Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Molim da najpre saslušamo himnu Republike Srbije, koju će danas izvesti dečiji hor „Čarolija“, pod rukovodstvom dirigenta Leontine Vukomanović. [[Intoniranje himne]] Zahvaljujemo još jednom dečijem horu „Čarolija“ i prelazimo na rad. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 143 narodna poslanika i da imamo uslove za rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima Anamarija Viček.
Zahvaljujem, poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici i poslanice, drage kolege, ja ću današnje pitanje postaviti gospodinu dr Srđanu Verbiću, ministru prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Na osnovu poslednjih izmena i dopuna Zakona o visokom obrazovanju, koji je donet još, davne 2014. godine, trebalo je da se prenese procedura priznavanja visoko školskih diploma stečenih u inostranstvu, na Enik-Narik centar, koji je obrazovan tek 1. oktobra 2015. godine. Moje pitanje je, odnosno grupa pitanja će se odnositi na funkcionisanje centra Enik-Narik. Od otvaranja centra prošlo je pet meseci, i s obzirom na to da se prema odredbama Zakona o visokom obrazovanju, trebalo bi očekivati da procedura priznavanja pomenutih diploma, se završi za 90 dana. Pitanja koja se odnose bi trebalo da budu relevantna na dosadašnje funkcionisanje Enik-Narik centra. Na koji način Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, vrši nadzor nad Enik-Narik centrom, kao institucijom koja funkcioniše u sklopu Ministarstva, koja je u daljnjem, funkcija pokrajinske instance u procesu priznavanja visoko školskih diploma, stečenih u inostranstvu? Dobro su nam poznati razlozi kašnjenja otvaranja Enik-Narik centra, te se prva grupa pitanja odnosi upravo na funkcionisanje samog centra. Koliko Enik-Narik centar ima zaposlenih, kakve kvalifikacije imaju zaposleni u centru, odnosno kakvu specijalnu obuku su oni prošli, radi zapošljavanja u centru? Druga grupa pitanja se odnosi na podnete prijave. Koliko zahteva za priznavanje visoko školskih diploma, stečenih u inostranstvu je do sada sveukupno podneto Enik-Narik centru? Kakva je struktura podnetih prijava? Što se tiče države u kojoj je izdata visoko školska diploma, odnosno smera na kojoj je stečena diploma? Koliko je do sada pozitivno vrednovanih, tj. priznatih diploma, a koliko je odbijenih i zbog čega su oni odbijeni? Zbog čega se dešava da je kandidat, tek nakon 90 dana prvi put obavešten o tome koji dokument treba još da se naknadno dostavi centru, kada znamo da na osnovu Zakona o visokom obrazovanju, cela procedura bi trebala da se završi za 90 dana? Zbog kašnjenja otvaranja centra moglo se očekivati da će biti zastoja u funkcionisanju na početku rada centra. Međutim, koliko dugo se trenutno čeka nakon onlajn predaje zahteva, do dobijanja termina kada je kandidat lično primljen na Enik-Narik centru. Da li su se u proteklom periodu određivali dodatni ispiti i to za koje fakultete, odnosno koje smerove? Ukoliko se odredi potreba za polaganje dodatnog ispita, koji fakultet se određuje za pripremu kandidata, odnosno sprovođenje ispita? Ovo pitanje je izuzetno važno, pošto u periodu kada je Enik-Narik centar krenuo sa radom, mogle su se u medijima čuti razne izjave od strane Ministarstva, odnosno od strane Enik-Narik centra o dodatnim ispitima. Prema izjavi saradnika Ministarstva dodatni ispiti se neće određivati sa ciljem priznavanja diploma, pošto centar vrši evoulaciju stranog studijskog programa i samo određuje nivo kojim on odgovara. Dok su saradnici centra obrazlagali potrebu za dodatnim ispitima time da je evaluaciju stranih studijskih programa vrše spoljni saradnici Centra, koji su inače zaposleni na fakultetima i visokoškolskim ustanovama koji su i do sada vršili priznavanje diploma, odnosno koji i dalje vrše priznavanje sa ciljem nastavka studija i zbog toga je i razumljivo da se i dalje daju dodatni ispiti. Na koji način Ministarstvo planira da reši problem koji se pojavljuje u više navrata u praksi nemogućnost okončavanja postupka priznavanja viših studija, npr. master ili doktorskih studija u slučaju kada se osnovne akademske studije navodno ne mogu priznati, jer te studije u Republici Srbiji navodno ne postoje? I da li Ministarstvo ili ENIK/NARIK centar poseduje podatke o broju ili iskustvu naših državljana u inostranstvu sa priznavanjem visokoškolskih diploma stečenim u Republici Srbiji? Zahvaljujem
Hvala vama. Reč ima narodna poslanica Nada Lazić.
Poštovana predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici ja želim da postavim u ime poslaničke grupe LSV dva pitanja Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine. Prvo pitanje odnosi se na zabrinjavajuću seču šume u Nacionalnom parku Fruška Gora. Ovaj nacionalni park sve manje, nažalost, liči na park, a sve više se pretvara u golet zbog masovne seče šume. Naime, u medijima i na društvenim mrežama nedavno je objavljena vest da je preko 10 hektara bagremove šume isečeno na Fruškoj Gori, što je u potpunosti ogolilo ceo potez od Zmajevca prema Vrdniku. Zahtev za sečenje je, kažu, stigao od obližnjeg manastira Vrdnik, koji je ovu šumu dobio u postupku restitucije. Međutim u Nacionalnom parku kažu da je seča šume izvršena na osnovu plana seče, koji je odobrilo Ministarstvo poljoprivrede, a uradio Šumarski fakultet u Beogradu i da još uvek nije imovina predata manastiru, odnosno da restitucija još nije završena. Posečena su, kažu, osušena i trula zakržljala stabala i na njihovom mestu će biti zasađen hrast kitnjak, koji je inače autohtona vrsta. Naime, teško je poverovati da je nastala epidemija sušenja i da je moralo na ovakav način i ovako masovno da se seče. Ekolozi s druge strane, za razliku od šumara ukazuju da će sečom biti narušen ekosistem i da će, primera radi, taj potez je bio poznat po pčelama, pčelinjaci su tu držani, uskraćen će biti za bagremov cvet. Takođe preti opasnost od erozije, a posebno će biti problem gubitak lisne mase, jer će doći do većeg zagađenja vazduha. Znamo da je Fruška Gora jedino i najpošumljeniji deo u Vojvodini. Isto tako, ljudi se javljaju sa pričama da na potezu Rohalj baza, pravi se masakr od seče, a takođe se spominje da je isečena bukova šuma kod Brankovca. Ja se pitam da li je i ovo sanitarna seča ili se radi o jednoj bespravnoj seči, i ne pamti se da se ovoliko stabala izvlačilo iz Fruške Gore. Noramlno, pored regularne seče, nažalost, postoji i divlja seča, pa je samo u 2015. godini Nacionalni park Fruška Gora podneo 47 prijava zbog bespravne seče, od čega je 20 protiv poznatih lica, što znači da se neki ljudi bave biznisom bespravne seče. Tom prilikom je napravljena šteta od preko dva miliona dinara. S obzirom da je nadležnost nad Nacionalnim parkom u rukama Ministarstva i da je oduzeta pokrajini, postavljam pitanje Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine – zašto je dozvoljen ovako veliki obim seče bagrema i da li crkva ne mora da poštuje ekološke zahteve i preporuke, ako je tačno da je nalog za seču dao manastir? Drugo pitanje – da li je na dugim pomenutim lokacijama, znači Brankovac i Rohalj baze u pitanju bespravna ili sanitarna seča stabala, što je takođe jedan od velikih problema i da li su na ogoljenim površinama zasađena nova stabala? Drugo pitanje postavljam u ime seljana naselja Laćarek, isto je upućeno Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine. Naime, u ovom selu koje ima oko 13 hiljada stanovnika i nalazi se u opštini Sremska Mitrovica, oni se žale na nekontrolisano bacanje uginulih svinja i pojavu divljih deponija u meliorativnim kanalima. Što se tiče uginulih svinja ne postoji, kažu, organizovan način uklanjanja životinjskih leševa, a selo je poznato po velikom broju uzgajivača svinja, i ove životinje bi morale da se na bezbedan način transportuju i uništavaju u kafilerijama. Naime, po zakonu svaka lokalna samouprava dužna je da na svojoj teritoriji organizuje bezbedno sakupljanje životinjskih leševa i trebalo bi da ima objekat ili sabirni centar gde bi se odlagali ovi leševi, kao i vozilo koje bi prikupljalo ovaj otpad i odvodio iz gazdinstva individualnih i odvozilo u fabrike na bezbedno uništavanje. Nažalost, stanje po pitanju kafilerija u Srbiji je praktično zabrinjavajuće. Naime, savremena kafilerija „Energo-zelena“ ili fabrika za bezbedno uništavanje životinjskog otpada u Inđiji je prestala sa radom. Kafilerija u Ćupriji ne radi, a samo kafilerija „Proteinka“ u Somboru radi i to preopterećena je veoma, zbog čega se građani u ovom mestu žale često na smrad i na zagađenje životne sredine, ali do sada bezuspešno. Grad Sremska Mitrovica je pokušavao, prema nekim informacijama, da reši ovaj problem, da zajedno sa „Energo-zelenom“ izgradi punkt za prikupljanje otpada, ali to zbog zastoja u radu ove fabrike nije do sada urađeno. S obzirom na žalbe građana…
Vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Žika Gojković.
Poštovana predsednice, dame i gospodo, kolege poslanici, moje prvo pitanje je namenjeno Ministarstvu zdravlja. Naime, tiče se sve učestalijih napada na zdravstvene radnike koji, da kažem, na neki način doživljavaju kulminaciju u poslednjih nekoliko meseci. Posebno se to dešava, posebno je to vidljivo u gradu iz kojeg dolazim, iz Sombora. Hitna pomoć radi po evropskim standardima. Na prvom mestu treba reći da ljudi rade human posao, imaju odlične rezultate i ne zaslužuju ni verbalne, a kamo li fizičke napade. Specifičnost hitne pomoći je što ulazi u kuće građana i tu dolazi, da kažem, pojedinci se ohrabre, pogotovo kada je u pitanju vikend i uglavnom su ti pojedinci, često se dešava da ti koji su agresivni ili u alkoholisanom stanju i tada dolazi do raznih situacija u kojima se dešava da su čak i ugroženi životi radnika, kao što je to bio slučaj u Somboru. Mi smo svesni da mnogi ljudi žive u teškim uslovima, da mnogi preživljavaju jedva kraj sa krajem, ali naravno da tu nikoga ne opravdava da bukvalno se iživljava na ljudima koji su spasli mnoge živote i koji vrlo često nemaju ni svog slobodnog vremena rešavajući tuđe probleme i pokušavajući da pomognu svima. Imali smo situaciju, kao što sam rekao, u Somboru, da je hitna pomoć izašla, jedan samo primer, da je izašla da pomogne ljudima po pozivu. Desila se tuča za vreme vikenda i za vreme dok su jednog momka spasavali, drugi čovek je potegao pištolj na radnike hitne pomoći. Posle par dana vrlo slična situacija, gde su dobili poziv da se jedna žena nalazi u vrlo teškom stanju, kada su radnici hitne pomoći došli zatekli su da je ta žena zajedno sa sinom bila drogirana i da je i sin nasrnuo na radnike hitne pomoći sa noževima. To je stvarno strašno, imajući u vidu, ako hoćemo da kažemo i plate tih ljudi i mislim da moj predlog je, a ujedno i pitanje Ministarstvu zdravlja da još jednom razmisli o dodeljivanju statusa službenih lica radnicima u zdravstvu, a pogotovo onima koji rade u urgentnim centrima i u hitnoj pomoći. Vrlo slična situacija je i sa vatrogascima, ljudima koji takođe rade vrlo važan posao i vrlo težak posao i dešavaju se vrlo slične situacije. Reči ću samo da je u Somboru dnevnica, tj. satnica ljudi koji izlaze, pogotovo u vreme kada ne rade 26 dinara. Za 26 dinara oni spasavaju živote i vrlo često se nalaze u takvim situacijama da im se na najgori način obraćaju oni kojima upravo spašavaju živote. Ja ću pohvaliti ono što su učinili Ministarstvo policije i Ministarstvo zdravlja, imajući u vidu da šta se sve dešava i da su odlučili da policija mnogo češće obilazi zdravstvene ustanove, ali smatramo da ovo nije dovoljno. Moje drugo pitanje je vrlo kratko, postavljam ga Ministarstvu poljoprivrede. Dugogodišnje nezadovoljstvo ljudi radom u „Vojvodinašumama“, pogotovo svih udruženja ribolovaca, kojih ima oko 10 hiljada, je kulminiralo jednom peticijom, gde se pokušava napraviti jedna vrsta razgovora sa ljudima iz „Vojvodinašuma“, ali oni to uporno odbijaju. Ne kontroliše se izlov ribe, čak postoji osnovana sumnja da se to radi u dosluhu sa pojedinim službama, što je strašno. Moje pitanje je – da li postoji mogućnost u Ministarstvu poljoprivrede da se sazove sastanak gde će biti prisutni predstavnici iz gazdinstava „Vojvodinašume“, gde će biti prisutni udruženja ribolovaca i ljudi iz ministarstva i da pokušamo da taj dugogodišnji problem da rešimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala. Ja sam 17. decembra postavio Ministarstvo prosvete pitanja u vezi sa priznavanjem visokoškolskih diploma iz kosovskih univerziteta i o osetljivoj problematici nedostajući udžbenika na albanskom jeziku. Dobio sam delimičan odgovor samo na problematiku udžbenika, ali ne i o nostrifikaciji, o priznavanju diploma. Nadovezao bih se već postavljenim pitanjem o Enik-Narik centru i odmah direktno postavljam pitanje ministru šta će preduzeti da se pomogne Enik-Narik centru da ostvaruje zakonom predviđen rok od 90 dana u proceduri nostrifikacije priznavanja diploma? Imamo praksu da se od elektronskog prijavljivanja za predaju dokumenata treba da se čeka preko dva do tri meseca, a zatim i onaj drugi period koji je predviđen od 90 dana se znatno prekoračuju. Imamo već primere da ljudi čekaju i preko četiri meseca, a ne mogu da dobiju nostrifikaciju. Dodatni problem nostrifikacije diploma sa univerziteta Kosova još uvek je nerešen. Odgovor nisam dobio, pa ponovo postavljam pitanje – da li će da se ostvari najavljeno zvanična izjava sa poslednjeg sastanka u Briselu da je ova problematika konačno rešena i da je trebalo danas da se sprovodi? Pošto je nekoliko puta do sada odloženo i nije rešeno, ponovo pitam – da li će konačno da se reši veoma osetljivi problem priznavanja diploma sa kosovskih univerziteta ili će se opet i dalje kao do sada godinama čekati na ostvarivanje elementarnog ljudskog prava da mladi ljudi koji diplomiraju na univerzitetima Kosova mogu da dobiju pravo da rade u Preševu, Bujanovcu i Medveđi, jer im se to pravo za sada uskraćuje? Po meni, već iz političkih razloga, jer ne vidim drugi motiv da naši građani ne mogu da ostvaruju ovakva prava već dve godine, od kada je Ustavni sud u aprilu 2014. godine proglasio neustavnim Vladinu uredbu koja je regulisala ovu problematiku. Što se udžbenika tiče odgovor je nepotpun, jer sam ja postavio pitanje da li je moguće sprovoditi praksu koju smo imali od 2003. do 2007. godine kada se odlukama Ministarstvo prosvete omogućavalo u određenoj školskoj godini da se mogu upotrebiti udžbenici izdati u Prištini za tu školsku godinu? Za većinu udžbenika takvih odobrenja smo imali u tom periodu. Pošto vi znate, donacijom su stigli udžbenici i oni su još u carinskom terminalu u Preševu, tražim ponovo, insistiram da se da odgovor šta će se po tom pitanju uraditi. Komentarisao bih ovu rečenicu gde se kaže da za tri udžbenika koji su išli u proceduru nije dobijen odgovor Republičkog prosvetnog saveta, a da je ministar odobrio ta četiri udžbenika za albanski jezik za srednje škole, ali od naredne školske godine. Ja mislim da se ovde ne sprovodi već četiri godine Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Uvažene koleginice i kolege, poštovani građani, poštovani Nišlije, više puta u ovoj skupštinskoj sali sam postavljao pitanje predsedniku Vlade u proteklih mesec i po dana i nisam dobio odgovor, verovatno iz razloga što je negde između Skupštine i zgrade Vlade pitanje se zatvorilo. Ja ću ovo pitanje zarad građana Niša i građana Srbije da ponovo ponovim. Moje pitanje upućeno predsedniku Vlade gospodinu Aleksandru Vučiću sledeće sadržine. Gospodine Vučiću, u 2012. i 2014. godini na republičkim izborima, a i lokalnim 2012. godine, SNS i vi ste obećavali građanima Niša bolji život, prosperitet, više radnih mesta, pošteniji odnos prema gradskom budžetu, bolju komunalnu opremljenost, jednom rečju jedan prosperitet i razvoj grada Niša, juga i jugoistoka Srbije, a i cele Srbije. Za ostatak Srbije ne znam, ali u gradu Nišu nijedno od svojih obećanja niste ispunili. Ono što je evidentno je da u gradu Nišu imamo 365 privrednih društava manje i imamo 201 preduzetničku radnju manje za ove četiri godine koliko SNS i vi vodite i rukovodite Srbijom. Ono što je interesantno, u gradu Nišu nema novih zaposlenja, a to se vidi i iz gradskog budžeta, jer u gradskom budžetu na poziciji poreza na zarade koji je osnovni prihod lokalne samouprave u 2012. godini je bilo predviđeno tri milijarde i 600 miliona dinara, da bi u 2015. godini ta pozicija bila na tri milijarde i 200 miliona dinara, a da bi u 2016. godini ta pozicija bila tri milijarde dinara, znači 600 miliona dinara manje prihoda za gradski budžet na poziciji uplate poreza na zarade, koji je osnovni prihod lokalne samouprave. Ono što je interesantno i što ne bi bilo lepo da ne pomenem je da je bilo zapošljavanja u gradu Nišu, gospodine Vučiću, ne znam da li imate tu informaciju, ali u javnim preduzećima i ustanovama, tj. kod direktnih i indirektnih budžetskih korisnika. To se vidi iz podatka iz budžeta. Na poziciji plata u niškom budžetu za 2012. godinu je bilo predviđeno milijardu i 800 miliona. Podsetiću naše sugrađane da je u međuvremenu došlo do smanjenja zarada 10% i logično je da ta pozicija u gradu Nišu treba da bude milijardu i 620 miliona. Ona je za 2016. godinu dve milijarde i 250 miliona. Toliko o priči i o obećanjima da neće biti partijskog zapošljavanja i da se neće zapošljavati ljudi u javnim preduzećima indirektnim budžetskim korisnicima, nego u realnom privrednom sektoru, u realnom sektoru. Ono što još treba da se kaže jeste da je u gradu Nišu u budžetu na poziciji – usluga po ugovoru, tj. privremenih i povremenih poslova, za 2012. godinu bilo predviđeno 200 miliona dinara, za 2016. godinu je predviđeno 840 miliona dinara. To je podatak koji govori o tome da se SNS sprema za predstojeće izbore i verovatno će biti zapošljavanja privremenih, povremenih poslova kako bi se skupili glasovi. Još jedno pitanje, gospodine Vučiću. Vi znate da u Republici Srbiji, postoji preko 83.000 radnika koji su tužili svoje firme i koji su dobili sudske presude, a tiču se neizmirenih obaveza društvenih preduzeća prema radnicima. U gradu Nišu ih ima 4.500. Taj problem nije od početka vaše vlasti, ali ste vi obećavali u kampanji 2012. i 2014. godine da će to biti rešeno i da će ti radnici biti obeštećeni. Ono što je urađeno u rešavanju tog problema jeste formiranje komisije 2015. godine, 25. juna, koja je trebala da precizira tačan broj i iznose po svakom radniku koliko se duguje i da da rok kad će biti obeštećeno. Ništa se nije desilo. Ono što se dešava jeste da, recimo, u gradu Nišu imate informaciju da će se sada pred izbore, ponovo se obećava, izvršiti evidentiranje tih radnika i da će im prva tranša biti isplaćena do kraja godine.
Hvala. Vreme vam je isteklo. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, pitanje postavljam Ministarstvu kulture i informisanja i Kancelariji za KiM. Gotovo dva meseca ljudi na KiM, kao i oni koji su izbegli sa nevericom me pitaju – da li je moguće da se jedini srpski list „Jedinstvo“ na KiM biti ugašen. Ko to i sa kojim pravom predlaže da se najstariji list u Srbiji, posle „Politike“, jedino štampano glasilo Srba na KiM, naprasno, iznenada i bez ikakvog objašnjenja ukine sa obrazloženjem da je dovoljno internet izdanje? S obzirom da sam prvo radno angažovanje imao upravo u tom listu, kao novinar, iskreno sam zabrinut pri pomisli da bi „Jedinstvo“ moglo biti ugašeno. Koliko ja znam, Javno preduzeće „Panorama“ je zakonski legalno i uspešno transformisano u ustanovu sa obavezom da izdaje list „Jedinstvo“ i časopis za književnost i kulturu „Stremljenje“. Dakle, Vlada je svojom odlukom pronašla pravo, jedino i pravno korektno rešenje za opstanak „Jedinstva“. Upoznat sam da je medijska javnost u Srbiji, nevladin sektor prilikom javne rasprave o Zakonu o informisanju podržali član Zakona o informisanju za osnivanje ustanove „Panorama“, a upravo zbog opstanka lista „Jedinstvo“. Iz napred rečenog, jasno se vidi da je Vlada jasno prepoznala državni interes i značaj ovog lista za Srbije na KiM. Takođe sam upoznat da su se sindikat „Panorama“, kao i klub novinara, nekadašnjih aktivnih novinara „Jedinstva“, u nekoliko navrata pismeno obraćali nadležnim organima i da nisu dobili nikakav odgovor. Po njihovim navodima, nadležni organi ih ignorišu, a za rešavanje statusa „Jedinstva“ zadržani su pojedini činovnici koji u svemu ovome vide lične i pojedinačne interese. Po njihovom mišljenju, to su pojedinci koji ne razumeju ni problem KiM, ni problem informisanja Srba na KiM, već im je cilj nešto sasvim drugo. Kao bivši novinar „Jedinstva“ i čovek sa KiM, znam koliko „Jedinstvo“ znači Srbima na KiM, kao i proteranima. To je za sve nas više od novine. Nema zato nikakvog razloga za žurbu i predlog za gašenje. „Jedinstvo“ je tokom svoje istorije prolazilo kroz teške periode i gorka iskušenja, boreći se u kosovsko-metohijskim teškim periodima za istinu i pravedan život obespravljenog srpskog naroda. On se kao takav teško zamerio svim šovinistima, secesionistima i kontrarevolucionarima, pa i samim teroristima na političkoj sceni, kakvih je u drugoj polovini prošlog veka, a posebno na njegovom kraju, bilo na pretek. List „Jedinstvo“ je prvi medij na prostorima bivše Jugoslavije koji je pisao o separatističkom pokretu na Kosmetu, o napadima i pritiscima na srpski narod da napušta KiM. Sedamdesetih i osamdesetih godina prošlog veka „Jedinstvo“ je bilo jedino mesto gde su dolazili Srbi sa celog Kosmeta da pričaju svoju muku i zulum komšija Albanaca i sam sam bio svedok toga. Srpski narod na KiM „Jedinstvo“ je prepoznalo kao svog vernog tumača i svedoka, ali i graditelja novih programa, legata, kulturnih tribina, manifestacija, tvorca novih knjiga i branioca identiteta srpskog naroda. Gotovo da nema novinara i kulturnog stvaraoca sa KiM da nije svoje prve tekstove i stihove objavio u „Jedinstvu“. To je list koji je ostavio dubok trag u istoriji KiM uopšte. Najnovije generacije njegovih radnika, novinara i urednika je dostojanstveno nastavilo da brani tradiciju „Jedinstva“ i u teškim novonastalim uslovima posle progona iz Prištine i uzurpacije celokupne imovine. Sada je neko iz Kancelarije za KiM izuzetno uporan u nameri da preinači važeću zakonom propisanu odluku Vlade Srbije i iz ko zna kojih motiva „Jedinstvo“ srpskom narodu, izuzetno cenjeni list sa tradicijom dužom od 80 godina, želi da pretvori u nekakvo on lajn izdanje, povređujući sa time interese zaposlenih u njemu i poništavajući pravo ovdašnjih ljudi na informisanje na svom jeziku i pismu čime bi se drastično i direktno podrio i sam identitet Srba na KiM i svih isteranih i proteranih sa KiM. Naime, po mojim saznanjima, pojedinci iz Kancelarije za KiM imaju nameru da preko ustanove „Panorama“ koja postoji na osnovu člana Zakona o informisanju, a zbog lista „Jedinstvo“, osniva u Beogradu nekakve produkcije, agencije, multimedijalni centar za informisanje Srba na KiM, a istovremeno štampano izdanje „Jedinstva“ ugasi, jer će navodno biti na internetu. Pitam – kako Kancelarija planira da putem elektronskih medija, koje bi osnovala sa sedištem u Beogradu, u okviru ustanove „Panorama“, informiše Srbe na KiM, a „Jedinstvo“ prebacila na internet izdanje? Zamislite da li je internet dostupan i da li ga koriste ljudi iz malih zaseoka na KiM? Svima na KiM, kao i zaposlenima u „Panorami“, „Jedinstvu“ je jasno čemu bi služile te produkcije agencije u Beogradu koje bi bile u okviru „Panorame“ i ko bi bio zaposlen u njima?
Vreme.
Samo da postavim pitanje. Postavljam pitanje Ministarstvu kulture i Kancelariji za KiM – koje će mere preduzeti da spreči namere za gašenje „Jedinstva“, kao jedinog srpskog glasila na KiM? Ja se nadam da do toga neće doći. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahtev za objašnjenjem i za informacijama postavljam ministru zdravlja Zlatiboru Lončaru. Zahtev se sastoji u sledećem da mi dostavi dokaze o obrazovanju, specijalističkim studijama, usavršavanju i napredovanju u zvanjima u onom obliku kako je dostavio kada je, kao kandidat za ministra, izabran za ministra zdravlja u Vladi Republike Srbije. Ministar zdravlja Zlatibor Lončar je predmet, i to je skoro pa uobičajeno, istraživačkog novinarstva i ja u teme koje mu istraživači novinari postavljaju kao pitanja ne ulazim. Najdobronamerniji savet bi mu bio da iskreno i bez zadrške i bez svake sumnje odgovori na sva pitanja, ali podatke o tome da li je ili nije usavršavan i obrazovan u Velikoj Britaniji, da li je ili nije bilo spora u napredovanju u akademskim zvanjima oko izbora, te podatke nam je dužan da podnese bez krivotvorenja, bez grešaka i bez ikakvih manjkavih činjenica, jer je to pitanje odnosa člana Vlade i Narodne skupštine. Zahtevam da mi se dostave proverljivi dokazi o onome što je tvrdio da jeste u svojoj profesionalnoj karijeri, a o čemu je obavestio predsednika Vlade, a on sve nas. Tu ne sme da bude laži. Pitanje postavljam ministarki poljoprivredi Snežani Bogosavljević Bošković i tiče se isplata subvencija sa zahtevom da, u najkraćem mogućem roku, proveri šta se dešava sa isplatama subvencija. Naime, informacije koje imamo od poljoprivrednika iz Vojvodine je da, od namenjenih 6.000 dinara plus 6.000 dinara, dakle subvencije koje se tiču subvencija za gorivo i sve ono ostalo što se dobija uz podnošenje računa i subvencija po hektaru za koje je ministarka ovde tvrdila da je sve isplaćeno, da nema kašnjenja, ima ozbiljnih kašnjenja, da je isplaćeno samo 2.000 od sredstava potrebnih i namenjenih na osnovu fiskalnih i drugih računa za gorivo i ostalo što poljoprivrednicima treba, a da ovih iznosa novca po hektaru nema uopšte. Naše pitanje ministarki Bogosavljević Bošković – zašto se kasni sa subvencijama, gde je zastoj, da li u redosledu kojim se poljoprivrednici prijavljuju ili ne, zašto smo mi kao narodni poslanici obavešteni da nema kašnjenja subvencija i da je sve isplaćeno? Poljoprivredni radovi su jesenji i prolećni, setveni, letnji i žetveni i oni ne mogu da čekaju, ni sporost u administraciji, ni zastoje, a pogotovo nije lepo da im se kaže da im je isplaćeno, a da oni sede, gledaju vesti i slušaju ministarku, a znaju da nije. Dobro bi bilo za sve da nam ministarka odgovori kada će izvršiti zakonski obavezujuću isplatu subvencija poljoprivrednicima. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Zahvaljujem se. Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, današnje poslaničko pitanje postaviću Ministarstvu finansija, ministru, gospodinu Dušanu Vujoviću i Ministarstvu unutrašnjih poslova, ministru, gospodinu Nebojši Stefanoviću. U cilju sprovođenja mera štednje, Vlada Republike Srbije, na zahtev premijera Aleksandra Vučića u 2015. godini, izvršila je prodaju službenih vozila, pri čemu je u tri licitaciona kruga prodato 363 služena vozila, od čega je država zaradila čak 115 miliona dinara. Mislim da to upravo pokazuje kako Vlada Republike Srbije, na čelu sa premijerom, Aleksandrom Vučićem, dosledno i odgovorno sprovodi politiku štednje u javnom sektoru, u korist svih građana Srbije. Međutim, sa druge strane, Bojan Pajtić, još malo premijer Vojvodine, sprovodi jednu sasvim suprotnu politiku – politiku bahatog trošenja para građana Vojvodine. Naime, prema informacijama koje imam, Vlada Bojana Pajtića ima ukupno 143 službena vozila na raspolaganju. Međutim, i pored ovolikog broja službenih vozila, Vlada AP Vojvodine je u maju 2015. godine kupila pet novih vozila, i to dva vozila Škoda – Superb, koja koštaju po komadu 2.841.000 dinara i vozilo Škoda – Superb 3,6, V6 4h4 od 260 konjskih snaga, koje po komadu košta 4.333.000 dinara, što je najskuplje vozilo te marke u ponudi, čija je prosečna potrošnja goriva čak 14,7 litara na 100 km, a što je sigurno kupljeno za samog premijera Vojvodine, gospodina Pajtića, kako bi sigurno i luksuzno stigao na svoje letovanje na Brionima. Kupljena su i dva vozila Škoda – Citigo, po ceni od 997.000 dinara po komadu, što znači da je ukupno potrošeno za službena vozila 12 miliona dinara. Postavlja se pitanje – čemu ovakvo bahaćenje Vlade Bojana Pajtića i trošenje para građana Vojvodine? Mislim da je odgovor jasan, kada pogledamo da u proseku Vlada AP Vojvodine troši iz budžeta preko 100 miliona dinara na službena putovanja. I ove godine je planirano preko 100 miliona dinara upravo na ta službena putovanja. Dakle, s jedne strane imamo jasnu politiku štednje koju sprovodi Aleksandar Vučić, a sa druge strane imamo politiku bahatog trošenja sredstava građana Vojvodine koju sprovodi Bojan Pajtić. Tako da mislim da je pred građanima Srbije i Vojvodine jasan izbor – da li žele politiku afera, bahatosti i nezakonitosti, koju sprovodi Demokratska stranka, na čelu sa Bojanom Pajtićem, i koja će Srbiju vratiti u ono mračno doba u kome je nekad bila ili žele politiku štednje, odgovornosti i marljivosti, koju sprovodi Srpska napredna stranka, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, i koja će od Srbije stvoriti naprednu, pristojnu i uređenu zemlju, u kojoj će građani bolje živeti? Moje poslaničko pitanje Ministarstvu finansija je koliko je ukupno službenih vozila prodato po odluci Vlade Republike Srbije i koliko je ukupno novca država zaradila po ovom osnovu, a Ministarstvu unutrašnjih poslova – koliko je, prema evidenciji ovog ministarstva, ukupno vozila registrovano na Vladu, Skupštinu i organe AP Vojvodine i da li je tačno da je u prošloj godini kupljeno pet novih službenih vozila? Hvala.
Obaveštenje o odsutnosti narodnih poslanika. Sprečen je da sednici danas prisustvuje sledeći narodni poslanik: Žarko Obradović. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je sednica sazvana u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predlog akata iz predloženog dnevnog reda sednice. Dostavljeni su vam zapisnici desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, kao i Prvog, Drugog i Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Molim vas da utvrdimo kvorum pre glasanja i to će vam dati vremena da se poslanici skupe, da ne bi bilo problema. Hvala.
Kvorum ste tražili? Nije razumeo kolega. Molim da utvrdimo kvorum. Ubacite kartice u svoje poslaničke jedinice. Nemamo kvorum, pauza od 10 minuta. Molim vas da dođete za 10 minuta da nastavimo rad, 114 prisutnih. Hvala. [[Posle pauze.]] Molim vas da utvrdimo kvorum ponovo. Stavite kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno je da je u sali prisutno 148 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Zapisnik Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, održane 21, 22, 23, 24, 28. i 29. decembra 2015. godine. Zaključujem glasanje: za– 143, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – devet poslanika. Konstatujem da je Skupština usvojila Zapisnik Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, održano 18, 19, 22, 25. i 26. januara u 2016. godini. Zaključujem glasanje: za– 146, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 10 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, održane 1, 2, 3. i 4. februara ove godine. Zaključujem glasanje: za – 147, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 11 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, održane 5. februara 2016. godine. Zaključujem glasanje: za – 147, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 11 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u ovoj godini. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice potrebno je da se izjasnimo o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, dopunu dnevnog reda i predlogu za spajanje u raspravi. Narodni poslanici Borislav Stefanović i Ivan Jovanović su predložili da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o poreklu imovine. Oni nisu tu. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Grupa od 14 narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka predložilo je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije, izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo - 148 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o stanovanju i održavanju zgrada. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo – 157 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava Narodne skupštine predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 144, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 14 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Odbor za kulturu i informisanje Narodne skupštine predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Lista kandidata za izbor člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije. Dakle, glasamo za hitan postupak. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 150 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila hitan postupak, ali kako je ovo predlog od 4. februara to ostaje u dnevnom redu, po mom tumačenju. Jel tako? Konsultovaćemo se još sa službama, pa ćemo videti. Hitan postupak nije uspostavljen. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika. Stavljam na glasanje. (Zoran Živković: Javio sam se.) Ne, ne. Prvo hitan postupak ide. Zaključujem glasanje: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 154 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Počeli su poslanici da glasaju već. Zaključujem glasanje: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Ujedinjenih nacija o pružanju doprinosa u resursima multidimenzionalnoj integrisanoj misiji Ujedinjenih nacija za stabilizaciju u Centralnoafričkoj Republici. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 154 narodna poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Visoki savet sudstva predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 144, protiv – četiri, uzdržanih –nema, nije glasalo 12 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava Narodne skupštine predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Agencije za energetiku Republike Srbije za 2016. godinu. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – dva, protiv – četiri, uzdržanih – nema, nije glasalo 154 narodna poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu Narodne skupštine predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o razrešenju funkcije predsednika Prvog osnovnog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 145, protiv – četiri, uzdržanih – nema, nije glasano 11 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru predsednika, zamenika predsednika i članova Upravnog odbora Regulatorne agencije za elektronske komunikacije i poštanske usluge. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 145, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Jagodini. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 144, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 14 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu Narodne skupštine predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Kruševcu. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 144, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Babić predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 145, protiv – četiri, uzdržanih – nema, nije glasalo devet poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila ovaj predlog. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo Narodne skupštine predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog autentičnog tumačenja odredbi člana 52. stav 1, člana 29. stav 1, člana 30. stav 2. i člana 50. stav 2. tačka 1) Zakona o privatizaciji („Službeni glasnik Republike Srbije“, br. 83/2014, 46/2015 i 112/2015), koji je podneo Narodnoj skupštini 28. februara 2016. godine (tačka 2. predloženog dnevnog reda). Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 146, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasalo osam poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o javnim medijskim servisima. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 152 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Prelazimo na dopune dnevnog reda. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika. Da li želite reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Ovim predlogom želimo da se zabrani reklamiranje političkih stranaka u elektronskim medijima, bez obzira da li je u toku izborna kampanja ili ne. Razlog za to je vrlo jednostavan. U ovom stanju koje imamo sada to reklamiranje na komercijalnoj osnovi ima dva nedostatka. Prvi nedostatak je taj da neke stranke, a pre svega vladajući, bez obzira u kom periodu, ne samo sada vladajuće, nego se to dešavalo i u ranijim periodima, imaju apsolutnu prednost u odnosu na druge učesnike u izbornom postupku. Novac koji se troši za to je nekoliko desetina ili dvadesetak puta veći, odnosno srazmera u odnosu na one koji najmanje ulažu u to i onih koji troše najviše para za to je 20 do 30 puta, što je nedopušteno ako želimo da imamo iole pristojan i ravnopravan pristup izbornom procesu. Takođe, taj novac 99% potiče iz budžeta Srbije, ili iz budžeta ili finansijskih potencijala javnih preduzeća i ustanova. Ovaj prvi deo se legalno koristi za tu namenu, a drugi deo se nelegalno koristi i to su javne tajne. Dvadesetak miliona evra se potroši godišnje na reklamiranje političkih stranaka u izbornoj kampanji, naravno kada su izbori. Taj novac se koristi za video materijale, spotove, klipove ili promotivne sadržaje, koji su po svom kvalitetu, scenariju, porukama, a i tehničkom kvalitetu ispod nivoa „Farme“, „Parova“, „Velikog brata“ i ostale đubradi koja se može videti po našim televizijama, što sigurno ne podiže ni političku kulturu, niti kulturu dijaloga, niti bilo šta što bi moglo da izazove bolje, primerenije, pristojnije, kulturnije uslove za zbornu kampanju. Ova sredstva treba da budu usmerena na neku drugu poziciju. Recimo, za lečenje dece od retkih bolesti, gde je velika galama, a ništa se ne radi po tom pitanju. Zamena za priglupe, jeftine po sadržaju i skupe po novcu reklame, treba da budu duel emisije i emisije gde stranke predstavljaju svoje političke programe. To je ono što građanima može da da jasniju sliku o političkoj ponudi na sledećim izborima.
