Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 97 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine, prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda, postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 143 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Pre nego što pređemo na traženje obaveštenja ili objašnjenja na osnovu člana 287. Poslovnika, dozvolite mi da samo kažem nekoliko reči. Tačno na jučerašnji dan pre 85 godina svečano je osvećena ova zgrada Narodne skupštine, tadašnje Kraljevine Jugoslavije, a na sutrašnji dan 20. oktobra pre 85 godina održana je prva sednica u ovoj sali. To je veoma značajan jubilej koji govori o državnom kontinuitetu i govori, nažalost, i o istorijskim zaslugama, ali i zabludama kroz koje su prolazile Srbija i srpski narod u našoj istoriji. Tadašnji predsednik Narodne skupštine Stevan Ćirić je održao govor i rekao je – mi smo danas zgradu osvetili, ali po onoj narodnoj pomozi se sam, pomoći će ti Bog, pravi božji blagoslov izliće se na nju kada je sva braća svojom slogom posvete. On je završio svoje izlaganje - živela složna Jugoslavija. Ja želim sve vas da pozovem da danas 85 godina nakon toga kažemo - živela složna Srbija i da obeležavamo i dalje jubileje na polzu našeg naroda. Hvala vam puno. Prelazimo na rad. Po članu 287. javio se narodni poslanik Jahja Fehratović.
Zahvaljujem, predsedavajući. Moje pitanje upućeno je ministru unutrašnjih poslova Aleksandru Vulinu. Da li je istinita informacija da je ministar dao instrukcije da se u dokumentima pripadnika bošnjačke nacionalnosti u rubrici koja je namenjena za maternji jezik upisuje bošnjački, umesto bosanski jezik? Ako je ova informacija tačna, onda ona nije ispravna i onda ona zalazi i u zakonsku i u ustavnu kategoriju neispravnosti, kao i u jezičku i u terminološku. Bošnjaci kao i svaki ostali narod imaju svoj maternji jezik, koji je prihvaćen, koji je modificiran, koji ima svoje ime i on se zove bosanski jezik, a bošnjački jezik jeste nešto što je izmišljena kovanica i što ne pripada nijednoj naučnoj kategoriji, pa tako ni onome što je zapisano u Ustavu Republike Srbije, niti u onim zakonima koji tretiraju jezički identitet svih naroda ove države, pa među njima i Bošnjaka. Dakle, bosanski jezik jeste ustavna kategorija, bosanski jezik jeste i kategorija onih zakona koji unutar sebe tretiraju prava pripadnika manjinskih naroda i nacionalnih manjina i bilo kakvo prekrajanje njegovog naziva nije ni u skladu sa zakonom, niti sa Ustavom Republike Srbije. Zato je ova informacija koja je došla vrlo uzburkala pripadnike bošnjačkog naroda, jer nepoštovanjem naziva jednog naroda ne poštujete ni taj narod. Ne može nešto što je nepostojeće, kao što je naziv jezika, biti tretirano ili izmenjeno onim što je postojeće. Ukoliko jednom narodu negirate jezik, negirate mu i njegov nacionalni identitet. Ukoliko mu negirate identitet, onda negirate i njega samoga. Bošnjaci su narod koji je autohton, domicilan na ovim prostorima, koji ima svoj kulturan identitet, koji ima svoje trajanje i koji ima sve one odrednice koje ga čine narodom, među kojima i jezik, koji kao i kod svakog drugog naroda predstavlja jednu od najvažnijih komponenti. Ime tog jezika jeste bosanski jezik. To je ima koje je postojalo u kontinuitetu više stoleća, odnosno više hiljada godina i koje je kao takvo prisutno u svim spomenicima koji su ostali kao pisani trag trajanja ovog naroda na prostorima Balkana, pa i Republike Srbije. To ime jezika jeste ime koje je utemeljeno u naučnim kategorijama, taj jezik je opisan i gramatički i leksikografski i kroz umetnost i kulturu bošnjačkog naroda i to je nešto što Ustav Republike Srbije priznaje i to je nešto što je u obrazovnim sistemima Republike Srbije implementirano kao takvo. Zato ne sme nijedna institucija, a posebno ne ona koja ima mogućnost da donosi nešto što se zove identitetska kartica ili lična karta jednog naroda da prekraja ni Ustav ni zakone Republike Srbije, niti sme da menja ime jednog jezika jednoga naroda, kao u ovom slučaju. Zato naše pitanje jeste tragom ovih informacija, da su došle instrukcije od ministra Aleksandra Vulina, svima onima koji izdaju dokumenta pripadnicima bošnjačke nacionalnosti, da umesto bosanskog jezika u tim dokumentima stoji bošnjački jezik. Ovo je naravno nešto što je pored jezičkog i političko pitanje i na čemu su postojavali i ustrojavali oni koji su dugo hteli da zamrse sve ostale, pa i bošnjačko-srpske odnose negirajući ime ovome narodu, negirajući mu postojanje, negirajući mu njegov maternji jezik. To je nešto što je prevaziđeno i u naučnim krugovima, to je nešto što je prevaziđeno i u zakonskim i drugim okvirima i nema razloga da niko, a posebno onaj koji ima odgovornu funkciju, ovoj državi na bilo koji način iznova podreva ustavni poredak Republike Srbije ili da umanjuje ona prava koja su pripadnicima drugih naroda i manjinskih naroda zagarantovana, kao što se u ovom slučaju Bošnjacima kao autohtonom, domicionom narodu i na prostoru Republike Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima Nandor Kiš.
Hvala lepo, poštovani predsedniče. Predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SVM želim da uputim pitanje Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, a pitanje je vezano za sistem katastra. U prošlih nekoliko godina zahvaljujući procesu digitalizacije možemo sa sigurnošću reći da je čekanje na šalterima smanjeno i da korist od toga oseća svaki građanin. Mogućnost korišćenja usluge e-uprave i e-katastra doprinela je pojednostavljenju i transparentnosti rada državnih institucija, kao i prikupljanju informacija vezanih za svakodnevne potrebe građana. Iako je digitalizacija korisna i popularna novost u poslednje vreme, želim da skrenem pažnju na činjenicu da kancelarijski poslovi u nekim slučajevima i dalje traju duže nego što je potrebno. Voleo bih da podelim nekoliko interesantnih slučajeva iz svog bližeg okruženja iz opština Ada. Naime, katolička crkva Presvetog Trojstva kupila je zgradu, a katastru nepokretnosti trebalo je dve godine da bi uradio svoj posao, odnosno da bi nekretnina prešla na ime crkve. Sličan primer je kada se prodaju zemljišta koja su vraćena restitucijom, mnogi predmeti su još uvek u toku i to dve i po godine. Još jedan primer, nakon sprovedenih ostavinskih postupaka učesnici treba da čekaju nedeljama, a često i mesecima dok dobiju rešenje o upisu prava svojine na osnovu rešenja o nasleđivanju. Ovi problemi u radu uzrokuju konstantno odlaganje izvršenja postupaka i predstavljaju nepotrebno gubljenje vremena. Pomenuo bih da opština Ada pripada manjim opštinama po veličini, ali stanovništvo je vrlo aktivno i zbog toga katastar uvek ima veliki broj predmeta koji čekaju na obradu. Smatram da bi upravo zbog toga trebalo povećati broj zaposlenih u kancelarijama ili na neki drugi način obezbediti efikasnost, jer nepotrebno čekanje dovodi do neprijatnosti i nanosi finansijsku štetu državi, pošto vlasnici ne mogu ni da nastave sa radom, ni da plaćaju poreze, takse i druge dažbine. Pošto stvarno postoji problem i u sistemu katastra, da nema dovoljno radnika za toliki broj predmeta, voleo bih da pitam ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, kada se planira proširenje radnog kapaciteta kancelarija katastra ili kako će se rešiti problem predugog čekanja na dokumenta i odluke katastra? Ubeđen sam da će ministar uraditi sve što je moguće da se reše ovi problemi, a za dobrobit svih građana. Hvala na pažnji.
Hvala. Reč ima Stefan Krkobabić.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče Dačiću. Na sednici Narodne skupštine Republike Srbije 29. jula, postavio sam pitanje Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja koje glasi – na koji će način država podstaći pokretanje socijalnih preduzeća i zapošljavanje najugroženijih kategorija stanovništva i kada možemo da očekujemo usvajanje zakona o socijalnom preduzetništvu? U drugoj polovini septembra sam iz Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja dobio odgovor da je Ministarstvo, citiram „prepoznalo značaj i ulogu socijalnog preduzetništva i formiralo Radnu grupu za izradu nacrta jednog ovakvog zakona“. Pošto je drugi deo ovog odgovora dat samo u kondicionalu u smislu očekuje je se utvrđivanje predloga ovog zakona na Vladu u četvrtom kvartalu 2021. godine, kao predstavnik poslaničke grupe PUPS –„Tri P“, kojoj je zaštita najranjivijih kategorija stanovništva u fokusu delovanja, bio sam obavezan da od Ministarstva za rad zatražim precizniji odgovor na pitanje – kada možemo da očekujemo usvajanje tog zakona? Zato sam 21. septembra ponovo pitao Ministarstvo da li sada dva meseca posle mog prvog pitanja može preciznije da mi odgovori kada će nacrt zakona biti na dnevnom redu Vlade, pošto četvrti kvartal koji je najavljen kao taj termin počinje već za 10 dana? Odgovor na dodatno pitanje koje sam dobio 13. oktobra mogu da razumem jedino kao odraz nepoštovanja institucije poslaničkog pitanja, odnosno Narodne skupštine Republike Srbije, kao najvišeg predstavničkog i zakonodavnog tela u zemlji. Citiram taj odgovor: „Formirana je Radna grupa za izradu nacrta zakona o socijalnom preduzetništvu i imajući u vidu da je u pitanju sistemski zakon, u rad Radne grupe uključeni su predstavnici nadležnih ministarstava i drugih državnih organa, kao i veliki broj predstavnika nevladinog sektora. Ministarstvo je prepoznalo značaj i ulogu socijalnog preduzetništva, te je nastavljen intenzivan rad te Radne grupe u izradi teksta zakona, kao jednog sveobuhvatnog propisa koji bi bio osnov za sve ove vrste preduzetništva u Republici Srbiji. Nakon utvrđivanja teksta nacrta zakona od strane Radne grupe, o istom će se sprovesti unutrašnja procedura u skladu sa propisima Republike Srbije“. U odgovoru, kao što ste mogli da čujete, ni reči o tome kada će biti utvrđen nacrt zakona o socijalnom preduzetništvu, iako je, opet podsećam, u odgovoru na moje prvo pitanje za ovaj kvartal, čiji prvi mesec uveliko se bliži kraju, bilo obećano čak utvrđivanje predloga tog zakona na sednici Vlade. Zbog toga, još jednom upozoravam da je ova tema toliko urgentna da zaista nema vremena da čeka. Već od Nove godine ulazimo u izbornu kampanju, potom će Vlada biti u tehničkom mandatu. Zatim, nakon izbora sledi formiranje novih institucija izvršne i zakonodavne vlasti i to može da se otegne duboko u drugu polovinu sledeće godine. Uvažene kolege, kada je reč o teško upošljivim kategorijama građana, podsećam vas da samo i ovim putem dajem primer Beograda, živi oko sto hiljada osoba sa invaliditetom, isto je toliko primalaca socijalne pomoći. Zato još jednom podsećam da u ovu kategoriju teže zapošljivih lica na koje bi se odnosio ovaj zakon spadaju svi oni građani kojima je potrebna naša pomoć i podrška za samostalan i produktivan život radi savladavanja socijalnih, materijalnih i životnih teškoća, a koja su radno sposobna. Socijalno preduzetništvo, kao deo socijalne ekonomije, to je upravo onaj vid preduzetništva u kome se socijalni problemi rešavaju upotrebom preduzetničkih veština. Zbog toga, najdobronamernije, još jednom izražavajući spremnost da se i mi iz PUPS-a najdirektnije uključimo u rad na ovom zakonu zahtevamo od Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja konkretan odgovor na moje konkretno pitanje – kada mi, narodni poslanici, možemo da očekujemo predlog zakona o socijalnom preduzetništvu u Narodnoj skupštini? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine Orliću. Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, najpre bih iskoristio priliku u ime poslaničke grupe SPS da čestitam na izbornim rezultatima koje je ostvarila Srpska lista na Kosovu i Metohiji. Smatramo da je ovo veoma važno za srpski narod na prostoru Kosova i Metohije, koji je uprkos nezapamćenim pritiscima koje doživljava svih ovih godina od kada su Albanci samoproglasili državu „Kosovo“, želi da ostane na svojim vekovnim ognjištima. Već smo govorili o nezapamćenom teroru koji se prošle nedelje desio na severu Kosova i Metohije, kada su naoružani pripadnici ROSU, uz borna kola, gasne bombe i suzavce, upali u severni deo Kosovske Mitrovice i Zvečan, pod izgovorom da samo sprovode zakon, da je reč o borbi protiv kriminala i korupcije. Očigledno da im je zakon bio u topuzu i ono što brine sve nas, jeste pitanje - šta se dalje može očekivati o Prištine koja očigledno želi da sprovede etničko čišćenje Srba i to metodama čistog aparthejda? Međutim, naš narod je čvrst u nameri da ostane na svojim ognjištima, da se bori za opstanak na svom ognjištu. Srpski narod na Kosovu i Metohiji za to ima punu podršku državnog rukovodstva i čitavog srpskog naroda, jer su Srbi sa Kosmeta više od dve decenije najugroženiji deo našeg naroda, ali i najugroženija nacionalna zajednica u Evropi, a Evropa se o to nažalost oglušuje. Srpski narod na Kosovu i Metohiji je svoju odlučnost da se bori za svoju budućnost na KiM pokazao izašavši na izbore i podžavši Srpsku listu koja je u prvom krugu osvojila devet od deset mesta predsednika opštine. Za deseto mesto se bore u drugom krugu. Čestitamo Srbima na KiM na pokazanom jedinstvu, jer samo kada smo jedinstveni onda smo jaki, na pokazanoj slozi, a slobodno možemo reći da su oni trenutno najhrabriji deo našeg naroda. Ovaj rezultat je izuzetno važan za nastavak borbe za ispunjenje Briselskog sporazuma od strane Prištine koja izbegava bilo kakvu obavezu i uporno krši sve što je u Briselu dogovoreno. Gospodin Goran Rakić, predsednik Srpske liste, je nakon izbora u nedelju poručio i Prištini i međunarodnoj zajednici da u koliko se do kraja godine ne formira Zajednica srpskih opština Srbi sa KiM će napustiti sve prištinske institucije. Srbi sa KiM imaju nespornu podršku svoje države Srbije i obećanje predsednika Republike da nećemo dopustiti da naš narod na prostoru KiM bude zlostavljan, proterivan i ubijan, da mu se puca u leđa. Danas želim da u vezi sa svim događajima na KiM, koji su prethodili lokalnim izborima i stavom našeg rukovodstva, jasnim stavom našeg rukovodstva, državnog rukovodstva da smo uvek i po svaku cenu uz svoj narod, da pitam Vladu Republike Srbije - da li Vlada razmišlja o drugim i novim aktivnostima i merama u slučaju da Brisel ne obezbedi nastavak dijaloga, a Priština odbije formiranje Zajednice srpskih opština u roku koji su dali Srbi sa Kosmeta, a to je do kraja ove godine? Da li u slučaju neispunjenja ovog dela Briselskog sporazuma posredovanje Brisela i nastavak dijaloga uopšte ima smisla kada Priština odbija sve, a Brisel je nemoćan da natera Prištinu da sede za sto? Zahvaljujem.
