislu prelaska nepokretnosti iz jednog svojinskog oblika u državnu svojinu, kada može da se dobije dozvola da se sprovedu te instalacije na 80 santimetara ili metar u zemlji, da se vrati zemljište i onda idu ograničenja – ne može kuća, ne može drvo, ali može pšenica, može bilo šta. Koristim nešto kao primer, možda sam tehnički i pogrešio, ali hoću da stavim težište na nepokretnosti na zemljištu. Ovde je izabran pogrešan put. Kada je menjan Zakon o eksproprijaciji, februara meseca ove godine, rečeno je da je potrebno da se promene tri stvari. Daću vam konkretan primer, gospodine Škundriću. Prema zakonu iz 1996. godine, korisnik eksproprijacije moglo je da bude javno preduzeće od republičkog interesa, poput „Elektroprivrede“, ali u praksi je eksproprijaciju radi skidanja zemljišta, radi otkopa itd. vršila „Kolubara“, zavisno preduzeće u sistemu. Ova promena je praktično bila legalizacija postojećeg stanja u tom delu i onda je rečeno – korisnik eksproprijacije može biti javno preduzeće od republičkog interesa i svako zavisno preduzeće koje je javno preduzeće napravilo. Kada smo donosili Zakon o javnim preduzećima mi smo stavili ograničenja upravo da bismo mogli da kontrolišemo javna preduzeća, koja očigledno, evo, dvadeset godina ne može niko da kontroliše, pošto su ona posebna fela, posebna vlast, jači su od svakog ministarstva, faktički su jači, materijalno su jači. Postavljeno je pitanje – da li može preduzeće u mešovitoj svojini; rekli su – ne, ne može da bude korisnik eksproprijacije. Sve to ne može da se promeni leks specijalisom, jer leks specijalis može samo da prećuti jednu sitnicu u sistemu uslova koji moraju da se ispune. O tome se radi. Znači, naši prigovori nisu, kako ste na početku protumačili, da Vranje ne dobije gas. To naša ideja nije, ali želimo da se poštuje zakon, pogotovo što je u Srbiji za proteklih devet godina došlo do ekspanzije, pored drugih mafijaških grupa, i te energetske mafije. To mora da se kaže i to nije specifičnost Srbije, to je jednostavno trend. Znate i sami, za proteklih nekoliko godina toliko se stvari promenilo u ovome što se zove infrastruktura ili saobraćaj: pa, donji stroj - država, mogu da jure privatne lokomotive; kod pošte je takođe nešto državno, nešto ide na privatno; kod kablovskih televizija nešto je državno, drugo ide privatno; pa i kod ovoga. Imamo loša iskustva sa cenom i sa transportom. Što se tiče cene, podsetio bih vas da sam od 1998. do 2000. godine i te kako imao problema u to vreme kada sam obavljao neku funkciju, pošto je u nadležnosti mog ministarstva bila i kontrola cena energenata, pa koliko njih, posrednika, kako se ko dograđuje itd. Dalje, ako se nešto reguliše zakonom, što po pravilu treba da se reguliše odlukom Vlade... Jer, jedno je utvrđivanje opšteg, to se sada kaže javni interes, to je ta promena zbog Ustava, a drugo je postupak eksproprijacije. To što je prilikom izmene Zakona o eksproprijaciji bankarska garancija odbačena jer državni organ ne može da je obezbedi, to je dobro rešenje, ali ovo što sada pokušavate sa ovim zakonom je pravno nemoguće. Tu vrstu legalizacije preko zakona kao posebne forme ne možete da uradite. O tome se radi, jer ovo je po nekim pravilima suprotno i Ustavu Republike Srbije. Kada se već pozivate na neke međunarodne ugovore itd., vodite računa, nemaju svi međunarodni ugovori, sporazumi ili naši zakoni o ratifikaciji, potvrđivanju nekih sporazuma primat u odnosu na Ustav Republike Srbije i pravni sistem Republike Srbije. Tu vas je u delu obrazloženja neko malo prevario, jer vam kaže – na bazi tog međunarodnog ugovora možemo da gazimo neke odredbe Zakona o eksproprijaciji. To ne može. Pogotovo ne može zbog toga što ovo preduzeće koje vi stavljate kao korisnika eksproprijacije posluje po našim propisima i na njegovo poslovanje se primenjuju naši propisi. Kada bismo čak koristili Zakon o stranim ulaganjima, koji je zamrzao... Znate i sami, kada se registruje preduzeće sa stranim ulaganjima uslovi se zamrzavaju na taj dan. I taj kriterijum da uzmemo, opet je nemoguće. Pod nekim uslovima ovo ste mogli da uradite, s tim da ste napravili tananu razliku između toga ko je korisnik eksproprijacije i ko je budući krajnji korisnik eksproprijacije. Kada nešto putem eksproprijacije podržavite, onda u jednom drugom postupku možete da prenesete na korišćenje, upravljanje, raspolaganje bilo kom drugom licu. Ali, neko vas je prevario da idete na ovu kombinaciju. Gospodine Škundriću, javna tajna u Srbiji jeste da se priličan broj ljudi koji su radili u Ministarstvu koje ima veze sa ovom materijom nalazi na platnom spisku „Mola“, „Jugogasa“, „Jugorosgasa“, kod Hamovića i