Hvala, poslaniče. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red današnje sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Isti je cilj i izmene ovog zakona, reklamiranje političkih stranaka u izbornoj kampanji je regulisan u ova dva zakona, tako da smo podneli amandmane, odnosno predloge izmena oba zakona, sa istim ciljem, već sam govorio o tome, ali da ponovim i da možda proširim. Kvalitet političkih reklama u Srbiji je ispod nivoa onih rialiti šou programa koje sam naveo. Vrlo retko te reklame liče na neke rasprave u Narodnoj skupštini, što je jako nizak nivo političke kulture, a troše se za to velike pare koje su, naravno, potrebne ovom društvu, bez obzira na velike priče o tome da je ovde sve u redu, da nam dobro ide, da nas je sramota, da smo prvi put u istoriji ovakvi ili onakvi. Apsolutno tih dvadesetak miliona evra može da se koristi za mnoge druge stvari, a mislim da će kolege iz svih političkih stranaka da se slože da taj iznos novca treba upotrebiti za ono što je najvažnije za budućnost ove zemlje, a to je za lečenje dece od bolesti za koje u Srbiji nema leka ili nema stručnjaka ili aparata koji mogu da pomognu u njihovom lečenju. Ako pogledamo statistiku i finansijsku i tu zdravstvenu, sa 20.000.000 evra, nekoliko stotina dece bi bilo izlečeno, trajno izlečeno, trajno dovedeno do stanja da mogu normalno da žive u svojoj lepoj zemlji Srbiji i to samo za jednu kampanju. Sa druge strane, ako se to ne potroši na tu namenu, nego se potroši kao do sada, bićemo bombardovani i mi kao političari, a nama to tako i treba, ali pre svega građani Srbije, nedužni i nevini građani Srbije najvećim nivoom šunda, blama, primitivizma, koji smo inače i ranijih godina viđali u tim kampanjama, naravno uz izuzetke, ali ti izuzeci su toliko retki i toliko blagi da ne zaslužuju da budu ozbiljnije pomenuti. Zato apelujem na vašu savest. Pozivam vas da glasamo za to da se usvoje ove izmene zakona, da manje gledamo ili da manje gledate svoje lidere na televiziji u raznim kratkim igranim, besmislenim formama, a da taj nedostatak gledanja svog lidera zamenite saznanjem da ste pomogli, da smo svi zajedno pomogli da se mnoga deca izleče od teških bolesti. Hvala vam.
Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 141 poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Aleksandar Senić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Da li poslanik Aleksandar Senić želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o porezu na dobit pravnih lica, koji je Narodnoj skupštini podneo 11. septembra prošle godine. Da li narodni poslanik Goran Bogdanović želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Slobodan Homen predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Predlagač nije ovde. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 149 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, predlažemo da se još jednom u našoj Narodnoj skupštini raspravlja o jednom velikom principu, u sistemu visokog obrazovanja svih evropskih, otvorenih, demokratskih društava i država, poštovana gospodo, a to je princip akademske čestitosti. Verujem da nema nijedne narodne poslanici, niti i jednog narodnog poslanika koji ne zna šta je značenje ovoga principa, a ja bih hteo da podsetim da smo mi narodni poslanici Nove stranke još u septembru 2014. godine, poštovana gospodo, uputili u skupštinsku proceduru predlog dopuna Zakona o visokom obrazovanju kojim smo predložili svojim kolegama i koleginicama ovde u Narodnoj skupštini da naša Narodna skupština kao centralna politička institucija reaguje na primereni način, na velik problem plagijata sa kojima smo se suočavali, naročito sredinom 2014. godine. Poštovana gospodo, petnaest meseci smo se borili insistirali da akademska čestitosti stekne pravopriznanja u smislu zakona, u smislu definisanja tog principa u jednom zakonu. I, uspeli smo, poštovana gospodo, u decembru 2015. godine svi smo ovde glasali za to da princip akademske čestitosti uđe u Zakon o naučno-istraživačkoj delatnosti. To je poštovana gospodo, za mene bio jedan povod, a i sada ću iskoristiti to za povod, da se čestita svim borcima za akademski integritet akademske zajednice, svim borcima koji čestito sprovode svoja istraživanja i na osnovu principa čestitosti stiču visoka naučna zvanja i u našoj državi. Za mene je sada ovo prilika kada treba da definišemo dnevni red, ove sednice, prve sednice, Prvog redovnog zasedanja u ovoj 2016. godini da proverimo svi zajedno malo, poštovana gospodo, kako funkcioniše ovaj plagijatograf koji smo instalirali krajem 2015. godine. Da se pogledamo malo u oči ovde, da se propitamo, a pre svega predstavnike izvršne vlasti, da li je zakon počeo da se primenjuje, da li je ova mašina, ovaj plagijatograf uključen, da li je bilo ko on najviših državnih funkcionera koji je ozbiljno osumnjičen za ovaj teški prekršaj, prekršaj akademske čestitosti, povodom ozbiljnih sumnji da su neki delovi, nekih disertacija plagirani, da li je pozvan na ovaj plagijatograf. Koliko ja znam nije, poštovana gospodo, i ja pozivam sve da plagijatograf počne da radi. Hvala.
Hvala vam. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 142 narodna poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednici dopuni tačkom – Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja. Izvolite, reč ima Zoran Živković.
Da podsetim kolege poslanike iz srpsku javnost da ovaj zakon smo kolega Pavićević i ja zajedno sa stručnjacima iz Nove stranke spremili pre više od pola godine, kao naše obećanje ministarki nadležnoj za tu oblast, gospođi ministarki Mihajlović, koja je rekla da nedostaje takav zakon, da nije napravljen dobar zakon koji bi regulisao tu oblast i mi smo ga spremili. Naš predlog zakona koji je utemeljen na zakonu iz 2003. godine, koji je na jedna jako dobar način rešavao pitanje iz oblasti planiranja i gradnje, ali ga je vlast koja je trebala da ga primenjuje od 2004. godine na dalje upropastila na najgore mogući način i on je ostao ne primenjen na adekvatan način i zato je bila ideja da novim zakonom osvežimo tu materiju i da napravimo zakon koji će rešiti mnoge probleme koje imamo u našoj državi. Da li se nešto promenilo donošenjem nekih drugih zakona koji navodno regulišu tu oblast? Ne. Donet je Zakon o planiranju i izgradnji koji nije rešio skoro ni jedan problem, ne vidi se nikakav napredak u izgradnji u Srbiji i to možete da vidite u statistici, a možete da vidite i kada pogledate pejzaž bilo kog grada u Srbiji, tamo nema kranova, nema ni jednog dokaza da se nešto gradi. Oblast nelegalne gradnje je takođe trebalo već da bude rešeno odavno. Donet je zakon koji smo mi čak i podržali, ali u implementaciji tog zakona, postoje i mnogi problemi koji potiču iz toga što Zakon o planiranju i gradnji nije adekvatno našao rešenje za mnoge probleme, tako da i proces ozakonjenja ili ti legalizacije, praktično nije započeo, bez obzira što smo imali ponovo osnivanja i presecanja vrpce i prva dozvola i prvi put u istoriji, itd, ali ja ne znam nikoga ko je rešio taj problem, a znam puno ljudi koji taj problem imaju. Prema tome, to je jedna važna oblast i gospodin Pavićević i ja i stručnjaci Nove stranke su pokušali da daju svoj doprinos da se taj problem reši. Očigledno da on nije rešen. Pozivam vas da u ovom trenutku učinimo taj napor, da na poslednjoj sednici, mnogi od vas ili mnogi od nas, verovatno i poslednji put u ovim klupama, daju jedan pravi doprinos onome čemu služi Narodna skupština Republike Srbije, a to je da rešava probleme građana, a ne da komplikuje i tako komplikovan život građana Srbije.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 144 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenom u osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, predlažemo da se na Prvoj sednici Prvog redovnog zasedanja u ovoj 2016. godini, raspravlja i o jednom tekstu koji smo mi uputili u skupštinsku proceduru, a koji predlažemo narodnim poslanicima i poslanicama, da se osudi genocid nad Jermenima, koji je učinjen pre 100 godina, poštovana gospodo. Mi smatramo da je osuda genocida, naša dužnost i ljudski i politički. Kada se negde desi genocid, poštovana gospodo, što je jedan od najtežih zločina, onda mislim da nema čoveka koji bi trebalo da ostane imun na to što se dogodilo. Naša je ljudska dužnost da reagujemo na zločin. Naša je politička obaveza, mislim takođe ovde da se reaguje na sve političke poruke, na sve političke ideologije, koje unutar sebe sadrže bilo kakav uput na mogući zločin. Zato nam se činilo da ovu rezoluciju treba da uvrstimo u dnevni red ove sednice Narodne skupštine i da svi zajednički ovde osudimo jedan genocid od pre 100 godina. Poštovana gospodo, po mom sudu, to je naša obaveza koja proističe iz bolnih iskustava i našeg naroda u istoriji, ali to je obaveza koja proističe, ja mislim, iz drugih naroda, koji sa nama žive na istoj teritoriji ovde, na Balkanu. Naša istorija prožeta je često nerazumevanjem, naši odnosi su prožeti često teškim konfliktima, prožeti su zločinima i kada imamo ustanovljenu situaciju, da je na nekom mestu učinjen genocid prema jednom narodu, onda i na osnovu toga šta je sve iskustvo našeg naroda i naroda sa kojim živimo zajednički na ovoj teritoriji, na Balkanskom poluostrvu, smatram svojom dužnošću i to sam nameravao da podelim sa vama, da reagujemo na neku situaciju koja podrazumeva da su neki pojedinci, koji su se osećali delom jednog naroda, bili izloženi teškom zločinu koji se naziva genocid. Još jednom apelujem na sve narodne poslanike da shodno vremenu u kojem živimo, početkom 21. veka, reagujemo na teška narušavanja nekih civilizacijskih vrednosti koje smo ostvarili, pa i sa zakašnjenjem od 100 godina ako se desi, i tada je, ja mislim, primereno da se to uradi. Hvala vam.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 142 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost. Izvolite, samo se prijavite. Reč ima Marko Đurišić.
Poštovana predsednice, Predlog dopuna Zakona o porezu na dodatu vrednost je kratak, a radi se o tome da se hrana za bebe oporezuje poreskom stopom od 10% a ne poreskom stopom od 20%. Prošle godine, tokom celog jesenjeg zasedanja, tražio sam podršku poslanika da uvrstimo ovu tačku dnevnog reda i da usvajanjem ovakvog zakona da pokažemo da brinemo o tome kava će biti budućnost Srbije. Činjenica je i to svi znamo da je u Srbiji iz godine u godinu sve lošija situacija sa natalitetom, a da je to jedan od razloga je u stvari težak ekonomski status mladih ljudi u Srbiji. Činjenica je danas da je 30% mladih u Srbiji, živi ili u siromaštvu ili na granici siromaštva i činjenica je da se danas mladi u Srbiji, teško, 50% mladih je bez posla, a oni koji rade, rade za mali novac u nesigurnom radnom statusu zbog izmena zakona koji je ova Vlada u svom mandatu predložila i zbog svega toga se teže odlučuju na zasnivanje porodica. Cilj nam je bio ovim zakonom da, koliko toliko olakšamo, ali da otvorimo debatu u tome ovde u parlamentu, koji bi trebao da osluškuje koji su to problemi građana i da predlaže rešenja za njih, a ne da budemo protočni bojler, koje dolaze neke inicijative Vlade, koje se, ne preko noći, nego tokom noći razmatraju i usvajaju i koje nemaju, ne donose nikakvu korist za građane Srbije. Da je ova promena moguća, rekao je i ministar kada smo pokušali kroz raspravu izmena i dopuna Zakona o PDV, koji je Vlada predložila, dakle da kroz amandman izmenimo ovaj zakon, a on je to rekao da je to moguće da bi povećalo administriranje, ali da po njegovom mišljenju ne bi donelo preveliku uštedu. Mislim da sadašnji način vraćanja PDV je mnogo komplikovan i da onemogućava veliki broj ljudi da ostvare uštede i samim tim ne olakšava život ljudi koji imaju malu decu i zato vas još jednom pozivam da usvojimo Predlog ovog zakona. Molim vas da utvrdimo kvorum, pre početka glasanja.
Molim vas da utvrdimo kvorum. Ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Srđane jeste tu, ili niste tu, da znam šta da kažem. Tu ste. Sada će poslanik Živković da nam pomogne. Ne, slabo. Narodnih poslanika je 124. Dajem pauzu od pet minuta, pa ćemo nastaviti sa radom. [[Posle pauze]] Da ponovimo, dakle radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite još jednom kartice. Zahvaljujem. Zaključujem da je u sali prisutno 130 narodnih poslanika i stavljam na glasanje Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost, narodnog poslanika Marka Đurišića, kao dopunu dnevnog reda. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – deset, protiv – dva, uzdržanih – nema, niko nije glasalo 126 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen Predlog. Molim poslanike, još vrlo malo ima, da utvrdimo dnevni red i onda se posvetite i drugim političkim aktivnostima. Narodni poslanik Marko Đurišić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. Izvolite, Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na imovinu, u ime poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, podneli smo krajem juna meseca prošle godine, kada su građani dobili poreska rešenja za 2015. godinu, uvećana za 20, 30, 80%, a u nekim slučajevima i nekoliko puta. Sve ovo se dešava u vreme kada zbog smanjenja plata i penzija, rasta cena struje, akciza, ovo je bio još jedan udar na standard i na džep građana Srbije, sve u želji da nesposobna Vlada sakrije činjenicu da ne može da obezbedi punjenje budžeta na zdrav način, jačanjem ekonomije, nego jedini način vidi u tome da još više i još dublje zahvati iz džepova građana. Tako su se dosetili da kroz izmene poreskih rešenja za 2015. godinu promene zone i time uvećaju rešenja za značajan deo procenta, a u nekim slučajevima krenuo je i obračun poreza na imovinu na zemljište, koje do sada nije bio oporezovan i to tumačeći odredbu zakona na pogrešan i po našem mišljenju štetan način za građane Srbije. Naime, u Zakonu stoji da je neoporeziv deo zemljišta do 10 ari, a preko toga da se oporezuje. Poreska uprava je, tumačeći ovaj član Zakona, obračunala za parcele koje su veće od 10 ari i izdala poreska rešenja na celokupnu površinu. Znači, ako je neko imao plac veličine 15 ari, Poreska uprava mu je obračunala vrednost poreza na imovinu za svih 15 ari. Našom izmenom predlažemo, u nekoliko stvari koje predlažemo izmenama i dopunama ovog zakona je da se jasno kaže da je neoporeziv deo do 10 ari, odnosno da u slučajevima kada je površina zemljišta veća, da se oporezuje samo onaj deo koji je preko 10 ari. Druga izmena je da porez na imovinu ne može da raste više od 7% na godišnjem nivou, odnosno da ne može da se desi ono što se desilo prošle godine, a to je da poreska rešenja budu veća i do nekoliko puta. Naš predlog je da taj rast bude samo 7%, mada pitanje je danas ako slušamo hvale Vlade na fiskalnu situaciju…
Hvala. Vreme. Stavljam na glasanje Predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen Predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dopuni dnevni red tačkom- Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Reč ima Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Ja duboko verujem i verujem da će građani to na predstojećim izborima ceniti da je najlošiji zakon donet u ovom mandatu u poslednje dve godine, Zakon o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Time su preko 600 hiljada penzionera nezakonito, protivustavno i pre svega nepravedno kažnjeni od strane Aleksandra Vučića i njegove nesposobne Vlade i smanjene su im penzije od 10 do 25%, u nekim slučajevima i više. (Zoran Babić, s mesta: A kome su smanjene?) Ja vas molim poštovana predsednice da umirite gospodina Babića, koji ima očigledno neke probleme kada se ovde govori o štetočinskoj Vladi Aleksandra Vučića i da se suzdrži još malo… (Zoran Babić, s mesta: Gore od Tadića ne postoji.)
Ja bih vas molila da vi predložite dopunu dnevnog reda na način da ubedite poslanike većine da vam to izglasaju, pošto je stvar sve većine u demokratiji.
Ja predstavnike većine ubeđujem u to, nažalost neuspešno, šest meseci, ali neću zbog toga da prestanem, ali vi imate obavezu da opomenete one koji iz klupa dobacuju. Ono do čega je ovaj zakon doveo, to je da od daljih osiromašenja najugroženijih stanovnika naše zemlje doveo je do toga da veliki broj ljudi, a to je danas u Srbiji preko 650 njih danas živi u siromaštvu, da je 27% građana Srbije ugroženo od siromaštva… (Zoran Babić, s mesta: Koliko ste vi otpustili?) I sva ova buka i dobacivanja nepristojnih kolega neće promeniti tu sliku. (Zoran Babić, s mesta: Hoće.) Ta slika može da se menja na izborima koji nam predstoje time što se neće glasati za Aleksandra Vučića i štetočinsku Vladu koju je on predvodio prethodne dve godine. Naš zakon predviđa da se penzije vrate na nivo pre usvajanja ovog zakona, a da se razlika koja nije isplažena u prethodnih 14-15 meseci kao javni dug pretvori u obveznice i isplati u najviše 12 mesečnih rata, počev od maja 2016. godine. Kao moj poslednji argument vladajućoj većini da prihvati ovaj zakon pozivam vas da se setite obećanja predsednika Vlade sa početka mandata ove Vlade. Naime, one je rekao na kraju mandata ove Vlade penzije i plate biće veće nego ikada u prethodnom periodu. S obzirom da ako ne usvojimo Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o isplati penzija, ovo obećanje će biti neispunjeno i biće još jedno od stotina neispunjenih obećanja ove Vlade. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Biljana Hasanović Korać predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o predlaganju zakona. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, naša poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS, podnela je Predlog zakona o predlaganju zakona i ja sam predložila da se on stavi na dnevni red ove sednice. Naime, ova materija, način predlaganja zakona kod nas je regulisana sa par članova u Ustavu Republike Srbije i u Zakonu o Narodnoj skupštini Republike Srbije, a sve ostalo je regulisano podzakonskim aktima, Poslovnikom Skupštine i Poslovnikom Vlade. Skupština je izglasala i Rezoluciju o zakonodavnoj politici. Međutim, ni Vlada kao predlagač zakona, a ni vladajuća većina u Skupštini ne poštuju ovu Rezoluciju i ne postoje nikakve sankcije koje bi naterale većinu da poštuje postupak donošenja zakona. Zato smo i predložili, jer postoji čitav niz negativnih pojava u radu i predlagača zakona i Skupštine pri usvajanju zakona. Najveći broj zakona je donet po hitnom postupku u prethodnom mandatu. Evidentan je nedostatak javne rasprave pre predlaganja i donošenja zakona, a i kada se sprovede javna rasprava, često ne obuhvati one koji su najviše zainteresovani za primenu tih zakona. Zatim se vrlo često događa da se u zakonu predvidi da stupi na snagu u roku kraćem od osam dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“, kako je predviđeno Ustavom Republike Srbije, da samo u izuzetnim slučajevima stupa ranije, odnosno u roku kraćem od osam dana. Ovde je to postalo skoro pravilo. Zatim, ne dostavljaju se uz predloge zakona i predlozi podzakonskih akata kako bi poslanici imali uvid u celovito rešenje koje predlaže predlagač. Svi ovi nedostaci su uticali na to da sastavimo predlog ovog zakona da predložimo da se on stavi na dnevni red i da se donese od strane ove Skupštine kako bi se uveo red u postupak predlaganja zakona, kako bi se stvorili uslovi za transparentno donošenje zakona i za uključivanje javnosti u donošenje zakona, jer kada su građani i ostali subjekti koji treba da primenjuju zakon upoznati u postupku donošenje i u javnoj raspravi, onda se takav zakon kasnije lakše implementira.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – deset, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 131 poslanik. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodna poslanica Biljana Hasanović Korać predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi. Izvolite.
Zahvaljujem. Naša poslanička grupa je takođe predložila i da se donese zakon o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi. Suština je da predlažemo da se član 20. Zakona o lokalnoj samoupravi dopuni tako što se posle tačke 16. dodaje tačka 16a koja glasi – uređuje i obezbeđuje stipendiranje učenika i studenata. Suština je da se lokalnim samoupravama stavi u nadležnost uređivanje i obezbeđivanje stipendiranja učenika i studenata. Svima nam je poznato u kakvoj je teškoj situaciji prosveta i kako su u teškoj materijalnoj situaciji i prosvetni radnici i učenici i studenti. Ova Vlada nije našla drugu mogućnost da popuni budžet, već najveći izvor za popunjenje deficita jeste smanjenje penzija i plata upravo tim prosvetnim radnicima i roditeljima koji školuju učenike i studente, a zbog teškog stanja nema ni dovoljno sredstava da se finansiraju učenici i studenti koji postižu dobre rezultate i koji mogu da se iškoluju u dobre stručnjake. Pošto su lokalne samouprave stalno u neposrednom kontaktu sa građanima i imaju više uvida u sve njihove probleme, oni se trude da na način na koji mogu reše ovo pitanje i da pomognu učenicima i studentima koji su lošijeg materijalnog stanja da mogu da završe svoje školovanje. Međutim, pošto nema pravnog osnova da stipendiraju učenike i studente i kada izdvoje sredstva za te namene, revizija to proglašava prekršajem, oni se dovijaju kroz razne vidove pružanja pomoći. Donošenjem ove dopune Zakona o lokalnoj samoupravi dali bi pravni osnov lokalnim samoupravama da na zakonit način vrše stipendiranje učenika i studenata sa svoje teritorije. Time bi pomogli i lokalnim samoupravama da mogu da donesu kriterijume pravedne i pravične, da pomognu učenicima i studentima koji su u teškom materijalnom stanju, a na neki način bi obavezali i mlade koji dobiju stipendije da ostanu po završetku školovanja i na teritoriji te lokalne samouprave i u Srbiji, jer smo svedoci da sve teže imaju mogućnosti za školovanje, a i kada uspeju da završe škole, mladi stručnjaci vrlo brzo odlaze iz Srbije i mi ostajemo bez mladog kadra.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Branka Karavidić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o javnom informisanju i medijima. Izvolite.
Hvala. Izveštaj Evropske komisije o stanju u srpskimmedijima od pre par meseci je poražavajući. Usvajanje seta medijskih zakona u avgustu 2014. godine, nažalost, jedini je uspeh ove vlade u oblasti medija koji priznaje Evropska komisija. O sprovođenju reformskih medijskih zakona ne stara se gotovo niko, a ponajmanje nadležno ministarstvo i ministar Tasovac. Nema napretka u primeni Zakona o javnom informisanju i medijima. Obaveza da se do avgusta meseca 2015. godine u registar medija upišu svi vlasnici direktni ili indirektni, koji poseduju više od 5% udela u vlasničkoj strukturi, još nije zaživela. Ukoliko se ne zna ko je krajnji vlasnik medija, obesmišljava se napor u pravcu sprovođenja medijskih reformi. Dakle, nismo se makli od avgusta 2014. godine. Da li nam je važno da znamo ko su vlasnici medija? Svi oni koji na neki način utiču na formiranje našeg mišljenja. Tu ne mislim samo na one koji su obavezni da se upišu u registar sa više od 5% udela u vlasničkoj strukturi, već i na one koji poseduju manje od 5% udela, a vrše efektivnu kontrolu nad uređivačkom politikom, kao i izvorima finansiranje više medija. Praksa je, nažalost, pokazala da ima i takvih slučajeva. Moj predlog, u ime poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS izmena Zakona o javnom informisanju i medijima, predviđa da se u registar medija moraju pisati svi vlasnici direktni ili indirektni, bez obzira na visinu udela u osnivačkom kapitalu. Na taj način ćemo obezbediti transparentnost vlasničke strukture što će doprineti vraćanju poverenja građana u medije, a istovremeno će smanjiti mogućnost eventualnih zloupotreba ili nedozvoljenih uticaja na medije. Podsetiću vas da je jedno od Ustavom zagarantovanih prava i pravo na informisanje, ali i svojinske odnose, kao i kontrolu zakonitosti raspolaganja sredstvima pravnih lica, te vas iz tih razloga pozivam da podržite ovaj predlog da se izmene ovog zakona nađu na dnevnom redu ove sednice, pre svega u interesu građana Srbije. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 133 od ukupno prisutna 142 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni i tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bezbednosti i zdravlju na radu, koji je podneo Narodnoj skupštini 21. decembra 2015. godine. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Predložio sam u ime moje poslaničke grupe da izmenimo Zakon o bezbednosti i zdravlju na radu iz sledećih razloga. Zakon o bezbednosti i zdravlju na radu donet 2015. godine i noveliran 2015. godine sadrži niz manjkavosti, nedorečenosti i sistemski protivurečnih rešenja, kako formalno pravnog karaktera tako i u pogledu materijalno pravnih sadržaja, kolizionih normi u odnosu na pojedine sistemske i sektorske zakone, pre svega u odnosu na Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Prava, obaveze i odgovornost poslodavca su u značajnoj meri nedorečena, nejasna i kontradiktorna, čime se zakonom definisan okvir i sam cilj ovog zakona dovodi u pitanje u smislu njegove efikasne primene. Kao krucijalnu manjkavost ovog zakona ističemo legislativnu odsutnost službe medicine rada, pri čemu ističemo naročito osnovnu službu medicine rada u domu zdravlja za koju smatramo da se mora poštovati član 95. Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Medicina rada se bavi preventivnom delatnošću u oblasti bezbednosti zdravlja na radu. Ovo je od izuzetnog značaja. Delatnost Zavoda za medicinu rada je data u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti u članu 124, a mi predlažemo da se dopuni i da se odnosi na zavode za medicinu rada na pokrajinskom i regionalnom nivou pri univerzitetskim centrima u Novom Sadu, Nišu, Kragujevcu. Oni treba da prate i proučavaju uslove rada, da planiraju, organizuju, sprovode i evoluiraju mere, aktivnosti i postupke u oblasti zaštite zdravlja na radu, da koordiniraju radom zdravstvenih ustanova u oblasti zdravlja i zaštite na radu za regije u kojima je osnovan, da učestvuje u utvrđivanju jedinstvene metodologije i postupak u programiranju, planiranju i sprovođenju mera preventivne zaštite radnika, da obavlja stručne medicinske postupke, aktivnosti u vezi sa utvrđivanjem radnih mesta, da predlaže i sprovodi preventivne lekarske preglede radno sposobnog stanovništva, da vrše prethodne preglede lica sa faktorima za otežano zapošljavanje, itd. Oni treba da se finansiraju iz budžeta, iz Fonda sredstava obaveznog zdravstvenog osiguranja, od strane poslodavaca i od strane pojedinaca. Opšti stav je da su neophodne promene pozitivnih propisa koji će kroz finansiranje određenih usluga, preventivne zdravstvene zaštite i drugih usluga primarne zdravstvene zaštite obezbediti funkcionisanje, očuvanje i razvoj delatnosti, resursa i institucija medicine rada. S tim u vezi je predlog pojedinih rešenja iz ovog predloga zakona, te vas molim da razmislite i prihvatite kako bi mogli ovo da uvrstimo u dnevni red i o tome da prodiskutujemo. Smatramo da specijalista medicine rada najbolje poznaje profesionalne odnose i štetnosti na radu i ima uvid u rizike po zdravlje zato što je u neposrednom kontaktu sa radnim mestima i na vreme može da prepozna i prevenira početne poremećaje zdravlja.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni i tačkom - Predlog zakona o dopuni Zakona o zdravstvenom osiguranju. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Po ko zna koji put, na početku svake sednice redovnog zasedanja, predlažem Narodnoj skupštini da prihvati predlog i da uvrstimo u dnevni red Predlog izmene Zakona o zdravstvenom osiguranju, i to člana 41. koji se odnosi na stomatološku zdravstvenu zaštitu. U članu 41. se kaže da tu vrstu usluga mogu preko sredstava Fonda da imaju mlađi od 18 godina, studenti i srednjoškolci do navršene 26 godine, trudnice i određene vrste pacijenata koji imaju specifične bolesti, ali ne bi ih sada nabrajao. To je u ukupnoj populaciji dva miliona i 600 hiljada stanovnika. Ono što ja predlažem jeste da izmenimo član 41. zakona i damo pravo i mogućnost građanima, a njih je oko 4,5 miliona koji su radno sposobni, koji uplaćuju doprinose za obavezno zdravstveno osiguranje, da imaju ista prava kao i ovih dva miliona i 600 hiljada građana Srbije. Napominjem, poštovane koleginice i kolege, da RFZO se finansira tako što radno sposobno stanovništvo Republike Srbije uplaćuje doprinose, a odredbama ovog člana učinjena im je nepravda, jer oni jedini nemaju pravo na stomatološku zdravstvenu zaštitu. Svaki put kada sam izlagao ovaj predlog, apelovao sam, pre svega, na kolege poslanike lekare, da prihvate moj predlog iz razloga što to ne traži povećanje radno ugovorenih lekara i sestara u zdravstvenim organizacijama primarnog zdravstva, niti traži dodatna sredstva, jer ono što je bilo u budžetu za RFZO je bio višak sredstava na poziciji – stomatološka zdravstvena zaštita. Pošto je iz izjava premijera i nekih članova Vlade budžet u dobrom stanju, predlažem da omogućimo građanima Srbije stomatološku zaštitu, te vas molim da još jednom razmislite i prihvatite moj predlog, kako bismo izmenili član 41. Zakona o zdravstvenom osiguranju i omogućili svim građanima Srbije da imaju pravo na popravku zuba i lečenje bolesti usta preko RFZO. Nadam se da će ovog puta kolege lekari, kojih ima dosta u ovoj sali, prihvatiti moj predlog i u ime Hipokratove zakletve, koju su položili i obavezali se na zaštitu zdravlja građana Srbije, prihvatiti moj predlog i glasati pozitivno. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasao 131 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr dr Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni i tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, i to dva puta. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zakon o zdravstvenoj zaštiti, kao sistemski zakon, oblast specijalizacije i uže specijalizacije nije regulisan na način koji omogućava sistem adekvatnog i, sa stanovišta zdravstvene zaštite, održivog sistema. Višegodišnje iskustvo u primeni zakona pokazuje da je zakon u diskrepanci sa praksom u odnosu na realne potrebe našeg sistema zdravstvene zaštite. Modeli specijalizacije i uže specijalizacije koja trenutno postoji u našoj zakonskoj i podzakonskoj regulativi ne omogućavaju sprovođenje načela na kojima počiva sistem zdravstvene zaštite: načelo pristupačnosti zdravstvene zaštite, načelo pravičnosti zdravstvene zaštite, načelo sveobuhvatnosti zdravstvene zaštite, načelo kontinuiranosti zdravstvene zaštite, načelo stalnog unapređenja kvaliteta zdravstvene zaštite i načelo efikasnosti zdravstvene zaštite. Član 184. Zakona o zdravstvenoj zaštiti i to stavom 1. sadrži nedostatak u pogledu uslova koje komulativno mora da ispuni zdravstveni radnik i zdravstveni saradnik da bi se mogao stručno usavršavati, sticati specijalizaciju jer je propisani uslov da je završio pripravnički staž i položio stručni ispit, osim ako ovim zakonom nije drugačije uređeno. Smatramo da je dodavanje uslova u pogledu dve godine radnog iskustva i logičan i potreban dodatni uslov za mogućnost specijalizacije. Drugim rečima, predložena nivelacija zahteva da zdravstveni radnik koji je zaposlen na neodređeno vreme, nakon dve godine stažiranja, stiče mogućnost konkurisanja za program specijalizacije. Ono što je izmenjeno pre više od godinu dana, kada su specijalizacije u pitanju, to je mogućnost da se i bez zapošljavanja u radnoj organizaciji, proglašenjem deficita specijalizacije od strane ministra zdravlja, dobije specijalizacije. Ono što ja predlažem u ime moje poslaničke grupe je da se prvo vrati način specijalizacija, koji je bio u redovnom postupku pre izmena ovog zakona, to je da morate da imate dve godine radnog iskustva, kako bi ste dobili redovnu specijalizaciju. Drugo, da deficitarne specijalizacije mogu da se dobiju, ali tako što će firma, tj. zdravstvena ustanova koja ima deficit u specijalističkom kadru morati prvo da zaposli lekara, pa tek onda da mu da deficitarnu specijalizaciju. I, treće i ono najbitnije da finansiranje ide preko sredstava Republike Srbije, jer samostalno finansiranje specijalizanata, mi dajemo specijalizacije onima koji mogu da plate specijalizaciju, a ne onima koji su najbolji i koji treba da završe specijalizaciju. Molim, naročito kolege lekare, da razmisle još jedanput i podrže moj predlog kako bismo ispravili ovu nepravdu prema mladim kolegama koji treba da završe specijalizaciju. Zahvaljujem.
Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – jedan, uzdržan – jedan. Konstatujem da Skupština nije prihvatila predlog. Poslanik Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Izvolite. Drugi put, mislim pod istim imenom, isti datuma.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Shodno odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, kao sistemskom zakonu, društvena briga za zdravlje pod jednakim uslovima na teritoriji Republike ostvaruje se obezbeđivanjem zdravstvene zaštite, grupacije stanovništva koje su izložene povećanom riziku oboljevanja, zdravstvenom zaštitom lica u vezi sa sprečavanjem, suzbijanjem, ranim otkrivanjem i lečenjem bolesti od većeg socijalno-medicinskog značaja, kao i zdravstvenom zaštitom socijalno ugroženog stanovništva, te da zdravstvena zaštita obuhvata stanovništvo razvrstano u 16 kategorija. U ovom delu zakona sadrži nedostatak, jer ne obuhvata nezaposleno radno aktivno stanovništvo, poljoprivrednike i neformalni sektor starosti od 15 do 65 godina. Zbog navedenih razloga, polazeći od relevantnih ustavnih načela Republike Srbije, kao državi socijalne pravde i jednakih prava i jednake dostupnosti sistemu zdravstvene zaštite, neophodno je proširiti krug lica koja obuhvata zdravstvena zaštita, konkretno nezaposlenih lica, nezaposlenog radno aktivnog stanovništva, poljoprivrednika, kao i lica radno angažovanih u neformalnom sektoru starosti od 15 do 65 godina. Postojeće zakonsko rešenje u pogledu društvene brige za zdravlje na nivou poslodavca, predviđa da poslodavac organizuje i obezbeđuje iz svojih sredstava zdravstvenu zaštitu zaposlenih radi stvaranja uslova za zdravstveno odgovorno ponašanje i zaštitu zdravlja na radnom mestu zaposlenog, koje obuhvata, između ostalog, i sprovođenje mera za sprečavanje i rano otkrivanje profesionalnih bolesti, bolesti u vezi sa radom i sprečavanje povreda na… kao i preventivne preglede zaposlenih, prethodne, periodične, kontrolne i ciljane preglede, u zavisnosti od pola, uzrasta i uslova rada, kao i pojavu profesionalnih bolesti, povreda na radu i hroničnih bolesti. Smatramo da je ovakvo rešenje nefunkcionalno, teško sprovodivo, te da ovaj aspekt društvene brige za zdravlje treba izmestiti sa nivoa poslodavca na nivo službe medicine rada. Takođe, prema mišljenju predlagača tj. nas, potrebno je intervenisati na član 102. Zakona, tako što bi se Zavod, polazeći od toga da je on zdravstvena ustanova koja obavlja zdravstvenu delatnost na primarnom nivou i sprovodi zdravstvenu zaštitu pojedinih grupacija stanovništva, odnosno zdravstvenu delatnost iz pojedine oblasti zdravstvene zaštite, osniva ih kao Zavod za zdravstvenu zaštitu radnika specifičnih delatnosti, kao što je železnica, MUPi vazduhoplovstvo. Što se tiče teritorijalnog principa organizovanja zdravstvene zaštite, smatramo da je neophodno normirati da grad u kome postoji sedište univerziteta, može za teritoriju statističkog regiona, osnovati institut za medicinu rada. Ovim se postiže efikasniji sistem organizacije zdravstvenih ustanova i ostvarivanje zakonske uloge poslova ovih institucija. Molim kolege da prihvate moj predlog kako bismo mogli da prodiskutujemo o ovom zakonu i promenimo ovu predloženu odredbu.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – jedan, uzdržan – niko, nije glasalo 133 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Blagoje Bradić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o informisanju i medijima. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Poštovane koleginice i kolege, predložio sam da ponovo razmatramo dva zakona, to je Predlog zakona o informisanju i medijima i Predlog zakona o javnim medijskim servisima. Podsećam vas pre svega da pravo na obaveštenost, kao jedno od osnovnih ljudskih prava garantovano Ustavom podrazumeva da svako ima pravo da istinito, potpuno i blagovremeno bude obavešten o pitanjima od javnog značaja. Javni interes u oblasti javnog informisanja ne može se ostvariti isključivo formiranjem javnih servisa, na nacionalnom i pokrajinskom nivou, jer se ovakvim asimetričnim određenjem javnog interesa onemogućava formiranje javnih servisa na regionalnom nivou. Podsećam građane Srbije da je ova Skupština pre više od godinu dana izglasavanjem ova dva zakona ukinula mogućnost i pravo lokalnih samouprava da finansiraju iz svojih sredstava regionalne tj. lokalne javne servise. Ostala su samo dva javna servisa, to je RTS i RTV sa svoja dva televizijska i tri radio programa. Ono što je tim zakonom doneseno to je da će pretplata biti do 500 dinara, ono što je trenutna situacija da je pretplata 150 dinara i plaća se vezana uz brojilo električne energije. Ono što građani Srbije treba da znaju, da se uz ovih 150 dinara koje ćemo svi kao taksu da plaćamo za javni medijski servis u Republici Srbiji i izdvaja šest milijardi u republičkom budžetu, kako bi se finansirali RTS i RTV. Predlog zakona koji smo predložili je da ispod Save i Dunava građani imaju ista prava kao građani u Beogradu i Vojvodini, tj. da imaju svoj regionalni javni servis koji bi se isto finansirao kao što se finansira RTV tj. da 70% ubranih sredstava i 70% namenjenih sredstava iz budžeta ide za finansiranje radio televizije uže Srbije, kako smo mi predložili da se zove taj javni servis, a 30% bi išlo za finansiranje RTS kao centralnog javnog servisa, koji treba da postoji. Samim tim bi građani Srbije ispod Save i Dunava imali mogućnost da blagovremeno budu obavešteni o onome što je za njih vrlo interesantno, a to je stanje u njihovoj lokalnoj zajednici. Ovako svi smo prinuđeni tj. imamo jedinu mogućnost informisanja preko javnog medijskog servisa u hronici regiona, ponoviću opet Niš kao grad koji bezmalo ima 300 hiljada stanovnika, ima informacije i sa svoje teritorije u hronici regiona u trajanju ne više od 15-20 sekundi. Poštovane kolege setite se koliko su vaše lokalne zajednice zastupljene u hronici regiona i kada se javljaju vesti sa vaše teritorije. Obično su to crne hronike nije to ono za šta građani Srbije treba da izdvajaju novac, naročito oni ispod Save i Dunava.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim medijskim servisima. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Nastaviću gde sam stao. Pored toga što je potrebno da postoji informacija lokalne zajednice, potrebno je i da omogućimo nacionalnim manjinama da imaju ista prava kao i nacionalna manjina u Vojvodini. Jel, vi imate da nacionalne manjine u Vojvodini imaju svoju programsku šemu koja je zastupljena u RTV, a nacionalne manjine ispod Save i Dunava nemaju tu mogućnost, jer nemaju regionalne, tj. javni medijski servis ispod Save i Dunava. Oni imaju zakonsku mogućnost da mogu da formiraju medijski servis na svom maternjem jeziku i onda imamo jednu nelogičnost – vi imate nacionalne manjine ispod Save i Dunava koje mogu da formiraju javni medijski servis za svoje potrebe, a građani Srbije, srpske nacionalnosti, ispod Save i Dunava, nemaju tu mogućnost. Mislim da to nije u redu i nije korektno prema građanima koji imaju iste obaveze, ali zakonom koji smo mi doneli, ova dva medijska zakona, nemaju ista prava. Zato vas molim da, poštovane koleginice i kolege, još jednom razmislite i date podršku mom predlogu, kako bismo mogli u jednoj skupštinskoj raspravi da izmenimo ove zakone i omogućimo da građani ispod Save i Dunava imaju pravo na informisanje. Ono što se sada dešava je da građani ispod Save i Dunava, ako žele da imaju informacije i onome što se dešava u njihovoj lokalnoj zajednici, moraju dodatno da plate iz gradskih budžeta, i to gradskih budžeta koji se pune, po pravilu, od 60, 65, najviše 70% i oni moraju zarad drugih aktivnosti koje su mogli da finansiraju, da finansiraju privatne medije, kako bi imali informacije, i sa svojih lokalnih skupština i o svojim aktuelnostima komunalne prirode i kulturološke prirode na svojoj teritoriji. Ja vas molim, kolege, da još jednom razmislite. Ovo nije političko pitanje, ovo je pitanje građana Srbije i njihovih prava i obaveza. Mi smo ovde delegirani da štitimo njihove interese i ne znam kako ćete moći u kampanji da objasnite zašto nema lokalnih medijskih servisa, zašto plaćaju Javni medijski servis, a nemaju ista prava kao građani Beograda i kao građani Vojvodine? To je malo teže objasniti. Nije u redu da građani nemaju ista prava na teritoriji Republike Srbije, pa vas još jednom molim i apelujem da podržite moj predlog. Molim vas da utvrdimo kvorum pre glasanja.
Stavljam na glasanje. (Blagoje Bradić, s mesta: Želim da se utvrdi kvorum.) Kvorum? Evo, sada ćemo da ga vidimo, uz put. Zaključujem glasanje. Za – šest, protiv – dva, uzdržan – niko, nije glasalo 136, a utvrdićemo i kvorum po zahtevu poslanika Blagoja Bradića, pa ću na osnovu toga proglasiti, ili ponoviti glasanje. Molim vas da utvrdimo kvorum. Imamo kvorum, 127 poslanika. Konstatujem da Skupština ima kvorum i da nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o zdravstvenom osiguranju. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, predložio sam da se izmeni Zakon o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Naime, Zakon o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje je promenjen 1. avgusta 2014. godine. Navedenim Zakonom su smanjene stope za zdravstveno osiguranje na račun povećanja stopa doprinosa za penziono osiguranje, uz obrazloženje, ako se sećate tadašnjeg ministra finansija, gospodina Krstića, da u zdravstvu postoje i drugi izvori sredstava iz kojih treba da se finansira i da je moguće ostvariti velike uštede. Tada smo to izglasali i stopu za zdravstveno osiguranje koja puni budžet Republičkog fonda sa 12,2 smo smanjili na 10,2%, a penziono sa 24 povećali na 26, kako je rekao ministar Krstić, da bi smanjili dotiranje redovne isplate penzija iz budžeta za nekih 300 miliona, koliko je ovih 2% smanjenje na poziciji budžeta Republičkog fonda. Kako je to izgledalo u brojkama? Do 2014. godine Republički fond za zdravstveno osiguranje je imao planiran budžet 230 milijardi dinara, što je preko dve milijarde i 100 miliona evra. Nakon ovog smanjenja, planirani budžet za 2015. i 2016. godinu je 215 milijardi dinara, što je smanjenje preko 10%. Ono što je interesantno, u realnom finansiranju Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, to smanjenje je sa 156 milijardi, 156,9 milijardi dinara, koliko je bilo do 2014. godine, smanjeno na 125,3 milijarde dinara. Vidim da imamo isti broj usluga koje pruža srpsko zdravstvo preko Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje i isti broj zaposlenih lekara koji se finansiraju, čije se plate finansiraju iz ovoga. Ono što je još interesantno, pored ovih smanjenja Republički fond je dužan da po članu 22. Zakona o zdravstvenom osiguranju uplati preko 10,5 milijardi dinara po članu 22. za sve one za koje je Republika dužna da plaća doprinose za zdravstveno osiguranje, a to su nezaposleni, socijalno ugroženi, da ne bi redom nabrajao. Ono što je predviđeno u republičkom budžetu je negde oko 600 miliona dinara, pa vas molim da razmislite o ovom predlogu i da vratimo novac za lečenje građanima Srbije sa penzionog na…
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Izvolite, Blagoje Bradić ima reč.
Zahvaljujem. Prema dosadašnjem članu 151. Zakona o zdravstvenom osiguranju, izabrani lekar, između ostalog, organizuje i sprovodi mere na očuvanju i unapređenju zdravlja osiguranih lica, otkrivanju i suzbijanju faktora rizika za nastanak bolesti, obavlja preventivne preglede, mere i postupke, uključujući i zdravstveno vaspitanje koje se utvrđuje kao pravo iz obaveznog zdravstvenog osiguranja. Smatramo da služba Medicina rada treba da izuzetno, citiram odredbe Zakona, obavlja preventivne sistematske preglede na osnovu obaveznog zdravstvenog osiguranja za zaposlene i nezaposleno radno sposobno stanovništvo, poljoprivrednike i neformalni sektor, starosti od 15 do 65 godina starosti, odnosno da ove poslove obavlja specijalista medicine rada, u službi medicine rada u nadležnoj zdravstvenoj ustanovi, a izveštaji sa rezultatima pregleda obavezno dostavlja izabranom lekaru. Ovakvo rešenje predstavlja usklađivanje sa odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, konkretno člana 95, prema kome: 1. osnovna služba medicine rada u domu zdravlja se bavi preventivnom delatnošću ako na svojoj teritoriji nema zavod. Takođe navodimo da osnovna služba medicine rada u domu zdravlja treba da obavlja poslove radi očuvanja i unapređenja zdravlja, sprečavanje ranog otkrivanja i lečenja bolesti u vezi sa radom, predlaže i sprovodi preventivne zdravstvene preglede, vrši prethodne preglede lica sa faktorima otežane zapošljivosti, vrši profesionalnu orijentaciju i profesionalnu selekciju, vrši zdravstveno vaspitanje radno sposobnog stanovništva starosti između 15 i 65 godina, obavlja stručno medicinske postupke i aktivnosti u vezi sa utvrđivanjem radnih mesta sa povećanim rizikom, učestvuje u organizovanju prve pomoći, spašavanju i evakuaciji u slučaju povređivanja zaposlenih ili havarija. Predložene izmene stvoriće uslove za stvaranje većeg stepena zdravstvene zaštite i efikasniju preventivnu zdravstvenu zaštitu pojedinih kategorija osiguranika. Osim toga, kao što je već navedeno, ovim izmenama usklađuju se dva sistemska zakona, čime se postiže koherentnost pravnog sistema u oblasti zdravstvenog osiguranja i zdravstvene zaštite, te vas molim, poštovane koleginice i kolege, da podržite glasanjem moj predlog. Zahvaljujem.
Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – pet, uzdržanih nema, nije glasalo 135 poslanika. Konstatuje da Skupština nije prihvatila predlog. Narodni poslanik Blagoje Bradić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije Projekta „Beograd na vodi“. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Poštovane koleginice i kolege, dva su razloga zbog kojih sam predložio Skupštini da uzme u ponovno razmatranje zakon koji je usvojen pre više od godinu od dana. Pod jedan, zakon je po mišljenju pravnika protivustavan, jer grubo zadire u Ustavom zagarantovano pravo privatne svojine. Odlukom ove skupštinske većine stekli su se uslovi i mogućnost da Republika Srbija i Grad Beograd izvrše eksproprijaciju privatne imovine na teritoriji Grada Beograda, koja se zove „Savski plato“, to je pored stare železničke stanice, znači da otkupi, a da taj prostor da privatnom investitoru bez javnog transparentnog tendera za stambeno poslovnu izgradnju zgrada od 300 stanova i nekoliko poslovnih prostora. Neću da komentarišem kako je to posao stoleća dati nekom potpuno raščišćenu i opremljenu lokaciju koju on ne kupuje na javnom nadmetanju, već je dobije na zakup od 99 godina, gde država, koja je dala zemljište, komunalnu infrastrukturu, potrebnu dokumentaciju i dozvole, dobije fantastičnih, kako je najavljivano, 30% od ostvarenog profita, što je daleko manje od ostvarene prodajne cene stanova. Ono što je za građane Srbije i posebno za građane Niša interesantno, jeste da se sve to finansira iz budžeta Republike Srbije, pod parolom da će izgradnja dva stambeno poslovna bloka sa 300 stanova, jednosobnih, kako je rečeno, dvosobnih, trosobnih, a vidim sad iz medija da ima i penthausa, biti pokretač privrednog rasta u Srbiji i uposliti najmanje 20.000 radnika. Po meni i po mojoj poslaničkoj grupi, stranci Zajedno za Srbiju, novac iz budžeta je trebalo, poštovane koleginice i kolege, upotrebiti za energetsku efikasnost, izgradnju sistema za navodnjavanje, kako bi umesto sadašnjih 200.000 hektara pod navodnjavanjem imali jedan milion hektara, u povećanje agrarnog budžeta, u ulazak projekta proizvodnje biomase kako bi zamenili uvoz posebnih goriva, u strategiju razvoja rudarstva kako bi rudarstvo postalo profitabilno i pokretač privrednog rasta, a ne u raščišćavanje jednog dela naše prestonice i komunalno i infrastrukturno opremanje kako bi neko mogao da stiče profit. Mislim da je mnogo bolje novac iz budžeta upotrebiti za otvaranje realnih radnih mesta i podsticaj privrednog rasta, nego u infrastrukturno opremanje buduće privatne parcele. Zahvaljujem.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – dva, uzdržanih nema, nije glasalo 138 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Poštovani poslanici, u skladu sa članom 101. stav 2, određujem pauzu do 15,00 časova. Molim da dođete u 15,00 časova, da utvrdimo dnevni red. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici kako bismo mogli da nastavimo sa glasanjem potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim vas da ubacite svoje kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 131 narodni poslanik i da postoje uslovi za odlučivanje, a imamo nekoliko nevidljivih poslanika. Odbor za kulturu i informisanje Narodne skupštine na osnovu člana 159. stav 2. Poslovnika predložio je da se iz predloženog dnevnog reda sednice povuče 9. tačka dnevnog reda – Lista kandidata za izbor članova Saveta Regulatornog tela za elektronske medije, koji je taj Odbor podneo Narodnoj skupštini 4. februara 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasao jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Igor Bečić na osnovu člana 92. stav 2. čl. 157. stav 2. i 192, 193. i 195. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se obavi zajednički, načelni jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave; Predlogu autentičnog tumačenja odredbi člana 52. stav 1. člana 29. stav 1, člana 30. stav 2. i člana 50. stav 2. tačka 1) Zakona o privatizaciji „Službeni glasnik Republike Srbije“ br. 83/2014; 46/2015. i 112/2015 koji je podneo Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo Narodne skupštine; Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju; Predlogu odluke o razrešenju funkcije predsednika Prvog osnovnog suda u Beogradu, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu Narodne skupštine; Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Kruševcu koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu Narodne skupštine; Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Jagodini koji je podneo nadležni odbor; Predlogu odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije, koji je podneo narodni poslanik Zoran Babić; Lista kandidata za izbor članova Saveta Regulatornog tela za elektronske medije, koji je podneo Odbor za kulturu i informisanje Narodne skupštine; Lista kandidata za izbor članova Saveta Regulatornog tela za elektronske medije, koji je podneo Odbor za kulturu i informisanje Narodne skupštine; Predlogu odluke o izboru predsednika, zamenika predsednika i članova Upravnog odbora Regulatorne agencije za elektronske komunikacije i poštanske usluge i Predlogu odluke o prestanku funkcije člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava Narodne skupštine. Da li narodni poslanik Igor Bečić želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 131, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 134, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasalo dva narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, u celini. D n e v n ir e d: 1. Predlog zakona o zaposlenim u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave; 2. Predlog autentičnog tumačenja odredbi člana 52. stav 1. člana 29. stav 1, člana 30. stav 2. i člana 50. stav 2. tačka 1) Zakona o privatizaciji „Službeni glasnik Republike Srbije“ br. 83/2014; 46/2015. i 112/2015; 3. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju; 4. Predlog odluke o razrešenju funkcije predsednika Prvog osnovnog suda u Beogradu; 5. Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Kruševcu; 6. Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Jagodini koji je podneo nadležni odbor; 7. Predlog odluke o izmenama Odluke o razrešenjima, imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije; 8. Lista kandidata za izbor članova Saveta regulatornog tela za elektronske medije; 9. Predlog odluke o izboru predsednika, zamenika predsednika i članova Upravnog odbora regulatorne agencije za elektronske komunikacije i poštanske usluge; 10. Predlogu odluke o prestanku funkcije člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava Narodne skupštine. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Poštovani narodni poslanici saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova zbog potrebe da donesemo akta iz dnevnog reda ove sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju: dr Kori Udovički, potpredsednik Vlade i ministar državne uprave i lokalne samouprave, dr Rasim Ljajić, potpredsednik Vlade i ministar trgovine, turizma i telekomunikacija, on će doći ako je to potrebno, Natalija Pavlović Šiniković i Saša Mogić, pomoćnici ministra državne uprave i lokalne samouprave i ostali njihovi saradnici kao i Vesna Janjić, samostalni savetnik u Visokom savetu sudstva. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2, članu 192. stav 2. i čl. 193 i 195. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o zaposlenim u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave; Predlogu autentičnog tumačenja odredbi člana 52. stav 1. člana 29. stav 1, člana 30. stav 2. i člana 50. stav 2. tačka 1) Zakona o privatizaciji „Službeni glasnik Republike Srbije“ br. 83/2014; 46/2015. i 112/2015, Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki savet sudstva; Predlogu odluke o razrešenju funkcije predsednika Prvog osnovnog suda u Beogradu, Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Kruševcu; Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Jagodini; Predlogu odluke o izmenama Odluke o razrešenju, imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije; Listi kandidata za izbor članova Saveta regulatornog tela za elektronske medije; Predlog odluke o izboru predsednika, zamenika predsednika i članova Upravnog odbora Regulatorne agencije za elektronske komunikacije i poštanske usluge i Predlogu odluke o prestanku funkcije člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava Narodne skupštine. Da li predstavnici predlagača ministar Kori Udovički želi reč? Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Poštovane poslanice i poslanici, dame i gospodo pravo mi je zadovoljstvo što imam priliku da vam danas obrazložim još jedan sistemski i dugo očekivani zakon – Predlog zakona o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave. Cilj ovog zakona je, pre svega, da stvori uslove da se izvorni i povereni poslovi u jedinicama lokalne samouprave i autonomnim pokrajinama obavljaju na stručan, nepristrasan, politički neutralan način, a naročito da se do poslova dolazi da se oni obavljaju etično. Jednom rečju, cilj ovog zakona je profesionalizacija i depolitizacija uprave na lokalnom i pokrajinskom nivou. Time bi se, naravno, postigla i veća delotvornost, funkcionalnost i efikasnost ovih uprava. Dame i gospodo, nemam iluzija, za profesionalizaciju zaposlenih u državi usvajanje jednog zakona nije dovoljno. Ipak, radi se o neophodnom prvom koraku. Zakonom se postavljaju striktna pravila o uslovima koji moraju biti zadovoljeni da bi neko mogao da postane službenik, tj. profesionalac u upravi, kao i procesu kojim se ti uslovi proveravaju i održavaju. Ovaj prvi korak je politički težak, toliko da je odlagan mnogo puta u prethodnim godinama, čak i onda kad je sličnim oblicima ovakav zakon već bio pripremljen. Zapravo, na uređivanje zapošljavanja u jedinicama lokalnih samouprava i pokrajinama, čeka se već 25 godina. Još od 1991. godine, na radno-pravni položaj ovih zaposlenih, shodno se primenjuje Zakon o radnim odnosima, u državnim organima, koji nije ni pisan za potrebe lokalnog nivoa. Svih ovih 25 godina, zakon koji je pisan za državne organe, primenjuje se shodno, čak i sada kada je njegova osnovna svrha prevaziđena još 2006. godine, primenom mnogo modernijeg i funkcionalnijeg zakona, donetog za državne organe, Zakona o državnim službenicima i nameštenicima. Zakon koji vam danas predstavljam pandam je tom zakonu, koji se primenjuje na republičkom nivou, samo što dalje unapređuje i upotpunjava njegova rešenja. Na novom zakonu, kojim bi se profesionalizovala lokalna uprava, radi se zapravo aktivno još od 2009. godine i jedna ranije manje ambiciozna verzija ovog zakona bila je već u Skupštini 2012. godine, ali nije razmatrana, pre nego što je ta Skupština raspuštena. Dakle, pored toga što se mora doneti zakon, a kao što rekoh, ni to nije lako, za profesionalizaciju uprave potrebno je još ozbiljno ulaganje i razvijanje kapaciteta da se on u potpunosti i dosledno primeni. Potrebno je uspostaviti kapacitet države da ulaže u i da razvija i upravlja svojim kadrovima, a u suprotnom, ovakav zakon može se pretvoriti i u svoju suprotnost, u zaštitu zaposlenih čiji rad i kvalitet ne odgovara nužno potrebama dobrog obavljanja poslova. Ovaj zakon zato prate odgovarajuće pripreme za njegovu primenu i o tim pripremama ću govoriti na kraju svog izlaganja. Osnovna rešenja na kojima se zasniva ovaj zakon su, prvo, da uređuje sva relevantna pitanja, kako na lokalnom, tako i na pokrajinskom nivou, kao i shodnu primenu u gradskim opštinama, da određuje radno-pravni položaj i svih lica koja iz radnog odnosa obavljaju prava, dužnosti i odgovornosti pokrajine i jedinice lokalne samouprave, a to znači da se zakon odnosi na službenike, službenici su jedini profesionalci, na nameštenike i na funkcionere, da uspostavlja unapređen i funkcionalan službenički sistem po ugledu na službenički sistem na državnom nivou, kao što sam već pomenula, kao i da podstiče i unapređuje funkciju upravljanja ljudskim resursima, a posebno usavršavanje zaposlenih. Načela službeničkog sistema koji se ovde uspostavlja, zasnovana su na standardima, prihvaćenim u savremenim društvima, naročito u evropskom administrativnom prostoru. Reč je, pre svega, o tome da se utvrđuje transparentni konkursni postupak, da se proširuje i definišu kriterijumi za zaposlenje, da se adekvatnijim uređenjem sistematike zvanja, takođe bolje definišu poslovi, da se razvijaju mogućnosti za napredovanje u karijeri, praćenjem i vrednovanjem rezultata rada i stručnim usavršavanjem. Ovome treba dodati još i potrebu za uvođenjem savremenih mehanizama, dobrog rukovođenja kroz posebno uređivanje položaja prava i dužnosti službenika na položaju. Službenici na položaju su rukovodioci, da tako kažemo jednostavnijim jezikom. Ovaj zakon se primenjuje na zaposlene u organima, kao i u stručnim službama i posebnim organizacijama, ali i na druge raznolike oblike, koji obavljaju poslove uprave na lokalnom i pokrajinskom nivou, direkcije, službe, kancelarije, centri. Zbog toga se zakon ne primenjuje i tako se to navodi na privredna društva, preduzeća, ustanove, javne agencije, fondove i fondacije, jer njihova priroda ne odgovara poslovima uprave u ovom smislu. Poslodavac, zaposlenima koji pokriva ovaj zakon je AP ili jedinica lokalne samouprave. Ona ima ovlašćenje i obavezu da vrši prava i dužnosti poslodavca za funkcionere, to čini Skupština, odnosno neko njeno radno telo, a za službenike na položaju, to čini pokrajinska Vlada, ili opštinsko ili gradsko veće, a za službenike na položaju, oni vrše funkciju poslodavca za službenike i nameštenike. Zakon se odnosi na one funkcionere, izabrana, imenovana i postavljena lica, osim službenika na položaju, koji prema posebnom propisu imaju obavezu ili koriste mogućnost da zasnuju radni odnos, odnosno da vrše funkcije iz radnog odnosa. Na primer, to je predsednik opštine ili gradonačelnik i njihovi zamenici, imaju obavezu, a predsednik skupštine i članovi opštinskog gradskog veća imaju mogućnost da zasnuju radni odnos. Zakon ne unosi posebne novine u pogledu osnova za prestanak funkcija i prava po prestanku funkcije, tako da je ovim zakonom predviđena mogućnost da se prima naknada plate u trajanju od tri meseca, po prestanku funkcije. Radna mesta službenika, dele se na službenike na položaju i službenike koji rade na izvršilačkim radnim mestima. Pravilnikom o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta, uređuju se opisi radnih mesta, broj izvršilaca i uslovi za rad na tim radnim mestima, a Vlada će uredbom posebno urediti kriterijume za razvrstavanje radnih mesta i merila za opis radnih mesta službenika, pri čemu će se voditi računa o poznavanju jezika i pisama nacionalnih manjina, kao posebnog uslova za obavljanje poslova na onim radnim mestima, koja su od značaja za ostvarivanja prava građana, na službenu upotrebu jezika i pisama nacionalnih manjina. U Autonomnoj Pokrajini Vojvodina radna mesta koja postaju položaji su sledeća – podsekretar Pokrajinskog sekretarijata, pomoćnik sekretara u Pokrajinskom sekretarijatu, pomoćnik direktora Pokrajinske posebne upravne organizacije, direktor i pomoćnik direktora službe i uprave koju osniva Pokrajinska vlada i pomoćnik sekretara Pokrajinske vlade. U jedinicama lokalne samouprave i gradskim opštinama, radna mesta koja postaju položaji su načelnik opštinske ili gradske uprave, odnosno načelnik uprave gradske opštine i njihovi zamenici. U gradu Beogradu, ukoliko je gradska uprava organizovana kao jedinstven organ, položaji su radni mesta načelnika gradske uprave grada, njegovih zamenika, sekretar Sekretarijata gradske uprave grada Beograda i podsekretar Sekretarijata. Da bi se obezbedio jedan od bitnijih uslova za uspostavljanje profesionalne i depolatizovane uprave, zakon na detaljan način uređuje sva pitanja koja se odnose na konkursni postupak i uslove za postavljanje službenika na položaje na period od pet godina. Njegova ovlašćenja i dužnosti, osnove za prestanak rada na položaju i posledice prestanka rada na položaju u slučaju da nema službenika na položaju ili da nije u mogućnosti da obavlja duže svoju dužnost od 30 dana, može se postaviti vršilac dužnosti službenika na položaju iz reda službenika koji ispunjavaju te potrebne uslove. Zakon uređuje i sistem zvanja na izvršilačkim radnim mestima, kao i osnovne uslove za obavljanje poslova u svakom od zvanja. Ova zvanja su samostalni savetnik, savetnik, mlađi savetnik, saradnik i mlađi saradnik i viši referent, referent, mlađi referent, za koje je potrebno srednje stručno obrazovanje. Među savetničkim zvanjima postoji jedno zvanje manje u odnosu na državni nivo, to je viši savetnik, a imajući u vidu da je skoro polovina zaposlenih u svim jedinicama lokalne samouprave sa srednjim obrazovanjem, predviđeno je finije razlikovanje zaposlenih sa srednjom stručnom spremom, nego što je to na republičkom nivou, te se uvodi to zvanje višeg referenta, kojeg na državnom nivou nema. Zbog nepovoljne kadrovske strukture, u prelaznim odredbama zakona je predviđen izuzetak, tako što se na period od najviše četiri godine može rasporediti u zvanje mlađi savetnik i mlađi saradnik zaposleni koji ima jedan stepen niže obrazovanje od zahtevanog, ako je prethodno radio najmanje pet, odnosno četiri godine u istoj upravi. To nam daje vremena da gradimo dalje kadrovski kapacitet lokalnih samouprava, do zadovoljavanja standarda koje postavlja zakon. Zakon predviđa donošenje kadrovskog plana koji donosi Skupština, zajedno sa odlukom o budžetu za narednu godinu. Ovo predstavlja još jedan primer unapređenja upravljanja i planiranja ljudskih resursa, jer se u kadrovskom planu prikazuju potrebe za zaposlenima u broju i strukturi, kao i broj potrebnih pripravnika, ali i zaposlenih na određeno vreme na radnim mestima u kabinetu izabranog lica. Zakon posebnu pažnju posvećuje postupku popunjavanja radnog mesta, kao i regulisanju internog i javnog konkursa, s tim da će Vlada uredbom još detaljnije urediti ovaj postupak i druga pitanja od značaja za sprovođenje konkursa. Posebno je regulisan postupak sprovođenja javnog konkursa za postavljanje službenika na položaju, jer je to jedini način za postavljanje na položaj. Ove odredbe oslikavaju nameru da se konkursni postupak maksimalno objektivizuje kako bi se zapošljavali najbolji kandidati. Od naročitog interesa je i to što zakon uvodi osnov za uspostavljanje jedinstvenog sistema stručnog usavršavanja službenika za Srbiju. Samo sistematičnim i posvećenim naporom i ulaganjem u razvoj kadrova, moći ćemo da prevaziđemo slabosti u radu jedinica lokalne samouprave, koje proizilaze pre svega iz nedovoljnih kadrovskih kapaciteta. Predviđeno je da se razviju programi, obuka u svim oblastima delovanja jedinica lokalnih samouprava, a koji će se finansirati kako iz republičkog, tako i iz lokalnih budžeta. Potrebe za stručnim usavršavanjem, kao i obavezne elemente programa predlagaće novi savet za stručno usavršavanje. On će i utvrđivati uslove za akreditaciju realizatora programa obuke i pratiti njihove efekte. Savet se uspostavlja na paritetnom principu sa četiri člana koje imenuje Vlada i četiri člana koji su predstavnici na predlog stalne konferencije gradova i opština. Resorna ministarstva predlažu opšte programe stručnog usavršavanja u oblastima iz njihovog delokruga, a posebne programe predlažu jedinice lokalne samouprave u skladu sa svojim specifičnim potrebama. Zakon posebno ističe i navodi poslove upravljanja ljudskim resursima, a među njima su najznačajniji – priprema predloga kadrovskog plana, organizacija stručnog usavršavanja službenika, procena efekata sprovedenih obuka, analiza potreba za obukom i dodatnim obrazovanjem svakog službenika, pripremu predloga godišnjeg programa stručnog usavršavanja službenika i analizu rezultata i praćenja efekata ocenjivanja službenika. U okviru kadrovske evidencije, bitno je da kažemo i to, predviđa se upisivanje podataka o maternjem jeziku zaposlenog, jeziku na kom je stečeno potrebno obrazovanje, kao i podatak o nacionalnoj pripadnosti. Ovi podaci o maternjem jeziku i nacionalnoj pripadnosti upisuju se u kadrovsku evidenciju isključivo uz pismenu saglasnost zaposlenog i bez obaveze izjašnjavanja zaposlenog. Za jedan od najznačajnijih elemenata službeničkog sistema, ocenjivanje i napredovanje, zakon predviđa primenu propisa kojim se uređuju ova pitanja za državne službenike, znači na državnom nivou. Ovakvo rešenje je predviđeno ne zato što je ocenjivanje državnih službenika idealno, već baš zato što se u skoroj budućnosti očekuje njegovo usavršavanje na osnovu dosadašnjih iskustava, te da bi omogućili automatsku primenu te najbolje prakse i na lokalnom nivou. Zakon daje odgovor na pitanje – ko sprovodi ocenjivanje? Službenika ocenjuje rukovodilac pokrajinskog organa, odnosno načelnik uprave na lokalnom nivou na osnovu predloga neposrednog rukovodioca. Službenika na položaju u pokrajini ocenjuje funkcioner koji rukovodi organom, a na lokalnom nivou načelnika uprave i zamenika načelnika ocenjuje gradonačelnik, odnosno predsednik opštine. Posebno detaljno je uređeno pitanje disciplinske odgovornosti, disciplinskog postupka i vrste povreda dužnosti službenika. Zadržana je podela na lakše i teže povrede dužnosti, s tim da je predviđeno da za teže povrede dužnosti disciplinski postupak obavezno sprovodi disciplinska komisija. Pored disciplinske odgovornosti, posebno su regulisani osnovi za prestanak radnog odnosa, koje ne može biti arbitrarno, a među kojima je predviđen i prestanak radnog odnosa po sprovedenoj preporuci za razrešenje koje izrekne Agencija za borbu protiv korupcije. Kao posebnu novinu, zakon predviđa uspostavljanje žalbene komisije koja odlučuje po žalbama službenika, ali i učesnika na internom ili javnom konkursu. Žalbenu komisiju obrazuje opštinsko, gradsko, odnosno gradsko veće, a dve ili više jedinica lokalne samouprave mogu zajednički da obrazuju žalbenu komisiju. Zakonom se uvode i novčane kazne za prekršaje u rasponu od 50 do 150 hiljada dinara, uglavnom za službenika na položaju ako se ne pridržava nekih od ključnih odredaba ovog zakona. Priprema ovog zakona je sprovedena kroz dugotrajan i širok konsultativni proces, pre svega sa jedinicama lokalne samouprave kroz organizovanje okruglih stolova, radionica i kontinuiranom neposrednom saradnjom sa stalnom konferencijom gradova i opština. Kao što sam rekla na početku ovog izlaganja, za profesionalizaciju uprave nije dovoljno doneti zakon. Čak i sprovođenje samo njegovog slova zahteva pripreme i prilagođavanje. Ali, ako želimo da se ostvari njegova namera da se pomoću njega izgradi delotvornija, funkcionalnija i efikasnija uprava, potrebna su i dugogodišnja ulaganja u izgradnju sistema kojim može sa jedne strane da kontinuirano unapređuje kadrovske kapacitete, a sa druge strane, da vrši njihovu proveru. Iz ovih razloga, za početak, predviđeno je da početak primene bude od 1. decembra 2016. godine. Iz ovoga su uzete upravo samo one odredbe koje su neophodne da se pripremi sistem stručnog usavršavanja i upravljanja ljudskim resursima, kao i uspostavljanje žalbenih komisija i koje se primenjuju čim zakon stupi na snagu. U ovom periodu ćemo se osloniti na podršku za implementaciju zakona, koju smo blagovremeno pripremili sa partnerima iz EU, Saveta Evrope, sa Stalnom konferencijom gradova i opština, a koje će nam omogućiti pripremu modela svih potrebnih akata koji su potrebni jedinicama lokalne samouprave da sprovedu ovaj zakon, zatim, pripremu četiri programa obuke, aktivnosti za uspostavljanje modernog sistema upravljanja ljudskim resursima, veći broj zajedničkih radionica i neposredan rad u najmanje 20 jedinica lokalnih samouprava, koje će da budu kao piloti za sve samouprave i još puno toga. Poštovane poslanice i poslanici, uverena sam da je ovakav zakon, njegova sistematična priprema i njegovo sistematično sprovođenje kroz posvećeni rad, jedini način da obezbedimo uspeh svih jedinica lokalnih samouprava u naporu da bolje odgovore na potrebe svojih građana, a naročito i da se pripreme na one zadatke koji ih čekaju neposredno sada pred njima u procesu pristupanja Republike Srbije EU. Zbog svega ovoga, pozivam vas da ovaj zakonski projekat podržite. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik šef poslaničke grupe gospodin Balint Pastor. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospođo potpredsednice Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, veliko mi je zadovoljstvo što je ovo najverovatnije poslednji predlog zakona koji usvaja ovaj saziv Narodne skupštine, nije mi zadovoljstvo zbog toga što je poslednji zakon, nego mi je zadovoljstvo što ćemo ipak uspeti u ovom sazivu da usvojimo ovaj Predlog zakona. Ja bih želeo na samom početku da čestitam Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu na ovom finišu. Praktično, poslednja tri predlogazakona dolaze iz vašeg Ministarstva, gospođo Udovički, i stvarno se radi o ozbiljnom finišu, jer evo, pred raspuštanje Narodne skupštine, parlament će usvojiti ne samo Zakon o sistemu plata i Zakon o opštem upravnom postupku, nego i Predlog zakona o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave. Jedino ostaje mali žal, ali je to moje subjektivno razmišljanje, što nećemo uspeti da usvojimo i zakon o izmenama i dopunama Zakona o komunalnoj policiji. Mislimo da, s obzirom na bezbednosnu situaciju, sitne krađe koje su prisutne na terenu, o čemu mi govorimo, takozvane sitne krađe, pravni sistem naš to tako definiše, mi mislimo da sitnih krađa nema, ima samo krađa. Znači, s obzirom na tu situaciju, ne bi bilo loše da se i opštinama omogući da formiraju komunalnu policiju, da bi taj organ mogao da pomaže pripadnicima MUP, tj. policiji, ali to ostaje za naredni saziv Narodne skupštine. Ovaj Predlog zakona je zaista sistematično pripreman. To mogu da kažem iz ličnog iskustva, jer smo mi prvi put razgovarali o ovom Predlogu zakona u oktobru 2014. godine, ako se ne varam. Onda smo nakon nekoliko meseci ponovo razgovarali, pa početkom februara ove godine treći ili četvrti put, i na osnovu tih razgovora, mi smo i podneli neke amandmane, o kojima ću malo kasnije govoriti. Ali, pre nego što pređem na predstavljanje, ukratko, naravno, pošto se radi o načelnom pretresu, rešenja iz naših amandmana, dozvolite mi da kažem nekoliko rečenica o samom Predlogu zakona. Kao što ste i vi rekli, Zakon o državnim službenicima je donet 2005. godine i od tada su odredbe Zakona o radnim odnosima u državnim organima shodno primenjivane na zaposlene u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave. Zaposleni u ovim organima su naravno zaslužili da imaju poseban zakon, pod znacima navoda, odnosno da na sličan način kako je to regulisano vezano za službenike na državnom, republičkom nivou to bude učinjeno i u slučaju pokrajinskih i lokalnih službenika, odnosno nameštenika. Zbog toga što su zaposleni u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave ostali van domašaja Zakona o državnim službenicima iz 2005. godine, ti službenici i nameštenici nisu mogli da koriste neke mogućnosti, neke beneficije, da tako kažem, koje su i prethodnih godina imale njihove kolege na republičkom nivou. Ostali su lišeni poboljšanja koje taj sistem nosi, pre svega, u vezi proširenja kriterijuma za zaposlenje, sistematiku zvanja, mogućnosti za napredovanje, praćenje i vrednovanje rezultata rada i stručno usavršavanje. Zbog toga je, između ostalog, značajno što sada Narodna skupština raspravlja o ovom Predlogu zakona i što će biti upotpunjena regulativa u smislu da će i zaposleni na pokrajinskom i lokalnom nivou moći da imaju te mogućnosti koje imaju njihove kolege na republičkom nivou. Predlogom ovog zakona status zaposlenih uređen je primenom istih načela koja regulišu položaj državnih službenika, što smatramo prirodnim. Znači, radi se o istoj sistematici, vrsti radnih mesta za službenike, popunjavanje radnih mesta, stručnog usavršavanja i osposobljavanja, ocenjivanja službenika. Novina je i uvođenje detaljnog uređenja konkursnih postupaka zapošljavanja i obaveze ocenjivanja službenika, što je dobro i za same službenike, kao i za javnu upravu, za funkcionisanje naše javne uprave i kada se radi o pokrajinskom i lokalnom nivou. Predložena rešenja uvode niz novina, među kojima je i kadrovski plan, koji usvaja skupština opštine ili grada, sa ciljem da se obezbedi planiranje kadrova i da se zapošljavanje ograniči na raspoloživa sredstva u budžetu. Zbog toga mi na ovaj Predlog zakona gledamo kao na element čitavog ovog sistema koji je usvajan prethodnih dana ili prethodnih nedelja u Narodnoj skupštini. Posebne nadležnosti i ovlašćenja organa, službi i organizacija AP Vojvodine su propisana ovim Predlogom zakona, tj. AP Vojvodina u skladu sa ovim zakonom i statutom bliže uređuje načela za unutrašnju organizaciju i sistematizaciju radnih mesta, dodatne kriterijume za vrednovanje stručne osposobljenosti, znanja i veština u izbornom postupku, stručno usavršavanje i osposobljavanje službenika, osnivanje, organizaciju i način rada žalbene komisije i upravljanje ljudskim resursima. U tom smislu, možemo reći da ovaj Predlog zakona uvažava specifičnosti AP Vojvodine koje su predviđene i našim Ustavom, kao i određenim zakonima Republike Srbije. Ovim Predlogom zakona se uvodi i kadrovska evidencija. Ovo nije u potpunosti novina našeg pravnog sistema, jer je ova Narodna skupština donela u julu prošle godine Zakon o registru zaposlenih, izabranih, imenovanih, postavljenih i angažovanih lica kod korisnika javnih sredstava, ali je taj zakon, naravno, donet iz u potpunosti drugih razloga, ali već nekakva evidencija postoji i ta evidencija u septembru tekuće godine prelazi u Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Moram da iskažem zadovoljstvo zbog toga što će kadrovska evidencija sadržavati u sebi i podatak o jeziku na kome je stečeno osnovno, srednje i visoko obrazovanje zaposlenog u autonomnoj pokrajini ili jedinici lokalne samouprave, kao i podatak o maternjem jeziku. Pored toga, kadrovska evidencija sadrži i podatak o nacionalnoj pripadnosti službenika i nameštenika, naravno, u skladu sa propisom kojim se uređuje registar zaposlenih u javnoj upravi, a u skladu sa rešenjem iz Ustava Republike Srbije. Ova rešenja nisu bitna zbog toga da bismo brojali krvna zrnca bilo kome, nego zbog toga da bismo imali jedno jasno polazište o tome u kojoj meri su pripadnici nacionalnih manjina zastupljeni u organima državne uprave ili u ovom konkretnom slučaju u jedinicama lokalne samouprave i autonomnim pokrajinama. Mi smo u ovom cenjenom domu više puta, u prethodnim godinama, govorili o tome da treba da se realizuje ustavna odredba o odgovarajućoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u državnoj upravi i, generalno, u javnoj sferi, u javnom životu. Naravno, prisutni su određeni pomaci u poslednje vreme, ali mislimo da sistematizovano ili sistematski možemo da pristupio ovom pitanju jedino ako znamo šta je polazna osnova, šta je polazna tačaka, a to nije moguće ako nemamo podatke o zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina zbog toga što pojedini državni organi ili rukovodioci pojedinih organa kažu, pa niko nije obavezan da se izjašnjava o svojoj nacionalnoj pripadnosti. Ja to nikada nisam pitao svoje zaposlene i mi ne znamo ko se kako izjašnjava. Sada, uz poštovanje, naravno, ustavne odredbe svako će biti slobodan da se izjašnjava o svojoj nacionalnoj pripadnosti. Drugi kriterijum ili drugi podatak vezan za jezik na kome je stečeno, osnovno, srednje i visoko obrazovanje nije osetljive prirode u smislu Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, a ipak se sa velikom dozom sigurnosti, na osnovu ovih podataka, može zaključiti ko kojim jezikom govori, ko kojoj nacionalnoj zajednici pripada. Ova pitanja su bitna zbog toga što je Vlada Republike Srbije još 2006. godine, to je bilo pre pet saziva, donela zaključak o povećanju broja pripadnika nacionalnih manjina u državnoj upravi, a kao što sam rekao do pre dve godine je jako malo urađeno na tom planu ili po tom pitanju. Mi ćemo, naravno, podržati ovaj Predlog zakona i još jednom želim da izrazim zadovoljstvo što će biti najverovatnije poslednji u ovom sazivu Narodne skupštine. Na samom kraju bih želeo nekoliko rečenica da kažem o našim amandmanima, jer smatram da onaj dogovor koji smo postigli u jednoj sferi predmeta ovog zakona u značajnoj meri poboljšava tekst samog Predloga zakona. Dobro je što je i Predlogom zakona predviđeno da će Vlada uredbom bliže urediti kriterijume za razvrstavanje radnih mesta i merila za opis radnih mesta službenika, pri čemu će voditi računa o poznavanju jezika i pisama nacionalnih manjina, kao posebnog uslova za obaljanje poslova na onim radnim mestima koja su od značaja za ostvarivanje prava građana na službenu upotrebu jezika i pisama nacionalnih manjina. Ovo je vrlo značajno zbog konzumiranja pripadnika nacionalnih manjina, naših građana, prava na službenu upotrebu jezika. Mi ovu formulaciju poboljšavamo na način da se dodaje novi stav koji na sličan način govori o nacionalnom sastavu stanovništva i odgovarajućoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina radi postizanja pune ravnopravnosti između pripadnika manjina i građana koji pripadaju većini, a sve u kontekstu uređivanja kriterijuma za razvrstavanje radnih mesta i merila za opis radnih mesta službenika, a slično je predloženo i za nameštenike. Mi smo i prethodnih meseci i godina imali na dnevnom redu nekoliko zakona u vezi kojih je prihvaćen naš amandman, a koji je govorio o tome da će se voditi računa o nacionalnoj pripadnosti, o odgovarajućoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina. To je jedna ustavna odredba koja je, pored naših propisa, predviđena Akcionim planom za pregovaranje Poglavlja 23 i treba da se razradi to ustavno načelo. Mislim da je ovaj zakon prvi koji, osim deklarativnih konstatacija, ide korak napred i u praktičnom smislu donosi novine, i to izuzetno pozitivne novine koje treba da poboljšaju, kroz neko vreme, naravno, to se ne može preko noći, koje će doneti boljitak za pripadnike nacionalnih manjina u smislu povećanja njihovog broja u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave. Malopre sam govorio o kadrovskoj evidenciji i jedan naš amandman se odnosi na preciziranje roka. Ja sam malopre rekao da ova evidencija prelazi pod okrilje Ministarstva za državu upravu i lokalnu samoupravu 12, 13. septembra tekuće godine i vrlo je značajno što smo precizirali da, bez obzira što će ovaj zakon početi da se primenjuje tek 1. decembra, će se ovi podaci o nacionalnoj pripadnosti upisivati u tu evidenciju od 1. oktobra tekuće godine. Mislim da je najbitniji onaj amandman koji stvarno znači presedan u našem pravnom sistemu, koji govori o tome da će se uredbom utvrditi merila za izbor na radna mesta, kojim će se predvideti davanja prvenstva jednako kvalifikovanim, znači, još jednom podvlačim, jednako kvalifikovanimkandidatima, pripadnicima nacionalnih manjina u cilju postizanja odgovarajuće zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina i pune ravnopravnosti između pripadnika nacionalnih manjina i građana koji pripadaju većine. Zašto je ovo rešenje presedan? Zbog toga što je bez ovakvih rešenja u vezi kojeg smo postigli saglasnost iluzorno govoriti o odgovarajućoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u upravi ili u javnoj sferi generalno. Ja bih želeo da vam se zahvalim javno ovom prilikom u ovom cenjenom domu što smo uspeli postići saglasnost vezano za ovo rešenje. Pre nego što bilo ko pomisli da se radi o nekom rešenju u vezi kojeg mogu da se probude neke sumnje u vezi ustavnosti, želim da kažem da taj Zakon o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina Republike Srbije govori o tome da propisi, pojedinačni pravni akti i mere koje se preduzimaju u cilju obezbeđenja pune i efektivne ravnopravnosti između pripadnika nacionalnih manjina i pripadnika većinske nacije ne mogu se smatrati aktom diskriminacije i u tom smislu mi razumemo i ovo konkretno rešenje. Na samom kraju bih želeo da istaknem, da je predviđen jedan dosta ambiciozan rok predlogom zakona za donošenje uredbi, 45 dana od dana stupanja na snagu zakona. Ja se nadam će sve te uredbe biti donete u zakonskom roku, bez obzira što će biti predizborna kampanja i ja bih želeo kada bismo našu odličnu saradnju nastavili i u smislu da imamo mogućnosti da vidimo nacrte tih uredbi pre nego što budu usvojene. Možda ćemo imati neke konstruktivne predloge da zajedničkim snagama ovaj sistem bude uređen na što bolji način. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se gospodine Pastor. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, pre svega želim da istaknem da poslanička grupa SPS zaista nema apsolutno nijedan jedini problem da podrži ovakva zakonski predlog zbog toga što je upravo u ovom zakonskom predlogu sadržano sve ono što podrazumeva afirmaciju i to jednu jako dobru afirmaciju stručnosti, stručnih kapaciteta, profesionalizma, a eliminisanje svega onoga što bi trebalo da bude opterećenje ili nepotreban teret za funkcionisanje lokalnih samouprava, pre svega, naravno, i stručnih službi u organima i službama AP. Međutim, ono što treba podstaći, a vi ste to i učinili i činite ovim zakonom jeste jedan veliki iskorak ka ozbiljnim reformama kada su u pitanju položajna službenička mesta, tu mislim na rukovodeća mesta, a zatim i ona mesta koja ste taksativno nabrojali, a koja se vezuju za zaposlene u javnom sektoru na nivou jedinica lokalnih samouprava. Ako ćemo da govorimo iskreno onda bi trebalo da budemo potpuno otvoreni i iskreni prema građanima i da im kažemo da upravo poruka iz ovog parlamenta, upravo poruka nas kao narodnih poslanika, a koji treba pre svega, da kroz diskusiju razmatramo sve ono što je sadržano u ovom zakonu, a kasnije i kroz glasanje da potvrdimo kvalitet ovog zakona, naravno, i verovano uz amandmane koje ćete vi usvojiti, to pretpostavljam, jeste poruka građanima da je ovo jedan zaista veliki iskorak u pravcu profesionalizacije kada su u pitanju sve službe na nivou jedinica lokalnih samouprava, s jedne strane, s druge strane, jedan pokušaj otklona od politizacije ili partokratije, ako ćemo da govorimo onako kako to zaista sada i postoji kao neka vrsta kritike. Ja zaista tu moram da na samom početku skrenem pažnju da mi se zaista nije svideo jedan komentar koji je u vašem prisustvu nedavno, dakle, pre svega, možda 24 časa ili malo više bio upućen na račun kako gradske vlasti u Užicu, pošto se Užice stalno potenciralo pre neki dan, kao jedan negativan primer da je navodno partokratski došlo do nekog enormnog zapošljavanja u Gradskoj upravi u Užicu, čak sam pomislio da ne dolazim iz tog grada u kome živim. Međutim, ono što želim da istaknem kao činjenicu, pre svega zbog istine, a naročito zbog građana Užica, to je sledeća činjenica za koju sam siguran da ste vi upoznati. Naime, 2013. godine je pretila opasnost da posao u Gradskoj upravi u Užicu izgubi čak 62 zaposlenih. To bi bio jedan ogroman udarac na funkcionisanje svih službi, na nivou svih uprava, gradskih uprava Grada Užica. Došlo bi do kolapsa. I te kako dobro znate iako to nije bilo tada u vašem ministarstvu jer je to tada bilo pokriveno od strane Ministarstva pravde i državne uprave gde sam inače svojevremeno bio državni sekretar, bila je borba da se upravo iznalaženjem mogućnosti kako bi se predupredile one odredbe Zakona o budžetskom sistemu sa jedne strane, Uredbe o ograničavanju zapošljavanja sa druge strane nađe mogućnost da ti ljudi ostanu na svojim radnim mestima. Zašto? Zbog toga što su ti ljudi radili više od pet više od šest, godina unazad i to tako što im je stalno produžavan radnopravni status na određeno vreme. Kako smo iznašli mogućnost? Tako što smo uspeli da kroz jednu legitimnu proceduru, presrećan sam što sam u tome učestvovao i dao svoj doprinos, zajedno sa ministrom Selakovićem i našli mogućnost da ti ljudi ostanu. Među tih 62 zaposlenih nije se gledalo da li su oni iz jedne, druge, ili treće stranke, jer su tu bili zaposleni koji su bili još od 2006, 2007. godine iz DS, DSS, URS i mnogih drugih stranaka, na kraju krajeva iz SPS, ali nije se gledalo partokratski. Nije se gledalo da li je politički orjentisan u levom ili desnom smeru ili na bilo koji drugi način. Dakle, ono što je apostrofirano kao loše za Užice ja ne mogu prihvatiti kao takvo i želim da istaknem zbog građana Užica, zbog Užičana da je to zaista imalo jedan drugačiji pristup i da je u tom pristupu pitanje rešeno na pravičan i legitiman način. Ono što je važno za zakon jeste činjenica da je u jednom dugotrajnom procesu izrade ovog zakona sublimirano sve ono što je dolazilo od onih koji treba da se bave ovom materijom. Sublimirano je sve ono od onih koji treba da budu direktno uključeni u izradu ovog zakona, stalna konferencija gradova i opština, određene stručne organizacije, jedinice lokalnih samouprava, predstavnici AP Vojvodine, dakle svi oni koji su imali svoju participaciju u izradi ovakvog zakonskog predloga ili zakonskog akta našli su svoje mesto. Ono što je najvažnije, njihove ideje su na neki način ovde uklopljene i na njihovim idejama su izrađene odgovarajuće odredbe. Na taj način je došlo do formiranja, kako ste to inače uradili i o čemu mi danas uvažena ministarko raspravljamo. Poslanička grupa SPS podržava još nešto, to je takozvano karijerno napredovanje službenika na nivou jedinica lokalnih samouprava po vrlo jasnim i preciznim kriterijumima. Ono što je najvažnije, po pravičnim kriterijumima. To napredovanje nije adhok napredovanje, niti je stihijsko, niti stvara prostor za bilo kakav voluntarizam. To napredovanje podrazumeva jednu poprilično dobru sistematizovanost koju ste uredili određenim normama ovog zakona, počev od edukacije ili stručnog osposobljavanja. Da budemo iskreni do sada zakon nije poznavao odredbe stručnog osposobljavanja i edukacije kako je to sada ovde normirano, a po meni jako dobro, počev od pripravničkog staža, polaganja stručnog ispita, zamene određenog kvalifikacionog potencijala sa pravosudnim ispitom koji jedini može biti pandam, čak i više od toga u odnosu na određene stručne reference koje su jako važne kako bi se pozicionirali oni koji treba da budu pozicionirani na nekim od nivoa, počev od položajnog nivoa pa naniže i na taj način stekli uslov da rade posao za koji budu postavljeni, izabrani ili imenovani. Što se tiče načelnika gradskih uprava kao vrha piramide, da ga tako nazovemo, u smislu rukovođenja nemamo problem, njih postavlja i razrešava gradsko veće. Oni su na neki način najodgovorniji za rad svojih gradskih uprava. Naravno da su odgovorni i u pogledu ocenjivanja i praćenja edukacije i stručnog osposobljavanja svih onih koji su u ovom segmentu angažovani, počev od referenata, nižih referenata, savetnika mlađih itd. da ne nabrajam imajući u vidu da su oni vrlo jasno i precizno sistematizovani u ovom zakonu. Međutim kada govorimo o jedinicama lokalnih samouprava, ovde u zakonu se pojavljuje jedna definicija za koju bih vas zamolio da je sa posebnom pažnjom ocenite na osnovu onoga što ne želim da iznesem kao svoj stav, a to je angažovanje zaposlenih, odnosno ustrojstvo radnopravnog statusa u okviru kabineta gradonačelnika. Mi u poslaničkoj grupi SPS smatramo da je to dobro rešenje, ali mi se čini da bi bilo nepotpuno ukoliko to isto rešenje ne pojačamo po kvalitetu, zbog toga što bi u toj situaciji isti kapacitet, govorim sada, uvaženi kolega Mogiću, o članu 69. predloženog zakona, jer smatramo da bi isto to trebalo da se vezuje kroz princip analogije ne argumentu ou contraire, nego upravo kroz princip analogije i na kabinet predsednika Skupštine grada. Kad to govorim prevashodno mislim o Gradu Beogradu koji ima svoje specifičnosti, gradu u kome se nalazi trećina stanovnika Republike Srbije, gradu u kome je najveća frekvencija robe i ljudi, gradu u kome su najveći transferi novca kroz cirkulaciju novca, gradu u kome se donose krucijalne odluke za funkcionisanje, ne samo grada već i države, naročito, imajući u vidu činjenicu koja se vezuje za nadležnost predsednika Skupštine Grada Beograda, ali s obzirom da ja nisam iz Beograda, već iz unutrašnjosti, onda bi bila nepravda i prisutan jedan diskriminatorski odnos ukoliko se to isto ne bi odnosilo i na kabinete predsednika skupština, gradova i opština se teritorije cele Republike Srbije. Znam, uvažena ministarko, da je to na teritoriji cele Republike Srbije nerealno očekivati imajući u vidu status pojedinih lokalnih jedinica samouprava, razvijenih, nerazvijenih, naročito kada su u pitanju opštine, ali da bi izbegli princip koji podrazumeva zabranu diskriminacije, treba u nekom doglednom vremenskom periodu u budućnosti razmisliti da se ovakvo sistemsko rešenje pojavi na nivoima lokalnih samouprava, kada su u pitanju kabineti predsednika skupštine grada. Jako dobro rešenje, uvažena ministarko, jeste rešenje koje ste postavili u zakonu koje se vezuje za, ne samo stručni potencijal onih koji pretenduju na mesto načelnika gradskih uprava, već i radni staž, koji već moraju imati kao provedeno radno iskustvo da bi mogli da participiraju, odnosno očekuju postavljenje na takav položaj. Gde se ovde krije, uvažena ministarko sa svojim saradnicima, gde se možda krije problem? Možda se krije problem u tome što imamo sada na snazi Uredbu o ograničavanju zapošljavanja s jedne strane, s druge strane odredbe Zakona o budžetskom sistemu. Ajmo sad da uzmemo za primer Novi Sad, Užice ili bilo koji grad. Ako ne možemo da trenutno profilišemo kada jer ga nemamo za pojedine uprave, recimo upravu za građevinarstvo i stambeno-komunalne poslove, komunalno-inspekcijske delatnosti ili neku drugu, kako ćemo onda da dođemo do situacije da imamo čoveka koji će steći pet godina radnog iskustva i na osnovu pet godina radnog iskustva participirati u tome da može da bude kandidat koga će gradsko veće oceniti kao najkompetentnijeg, najboljeg za mesto, položajno mesto načelnika gradske uprave? Sve dok su na snazi ove ograničavajuće odredbe Zakona o budžetskom sistemu i Uredbe o ograničavanju zapošljavanja, to će na pojedinim jedinicama lokalnih samouprava da bude problem. Možda sam malo precenio kada sam pomenuo Novi Sad koji te kapacitete ima, pa čak i Užice, ali šta ćemo sa Trgovištem, šta ćemo sa Babušnicom, šta ćemo sa Crnom Travom ili bilo kojim malim mestom, gde će to biti jako teško? Trebalo bi sagledati ovaj problem višedimenzionalno jer on zaista u praksi može da izazove određene negativne posledice. Ono što je takođe važno istaći jeste činjenica da su dobra rešenja u ovom zakonu ona rešenja koja se vezuju za disciplinsku odgovornost, koja, po meni, kao pravniku su postavljena u procesnom smislu reči izuzetno kvalitetno, jer sada po prvi put imamo disciplinsku komisiju. Ta disciplinska komisija mora da bude sačinjena od ljudi koji imaju stručni potencijal da vode disciplinske postupke s jedne strane, s druge strane aktivno učešće onoga ko je predmet disciplinskog postupka, odnosno onoga protiv koga je pokrenut disciplinski postupak koji sada ima pravo na potpunu odbranu u disciplinskom postupku, ne samo kroz izjašnjenje, već i kroz pismenu odbranu, angažovanje punomoćnika, i sve ono što je inače procesnim zakonima definisano, pre svega, Zakonikom o krivičnom postupku, Zakonom o prekršajima, Zakonom o privrednim prestupima itd, itd. To su dobre norme. Dalje, ono što je odlično rešenje jeste povlačenje odgovornosti prevashodno disciplinske odgovornosti kada je u pitanju povreda, znači ova nepristrasnosti ili političke neutralnosti, odnosno kada zaposleni na nivou jedinica lokalnih samouprava izražava i zastupa političke ideje. Imajući u vidu da je cilj ovog zakona se tome suprotstavi, da do toga ne dođe, onda je logično da upravo ovakve povrede, ako bi govorili o krivičnom pravu, mogu biti inkriminacije, predstavljaju razlog za pokretanje postupka čak i prestanak radnog odnosa protiv lica koje se ponaša suprotno ovoj normi predloženog zakona. Odlično je definisano pitanje evidencije disciplinskih kazni. Dobro je što službeniku na položaju radni odnos ne može prestati pismenim sporazumom, jako dobro rešenje. Šta smatramo u poslaničkoj grupi SPS kao razlog za pažnju? Član 164. predloženog zakona daje jasne razloge za prestanak potrebe za radom službenika. Ti su razlozi vrlo precizni, vrlo su dobro definisani - kada prestane službe u okviru jedinice lokalnih samouprava, kada prestaje jedinica lokalne samouprave sa svojim pravnim statusom, ali mi u poslaničkoj grupi SPS, kao i bilo koji drugi narodni poslanik ovde koji prezentuje volju građana, ne bi želeo da ovaj član zakona, ova norma bude matrica za otpuštanje velikog broja zaposlenih iz javnog sektora. To niko ne bi u celoj Srbiji želeo. Zašto? Zbog toga što je upravo javni sektor trenutno na udaru, kako pod pritiskom MMF, tako i pod pritiskom Svetske banke, našeg Fiskalnog saveta, ne nedobronamerno, nego sa određenim sugestijama, sa određenim, čak mogu reći i primedbama koje podrazumevaju da se broj zaposlenih mora radikalno smanjiti. Ako se to čini, ne može se činiti radikalno i ne može se činiti na način kako je to zagovarano, ne može se činiti sečom, ne može se činiti izazivanjem socijalnih nezadovoljstava, ne može se činiti ni u kom slučaju, tako što ćemo stvarati socijalne slučajeve na ulici i ne može se praviti ni u kom slučaju radikalan rez. Zato, uvažena ministarko, smatramo u poslaničkoj grupi SPS da je dobro što ste već u narednom članu 165. potvrdili da to neće biti matrica po kojoj će se delovati, zato što u slučaju prestanka postojanja jedinice lokalne samouprave ona jedinica lokalne samouprave koja preuzima nadležnosti one koja je ukinuta, će preuzeti i zaposlene, nadamo se, sve zaposlene, nadamo se da neće doći do bilo kakvog vida diskriminacije i nadamo se će doći do izbegavanja bilo kakvog vida štetnih posledica. Šta je ono što smatramo da treba da ispravite u postojećem zakonu odnosno Predlogu zakona o kome sada, ja lično, želim da dam svoj doprinos u ime moje poslaničke grupe da ga poboljšam? To je odredba člana 152. stav 2. Naime, ukoliko bi utvrđivanje visine štete prouzrokovalo nesrazmerne troškove, visina štete može da se odredi u paušalnom iznosu. To stoji u Predlogu zakona. Molim vas, uvažena ministarko i gospodine Mogiću, da dobro razmislite da li je ova norma praktično primenjiva i da li će izazvati određene posledice. Ne može se ni u kom slučaju šteta utvrđivati paušalno. Ta norma bi izazvala velike posledice ukoliko bi ostavili diskreciono pravo bilo kome da utvrđuje paušalno kolika je šteta. Šteta može da se utvrđuje isključivo dokazima i to dokazima kojima se potvrđuju nepobitne ili nesporne činjenice ili veštačenjem preko veštaka odgovarajuće struke. Drugačiji način je pogrešan način utvrđivanja štete. Apsolutno pogrešan i vodi voluntarizmu. I on ne sme da se dozvoli. Rekli ste – da bi se smanjili troškovi. Čekajte, ako se pokrene spor, ako podnese tužbu onaj koji je navodno štetnik ili koji je uzrokovao štetne posledice, automatski se formiraju troškovi. Ko će da plati te troškove? Opet će da plati lokalna samouprava. Znači, nije dobar razlog i nije dobar argument smanjenje troškova. Treba naći bolje rešenje, u svakom slučaju. Ono što u Poslaničkoj grupi SPS želimo da istaknemo, pored podnetih amandmana za koje sam uveren da ćete ih dobro analizirati i oceniti i prihvatiti, jer su neki redakcijske prirode, tehnički i suštinski je ovaj koji se odnosi na kabinet predsednika Skupštine grada, jesu neke odredbe, iskoristiću još 15-ak sekundi koje ću podržati, a to je sledeće: pre svega, da funkcioneri nemaju pravo na uvećanje plate za slučaj prekovremenog rada – odlično rešenje; dalje, da se radni odnos na određene vreme zasniva bez javnog konkursa, kada je to zakonom, inače, predviđeno; i ono što je najbolje rešenje, to je kadrovski plan i pravilnik o sistematizaciji radnih mesta u skladu sa kadrovskim planom. Gospodine Bečiću, samo još jedna rečenica, molim vas. Kod ovoga povedite i te kako dobro računa. Sa gospodinom Ogićem sa razgovarao. Trenutno se traži od ministarstva da se sistematizacije radnih mesta definišu na popunjenim radnim mestima. Nije dobro, zato što ćemo izgubiti sportske inspektore, prosvetne inspektore, direktore i sve one koje treba da obuhvatimo sistematizacijom. Hvala vam puno. Imate punu podršku za sve ovo što ste predložili i mi ćemo glasati za ovaj zakon, a što se tiče amandmana, nadamo se da ćete ih usvojiti. Prijatno.
Zahvaljujem. Uračunaću ovo prekoračenje u vreme poslaničke grupe. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Kori Udovički. Izvolite.
Ja bih prvo da se zahvalim kolegi Jovanoviću koji uvek pažljivo razmatra naše predloge i često daje konstruktivne predloge. Predlog u vezi sa zapošljavanjem u kabinetu predsednika skupštine jedinice lokalne samouprave ćemo pažljivo razmotriti na Vladi, mada vidimo logiku. Isto tako, ovo je vreme fiskalne štednje i ako smo do sada mogli da izađemo na kraj tako što se predsednik skupštine grada ili opštine podržava iz redova stručne službe, možda nije još uvek vreme da se to širi. Ostavljamo to pitanje otvoreno. Kad je reč o pet godina radnog iskustva koje se zahteva za načelnika jedinice lokalne samouprave, ja bih da naglasim da je to pet godina u struci, nije da mora da bude pet godina u upravi. I zaista smatramo da u slučaju da postoje, nije nemoguće, lokalne samouprave koje su do te mere devastirane da teško mogu da nađu takvog kandidata, onda iz odgovornosti prema građanima u takvim lokalnim samoupravama treba na neki način da ih navedemo na to da u krajnjoj liniji dovedu službenika od nekud drugde. Ali, velika je odgovornost načelnika jedne opštine. On lično potpisuje za zakonitost rada svega u toj opštini i zaista smatramo da bez bar pet godina iskustva stavljamo u krajnjoj liniji tu opštinu i njene građane pod rizik nezakonitog postupanja. Na kraju, samo da razjasnim da ni u kom slučaju Zakon o maksimumu, o načinu određivanja maksimalnog broja zaposlenih u javnom sektoru, u ovom slučaju u organizacijama u okviru lokalne samouprave, ne pretpostavlja da se zaposleni zadržavaju na postojećim popunjenim radnim mestima. To bi bilo loše za organizaciju o kojoj je reč. Reč je o tome da se pošlo od nužnog zla, ali opet manjeg zla od svih drugih opcija, da je pretpostavka da ako ta organizacija može da funkcioniše, s obzirom da ima sav taj broj zaposlenih i da druge organizacije sa istim funkcijama imaju i manje zaposlenih, mi smo na taj način određivali broj zaposlenih u lokalnim samoupravama, onda to znači da može posao da se na drugačiji način organizuje od onog koji je bio pretpostavljen originalnom sistematizacijom i da se izađe na kraj sa tim brojem zaposlenih. Ili, tamo gde je mnogo veći broj trenutno popunjenih radnih mesta nego u sličnim drugim organizacijama, pretpostavka je da rad mora da može da se organizuje i sa manjim brojem zaposlenih. Ali je jako važno da svi u Srbiji razumemo da je ova fiskalna konsolidacija trajna, da ona mora da bude održiva, da mi moramo da promenimo način rada, tako da tamo gde se broj zaposlenih smanjuje ili gde se broj u sistematizaciji prilagođava postojećem broju zaposlenih, važno je da promenimo organizaciju posla. To čak može da znači da će da se desi da nema mesta za neke postojeće zaposlene, a da moraju da se nađu drugi profili i popuni taj broj, ako to organizacija posla zahteva, da bismo od sad pa ubuduće iste usluge pružali na efikasniji način, tj. ono sve što država danas radi, obavljali sa manjim brojem ljudi, jer naša država danas, i još dugo vremena, neće moći da izdržava veći broj zaposlenih, nego samo manji. To je realnost. Važno je da dobro promislimo i da tačno vidimo gde su nam prioriteti, u kojim to uslugama mora da bude više zaposlenih, a gde, kad pošteno pogledamo, vidimo i znamo da se može i sa manje. Dakle, zahvaljujem se još jednom gospodinu Jovanoviću i razmotrićemo, naravno, na Vladi pažljivo amandmane. Hvala.
Zahvaljujem. (Neđo Jovanović, s mesta: Da li mogu da odgovorim?) Znate da po tom osnovu nema mogućnosti, gospodine Jovanoviću. Imate dovoljno mogućnost da kasnije nadoknadite. Ako insistirate, daću vam bukvalno jednu rečenicu. Izvolite.