Hvala gospodine Milićeviću. Reč ima narodni poslanik Marko Parezanović.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Iskoristiću priliku pre nego što postavim poslaničko pitanje, da se pridružim čestitkama Srpskoj listi na izvanrednom rezultatu na lokalnim izborima na KiM, na pobedi u svih deset opština sa srpskom većinom i da izrazim jedno apsolutno divljenje na istrajnosti i upornosti srpskog naroda na KiM da po svaku cenu sačuva svoje ognjišta i da naglasim, da se još jednom pokazalo da je ta neraskidiva veza između srpske države i srpskog naroda od izuzetne važnosti, da u vreme kada srpski narod na KiM trpi teror, kakav verovatno ne trpi ni jedan narod u Evropi, jedinstvo države i srpskog naroda na KiM je apsolutni preduslov da Srbija sačuva svoj narod i svoju državu na prostoru KiM. Postaviću pitanje Ministarstvu unutrašnjih poslova Republike Srbije, a u vezi sa nedavnim privođenjem i pokretanjem istrage protiv bivše državne sekretarke u Ministarstvu unutrašnjih poslova, Dijane Hrkalović, što je još jedan pokazatelj da u državi Srbiji niko nije zaštićen, ako je činio bilo kakva krivična dela i bio deo kriminala, korupcije ili trgovine uticajem, da svako za koga se dokaže krivica, će morati da odgovara bez obzira da li je na nekoj poziciji ili je član bilo koje političke partije. Međutim, ovde se postavlja još jedno važno pitanje na koje građani Srbije već dugo očekuju odgovor, a to pitanje glasi – ko je neovlašćeno prisluškivao predsednika Republike Srbije i članove njegove porodice, sa kojim ciljem i za čije interese je to rađeno? Takođe, postavlja se pitanje – da li je ovde bilo imešanosti stranog faktora, a ovo pitam u svetlu nedavnog priznanja bivšeg lidera opozicije i predsedničkog kandidata Saše Jankovića koji je otvoreno priznao da je vrbovan od strane stranog faktora da u samom državnom aparatu ili SNS nađe saveznika koji će zajedno sa njim iznutra rušiti predsednika Srbije. Ovo se odnosilo i na neko vreme od pre četiri ili pet godina. Međutim, mi sada jasno vidimo da se od tog plana nikada nije odustalo i da definitivno Saša Janković nije jedini koji je vrbovan za ove prljave poslove i kada čujemo informaciju koju smo saznali prošle nedelje da su opozicioni političari zajedno sa opozicionim medijima preko šest hiljada puta u najnegativnijem mogućem smislu pomenuli brata predsednika Srbije, kada znamo koliko puta je negativno pominjan i njegov sin i otac i svi članovi porodice, a znamo pritom da se ne radi o javnim ličnostima ili nosiocima bilo kakve funkcije i da nikada u Republici Srbiji građani nisu znali bilo šta o tome ko su članovi porodice bilo kog političara koji je bio na vlasti do 2012. godine, jasno vam je da se radi o jednom apsolutnom političkom presedanu, ali je isto tako jasno da se ništa od toga ne dešava slučajno, da ništa od toga nije spontano i da se radi o jednom veoma dobro razrađenom planu koji se sprovodi već nekoliko godina. Ono što je apsolutno jasno jeste da ovo nije bio napad na jednog političara ili predsednika neke stranke, već isključivo napad na državu Srbiju, da je ovo bio pokušaj državnog udara i da oni koji su sprovodili taj plan su to radili isključivo iz ličnih interesa, a to nisu bili interesi građana Republike Srbije. Važno je i da znamo ko su pojedinci iz kriminogenih sredina, ali i iz državnog aparata koji su tzv. istraživačkim, objektivnim, nezavisnim medijima, a sve su samo nisu objektivni i nezavisni davao informacije o kretanju sina predsednika Republike Srbije i tako mu direktno ugrožavao život, ko su ljudi koji su im dostavljali fingirane fotografije koje su oni kasnije koristili kao deo tog tzv. istraživačkog rada. To su sve veoma važna pitanja na koja građani Srbije očekuju da dobiju odgovor. Kada sam pomenuo strani faktor, još jedan razlog zašto sam to rekao je da mi sve češće u poslednje vreme čujemo pojedine pozive od strane dela opozicije koji konstantno prizivaju ili strane ambasadore ili različite međunarodne organizacije da se uključe u unutrašnja politička pitanja Republike Srbije. Tako je nedavno pre nekoliko dana Marinika Tepić gostujući u Hrvatskoj umesto da govori o pravima građana Republike Srbije koji žive u Hrvatskoj, a koja svakako nisu na zavidnom nivou, ona je govorila o nekakvom građanskom ratu u Srbiji i pozivala međunarodnu zajednicu da se umeša u unutrašnja politička pitanja naše zemlje. Zaista se ne samo kao političar već i kao čovek gnušam onih političara koji svaki put kada odu van države Srbije sve najgore govore o svojoj zemlji i mole predstavnike međunarodne zajednice da ih dovedu na vlast i ono što je verovatno jedan od najvećih uspeha Aleksandra Vučića je upravo to što je država Srbija danas suverena država koja vodi apsolutno nezavisnu politiku i u kojoj stranci, međunarodne organizacije i strani ambasadori više ne postavljaju premijere i ministre i ne određuju kako će izgledati sednice Vlade Republike Srbije. Mislim da je to ono što danas svi mi zajedno sa građanima Srbije moramo po svaku cenu da sačuvamo. Zahvaljujem.
Hvala gospodine Parezanoviću. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Đorđe Komlenski. Dostavljen vam je Zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedene sednice. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativno budžetska i mandatno imunitetska pitanja utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedeni Zapisnik, zato prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sa Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, održane 5. juna i 7. oktobra 2021. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: ukupno – 154, za – 141, nije glasalo – 13. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je Predlog dnevnog reda. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za dopunu dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Narodni poslanik Enis Imamović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije o genocidu u Srebrenici, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici Enis Imamović, Šaip Kamberi, Selma Kučević, Nadija Bećiri, Mirsad Hodžić i Arđen Bajrami 9. juna 2021. Za reč se javio Enis Imamović.
Hvala predsedavajući. Nakon pravosnažnosti svih presuda ratnim zločincima u kojima su čak dva međunarodna suda potvrdila genocid u Srebrenici, smatramo da su se stekli svi uslovi da ovakva rezolucija bude razmatrana i usvojena u Skupštini Srbije. Ovo je zreo korak koji je neophodno napraviti, zarad mira i dobrih odnosa sadašnjih i budućih generacija bošnjačkog i srpskog naroda. Da je ranije bilo političke mudrosti i hrabrosti Srbija bi usvajanjem rezolucije bila u znatno povoljnijem položaju nego što je danas, naročito zbog činjenice da je Srbija prva i jedina zemlja na svetu koja je proglašena krivom za kršenje Konvencije Ujedinjenih nacija o sprečavanju i kažnjavanju genocida. Odnos civilizovanih zemalja danas prema pitanju Srebrenice je potpuno jedinstven. Cilj rezolucije o genocidu u Srebrenici jeste da se najoštrije osudi, ali i da se zabrani svako negiranje ovog genocida, veličanje osuđenih ratnih zločinaca i negiranje i veličanje i najave novih genocida nad bošnjačkim narodnom. Mi sve češće u javnosti možemo čuti veličanje genocida u Srebrenici i veličanje osuđenih ratnih zločinaca, od sportskih manifestacija, preko raznih okupljanja, pa čak i na svadbenim veseljima. Poslednji takav slučaj se desio upravo prošle sedmice na rukometnoj utakmici kada su tzv. navijači Crvene zvezde, na utakmici protiv Novog Pazara veličali osuđenog ratnog zločinca, slavili genocid, vređali, pretili bošnjacima. Jeste li se zapitali možda, u šta se pretvaraju naša sportska takmičenja, u šta se pretvara ovo društvo? Za to veliku odgovornost snosi i Skupština. Rukometni klub je doneo odluku o istupanju iz daljeg takmičenja, o istupanju iz lige i država umesto da reaguje ona ćutanjem odobrava promociju ovakvih ideja i ovakvih genocidnih namera i genocidne ideologije na sportskim manifestacijama. Ja se iskreno pitam šta i ostali sportski klubovi iz Sandžaka čekaju, da neko izgubi glavu. To je rezultat ohrabrenja koji svojim ponašanjem daje sam državni vrh Republike Srbije, tako što i sam negira genocid, a često i veliča osuđene ratne zločince. Ova rezolucija treba da bude odgovor civilizovanog društva na te pojave, ali i prevencija da se iznova stvori svest, da se genocidom, ratnim zločinima, etničkim čišćenjem nad jednim narodnom mogu ostvarivati interesi sopstvenog naroda i sopstvene države. Oni koji su danas najglasniji protiv ove rezolucije i najglasnije veličanju genocida sprovode najveću kolektivizaciju krivice. Očekujem da stavimo na dnevni red i da ovu rezoluciju usvojimo u najkraćem roku. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 158, za – 8, protiv – 10, nije glasalo – 140. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Ana Karadžić i Bojan Torbica na osnovu člana 92. Poslovnika, predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju komisije za istragu i utvrđivanje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici Đorđe Komlenski, Marijan Rističević, Ana Karadžić i Bojan Torbica 16. novembra 2020. godine. Reč ima Ana Karadžić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, po ko zna koji put predlažem da se dnevni red dopuni sa tačkom vezano za formiranje komisije koja će utvrditi tačan broj ubijenih u NATO agresiji. Danas ću biti jako kratka. Izneću samo par činjenica koje ste odavno čuli i više puta, ali zaista želim da porazmislite malo dublje o moralnoj odgovornosti koju imamo kada govorimo o tim činjenicama. Dakle, pre skoro 23 godine, bez odobrenja Saveta bezbednosti Srbija je bombardovana. Ubijeno je oko 2.000 ljudi i ko zna koliko dece. Mi taj podatak i dan danas nemamo, skoro 23 godine nakon NATO agresije. Zamislite situaciju u kojoj jedan učenik dođe na čas istorije i pita nastavnicu – koliko ljudi je stradalo u NATO agresiji. Nastavnica mora da odgovori na to – ja ne znam, ne postoji tačan broj, ne znam ni koliko je vojnika poginulo tada, ne znam koliko je civila poginulo. Mi nemamo taj podatak. Šta to znači? To znači da mi našu istoriju ne želimo da pišemo činjenicama, to znači da želimo da našu istoriju kroji neko drugo. Mi imamo moralnu obavezu i odgovornost, ali i odgovornost kao narodni poslanici, jer mi ovde možemo da obrazujemo tu komisiju koja će utvrditi imenom i prezimenom tačan broj poginulih, odnosno ubijenih u NATO agresiji. Ako se samo vratim na moja prethodna izlaganja kada sam pominjala kako oni pre nas, dve hiljaditih, nisu bili spremni na ovaj korak i ako sve što sam rekla, a istina je, čime su se sve bavili i šta su radili, a nisu želeli da odaju počast onima koji su izgubili nekog i onima koji su dali život za našu zemlju, da li mi želimo da se osećamo isto kada za 23 godine neko uperi prst na nas i kaže imali ste priliku, ali niste želeli to da uradite. Niste napisali istoriju činjenicama. Molim narodne poslanike da razmisle o moralnoj obavezi koju imamo po ovoj temi i da razmisle kako bi glasanjem se dnevni red dopunio ovom komisijom i kako bi utvrđenjem tačnog broja poginulih, odnosno ubijenih u NATO agresiji, vratili dostojanstvo porodicama i odali počast onima koji su branili zemlju i zbog kojih smo mi danas ovde. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: od ukupno 155 narodnih poslanika, za – devete, nije glasalo 146. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miodrag Linta na osnovu člana 92. predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica, koji je podneo 12. maja 2021. godine. Da li narodni poslanik želi reč? Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja danas drugi put predlažem da se dnevni red sednice dopuni mojim predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica. Ovim predlogom zakona tražim sedam izmena i dopuna. Moj ključni zahtev jeste da se konačno ispravi velika nepravda i da se svim pripadnicima vojske i policije Republike Srpske krajine prizna ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju. Podsećam da su postojećom zakonskom odredbom krajiški borci priznati samo do 27. aprila 1992. godine, dakle, do dana kada je prestala da postoji SFRJ i nastala SRJ. S druge strane, podsećam da su krajiški oficiri i podoficiri, odnosno aktivna vojna lica bivše JNA priznati, odnosno da im je priznat ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju. Postavlja se opravdano pitanje s kim su ti krajiški oficiri i podoficiri komandovali kad je njima priznat ratni staž za čitavo vreme rata, a njihovim borcima nije? Krajiški borci su ogorčeni, razočarani, diskriminisani, a posebno i zbog činjenice da se čak u praksi ne poštuje ni priznat ratni staž do 27. aprila 1992. godine. Naime, stotine i hiljade krajiških boraca su podneli zahteve centrima Ministarstva odbrane širom Srbije da im se makar prizna taj period do 27. aprila 1992. godine. Svi su odreda dobili negativna rešenja sa skandaloznim i sramnim obrazloženjem centara Ministarstva odbrane da teritorijalna odbrana Savo-krajine i teritorijalna odbrana RSK nisu bili u sastavu bivše JNA. Dobro je poznato da su se oružane snage SFRJ sastojale od dva vida, od JNA i od teritorijalne odbrane. Ja pozivam Ministarstva odbrane da ispravi ovu veliku nepravdu, da promeni taj sramni skandalozni pravilnik i da makar za početak se krajiškim borcima prizna ratni staž, odnosno da se poštuje zakonska odredba u kojoj jasno stoji da se krajiški borci priznaju do 27. aprila 1992. godine. Takođe, pozivam još jednom Narodnu skupštinu da prihvati da se dnevni red današnje sednice dopuni mojim predlogom zakona i da se, ponavljam, ispravi velika nepravda i da se svim pripadnicima Vojske i Policije Republike Srpske Krajine prizna ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: ukupno – 155, za – šest, nije glasalo – 148 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu čl. 92. stav 2. i 170, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o zajedničkim lokacijama na graničnim prelazima, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o graničnim prelazima, Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju o vojnoj saradnji između Vlade Republike Srbije koju predstavlja Ministarstvo odbrane i Vlade Arapske Republike Egipat koju predstavlja Ministarstvo odbrane, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o pograničnom saobraćaju i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Austrije o saradnji u oblasti zaštite od katastrofa. Da li predlagač želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na sistemu za glasanje. Zaključujem glasanje i saopštavam: ukupno – 155, za – 147, nije glasalo – osam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i od predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da glasaju. Zaključujem glasanje: ukupno – 156, za – 150, nije glasalo – šest narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila Dnevni red Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o zajedničkim lokacijama na graničnim prelazima; 2. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o graničnim prelazima; 3. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju o vojnoj saradnji između Vlade Republike Srbije koju predstavlja Ministarstvo odbrane i Vlade Arapske Republike Egipat koju predstavlja Ministarstvo odbrane; 4. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o pograničnom saobraćaju; 5. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Austrije o saradnji u oblasti zaštite od katastrofa. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: dr Nebojša Stefanović, potpredsednik Vlade i ministar odbrane, Aleksandar Vulin, ministar unutrašnjih poslova, Predrag Bandić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra, Zoran Lazić, sekretar Ministarstva, pukovnik Nebojša Svjetlica iz Uprave za međunarodnu vojnu saradnju Sektora za politiku odbrane Ministarstva odbrane i Mirjana Matić, diplomirani pravnik iz Grupe za međunarodno pravne poslove Uprave za međunarodnu vojnu saradnju. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, u skladu sa članom 96. Saglasno članu 170, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, otvaram zajednički jedinstveni pretres. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Da.) Reč ima ministar Aleksandar Vulin, kog pozdravljam. Izvolite, gospodine ministre.