Lazarevića, čini mi se da i Vukčevićeva ćerka radi u njegovoj firmi u Italiji. Neću da ulazim u te detalje, ali to je i suviše javna stvar, pogotovo posle Anketnog odbora koji je ispitivao energetsko poslovanje. Radi vašeg saznanja, niko to ne bi saznao da Božidar Đelić nije dostavio dokumentaciju vezanu za Nacionalnu štedionicu, pa se onda otvorila tema: kupovina, prodaja struje, strateške pozicije u naftnoj industriji, gasnoj industriji itd. To je javna tema sada. Danas ste nas stvarno povredili kada ste ubacivali vaše želje i korisnost, koju niko ne osporava, apsolutno niko ne osporava, kao glavni argument sa kojim kažete – molimo vas da prekršimo Ustav i zakon donošenjem ovog zakona. O tome se radi. Naravno da nam je stalo da se u Srbiji završe neke stvari, ali u Srbiji je u ovom trenutku mnogo potrebnija istina, pravda i zakonitost od bilo kakve druge nazovikorisnosti. Malo je patetično pričati o nekoj korisnosti za građane Kuršumlije, da bi eventualno u perspektivi mogli da dobiju gas, a oni su svi na kuhinji, kazanu; ili za Blace, Prokuplje. Kada su vas danas ljudi slušali, nervirali su se – gde ovaj čovek živi, šta on priča, da mi sprovedemo gas itd. Otvaram vam samo temu. Ne želim da prejudiciram neke stvari. Razmislite malo o tome. Kažem, distributivna mreža za gas koji ide prema domaćinstvu ima neki profil, regionalni, magistralni, kako to nazivate, nećete mi zameriti, ima neki drugi „fi“, profil. Postaviti to u zemlju je isti posao. Apsolutno isti posao. Sa gledišta leks specijalisa imate ovaj član gde govorite o tome da će odluku o eksproprijaciji, konkretno za neku teritoriju, da donose nadležni organi uprave, jedinice lokalne samouprave, i to negira ceo zakon. Ovakav zakon ima smisla kada je Republika nadležna da odlučuje, kada su republički organi nadležni da odlučuju o eksproprijaciji, ali kada o tome odlučuju organi uprave, jedinica lokalne samouprave, ovaj zakon gubi svaki smisao. Apsolutno svaki smisao gubi. Samo da vas podsetim, u poslednjim izmenama ovog Zakona o eksproprijaciji, što se tiče pravične naknade koja se određuje prilikom dogovaranja, ubačena je Poreska uprava sa svojim procenama i praćenjem kretanja tržišne vrednosti nepokretnosti na određenoj teritoriji, kao početna instanca, da više odeljenja za finansije u opštinama koja vode taj postupak ne bi proizvoljno nešto radila ili angažovala neke navodne veštake, da vam ne pričam o tome, ali nije izbegnut onaj konfliktni deo, kada u vanparničnom sud određuje pravičnu naknadu. U ovom zakonu o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji postoje i neka dobra rešenja koja omogućavaju stupanje u posed pre pravosnažnosti odluke o pravičnoj naknadi, u cilju efikasnosti sprovođenja nekog posla, da se ne desi da neko zbog dva ara njegove parcele blokira nešto; ne daj bože da se to desi sa „Južnim tokom“, koji je stvarno međunarodni projekat, nije naša privatna prćija. U ovom trenutku je mnogo važnije da se ovaj postupak sprovede na zakonit način. Član 8. Zakona o eksproprijaciji, posle prečišćavanja, jeste precizan. Znači, eksproprijacija je moguća da bi nešto iz privatne svojine postalo državna svojina. Da bi neko mogao da bude titular državne svojine, mora da bude državno pravno lice: Republika, grad, pokrajina, opština itd. Slažem se, i republičko javno preduzeće koje posluje sa državnom svojinom. Zato sam februara meseca pitao predstavnika Ministarstva finansija, ženu koja radi 30 godina samo na eksproprijaciji – šta vam je kriterijum kod javnih preduzeća, zato što poslove od opšteg interesa mogu da obavljaju i privatna lica ukoliko im se zakonito poveri vršenje tih poslova. Pa, taj zakon je omogućio da „trče“ ovi privatni autobusi po Beogradu, taj zakon koji smo doneli 2000. godine. Insistiramo samo na zakonitosti, na poštovanju postojećih propisa, ali shvatite, po definiciji je nemoguće da privatno dođe u privatno u postupku eksproprijacije, a pogotovo je nemoguće u postupku administrativnog prenosa nepokretnosti.
Hvala, gospodine Krasiću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o utvrđivanju javnog interesa za eksproprijaciju nepokretnosti radi izgradnje magistralnog gasovoda MG-11, Predlogu zakona o cevovodnom transportu gasovitih i tečnih ugljovodonika i distribuciji gasovitih ugljovodonika, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o rudarstvu i Predlogu zakona o prestanku važenja Zakona o udruživanju u Zajednicu jugoslovenske elektroprivrede. Poštovani narodni poslanici, rad nastavljamo u ponedeljak 9. novembra, u 10.00 časova, raspravom o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama. Želim vam prijatan vikend. Sve najbolje, prijatno.