Veliko hvala, predsedavajući, za razumevanje koje ste ispoljili. Vrlo ću kratko. Ne znam da li smo se razumeli, ali, radi se o Skupštini grada Beograda, o Kabinetu predsednika Skupštine grada Beograda. A kada su u pitanju popunjena radna mesta, to je tumačenje vašeg ministarstva, da se sistematizacije prave samo za popunjena radna mesta, a ja sam postavio pitanje, i to je poslednja rečenica, šta ćemo za druga radna mesta gde su direktori, gde su oni koji… (Kori Udovički, s mesta: Videćemo to da popravimo.) Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Kada pričamo o Predlogu zakona o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave, stav naše poslaničke grupe je da zakon na prvo čitanje i nije toliko loš, ali, ima dosta nedostataka. Mi smo to probali kroz amandmane da popravimo i uložili smo 32 amandmana. Nadam se da ćete ih pažljivo razmotriti i da ćemo prekosutra pričati o njima. Takođe, želeo bih da mi gospođa ministarka odgovori na pet pitanja u vezi zakona, jer postoje, bar u javnosti, neke nejasnoće. Prvo pitanje – da li je cilj da nove sistematizacije dovedu do neraspoređenih službenika koji će potom biti otpušteni ili premešteni? Zatim – zašto je predviđeno da onaj ko odbije premeštaj koji mu ne odgovara, automatski biva otpušten? Zašto ni ovde, kao ni kod Zakona o javnim preduzećima, nema roka u kom mora da se raspiše konkurs i u kom mora da se isti okonča? Kada je u pitanju status vršioca dužnosti, da li je najbolje rešenje koje ste mogli da predvidite za status vršioca dužnosti taj da ukoliko položaj nije popunjen, može da se postavi v.d. na tri meseca, uz mogućnost još tri meseca? Dakle, da ukupno šest meseci bude v.d. stanje? Na kraju, kojom logikom ste se rukovodili da službenik na položaju samo kada se prvi put postavlja, to ide preko javnog konkursa, a po isteku prvog mandata može da mu se produžava mandat i bez javnog konkursa. Mi smatramo da je ovo apsolutno neprihvatljivo. Sa druge strane, otvara se i pitanje određenih lokalnih samouprava, jer ste u članu 51. predvideli da službeniku prestaje rad na položaju i sad tačka 4) ukidanjem jedinica lokalne samouprave, odnosno gradske opštine. Ja dolazim iz jedne male lokalne samouprave u kojoj je Vlada ukinula sud, u kojoj nemamo javnog beležnika, gde je katastar razvlašćen, gde ova Vlada ne dozvoljava da zaposlimo javnog pravobranioca, saobraćajnog inspektora, pravnike koji su neophodni za efikasno funkcionisanje naše lokalne samouprave. I, moje pitanje je – da li Vlada uopšte ima strategiju za održivi razvoj tih malih lokalnih samouprava koje imaju do 20.000 stanovnika, ili će ih samo jednostavno ukinuti što se nagoveštava ovim zakonom. Dakle, nije mali broj lokalnih samouprava koje imaju manje od 20.000 stanovnika. Tu žive i rade neki ljudi, potpuno je neprimereno da im se samo jednim članom zakona predvidi ukidanje lokalne samouprave i da će službenicima zaposlenim u tim opštinskim upravama prestati radni odnos ukoliko se lokalne samouprave ukinu. Sada bih pričao o Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Pretpostavljam da imamo predstavnike Visokog saveta sudstva u sali. Moje jednostavno pitanje je – Kako birate sudije koje predlažete i ako možete da mi objasnite proces kandidovanja i izbora, jer naše sudstvo je u ovom trenutku u potpunom rasulu. Vi možete da se žalite na neku neuspelu reformu u pravosuđu od pre pet, šest godina, itd, ali ono što se sada dešava u našem pravosuđu je daleko, daleko ispod nivoa na kom je naše pravosuđe bilo do 2012. godine. Želim da vam navedem samo jedan primer gde sam lično učestvovao i pitao određene službenike u sudu, konkretno reč je o Osnovnom sudu u Velikoj Plani, sudska jedinica u Smederevskoj Palanci, gde jedan moj prijatelj ima ostavinski postupak, gde je potpuno sve čisto. On je naslednik prvog reda, predao je zahtev za raspravu za održavanje ostavinske rasprave još u oktobru 2013. godine i do dan danas nije zakazano ni prvo ročište. Dakle, više od dve i po godine postupajući sudija nije zakazao ni prvo ročište. Jednostavno želim da mi objasnite šta to rade sudije koje ovde biramo na vaš predlog, ako ne postupaju u određenim predmetima. Ostalo je još, obično se o tome ne raspravlja, Predlog odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije, na predlog Srpske napredne stranke, gde se generalno mi ne mešamo u kadrovska rešenja koje druge stranke predlažu, ali je interesantno da je ponovo za predsednika Republičke izborne komisije predložen prof. dr Dejan Đurđević, koji je već podneo ostavku na mesto predsednika Republičke izborne komisije 7. avgusta 2014. godine, iz ličnih razloga koje nije objasnio. Njegovo pravo, ali nam nije jasno kako to da je taj čovek ili da je taj čovek ponovo predložen za predsednika Republičke izborne komisije, a pri tome znamo da Srpska napredna stranka propagira neko pravilo da nema duplih funkcija. Čovek ima prema evidenciji Agencije za borbu protiv korupcije, ja brojim, evo bar šest javnih funkcija i sada mu dodajemo ponovo funkciju predsednika Republičke izborne komisije. Da li će taj čovek moći da obavlja tu funkciju pored svih funkcija koje već obavlja. On je vanredni profesor na Pravnom fakultetu u Beogradu, direktor Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, član Ispitnog odbora za polaganje pravosudnog ispita u Ministarstvu pravde i državne uprave, član Ispitne komisije za sprovođenje javnobeležničkog ispita, opet u Ministarstvu pravde i državne uprave. Ovde imam podatke i o tome kolika su njegova mesečna primanja, ali to je, hajde da kažemo, njegova lična stvar. Postavljamo pitanje – da li će on stići da obavlja i tako važnu funkciju kao što je predsednik Republičke izborne komisije, a i sam je podneo ostavku 7. avgusta 2014. godine, iz ličnih razloga. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prijavite se molim vas. Izvolite prvo potpredsednik Vlade. Izvolite gospođo Udovički.
Ja bih samo, neka od vaših pitanja su retorička, kao što je ovo pitanje da li se zakon donosi da bi se otpustili zaposleni. Očigledno, ne. Međutim, kada je reč o odlučivanju o tome da li će neke jedinice lokalne samouprave da postoje ili ne, to se odlučuje zakonom u ovoj Skupštini. Prema tome, nema nikakve veze sa ovim zakonom. Još bih samo da naglasim da status v.d. položaja, ne samo da može da traje tri meseca i tri meseca, nego Zakon jasno određuje da posle isteka drugog roka od tri meseca vršilac mora da bude vraćen na radno mesto službeničko, sa kog je i doveden u v.d. položaj. Prema tome, nema nikakve motivacije da se konkursni postupak nepotrebno odugovlači, a postoji i rok u kom rukovodilac, odnosno u ovom slučaju najčešće načelnik, mora da odluči o preporuci komisije. To je samo dve nedelje, tako da sve u svemu, mislim da zakon odgovara, odgovarajući na zahteve koje ste postavili u ovoj diskusiji. Svakako ćemo pažljivo razmotriti svaki od vaših 32 amandmana. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Udovički. Sada dajem reč Mirjani Ivić, izbornom članu Visokog saveta sudstva iz reda sudija. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, uvaženi poslanici, vi ste svi dobili u materijalu naše predloge za prvi izbor sudija, samo bi radi javnosti kratko podsetila. Po raspisanim oglasima za Privredni sud u Beogradu, Osnovni u Pančevu i Prekršajni u Pančevu, Visoki savet je obrazovao Komisiju koja je najpre izvršila proveru podnetih prijava, pribavila mišljenja za sve kandidate iz sudova, znači, iz suda gde rade i neposredno Višeg suda, mišljenje za kandidate koji ne rade u sudu, znači, za organe i organizacije iz kojih dolaze, a za advokate iz advokatskih komora. Posle svih pribavljenih mišljenja obavljeni su razgovori sa svim kandidatima koji se prvi put biraju za sudije. Za Privredni sud u Beogradu, za popunu četiri sudijska mesta prijavilo se 102 kandidata, od toga 37 iz reda sudija, 46 iz reda sudskih pomoćnika, pet kandidata iz reda advokata i 56 iz reda ostalih lica. Posle obavljenih razgovora naš predlog vama, bilo nam je jako teško jer su približno dobri i svi dobri kandidati koje smo imali u vidu, odabrali Grujić Tijanu. Ona je 1976. godište. Dolazi iz Privrednog suda u Beogradu, 8,9 prosek, šest godina studiranja, 2004. godine je položila pravosudni ispit, od 2002. godine kao pripravnik u Trgovinskom, sve vreme u Trgovinskom i sada u Privrednom sudu u Beogradu. Iz svog suda dobija pozitivno mišljenje, neposrednog višeg takođe. Godine 2012. ocene o njenom radu, „naročito se ističe“, a 2013. i 2014. godine je bila na porodiljskom pa tu nemamo ocena. Sledeći kandidat je Ivčevski Nikola, Jovanović Danijela i Cukanović Darko. Svi dolaze iz privredne apelacije sa prosecima Nikola 8,83 za četiri godine, 2004. godine položio pravosudni, od 2002. godine je u Trgovinskom, pa sve do sada u privrednoj apelaciji, pozitivno mišljenje iz suda iz kog dolazi sa posebnom podrškom određenog broja sudija i sve tri godine se „naročito ističe“. Danijela, takođe 7,34 osam godina studirala, 2002. godine položila pravosudni, sve od 2000. godine kada je bila pripravnik pa sve do sada u privrednoj apelaciji, sve vreme je u Privrednom sudu, pozitivno mišljenje sve tri godine „naročito se ističe“ i Cukanović Darko, 1969. godište isto privredna apelacija, kao što sam rekla, 7,41 prosek, šest godina studirao, 2001. godine je položio pravosudni, a od 1999. godine u Privrednom, pa onda Višem trgovinskom i sada u privrednoj apelaciji i takođe pozitivno mišljenje i posebnu podršku određenog broja sudija, tri puta „naročito se ističe“. To su izvanredni kandidati. Osim ovih karakteristika koje su ovde navedene u razgovoru, u intervjuu koji su imali sa Komisijom Visokog saveta sudstva stvarno su ostavili izvanredan utisak. Sledeći sud je Osnovni sud u Pančevu. Tu se biraju dvoje sudija, prijavilo se 113 kandidata iz reda sudija četiri, 79 pomoćnika, pet advokata i 25 ostalih lica. Naš predlog je Đorđević Nenad, 1970. godište iz Višeg suda u Pančevu, 6,83 ocena, sedam godina studirao, 1999. godine položio pravosudni ispit i sve vreme je u sudu. Znači, od Opštinskog sada je u Višem. Pozitivno mišljenje iz suda iz koga dolazi, sve tri godine „naročito se ističe“ i Spajić Vladimir, 1975. godište iz Osnovnog suda u Pančevu, 7,29 sedam godina studirao, 2005. godine položio pravosudni, od 2002. godine pripravnik u Opštinskom, a sada u Osnovnom sudu u Pančevu, na drugoj listi je vrednovanja u svom sudu, Viši sud je podržao mišljenje sudija Osnovnog suda. To su kandidati za Osnovni sud u Pančevu. Sledeći sud je Prekršajni u Pančevu. Takođe dva sudijska mesta. Prijavilo se 67 kandidata, 44 sudijskih pomoćnika i 23 ostala lica. Naš predlog je Vasić Aleksandra, 1973. godište, dolazi iz Osnovnog suda u Pančevu, 8,17 prosek za šest godina, 2002. godine položila pravosudni, od 1999. kao pripravnik pa sve do sada je u Osnovnom sudu u Pančevu. Iz suda ima pozitivno, neposredno višeg takođe podržavaju sudije samo je u 2014. godini ne ocenjena zbog porodiljskog odsustva i Mladenović Sandra, 1974. godište, iz Višeg suda u Pančevu, saradnik, 7,87 četiri godine studirala, 2002. godine položila pravosudni. Od pripravničkih dana je u Okružnom sudu u Pančevu, pa onda pomoćnik i deseta je u višem sudu. Pozitivno mišljenje sve tri godine „naročito se ističe“. Kao što vidite, vodili smo računa da to budu kandidati sa dugim stažom u sudu svi. Kao što vidite, svi su 2001. godine, 2002. godine, 2004. godine, svi su preko 10 i više godina u sudu. Po našem mišljenju mogu da sednu i da sude, jer takav su utisak ostavili na razgovoru. To bi bilo o ovome.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, mislim da ste morali da prekinete gospodina Senića malopre u izlaganju, kada je govorio o nekom sudskom postupku i kada, u kojem je, jedna od strana, njegov prijatelj i kada je rekao da je taj predmet čist. Mislim da je to direktno uticanje na rad pravosudnih organa. Niko ko se bavi politikom, niko iz parlamenta, niko iz Vlade, ne sme da utiče na rad pravosudnih organa. Na koji način i kako će se sada ponašati sudija u tom postupku, ukoliko je gospodin Senić već naručio presudu i već je rekao da je sve to čisto. Da li treba suditi po zakonima ili po nalozima političara? Mislim da smo takvu reformu u pravosuđu imali od 2008. do 2012. godine i mislim da niko nije iz sveta, ali iz domaće stručne javnosti nije dao pozitivnu ocenu takve reforme pravosuđa. Takva reforma pravosuđa u kojoj će političari, poslanici, ministri, bilo ko da naručuje presude, da govori da li je predmet čist ili nije čist i da suflira sudiji kako će da presudi, pravi odraz bivšeg režima prema pravosuđu i prema nezavisnosti pravosuđa, i mislim da ste morali na tako nešto da upozorite narodnog poslanika, gospodina Senića i da ga prekinete ili da mu ukažete na veliku nepravilnost i veliki udar, odnosno pokušaj udara, sufliranja kako će sudija presuditi, da li u korist njegovog prijatelja ili u korist bilo koga. Mislim da je neophodno da se držimo jednog kodeksa, da je pravosuđe nezavisno, a da politika i političari, ni u kom slučaju ne smeju da utiču da li je neki predmet čist ili ne i kakva će presuda da se donese.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Sada se desio slučaj na koji sam par puta ukazao, da narodni poslanici ako malo tiše govore i ako se odmaknu od mikrofona, ustanu, mi predsedavajući, evo i zamenik sekretara se slaže samnom nekada ne čujemo delove govora, ni ja ni on tu rečenicu nismo čuli, a da jesmo, ja bih reagovao, tako da smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se Skupština izjasni? (Ne) Hvala. Izvolite, narodni poslanik Aleksandar Senić.
Reklamiram i ja povredu Poslovnika, jer ste morali da prekinete mog kolegu Babića, član 106, prvo nije rekao koji član Poslovnika reklamira.
Rekao je 107. u prvoj rečenici.
Drugo, da se razumemo, ja nisam rekao o kom konkretnom predmetu se radi i nisam nikako mogao da izvršim uticaj na sud, jer nisam rekao o kom predmetu se radi, imam mnogo prijatelja, tako da sigurno ni jedan sudija neće da istražuje ko su moji prijatelji u bilo kojim predmetima. Jednostavno, primedba koju je kolega izrekao, apsolutno ne stoji i mislim da je trebalo da ga prekinete odmah posle druge rečenice. Ne tražim da se izjasni Skupština.
Vrlo ste srećni da ste iskoristili povredu Poslovnika za repliku. Normalno da nisam kao predsedavajući mogao da prekinem narodnog poslanika, dok na kraju nije izložio, zbog čega smatra ili dok meni bar nije bilo jasno u čemu je moje kršenje Poslovnika. Iz razloga što ste zloupotrebili javljanje po Poslovniku, oduzimam vašoj poslaničkoj grupi to vreme koje ste iskoristili za repliku. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Hvala gospodine predsedavajući. Ja ću da se pridružim u ovim procenama da je Predlog zakona veoma dobar. Naravno, pokušaću u par članova, neke komentare za koje mislim da su vredni sa praktične strane. Imate član 12. i rešenje koje… [[Kori Udovički, s mesta: Da li može malo bliže mikrofon, ništa se ne čuje?]]
Molim vas, imamo situaciju da ne možemo da reagujemo na neka vaša izlaganja, kao i potpredsednik Vlade, koji ne može da čuje vašu diskusiju ako se odmaknete od mikrofona.
Znači, krenuo sam na komentar člana 12. u kome se kaže – danom izbora imenovanja, odnosno postavljanja funkcionera miruju prava i obaveze koje se stiču na radu i po osnovu rada kod poslodavca kod koga je bio u radnom odnosu do izbora imenovanja ili postavljanja na toj funkciji. Rešenje je poznato i imali smo ga u praksi i do sada. Jedino zašto ovo pokrećem, zbog toga što je isti zakonodavac pre dve godine kod izmena i dopuna Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, kad su u pitanju direktori škole napravio drugo rešenje. Tom prilikom je rečeno da mandat direktoru miruje samo u prvom mandatu, a ne i u drugom i narednim. E, sad, ako su ipak rukovodioci i jedni i drugi, a bogami, u školi direktor je nešto i stručniji, i tamo se očigledno rigidno onemogućava da se ponavlja mandat jednom veoma vrednom direktoru, a ovde kada su u pitanju više funkcije ipak se nastavlja sa dosadašnjom praksom. Moje mišljenje je da je to dobro, ali evo postavljam čisto pitanje zašto nemamo jedinstven kriterijum od istog predlagača, u ovom slučaju je Vlada predlagač? Jedino sam hteo da skrenem pažnju, iako je po meni ovo rešenje u ovom zakonu dobro. Dalje, u članu 47, o kome smo čuli mišljenje gospodina Pastora, i to je u redu sasvim da se za radna mesta da se kaže koja su od važnosti za realizaciju, ostvarivanje prava na korišćenje jezika manjina, da se u neku ruku i zakonom to obavezuje i da mi imamo tu jednu ravan, a druga je ravan koja se kasnije i u članu 189. dalje oko kadrovske evidencije posle ističe, da je ta druga ravan u smislu koliko su manjine zastupljene. S jedne strane znači imamo problem kako manjine mogu u kontaktima sa lokalnom samoupravom, sa državnim organima da ostvaruju pravo na korišćenje svog jezika, njihovog jezika, a drugi je pa koliko su zastupljeni proporcionalno u javnoj upravi i u lokalnoj, pa i u državnoj. Znači, ipak su to dve ravni koje su povezane. Sad mislim da su ovde dobra ova rešenja i veoma solidno predlažu kako se to rešava, ali je pitanje kako to u praksi odraditi. Mi imamo fino regulisano i u sudstvu, koje se bazira takođe na zakon o službenoj upotrebi jezika i pisama, a mi znamo kakva nam je trenutna praksa, koliko ima pripadnika manjina u redovima sudija, tužilaca itd. Ista je situacija i u drugim oblastima, i u drugim državnim organima i u javnoj upravi. E, sad, po meni je problem da se nikako na srž problema ne pokušava ukazati, a to je da bi se koristilo pravo da bi mogle i manjine da koriste jezik, onda je ovde u pitanju kod tih službenika povećan obim posla koji se ne vrednuje, niti se vrednuje u opisu poslova, jer svaki službenik koji će biti primoran da radi na dva jezika, imaće poprilično više posla nego službenik koji radi samo na jednom jeziku. Isto je i u sudstvu. Zamislite sudiju koji treba sad da obrađuje predmete na oba jezika i njegov kolega koji radi samo na jednom jeziku. S druge strane, ima od nadležnih vrednovanje koliki je broj predmeta koji je odradio i onda u praksi šta imamo? Pribegavanje tome da se u neku ruku sugeriše strankama da koriste jezik – pa vi znate srpski, što morate da koristite vaš, u ovom slučaju, maternji jezik, jer time i sudija bude efikasniji u obradi predmeta, da ne bi zaostao od kolege koji radi na jednom jeziku? Isto je i kod službenika i naravno da u toj situaciji nije moglo u opštinama sa manjinskim stanovništvom da se veoma malo koristi jezikmanjine koji je u službenoj upotrebi, upravo zbog praktičnih problema, upravo zbog nedostatka opisa kvantiteta poslova i priznavanja povećanog obima posla. Mislim da je to ozbiljna problematika koju imate u svim ovim oblastima koje sam malo čas spomenuo i dokle god se to ne reši, onda imaćemo tu situaciju kada i bude pripadnik manjine službenik ili sudija ili neki drugi vršilac javne funkcije, imaćete situaciju da će pribegavati korišćenju samo srpskog i izbegavanja ustavnog prava korišćenja i maternjeg jezika jer mu se ne isplati praktično rečeno. Ovo je suština koju mora ozbiljnije predlagač i sada i u budućim rešenjima da uradi. Ova problematika, ali i da dodam, ja sam spomenuo oblast upravo koju pokrivate vi gospođo Udovički, pre četiri godine vi znate, imali smo prvi put primenu jedinstvenog biračkog spiska i da smo imali ogromnih problema u Preševu, Bujanovcu, Medveđi povodom toga zbog upotrebe samo ćirilice. Sada zamislite u koju situaciju smo došli, ja od Ministarstva dobijam objašnjenja da sad svaki Albanac u Preševu, Bujanovcu, Medveđi treba da se izjasni hoće li on na svom jeziku svoje ime i prezime da ima u biračkom spisku. Ja mislim da apsolutno se time krši i Ustav i Zakon o službenoj upotrebi jezika i pisama i Zakon o jedinstvenom biračkom spisku jer ti ljudi su bili na maternjem jeziku upisani, pre četiri godine su prevedeni samo na ćirilicu i sada ja znam da ćemo opet i na ovim izborima imati nenormalne uslove, gde se sad očekuju da svi Albanci ovih opština da odu i da se izjasne da žele da budu upisani na svom jeziku. Znači, mi ovde imamo dosta problema da se zakonske norme, ustavne norme sprovode u praksi. Sad i ona suština ovog dobrog rešenja koje je tu ponuđeno u članu 189, oko evidencija i znate šta se kaže? Da će se to uraditi, ali naravno se kaže – podaci se upisuju u kadrovsku evidenciju, uz pismenu saglasnost zaposlenog. To je otprilike isto kao kod biračkog spiska da treba svi sada da se jave da žele da im ime i prezime bude upisano u albanskoj azbuci. E sad, druga je lična stvar hoće li neko da se izjasni. To verovatno je i pravo u većim sredinama i ljudi koji žele to pravo da ostvare. Obično u manjim sredinama, pogotovo gde su manjine u većinskom stanovništvu, taj problem ne postoji, a po meni ipak država mora konačno da zna podatke kakva je etnička struktura zaposlenih, ne samo u lokalnoj samoupravi, nego i u državnoj upravi i u svim institucijama. Mi smo načelno složili, Ustavom to regulisali, da su svi jednaki, da su svi ravnopravni, ali mi znamo da su u praksi manjine daleko, daleko ispod ravnomerne zastupljenosti. To je po meni jedan momenat koji ipak treba konkretnije rešavati, poštujući ono interno pravo oko izjašnjavanja, ali mislim da je to u malom broju situacija i slučajeva, a da se ima dosta mogućnosti da državni organi, pa i za sredstva informisanja, pa i za javnost, da izlaze sa procentima koliko su zastupljene manjine ili u lokalnoj samoupravi ili u državnoj upravi ili u svim drugim državnim organima. Na kraju bih spomenuo sasvim uredno regulisane odredbe oko pripravnika, koje su u dosta zakona takođe i do sada rešene, ali evo, u praksi ima, kod lokalne samouprave, dosta pokušaja, i ne samo pokušaja, i direktnih manipulisanja ovih odredaba o pripravnicima. Ide se u pravcu da se nađu načini da se probiju ograničenja koja su došla pre tri godine sa uredbom o davanju saglasnosti za novo zapošljavanje, na osnovu izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu. Imate tu masovnu pojavu da se zapošljavaju pripravnici i finansira se od opštinskih budžeta, a da se pri tom ni jedna od odredaba koje su date u ovom zakonu, pa i u onim do sada postojećim, apsolutno ne poštuje. Naravno, to je sada baš upravo za ovaj predizborni period veoma važno, da po partijskoj osnovi bude nekog zapošljavanja u ovoj klimi kada su zapošljavanja za stalni radni odnos ograničena ovim zakonima koje sam maločas spomenuo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade.
Ja bih prvo da informišem poslanike i javnost još jednom da je 250.000 glasača upisano na jezicima nacionalnih manjina u birački spisak i da kažem da zaista žalim što gospodin Halimi vidi na ovaj način napor upravo da se bez svake sumnje u kontekstu svog rada koji smo uložili i u donošenje Nacrta akcionog plana za nacionalne manjine u sklopu Akcionog plana za pregovore za Poglavlje 23, da se krene u ozbiljno ispravljanje bilo kakvih problema koji još uvek postoje kada je reč o predstavljenosti nacionalnih manjina u celom javnom sektoru Srbije, pa i u upravi, a naročito da kažem da u ovom slučaju, kada je reč o imenima, odnosno o jeziku i pismu na kojima su imena birača upisana u birački spisak, otvorena je mogućnost. Kako mislite, zar biste vi želeli da neko drugi ispravlja taj birački spisak, a ne da mi pozovemo građane da se ispravi bilo kakva nepravda ili nepravilnost koja je možda urađena pre četiri godine? Najlogičnije je, i to sada i radimo, da pozovemo svakoga ko želi da promeni način na koji se njegovo ime pojavljuje, da to i učini. Zaista je praksa koja postoji u Srbiji u ovom pogledu veoma demokratična i napredna u odnosu na međunarodne standarde. Zatim, izraziću žaljenje što niste čuli diskusiju gospodina Pastora. Ovaj zakon je već malo duže vremena u Skupštini i od tada smo radili na ovom dijalogu sa nacionalnim savetima nacionalnih manjina, pa i sa mađarskim. Dogovoreno je i predložen je amandman za koji će Vlada sigurno dati podršku, koji je zaista pravi jedan mali, a ipak jako značajan korak u izmenama člana koji se tiče zapošljavanja kada je reč o promovisanju nacionalnih manjina i pod istim uslovima suštinski im daje prednost. To je velika stvar. Nadam se da ćete pažljivo pročitati taj amandman i diskutovati drugačije na danu kada bude pretres u pojedinostima. Inače, kada je reč o direktorima škola, samo brzo da kažem, da, regulativa u Srbiji trenutno nije sasvim usklađena kada je reč o statusu zaposlenih u različitim delovima javne uprave. Jedan od zadataka koje imamo zacrtane u Akcionom planu za reformu javne uprave jeste upravo da se preispita radni status službenika. To nam sada nalaže i Zakon o sistemu plata u javnom sektoru, jer mora do kraja. To ne znači da će svi segmenti javne uprave dobiti isti tretman, ali on mora da se promisli i da se osigura tretman koji odgovara karakteristikama i potrebama posla i segmenta uprave o kojem je reč. Na kraju, samo da se zahvalim, ipak ste u principu u početku dali jednu pozitivnu ocenu ovog zakona. Ja se nadam da kada bude pretres u pojedinostima, da će ta ocena biti nedvosmislena. Hvala.
Zahvaljujem. (Riza Halimi, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Ne postoji razlog zbog kojeg bi trebalo da dobijete pravo na repliku. Ministar je samo odgovorio na vaša pitanja. Nije vas u negativnom kontekstu pomenula. (Riza Halimi, s mesta: Po Poslovniku, pročitao sam sto puta Poslovnik …) Vrlo dobro znate da o tome odlučuje predsedavajući, a ja smatram da ne postoji u odgovoru potpredsednika Vlade bilo šta što bi vama omogućilo repliku. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Kažu da nema teksta bez konteksta, tako to važi i- nema obrazloženja zakona a da svako od nas koji obrazlaže da li je za ili protiv nema kontekst. Ovo je treći put da ja čitam ovaj zakon i ostala je jedna manjkavost u sva tri moja čitanja, u pokušaju da dobijem podatak koji je važan za moj kontekst, a to je – na koga se odnosi ovaj zakon, na koliko ljudi, gdi su oni? To je meni važan podatak. Ja sam sigurna da je negde važan i ministarki Kori Udovički. Ne smem da tvrdim, jer nije bilo izrikom rečeno, ali eto, neka mi se ostavi na utisak. Inače, kada se donose ovakvi zakoni, nismo skloni da u protivljenju ili prihvatanju govorimo o ljudima. Ja to zovem faza normativnog optimizma. Kroz to prolaze društva i države koje su u različitim stepenicama priključenja EU. Verovatno je neminovno, ne znam, ali faza normativnog optimizma je kao iz one narodne priče, bajke koju su mnogi od nas čitali, a to je – stolčiću, postavi se. Ima onaj što ima čarobni stolnjak, pa – stolčiću, postavi se, i sve se postavi. Mnogi od nas smo skloni, u zavisnosti od toga da li sedimo na stolici koja podržava zakon ili je protiv, da koristimo priču – stolčiću, postavi se. Ja ili oni koji su sa mnom sarađivali su imali nesreću da nisam nikada. To je ključno pitanje za mene i u ovim načelnim, uvodnim rečenicama daću primer za one brojke, dakle, koliko i koga, za Novi Sad. Ja to govorim bez negativne ili pozitivne konotacije i po Novi Sad, moj grad i po ljude i po bilo koga, zato što ja duboko verujem da ne možeš da menjaš ono što ne umeš da izmeriš. Ako hoćemo da menjamo kvalitet poslova u jedinicama lokalne samouprave i na pokrajinskom nivou, onda moramo da izmerimo ko to radi, koliko je to ljudi, šta oni rade. Za Novi Sad, govoriću oko, jer ja definitivne brojke nemam, sa nadom da greška neće biti veća od 1%, dakle, ukupno je to oko 8.380 ljudi, od toga 5.131 radi u javnim i javnokomunalnim preduzećima. Odmah prvo pitanje – odnosi li se ovaj zakon na njih? Ne. Znači, na ljude u javnim i javno-komunalnim preduzećima u Novom Sadu se zakon, o kome razmatramo, ne odnosi. Onda imamo još 1.832 u „Radosnom detinjstvu“. Ustanova, predškolska ustanova „Radosno detinjstvo“, koja je odčuvala, odgajila mnogo novosadske dece. Dakle, odnosi li se to na njih? Ne. Na ustanove, na fondove, na javna, na javno-komunalna preduzeća ne odnosi se. Onda imamo 315 u ustanova kulture i gradskim agencijama. Ne odnosi se ni na njih. I imamo 997 u administraciji. Na njih se odnosi. Šta rade tih 997 ljudi? Sve ono što podrazumeva funkcionisanje, u ovom slučaju grada Novog Sada. Taj broj verovatno u sličnoj proporciji, i to govorim napamet, od prilike jedan na 50 ili 60 stanovnika u ukupnom broju, a u ovom slučaju to bude mnogo manje ako, kao u slučaju Novog Sada, od ukupno 8.380 otklonite 5.131 na koje se ne odnosi iz javnih i javno-komunalnih, pa još 1.832 iz predškolske ustanove „Radosno detinjstvo“, pa još 315 iz kulture i agencija. Dakle, dobijate tih 997, evo neka bude hiljadu Novosađanki i Novosađana koji rade u administraciji. Na njih se ovaj zakon odnosi. To su živi ljudi, imaju imena i prezimena i porodice. Šta mi, kao zakonodavci, vi kao predlagač zakona, želimo da postignemo ovim zakonom? Da njih 997 ima odgovarajuću platu, u skladu sa budžetom lokalne samouprave, dakle konsolidovanim budžetom Republike Srbije, ne računam za onaj budžet za koji mi glasamo, nego sve ukupno, da imaju stručnu spremu, da imaju znanje, da budu politički potpuno neosetljivi na to kako kojim izborima dođe koja struktura i da se na potpuno jasan, građanima Novog Sada, način biraju kako da dođu do tog mesta. Pošto mislim da se slažemo da želimo to, tih 997 ljudi, to je tačka u kojoj nažalost ja obično imam nesporazum. Pošto ja mislim da bi zakon trebao da se pravi od toga da mi znamo ko su ti ljudi, a ne da se pravi na stočiću postavi se, jer ovo često dovodi da dobri zakoni, koje usvojimo u Skupštini, nije važno ko glasa za ili protiv, ja ne mislim da su ovi zakoni predmet onoga viče opozicija ua, a viče vlast ua, ja mislim da je to nekorisno, ali dobro, ako bude, nije važno... Dakle, te zakone ako uzmete, kako bi ste želeli da izgledaju, ne mereći ko to tamo sad već radi, onda imate zakone koji uopšte ne budu primenjeni u praksi, a dobiju izmene i dopune, ili dobiju novi zakon. To je ono što ja zovem normativni optimizam. Svi zajedno, verovatno učimo kako je najbolji, najefikasniji način da uredimo prostor javnih službi. Ja ću nakon ovog načelnog dela pokušati da vam objasnim kontekst, zašto sam kritična prema odredbama zakona i zašto sam kritična prema načinu na koji se ljudi odlučuju da nam predstave zakon, da probam komentarima nekih članova da kažem šta lako promakne kada hoćete da dobijete dobar zakona, a nemate sistem koji je izmeren da bi taj zakon stvarno bio dobar. Evo, prvi primer. U članu 19. govori se o jednakoj dostupnosti radnih mesta. Ideja je dobra i kolege Pastor i Halimi su pozdravili tu stvar i to je jedna od stvari o kojoj je jako bilo teško govoriti kada je, recimo, bio Zakon o državnim službenicima 2005. godine. Taj zakon je dva puta povlačen. Postoji slučajnost. Ja sam i tada bila ovlašćena predstavnica. Jedan izvanredan pravnik, koji je ostavio traga u pisanju zakona, Zoran Balinovac, je bio direktor za zakonodavstvo, dva puta je povlačen, kao i Zakon o Vladi. Da napravim digresiju, zašto svodim odredbe jednu po jednu? Zato što je, recimo, u Zakonu o Vladi, a tako je u zakonima o državnim službenicima, na koje se oslanja ovaj zakon, a koji su na snazi od 2005. godine, bio član koji je imao rubrum, nadnaslov – kabinet predsednika. Član je opisivao šta ima u kabinetu. Ja sam dala u amandmanu da ima fikus, onda se gospodin Balinovac ljutio malo, nije puno. To je moja potreba da probamo da izgradimo dijalog tamo gde je samo jedan spreman za dijalog. U tom kontekstu je spominjanje ovog člana 19, koji kaže, sa rubrumom - jednaka dostupnost radnih mesta, „Pri zapošljavanju vodi se računa o tome da nacionalni sastav, zastupljenost polova i broj osoba sa invaliditetom odražava među zaposlenima u najvećoj mogućoj meri strukturu stanovništva“. Ne može on da odražava strukturu stanovništva. Mi imamo propise o tome kako i koliko morate da zaposlite osoba sa invaliditetom, naprimer. Mi o tome imamo propise. Ne možete vi određivati broj osoba sa invaliditetom tako što gledate koliko ih imate u strukturi stanovništva, kao što imamo i za zaposlene. Dakle, razumem nameru i moj komentar ovog poslednjeg stava nije kritičan zbog namere, nego zbog načina kako piše. Imam iskustvo koje moram da imam kao narodna poslanica, a to je da gledam kako izgleda kada se zakoni, o kojima mi ovde govorimo, sprovode u praksi i proizvode posledice na živote ljudi, jer to zakoni rade. Ovaj zakon će, bar za njih 997, da proizvede posledice. Član 25. sa rubrumom – pravo na žalbu. Glasi: „Stav 1. – službenik ima pravo žalbe na rešenje kojim se odlučuje o njegovim pravima i dužnostima, ako žalba ovim zakonom nije izričito isključena“. Kako možete vi zakonom o zaposlenima u lokalnoj samoupravi i autonomnim pokrajinama da isključite žalbu koja se tiče prava i dužnosti zaposlenih. To ne može. Zašto citiram ovo? zato što mogu da vam garantujem da će se među 997 onih koji su sada u Novom Sadu, na koje se zakon odnosi, naći jedan kome će rukovodilac, koja god stranka da ga je dovela, kazati – vidi, piše ti u zakonu da nemaš pravo na žalbu, žalba ti je isključena. To se dešava sa primenom zakona. Čl. 32, 33. i 34. koji govore o premeštanju, o privremenom radu na poslovima koji nisu u opisu radnog mesta i o privremenom radu na nižem radnom mestu. Član 32. kaže: „Službenik je dužan da prihvati odgovarajuće radno mesto na koje je, prema odredbama ovog zakona, trajno ili privremeno premešten“. Pri čemu se posle u članu 114. ponavlja odredba da je on dužan da prihvati odgovarajuće radno mesto. Ko odlučuje o tome da mu je radno mesto odgovarajuće? Kada konsultujete, posle člana 32, članove koji govore o odgovarajućim radnim mestima, onda imate odredbu niže i više radno mesto. Razumem šta se htelo, ali ne postoji više i niže radno mesto. Postoji radno mesto za koje se traže određene klasifikacije. Postoji rukovođenje i hijerarhija u rukovođenju, a ne možete imati niža i viša radna mesta, nije prosto dobro. Za odredbe koje se tiču, recimo, člana 37. sa rubrumom - dužnost obaveštavanja o sumnji postojanja korupcije, pa kaže u prvom stavu: „Službenik ili nameštenik je dužan da pismeno obavesti rukovodioca ako u vezi sa obavljanjem poslova radnog mesta dođe do saznanja da je izvršena radnja korupcije u organu u kom radi“. Šta da radi jadan ako mu je rukovodilac korumpiran? Šta će da radi ako vidi, ako svedoči, ako čuje o korupciji rukovodioca? Drugo, ja sam sklona da podržim odredbe o korupciji, odnosno borbi protiv korupcije u zakonima koji se tiču javnog sektora, ali onda mora da stoji i odredba da je dužan da se obrati policiji, jer ovako samo kažemo, s tim što je namera dobra, znači ovde se nigde ne vidi, ovde se kaže, ovde je jedan od 997 koji radi u Novom Sadu vidi, recimo u urbanizmu je, i vidi da njegov načelnik, zna da je njegov načelnik pred njim, to ume da bude bahato strašno, nema veze iz koje stranke, da je uzeo novac, da je uradio uslugu. Kome on da se obrati? On mu je rukovodilac. S nadom da će biti bolje primene nego što je ova kako je ja čitam, a za koju znam kako bude primenjivana. Primena propisa kojom se uređuje sprečavanje sukoba interesa na službenike na položaju. Ovo je zakon u koji su uvedene odredbe, samo na jednom mestu se spominje da je Agencija za borbu protiv korupcije, ali koje su uvedene odredbe zabrane sukoba interesa i obaveza kada je u pitanju Agencija za borbu protiv korupcije. Ministarka Kori Udovički je ispravno rekla, mi imamo problem zbog neusaglašenosti propisa koji stvaraju rešetke, mreže, da propadneš, kao što je ovaj slučaj kako sa direktorima u osnovnim školama, kako sa zaposlenima u javnom sektoru, tako i ovde šta je to što je sukob interesa, šta je to odredbe iz Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Imamo mi zajedničku svest da vi ne možete korupciju potpuno iskoreniti i uvek će biti nekih slučajeva, ima i slučajeva u razvijenim zemljama koje imaju pedesetogodišnju borbu sa korupcijom. Cilj je smanjiti je na podnošljivu meru, tako da ne ugrožava ono što bi trebalo da se vodi kao zdrav proces u upravljanju javnim poslovima. Ali, baš zbog toga bi trebalo o ovakvim zakonima precizno govoriti šta radi jedan od ovih 997 u Novom Sadu ako vidi da ima korupcije. To da ga uputite na rukovodioca prosto nije dovoljno dobro. Sada u članu 52. govori se o razlozima za razrešenje. Ovo što ću dati kao primedbu na tačku 2. i 3. je prosto moj duboki lični stav. Dakle, u razlozima za razrešenje službenika koji se razrešava sa položaja ima niz navedenih i onda imate dva puta kaže – konačnog rešenja kojim mu je izrečena disciplinska kazna prestanka radnog odnosa, pa tri – konačnog rešenja kojim mu je određena ocena nezadovoljava na vanrednom ocenjivanju. Ja razumem da zakonodavac hoće da kaže da je to rešenje na koje više nema pravo žalbe, jer su sva prava iscrpljena. Ali, znate, konačnih rešenja ima samo jedno. Drugo, ta sintagma se često veže za događaje, tako da je ne bi trebalo spominjati nigde. Ja vam nisam davala amandman, ali prosto je to kod mene etička stvar, nemojte uopšte uzeti u obzir ako mislite da je makar šta, da ne zovete ništa konačnim rešenjem. To sam već dva, tri puta pokušala sa ministrima, i svaki put sam dobijala onu standardnu - znate mi hoćemo ovde da uredimo, kako da vam kaže javni sektor u Srbiji. Ja kao narodna poslanica dok razgovaram sa ministrima nema veze da li ih podržavam ili sam protiv, njih mrzi da idu dalje od stereotipije, kada ja kažem – zašto pišeš konačno rešenje? Pa, mi kažu to je tako u praksi, to je jezik koji se upotrebljava. Ako ne budemo ovde ustanovili dijalog, nećemo imati ni dobre promene na lokalnom, ili pokrajinskom nivou, kada su u pitanju ljudi na koje hoćemo da se odnosi ovaj zakon, tako da budu birani javno, da budu nepolitični, da znaju šta im je domen i kvalitet posla, da odgovaraju, da to bude merljivo, i sve ono što svi želimo da vidimo. Ako je meni odgovor bilo kog kog sam do sada pitala – „nomina sunt odioze“, tako se to piše i šta sada hoćeš. Tako, ja svašta hoću. Tako da izrazi kao što je konačno rešenje ne treba da stoje ni u jednom zakonu. I za kraj nekoliko komentara koji se tiču već spomenutog člana kojim se definišu teže povrede dužnosti i načina na koji se, premeštanje, izvinite. Spomenula sam član 114. u vezi sa članom 132. i sada ovde ima u članovima 111, 112, 113, 114. govori se o pojmu premeštaja pa kaže da službenik može zbog potrebe rada da bude trajno ili privremeno premešten na drugo odgovarajuće radno mesto. Za premeštaj službenika zbog potrebe rada nije potrebna saglasnost službenika, službenik na položaju ne može biti premešten. Znate, mi u praksi imamo primere iz lokalnih samouprava gde su službenici VSS premeštani na status poljočuvarki. Imamo sudske procese koje su one dobijale. To se dešava kada napišete u zakonu – odgovarajuće radno mesto, jer je nadležno lice procenilo da je to da ona bude poljočuvarka odgovarajuće radno mesto. Za kraj, o težim povredama dužnosti. To je član 137. kaže se u tački 13. da je teža povreda dužnosti nezakonito raspolaganje sredstvima, kao i nesavestan odnos prema sredstvima kojima službenik odnosno nameštenik rukuje. To nije povreda dužnosti, do je krivično delo i to se dešavalo i u Zakonu o radu kada smo ga donosili i inače u zakonima. Ako je on nezakonito raspolagao novcem, onda je on ili proneverio ili ukrao, nešto je uradio što je krivično delo. Ne verujem da je prekršaj. Ako mu ovde stavite da je teža povreda radne dužnosti to će mu biti razlog za otkaz. Ako se htelo reći da će ići kroz sudski proces, pa će onda posledica onog što se desilo u dokazanom sudskom procesu biti otkaz, odnosno teža povreda radne dužnosti, to je druga stvar. Ali, vi ovde navodite da je to teža povreda dužnosti. Ko to utvrđuje? Hvala.