Poštovani gospodine predsedavajući, gospodo i gospođe potpredsednici Narodne skupštine, poštovani poslanici, drugarice i drugovi, dame i gospodo, veliko mi je zadovoljstvo što ću danas pred vama moći da branim, možda nije prava reč da branim, da objasnim, da pojasnim pet važnih sporazuma koji su pred vama, pet važnih sporazuma koji bez vaše podrške i vašeg razumevanja neće biti mogući. U pitanju je Sporazum između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o graničnim prelazima, zatim, Sporazum između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o pograničnom saobraćaju, Sporazum između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o zajedničkim lokacijama na graničnim prelazima, ali isto tako i Sporazum o saradnji u oblasti zaštite od katastrofa između Republike Srbije i Republike Austrije, kao i Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju o vojnoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Arapske Republike Egipat. Svaki sporazum koji postignemo sa zemljama u našem okruženju, i ne samo sa zemljama u našem okruženju, jeste sporazum koji našim građanima na prvom mestu otvara određene mogućnosti i daje im priliku da bolje i jednostavnije obavljaju svoje svakodnevne obaveze. Sporazume koje imamo sa Bosnom i Hercegovinom jesu sporazumi koji regulišu naše granične prelaze i, između ostalog, što je nama posebno važno, pored postojećih uvode još jedan novi granični prelaz. U pitanju je Ljubovija – Bratunac, onaj čuveni most koga je Srbija odavno izgradila, a čekali smo da Vlada Bosne i Hercegovine ispuni svoje obaveze i da omogući građanima i BiH i Republike Srbije da most koriste. Mostovi spajaju ljude, a politika ume da se ispreči između njih. Evo, ovim sporazumom rešićemo svakako i taj problem. Imamo, naravno, Sporazum o pograničnom saobraćaju koji će omogućiti, što je veoma važno, građanima naših država da svoje svakodnevne životne aktivnosti rešavaju po olakšanoj i ubrzanoj proceduri. Em ne mora da se nosi pasoš, da ne moraju svaki put da obrazlažu gde su pošli, što su pošli, jednostavno, ljudi žive sa obe strane Drine i logično je da bolje, brže i jednostavnije prelaze, sarađuju. Otvaranjem i novog mosta u nekim mestima ćemo za 60 kilometara skratiti put. Za 60 kilometara! Znate li koliko je to veliko i koliko je važno? Inače, da znate, na mostu će biti i naša prva zajednička tačka prelaza. To znači da građani Srbije ili građani Republike Srpske, odnosno Bosne i Hercegovine, kada prelaze most neće morati da gledaju dva carinika, neće morati da dva puta pokazuju putnu ispravu, neće ih dva puta pitati šta nosiš u toj torbi, u tom zembilju, nego će samo jednom dolaziti na zajedničku tačku, jednom se pozdravi, jednom se predstavi i nek mu je srećan put, nek radi ono što treba da radi i kako treba da radi. Naravno, veoma je važno i što ćemo imati Sporazum o saradnji u oblasti zaštite od katastrofa sa Republikom Austrijom. Videli ste proteklog leta kako je čitava Evropa gorela. Videli ste u kakvom su se problemu našle i zemlje koje su bogatije, neki kažu i organizovanije nego što je Republika Srbija. Republika Srbija je, dame i gospodo, drugarice i drugovi, prošlog leta imala više od hiljadu požara na otvorenom. Ali, zahvaljujući radu Sektora za vanredne situacije, zahvaljujući radu dobrovoljnih vatrogasnih društava, nijedan nije bio katastrofalan, a svaki je mogao da bude katastrofalan. U Severnoj Makedoniji, u Republici Srpskoj, u Grčkoj, imali smo katastrofalne požare. Sektor za vanredne situacije Ministarstva unutrašnjih poslova je pomogao na svim ovim lokacijama. Po onome što nam govore oni sa kojima smo se zajedno borili protiv vatrene stihije, da nije bilo srpskih vatrogasaca, stihija bi bila mnogo pogubnija. Imao sam tu čast i zadovoljstvo da budem sa našim vatrogascima i u Severnoj Makedoniji i u Grčkoj i mogu da vam kažem da tamo gde je stao srpski vatrogasac, tamo gde smo mi postavili liniju, požar nije prošao. Ni jedno drvo nije stradalo tamo gde smo mi bili. Na Eviji su spašena čitava sela i gradovi zato što su srpski vatrogasci bili tu. Takav sporazum sada postižemo i sa Republikom Austrijom, gde ćemo moći jedni drugima da pomažemo i u takvim situacijama, da prenosimo znanja, da prenosimo iskustva, jednostavno jedni drugima da budemo na usluzi. Mi kada planiramo svoje kapacitete za odbranu od različitih prirodnih katastrofa koje mogu da zadese našu zemlju, mi razmišljamo o regionu. Mi ćemo, zahvaljujući odluci i beskrajnoj podršci predsednika Aleksandra Vučića, vrlo brzo kupiti dva protivpožarna helikoptera, u pitanju su "Kamovi", najbolji na svetu. Da li nam trebaju oba? Naravno da trebaju. Ali, da li ćemo sa ta dva helikoptera, sa postojećim helikopterima, sa "Super pumama" koje nam dolaze, biti najopremljenija zemlja u regionu - hoćemo. Kada je u pitanju borba protiv katastrofa, bićemo sigurno najopremljeniji i moći ćemo da pomognemo celom regionu. Srbija razmišlja regionalno. Mi mislimo i o drugim zemljama, drugim ljudima, da li će im biti potrebna naša pomoć. Ne mislimo samo o sebi. Kad smo gasili požar u Severnoj Makedoniji, da to nismo uradili, Prohor Pčinjski bi izgoreo, zato što bi se požar preneo preko brda. Morali smo da pomognemo našim susedima iz Severne Makedonije, našem južnom susedu, Severnoj Makedoniji, jer da nismo pomogli, požar bi se proširio i na Prohor Pčinjski. Dobro je što smo to uradili i što smo bili sposobni. Egipat je velika, moćna zemlja, sa izvanrednom vojskom, zemlja koja kupuje mnogo na tržištu naoružanja, zemlja koja ima tradiciju saradnje sa nama i ovo je odlična prilika da razgovaramo, ovo je odlična prilika da ih upoznamo sa našom odbrambenom industrijom i svime onim što naša država može da ponudi. Mnogi generalni i mnogi oficiri iz Egipta su bili školovani u našoj zemlji, pamte svoju mladost, vole kada dođu ovde, vole kada se sete, svako voli da se seti svoje mladosti pa tako i oni, i imaju izuzetno dobar odnos prema Republici Srbiji. Zato je ovaj sporazum veoma važan. Eto još jedne prilike da bolje radimo i da bolje sarađujemo. Da smo možda imali ovakvih sporazuma više, ne bi nam islamska braća koje su dovele kojekakva "arapska proleća" priznavali Kosovo. Egipat je važna i velika zemlja. Da nije bilo tih islamskih terorista na njenom čelu, možda ni Kosovo ne bi bilo priznato od Egipta, a na nama je možda i da radimo na tome da Egipat još jednom razmisli o svojoj odluci i da se ponovo vrati tamo gde mu je mesto, a to znači na stranu međunarodnog prava. Dame i gospodo, drugarice i drugovi, vašoj pažnji skrećem ovih pet sporazuma. Nadam se da ćemo imati dobru, plodnu raspravu. Verujem da, kao i svaki put, ćemo učiniti nešto što je dobro za građane Srbije, nešto što je dobro za one koji su glasali za svakog od nas, naravno i za one koji nisu, iako ih nema tako puno, ali nadam se da ćemo imati prilike da razgovaramo, da radimo zajedno i da ovaj dan provedemo u konstruktivnoj i uspešnoj raspravi. Hvala vam.
Hvala ministre. Da li izvestioci nadležni odbora žele reč? Za reč se javio predsednik Odbora za odbranu i unutrašnja pitanja, narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre unutrašnjih poslova, gospodine Vulin, uvaženi predstavnici Ministarstva unutrašnjih poslova i odbrane, dame i gospodo narodni poslanici, odmah na početku želim da istaknem da je Odbor za odbranu i unutrašnje poslove na današnjoj sednici razmatrao predložene sporazume i jednoglasno odlučio da predloži Narodnoj skupštini da prihvati navedene sporazume. Značaj ovih sporazuma koji su pred nama ogleda se prvenstveno u geografskom značaju koji Republika Srbija ima, kao i u činjenici koja je svima vama poznata, a to je da je putna i saobraćajna mreža širom Srbije izgrađena i obnovljena, što će se nastaviti svakako i u narednom periodu, prvenstveno zahvaljujući politici Aleksandra Vučića, čime će protok ljudi, roba i usluga biti znatno olakšan, a što će indirektno dovesti do povećanja stranih direktnih investicija, samim tim novih radnih mesta, samim tim do povećanja životnog standarda građana. Zbog toga je važno da na adekvatan i sveobuhvatan način regulišemo pitanja graničnih prelaza, njihovih lokacija, pograničnog saobraćaja sa BiH. Sporazumi sa Austrijom i Egiptom nisu ništa manje značajni, ali su usmereni prvenstveno na izgradnju Republike Srbije kao pouzdanog i sigurnog partnera na međunarodnoj sceni koji je spreman da svojim raspoloživim resursima i znanjem pruži neophodnu pomoć gde god je ona potrebna. Naročito je to značajno kada se sagleda Sporazum sa Austrijom o saradnji u oblasti zaštite od katastrofa, imajući u vidu da svaki vid pomoći u tom smislu može stići na ugroženu lokaciju u roku od svega nekoliko sati, što u velikoj meri može doprineti spašavanju ljudskih života, imovine, kao i uklanjanju posledica katastrofa. Istakao sam da sam lično veoma ponosan na sve naše policijske službenike i vojnike u mirovnim misijama, vatrogasce, medicinske radnike koji su boraveći, radeći i pomažući ugroženim područjima dali svoj doprinos i jačanju ugleda Republike Srbije u svetu. Stoga, uveren sam da ćete i vi, narodni poslanici, imati razumevanja za iznete argumente i da ćete u danu za glasanje dati podršku navedenim sporazumima. Gospodine ministre, gospođo predsedavajuća, dozvolite mi da se na trenutak udaljim od onoga što je predmet mog izveštaja sa današnje sednice Odbora. Naime, negde baš ovih dana u oktobru navršava se godinu dana od kako je konstituisan aktuelni saziv Odbora za odbranu i unutrašnje poslove Narodne skupštine i iskoristio bih ovu priliku da se zahvalim i Ministarstvu unutrašnjih poslova ali i Ministarstvu odbrane na izuzetnoj saradnji koju smo do sada ostvarili. Naime, imali smo brojne aktivnosti i tu ne mislim samo na sednice Odbora, već i na više terenskih aktivnosti koje smo ostvarili u saradnji sa MUP i sa Ministarstvom odbrane, i to uprkos pandemiji korona virusa. Obišli smo bazu Specijalne antiterorističke jedinice, obišli smo Odred žandarmerije u Novom Sadu, obišli smo gardu Vojske Srbije, a u planu je još nekoliko sličnih terenskih aktivnosti. Smatram da time donosimo jedan novi kvalitet u radu Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, zato što narodni poslanici, članovi Odbora imaju mogućnost da se na neposredan način upoznaju sa radom i aktivnostima pripadnika MUP i pripadnika Vojske Srbije. Gospodine ministre, izuzetno smo zahvalni zbog te saradnje i nadam se da ćemo tu saradnju dodatno intenzivirati u narednom periodu, jer smatram da je jako važno da svi zajednički radimo na daljem jačanju i snaženju naših odbrambenih i bezbednosnih kapaciteta. Vojska i policija su uvek bili i biće garant zaštite i odbrane države i građana i naših nacionalnih interesa. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima izvestilac ispred Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, narodni poslanik, dr Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažena predsedavajuća, uvaženi ministre sa svojim saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici i građani Republike Srbije, u ime Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, želim da kažem da na današnjoj sednici Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smo ocenili da su svi predloženi sporazumi u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Sasvim je jasan značaj svih ovih sporazuma i o tome smo imali prilike da čujemo i od ministra Vulina i od mog kolege, Aleksandra Markovića, ali ono što bih posebno želeo, jeste da se osvrnem na sporazume između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. Svaki sporazum između Srbije i BiH ima veliku važnost, naročito ovi koji su tiču granice i graničnih prelaza i pogranične saradnje. Ovo što ste rekli, dakle, Srbija i BiH u svakom segmentu trebaju da imaju što čvršću saradnju zbog dobrih odnosa Srbije i Republike Srpske koji nikada nisu bili bolji u istoriji. Ja bih dodao da Srbija i BiH nikada nisu imali bolje odnose u svojoj istoriji nego što je to slučaj danas, a to je svakako slučaj i zbog odlične politike, prvenstveno zbog odlične politike koju vodi Republika Srbija i njen predsednik Aleksandar Vučić. Takođe bih želeo i da se osvrnem i na ovaj Sporazum između Republike Srbije i prijateljske Austrije. U više navrata Srbija je pokazala i što se tiče odnosa sa okolnim državama i što se tiče odnosa sa drugim evropskim državama i kada su katastrofe i kada su poplave i kada su požari pružimo ruku pomoći, pružimo ruku pomoći koja je samo nastavak dugogodišnjeg prijateljstva. Tako je bilo i kada su se dešavale katastrofalne situacije i u Grčkoj i u Severnoj Makedoniji i u Albaniji i u svim drugim državama u Evropi. Srbija je uvek bila tu da pomogne. Srbija nije samo pomagala zbog raznih sporazuma, nego je pomagala zbog toga što želi da gradi prijateljske odnose, zato što Srbija i ovim sporazumima potvrđuje da je ono što jeste, garant mira i stabilnosti celog Balkana i jugoistočne Evrope. Srbija je takva i kada su u pitanju i unutrašnji poslovi i odbrana i drugi sporazumi, zato što Srbija želi da izgradi što više prijateljskih odnosa, prvenstveno u Evropi, pa i u celom svetu. Želeo bih nešto da kažem mimo ovih sporazuma, a tiče se Ministarstva unutrašnjih poslova, da iskoristim prisustvo ministra Aleksandra Vulina, da mu ovom prilikom čestitam na svim rezultatima Ministarstva unutrašnjih poslova i njega lično u borbi protiv organizovanog kriminala, u borbi protiv privrednog kriminala. Pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova u proteklih godinu dana su pokazali jednu izuzetnu profesionalnost, hrabrost, upornost, doslednost kako u borbi protiv organizovanog i privrednog kriminala, tako i u čišćenju svojih redova od kukolja, čišćenju svojih redova od kukolja, od onih koji su sarađivali sa organizovanim kriminalom i koji su davali svoj doprinos i na kršenju ustavnog poretka Republike Srbije. Želim pripadnicima Ministarstva unutrašnjih poslova i Direkcije policije i svih organizacionih jedinica MUP-a da nastave profesionalno da rade svoj posao, da imamo nove rezultate, da imamo još bolje rezultate u borbi protiv mafije. Ispraviće me ministar Vulin ako budem pogrešio, mi punih 10 meseci nemamo ni jedno mafijaško ubistvo u Beogradu. To nije bio slučaj decenijama. To samo govori da i MUP i BIA i drugi u bezbednosnom sistemu Republike Srbije rade odlično svoj posao, što rezultira ovim odličnim rezultatima u borbi protiv mafije. Na kraju bih želeo da iskoristim priliku da čestitam pobedu Srpske liste na KiM. Pobeda Srpske liste je i potvrda predloga predsednika Aleksandra Vučića da se izađe na izbore na KiM. Da nije bilo tog predloga i te inicijative mi danas ne bismo imali pobedu Srpske liste. Ujedno, da čestitam mojim prijateljima iz stranke i naše koalicije ubedljive pobede na lokalnim izborima u Negotinu i Mionici. Izbori u Negotinu i Mionici, su pokazali i potvrdili da narod apsolutno veruje predsedniku Aleksandru Vučiću i da narod veruje SNS, koju odlično vodi predsednik Aleksandar Vučić. Imamo konkretne rezultate i to građani vide, kako na lokalu, tako i na republici. Nadam se da ćemo u danu za glasanje podržati sve ove sporazume zato što su ovi sporazumi samo još jedna potvrda dobre saradnje Republike Srbije i sa BiH i sa Egiptom i sa Austrijom. Toliko. Hvala.
Hvala, kolega Mrdiću. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Za reč se javio dr Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi potpredsednici Narodne skupštine, uvaženi ministre sa saradnikom, poštovani predstavnici Ministarstva odbrane, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas nekoliko važnih sporazuma od kojih tri sa BiH i sva tri imaju veze sa granicom. Na prvi pogled, granica predstavlja jednu banalnu pojavu koja deli dve teritorije ili dva prostora, međutim, ako to dublje sagledamo granica je mnogo više od same međe između dve teritorije ili dva prostora. Granica jeste tačka ili linija koja razdvaja dva prostora, ali ona je isto tako linija koja spaja dva prostora. Na istom mestu, na istoj liniji ili se razdvajamo, ili se spajamo ili se kulturno i civilizovano i zakonito i uređeno razdvaja i uređuje odnos dva prostora, ali isto tako i uređuje linija susreta. Na istom mestu se možemo sudarati, a isto tako se možemo i susretati. Nije do granice niti do prostora, da li se susrećemo ili sudaramo, to je do aktera koji svojom kulturom, svojom svešću, svojom civilizovanošću, jednom rečju, svojim kvalitetom biraju, određuju da li će se sudarati ili će se susretati. U metafizičkom smislu, granica je takođe mnogo više od linije razdvajanja, pa i samog spajanja i granica je neka vrsta standarda ili mere slobode, ne postoji sloboda bez granice, sloboda bez granice je anarhija. Granica je neka vrsta principa, na kome se meri kvalitet slobode ili od koga počinje merenje i računanje same slobode. Zato, pitanje uređenja bilo kojih granica, odnosa prema granicama pre svega etičkim, odnosno moralnim granicama, a evo u ovom slučaju i samim teritorijalno političkim granicama i razgraničenjima, zapravo na odnosu našem prema tim granicama, se meri naš personalni kolektivni, kulturni, etički i uopšte civilizacijski kvalitet i zato me raduje da danas imamo tri sporazuma koji tretiraju ovu temu, i to veoma afirmativno i kvalitetno, gde ćemo napraviti veoma značajan iskorak ako smo čuli i dobili u materijalima, ali čuli u obrazloženju da će zapravo ta granica podići, granica sa BiH, odnosno granica između Republike Srbije i BiH, biti podignuta na viši nivo, uređenosti, zapravo uvažavajući ove okvire ili principe koje sam spomenuo, odnosno o kojima sam govorio, gde ćemo postići viši stepen susreta, a smanjiti mogućnost sudaranja, odnosno mogućnost nesporazuma. Svaka granica je bitna, svako uređenje granice je bitno, ali ako imate granicu koja razdvaja i spaja, dve zemlje, koje imaju određena, na žalost veoma značajna i teška opterećenja, iz raznih perioda naših prošlosti, onda uređenje te granice zapravo predstavlja veoma važan iskorak i postaje značajnije od uređenja nekih drugih tačaka, na određenim granicama, odnosno razgraničenjima. Dakle, i u nekom subjektivnom smislu kao bošnjak, kao čovek koji dodatno prati razvoj odnosa između Srbije i BiH, kao čovek koji predstavlja političku stranku, Stranku pravde i pomirenja, četiri narodna poslanika koji predstavlja program te stranke u kome je odnos između BiH, i Srbije, stavljen na jedan od najviših nivoa, našeg interesovanja i delovanja, u tom programu također odnos između srpskog i bošnjačkog naroda sa pozicije Stranke pravde i pomirenja, i njenih narodnih poslanika u Narodnoj Skupštini, takođe tretiran kao jedan od najvažnijih i to suštinski, ne samo retorički. Dakle, ne samo važan na relaciji ta dva naroda, već taj odnos smatramo veoma važnim i u pogledu mogućih refleksija na celokupnu stabilnost u regionu. Sve to imajući u vidu razna i pozitivna, posebno negativna iskustva iz bliže i dalje prošlosti između ova dva naroda i ove dve države, zato su ovi sporazumi od izuzetne važnosti. S druge strane, kada imamo u vidu sve ono što se i nedavno i ovih dana dešavalo i dešava, posebno po pitanju hapšenja i privođenja određenih građana BiH, koji su putovali prema Srbiji i bili uhapšeni, odnosno privedeni na granici, što je zapravo podiglo određeni stepen nervoze i proizvelo određene tenzije između dve zemlje, a posebno između dva naroda, jer se radi o veoma ozbiljnoj neprijatnosti koja ne sadrži kod sebe pravnu dimenziju, i ne samo političku, već mnogo više od toga, gde se zapravo otvaralo pitanje - ko je sledeći, ko sme da putuje, pa, ko ne sme da putuje, jer se nije radilo o tome da imamo transparentne informacije ko su ti ljudi koji, eventualno, mogu biti potraživani sa određene strane. Dakle, sve to je opterećivalo naše odnose i bilo jedna od tačaka našega aktivnog interesovanja. Lično sam imao prilike više puta razgovarati i sa predsednikom Republike Srbije na ovu temu, i izuzetno sam obradovan zbog same činjenice da je konačno donešena odluka da se predmeti koji postoje u Republici Srbiji kod nadležnih organa, a tiču se građana BiH, ustupe nadležnim organima BiH, i time se zapravo stavlja tačka na ovo pitanje. Naravno, imamo i konkretan slučaj Edina Vranja, koji je zapravo bio i povod da se ova pitanja ponovo i na ovaj način otvore, koji će, ili koji je već zapravo oslobođen, odnosno, saopštena mu je takva odluka. Sve su ovo neprijatna pitanja, ali koja ipak mogu izazvati određenu radost kada se pokaže spremnost i sposobnost da se ona sagledaju sa više ljudskosti, sa više osećaja, naravno, uvažavajući i zakonske norme, odnosno procedure, ali uvek je pitanje kakav pristup nečemu imamo. Dakle, pitanje odnosa država je isto kao i pitanje odnosa dva čoveka, odnosno dve osobe. Ako želite kvariti i zatezati odnose, uvek ćete naći ili argumente, ako ne nađete argumente, možete naći izgovore da kvarite odnose. Dakle, ako želite da popravljate i gradite dobre odnose sa nekim, bilo da je komšija, bilo da je kolega, bilo da je neko sa kim imate bilo koji drugi oblik kontakta i komunikacije uvek ćete naći puno argumenata da te odnose gradite. Zato je namera temelj svega. Dakle, dela se cene prema nameri. Namera je ta koja pravi temelj pravca našeg kretanja u individualnom smislu, porodičnom smislu, ali kolektivnom smislu i na koncu u međudržavnim odnosima ili međudržavnom pogledu. Zato je ta namera jako bitna i od nje ovisi kuda se mi krećemo, da li želim oda ostanemo taoci određenih bolnih, krvavih događaja iz naše prošlosti, određenih perioda naše prošlosti, krvavih, bolnih i tragičnih, ili želimo da tu prošlost, pa makar bili i ti veoma tragični, krvavi i teški događaji iskoristimo kao pouku na kojoj ćemo graditi drugačiju budućnost, dakle, ne ostajući taoci te prošlosti, ali koristeći to kao pouku kako se to više nikada ne bi ponovilo. Dakle, to je pitanje namere, pitanje etičkog postolja za tu nameru i na kraju pitanje i veličine, širine i dubine aktera koji donose te odluke, koji imaju ili nemaju viziju, koji su državnici ili nisu državnici. Razlika između državnika i političara je ogromna. Državnik je političar koji ima kapaciteta da svoj lični interes, svoj partijski interes, svoj bilo koji partikularni interes posveti opštem, državnom, nacionalnom interesu, ili interesu naroda i koji ima viziju u budućnosti i koji svoje celokupno delovanje i kapacitete podređuje tim interesima i toj viziji. Dakle, ti ljudi, ti političari koji imaju takve odlike njih možete nazvati državnicima, bez obzira na kojoj se funkciji, hijerarhijskoj lestvici nalaze. Nažalost, ovih prvih je toliko malo, ali s druge strane, običnih političara je tako puno, mogu reći neka vrsta inflacije političara u vremenu u kome živimo i na prostoru na kome živimo. Dakle, to su najčešće ljudi sa jako mnogo demagoški floskula, velikih poruka, mnogo patriotizma na određenim proklamacijama, demagoških formulacija i poruka. Međutim, najčešće odluke takvih se donose, stvarne odluke se donose isključivo u ličnom interesu, u interesu partijskom, u interesu svakako partikularnom. To je osnovna razlika. Zato kažem da sam se obradovao nakon toliko razgovora i aktivnosti, da je pre svega predsednik Republike Srbije imao razumevanja i imao snage da zapravo neke možda i lične ili partikularne stavove, poglede, zahteve sopstvenog okruženja stavi po strani, a da zapravo donese odluku da se da ono što je vizija budućnosti srpsko-bošnjačkih odnosa, odnosa dva veoma važna naroda na ovom prostoru koji uprkos svim krvavim ratovima i zločinima koji su se desili i dalje su upućeni jedni na druge. Neki drugi narodi su uspeli da odu ili uspeli da granice postave na način razdvajanja i da imaju malo tačaka susreta i dodira sa srpskim narodom, međutim, bošnjački narod uprkos svemu što je preživeo i što se dešavalo ostao je da živi zajedno sa srpskim narodom i u Bosni i Hercegovini, uprkos svim teretima, ali i na prostoru Republike Srbije, tačnije na prostoru Sandžaka. Dakle, uprkos svemu tome to su realnosti, to su činjenice i samo je pitanje da li ćemo birati da budemo pametni i da svu tu i negativnu energiju, i negativna iskustva pretvorimo u gorivo za pozitivnu, drugačiju i dobru budućnost. Dakle, ono što ova odluka predstavlja, a pre svega inicira sa punom odgovornošću od strane predsednika Republike donešena, zapravo predstavlja to. Ono što je jako važno jeste da se raskoraci između politike koja se vodi na čelu države, odnosno na samom njenom vrhu i politike koju možemo čuti u retorici određenih članova i Vlade i nekih drugih političkih činovnika i funkcionera, da se zapravo taj raskorak svede na minimum, odnosno eliminiše, jer to ostavlja jako ružnu sliku, pogotovo kada znamo da imamo sistem koji nije baš tako raskliman politički da se može zaključiti da se neko svojevoljno baš odlučuje na različitu političku retoriku u odnosu na samog predsednika. Dakle, da bismo bili ozbiljna zemlja, ozbiljna država, ono što se proklamuje kao politika, u ovom slučaju prema okruženju, prema susednim zemljama, prema susednim narodima, zapravo ostali funkcioneri i ostali ljudi koji duže određene odgovornosti u hijerarhiji državnog aparata bi bili obavezni da zapravo prate taj kurs i da ga implementiraju u svome diskursu, odnosno svojoj političkoj poruci i političkoj retorici. Ovom prilikom bih se zahvalio i Republici Turskoj, odnosno njenim funkcionerima i predstavnicima koji su takođe imali veoma konstruktivnu ulogu po ovom pitanju, da se konačno nađe rešenje, iznađe rešenje da se ovih 15 predmeta koji su postojali u Republici Srbiji kod njenih državnih organa ustupe tužilaštvu, odnosno nadležnim organima BiH, čime se konačno stavlja tačka na ovo pitanje i čime konačno možemo i u ovom pitanju, da kažem, komunikacija na granici slobodnog protoka ljudi i roba na granici, bez straha ko li može biti na nekoj listi i ko li može biti uhapšen, odnosno priveden, što zapravo predstavlja bacanje svojevrsnog tereta sa vrata koji nas je opterećivao. Možda nekoga nije opterećivao, ali mene zaista jeste, jer jedan od strateških tačaka u programu, u političkom programu za koga se zalažem, odnosno u okviru koga delujem jeste politika zbližavanja, politika pomirenja, politika otvaranja nove stranice koja nije samo obična stranačko-politička proklamacija, već je u pitanju ubeđenje duboko, etičko i političko ubeđenje da smo previše dugo bili taoci raznih oblika mržnji, raznih oblika neprijateljstava, raznih oblika antagonizama da je dovoljno stotinu godina iskustva na kome smo učili šta su posledice takvih politika, takvih antagonizama i postupaka antagonističkih postupaka prema komšijama i da je zaista toliko lekcija tokom jednog stoleća dovoljno, i da više nemamo vremena, ni prostora da ostajemo taoci takvih politika. Svakako da su i druga dva sporazuma jako važna i da ih treba podržati, i kada je u pitanju Sporazum sa Austrijom o saradnji u raznim nepogodama, ali isto tako i Sporazum o vojnoj saradnji sa Egiptom. Egipat je jedna od najvažnijih arapsko-muslimanskih zemalja i svakako da treba da razvijamo odnose, istina, sa onim zemljama sa kojima već postoji snažna, da kažem, tradicija, bogata tradicija saradnje. Lakše je i bolje sarađivati, odnosno nastaviti tu saradnju. Međutim, ono što bi bila moja poruka i preporuka, da mi ne ulazimo u ocene toga ko je gde na vlasti, iz kojih ideoloških struktura dolaze. Mi treba da gradimo odnose sa tim zemljama, a da prepustimo narodima tih zemalja da oni biraju svoje vlasti, da oni odlučuju koju će vlast imati i na koji način. Ono što bi bila moja poruka ministru jeste da izbegne upotrebu pojma – islamski u negativnom kontekstu. To je neprihvatljivo ni suštinski, ni etički, ni duhovno, ni civilizacijski, ni politički. Ako su neka islamska braća, ne znam šta to zapravo znači, to nije primereno pogotovo u odnosu na nas muslimane, pripadnike islama ako imamo razne oblike terorizma, imamo i, da, nekada su izvršioci, dolaze, teretski kazano, iz reda muslimana, nekada iz reda hrišćana, ali to nije dovoljan osnov i razlog da nekoga nazovemo islamskim teroristom ili hrišćanskim teroristom. Terorista je terorista, majskog naroda došao, ma koju ideju zloupotrebio, koristio na bilo koje načine. Dakle, jezik je veoma važan, pojmovi sadrže jako puno i zato se moraju birati reči kako bi zapravo poslali poruku međusobnog uvažavanja, jer to nije ono što nam treba ni kada je u pitanju Egipat, mi treba da gradimo odnose sa Egiptom i sa drugim muslimanskim zemljama u meri spremnosti sa druge strane da se grade ti odnosi, a jako je mnogo spremnosti pogotovo kada su u pitanju muslimanske zemlje od Maroka do Indonezije. Sa većinom imam jako dobru komunikaciju i mnogo toga od potencijala u tim odnosima smo iskoristili, ali se to svakako može još mnogo više i mnogo značajnije iskoristiti. Ali, svi moramo gledati da svojim izjavama, svojim stavovima, svojim ponašanjima i svojim delovanjima zapravo potpomognemo tu saradnju, a sve ono što može opteretiti tu saradnju, pa makar i u pogledu diranja u emocije duhovne, verske trebamo da izbegnemo. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio ministar Aleksandar Vulin. Izvolite.
Zahvaljujem se uvaženom poslaniku što će podržati sve ove sporazume, svih pet sporazuma koje smo predložili, ali moram nešto da pojasnim. Ja stvari zovem onako kako se one zovu i nemam ni najmanje negativan stav prema islamu kao religijskom opredeljenju. To je jedna od velikih religija koju beskrajno poštujem. Pročitao sam Kuran. Mnoge reči prorokove mogu biti primenjene u svakodnevnom životu svakoga od nas i kako kaže jedan mudar čovek – ako hoćeš da ispričaš suštinu svih svetskih religija u jednoj rečenici, onda neka ta rečenica bude: ono što ne želiš da čine tebi, nemoj činiti drugima. Dakle, Islam ima samo moje iskreno poštovanje, ali partija koja je priznala Kosovo i koja je vladala Egiptom se zvala Islamska braća. Nije do mene. Usput, ako hoćete da poboljšate odnose sa Egiptom, jako budite protiv njih, jer od predsednika Egipta, pa nadalje, svi su u zatvoru i trenutni režim u Egiptu ih je sve pohapsio i smatra ih teroristima. Ne ja, oni ih smatraju teroristima. Bivši predsednik Egipta se nalazi u zatvoru zato što ga smatraju teroristom. Nije do mene, niti do bilo koga od nas. Islamska država se tako zove. Nisam je ja izmislio. Ja ne mislim da Islamska država ima bilo kakve veze sa izvornim islamom. Pa, niste vi pripadnik Islamske države, ali to se tako zove. Znate, to je kao kada mi kažu nemoj da zoveš Šiptare Šiptarima. Pa, tako se zovu, nije do mene i tu nema ni najmanje uvrede za bilo koga. Znate, kada odete na pijacu u Severnoj Mitrovici i kada se sretnu dvojica, kaže – kuj Šiptar, što znači – gde si, Šiptar, gde si, čoveče, kao kada kažete – gde si, Srbine? I, sada je problem neko ko ima partiju koja se zove Partija demokratike Šćiptare, ja ne smem da kažem Partija demokratskih Šiptara? Dajte, ljudi. Ja samo govorim onako kako jeste. Ništa tu, nikakve uvrede, daleko bilo, nema. Islam ima svako moje poštovanje i siguran sam svih narodnih poslanika ovde. Sa najvećem pijetetom dok sam bio ministar odbrane imao sam to zadovoljstvo da šaljem pripadnike Islamske zajednice na hadž ispred Ministarstva odbrane, na konferenciju, na primer, u Marsej, gde su išle muftije svih vojska i bilo mi je zadovoljstvo i čast što sam to mogao da uradim, ali nije do mene što se stvari zovu tako kako se zovu. Ne mislim da Islamska država, koja je počinila onakva zverstva, ima bilo kakve veze sa islamom, ali kako da je zovemo? Ona se tako zove. Tako su sebe nazvali. Da li je to bespravno? Verujem da jeste. Znate, ko god bi ubio čoveka, rekao bi – ubio sam ga zbog Isusa Hrista. Naravno da nema pravo da uzima ime Isusovo u usta. Isto važi i zva veru prorokovu, ali to se jednostavno tako zove. Ja ne vidim u tome ništa loše što govorimo tako kako jeste. Naprotiv, sa ogromnim poštovanjem govorim o islamu. Kako da ne govorim sa velikim poštovanjem o Iranu, koji nije priznao Kosovo i mnogim zemljama koje imaju islam kao odrednicu svog postojanja, pa i u imenu, koje nisu priznale Kosovo? Moram da vam kažem da mi je teško da nađem reči poštovanja za, recimo, Demokratsku stranku u SAD, koje su priznale Kosovo. Evo, vidite, nema islama, nema religije, ali to ne mogu da poštujem. Dakle, molim vas, ako se bilo ko našao uvređenim, izvinjavam se zbog toga jer nema uvrede, nema bilo kakve loše primisli. Islam iskreno poštujem. Svete knjige sam pažljivo pročitao. Verujem da sam ponešto i naučio, ali stvari nazivam tako kako se one zovu. Jednostavno, nije do mene. Hvala.
Replika, narodni poslanik Muamer Zukorlić.