Reč ima potpredsednik Vlade, gospođa Udovički.
Ja bih samo kratko da se osvrnem na ovu diskusiju iz koje ne mogu da zaključim ništa drugačije nego da ovo mora da je u načelu zaista dobar zakon, jer nisam čula ni jednu ozbiljnu načelnu primedbu osim možda zavijeno. Opet onaj razlog da se na nešto ne odnosi. Nadam se da to nije bila primedba, nisam sigurna o čemu ste govorili kada ste govorili u kontekstu, ali se zaista nadam da iz vaših usta ne ide poruka javnosti Srbije da bi trebalo ovakvim jednim jedinstvenim zakonom regulisati sve koji rade u lokalnim upravama i zarađuju iz budžeta, ili povezano sa aktivnostima koje se finansiraju, recimo subvencije iz budžeta na lokalnom nivou, jer to je zaista loša i pogrešna pre svega, poruka za građane. No, tu i tamo mi se učinilo da bi možda stvarno bila neka mogućnost, teško je reći ovako na diskusiji da se amandmanski nešto unapredi. Molim vas, nadam se da smo dobili amandmane i svakako ćemo ih razmotriti da unapredimo jezik koji je upotrebljen ili preciziranje, ali moram da kažem da zaista ne vidim kako očekujete da zakon spreči zloupotrebu zakona. I vi i ja znamo da ako se kaže na odgovarajuće radno mesto, pa onda neko očigledno premesti nekoga ne neodgovarajuće radno mesto, onda je to stvar sudskog postupka da se to dokaže da je to bila zloupotreba. Ovaj kao i verovatno svi, a svakako većina zakona u ovoj zemlji, ne može da bude imun na zloupotrebe. U svakom slučaju, nešto do vaših diskusija mi je zvučalo i kao želja ili upućivanje na jednu dozu i prenormiranja. Vreme je u Srbiji da nešto što je očigledno, jasno, logično, nedvojbeno ne mora super precizno ponovo, dodatno da se precizira u propisima. To je upravo duh u kome smo doneli Zakon o opštem upravnom postupku, jer sa tim prenormiranjem dobijaju se nepregledni zakoni ih kojih građani na kraju ne znaju koja su im prava i drugo dobija se to da kada život ide svojom logikom pa obaveštavanje postane ne samo moguće pismeno, nego i elektronski i slično, vi morate da menjate zakon da biste držali korak sa životom. Smatramo da u vaganju tih dveju mogućnosti za jednu modernu zemlju i za jednu inteligentnu upravu a nema razloga da naša uprava ne može da bude i da nema mnogo inteligentnih ljudi, jednostavno treba normirati razumno. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite gospođo Papuga.
Predsedavajući, ministarko Udovički, saradnici ministarstva, kolege poslanici, Predlog zakona o zaposlenima u AP i u jedinicama lokalne samouprave je nivo AP Vojvodine, tu sada govorim pošto dolazim iz Vojvodine, a iz LSV je sveo AP Vojvodine na jedinicu lokalne samouprave, a to govori i sam naslov ovog zakona. Na prava dužnosti i položaj izabranih, imenovanih, postavljenih i zaposlenih lica u AP Vojvodini trenutno se primenjuje zakon iz 1991. godine, koji je star 26 godina, a krovni propis iz ove oblasti sada se nalazi pred nama i napravljen je kako sam čula bez saradnje sa organima AP Vojvodine. Suština predloženog jednog jedinog amandmana LSV odnosi se na mogućnost da položaji u drugim organima AP Vojvodine, a koje osniva Skupština, znači tu spada Pokrajinski zaštitnik građana Ombudsman, služba Skupštine itd, budu uređeni aktima tih organa budući da su odredbom člana 48. ovog zakona stav 2. definisani samo položaji u pokrajinskim organima uprave i drugim službama i upravama koje osniva Pokrajinska Vlada. Upoređujući slična rešenja u Zakonu o državnim službenicima, vidimo da je određeni broj funkcionera na republičkom nivou izuzet od primene pomenutog zakona i da je data mogućnost da pojedini republički organi samostalno uređuju ovu oblast, tako da je opravdano da tu istu mogućnost imaju i organi u AP koji nisu obuhvaćeni predloženim zakonom. Takođe, članom 31. alineja 11 Statuta AP Vojvodine propisana je nadležnost Skupštine da svojim propisom uredi prava dužnosti i položaj izabranih imenovanih i postavljenih i zaposlenih lica u organima AP Vojvodine, a koja nisu uređena zakonom što je ovde slučaj. Članom 191. zakona Pokrajini je data mogućnost da samo kozmetički uredi pitanja koja nisu od suštinske važnosti za ovu oblast. Takođe, u prelaznim i završnim odredbama predloženog zakona dat je rok od 60 dana od dana stupanja na snagu donošenja zakona da se u tom periodu donesu podzakonski akti od strane AP, što se poklapa u ovom vremenu sa izbornim postupkom i znači da će u tom vremenu, u tih 60 dana najverovatnije, pošto zakon stupa na snagu osam dana od dana objavljivanja, AP Vojvodina će imati tehničku Vladu, neće još biti konstituisani organi na nivou AP Vojvodine, neće biti konstituisana Vlada AP Vojvodine, Skupština AP itd. Zakon će stupiti na snagu osmog dana i tih 60 dana će biti baš taj izborni proces. da li ste možda o tome razmišljali i o tome da će tu biti ponovljenih izbora na nekim izbornim jedinicama i da to po ovome svemu izlazi da do 10. maja to sve treba da se uradi, a to je nemoguće da se u tom periodu to uradi? Po stanovištu LSV trebalo je da se naprave dva zakona, odnosno lokal je po našem mišljenju trebao da bude regulisan jednim zakonom, a Pokrajina drugim zakonom. Očigledno je da se ovde desilo to da je taj nivo lokalne samouprave samo prekopiran na AP, u ovom slučaju AP Vojvodinu. Zato mislimo da AP Vojvodina to ne zaslužuje, s obzirom na tradiciju i iskustvo koje ima u Vojvodini. U delu ovog Predloga zakona koji se odnosi na data rešenja o državnim službenicima treba istaći da su narodni poslanici i članovi Republičke Vlade izuzeti od primene ovog Zakona o državnim službenicima, dok su izabrana lica u organima AP Vojvodina, što znači pokrajinski poslanici, članovi Pokrajinske Vlade, njihovi zamenici, funkcioneri itd, ovim predloženim zakonom su izuzeti to jest taj zakon se ne odnosi na njih kao da su poslanici u Republičkom parlamentu i poslanici u AP Vojvodini, Skupštini AP Vojvodine drugačiji poslanici. Ne znam po čemu se oni razlikuju ako se ne primenjuje na njih Zakon o državnim službenicima. Na taj način se ponovo na neki način obezvredila institucija Pokrajinske skupštine, a i same autonomije Vojvodine.
Zahvaljujem gospođo Papuga. Reč ima potpredsednik Vlade. Izvolite gospođo Udovički.
Samo da ispravim informaciju, pogrešna je, na osnovu koje ste diskutovali. Predstavnik ili predstavnica Vojvodine, predstavnik mislim da je bio, je bio član Radne grupe koja je radila na ovom zakonu. Položaj koji ovaj zakon predlaže za zaposlene službenike na položaju u AP Vojvodini su apsolutno urađeni na predlog predstavnika Pokrajinske Vlade i moram da kažem da se nadam da ste svojim amandmanima predložili koja su to rešenja u ovom zakonu koji ne odgovaraju AP, ali kao što ste i sami rekli u svakom slučaju mora zakonom da se urede odnosi o kojima govorite jer je Ustavni sud kasirao odredbe Statuta Vojvodine, odnosno AP Vojvodine koji se odnose na radno-pravne odnose i na položaje jer je njihovo tumačenje da mora da se uredi zakonom. Inače, zahvaljujem se i nadam se da ste predložili da se produži rok za donošenje podzakonskih akata u odnosu na 60 dana, jer je zakon podnet onda kada nije moglo da se predvidi da će biti izborni period. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite gospođo Filipovski.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospođo Udovički, kolege i koleginice narodni poslanici, mislim da je reč o jednom veoma važnom zakonu koji predstavlja preduslov za uspostavljanje efikasne i moderne lokalne samouprave koja treba da bude u službi građana. Do izrade novog zakona došlo se na osnovu uočenih nepravilnosti i nelogičnosti u praksi i rekla bih da je Nacrt zakona prvi put celovito uredio sistem radnih odnosa u organima, službama i organizacijama kako u AP, tako i u lokalnim samoupravama, uključujući i funkcionere u njima što je veoma važno. Predlog zakona se odnosi na javnu upravu, ne odnosi se na javni sektor i javna preduzeća zbog toga što javna preduzeća pripadaju tržištu, to smo vrlo jasno rekli pre nekoliko dana zajedno sa vama ovde raspravljajući u Narodnoj skupštini, u ovom visokom domu o sada već usvojenom Zakonu o platama. Rekla bih da su razlozi za donošenje ovog zakona vrlo jasni. Uočeni su veliki problemi u zasnivanju radnog odnosa, nepostojanju procedure za selekciju koja bi omogućila izbor najboljih kandidata i ukazala se i potreba za sistemskim uređenjem profesionalnog razvoja karijere putem stručnog usavršavanja. Mislim da je vrlo važno istaći da se Predlog zakona i njegovom primenom po usvajanju u praksi očekuje veća konkurentnost gradova i opština i depolitizacija uprave. Predložena rešenja uvode niz novina, kao što su kadrovski plan, koji do sada nije bio u obavezi kada su u pitanju lokalne samouprave. Zatim, novina je i uvođenje detaljnog uređenja konkursnih postupaka zapošljavanja. Do sada su se konkursni postupci delimično uređivali, a ocenjivanje je vršeno površno i retko se primenjivalo. Predlog zakona predviđa da upravom rukovode službenici, da određena radna mesta u autonomnim pokrajinama postaju položaji, a prvi put se i otvara mogućnost postavljenja vršioca dužnosti načelnika, koji trenutno ne postoji. Izuzetno je važno da nacrt ovog zakona reguliše i fleksibilnije zapošljavanje službenika na određeno vreme za potrebe izrade određenih projekata u opštinama, što dosadašnjim zakonom nije bilo moguće. Mislim da je predloženi zakon velika šansa da se njegovom primenom od sada na jedan veoma jasan način ogradimo od nerada u javnom sektoru, ali i da sve one koje vrednujemo i cenimo motivišemo da budu još bolji, zato što smatram da samo jaki pojedinci utiču na jačanje institucija, a samo one mogu da naprave jak sistem i podignu ukupnu konkurentnost opština, gradova, pokrajina i Republike. Zbog toga želim da vas obavestim da će poslanička grupa Nove Srbije u Danu za glasanje podržati ovaj Predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS. Izvolite, gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, slušajući diskusije svojih kolega, nekih čak i diplomiranih pravnika, a u vezi zamerki koje su izneli za zakon, ja to ne mogu da tretiram kao ozbiljne zamerke, jer mislim da je Zakon o zaposlenima u organima autonomnih pokrajina i jedinica lokalnih samouprava dobar. Znate, pozivanje na to da ovaj zakon ne rešava radne odnose u javnim preduzećima, pa, ni jedan zakon ne rešava čitavu jednu problematiku, već se svi zakoni oslanjaju jedan na drugi. Položaj zaposlenih u javnim preduzećima reguliše se posebnim zakonom, koji se zove Zakon o javnim preduzećima. To neki vole da zaborave, ili se nadaju da nešto kažu ovde u Skupštini Srbije na nestručnost ili neznanje građana Srbije, pa da, eto, na taj način dođu do nekog političkog poena. Čuo sam i za prava žalbe. Kao - gde to može da se ne izjavljuje žalba? Pa, može. Može zakon da zabrani podnošenje žalbe. Je li načelnik gradske uprave lice koje… Ko imenuje načelnika gradske uprave? Gradsko veće. Hoće li žalbena komisija da odlučuje po žalbi načelnika gradske uprave, a na osnovu odluke koju je donelo gradsko veće? Pa, to bi isto bilo kao kada bi neki disciplinski organ ovde u Skupštini Srbije raspravljao o razrešenju člana nekog radnog tela skupštinskog odbora, potpredsednika Skupštine ili nečemu sličnom. To je neozbiljno. Znači, neko nije ni pročitao zakon. Dalje, ovu materiju je trebalo rešiti konačno, zato što u 99% slučajeva građani svoja osnovna prava zadovoljavaju pred organima lokalne samouprave. Mislim da samo jedan državni organ direktno vodi upravni postupak pred građaninom koji ne obavlja delatnost, ili nije zanatlija, ili privatni preduzetnik, ili vlasnik pravnog lica. Mislim da je to Zakon o poreskom postupku i poreskoj adminsitraciji. Znači, republički poreski obveznik. Sve ostalo se primenjuje, odnosno lokalna samouprava iz svojih izvornih nadležnosti ili poverenih poslova, kao što je npr. izdavanje građevinskih dozvola, građanin za to ostvaruje direktno pred lokalnom samoupravom. Ono što radi lokalna samouprava, baš zbog tih izvornih nadležnosti lokalne samouprave ili poverenih, jeste ogledalo jedne države. Imali smo situaciju da se jedan dobar deo ovog zakona koji je napisan u stvari oslanja na Zakon o zaposlenima u organima državne uprave. I, sada neko kaže – imate sto od koga očekujete da se sami postave, a glasao jeza taj Zakon o zaposlenima u organima državne uprave. Znači, položaj, nameštenička mesta, način funkcionisanja lokalnih samouprava i jedinica autonomne pokrajine izjednačen je sa zaposlenima u organima državne uprave, jer se ništa drugo ne radi. U jedinicama lokalne samouprave, kada su u pitanju prava građana i ostvarivanje njihovih prava i obaveza, jeste upravni postupak. A čini mi se samo pre nekoliko dana da smo doneli i nov Zakon o opštem upravnom postupku. Znači, kada pogledamo sve ovo što se u Skupštini dešava unazad, možda nešto malo više od nedelju dana, jeste zaokruživanje jedne pravne celine i načina funkcionisanja države. Svako ko ovo naziva gledanjem u sto koji će sam da se postavi, jako je neozbiljan i ne mogu da shvatim njegove diskusije na ozbiljan način. U svakom slučaju, baš zbog funkcionisanja države i imajući u vidu da su lokalne samouprave u stvari ogledalo države i načina njenog funkcionisanja, mi ćemo u Danu za glasanje podržati ovaj Predlog zakona. Ja ne bih da mnogo ulazim u detalje, tu je ministar da obrazlaže, ali zamolio bih kolege poslanike da diskusija o jednom ovakvom zakonu ne može da se pretvori u političke tribine, već u jednu raspravu. Sa mnogim zakonima koje je Narodna skupština donosila nisam se slagao, a za mnoge sam mislio da su dobri, ali da ih treba popraviti. Ako neko misli da je ovaj zakon dobar i da ga treba popraviti, neka pruži svoju pomoć. Zamolio bih još jednom, kad su ovakvi zakoni, da se ostavimo politike i da ovu diskusiju vodimo na stručan način.
Zahvaljujem se. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu. Reč ima narodna poslanica Grozdana Banac. Izvolite.
Hvala vam. Gospodine predsedavajući, gospođo Udovički sa svojim saradnicima, drage kolege i poštovani građani, Predlog zakona o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave, o kome danas raspravljamo, predstavlja jedan u nizu zakona kojima se nastoji da se uredi i osavremeni jedna od oblasti javnog sektora i lokalne uprave u pogledu organizacionih i radno-pravnih odnosa. Sada važeći propisi koji regulišu status zaposlenih u pokrajinskim, gradskim i opštinskim organima izvorno su doneti pre četvrt veka, odnosno još 1991. godine, i sama ova činjenica je dovoljna da se shvati koliko su ti propisi zastareli i da je bilo neophodno da se pristupi njihovoj reformi. Predlogom ovog zakona se ova materija sada uređuje na sličan način, kao i kod državnih službenika. Novi zakon najpre znatno bolje definiše prava i obaveze zaposlenih, koji su u sada važećem tekstu zakona samo načelno i šturo definisani u svega dva člana na samom početku zakona, uređujući ih na način koji je gotovo istovetan kao i kod Zakona o državnim službenicima. Jedna od ključnih novina koju zakon donosi je u članu 48, gde se jasno definiše koja se mesta u sistemu lokalne uprave smatraju položajima, pa je navedeno da su to u pokrajini radna mesta podsekretara, u pokrajinskom sekretarijatu pomoćnika sekretara, pomoćnika direktora posebnih organizacija i službi, a u opštinama mesta načelnika opštinske ili gradske uprave. Ovo je dobar korak kojim se širi broj mesta u sistemu gde se uvodi profesionalizacija državne uprave. U odnosu na rešenja koja se odnose na podelu službeničkih zvanja u državnim organima, učinjene su određene promene, tako da će postojati svega tri savetnička zvanja, Zakon o državnim službenicima predviđa četiri, i tri saradnička i referentska, Zakon o državnim službenicima predviđa po dva. Smatram da su ova rešenja korak napred u međusobnom usaglašavanju sistema karijernog napredovanja i sticanja zvanja, ali moram da napomenem i da vas zamolim, gospođo Udovički,da se možda moglo razmisliti i o tome da se ova sistematizacija zvanja međusobno uskladi sa Zakonom o državnim službenicima, tako da onda bude jednaka za sve organe državne i lokalne samouprave. U novom Predlogu zakona prepoznato je pravo i mogućnost zaposlenih u pokrajinskim i lokalnim organima za sklapanje posebnog kolektivnog ugovora, tako bi se u ulozi pregovaračke strane našlo ono udruženje koje uspe da okupi zaposlene u više od jedne trećine jedinica lokalne samouprave koje zapošljavaju najmanje 20% zaposlenih, pa će tako i ove kategorije zaposlenih dobiti bolju mogućnost za zaštitu svojih radnih prava. Za razliku od dosadašnjeg rešenja, u ovom zakonu se predviđa da službenik na položaju po prestanku funkcije ima pravo na naknadu plate u periodu od najviše tri meseca, do sada je bilo predviđeno šest meseci, što smatramo dobrim i izvanrednim rešenjem, jer će se time takođe postići izvesne finansijske uštede u lokalnim budžetima. Poštovane dame i gospodo, mi u Poslaničkoj grupi PUPS smatramo da je ovaj Predlog zakona izuzetno dobar, da je trebalo izuzetno dosta vremena da bi se on uredio na ovaj način, koji zaista stvara velike mogućnosti da se uklopimo i u način rada EU, što znači da se mi već pripremamo na ovaj način, da bi mogli da imamo zaista izuzetne zakone koje ne bimorali da korigujemo u budućnosti i koji će biti na korist države i zaposlenih. U Danu za glasanje, daćemo, naravno, podršku ovom zakonskom predlogu, a glasaćemo i za ceo set zakona iz ovog dnevnog reda. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Kori Udovički.
Ja bih samo da odgovorim na ovu sugestiju da se zvanja potpuno upodobe na državnom i lokalnom nivou, što bi značilo da se uvede još i zvanje višeg savetnika, kojeg u ovom slučaju nema. Problem sa tim je zapravo u postavci naše teritorijalne organizacije u kojima postoje velike razlike u veličinama između jedinica lokalne samouprave. Vi ste verovatno bili tu kada je govorio gospodin Jovanović, koji je rekao da možda ima lokalnih samouprava koje ne mogu da nađu nekoga ni sa pet godina iskustva da bude načelnik. Zato smo morali da nađemo neku meru. Jer, ako vi uvedete mogućnost da bude viših savetnika, normalno je onda očekivati da to bude najmanje sedam godina radnog iskustva, a da načelnik onda ima pet. Ostajemo u jednoj nedoumici koja zapravo treba da se rešava i očekujemo u skladu sa programima koje imamo na putu za EU da će se rešavati u budućnosti sa teritorijalnom organizacijom, ali, činjenica je da je, na primer, za jedan Beograd, neprimereno, i za samu pokrajinu, da nemaju, možda, mogućnosti zvanja višeg savetnika. Pogledaćemo amandmane i razmisliti ima li još nekih rešenja koji su bolji kompromis. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Udovički, poštovana gošćo iz Ministarstva, poštovane gošće iz Visokog saveta sudstva, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, imam nekoliko napomena koje želim da saopštim, pre svega gošćama Udovički i Ivić. Najpre za gospođu Udovički. Mi smo pripremili 13 amandmana, poštovana gospođo Udovički, na ovaj zakonodavni projekat koji ste vi danas branili u našoj Narodnoj skupštini. Od tih 13 amandmana, ja mislim da će devet amandmana biti prihvatljivo za vas, u apsolutnom smislu, budući da se tiču ispravki nekih nepreciznosti i nejasnoća oko samog jezika. Vi sigurno znate da nepreciznost, nejasnoće u jeziku, kada postoje u sadržini nekog zakonodavnog projekta, uvek dovode u pitanje jedno veliko načelo vladavine prava, a za nas je veoma važno da se u Narodnoj skupštini striktno, gospođo Udovički, držimo tog velikog načela vladavine prava. Moje je očekivanje da će barem devet od ovih 13 amandmana biti prihvaćeno. Druga napomena – vaš dolazak u Narodnu skupštinu je za nas, narodne poslanike, uvek znak da idemo na noćna zasedanja. Evo i večeras imamo, poštovana gospodo, ponovo tu situaciju da imamo noćne sednice, protiv čega sam ja. Gospođo Udovički, ja ne bih imao ništa protiv da mi zasedamo i noću, kada bismo radili danju. Ali, evo, danas, počeli smo u 10, pa smo napravili jednu pauzu, pa smo napravili drugu pauzu, pa smo napravili treću pauzu – dan ode, poštovana gospodo, a pauze su bile po sat i po, i onda ponovo noću mora da se radi. Ja smatram da je veoma važno da u Narodnoj skupštini naše Republike raspravljamo o zakonodavnim projektima pod žarkim suncem, pod svetlošću dana, poštovana gospodo, a ne da idemo u noć svakog dana. Gospođo Udovički, moj predlog je da i vi sugerišete malo, i svojim koleginicama i kolegama u Vladi, ali i kolegama narodnim poslanicima iz vladajuće većine, da ovo ne rade, u narednom sazivu, na primer. Treća stvar, i sada bih prešao na ovaj deo argumentacije i napomena koje bih usmerio ka našoj gošći, gospođi Ivić. Gospođo Ivić, vi niste prvi put u Narodnoj skupštini. Već smo imali priliku da razgovaramo. Danas ponovo razgovaramo o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Ja ponovo imam zamerku. Naime, ja smatram da je tema izbora sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, ja znam da vi to znate, jedna tema koja traži strašnu pažnju svih nas, narodnih poslanika i građana naše Republike, zato što, po mom sudu, a taj moj sud nastao je na osnovu čitanja našeg Ustava, na osnovu poznavanja pravne i političke teorije, da je sudijska funkcija jedna sveta funkcija i da s obzirom, dame i gospodo narodni poslanici, na svetost sudijske funkcije mi u Narodnoj skupštini treba na odgovarajući način da predstavimo te kandidate koje ćemo verovatno izabrati za sudije koji se prvi put biraju, to za mene znači da nije dovoljno, gospođo Ivić, da se pročitaju imena, da se kaže – rođena ili rođena tu i tu, fakultet završio tu i tu, ocenom tom i tom i da se stavi jedna tačka – nego da je neophodno da sve građane, a naročito ove kandidatkinje i kandidate, ovom prilikom, gospođo Ivić, i ovom prilikom, naročito kada smo u Narodnoj skupštini, podsetimo na elemente svetosti te sudijske funkcije.Da ih podsetimo na članove Ustava koji njih obavezuju na jednu nepristrasnost, na nearbitrarnost. Evo, na primer, član 149, ja mislim da je bilo nužno, pa i poslanici koji su govorili da kažu to, a ja mislim i vi, da ih podsetimo još jednom, da kažemo – sudija je u vršenju sudijske funkcije nezavistan i potčinjen samo Ustavu i zakonu. To znači, poštovana gospodo, da svi ovi ljudi treba da znaju da u ovoj državi mora da se poštuje vladavina zakona, a ne vladavina čoveka. Da ih podsetimo ovom prilikom na to, a da time i njima ukažemo jednu pažnju koju zaslužuju time što su postali kandidati za jednu uzvišenu sudijsku funkciju. I danas je izostao ovakav pristup. Meni je žao zbog toga, ali se nadam da će svakom narednom prilikom ova svetost sudijske funkcije doći do izražaja i u našoj parlamentarnoj debati, u našoj Narodnoj skupštini, naše Republike, poštovana gospodo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite, gospođo Udovički.
Da prethodnom govorniku odgovorim, kada je reč o amandmanima, za koje je uveren da ćemo ih prihvatiti, moram da kažem da smo kada je reč o Zakonu o opštem upravnom postupku, prihvatili jedan niz takvih amandmana, koje smo shvatili kao signal da zapravo, pošto nije bilo nijednog drugačijeg amandmana, da na taj zakon nemate suštinskih primedaba. Nažalost, vi niste glasali za taj zakon. Sada se postavlja pitanje – što bismo mi to usvajali kao amandmane, ako može i da se ispravi kroz pravno-tehničku redakciju. Mi ćemo vrlo pažljivo pogledati svaki od amandmana i sve što može da se ispravi pravno-tehnikom redakcijom, sasvim sigurno ćemo tako, što ne može, a bolje je rešenje, usvojićemo kao amandman, a za ova četiri koja očigledno smatrate da nisu očigledni, prema tome, verovatno nisu samo pravno tehnička-redakcija, takođe vas uveravam da ćemo pažljivo čitati i razmotriti, jer naš cilj je da se u ovoj Skupštini usvoji najbolji mogući zakon za građane Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Ako je jedna rečenica, može. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, želeo bih samo u jednoj rečenici da obavestim gospođu Udovički da sam ja bio na glasanju povodom zakonodavnih projekata iz zakonodavnog projekta o kojem je govorila i na glasanju nisam bio protiv, nisam bio za, bio sam uzdržan zbog svih onih primedbi na proceduru o kojoj sam govorio u načelnoj raspravi, ali smo mi u načelnoj raspravi, završavam tu jednu rečenicu gospodine Bečiću, saopštili da jedan novi koncept koji se promoviše tim zakonom, zaslužuje mnogo veću pažnju od onoga što smo mi ovde mogli da pružimo, poštovana gospođo Udovički. Ali, sam bio ovde i glasao. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Reč ima Mirjana Ivić, izborni član Visokog saveta sudstva. Izvolite.
Mi smo se na jednoj od prethodnih sednica oko istih stvari već sukobili, odnosno vi ste tražili da i ovde u parlamentu, citiram Ustav, odnosno, nezavisnost, samostalnost sudija, a ja sam vam i tada rekla, a i sada isti je odgovor, oni za nekoliko dana dolaze na zakletvu. Tada im se sve lepo kaže šta im je činiti, kako treba da se ponašaju i šta se od njih očekuje. Prema tome, kada su sudije pred vama možete, a vidim ceo dan smo ovde, vi ste jedini od poslanika koga je interesovao izbor sudija, od svih vas u sali. Prema tome, meni je žao, ali …
Molim vas gospođo Ivić, ne možete na takav način da se obraćate poslanicima.
Upravo mogu, zbog toga što sam isprovocirana.