Uvaženi ministre, ta stranka o kojoj govorite u Egiptu se nije zvala Islamska braća, nego Muslimansko bratstvo. Ogromna je razlika. Dakle, mi koji imamo emociju islama to znamo i zato, ako već hoćete da budete precizni i da nešto nazovete imenom, onda ga nazovite onako kako jeste, jer kada kažete „islamska“, to se isključivo vezuje za samu veru, odnosno religiju islama. Ukoliko kažete, a pogotovo što nije tačno, muslimanska ima i neko drugo značenje, ali, evo, kakvo god da ima značenje, tako se zove. Dakle, sa aspekta preciznosti, ovo je ono kako se nešto zove. Da, u pravu ste što se tiče tzv. Islamske države, terorističke organizacije. Ona se tako zvala i o tome sam čak govorio na nekim medijima. Naravno, mi koji smo malo više obavešteni, pretpostavljam da ste i vi, znamo ko je, kako i sa kakvom namerom formirao, ali pitanje je pijeteta da li želite da se ophodite sa poštovanjem ili ne. Meni, na primer, ako neko zloupotrebi pojam hrišćansko u negativnom kontekstu, pa da nečemu ime, ja iz pijeteta prema hrišćanima neću reći da je to hrišćansko, pa nešto negativno, nego ću kazati takozvano, kao što i vi koristite pojam takozvano za nešto što ne priznajete, jer kada kažete islamska država, bez takozvano, znači da je priznajete, znači da joj dajete određeni pozitivan kontekst. E, to je pitanje. Naravno, ja sam i u jednom razgovoru sa vama, evo, to ću sada ponoviti ovde, vama sugerisao i to ponavljam, voleo bih da ste malo oprezniji kao ministar policije. Dakle, vi kao političar imate puno pravo da iznosite svoje političke stavove, ali kao ministar policije, pogotovo ovde na Balkanu, a posebno u Srbiji, gde je policija najveća i najvažnija vlast i prvi front prema narodu, koji nije samo administracija, već nešto što gradi odnose i zato bi bilo dobro da budete malo pažljiviji u vašoj leksikografskoj teoriji i tumačenju izraza, bilo koji, ti koje ste pomenuli i koje niste pomenuli. Dakle, ovde je pitanje namere kakve ćemo odnose da gradimo.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Aleksandar Vulin. Izvolite.
Prihvatam, muslimanska braća, nisu islamska braća, izvinjavam se. Ali, samo da znate da u enciklopediji muslimanska braća, kaže islamistička organizacija, tako piše, nije do mene. Ne bih se složio sa vama da je Ministarstvo unutrašnjih poslova najvažniji oblik vlasti. Najvažniji oblik vlasti je ova Skupština u kojoj vi sedite. Vi nama određujete šta ćemo da radimo, po kojim pravilima će da radimo i ako ne poštujemo to što ste vi rekli, što ste vi odlučili, završićemo kao predsednik muslimanke braće, u zatvoru. Dakle, ovo je najvažnija grana vlasti. Ovo je grana iznad koje nema niko više, kojoj niko ne može da nameće svoja pravila. Srbija je pravna država, nije policijska država. Ovo je najvažnija grana vlasti, a policija je samo poslušni deo izvršne vlasti, koja bespogovorno poštuje to što vi, gospodine poslaniče, ovde donesete. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, Muamer Zukorlić.
Zato što sam lično svestan da je ovo najvažniji organ, najviši organ u zemlji, zakonodavni, nadzorni i predstavnički, zato imam ovu slobodu da na ovaj način diskutujemo. Ali, kada biste izvršili anketu među građanima, nisam siguran da bi većina građana kazalo da je Skupština najvažniji organ. Znamo i mi to, narodni poslanici, recimo, gde god da putujemo, nas niko nikada nije pokušao da potplati ni sa deset evra, ni sa bilo kojim oblikom korupcije, da im učinimo neku uslugu, zato što znaju da im nikada ne možemo učiniti uslugu. A svaki policajac, onaj najobičniji na ulici, zapravo je permanentno pod takvim pritiskom da bude potplaćen da nekoga propusti, bilo na granici, bilo na punktu, bilo u nekom drugom vršenju radnje. Ja ovde ne govorim o Ustavu, obojica to dobro znamo, po Ustavu koji je organ iznad koga, ali govorim u političkoj percepciji, kulturi odnosa na Balkanu i ovde u ovoj zemlji, relaciji susreta i kontakta, koliko je policija važna. Naravno, ovo govorim iz jednog drugog iskustva, na raznim pozicijama, i dok sam bio na verskoj poziciji, pa kanije i na političkoj, jedan od prioriteta mi je bilo pokušaj lečenja odnosa, bolesnih odnosa između bošnjačkog naroda i policije, posebno na prostoru Sandžaka, zbog svega što se dešavalo devedesetih godina. Naravno, jako mnogo truda smo uložili i sa načelnicima, komandirima policije na tom terenu i sa raznim funkcionerima u MUP-u, do najvišeg nivoa. Dakle, to je bila jedna od teških, važnih i bolnih tema. Imajući u vidu to iskustvo, zapravo, ovo govorim sa najboljom namerom, očekujući da je važno da se čuje glas nas narodnih poslanika i kao pripadnika tog najvišeg državnog tela, ali i kao pripadnika, odnosno predstavnika naroda, sa kojim smo u kontaktu i znamo šta mu treba. Dakle, kontekst moje poruke je to, i dalje insistiram da bi dobro bilo da budete senzibilni, kako ne bismo zaustavili proces ozdravljenja odnosa između, u ovom slučaju, bošnjačkog naroda i policije. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, ministar Aleksandar Vulin.
Ja sam siguran da MUP, odnosno pripadnici policije, uživaju iskreno poštovanje svih građana Republike Srbije, bez obzira na veru i naciju, zato što se i mi tako ponašamo prema svih građanima Republike Srbije, ne misleći ni o čijoj veri i naciji, odnosno vodeći računa o običajima, pravilima, načinu života, naravno, poštujući to beskrajno, ali kada je zakon u pitanju, sprovođenje zakona, tu nema nikakve razlike i tu se podjednako, blago ili tvrdo, kako god hoćete, ponašamo prema svim građanima. Nije u pitanju moja retorika. Ja govorim ono što mislim. To što mislim, verujem da je dobro za sve građane Republike Srbije, ne vidim da tu ima problem bilo kakav. Ali, znate kako je, za mir, za dobrosusedske odnose, za razvoj, za napredak, potrebno je bar dvoje. Za sukobe, za rat, za obustavljanje saradnje, dovoljna je jedna budala, ne treba vam dve. Dakle, teško je biti usamljen u tome. Znate, kada predsednik, član predsedništva BiH, kaže da bi on priznao Kosovo, to jako teško da dobro utiče na međusobne odnose između BiH i Republike Srbije. To je nepoštovanje Ustava sopstvene zemlje, to je nepoštovanje politike sopstvene zemlje, kao što ste sa pravom rekli da svi treba da se pridržavamo politike naše zemlje. Pa zašto onda ne trebaju i naši susedi to isto da rade? Ja ću vas podsetiti da je Republika Srbija donela odluku da sve optužnice za ratne zločine ponudi tužilaštvu BiH. Nisam čuo odjek sa druge strane, ni hvala, a još manje sam čuo – preuzmite vi naše optužnice. Jako mi je žao zbog toga. Mislim da je naša ruka ispružena, a ostala je u vazduhu. Mi smo upravo to o čemu ste vi govorili, ta neprijatnost, strah, prelazak preko granice, otklonili, nema tajnih optužnica u Srbiji. Mi smo predali sve tužilaštvu, pravosuđu BiH. Pravosuđe BiH nije odgovorilo na isti način. Nisam dobio te optužnice. Voleo bih, jer bi to bio dokaz, to bi bio dokaz da zajedno hoćemo da prevaziđemo probleme prošlosti. Ovako, evo, Srbija je pokazala da je spremna, prepustila pravosuđu druge države da sudi o ratnim zločinima, ali niko nama reč nije rekao. Ja ću vas podsetiti da smo mi imali pokušaj ubistva predsednika Vučića u Potočarima, još nema slučaja, još nema optužnice. Prošle su godine, ne znamo ko je pokušao da ubije predsednika Vučića, uz sve kamere ovog sveta. Odmah da vam kažem, MUP je pokrenulo istragu. Ja verujem da ćemo naći. Prošlo je puno godina, nažalost, otežano nam je mnogo ovo što radimo, ali verujem da ćemo naći ko su i oni koji su izvršioci, ali i oni koji su inspiratori, koji su nalogodavci, jer ono nije bilo slučajno. Ono je bio organizovani pokušaj ubistva. Sve što ja govorim kad sam ovde u Skupštini, ja zastupam politiku Vlade Republike Srbije. Kada govorim u svoje ime ili ime političke partije koju predstavljam, ja to vrlo jasno kažem. Ako mislite na srpski svet, ja čvrsto verujem da je stvaranje srpskog sveta kao jedinstvenog političkog naroda nasušna potreba Srba i u tome nema pretnje. Imali smo zajedničku sednicu Vlada Republike Srbije i Republike Mađarske, gde je predsednik Orban rekao – ja potpuno razumem vaš srpski svet, i mi Mađari imamo svoj svet. I sve zemlje koje imaju veliku dijasporu imaju svoj svet, pokušavaju da čuvaju identitet svog naroda, da mu pomognu da opstane, a o najvažnijim pitanjima trude se da donose jedinstvene političke odluke. Znate li ko ima problem sa srpskim svetom? Samo oni u čijim državama Srbi trpe diskriminacije, niko drugi. Evo, Mađari nemaju nikakav problem. Jel imamo mi neki problem sa Mađarskom? Nemamo. Srpska manjina je vrlo poštovana, razvija se, rade ljudi, napreduju, zastupljeni su u organima vlasti. Nemam šta da im dodam. Obično sa srpskim svetom imaju problem oni koji nisu završili etničko čišćenje, pa im i tih 4% Srba smeta. Obično ti imaju problem sa srpskim svetom. Srpski svet je moja ideja, nije ideja Vlade Republike Srbije. Parlament Republike Srbije se nikad nije izjašnjavao o njemu, nikad nije glasao ni o čemu sličnom. To je moje političko pravo da ga zastupam. Ali, nikad niste čuli od mene da smatram da treba menjati granice na Balkanu. Ja smatram da granice na Balkanu moraju da budu sačuvane, a počeće sa čuvanjem integriteta Srbije. Eto rešenja. Nema priznanja Kosova, jedinstvena Srbija kakva je bila pre NATO agresije, sve u redu, miran Balkan. Ali, vi ćete da komadate, ne vi, naravno, daleko bilo, nikad to nisam ni pomislio, da komadate Srbiju, da joj otmete Kosovo, da raspravljate o njenom unutrašnjem političkom uređenju i to će da bude stabilnost Balkana. Sve granice su svete osim srpskih. Sve granice zaslužuju čuvanje, osim Srbije. Izvinite, meni je jako teško da nađem argumentaciju da to objasnim sebi, pa onda i drugima. Dakle, srpski svet je ideja o stvaranju, o očuvanju Srba kao jedinstvenog političkog naroda, ničeg drugog. Izvinite, kada se pravila lokalna vlast u Bujanovcu i Preševu, predstavnici šiptarskih političkih partija su otišli u Tiranu da se dogovore o sastavu lokalne vlasti, u Tiranu. Reč nismo rekli, reč nismo rekli. U redu, vaše pravo, imate pravo da tražite politički savet, imate pravo da gledate gde mislite da gledate, nemamo problem. Imamo problem što nijedna srpska partija nije u vlasti u Bujanovcu, iako je osvojila više glasova nego ikada pre, ali dobro. To je politički stav. Kada Srbi iz Banja Luke ili Podgorice dođu u Beograd, to je strašno. Kada neko iskoristi izraz srpski svet, to je agresija. Kaže - velika Srbija. Dame i gospodo, velike Srbije nikada nije bilo. Nikada. Nađite mi sekund istorijskog vremena u kome je postojalo nešto što se zvalo velika Srbija, nikada. Dakle, ne može srpski svet da bude zamena za veliku Srbiju, nije bilo, jednostavno nije bilo. Opet ponavljam, ovde tri čoveka podržavaju politiku srpskog sveta. To su tri poslanika Pokreta socijalista. Svi ostali ne misle tako. Dopustite mi da zastupam svoje mišljenje i da uvek jasno kažem da to nije stav Vlade Republike Srbije, nije stav predsednika Vučića. Da jeste ovi ljudi bi glasali za mene. Ne glasaju za mene, ne glasaju. Samo tri poslanika ovde podržavaju ideju o srpskom svetu. Moje pravo je da se borim da ih jednog dana bude mnogo više i ništa više. Nemojte me izjednačavati sa pozicijom člana Predsedništva Bosne i Hercegovine koji kaže Kosovo je faktička država i ja bih je priznao. Ja to nikada nisam rekao. Nikada. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima Muamer Zukorlić.
Nisam mislio na srpski svet, ali prokomentarisaću. Dakle, srpski svet kao kulturološka, pa ako kažete i politička ideja uz uslov poštovanja granica suvereniteta drugih zemalja, dakle bez dimenzije destruktivnosti, za mene to nije problem, iako sam već nekom prilikom na nekom mediju kazao da ste mogli biti kreativniji kada ste davali ime. To ste prepisali od Turske. Turska je prva koja je i zvanično odabrala pojam turski svet i imaju čak i Ministarstvo za turski svet. Ne znam što ste fascinirani Turskom. To je nešto novo u vašoj percepciji i neka, nema problema, ali samo neka se zna čije je autorsko pravo, dakle, da bi prosto imali to u vidu. To je ono što prosto mislim i tu još jednu stvar trebate uvek uvažavati kada su takve ideje u pitanju. Mora se uvažiti jedan standard, jer će onda neki drugi svet hteti da ima uticaj i u zemlji Srbiji i to je nešto što je za mene okej. I u konkretnom smislu, onda tada, recimo, kao što podržavate pravo SPC na nadgraničnu organizaciju, kakva joj i jeste i u Crnoj Gori i u Bosni i Hercegovini, Hrvatskoj itd, sa sedištem u Srbiji, odnosno u Beogradu, ne biste smeli podržati, recimo, pravljenje tzv. islamske zajednice Srbije ili srpske islamske zajednice uz opstrukciju postojanja nadgranične islamske zajednice sa sedištem u Sarajevu sa svojim delovima organizacije i u Srbiji i u Crnoj Gori i u drugim zemljama. Da bi ova ideja bila shvaćena i prihvaćena kao normalna, onda je važno da imamo, da nemamo dvojni standard, da se međusobno uvažavamo i tada i još jedna kontradiktornost se može desiti, dakle, ne možete imati istovremeno tvrde i jake granice i praviti srpski svet, jer ako napravite tvrde granice, onda nemate komunikaciju sa ostatkom Srba izvan tih granica i onda vam je u problemu srpski svet. Dakle, i da bi imali kulturološke mogućnosti, političke mogućnosti povezivanja, što je za mene potpuno normalno, da se etnosi, ma gde se našli, među se povezuju. Da bismo to imali, onda su nam potrebne mekane, dogovorene, pozitivne granice i granice susreta. Moje prethodne dve diskusije se nisu odnosile na odnose sa Bosnom i Hercegovinom, odnosno sa Bošnjacima u Bosni i Hercegovini, nego sa Bošnjacima u Srbiji i tu ja radim na rešenju odnosa. Tu radim na izlečenju odnosa, a oni su zapeli i nemamo više uzlaznu liniju posle onoga što se dešavalo u Sjenici, gde niste postupali po očekivanjima po kojima je trebalo da postupite. Zahvaljujem.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo sa radom, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime, posebno u svoje ime pošto dolazim iz Kraljeva, pozdravim učenike i nastavnike školskog parlamenta OŠ „4. kraljevački bataljon“ koji prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Verujem da danas pratite sednicu sa galerije, a da ćete u budućnosti možda pratiti i učestvovati u radu Narodne skupštine. Molim vas da aplauzom pozdravimo goste. Hvala. Nastavljamo sa daljim radom. Za reč se javio dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege narodne poslanice i narodni poslanici, uvažena predsedavajuća, gospodine ministre, pred nama su značajni sporazumi koji, svaki ponaosob, će doprineti boljem i lakšem funkcionisanju ljudi koji žive u pograničnim regijama, ali i sporazumi, odnosno potvrđivanje memoranduma o saradnji sa Egiptom, kao i sporazumi sa Austrijom, koji će na neki način podići reputaciju, međunarodni ugled našoj zemlji. Spoljna politika po definiciji jeste odraz unutrašnje politike i onako kako se vodi unutrašnja politika jedne zemlje i kako se oblikuje njen razvoj, to se direktno manifestuje, reflektuje na spoljnu politiku. Meni je drago što je u poslednje vreme zaista intenzivirana međunarodna vojna saradnja koju Republika Srbija čini i do sada je pred nama bilo dosta ovakvih memoranduma sa brojnim zemljama, što je još jedan znak da je Srbija jako vidljiva na ovom polju i da želi na ovaj način da podigne svoj ugled u međunarodnoj zajednici. Kroz jačanje bilateralnih odnosa, kao i razvijanje međunarodne saradnje u oblasti odbrane, Republika Srbija obezbeđuje dostizanje određenih bezbednosnih standarda i odbrambenih sistema i time i jačanje svoje pozicije u savremenom sistemu kolektivne bezbednosti. Takođe, s obzirom da se naša vojna politika, u ovom trenutku, naše zemlje zasniva na vojnoj neutralnosti, Republika Srbija na ovaj način obezbeđuje da imamo i pravni okvir kojim se omogućuje vojna saradnja u oblasti tehničke, ekonomske, medicinske, namenske i obrazovne saradnje sa drugim zemljama. Takođe, sporazumi u oblasti vojne saradnje doprinose i podizanju nivoa bilateralnih odnosa, a u ovom slučaju sa Egiptom. Imajući u vidu dugogodišnje tradicionalno dobre prijateljske i diplomatske odnose sa Egiptom, ministarstva odbrane dve zemlje su potpisale u Kairu, u junu ove godine, Memorandum o sporazumevanju, o vojnoj saradnji između naše dve zemlje koji je danas pred nama. Inače, kao što je dobro poznato i već je pomenuto, Republika Srbija ima izuzetno dobre odnose sa Arapskom Republikom Egipat i to je nešto što ima svoju istorijsku pozadinu. Još daleke 1908. godine u Kairu je prvi put otvoren konzulat Kraljevine Srbije. Znači, 1908. godine. Nakon sticanja nezavisnosti Egipta 1922. godine za prvog otpravnika poslova, odnosno šefa diplomatske misije u Egiptu, službovao je pesnik i diplomata Jovan Dučić. Dučić je u Egiptu službovao dva mandata i za svoje zasluge i unapređenju diplomatskih, trgovinskih odnosa je od kralja Fuada I odlikovan ordenom Nila, koji je bio rezervisan samo za zaslužne Egipćane i Britance. Egipat je za Dučića bila zemlja o kojoj je znao sve, a nije znao ništa, kao što je opisao u svojim pismima iz Egipta, ali i zemlja sa ogromnim potencijalom, te zahvaljujući svojim diplomatskim sposobnostima i radom doprineo na uspostavljanju ekonomske saradnje i potpisivanju Prve trgovinske konvencije, čak 1927. godine. Naravno da se odnosi između dve zemlje posebno učvršćuju stvaranjem Pokreta nesvrstanih i taj temelj osnivanja Pokreta postavili su premijer Indije Nehru, egipatski predsednik Abdel Naser i predsednik SFRJ gospodin Josip Broz Tito sastanku na Brionima 1956. godine. Trojicu lidera okupila je ideja o osnivanju saveza koji je bio suprotnost tada blokovskom opredeljenju sveta nakon Drugog svetskog rata, pa je 1961. godine održana prva osnivačka konferencija. Pokret nesvrstanih ostvario je značajan uticaj na određene tokove svetske politike kada je postao masovan i kada su nesvrstane zemlje pokazale želju za koordinisanjem i sprovođenjem zajedničkih akcija. Smatra se da su osnovih pet principa Pokreta nesvrstanih i danas vrlo aktuelni i jako bitni za nas, to su: uzajamno poštovanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta, uzajamno nenapadanje, uzajamno nemešanje u unutrašnje poslove, jednakost i uzajamna korist i miroljubiva koegzistencija. Nakon 60 godina, prethodne nedelje, u Beogradu, održan je Samit Pokreta nesvrstanih koji je okupio delegacije 120 zemalja i međunarodnih organizacija. Sa skupa su poslane poruke mira i solidarnosti, a učesnici su potvrdili važnost multilateralizma, međunarodne saradnje i solidarnosti. To je još jedna potvrda da Srbija zaista poboljšava svoj ugled u međunarodnim tokovima. Dalje, potrebno je istaći da je u poslednjih nekoliko godina zabeležen značajan napredak u eri diplomatskih, ekonomskih, vojnih i kulturnih odnosa Srbije i Egipta, o čemu svedoči i poseta na najvišem nivou obe države. U julu ove godine ministar odbrane Republike Srbije posetio je egipatsku fabriku tenkova, kao i centar za jedinicu 777 snaga za specijalne operacije. Tom prilikom je konstatovano ono što sam već i ponovio, postoji zaista veliki potencijal za saradnju između dve zemlje na ovom polju. Meni kao lekaru je naročito značajna saradnja u oblasti vojne medicine, koja je takođe započeta. Podsetiću da je medicina u Egiptu se počela razvijati još pre 3.000 godina p.n.e. i Egipćani su zahvaljujući praksi mumificiranja naučili puno o ljudskom telu i razvili prva empirijska medicinska znanja. Drevna egipatska medicina u osnovi postavlja početak empirijske civilizovane medicinske prakse. Tadašnja egipatska medicina je osnovala i prvi fakultet i praktično prvi fakultet i praktično prvi medicinski univerzitet 3.000 godina p.n.e. na kojem su dolazili ljudi iz različitih krajeva sveta da uče medicinu ali i da se leče. Meni je drago što je naša Vojno-medicinska akademija već ostvarila određene kontakte sa vojnim zdravstvom Egipta, u cilju upoznavanja sa organizovanjem njihovog zdravstva i mogućnostima vojnog zdravstva u Egiptu, načinu školovanja i stalne edukacije ali i sagledavanja dosadašnje buduće saradnje na ovom polju. Naravno da i u drugim oblastima saradnja sa Egiptom se ubrzano obnavlja i unapređuje, ostvaruju se uzajamne posete više delegacija iz privrede, ekonomije, turizma, kulture, kako bi se realizovala saradnja u ovim oblastima. Naravno, moram da pohvalim i trenutnog ambasadora Egipta koji je jako vispren i sposoban i zaista tome daje jedan poseban impuls koji je jako kvalitetan i daje rezultate. Tako npr. jula meseca ove godine prilikom posete delegacije Južnog Sinaja Nišu je potpisan Sporazum o partnerstvu jednog od najvažnijih egipatskih spa-centara iz Šarm El Šeika i „Banje Merkur“ iz Vrnjačke Banje, što je samo početak ulaganja u turističke potencijale Srbije od strane egipatskih investitora. Naravno da će tome sigurno doprineti i postojanje i profunkcionisanje aerodroma „Morava“ koji je jako blizu ovog našeg turističkog centra ali je izuzetno značajan i za novopazarski kraj i za ceo taj deo naše države. Naravno, postoje velike mogućnosti za saradnju i u drugim oblastima, od poljoprivrede do građevinarstva i vodoprivrede. Zbog svega navedenog, uzimajući u vidu i da jedan od programskih spoljnopolitičkih ciljeva partije kojoj ja pripadam jesu unapređivanje saradnje sa razvijenim, srednje razvijenim zemljama, znači, zemljama u razvoju koje mogu da predstavljaju značajne ekonomske i političke partnere, smatram da je potpisivanje i usvajanje ovog sporazuma od velikog značaja i mi ćemo u danu za glasanje podržati ovaj sporazum. Što se tiče Sporazuma sa BiH o graničnim prelazima i o graničnom saobraćaju, to je, jedan ovakav sporazum je nešto na čemu moja partija i praktično politika koju definiše njen predsednik, gospodin Rasim Ljajić, ono što treba činiti. Priče o velikim temama, pogotovo populističke priče, priče koje su jako zanimljive, koje zadiru u ideologije jako su danas popularne i zanimaju narod, ali najteže je biti, danas je u medijskom sektoru jako puno političara koji sve znaju o svemu, a praktično ništa ne čine. Upravo smo brana tome i želimo da rešavanjem „sitnih“ problema građana olakšamo i sebi i nama život i u sadašnjosti i u budućnosti. Zbog toga ovi sporazumi koji su danas pred nama su za nas jako zanimljivi, pre svega zato što se rešava jedan ozbiljan problem koji mi imamo na granicama. Mi imamo poprilično zapuštene granične prelaze. Ne znam kada ste zadnji put prešli preko graničnog prelaza Uvac u Priboju, gde je sa naše strane, opet, imamo jako zapuštene prilazne saobraćajnice i gde je jako zapuštena i okolina oko tih prilaznih saobraćajnica, a sa bosanske strane je stanje još gore. Praktično, jedan onaj kontejner za stanovanje njima predstavlja granični prelaz. Praktično, zbog jedne specifičnosti ovog graničnog prelaza mi imamo, imali smo, pogotovo u periodu korone, velike probleme. Naime, građani iz Priboja koji praktično žive u delu koji pripada Bosni, veoma teško mogu da prođu na teritoriju novog grada gde se nalaze njihove fabrike u kojima svakodnevno rade i jednostavno nekada moraju da pređu četiri granična prelaza. Meni je drago što, naravno, inicijativu je pokrenula još Vlada 2020. godine da smo mi danas došli do jednog Sporazuma kojim se rešava ovaj problem i kojim se olakšava tim ljudima koji svakodnevno prelaze granicu da na jedan jednostavan način, kako vi rekoste, bez svakodnevnog nošenja pasoša, pređu granicu, odrade svoje poslove i jednostavno se vrate, pa čak i u određenim situacijama nepogoda oni mogu na još jednostavniji način prelaziti tu granicu, kao što je definisano ovim sporazumom. To je nešto što interesuje građane. Brži i bolji protok roba, ljudi i kapitala preko granica je nešto što dovodi do boljih odnosa, do upoznavanja ljudi, druženja ljudi, rešiće sve bolne rane. Naravno, njihov ekonomski prosperitet, čega je bolje povezivanje i osnovni preduslov. Dalje, želim da kažem da, još jednom eto navodim situaciju u Priboju za vreme vanrednog stanja, posebno je trpela privreda i primenom ove odluke će se u mnogome olakšati život meštana koji žive, oko dve trećine opštine Priboj, da bi došli iz centra grada moraju preći četiri granična punkta, što je zbog posebne specifičnosti ovog dela graničnog prelaza. Ovaj naš Sporazum treba da bude i jedna najava i da se što pre reše pogranični sporovi između dve države i da se napravi dogovor u interesu i jedne i druge države, a pre svega u cilju interesa svih građana koji žive na ovim prostorima. Jako me raduje i mislim da će se upravo ono što i danas definišemo, formiranjem integrisanih prelaza, gde će praktično na jednom mestu, na jednom punktu biti predstavnici i jedne i druge države se mnogo učiniti i da će se zaista i ulepšati izgled ovih prelaznih mesta, ali i smanjiti procedure i olakšati procedure prelaska građana preko ove granice, a kažem izuzetno je bitno da se što pre uspostavi bolji i brži protok robe i kapitala. Naša država i Bosna i Hercegovina su prirodno upućene jedna na drugu, to pokazuje i naša trgovinska razmena. Znate da mi imamo izuzetno dobru trgovinsku razmenu sa Bosnom i Hercegovinom, da je ona treća na spisku gde mi izvozimo svoje trgovinske proizvode, da praktično milijardu i 352 miliona evra mi godišnje izvezemo u Republiku Bosnu i Hercegovinu i to je najviše nakon Republike Nemačke i Italije i da je izvoz u Republiku Bosnu i Hercegovinu daleko veći od izvoza, na primer, u Rusiju, što će još jednom da kaže da je izuzetna opravdanost što boljeg povezivanja između ove države, upravo u interesu naše države. Sa druge strane, u oblasti spoljnih poslova i vitalnih poslova političkih interesa naše zemlje postoji visok nivo saglasnosti sa BiH. Naime, na evropskom putu zajednička saradnja je od značaja, od zajedničkog konkurisanja za IPA fondove, razvojne fondove u okviru regionalnih programa i programa prekogranične saradnje. Sve do potpisivanja Memoranduma o međusobnoj saradnji i podršci u procesu evropskih integracija koji se desio 2012. godine, mi smo imali uzlaznu putanju i podršku od strane BiH u većini pitanja na međunarodnoj sceni. To je nešto što treba takođe poštovati. Srbija i Bosna i Hercegovina su takođe i deo Berlinskog procesa, kroz koji se otvaraju posebne mogućnosti za regionalnu saradnju, posebno po pitanjima infrastrukture. Značaj dobre saradnje u oblasti obezbeđivanja graničnih prelaza i granice uopšte je poseban u oblasti prekogranične trgovine između naše države i BiH. Interes obe strane je da se omogući slobodan i nesmetan, legalan transport ljudi i roba. Poseban zamajac ovom rastu i dobroj prekograničnoj saradnji sigurno je dalo Ministarstvo trgovine, čije su brojne inicijative Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija za vreme dok je ministar bio gospodin Rasim Ljajić omogućile da se otklone brojne barijere koje su omogućile bližu saradnju, pre svega kroz usklađivanje procesa koji su omogućili lakši protok, posebno poljoprivrednih proizvoda i značajno doprineli rastu izvoza naših poljoprivrednih proizvoda u proteklih nekoliko godina, a to govore i brojke koje sam naveo. Razvojem saradnje trgovinske i kulturne grade se mostovi između ova dva u osnovu bliska i bratska naroda. Ali, izgradnja mostova nije samo metaforička. Mi smo bili svedoci rekonstrukcije i revitalizacije infrastrukture koji povezuju Srbiju i BiH, koja je obuhvatila rekonstrukciju dva pešačka mosta, što je finansirala naša država, što je svakako za pohvalu. Od velikog i odsudnog značaja će biti i povezivanje koje će se ostvariti preko izgradnje auto-puta koji finansira Turska od Beograda do Sarajeva, koji se i zove "Autoput mira". Mi smo na sastanku kod gospodina predsednika Turske Redžepa Tajip Erdogana, ja i predsednik Skupštine, gospodin Dačić, to je bila glavna tema našeg razgovora i on je insistirao da se ovaj put što pre započne, pre svega iskazujući iskrenu želju da boljim povezivanjem dva naroda u saobraćajnom, trgovinskom i kulturnom smislu se što pre izgrade što bolji odnosi. Jer, priznaćete, bez dobre komunikacije i bez ostvarivanja čestih i stalnih kontakata sigurno da se ne može ostvariti zbližavanje dva naroda. Izgradnja ovog projekta je zaista jako važna i za Srbiju i za BiH. Vrednost projekta je četiri milijarde. Meni je drago što je premijerka bila u poseti BiH, što je afirmativno govorila o ovom projektu i što je obećala da će se što pre ući u realizaciju ovog zaista krucijalnog projekta za povezivanje, pre svega ekonomija dve centralne zemlje na Balkanu, Republike Srbije i Republike Bosne i Hercegovine, a onda i kulturnih i svih drugih veza koje se trebaju ostvariti i negovati između dve bliske i pogranične zemlje. Jedan veliki političar je lepo rekao da pametne i prosperitetne zemlje najbolje prijatelje nalaze i imaju u pograničnim, odnosno zemljama sa kojima se graniče, a da su im neprijatelji jako daleko. Ja mislim da mi treba da usvojimo tu maksimu, da treba da je podržimo i to je sigurno put kojim će Srbija ponovo zauzeti ono mesto koje joj pripada, i kroz istoriju, ali i kroz industrijske veze koje baštinimo. U svakom slučaju, Socijaldemokratska partija Rasima Ljajića će uvek ovakve sporazume zaista sa zadovoljstvom podržati. Hvala.