Ne možete, niste merodavni da odlučujete da li poslanike interesuje ili ne, izbor sudija, ovo je objedinjena rasprava i oni mogu da govore o temi koju smatraju da im je važnija u ovom trenutku. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković. Izvinjavam se, greška, narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministar sa saradnicima, poštovane kolege iz Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, ja sam se javio danas jer je ovo poslednja rasprava o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju i želim da zbog javnosti Srbije kažem i izrazim zadovoljstvo, kako svoje tako i čitave poslaničke grupe Srpske napredne stranke, načinom na koji smo za zadnje četiri godine vršili izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, tužilaca, predsednika sudova i svih ostalih koji su vezani za pravosuđe, nijedna jedina afera u 2012. godini. Visoki savet sudstva radi svoj posao na osnovu Ustava, na osnovu zakona, na osnovu Poslovnika koji je usvojen, na osnovu jasnih kriterijuma i merila, biraju se ljudi koji su dokazano stručni, koji su osposobljeni i koji su visoko moralni i za koje ne postoji nikakav rep i na tome vam čestitam. Čestitam vam i kao neko ko se bavi ovim poslom, neko koje profesionalac i čestitam iako danas nećemo birati ove sudije nego ćemo za njih glasati u danu kada glasamo i za Predlog zakona na koji je cenjena ministarka dala. Znam da će moja poslanička grupa nesumnjivo podržati ono što ste vi kao Visoki savet sudstva radili za ove četiri godine, tako što ćemo glasati za sve predloge sudija koje ste dali. Neko ko je danas učestvovao u ovoj raspravi ispaljujući političke parole izjavio je da je stanje u pravosuđu katastrofalno, odnosno da je stanje u rasulu, odnosno da je pravosuđe u rasulu i najčudnije je to što je neko iz poslaničke grupe kojoj je do skoro pripadala bivša ministarka pravosuđa, koja je napravila ršum u pravosuđu 2009-2010. godine i kada neko iz te poslaničke grupe danas vaspita način kako vi to birate sudije ja mu odgovaram da birate na zakonit način, da birate onako kako piše u Ustavu, kako piše u zakonu i kako piše u pravilniku. Nijedan od sudija koji je izabran do sada, nije izabran tako što je bila protekcija sa vaše strane ili sa strane bilo kog poslanika ili bilo kog opštinskog ili gradskog odbora SNS, kao što je bilo u ono vreme 2009. godine, kada bez sertifikata i saglasnosti predsednika gradskog odbora DS, niste mogli biti izabrani za sudiju. Ako niste imali tu saglasnost, niste bili izabrani. Tada je 900 sudija i tužilaca najureno, bukvalno iz pravosuđa, i uglavnom su to bili najčasniji i ljudi sa najviše iskustva, ljudi koji najbolje znaju i koji su najbolje radili ovaj posao, ali nisu hteli da budu poslušnici nekih stranaka i samo zbog toga nisu izabrani. Sada je potpuno druga situacija. Ove ljude koje ste vi predložili, a radi se o sudijama za privredni sud u Beogradu, Osnovni sud u Pančevu, Prekršajni sud u Pančevu, mi ne poznajemo. Mi nikada nismo došli u kontakt sa njima. Vi ste imali intervju sa njima, vi ste danas nama dali ocene koje su imali na fakultetu, da su se u toku posla jako isticali, „naročito se isticali“, da su sa odlikom položili pravosudni ispit, da su dobili mišljenje suda u kome su radili i neposredno Višeg suda. Šta ćete bolje i više od toga, nego da vam kolege sa kojima ste radili daju najvišu ocenu? Na taj način ste i vi olakšali sami sebi posao. Samo je ostao onaj intervju, neposredni razgovor sa tim kandidatima, da biste vi videli da li se radi o obrazovanim ljudima, o elokventnim ljudima, na kraju i taj način ophođenja i razgovor jeste bitna činjenica na osnovu koje se utvrđuje da li će neko biti dobar sudija ili neće biti dobar sudija. Zbog toga, naravno, poslanička grupa SNS će glasati u Danu za glasanje, za ove kandidate. Imate još jedan predlog koji je inicirao ministar pravde, Nikola Selaković. Neprijatna situacija, predlog za razrešenje predsednice Prvog osnovnog suda u Beogradu. Vi ste kao Visoki savet sudstva, razmotrili, ispitali slučaj, došli do činjenica, a podsetiću da je u septembru 2015. godine pokrenut postupak, a mi tek sada 1. marta o tome raspravljamo, što znači da je to jedan proces koji je transparentan i koji je vođen na zakonit način, jeste doveo do ovog predloga. Vi ste to dali u Skupštinu, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo je prihvatio vaš predlog, a i Odbor za pravosuđe je takođe podržao vaš predlog i on je sada na dnevnom redu. Za četiri godine, koliko sam ja ovde poslanik, ovo je drugi predsednik suda koga menjamo. To smo menjali predsednika suda, predsednicu suda iz Valjeva na predlog ministra i ovo je poruka svim kolegama, svim predsednicima sudova, da se ne igraju, da se ne šale, da smo mi vrlo ozbiljni i da ćemo svaku njihovu grešku gledati kroz posebnu prizmu, svako ko je predsednik suda, odnosno onaj koji je prvi čovek u tom sudu mora biti primer pripravnicima, svim službenicima, svakom sudiji, svakom sudijskom pripravniku, od ugleda mora biti. Zbog toga ćemo nerado, ali imajući u vidu da je to vaš predlog, koji je obrazložen i prihvatajući sve iz vašeg obrazloženja, u danu za glasanje ćemo sigurno razrešiti ovu predsednicu suda sa namerom da to više nikada ne radimo, da to bude opomena i svima ostalima. Što se tiče ostalih predloga, takođe, su veoma prihvatljivi za nas i poslanička grupa SNS u danu za glasanje će dati svoju punu podršku. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Nikoliću. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković. Izvolite, gospodine Marinkoviću.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je još jedna iscrpljujuća sednica sa više tačaka dnevnog reda, ali ono na šta ću se ja usredsrediti u svojoj diskusiji jeste Predlog zakona o zaposlenima u AP i jedinicama lokalne samouprave. Ovakav zakon je bio neophodan da se donese i po mom mišljenju u 80, 90% rešenja koje on donosi su izuzetno dobra i kvalitetna i predstavljaju jedan dobar osnov za uređenje zakonske legistative u ovoj oblasti. Normalno da ni prethodni zakon, kao ni ovaj nisu u mogućnosti da sve nepravilnosti predvide i da ih otklone na jedan dobar način, tako i ovaj, verovatno u najboljoj nameri. Određena rešenja su i nemoguće da se donesu s obzirom da ostali i drugi delovi sistema nisu u potpunosti usklađeni. Međutim, ono što, s obzirom da sam radio osam godina kao predsednik skupštine jedne lokalne samouprave, mislim da sam u razgovoru sa svim činovnicima koji su radili tamo, koji rade i sada, dobio prava i instrukcije da dam predloge određene koji su oličeni i u amandmanima koje je poslanička grupa Boris Tadić-SDS,ZZS podnela kao kvalitetne predloge koji bi mogli da neke nedoumice koje prate život, pogotovu kod primene zakona na terenu mogu da budu od koristi. Kao prvi, da kažem, problem koji može da se javi jeste da jedno od rešenja koja predviđaju da radni odnos, znači službeniku, prestaje ukidanjem lokalne samouprave, može da bude primer da pod određenim uslovima određena lokalna samouprava po odluci, kako ste vi to isto rekli u Skupštini, Skupština Srbije, može da prestane da postoji, a time prestaje njegov radni odnos. To i nije jedan od načina, dobrih načina razmišljanja, s obzirom, da imajući u vidu zaposlene svih i u državnim organima trebaju da imaju neki viši nivo zaštite, pa da onda kako ste vi kasnije rekli preuzimanjem što je takođe moguće određena radna mesta mogu da budu popunjena, tj. da ti ljudi koji su, ja sam to tako razumeo, koji bi ostali u ovakvoj situaciji bez radnog mesta mogli biti preuzeti od drugih. To bi sve bilo u redu ukoliko bi mi imali jasnije, odnosno jasne kriterijume po kojima se to preuzimanje obavlja. Isto tako, rešenje koje predviđa da kada se nekom službeniku ponudi, tj. odredi da treba da pređe na drugo radno mesto, tj. da prelazi njegovo neprihvatanje, stvara uslove za otkaz. To ne znači da se nešto ne podrazumeva, ali se takođe podrazumeva da otvara prostor, veliki prostor za korupciju, tj. za mobing i da u određenim slučajevima državni službenik koji je višeg ranga može da uslovljava i da na taj način suspenzijom, znači, pred ponudom drugog radnog mesta koje je odgovarajuće kako ste napisali, ali to ne znači i da je adekvatno, može ga dovesti u situaciju da on svojim odbijanjem ostane bez posla. Ono što takođe može da izazove određene nedoumice, jeste da ste zakonom predvideli da, recimo, uređenje javnog konkursa nema roka, a na taj javni konkurs, recimo izbor službenika na položaj, pa ste govorili i o načelniku opštinske uprave za koga ste s pravom rekli da je jedan u stvari praktično, ako se gleda faktički uticaj i težina posla koji on obavlja je veća i od posla koji obavlja i predsednik opštine i predsednik Skupštine, i da je potrebno određeno visoko zvanje i pet godina radnog iskustva. S obzirom da se radi o pravniku, ako je moguće da polaže pravosudni ispit sa dve godine, mislim da je možda uputno da može i da obavlja tu dužnost posle dve godine radnog iskustva. Međutim, konkursom ste predvideli, predvideli ste rešenjem da se prvi put bira na konkurs, a kasnije možete da mu produžavate taj rok. Smatramo da u slučaju opštine iz koje ja dolazim je potpuno opravdano, međutim smatramo da bi konkurs stvorio jedan dobar primer pozitivne prakse, odnosno pozitivnog razmišljanja o poslu koji se obavlja. Svesni smo svi da obavljanjem poslova koji se vrše u ovakvim situacijama posle tih pet godina ili posle jednog mandata on prelazi u rutinu. Postoji jedno pravilo na zapadu da kada radite sedam godina u jednoj firmi pa ne tražite povišicu, promenu, poboljšanje radnog mesta nego ćutite i primate tu istu platu, da vas šef poziva i pita da vidi da li to nešto nije u redu sa vama ili nešto nije u redu sa firmom u kojoj radite. Znači, taj konkurs ništa nije strašno ako mi ne idemo negativnim pristupom da je moguće napraviti negativan odnos prema svemu ovome. Znači, stvorio bih jedan pozitivan odnos prema poslu i trudili bi se i onaj ko to radi, a i pružila bi se mogućnost da, molim vas, pojaviće se neko ko je bolji. Bez obzira koliko sam ja dovoljno dobar, ima i boljih i suština napretka sistema i unapređenja bi bilo da uvek ima mogućnosti da konkursom dođe bolji. Ima dosta stvari, ja ne bih uzimao vreme od moje poslaničke grupe jer i kolege i koleginice imaju dosta toga da kažu. U svakom slučaju, u zavisnosti od toga kako se budete odnosili prema našim amandmanima koji su vrlo konstruktivni, znači nisu samo gramatički nego suštinski, mi ćemo odlučiti da li ćemo podržati ovaj zakon ili ne, ali u svakom slučaju pohvala na neki način za ono što ste uradili.
Zahvaljujem gospodine Marinkoviću. Reč ima narodna poslanica Marijana Maraš. Izvolite.
Poštovani predsedavajući Bečiću, zahvaljujem. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, pred nama je danas, kako smo čili, nekoliko predloga zakona, ja ću u svom izlaganju govoriti o Predlogu zakona o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave. Pred nama je predlog zakona koji je preduslov za uspostavljanje efikasne, moderne, lokalne administracije, koja će biti pre svega u službi građana. Predlogom se celovito uređuje sistem radnih odnosa u organima, službama i organizacijama, kako u autonomnim pokrajinama, tako i u lokalnim samoupravama, uključujući i funkcionere u njima, a što svakako predstavlja novinu u ovom zakonu. Izrada novih zakonskih rešenja usledila je nakon uočavanja niza nelogičnosti i nepravilnosti koje su se u praksi pojavile. Naime, Zakonom o državnim službenicima iz 2005. godine, van domašaja ostali su zaposleni u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave, a kao prelazno rešenje predviđeno je da se ovaj zakon primenjuje na zaposlene u lokalnim samoupravama i pokrajinama, sve do donošenja posebnog zakona, kojim će se regulisati njihova prava i obaveze iz radnog odnosa. No, na to se čekalo gotovo 10 godina. Neki od negativnih pojava u dosadašnjem razvoju radnih odnosa na pokrajinskom i lokalnom nivou predstavljaju posledicu činjenice da Zakon o radnim odnosima u državnim organima nije imao za cilj da uvaži specifičnosti pokrajinskog i lokalnog nivoa, već je doneo za državne organe, a shodno se primenjivao na autonomne pokrajine i na jedinice lokalne samouprave. Treba imati u vidu da je javni sektor raznolik i da je nemoguće bilo propustiti i propisati univerzalne standarde, već je potrebno donošenje posebnog zakona, koji će se primenjivati na zaposlene u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave. Upravo zbog svega navedenog, ukazala se potreba da se radno-pravni status zaposlenih u lokalnim samoupravama i pokrajinama reguliše pogodnijim modelom službeničkog sistema, uz puno uvažavanje svih specifičnosti karakterističnih za autonomnu pokrajinu i za lokalnu samoupravu. Na izradi Predloga zakona o zaposlenima u autonomnim pokrajinama, jedinicama lokalne samouprave, sa Ministarstvom državne uprave i lokalne samouprave, kako je ministarka navela, radili su i rukovodioci gradova, opština, kao i predstavnici Stalne konferencije gradova i opština, što bi trebalo da garantuje kvalitetan i temeljan rad na unapređivanju ove oblasti. Težnja svih nas je stvaranje modernih gradova i opština, a da bi se to postiglo, neophodne su reforme, odnosno adekvatno zakonsko uređenje radno-pravnog statusa zaposlenih u autonomnoj pokrajini i lokalnoj samoupravi. Ovome treba pridodati i potrebu za uvođenjem savremenih mehanizama dobrog rukovođenja na nivou lokalne samouprave, u kontekstu unapređenja kvaliteta i efikasnosti službi koje na lokalnom nivou pružaju svoje usluge građanima i pravnim licima. Zakon treba da bude preduslov za uspostavljanje efikasne i moderne lokalne administracije, koja treba da je u službi građana. Poštovani narodni poslanici, Predlogom zakona uređuju se prava i dužnosti iz radnog odnosa zaposlenih u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave. Predviđeno je da se odredbe zakona shodno primenjuju i na zaposlene u organima gradskih opština, kao i službama i organizacijama koje prema posebnom zakonu osniva nadležni organ autonomne pokrajine, jedinice lokalne samouprave i gradske opštine. U smislu ovog zakona, službama i organizacijama smatraju se stručne službe i posebne organizacije koje su osnovane za obavljanje poslova uprave. Odredbama zakona predviđeno je da se on ne primenjuje na zaposlene u privrednim društvima, preduzećima, ustanovama, javnim agencijama, fondovima, fondacijama koje posebnim propisom osniva nadležni organ bilo autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave i gradske opštine. Predložena rešenja uvode niz novina, među kojima je kadrovski plan, koji usvaja skupština opštine ili grada, sa ciljem da se obezbedi planiranje kadrova i da se zapošljavanje ograniči na raspoloživa sredstva u budžetu. Novina je uvođenje detaljnog uređenja konkursnih postupaka zapošljavanja i obaveze ocenjivanja službenika po propisima za državne službenike, pošto se trenutno samo delimično uređuje konkursni postupak, a ocenjivanje je površno i retko se primenjuje. Ono što je novina je da konkursna komisija, radi sprovođenja internog konkursa, treba da ima tri člana od kojih je jedan rukovodilac odeljenja za mesto za koje je raspisan konkurs za prijem radnika, stručno lice koje to obavlja i lice koje se bavi kadrovanjem, naravno, u lokalnoj samoupravi. Predlog zakona predviđa da se upravom rukovode službenici na položaju, da u njoj rade službenici, nameštenici, određena radna mesta u autonomnim pokrajinama postaju položaji, a prvi put se otvara mogućnost postavljanja v.d. načelnika u opštinskoj upravi, koji trenutno ne postoji kao zakonsko rešenje, najduže tri meseca bez sprovođenja konkursa, kada načelnik uprave nije u mogućnosti da obavlja svoju dužnost duže od 30 dana i u slučaju kada ne postoji zamenik načelnika opštinske uprave. Unapređeni disciplinski postupak, koji znatno podiže odgovornost službenika, jeste takođe jedna novina koju donosi ovaj zakon, i disciplinska komisija, u kojoj je jedan od članova predstavnik reprezentativnog sindikata, što mislim da je isto bitno da istaknemo. Kako bismo imali što stručniju i efikasniju upravu, profesionalizaciju, odnosno stručno usavršavanje, biće obavezan elemenat ocenjivanja državnih službenika. Predlog zakona reguliše i fleksibilnije zapošljavanje službenika na određeno vreme za potrebe izrade određenih projekata u opštinama. Efikasnija i odgovorna javna uprava temelj je svakog demokratskog društva. Ovaj zakon treba da doprinese i transparentnoj upravi, koja će dobro funkcionisati, ali i modernoj administraciji, koja će imati kvalifikovane službenike. Uvodi se načelo jednake dostupnosti radnih mesta. To jednako načelo dostupnosti radnih mesta trebalo bi u najvećoj mogućoj meri da zadovoljava kriterijum kada je u pitanju polna struktura i nacionalna struktura. Tu se sada postavlja pitanje i da li ćemo to moći u potpunosti da ispunimo, s obzirom da u našim lokalnim samoupravama ipak ta razlika u polnoj strukturi postoji, mnogo više su zastupljene žene u polnoj strukturi kada su u pitanju zaposleni u lokalnim samoupravama. Donošenjem zakona kojim se uspostavljaju osnovna načela službeničkog sistema zasnovana na standardima prihvaćenim u savremenim uporedno-pravnim sistemima, ispunjava se osnovna pretpostavka za punu profesionalizaciju i depolitizaciju kadrova u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave. Tako se odredbama predloženog teksta zakona uvode principi rada koji bi omogućili da se poslovi iz nadležnosti autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave obavljaju stručno i zakonito, pri čemu će zaposleni u toku svog rada biti zaštićeni od političkog delovanja koje bi moglo uticati na njihov položaj, karijerni razvoj, stručno usavršavanje i karijerno napredovanje u službi. Službenik je dužan da postupa u skladu sa Ustavom, zakonom i drugim propisima prema pravilima struke, nepristrasno i politički neutralno. Niko ne sme vršiti uticaj na službenika da nešto čini ili ne čini suprotno propisima. Pošto dolazim iz lokalne samouprave, iako sam možda u izlaganju malo odužila, želim da kažem da je ovo izuzetno bitna odredba i da je jako važno da za saradnike imate upravo ovakve stručnjake koji će insistirati na poštovanju zakonitosti. Drago mi je da ovo sad i stoji u zakonu kao odredba i da postoji oslobađanje službenika u odgovornosti u slučaju da je on zatražio pismeni nalog da obavi neki zadatak i da je to dobio od svog pretpostavljenog. On se oslobađa od odgovornosti ukoliko je načinio štetu. Sva načela službeničkog sistema regulisana ovim zakonom sistemski su postavljena tako da u autonomnim pokrajinama i lokalnim samoupravama ostavljaju slobodu odlučivanja u jasno definisanim oblastima, kao što su donošenje kadrovskog plana, konkursne procedure, imenovanje konkursne komisije u postupku popune radnih mesta, rad komisije za žalbe, koje rešavaju u drugom stepenu po žalbama službenika na akta iz radnog odnosa i posebni programi stručnog usavršavanja zaposlenih u jedinicama lokalne samouprave. Istakla bih da zakon generičkim pojmom zaposleni obuhvata funkcionere, službenike i nameštenike koji iz radnog odnosa obavljaju prava, dužnosti i odgovornosti organa, organizacija u službi autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave. Da bi ovaj zakon bio celovit, neophodno je da obuhvati i položaj funkcionera u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave i time u potpunosti prekine shodnu primenu Zakona o radnim odnosima u državnim organima na pokrajinskom i lokalnom nivou. Dodatni razlog za uređivanje položaja funkcionera u ovom zakonu je činjenica da nije donet novi zakon kojim bi se na jedinstven način regulisalo pitanje funkcionera na svim nivoima vlasti. Na kraju, važno je da se zakon usvoji, jer nam nedostaje moderan akt koji reguliše odnos zaposlenih u lokalnim samoupravama, a u cilju pružanja usluga građanima na najbolji način. Na kraju, želim da kažem da će SPS u danu za glasanje podržati sve predloge zakona koji su predmet današnjeg jedinstvenog i zajedničkog pretresa. Iako ministarka trenutno nije tu, njeni saradnici su tu i ja se nadam da će joj oni preneti. U svakom slučaju, predsedavajući Igor Bečić će se potruditi da joj prenese sve što sam ja izložila u svom izlaganju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođice Maraš. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Vrlo kratko dve opaske koje smatram važnim u odnosu na sve što sam spomenula o kontekstu i odredbama kojima se ovaj zakon definiše, a u svojstvu ovlašćene predstavnice poslaničke grupe DS. Prva, ukupan broj, ja sam spomenula kao primer Novi Sad, da se ovaj zakon odnosi na 997 ljudi u administraciji, nema na javno-komunalna preduzeća, ustanove kulture, centre za socijalni rad, agencije, ne, samo administracija. Ako se prati da to znači jedan u administraciji na oko 400 stanovnika, dolazimo do oko 20.000 ljudi u Srbiji u svim lokalnim samoupravama i svim autonomnim pokrajinama koje Srbija ima, dakle, na njih se odnosi zakon. Kad kažete 20.000 ljudi koji treba da organizuju život u lokalnim sredinama, to za ozbiljne, velike korporacije podrazumeva broj zaposlenih. Neću da upoređujem lokalnu samoupravu i korporacije. Prosto, govorim o broju ljudi na koje odredbe ovog zakona treba da se odnose. Među njima će biti neki koji će biti predmet primene čl. 90, 91. i 92. o preuzimanju. Zašto smatram ove članove zanimljivim? Član 90. o preuzimanju kaže u svoja dva stava – poslodavac može preuzeti od drugog poslodavca iz člana 4, u kome se definiše ko je sve poslodavac, ovog zakona, odnosno iz državnog organa bez konkursa, službenika koji je u radnom odnosu na neodređeno vreme. U drugom stavu – preuzimanje službenika vrši se na osnovu sporazuma o preuzimanju uz saglasnost službenika koji se preuzima. Jezički manje-više, ja tu nisam, posebno ako nije očita odredba koja je manjkava. Ovde je jasno. Od ovih 20.000, imate u nekoj opštini nekog službenika koji bi mogao da radi i da bude korisniji u drugoj opštini. Može i tako preuzimanje, ako nije preuzimanje unutar iste lokalne samouprave, što liči i na horizontalnu pokretljivost pri organizaciji rada. Načelno, taj član može biti u redu. Sada ide član 91. koji u prvom stavu kaže – službenik može biti preuzet na radno mesto koje je razvrstano u isto, neposredno niže ili neposredno više zvanje, pa u drugom stavu – službenik može biti preuzet na radno mesto, razvrstan u neposredno više zvanje, ukoliko ispunjava uslove za napredovanje. Zašto bi bilo ko sporazumom rekao – dobro, preuzmi me u niže zvanje? Znate, kada se ovako napiše, pa kada radite, kao što ja čitam zakone, ja gledam kako se svaki član zakona odnosi na ljudsko biće, pošto zato zakoni i postoje, sve vrste zakona, šta ovo proizvodi, kakvu posledicu proizvodi u životu Marije Marić koja ima zvanje savetnika u Skupštini i onda je preuzimaju na mesto nižeg savetnika u veću. Čak iako razumem dobru nameru, ne može da valja. Član 92. kaže – ako radno mesto nije popunjeno ni preuzimanjem službenika, sprovodi se javni konkurs. Kada imate ovakav član, onda ste ozakonili za svako nepopunjeno radno mesto – probaj prvo preuzimanje. Ja znam da vi to tako ne čitate, znam da predlagač zakona nije tako mislio, ali sam vam zato u uvodu rekla da je moj posao, da je moja ustavna obaveza, obaveza po Zakonu o Narodnoj skupštini, da gledam kako se zakon primenjuje na terenu. U tom smislu su moje opaske. Amandmane kojim bi se menjali članovi zakona nisam podnosila. Podnosile su moje kolege, ali nadam se da sam uspela da vam objasnim da treba još jednom pažljivo čitati odredbe. Ako ima amandmana kolega, ja ću glasati. Ako odbor želi da interveniše, on će intervenisati.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa ministar.
Pogledaćemo ako ima amandmana. Ne vidim u čemu je problem kod preuzimanja na niže radno mesto. Niko nikoga ne može da natera, a možda sam se ja udala za nekoga u drugoj opštini i toliko želim da živim sa njim u drugoj opštini, da sam spremna da pređem na niže radno mesto. Šta tu ima? Mora da postoji međusobna saglasnost. Neće niko nikoga naterati da bude preuzet. Što se tiče ovog drugog problema, koji navodite, ako bude amandmana, pažljivo ćemo ih razmotriti.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre, kolege poslanici, danas imamo jedan nov sistemski zakon koji je posle 25 godina sačekao svoje svetlo. Rekla bih da je to u stvari jedan nov model funkcionisanja lokalnih samouprava, baš zato što do sada nismo imali prilike da zaposlene posmatramo na ovakav način kakav je predložen ovim zakonom. Zbog toga smatram da o ovom zakonu, kada bude rasprava u pojedinostima, treba detaljno da razgovaramo. S obzirom da na dnevnom redu imamo još jedan predlog, a to je autentično tumačenje Zakona o privatizaciji o kome smo ovde raspravljali, ja ću posvetiti nekoliko minuta tome, čisto da znate zbog čega je on stavljen u ovu tačku dnevnog reda, ali ono što bih htela da vam kažem jeste da ovakvo rešenje koje ste dali zakonom pokazuje da ste zaista temeljno radili na ovom predlogu. Osim toga što ste temeljno radili po svakom članu, vidim da ste koristili i mnoga iskustva iz prakse zemalja EU, čak ste naveli u obrazloženju da postoje tri modela po kojima razvijene zemlje rade i da ste izabrali upravo onaj koji odgovara našoj lokalnoj samoupravi i AP i na određeni način pokazali da Srbija postaje uređena zemlja, a uz pomoć onih zakona o maksimalnom broju zaposlenih koji se odnosi na AP i na lokalne samouprave koji je usvojen krajem prošle godine. Mislim da ovim zatvaramo potpuno postupak profesionalizacije ljudi koji rade u lokalnoj samoupravi. Što se tiče autentičnog tumačenja, Odbor za privredu, kao predsednik sam bila zadužena i ovlašćena ispred SNS da branim i onaj deo koji se odnosi na izmene i dopune iz 2014. i 2015. godine. Poslali smo Odboru za zakonodavstvo, pogotovo oni problemi koji su se javili u praksi, a javili su se problemi, kada se raspisuju konkursi i završetak postupka privatizacije, kako treba da se država ponaša prema delovima određenih firmi, kompanija koje se završava u privatizaciji i kako je to definisano čl. 29, 30, 48, 50. i 52. Odbor za zakonodavstvo je u svom obrazloženju podržao ovakvo autentično tumačenje i u danu za glasanje jednostavno će podržati i dati ovakav predlog i svoje pozitivno mišljenje. To nam je jako važno da bi ovaj postupak privatizacije završili i da bi zbog građana Srbije rekli, ono što smo se obavezali i prema EU, ali i kao država samoj sebi i prema zaposlenima koji još uvek u tom postupku privatizacije vuku određena prava i obaveze. Ovim tumačenjem treba da završimo taj postupak i da dovedemo do kraja na zadovoljstvo svih upravo, pre svega, zbog budžeta Srbije i zbog toga što u postupku same privatizacije treba da završimo sa neadekvatnim finansiranjem na račun svih građana Srbije. U danu za glasanje, pored ovog zakona, gde ste formalno-pravno vi predlagač, SNS će podržati ovakav predlog tumačenja koji je Odbor za zakonodavstvo predložio. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Gospodine Bečiću, koliko nam je preostalo vremena?
Imate dovoljno vremena, gospodine Rističeviću. Ako želite tačno, 156 minuta i 40 sekundi.