Zahvaljujem se dr Bačevcu. Sledeći na listi je uvaženi narodni poslanik Dragan Marković Palma. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Jedinstvena Srbija će glasati za predloge koji su danas na dnevnom redu. Želeo bih prvo da govorim o Sporazumu između Egipta i Srbije, imajući u vidu da su to prijateljske zemlje. Od pre 60 godina napravljen je i Pokret nesvrstanih, a organizator i predlagač je bio tadašnji predsednik Jugoslavije Josip Broz Tito, Naser i Nehru. Ja sam u Muzeju voštanih figura napravio dve figure, jedna je figura Nasera, a druga figura je Sisi, sadašnji predsednik Egipta. To su dve figure čiji likovi nisu sa teritorije bivše Jugoslavije, osim figure Vladimira Putina. Poštovane dame i gospodo, nije dovoljno da se nazivamo prijateljima samo i da kažemo - vi ste naša braća, vi ste naš prijatelj i kada se sretnemo da evociramo uspomene iz prošlosti, već da sarađujemo i vidimo kako to može Srbija da ode na tržište Egipta, imajući u vidu da se veliki broj proizvoda uvozi u Egipat iz nekih drugih država koje nemaju tradiciju kao Srbija. Do sada sam bio pet puta u Egiptu. Prvi put kada sam otišao video sam da nas vole Egipćani i oni koji su muslimani i oni koji su Kopti pravoslavne vere i imali smo veoma dobar prijem, bratski, prijateljski i mogu da konstatujem da su oni otvorili vrata Srbiji da sarađujemo i da ono što je interes Srbije, naravno i interes Egipta, zajednički donosimo odluke. Bio sam i parlamentu Egipta gde sam razgovarao sa nekoliko poslanika iz Egipta i dogovorili smo da mi ono što smatramo da smo oštećeni tamo gde su u institucijama te afričko-arapske države i Egipat šaljemo parlamentu kako bi oni tražili da jedna od tačaka dnevnog reda bude upravo nepravda i problem nad Srbijom i sa druge strane da oni nama šalju ono što smatraju da je nepravda nad Egiptom a da Srbija u tim institucijama, gde se odlučuje, ima svoje predstavnike. Egipat je najmoćnija sila na Bliskom istoku u svakom smislu te reči. Imao sam sastanak i sa Ahmedom Hafezom. Inače, on je general, guverner regije Gize. Predstavlja 10 miliona Egipćana u toj regiji. Mogu da vam kažem da sve ono što sam čuo od njega na nama je da predlažemo saradnju između dveju država i da ta saradnja doprinese posebno Srbiji jer ako pogledamo da su u Egiptu pustinje i da oni nemaju poljoprivredne proizvode, ono što mi imamo kao konkurenciju kada su u pitanju poljoprivredni proizvodi u Srbiji, da uvozimo iz Evrope i da pravimo konkurenciju poljoprivrednom proizvođaču, da na neki način pomognemo poljoprivrednicima i vidimo šta to može da se izvozi. Ministarstvo poljoprivrede i Ministarstvo za trgovinu pre dve godine potpisali su sporazum da se u Egipat izvozi žito. Sada traže i kukuruz da se izvozi imajući u vidu da je bila suša i da nikada veća cena kukuruza u Srbiji nije bila nego što će biti sada ove godine. Imao sam više sastanaka i sa guvernerom Crvenog mora gde smo razgovarali kako da se poveća broj letova kada su u pitanju avio kompanije koje lete iz Srbije za Egipat, odnosno i Hurgadu i za druge turističke destinacije, jer Srbi treba da idu na more tamo gde ih vole. U letnjim mesecima Grčka, a u zimskom i jesenjem periodu da to bude Egipat. Uvek je veliki broj članova delegacije bio kada sam obilazio Egipat. Ove godine 133 člana delegacije je bilo maja meseca, odnosno aprila, od kojih su 120 članova bili lekari i medicinsko osoblje, jer sam smatrao da je to na neki način zasluga onih koji se bore u kovid ambulantama i kako bi na sedam dana, ne zaboravili ono što su radili, već da se malo odmore. Kad sam kod lekara, želim da vam kažem da sam i 600 lekara iz 35 bolnica juna meseca ove godine vodio u Paraliju, a sada od 23. septembra do 30. oktobra 144 članova je u delegaciji, od toga su 120 lekari i medicinske sestre iz 25 bolnica, domova zdravlja, kliničkih centara u Srbiji. Tamo uvek obezbedimo nekoliko sastanaka gde naši lekari obiđu njihove bolnice, domove zdravlja da vide kako njihove kolege rade, koju to medicinsku opremu imaju. Sad u delegaciji vodim i 10 velikih privrednika. Zakazali smo nekoliko sastanaka. Domaćin će nam biti jedan od najmoćnijih privrednika u Egiptu, čovek koji sarađuje sa celim svetom, i sa Amerikom, i ima i politički uticaj u celom svetu. Sve je to od donatora, znači ne od para iz budžeta Republike Srbije i ne od para lokalne samouprave, odnosno Skupštine grada Jagodina koja organizuje ta putovanja. Egipat je jedna država koja kada odete prvi put mislite da je ta država onakva kako su je neki svetski mediji predstavili, kako su tamo poslednjih godina teroristi. Ni jednog teroristu nisam mogao da vidim, a obišao sam i Beduine, čak sam i jahao kamilu kako bih ispoštovao svog tadašnjeg domaćina Ahmeda Abdulaha, guvernera Crvenog mora. Obišli smo jedno beduinsko selo gde kada sam uzjahao kamilu je išla srpska himna. Da vam ne pričam kakav je to doček bio. Naravno, i ja sam njih dočekao ovde. Pozvao sam da ova dva guvernera, guverner Gize i guverner Crvenog mora budu organizatori i dovedu veliki broj privrednika u Srbiju. Taj dogovor i danas važi, ali Kovid ih je zaustavio i korona. Mi smo u Srbiji imali prvi vakcinu i svetu i davali i nekim mnogo razvijenijim evropskim državama od Srbije, a naši građani, skoro 40 i nešto posto njih, nisu se vakcinisali. Vakcinacija ne znači da vi to morate zbog nekog ko vam je obezbedio sve kada je u pitanju zdravstvena nega, već danas vakcinisanje znači zaštitu svoje porodice, zaštitu radnih mesta. Zašto sve fabrike kod nas danas razmišljaju, govore i konstatuju da sledeća godina će biti takva nezapamćena svetska ekonomska kriza… zadesi Srbiju zbog korone. Ako mi ne vakcinišemo građane onda će se desiti da, 40% onih koji nisu vakcinisani svi će da dobiju virus, to budite sigurni, ja to svakog dana pratim u Pomoravskom okrugu, na neki način mogu da kažem da je to reper statistike. Kad neko na radnom mestu dobije virus, automatski kontakt osobe moraju da idu u izolaciju. Odakle će onda da se obezbeđuju plate? Odakle ćemo onda da obezbeđujemo penzije? Plate i penzije su mnogo veće nego što su bile ranijih godina. Država prvi put je dala osam milijardi evra, ministre, ispravite me ako grešim, privredi kako bi privrednici opstali i da ne otpuštaju radnike. Zato je Srbija danas najvažnija i najinteresantnija destinacija za strane investitore. Da, postoji stabilnost kursa evra. Cena gasa, struje, nafte tako je stabilna. I, da se nismo obezbedili na vreme, i devizne rezerve i zlatom, mi bi danas imali katastrofu u proizvodnji. Znači, mnogo veća cena bi bila energenata nego što je kod nas. Mi imamo jednu državu koja sve vreme napada Srbiju i daje savete kosovskim Albancima, a to je Velika Britanija, kako da se ponašaju i da stalno izazivaju Srbiju. Ta zemlja nema naftu, nema ono što je osnovno u marketima, itd. Jedna velika država, Engleska, Velika Britanija ima energetsku krizu. Neki su kritikovali zašto ide gasovod kroz Srbiju, a da nije bilo gasovoda kroz Srbiju siguran sam da i Evropa i neke države iz EU ne bi sarađivale sa Srbijom na tako visokom nivou. Moj predlog je da sarađujemo sa Egiptom i da svako od nas iskoristi neko prijateljstvo ako postoji, čak i naši bošnjaci, Muslimani, razgovaraju sa Muslimanima u Egiptu i da tamo nisu militantni ljudi koji žele nešto loše Srbiji. Oni su za mir i stabilnost. Bez ekonomske saradnje i bez ekonomske moći Srbija ne bi bila respektovana u onim državama koje odlučuju o sudbini Građana Srbije, a posebno one države koje su napale Jugoslaviju i bombardovale Jugoslaviju. Kada je u pitanju saradnja sa BiH, nažalost, jedna strana sve vreme kopa nezarasle rane i to im je izborni program za kampanju, da ne znam sada ko negira genocid da ide u zatvor, da se ne poštuje ono što je potpisano u Dejtonu itd. Uopšte mi nije jasno zašto to rade. Znate kada je bio predsednik Vučić da oda počast u Srebrenici, kako je prošao, a kada je došao Izetbegović u Beograd, šetao je Knez Mihajlovom, niko mu nije ružnu reč dobacio. To znači da sve zavisi od politike koju vode predsednici partija i oni koji imaju porodičnu tradiciju itd. Mi iz JS smo za saradnju sa celim svetom, a posebno sa komšijama. Ako sada gledamo bošnjake u Raškoj oblasti i nekada kako je bilo pre, mnogo je bolje sada zato što ti ljudi koji predstavljaju te partije nisu militantni kao neki drugi koji su bili nekada. Oni su za saradnju i da se poštuje Ustav ove države, jer država Srbija ne deli građane na osnovu nacionalne pripadnosti, već za državu Srbiju su svi građani isti. Kada je u pitanju saradnja da se spreči katastrofa ili preventiva sa Austrijom, Austrija nam je jedna prijateljska država, ne možemo da tražimo od njih, jer su oni član EU i priznali su nezavisno Kosovo, ali najviše dece iz Srbije koja studiraju van Srbije je u Beču. Roditelji su izabrali Beč kao stabilan grad, siguran za studente i dobra edukacija za te mlade ljude. 15/1 MV/LŽ 12.40 – 12.50 Mi moramo da iskoristimo i geografski položaj, a imajući u vidu da veliki broj građana Srbije u dijaspori radi u Austriji i da ti ljudi poštuju sve ono što se zove ustav te države, izlaze na izbore oni koji imaju pravo da glasaju, zato nam je neophodna saradnja i sporazumi, u formalnom smislu, kako bi povećali tu saradnju. Evo, da vam kažem, jedna fabrika iz Austrije, iz Beča, došla je u Jagodinu, otvorićemo je za 20 dana. Proizvodi elektromotore za jake kompanije, industrijske centre u celom svetu. Moja priča i moj govor je bio upravo usmeren, kako sam ga privukao, kažem, ako smo mi poslali našu decu kod vas da studiraju, onda sam odneo statistiku kako je bilo pre u Srbiji kada su u pitanju i domaći investitori, a za one strane investitore nije ni postojala mogućnost da mogu da otvaraju fabrike u Srbiji. Taj čovek je doneo odluku da napravi fabriku i da dođe u Srbiju i došao je u Jagodinu. Austrija je jedna država koja se respektuje u EU, ima određenu težinu. Kada je bila zemlja predsedavajuća EU, dobro su govorili o Srbiji. Ali, šta vredi kad mi imamo jedan, kako da nazovem, neću obor da kažem, čopor predvođen Draganom Đilasom i onom njegovom radnicom, koji svakoga dana pišu negativne stvari o Srbiji. Zato mi nismo otvorili nijedno poglavlje ove godine, zato što su lažima obmanjivali one u Evropskom parlamentu. Sve dok Tanja Fajon sa evropskim parlamentarcima nije došla u Srbiju i donela zahtev da se dopuni ono što se zove mogućnost za izbore, od 16 tačaka svih 16 tačaka je prihvatila Srbija. Šta je rekao taj predvodnik čopora? Znači, to su siledžije. Dragan Đilas je tukao tasta i suprugu ispred dece, pa je tast rekao da se to više puta dešava. Potpisala je prijavu njegova supruga, Iva Đilas, nije procesuirana. Zašto se ne izvrši kontrola? Gospodine ministre, samo da čujete, ovo je bitno. Pozajmicu kada daju preduzetnici drugom, to je pranje para. Pozajmica, mora da postoji ugovor o pozajmici. Ako vam ne vrati taj pozajmicu sa danom kada treba da varati, vi ga tužite. Sada zastareva za dve, tri godine nešto što se zove pozajmica. Ko je dobijao tu pozajmicu? Pa, ovi mediji koji podržavaju samo ono što im kaže Dragan Đilas, a sve što se u Srbiji uradi, to je crno i loše. Pustite šta će da kaže EU i međunarodna zajednica i Amerika, ako neko radi protiv nacionalnog interesa ove države, a to je konstatacija Tanje Fajon, nije ona javno izgovorila, ali je napustila pregovore, dijalog napustila i otišla i rekla – ovi ljudi ne znaju šta hoće. Ne može sve da se kupi parama. Ima tu i dosta domaćina u opoziciji itd, ali njih devetoro, devet partija izašlo je iz jedne partije. Kako to može da funkcioniše i da postoji interes Srbije? Dajte bar oko nacionalnog pitanja da kažu - e, slažemo se sada sa onim što Srbija predlaže, ili - Srbija i predsednik Srbije, Vlada nisu dovoljno reagovali i ne sviđa mi se njihovo saopštenje, evo daćemo mi naše saopštenje. Čekajte, došli su sa dugim cevima, ROSU koja nema pravo ni po jednom sporazumu, došli na sever Kosova. Onda su hteli da skidaju tablice. Čekajte, ljudi, šta vi radite? Vi samo gledate da vidite nekog da se slika negde s nekim, da kažete – aha, šta će sa ovim? A slika se na stadionu gde ima 40 hiljada ljudi. Je li to politika? Ja sam jutros na televiziji „Pink“ rekao da svi treba da se udružimo, sve partije, pošto ne postoji varijanta B, i da glasamo Vučića za predsednika Srbije. Na taj način dajemo moć i stabilnost, ne samo nacionalnom pitanju u Srbiji, nego i ekonomska stabilnost i sve ono što se zove kriterijum na osnovu čega su svetske institucije stavile Srbiju i mi smo u samom vrhu i kada je u pitanju bonitet. Znate, kada MMF kaže da Srbija dobro radi, i nije lažni suficit kao što je bio suficit prethodne vlasti od prodatih fabrika, prodaju fabrike i kažu – evo suficit, sada postoji suficit i stabilnost ali od izvornih prihoda, ne od prodatih fabrika. Tako da, Srbija ima dobru budućnost. Znate šta, svako bi voleo da igra fudbal i kada gledamo našu reprezentaciju kažemo ja bih bolje igrao od ovog. Da, kao posmatrač, ali hajde izađi na teren. Nije teren demonstracije i napad na policiju ispred Skupštine jer si nezadovoljan zato što nisi izašao na izbore. Kao kada bi se fudbalski klub žalio Fudbalskom savezu što nije među prvih pet klubova u prvoj super ligi, a ne takmiči se. Ova policija srpska, a posebno od kada je predvodi Aleksandar Vulin, nikada nije tukla radnike koji su tražili svoja prava, kao što su oni pre tukli radnike „Zastave“ koji su izašli, normalno šetali bez i jednog incidentna. Bila je komanda – palice i tukli su radnike. Ova policija tuče samo one koji lome, krše i napadaju policajce. Da vam kažem, to nigde ne postoji na svetu, da možete vi da gađate policiju kamenom i da demonstrirate zato što niste izašli na izbore i niste prešli cenzus. Hajde, neka mi kaže taj predvodnik čopora, gde u izbornoj kampanji mogu da se menjaju izborni uslovi? Od 5% na 3% zbog njih. Ljudi, 3%! Onda, mi smo morali da sakupljamo potpise kod notara, a oni u lokalnoj samoupravi kod matičara. Mnogo je lakše. Kažu da oni rukovode RTS-om. Pa, ne rukovodi RTS-om ni Vlada ni predsednik Srbije. Na „Šta radite, bre“ više ima tih partija iz opozicije, čak ih izvuku gde je ono nacionalno pitanje, nego što se pojavljuju partije koje su izašle na izbore i ostarile određeni rezultat. Ja sam bio za pet godina samo jednom na RTS-u. Molim urednika kada idem negde i kada zastupam interes Srbije, ne trebam ja da budem ministar ako odem u neku državu i pričam o Srbiji, da objave to i da puste. Ja kažem pet sekundi recite da sam bio sa guvernerom Gize, deset miliona stanovnika, i ništa. Zašto je to? Ali, ja ih ne napadam sada da kažem – ej, i mi iz vlasti plaćamo taj RTS. Pa, RTS se otima na način kako su oni hteli da uzmu uređivačku politiku u svoje ruke. Izađi, bre, prijatelju na izbore, podmetni ime i prezime i kaži ko su ti koji sa tobom izlaze na izbore. Branislav Radosavljević, ministre, koji je lažni svedok bio za mene, krao je automobile, osuđivan. Molim vas, kada oni obilaze Srbiju, da se straža organizuje iz svih zgrada, jer oni tipuju vozila, taj Branislav Radosavljević sa Đilasom, i sutra kada nestane vozilo ili za deset dana da znate ko je tipovao. Šest puta je hapšen zbog krađe automobila taj Branislav Radosavljević. U istom džemperu istog dana se slikao. On misli Đilas će mu kupiti odelo. (Predsedavajuća: Gospodine Markoviću, privodite kraju.) Zahvaljujem.
Molim. Za reč se javio ministar Aleksandar Vulin.