Mislim da će mi to biti dovoljno. Dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao što su ove desne klupe gotovo prazne, s obzirom na spisak tema o kojima večeras raspravljamo. Što se tiče ovog tumačenja zakona oko privatizacije, ja mislim da su se gospoda udaljila, s obzirom da su oni, čim spomeneš privatizaciju, oni se boje da će doći do neke revizije i od tog svog bogatstva, koje se prelilo u doba jedne grabljive privatizacije, gde sve što je bilo naše postalo je njihovo, i čim nešto dođe oko privatizacije na dnevni red, oni se udalje. Očigledno da im je od svog tog bogatstva ostao samo strah da ga ne izgube. Što se tiče sudova, ja sa zadovoljstvom mogu da tumačim činjenicu da je još jedan predsednik suda razrešen i da kontrolu rada sudova, posebno u delu izvršenja, gde pojedini izvršitelji uz asistenciju određenih sudova i sudskih jedinica i te kako divljaju po teritoriji Republike Srbije i prošli predsednik suda u Valjevu je zbog toga bio razrešen. Novim sudijama želim da čestitam na izboru i nadam se da će oni na kvalitetniji način sankcionisati kriminal, da će kažnjavati krive, da će štititi nedužne, jer se bojim da do 2012. godine i u vreme partijske reforme pravosuđa da su stvoreni sudovi jedne partije, ili jedne koalicije i u to vreme se tako odlučivalo i verujem da će ove sudije biti sveža krv i da će sankcionisati kriminal, da se neće ponašati u stilu 2012. godine, sudova gde su mnoge sudije i sudovi malim lopovima skidali glave, a pred velikim skidali kape. Čestitam novoizabranim sudijama, koji će biti izabrani i želim im da uspešno, što uspešnije stave tačku na kriminal, jer je u periodu od 2012. godine kriminal bio u poziciji da stavi tačku na državu. Što se tiče RIK, čisto zbog gledalaca da znaju, da će naredni izbori da se održe po pravilima opozicije. Dakle, po pravilima koje je stvorila stranka bivšeg režima i da sve prigovore, njihove sastanke tumači na taj način, sve prigovore koji se tiču regularnosti izbora, naši građani imaju pravo da znaju da se izbori održavaju po pravilima druge strane i da vlast, vladajuća koalicija nije promenila ni jedan izborni propis, ni jedan zakon koji se tiče izbora, bilo na republičkom, bilo na lokalnom nivou, već da će se izbori odigrati po pravilima koje je utvrdila stranka bivšeg režima, odnosno sadašnja republička opozicija, odnosno vojvođanska vlast. Dakle, u tom smislu mi ništa nismo menjali. Što se tiče elektronskih medija i tu sam u obavezi prema građanima da kažem da i oni sami znaju da cenzure kakva je vladala do 2012. godine u ovoj zemlji više nema, da je do 2012. godine opoziciji nije bio dostupan ni jedan elektronski mediji, da je opozicija imala voditelja na radiu „Fokus“ i da je imala dva sata, čini mi se, na „Svet plusu“ ili „Kopernikusu“ jednoj kablovskoj televiziji, čijim novinarima nije bilo dozvoljeno da prisustvuju na konferencijama za štampu koji su držali tadašnji funkcioneri. Što se tiče Predloga o zaposlenima u AP Vojvodini i lokalnim samoupravama, mene posebno, posebno sam zainteresovan za onaj deo zakona koji se tiče funkcionera, njihovih prava i njihovog nastojanja da zloupotrebe svoju funkciju koju ovim zakonom precizno zakon onemogućava. Naime, o čemu se radi? Oni su i pored svog redovnog posla često umeli da stvore sebi priliku da rade za prethodne poslodavce koji su ih na neki način delegirali, koji su ih kroz politiku progurali i mislim da se ovim zakonom to onemogućava, da funkcioneri rade posao za prethodnog poslodavca, odnosno da iz svog javnog posla izdržavaju neki drugi posao. Ja ću navesti Inđiju, kao primer, gde je bivši predsednik opštine, Goran Ješić, 12 godina bio predsednik opštine. Posle toga nije imao prekid funkcije, prešao je da bude potpredsednik Pokrajinske Vlade, 14 godina je isključivo obavljao javnu funkciju i to se itekako tiče ovog zakona. Imao je platu koja je bila nešto manja od 1.000 evra. Prethodno nije imao nikakav biznis, jer je bio nesvršeni student, čini mi se da je studirao od 1993. do 2005. godine, pa imamo još tri godine za uslov za penziju, da se penzioniše uspešno, kao student. Dakle, nije imao nikakav privatan biznis, ali je recimo on sam naveo u svojim izjavama da je bio četiri godine u Jordanu. Dakle, ja ne mogu da shvatim naše organe da neko može mirno da prihvati te izjave, da je neko bio 14 godina funkcioner, da je imao javnu funkciju, a da pri tome sam izjavi da je četiri godine radio u Jordanu i da njegovo bogatstvo potiče od boravka u Jordanu i rada u Jordanu u dužini od četiri godine. Dakle, ja ne verujem u takvu vrstu izjava. Izgleda da naši organi nisu dovoljno mudri i nisu dovoljno vredni da tako nešto sankcionišu, s obzirom na čuvenu reformu pravosuđa iz 2009. godine i kad neko stekne penthaus od 200 i nešto kvadrata, neko ko svojoj rodbini međusobno povezanim licima, što ovaj zakon sankcioniše kupi recimo kuću na Tatarskom brdu koja brat bratu vredi 500.000 evra, kada neko za vreme funkcije, a isključivo je od 2000. do 2014. godine iz studentskih dana ušao u javnu funkciju, nije imao nikakav drugi biznis, ukoliko za taj period kupi stan u Beču koji vredi preko pola miliona evra, onda se postavlja pitanje – šta se to dešavalo za vreme vladavine stranke bivšeg režima, odnosno ne samo kako su vladali, nego kako su sudovi koji su isto predmet današnje rasprave, sankcionisali takvu vrstu ponašanja. Ako je neko usput još kupio stan od 100 kvadrata, delove MM salaša, ako je neko kupio još u Novom Sadu tamo negde jedan sprat itd. onda se postavlja pitanje – kako je to neko vršeći javnu funkciju stvorio milione, dakle, desetine milione evra, a ni jedan drugi posao nije obavljao sem tog javnog posla, a da porodično nisu imali čak neki veliki biznis niti je pre stupanja na funkciju vršio bilo kakav drugi posao, s obzirom da sam već napomenuo da je u to vreme bio student. Ovaj zakon o lokalnim funkcionerima i pokrajinskim na odgovarajući način to onemogućava da se ubuduće takvo ponašanje ne bude ponavljalo. S tim u vezi moram reći da prethodni imenovani potpredsednik stranke bivšeg režima i bivši potpredsednik pokrajinske Vlade i bivši predsednik 12 godina opštine Inđija sem svih tih silnih kvadrata itd. je postao vlasnik jedne mlekare, a čini mi se još jedne fabrike na jugu Srbije. postavlja se otvoreno pitanje – da li je bavljenje javnim poslom, da li su tadašnji funkcioneri, lokalni, pokrajinski koristili svoje funkcije da sebi, svojim bližnjima, svojim porodicama, svojim majkama, svojoj braći naprave ono što drugi pošteni građani nisu uspeli, tako da u vremenu opšte grabizacije i pljačkizacije funkcioneri su javnim sredstvima sebi pribavljali ogromne koristi. Danas, oni gotovo da imaju sve i ti bivši funkcioneri i njihovi prijatelji sada imaju sve i nikako ne mogu oni biti koji mogu razumeti one koje su ostavili bez ičega, želeći pre svega očerupaju narod i da namaknu ogromna sredstva, bavljenjem javnim funkcijama. Ovaj zakon to na odgovarajući način sankcioniše i ja ću svakako glasati za sve ove predloge. Ali, ovim putem takođe apelujem da se sankcioniše ponašanje pripadnike stranke bivšeg režima i funkcionera, što na lokalnim samoupravama, što u AP Vojvodini, bez obzira iz koje su stranke i mislim da treba sankcionisati ne samo kriminal koji se desio, već i kriminal koji bi se mogao desiti. Zadatak sudova jeste da utvrde istinu, šta se tu događalo, ali ubuduće svaki pokušaj kriminala treba da sankcionišu da kazne krive a zaštite nevine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Hvala. Obzirom da se niko nije osvrnuo na izveštaj Odbora za kulturu, a tiče se kandidata za članove REM, ja kao član Odbora za kulturu imam obavezu da dopunski obavestim Skupštinu o toku događaja i o razgovorima koji su vođeni sa kandidatima za ovo telo. Naime, za kandidate predložene od strane nadležnog odbora Skupštine AP Vojvodine i crkava i verskih zajednica organizovan je razgovor sa članovima Odbora. Posle njihovog obraćanja, poslanici su se dotakli aktuelnih tema vezanih za rad REM, a tiču se rijaliti programa, predstojećih izbora i regulative u čijim okvirima radi Savet REM. Kandidati su pokazali visok nivo razumevanja problematike, iskazana su i uveravanja od pojedinih kandidata da postojeća zakonska regulativa daje ipak više mogućnosti za aktivnije i oštrije reagovanje REM od dosadašnjeg. Od gospode Barovića i Isakova se čula inicijativa da treba krenuti sa sređivanjem stanja u našim elektornskim medijima, da je ovo prilika da se promeni način rada REM-a, i da se treba primenjivati već postojeći zakon. Naravno, sve te njihove reči ohrabruju. Nažalost, i pored impresivnih biografija i priloženih SV-ja, dobrih ideja i entuzijazma većine kandidata, dogodila se, verovatno nehotice, ali možda i ne, omaška koja osobu koja je to izrekla, diskvalifikuje kao kandidata za člana Saveta REM-a, nezavisnog tela koga bira ova Skupština. Podsetiću narodne poslanike da član Saveta REM-a ne može biti, između ostalog, lice koje obavlja funkciju u političkoj stranci. Svi kandidati dali su pisane izjave da ovaj uslov ispunjavaju, i ja pretpostavljam da je to tako. Nema formalnog članstva u nekoj stranci, ali ima govora sa jasnim političkim opredeljenjima, ima iskazanog, neskrivenog zadovoljstva što je vreme onih bivših prošlo, misli se na bivšu vlast, jer kako reče kandidatkinja u predizbornoj kampanji tada nije bilo pristojnih uslova za vođenje kampanje ni za koga, osim za jednu političku stranku. Uz neskriveno zadovoljstvo što je situacija sada promenjena, ista kandidatkinja za člana Saveta REM-a kaže da je za sada međustranački način komunikacije veoma civilizovan, i da je to pre svega, zahvaljujući aktivnosti premijera koji govori, citiram – na takav način da edukuje ljude kako treba da izgleda pristojna komunikacija. Da li je u pitanju prevelika želja gospođe Aleksandre Janković da uđe u Savet REM-a podilazeći zadovoljnim članovima Odbora za kulturu iz dela skupštinske većine - ne znam, ali znam da je ovakvo izlaganje kandidata za članaREM-a ispred verskih zajednica neprimereno, ne garantuje nepristrasnost koju je neophodno da poseduje kandidat za članove Saveta REM-a. Kandidati za članove REM-a ne zastupaju stavove ili interese organa ili organizacija koje su ih predlagale, već svoju dužnost obavljaju po sopstvenom znanju i savesti u skladu sa ovim zakonom. Kandidati za članove REM-a, moraju da pokažu da mogu odoleti raznim pritiscima kojih će, nesumnjivo, biti. Treba da pokažu svoju nezavisnost koja se obezbeđuje izborom upravo ovde u Skupštini Srbije. Drugo, ne slažem se sa stavom kandidatkinje za člana REM-a, Aleksandrom Janković koja tvrdi da je sada međustranačka komunikacija veoma civilizovana, kako reče zahvaljujući premijeru koji govori na takav način da edukuje ljude kako treba da izgleda pristojna komunikacija. Pitam se prati li ova kandidatkinja za člana Saveta REM-a elektronske medije? Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Siniša Maksimović.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovana gospođo ministarka sa saradnicima, poštovane kolege poslanici, danas ću u okviru ovog zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa govoriti o Predlogu zakona o zaposlenima u AP i jedinicama lokalne samouprave. Na integralno zakonsko uređenje pitanje zaposlenih u organima lokalnih samouprava, odnosno opština i gradova i ogranima AP čeka se od 2005. godine kada je usvoje Zakon o državnim službenicima i nameštenicama. Taj zakon uredio je položaj, prava i obaveze zaposlenih u organima državne uprave, sudovima, tužilaštvima, republičkom pravobranilaštvu, Vladi, Narodnoj skupštini, Ustavnom sudu. Ovim zakonom nije bio uređen status lica koja nisu državni službenici i ono što je za nas iz lokalnih samouprava značajno, tada nije donet uporedo i zakon kojim bi se uredio status zaposlenih i funkcionera u AP i jedinicama lokalne samouprave. Do sada je na lokalnu samoupravu primenjivan Zakon o radnim odnosima u državnim organima. Zakon o kome danas raspravljamo treba da popuni ovu pravnu prazninu i da upotpuni zakonodavni okvir za ceo javni sektor. Kako je strateški cilj ove Vlade stvaranje stručne, odgovorne i efikasne javne uprave, donošenje ovog zakona vidim kao stvaranje polazne pravne osnove za ujednačavanje statusa svih zaposlenih u javnom sektoru, a jedna položaj jeste i osnova za veću profesionalnost, veću odgovornost i motivisanost zaposlenih da radeći u javnom sektoru ostvaruju javni interes vršeći izvorne, ali i poverene poslove države. Kažemo da svaka uređena država počiva na dobroj, stručnoj, depolitizovanoj i motivisanoj administraciji, a složićemo se da osnovu rada administracije čine dobri i sprovodivi zakoni. Tu je uloga parlamenta veoma važna jer jasan pravno-tehnički, precizan zakon smanjuje prostor za različitu praksu, smanjuje prostor i za korupciju. Službenici u organima lokalnih samouprava i AP, ali posebno i drugim javnim službama često su izloženi optužbama da su neefikasni, spori, pa i nestručni. To nije pravilo, ali građani koji ostvaruju svoja prava veoma često negoduju zbog čekanja na šalterima, čekanja na rešenja, na postupanja državnih organa i službi. Postoje razlozi da se pre svega obezbedi dodatna motivacija zaposlenih na lokalu i zaposlenih u organima AP da rade stručnije i još odgovornije. Te preduslove treba da obezbedi i ovaj zakon kroz pružanje mogućnosti za dodatno obrazovanje, razvrstavanje istih poslova i iste platne grupe, ali i povećanjem odgovornosti službenika za rad. Ovaj zakon treba da se oslobodi na Zakon o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru. U tom smislu možda je trebalo ugraditi odredbe koje se odnose na katalog radnih mesta jer on mora biti osnova za kadrovske planove i sistematizaciju radnih mesta i u organima lokalne samouprave i u organima AP, kao i službama i organizacijama čiji su oni osnivači. U tekstu ovog zakona ugrađene su odredbe Zakona o državnim službenicima i nameštenika sa ciljem da se ujednače uslovi zapošljavanja, status, prava, obaveze, ali i odgovornosti zaposlenih u javnom sektoru na svim nivoima. Uvođenjem službeničkog sistema i na nivou jedinica lokalne samouprave i zaposleni na lokalu dobiće veće mogućnosti za napredovanje u karijeri kroz praćenje i vrednovanje rezultata njihovog rada, odnosno ocenjivanje. Zakon proširuje kriterijume za zaposlenje, uvodi zvanja kao kod državnih službenika, a time i veće šanse za razvoj njihovog rada i obavezno stručno usavršavanje. To je put ka stručno i nezavisnoj i modernoj javnoj upravi koja treba da postane servis građanima, servis poreskim obveznicima. Zakon uređuje i pitanja disciplinske odgovornosti zaposlenih, sukob interesa, ali i pravo zaposlenih u javnom sektoru da se sindikalno organizuju. Uređena je i zaštita prava zaposlenih kroz žalbeni i upravni postupak, a posebno je važna zaštita zaposlenih od mobinga na radnom mestu. Službenici su dužni da u svom radu poštuju osnovna načela, načelo zakonitosti, nepristrasnosti i političke neutralnosti. Na ovaj način se obezbeđuje da službenici poslove iz opisa svog radnog mesta moraju izvršavati na osnovu Ustava, zakona i drugih propisa. Ovim zakonom takođe je predviđeno da niko ne sme vršiti uticaj na službenika da nešto čini i ne čini suprotno propisima. Službenik ne sme na radu za izražava i zastupa svoja politička uverenja. Zaposleni su dužni da poštuju i načelo odgovornosti za svoj rad i za postignute rezultate rada. Nije uvek baš lako izmeriti rezultate rada svakog administrativnog i stručnog rada u javnoj upravi i zato će biti veoma važno i nepristrasno ocenjivanje rada od strane neposrednih rukovodioca. Mi koji smo radili i radimo još uvek u organima lokalne samouprave odlično znamo šta znači stručan, efikasan, pouzdan službenik saradnik. Koristim ovu priliku da pohvalim sve državne i lokalne službenike koji vredno i stručno rade, koji su posvećeni svom poslu i struci i koji su časni i vredno zarađuju svoju platu, a ona, moramo priznati, nekada nije uvek i adekvatna. Primenom ovog zakona, Zakona o sistemu plata u javnom sektoru, naročito u delu koji ustanovljava katalog radnih mesta, očekujemo bolje organizovanu funkcionalnu i stručnu efikasnu i adekvatno plaćenu državnu administraciju koju građani, odnosno poreski obveznici neće doživljavati kao teret, već kao efikasan servis koji je u stanju da rešava njihove zahteve brzo i stručno. Na kraju želim da kažem da će poslanička grupa SPS u Danu za glasanje podržati Predlog ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažena gospođo Udovički sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, biću veoma kratak i odmah na početku svog izlaganja želim da kažem da snažno podržavam sva predložena akta iz današnjeg dnevnog reda, ali da ću se u diskusiji osvrnuti, odnosno baviti Predlogom zakona o zaposlenim u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave. Naravno, žao mi je što predstavnici bivšeg režima nisu danas sa nama, što su odustali od diskusije, što su odustali od prisustva današnjoj sednici. Verovatno je u pitanju nedostatak argumenata, ili su možda imali neka pametnija posla, ali to je nešto što će morati da objašnjavaju svojim biračima. Zakon o zaposlenima u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave je, kako ste i sami rekli, gospođo Udovički, dugo očekivan zakon, odnosno zakon koji je izazvao dosta interesovanja u javnosti. Ja moram da kažem da sam i kao narodni poslanik u više navrata postavljao poslanička pitanja baš vašem ministarstvu, baš u vezi zapošljavanja u organima, odnosno u jedinicama lokalne samouprave u jednoj gradskoj opštini, a u pitanju je opština Vračar i u pitanju su zloupotrebe. Ono što me najviše zanima kada je reč o ovom zakonu, koji je u principu jako dobro regulisao, pogotovo imajući u vidu i član 76. i član 75, dakle, kadrovski plan, pripremu kadrovskog plana itd, ali i član 68. koji reguliše trajanje radnog odnosa, a pogotovo radni odnos na neodređeno vreme i posle u slučajevima kada je reč o radnim odnosu na određeno vreme. Ono što me najviše zanima, jeste da li smo ovim zakonom pronašli mogućnost da se izborimo sa zloupotrebama koje su se do sada dešavale, na primeru recimo beogradske opštine Vračar? Naime, vanrednom kontrolom Odeljenja budžetske inspekcije Ministarstva finansija utvrđeno je da je gradska opština Vračar zaposlila čak 40 osoba tokom prethodne dve godine, i to uprkos tome što je Vlada Republike Srbije zabranila dalje zapošljavanje u javnom sektoru. Četrdeset osoba se smenilo na mestu pomoćnika predsednika gradske opštine Vračar i to bez saglasnosti Vlade, uzgred budi rečeno. Njih 27 je zaposleno tako što su prvo imenovani na stalnu funkciju, recimo pomoćnik predsednika gradske opštine, ali su ubrzo razrešeni te funkcije, pa su po tada važećem zakonu, odnosno zakonima, mogli biti raspoređeni na druga radna mesta i na taj način su skoro legitimno zasnovati novi stalni radni odnos, ali na nekom drugom mestu u okviru opštinske uprave. Pa, po tom principu su službenici sa srednjom ili čak nižom stručnom spremom od pomoćnika predsednika opštine, praktično od desne ruke jednog predsednika jedne gradske opštine, posle dospevali u opštinsku upravu na mesta računovođe, kurira i šta ti ja znam na koje radno mesto. Kada je reč o opštini Vračar, stvari su dodatno dramatične, iz prostog razloga što je to poprimilo zaista ogromne razmere. Dakle, 27 pomoćnika se rotiralo na toj funkciji. Neću da spominjem slučaj, odnosno situaciju u koju smo došli zbog toga, a to je da je došlo do povećavanja rashoda za zaposlene, jer onaj kome prestane funkcija pomoćnika predsednika gradske opštine, ima pravo još tri meseca da prima naknadu iako ne vrši tu funkciju. Neodgovornost vođenja gradske opštine Vračar, oličena u Demokratskoj stranci, je nešto sa čim moramo naći načina da se izborima. Ja znam da će DS izgubiti na sledećim izborima na Vračaru i to nije sporno, to nije problem. Moje pitanje je - da li ćemo naći institucionalni način da se trajno izborimo sa ovakvom vrstom zloupotreba i da stanemo na put tome? Ne bih dalje dužio. Želeo bih da mi odgovorite, ali ponavljam, ono što mislim da je najznačajnije, to je da ovaj zakon uspostavlja depolitizaciju, departizaciju i profesionalizaciju lokalnim samoupravama. Složio bih se sa prethodnim govornikom koji je istakao načelo da opština mora postati servis građana i to je ono na čemu SNS insistira, ali kao najvažnije bih za sam kraj naglasio potrebu za daljim razvijanjem svih kapaciteta za potpunu primenu ovog zakona u praksi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirjana Đoković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, kolege poslanici, mi danas veoma iscrpno govorimo o zakonu koji uređuje sistem u oblasti radnih odnosa, a tiče se zaposlenih u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalnih samouprava. Prethodni period i davanje organizacione autonomije autonomnoj pokrajini i lokalnim samoupravama bilo je praćeno netransparentnim procesima političkog kadriranja, a to je svakako imalo za rezultat prekomerno zapošljavanje i dovođenje lojalnog partijskog kadra sa neadekvatnim kvalifikacijama i kompetencijama za rad u organima i službama pokrajine i lokalne samouprave. Posmatrano kroz vreme, nadležni su videli da je neophodno dobro rukovođenje na nivou lokalne samouprave, u kontekstu unapređenja kvaliteta i efikasnosti naših stručnih službi, jer upravo te službe imaju kontakt sa građanima po raznim osnovama i tako se najbolje vidi koliko smo uspeli da se približimo našim korisnicima usluga, čiji smo servis. Donošenjem zakona kojim se uspostavljaju načela službeničkog sistema ispunjava se osnovna pretpostavka za punu profesionalizaciju i depolitizaciju kadrova u autonomnim pokrajinama i jedinicama lokalne samouprave. Cilj donošenja ovog zakona je da se službenički poslovi iz nadležnosti lokalne samouprave u javnom interesu obavljaju kvalitetno, politički neutralno i etički prihvatljivo. Poenta donošenja zakona je da se posredstvom standardizovanog sistema vrednovanja rada službenika u lokalnim samoupravama i autonomnim pokrajinama ujednači njihov status sa položaj zaposlenih u državnim organima. Što se tiče popunjavanja radnih mesta, efikasan rad jedinica lokalne samouprave uslovljen je kvalitetom i optimalnim brojem zaposlenih koji obavljaju poslove iz njihove nadležnosti. Kako doći do najboljih? Pa, neophodno je da prvo sva mesta budu jednako dostupna svima. Takođe, neophodno je izvršiti selekcije zainteresovanih kandidata, a kako uvek znamo koje su specifičnosti poslova na koje su kandidati aplicirali, to ćemo predvideti kadrovskim planom i doći do upravo onih kandidata koji mogu svojim sposobnostima da odgovore zahtevima traženih pozicija. Bilo bi dobro da ne ostane praksa pojedinih lokalnih samouprava gde se pojedini činovnici zaštite od promena na taj način što su uslovi konkursa takvi da apsolutno niko ne može da ispuni tražene uslove, pa oni na taj način postanu nesmenjivi. Apsolutno nam je jasno kako se sprovode konkursi - imenovanjem komisije od tri člana koja su zadužena za regularnost izbora kandidata. Ali, koristim priliku da istaknem činjenicu da se postavlja pitanje – koliko je jedna komisija formirana od strane zaposlenih u jednoj upravi kadra da izvrši pravi izbor? Najlakša i najbolja varijanta je koristiti usluge Nacionalne službe za zapošljavanje, koja taj posao selekcije kadrova obavlja profesionalno i stručno, tako da komisiji ostaje da iz kategorije „u potpunosti ispunjavaju uslove konkursa“ izabere određene kandidate. Ovaj zakon o kome danas govorimo pozabavio se i pitanjem upravljanja ljudskim resursima, počev od člana 187. do 190. Vrlo važan segment u okviru ovog zakona, jer se pokazalo u praksi kao neminovno vođenje kadrovskih evidencija sposobnosti i strukturi zaposlenih kojima raspolaže autonomna pokrajina ili pak jedinica lokalne samouprave. Inače, ovaj zakon morao bi da reši neadekvatno rešen postupak zasnivanja radnog odnosa, nepostojanja selekcije koja bi omogućila izbor najboljih kandidata, sistem zvanja koji je doveden u vezu sa klasifikacijom poslova, sistem napredovanja koji ne počiva na složenosti i odgovornosti poslova, odnosno na rezultatima rada, kao i sistemsku neuređenost profesionalnog razvoja karijere i karijerno napredovanje u službi. Činjenica koja nam govori da ćemo imati stručniju i efikasniju lokalnu samoupravu je da je u budžetu Republike Srbije, u razdelu Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave, projektovano 800.000 dinara za naknadu članova Saveta za stručno usavršavanje zaposlenih u jedinicama lokalne samouprave. Takođe, u ovom zakonu posebno mesto imaju članovi od 164. do 168, a odnose se na posebna prava službenika za čijim radom je prestala potreba. Ako jedinica lokalne samouprave bude ukinuta, a njene poslove preuzima druga jedinica lokalne samouprave, ona rešenjem preuzima i službenike iz jedinica lokalne samouprave koja je ukinuta i to na dan stupanja na snagu zakona o njenom ukidanju. Čemu želim najpre ovde da obratim pažnju? Najpre koristim priliku da istaknem činjenicu da je neophodno voditi računa da isključimo mogućnost da dođe do situacije da nezadovoljni radnici koji ostanu bez posla nakon toga pokrenu tužbene zahteve i ukoliko imamo kršenje radne obaveze, onda se svakako spor rešava u korist lokalne samouprave. Ali, ako imamo situaciju da smo se na neki način ogrešili se o zaposlenog onda će on podizanjem tužbenog zahteva napraviti veoma velike, da kažemo, iznose koje je sutra u obavezi lokalna samouprava da nadoknadi. Znači, samo želim da apelujem da kada dajemo otkaze i kada proglašavamo određena lica za tehnološke viškove, vodimo računa da svi zakonski uslovi budu maksimalno zadovoljeni. U danu za glasanje, sa svojim kolegama iz poslaničke grupe SNS, svakako da ću podržati ovaj zakonski predlog. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospođo ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, davanjem autonomije AP i lokalnoj samoupravi u proteklom vremenu, bili smo često svedoci da je taj posao bio često praćen netransparentnim procesima u političkom kadriranju, uključujući čak i prekovremeno zapošljavanje o kojem su moje kolege narodni poslanici iz SNS danas ovde govorili. I, ne samo to, nego dovođenje partijskog kadra, ali počesto neadekvatnim kvalifikacijama i nepotrebnim, odnosno kompetencijama koje nisu imali za rad u organima i službama, kako AP tako i u jedinicama lokalne samouprave. Zato je donošenje ovog zakona o zaposlenima u AP i jedinicama lokalne samouprave jedan od preduslova i jedan od prvorazrednih zadataka za modernizaciju službi kako zaposlenih u AP tako i u lokalnoj samoupravi. To će, dame i gospodo narodni poslanici, pridoneti i modernizaciji naše zemlje za koju se zalaže, a i sprovodi predsednik Vlade Aleksandar Vučić i čitava Vlada, kao i čitava SNS. Ova Vlada je nasledila zemlju od stranke bivšeg režima u katastrofalnom stanju. Zemlja je bila na ivici bankrotstva i kolapsa i jedino istinske reforme mogle su zemlju izvesti i izvući iz krize. Zato je predsednik Vlade još 27. aprila, gospodnje 2014. godine u svom ekspozeu na stranici pet rekao, citiram, jednu rečenicu – ukoliko, kao Vlada ne modernizujemo zemlju, izneverićemo Srbiju. Završen citat. Poštovani narodni poslanici, posle uništavanja vitalnih funkcija države od strane bivšeg režima, posebno finansijskog i ekonomskog sistema, nije lako izvršiti modernizaciju odnosno reforme u Srbiji. Znao je to i predsednik Vlade pa je zato na istoj stranici rekao, citiram – svestan sam da će biti i onih koji će od početka rada nove Vlade nastaviti da govore protiv reformi, ali sam istovremeno i spreman da prihvatim na sebe sav teret težine reformi i duboko uveren da su posledice opstanka istog nepromenjenog stanja zastrašujuće za našu zemlju. Završen citat. To je zaista bila činjenica. Prihvatio je teret reformi koje se sprovode i niko više ne može zaustaviti reforme koje sprovodi ova Vlada, a naša država će se izvući iz ponora u koju je dovela stranka bivšeg režima. Zato je, gospodine potpredsedniče, ovaj zakon jedan od reformskih zakona, kako onih poslova koje smo poverili AP, tako i lokalnoj samoupravi. Sve u svemu, ovaj zakon će zaista biti jedan moderan zakon. On će striktno odrediti pravila ko sve može postati profesionalni službenik. Ova Vlada, na koncu i na kraju će biti zaista zabeležena u istoriji da je nakon 25 godina uvela zakonski red kod službenika u jedinicama lokalne samouprave. Verujem da niko iz opozicionih poslaničkih klupa ne može ovo da negira. Naravno da ću ja, kao i moje kolege iz SNS, glasati za ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvinjavam se, narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo, dosta je već rečeno o zakonu koji tretira zapošljavanje u lokalnim samoupravama i AP i rekao bih da smo u principu saglasni s tim i poslanici vlasti, i poslanici opozicije, da pred sobom imamo jedan dobar zakon i da on u suštini predstavlja kontinuitet reformske politike i onih obećanja koje je Vlada dala 2014. godine kada je i konstituisana, i da bitno pomaže u sređivanju stanja u javnoj upravi koje već dugi niz godina, rekao bih čak i decenijama, nije rešavano i u kojoj su se nagomilali brojni problemi. Mislim da postoji ozbiljno nezadovoljstvo i samih građana, pa i privrede, kada je u pitanju stanje u lokalnoj samoupravi, pre svega, da mnogi smatraju da lokalne samouprave nisu dovoljno kompetentne, da su često spore ili nezainteresovane kada rešavaju probleme građana i sasvim sigurno ovaj zakon znači će bitan napredak u odnosu na stanje koje smo imali dosad. Što se samog stanja tiče, naravno da tu ima i subjektivnih i objektivnih problema. S jedne strane prevelik uticaj politike, a s druge strane činjenica da kada je u pitanju regionalni razlog, postoje velike regionalne razlike između pojedinih delova Srbije i između opština i kapaciteta tih opština da stvaraju i imaju jednu lokalnu samoupravu koja može u potpunosti da odgovori interesima razvoja tih lokalnih samouprava. Rekao bih da je zakon i zakonopisac i sama Vlada toga bila i te kako svesna i da su rešenja koja su data u ovom zakonu, baš u kontekstu rešavanja tih glavnih problema. Problema koji se odnose na depolitizaciju, znači definitivno bitno za građane da se zna, uvodi se javni i interni konkurs, znači, definiše se koje uslove u pojedinim zvanjima mora da ispunjava kandidat i omogućava se da se sve ono što se do sada dešavalo u lokalnoj samoupravi kada je u pitanju zapošljavanje u dobroj meri umanji, ne bih rekao da će sve moći preko noći, zato i postoji ministarstvo da kontroliše primenu ovog zakona, ali će situacija biti neuporedivo bolja nego što je bila u godinama koje su i za nas. Ne bih mnogo o rešenjima koja su u ovom zakonu, rekao sam moje kolege su dosta već rekle o samom zakonu, ali mislim da je jako bitni da svi shvatimo da je dobra organizacija državne uprave, organizacija bukvalno na svim nivoima. Ključ uspeha bilo koje države, bilo koje ekonomije i da je ono po čemu se pre svega uspešne zemlje zapada razlikuju od nas je baš to što imaju znatno bolju organizaciju u svim domenima. Prema tome, sam zakon i njegovo osnovni kvalitet je što u uvodi unifikaciju koja omogućava bolju organizaciju i bolju kontrolu lokalne samouprave. Znači, unifikaciju na nivou cele Srbije u svim lokalnim samoupravama kada je u pitanju sistem zvanja, kada su u pitanju poslovi koji se obavljaju kad su u pitanju sama radna mesta, njihov otpis i zahtevi koja ta radna mesta zahtevaju. To je ono što omogućava da u nekom narednom periodu, naravno mislim na ministarstvo, možemo da vršimo jednu uporednu analizu lokalnih samouprava i da prepoznamo ona uska grla u pojedinim lokalnim samoupravama, tamo gde u pojedinim delovima lokalnih samouprava nemamo dobru ili dovoljnu kadrovsku strukturu ali i tamo gde imamo preveliki broj zaposlenih u kojoj ćemo moći da eventualno izvršimo izvrsnu racionalizaciju što se dakle rešava sistemski. Sve ono što su do sada bili problemi lokalne samouprave i što je jednostavno nepostojanje uvida u potpuno stanje od strane ministarstva se u dobrom delu eliminiše u ovom trenutku. Dakle, želim na kraju da kažem da je ovo što smo započeli i što započinjemo ovim zakonom jedan proces koji će trajati, neće to moći preko noći, što je rekla i sama ministarka, ali, stvaramo sistem, sistem koji će dati, sasvim sigurno, rezultate, dati rezultate i kad su u pitanju finansijski efekti. Jer, kvalitetna uprava u lokalnoj samoupravi u svakom slučaju znači svrsishodnije trošenje i ovako skromnih sredstava na nivou lokalnih samouprava. Tu ima jako puno problema i verujem da ćemo i u tom smislu imati izvesna zakonska rešenja. Želim da podržim ovaj zakon i da pozovem sve poslanike da budu konstruktivni u raspravi o amandmanima i da u što je moguće većem broju u Danu za glasanje sa što većim brojem glasova usvojimo ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, uvažena potpredsednice Vlade, kolege poslanici, uvaženi građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz najlepše opštine u Srbiji, opštine Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš. Inače, u Skupštini Srbije predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, izabran sa liste Srpske napredne stranke. Govoriću o zakonu vezano za zaposlene u pokrajini i lokalnim samoupravama, pošto sam dugi niz godina bio i zamenik predsednika opštine i predsednik opštine Svrljig, tako da imam dosta iskustva vezano za rad i funkcionisanje lokalne samouprave. Kao što smo čuli, od 2005. godine do danas služio je Zakon o državnim službenicima. Sada konkretno ulazimo u postupak menjanja zakona, gde ćemo dati mogućnost da se određene novine stave, vezano za rad zaposlenih u lokalnim samoupravama i u pokrajini. Mislim da je ovaj zakon prikladan, dobar i da ovim zakonom dobijamo mogućnost da se neke stvari koje do sada nisu bile definisane mogu rešiti. Ima mogućnosti i za zaposlene, za one koji su funkcioneri, imenovana, izabrana i postavljena lica, gde se sada daje mogućnost da ljudi po prvi put imaju i v.d. recimo, načelnika opštinske uprave. To su neke nove kategorije vezano u sferi ovog zakona. Imamo i obavezu određenih upošljenih ljudi, kada su vanredne situacije, kada su njihove obaveze, kako treba da rade, mogu da dobiju neka niža radna mesta u okviru svog znanja, tako da je ovaj zakon je stvarno kvalitetan i dobar zakon i daje mogućnost da se lakše i bolje funkcioniše u lokalnim samoupravama. Govoriću vrlo kratko, vezano za rad i funkcionisanje lokalne samouprave. Dolazim iz opštine Svrljig, u kojoj ima 22 radnika manje nego što ima potrebe i poštovali smo uvek sve ono – jedan radnik kod nas radi nekoliko tih poslova. Moj zadatak kao predsednika opštine i sada kao čoveka ovde u Skupštini koji predstavlja i opštinu Svrljig i ljude koji žive na selu i od sela jeste da pozovem sve one koji rade u lokalnim samoupravama, funkcionere i one ljude koji rade određene druge stvari, koji su dobili taj posao, da mnogo više moraju obraćati pažnju na one ljude koji dolaze kod njih, sa posebnim akcentom na ljude koji dolaze iz sela, seoskih naselja, da s tim ljudima moraju mnogo ozbiljnije raditi, prema njima moraju biti tolerantniji i sa osmehom moraju se rešavati problemi. Jer, svi koji su dobili taj posao, taj posao moraju da poštuju, za taj posao moraju da odgovaraju i po zakonu, a najviše zbog tih ljudi, zbog ljudi koji žive na selu, kažem sa akcentom, za one starije, da se njima posebno obrati pažnja i prema njima moraju biti mnogo pažljiviji. Kao narodni poslanik, ja ću glasati za ovaj zakon i za set svih ostalih zakona, jer mislim da ćemo ovim zakonom dati mogućnost da lokalne samouprave i zaposleni u lokalnim samoupravama mnogo lakše i bolje rade, da za to imaju svu odgovornost. Ovim zakonom ćemo doprineti da lokalne samouprave i AP Vojvodina lakše funkcionišu. Još jednom ponavljam, ja ću kao poslanik glasati za ovaj zakon i set ostalih zakona i glasaću za ostale zakone koje je predložila i koje će predložiti Vlada Republike Srbije. Siguran sam da će Vlada, na čelu sa premijerom, gospodinom Vučićem, imati mogućnosti da nastavi ovim korakom, a i bržim, i u narednom periodu posle ovih pokrajinskih, lokalnih i parlamentarnih izbora.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsedniče. Hteo sam kolegijalno da prepustim reč kolegi, ali, zahvaljujem se na prilici da ovu sednicu završimo što pre. Pred nama se nalazi set od jednog zakona i nekoliko predloga odluka i jedno autentično tumačenje koje bi trebali da usvojimo i za šta postoji podrška Poslaničke grupe SNS. Bez obzira na veliki broj amandmana, verujem da ćete ih sa dobrom pažnjom vi, ali i cela Vlada, pogledati. Verujem da, bar na osnovu onih argumenata koje sam mogao danas da čujem, je zakon koji ste predložili suštinski jako dobar i da ćete za to imati podršku u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ono o čemu bih želeo da govorim, a to je nekoliko tema. Jedno je Predlog odluke o razrešenju funkcije predsednika Prvog osnovnog suda. Gospođa Tanja Šobat, predsednik Prvog osnovnog suda u Beogradu, razrešava se funkcije predsednika suda zbog kršenja obaveza ustanovljenim propisima za obavljanje poslova sudske uprave. Mislim da ovakvom odlukom i ovakvim predlogom odluke za razrešenje predsednice Prvog osnovnog suda, i to najvećeg osnovnog suda u Republici Srbiji sa najvećom teritorijalnom pokrivenošću, se uvodi jedan sistem odgovornosti, sistem odgovornosti za one koji svoj posao ne rade domaćinski, ne rade ispravno, jer kako drugačije opisati ponašanje kada neko za sebe može da piše prekovremene sate na osnovu kojih se dobija uvećan lični dohodak, i to u onim trenucima kada se lice nalazi, a u ovom slučaju se radi o predsednici Prvog osnovnog suda,čak i na godišnjem odmoru ili na službenom putovanju ili na bolovanju, uvek su bili ti prekovremeni sati. Verujem da će biti ispitano postojanje eventualne krivične odgovornosti predsednice suda i da se neće stati samo na ovom razrešenju, jer to je sistem odgovornosti koji je neophodno uvesti u naše društvo, u našu državu i sa tom odgovornošću je neophodno da se svi ophodimo prema poslu koji nam je poveren, bilo da je to posao narodnog poslanika, ministra, državnog sekretara, direktora javnog preduzeća, bilo koje funkcije na koje su nas poslali građani Republike Srbije. Sa druge strane, imamo i listu kandidata za izbor članova Saveta Regulatornog tela za elektronske medije. Po zakonu, nadležni predlagači su Skupština AP Vojvodine koja predlaže dva kandidata, kao i, drugi predlagač, crkva i verske zajednice koje predlažu takođe dva kandidata. Ono što me je podstaklo je priča i žao mi je što koleginica Karavidić nije više u sali, jer vidim da je od četiri kandidata osporila samo jednog kandidata, odnosno kandidatkinju gospođu Aleksandru Janković, i to samo zbog jedne jedine stvari, jer je pohvalila odnos premijera Vlade gospodina Aleksandra Vučića prema dijalogu na političkoj i uvođenju jednog pristojnijeg i normalnijeg dijaloga na političkoj sceni Srbije. Žao mi je što nisu istaknuti mnoge druge vrednosti gospođe Janković, od toga da je završila Filozofski fakultet, Odeljenje za psihologiju, klinički smer sa prosekom od 9,34. Za mnoge druge stvari, ne verujem da bih imao dovoljno vremena, ako bih vam govorio o svim vrednostima gospođe Janković. Ali, na ovom primeru se pokazuje jedna ogoljena politika bivšeg režima, bez obzira kako se oni zvali i u kakvom agregatnom stanju bili, a ta ogoljena politika glasi isključivo – mrzimo Aleksandra Vučića, mrzimo čak i svakog onog ko podržava Aleksandra Vučića. Mislim da to ne vodi nikuda, kao što ne bi vodilo nikuda ukoliko bi izneo činjenice o političkim aranžmanima i gospodina Siniše Isakova i gospodina Vladimira Varovića i ko ih je predložio u toj raspodeli snaga u pokrajinskom parlamentu. Ko je čiji, ko je koga predložio? Ne. Autonomna Pokrajina Vojvodine, odnosno nadležni odbor Skupštine Autonomne Pokrajine Vojvodine ima pravo da predloži, a Narodna skupština će se odlučiti za jednog od tih kandidata. Na kraju, bih rekao nekoliko rečenica i o Predlogu odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije, koji sam imao i čast i zadovoljstvo da predložim u ime poslaničke grupe Srpske napredne stranke, kao prvi među jednakima, imajući to zadovoljstvo da predsedavam tom grupom evo već dve godine i ja sam na ovaj način u ovim poslednjim danima ovog Desetog saziva izuzetno zahvalan mojim koleginica i kolegama, prvenstveno na trudu, zalaganju, radu, kolegijalnosti i kvalitetu koji su pokazali u prethodnim godinama i zbog toga ću pamtiti ove dve godine kao jedne od najlepših godina u mom životu i zato vam se zaista iskreno zahvaljujem. Hvala. Srpska napredna stranka kao odgovorna poslanika grupa procenila da nije celishodno da neposredno pred parlamentarne izbore zamenimo predsednika i članove Republičke izborne komisije koji su podneli ostavke, naročito zbog toga što se radi o nesporno stručnim i iskusnim ljudima. Zbog toga je odlučeno da Republika izborna komisija u postojećem sastavu sprovede predstojeće parlamentarne izbore, a nakon toga i onako sledi imenovanje nove Republičke komisije, u skladu sa novim rasporedom poslanika po poslaničkim grupama, odnosno shodno izbornoj volji koju će pokazati građani Republike Srbije na predstojećim vanrednim parlamentarnim izborima. Nepodeljeno je stanovište svih stručnjaka za ustavno i parlamentarno pravo, a navešću vam prvenstveno gospodina prof. Orlovića, da članu RIK koji je podneo ostavku, mandat i dalje traje, sve dok ga Narodna skupština ne razreši. Shodno tome, predsednik i članovi RIK koji su podneli ostavke, a nisu razrešeni, mogli su punovažno da učestvuju u radu RIK-a. Međutim, u nekim medijima je doveden u sumnju legitimitet člana RIK koji je podneo ostavku, a nije razrešen od strane Narodne skupštine. Da bi se predupredile sve spekulacije u pogledu legitimiteta članova RIK, koji su podneli ostavke, mi smo rešili da ih razrešimo i ponovo kao izuzetno stručne i iskusne ljude, predložimo i imenujemo da bi sproveli predstojeće parlamentarne izbore. Kakva će biti dalja njihova sudbina, kao članova RIK-a i predsednika RIK-a, naravno da će zavisiti od izborne volje građana Republike Srbije, a za SNS, izborna volja i volja građana Republike Srbije je svetinja koju ćemo uvek poštovati, ali ćemo se boriti da tu volju i to poverenje zaradimo reformskom politikom koju vodi predsednik SNS i predsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Aleksandar Vučić.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima ministar, dr Kori Udovički.
Ja bih samo želela da se zahvalim svim poslanicima na vrlo konstruktivnoj diskusiji danas u ovoj raspravi u načelu i da izrazim svoje uverenje, da ćemo vrlo uskoro doneti jedan zakon koji je zaista napredak za Srbiju. Hvala.
Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka od 1. do 11. dnevnog reda. Saglasno članu 101. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da prekidamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2016. godini i da će sutra u sredu 2. marta 2016. godine, biti održana Prva posebna sednica Narodne skupštine u 2016. godini, sa početkom u 10,00 sati, na kojoj Narodna skupština treba da razmatra predlog za izbor člana Vlade. Ujedno vas obaveštavam da će Prva sednica Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, biti nastavljena sutra, u sredu 2. marta 2016. godine, u 19,35 časova. Dakle, nastavak ove sednice je sutra u 19,35 časova. Zahvaljujem se.