Ne mogu da se složim sa uvaženim poslanikom kada kaže da predstavnici tih medigrup partija, kako se zove ta partija, nešto je bilo, ima neka firma, ta partija, da oni ne znaju šta hoće. Nije tačno. Oni odlično znaju šta hoće. Oni hoće vlast bez izbora. Tu su vrlo precizni i spremni su da ne izlaze na izbore dokle god im se ne prizna pravo da budu na vlasti. To je principijelan stav. To je njihova poruka biračima. Mi znamo šta hoćemo, hoćemo vlast bez izbora i gotovo. Nema tih izbornih uslova koji će njih naterati da izađu na izbore. Oni će na izbore izaći kada im se naredi iz nekih ambasada gde odlaze. Mogu izborni uslovi da budu bolji, mogu lošiji, nebitno. Kad se naredi na travnjaku, kad se stane na travnjak, obrišu cipele, zategne kravata, bude vrlo pristojan, spusti se pogled, spusti se glava, kaže: „Izvolite“, ovi kažu: „Ideš na izbore“, „Razumem i nije mi teško.“ Tada će to biti. Oni odlično znaju šta hoće. Oni hoće još jednu veoma važnu stvar. Hoće da se Aleksandru Vučiću zabrani bavljenje politikom. To odlično znaju šta hoće. Oni ne samo što traže da on ne sme da bude kandidat za predsednika, da ne sme da bude politički faktor, nego traže da ni njegovo ime ne sme da bude na listi. Kako vi možete da zabranite punoletnom, slobodnom građaninu Republike Srbije da svojim imenom raspolaže kako on hoće? Dakle, te dve stvari hoće. Hoće da izađu na vlast bez izbora i hoće da se Aleksandru Vučiću zabrani bavljenje politikom. Čekajte, politika je stvar ideja. Politika je stvar sukoba ideja. Da li se mi sukobljavamo sa nekom idejom? Jeste vi uspeli da se u javnom diskursu posvađate oko nečega, a da to nije spisak uvreda? Kada ste čuli šta je njihov stav o Kosovu? Je l' Kosovo nezavisno ili deo Srbije? Da li treba pregovarati u Briselu ili ne treba? Da li treba priznati institucije u Prištini ili ne treba? Da li Srbi treba da izađu iz institucija ili ne treba? Da li je odnos prema Kosovu tačka na osnovu koje mi određujemo svoju politiku prema drugim državama? Kada ste to čuli od njih? Otkud znate šta misle? Nikad nismo čuli tako nešto. Jeste li čuli nekada da kažu – mi ćemo izgraditi ove i ove puteve? Nikad. Jeste li čuli da kažu – cena struje će biti takva i takva? Kada ste ih čuli da kažu – mi bismo se ovako borili protiv kovida, ili – ova vakcina treba da bude četiri, a ne treba da bude pet? Bilo šta. Kad ste čuli jednu konzistentnu ideju, jednu, ne tražim dve, jednu? Osim spiska uvreda. Kada ste ih čuli da li su za vojnu neutralnost ili članstvo u NATO paktu? Hajde da se izjasne i kažu – mi smo za vojnu neutralnost. Ali ako kažu – mi smo za vojnu neutralnost, pa tu neutralnost je izglasala ova Skupština, formulisao je predsednik Vučić, oni to ne mogu da kažu. Onda ste za NATO pakt. U redu, ali kažite – mi smo za članstvo Srbije u NATO paktu, pa da građani čuju. Da li ste za očuvanje Republike Srpske? Šta mislite o Dejtonskom sporazumu? Dokle ste spremni da idete u odbrani Republike Srpske ili ukidanju Republike Srpske, svejedno, ali recite to. Kad ste čuli to? Vi svaki dan čujete neku od uvreda na račun Aleksandra Vučića, njegove porodice, ali kada ste čuli odgovore na ova pitanja koja ja postavljam? Ne znam kako bismo mi izašli na izbore 2012. godine da smo imali samo politiku – ua, Boris Tadić. Godine 2012. mi smo imali vrlo jasan stav i po pitanju članstva u vojnim savezima i po pitanju politike prema Kosovu i Metohiji. Građani su znali da kad glasaju za nas, da će glasati za očuvanje Republike Srpske. Potpuno ste u pravu, srpska policija nije tukla… Poslednji put je tukla radnike kada je bio donošen Zakon o radu, ako se ne varam, 2005. godine ispred stare Skupštine u Kralja Milana, tukli su sindikate, tukao ih je DOS. Ne mi, tukao ih je DOS. Izvinite, kada se izađe ispred Skupštine, kada se policijskom majoru polome obe noge, kada se pokuša zapaliti ova Skupština, naravno da policija reaguje. Odmah da vam kažem, dok sam ja ministar unutrašnjih poslova, reagovaće na svako nasilje na ulicama i neće dozvoliti da ovaj visoki dom još jednom bude opljačkan, opoganjen i zapaljen. Nikad više. Oni su upali u RTS. Pa mi smo bili opozicija, evo, prepoznajem mnoge saborce iz tih godina, koliko smo decenija bili opozicija, kad smo mi to upali u RTS? Kad smo mi to upali u bilo koju medijsku kuću? Je l' treba da vas podsetim, mnogi od vas su bili tu, neki od vas su i govorili na onim velikim mitinzima koje smo imali pre izbora 2012. godine, tu je bilo po sto hiljada ljudi, kada smo ih odveli na RTS? Kad smo upali u RTS? Kad smo polomili jedno staklo? Bilo je više ljudi nego što su oni ikada sabrali na jednom mestu. I naravno da će policija raditi po Ustavu, raditi po zakonu i štititi imovinsku sigurnost i čast svakog građanina ove zemlje i svake institucije. Znate li šta je bila jedna od težih stvari u razgovoru sa Srbima koje je vodio predsednik Vučić u kasarni u Raški, i ja sam bio prisutan? Da ih umiri da ne kažu šta misle, po imenu i prezimenu, o predstavnicima određenih političkih partija iz Beograda koji su rekli – ROSU se bori protiv šverca i kriminala na Kosovu i Metohiji, a ovi naši drame. Znate li koliko je napora bilo potrebno da se zamole da nema teških reči, da se ne psuje nikom majka, da se ne govori ništa loše, jednostavno, znate, kao kada u porodici imate nekog ko se loše ponaša, pa kaže – hajde, pusti, naš je, skloni ga sa strane. Da ne radujemo Šiptare, učinili smo veliki napor da Srbi ne pljuju jedni druge, a možete zamisliti kako su Srbi na Kosovu i Metohiji dočekali da vide konačno političku ideju gde se kaže – pa ROSU, to je borba protiv kriminala tamo, to je u redu. Ranili čoveka, Sofronijević je jedva živu glavu izvukao. Dakle, samo se ne slažem oko toga sa uvaženim poslanikom, ja sam siguran da oni odlično znaju šta hoće. Hoće vlast bez izbora i da se Vučiću zabrani bavljenje politikom i to su svi izborni uslovi koje njih zanimaju, a na izbore će izaći kako im se naredi, ne kako oni hoće.
Zahvaljujem, ministre. Replika, Dragan Marković Palma. Izvolite.
Gospodine ministre, tražim od vas da po službenoj dužnosti zahtevate od tužilaštva da ispita po kom osnovu je kompanija (ili kompanije) Dragana Đilasa prebacila pozajmicu subjektima koji se bave istim poslom kao i Dragan Đilas. Pozajmica se daje da bi se izbegao PDV i da bi se oprale pare. To je jedan zahtev moj prema vama. Drugi zahtev je da ispitate zašto nije procesuirana krivična prijava, ne krivična prijava od neke druge političke partije, već od supruge Dragana Đilasa Ive Đilas, koja je podnela krivičnu prijavu sa slikama gde joj je desno oko bilo naduveno od udarca Dragana Đilasa, mislim na tasta Dragana Đilasa i oca Ive Đilas. Tražim od vas po službenoj dužnosti gde je ta prijava, zašto je u fioci itd. Jednom je on rekao, kaže da je demantovala Iva Đilas, kaže – mi smo se dogovorili. Oni mogu da se nagode oko para, ali po službenoj dužnosti za nasilje u porodici se primenjuje današnji zakon koji zahteva hapšenje lica koje je tuklo suprugu i tasta u prisustvu dvoje maloletne dece. Molim vas da vam ne pišem pisma i da poslednjeg četvrtka u mesecu možemo da pitamo ministre sve, evo, tražim od vas, ako sve to niste znali, evo, tražim i da me informišete u roku od 15 dana dokle ste došli. Hvala.
Reč ima ministar Aleksandar Vulin.
Evo, informisaću vas odmah. Dakle, Ministarstvo unutrašnjih poslova, odnosno policija tačnije, Policijska uprava za grad Beograd uradila je svoj posao. Mi smo sve saslušali, sve učinioce, sve učesnike tog događaja smo saslušali, imamo izjave oštećenih. Oštećeni su supruga gospodina Đilasa, njegov tasta i njegova tašta je takođe dala odgovarajuću izjavu i time je policija završila svoj posao. Mi smo sve to predali nadležnom tužilaštvu. Mi ne možemo ni da uhapsimo, ni da pustimo. Mi radimo kako nam tužilaštvo nalaže. Dakle, sve smo dokumentovali, postoji i medicinska dokumentacija, postoje izjave oštećenih. Dakle, tu uopšte nije sporno da li je bilo nasilja od strane gospodina Đilasa prema njegovoj supruzi i prema njenom ocu, tačnije njegovom tastu. To je nesporna činjenica. Tužilaštvo to kvalifikuje kako misli da treba i tu mi jednostavno ni na koji način ne možemo da se mešamo. Kada ste rekli – pozajmice i slično, da, postoji, to je dosta poznato da se na taj način pere novac, sklanja se novac, pozajmi se nešto, ne vraća se, a vi ne tužite za vraćanje. Vi morate da tužite i morate da obračunate kamatu. Ne može da bude bez kamate pozajmica. Određena kamata koju reguliše Narodna banka Srbije mora da bude predviđena. Ne može da bude dinar za dinar. Dakle, mora da bude neka razlika. Nije to ništa neobično, nije to ništa novo. Samo ću vas podsetiti, nije to ništa neobično, nije to ništa novo, Nezavisno udruženje novinara Srbije je u dužničkom ropstvu prema Đilasu. On je pozajmio nekih desetak miliona dinara NUNS, da li su vratili ili nisu vratili, ali vrlo zanimljivo da imate izraz nezavisni, a primate pare od političkih aktera. Zamislite sada, dame i gospodo, drugarice i drugovi, da postoji jedno udruženje novinara kome je SNS dala novac, pozajmila. Koliko sekundi bi bilo potrebno da se o tome oglasi Brisel, da se oglase reporteri bez granica, da se oglase sve što postoji na ovom svetu, da kaže - sramno mešanje u nezavisna novinarska udruženja, pokušaj kupovine, eto, kako se vlast meša među novinare, novinari ne mogu da rade, zasipaju se, pa kupuje se njihovo…. A, kada Đilas da pare, to je potpuno uredu. Znate, za mnoge od vas, uključujući i mene, kada nešto ovako govorimo, kažu nam da smo Vučićevi poltroni, ulizice i tome slično. Kada ste vi, dame i gospodo, drugarice i drugovi, čuli jednog člana Đilasove partije da iznese polu kritičku misao o Đilasu? Hajde, jednom. Oni nisu ulizice i poltroni, oni služe svom šefu koji ih plaća i to je uredu. A mi ne smemo da branimo svog predsednika, mi ne smemo da imamo svoj stav, mi ne smemo da zastupamo svoju politiku, a oni? Kada ste čuli da su rekli jednu lošu reč o Đilasu, o njegovoj zaposlenoj Tepićevoj? Kada ste čuli da neko, recimo član, ne znam kako se zove ova stranka koju je kupio Jeremić, od onog Aleksića, kada ste čuli da neko od njih kaže lošu reč o Aleksiću ili Jeremiću? Oni su elita, a mi smo poltroni, jer zastupamo svoj program i branimo svog predsednika. Pa, kako sada to? Kako to pomirite u svojoj glavi? Kako to uspete da objasnite? Dakle, policija je uradila svoj posao, vaše pitanje se odnosi na tužilaštvo, ja vas apsolutno podržavam u tome i smatram da tužilaštvo treba da kvalifikuje delo onako kako ono misli, ali da dobijemo kvalifikaciju. Hvala.
Hvala. Replika, Dragan Marković Palma.
Biću kratak, oni koji nisu vratili pare, morali da izvrše usluge, a usluga prati fakturu. Ako nema fakture, onda je to organizovani kriminal za sve i onaj ko je dao pare i oni koji su primili pare. Pa, evo vi, molim vas pošaljite jedan dopis tužilaštvu i recite da ne radi svoj posao. Evo mi, iz JS, smo konstatovali da ne rade svoj posao.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Narodne skupštine, narodni poslanik Stefan Krkobabić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice. Pre svega čestitke na organizaciji ove lepe posete učenika, iz Kraljeva. Uvaženi ministre, ispratio sam vaše izlaganje u potpunosti i rekli ste politika i ideologija, i upravo zato što mislim da delimo neke slične levičarske ideje, osloviću vas sa - dobro došli, druže Aleksandre. Pred nama su danas predlozi tri zakona, o potvrđivanju tri sporazuma, između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH, a svi se odnose na unapređenje saradnje i dalji razvoj dobrosusedskih odnosa, konkretno uređenje i pojednostavljenje granične kontrole i preko graničnog prometa. To može samo da raduje građane, sa obe strane Drine i Save. PUPS je uvek dizao glas protiv licemerstva, onih krugova iz EU, koji su, dok su na jednoj strani kod sebe, praktično ukidali granice unutar EU i omogućavali slobodan protok ljudi, robe i kapitala, nama, sa prostora bivše Jugoslavije, naturali i nametali postavljanje graničnih rampi i bodljikave žice, na teritoriji naše nekadašnje zajedničke zemlje. Zato ćemo sa zadovoljstvom podržati sva tri ova sporazuma i radovaćemo se ako ovaj proces saradnje, Srbije i BiH, bude išao u pravcu potpunog ukidanja granica i u praktičnom, ali i u simboličkom smislu, jer da se istinski pitao narod, sa obe strane Drine, tu granice nikada ne bi ni bilo. Državne međe koje su tu silom postavljene, između bliskih južnoslovenskih naroda, plod su osvete onih centara moći u Evropi i svetu, koji su Srbi i ostali južnoslovenski narodi porazili u oba svetska rata. Prvi je, dakle Zakon o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH, o zajedničkim lokacijama, na graničnim prelazima. On definiše područje zajedničke lokacije na graničnom prelazu, na delu teritorije države domaćina, na kojoj je službenim licima obeju država potpisnica sporazuma, dozvoljeno obavljanje granične patrole. Na zajedničku lokaciju, prilikom obavljanja granične kontrole, službena lica susedne države, primenjuju propise svoje države kojima se reguliše prelazak lica i prevoz stvari, uključujući i pravo na lišenje slobode, zadržavanje i prinudni povratak lica. Službena lica susedne države sprovode ove propise u istom obimu i na isti način, kao na teritoriji svoje države. Službene radnje koje na zajedničkoj lokaciji obave službena lica susedne države, smatraju se, kao da su obavljene u susednoj državi. Kako to u praksi izgleda, mogao je videti onaj ko se, na primer u luci Kale, u Francuskoj ukrcavao na trajekt za prelazak Lamanša. Izlazna granična kontrola iz Francuske i ulazu u Veliku Britaniju, obavlja se zapravo na ovoj kontinentalnoj strani, što znači da je britanski punkt granične policije na francuskoj teritoriji, što u mnogome ubrzava preko granični promet. Ono što posebno ohrabruje, jeste činjenica da ovaj sporazum prati i aneks, koji odmah najkonkretnije definiše i prvu zajedničku lokaciju, a to će biti granični prelaz Ljubovija – Bratunac, na teritoriji BiH, dakle kod novog mosta na Drini, kod Bratoljuba koji je izgrađen sredstvima Republike Srbije. Ono što ne piše u sporazumu, ali je već dogovoreno jeste da će novi granični prelaz na auto-putu Beograd-Kuzmin-Sremska Rača-Bjeljina koji se upravo gradi kod novog mosta u Sremskoj Rači na Savi koji uveliko premošćavaju turski neimari, dakle ta zajednička lokacija graničnog prelaza biti na teritorij Republike Srbije. Drugi predlog akta koji je pred nama jeste Zakon o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH o pograničnom saobraćaju, njime se uspostavlja pogranični režim, odnosno sistem pravila kojima se uređuju pogranični saobraćaj u pograničnom području između država strana sporazuma, odnosno između Republike Srbije i BiH. Stanovnici pograničnog područja stiču pravo prelaženja granica sa propusnicom bez zabrane ili ograničenja predviđeni zakonodavstvom država strana sporazuma. Pogranični saobraćaj je redovni prelazak državne granice stanovnika pograničnog područja jedne države potpisnice sporazuma u skladu sa pravilima pograničnog režima radi njihovog boravka i kretanja u pograničnom području druge države potpisnice sporazuma zbog ekonomskih socijalnih, porodičnih, verskih ili drugih opravdanih razloga za period koji ne prelazi vremenski rok određen ovim sporazumom. Ono što je veoma važno za građane koji žive u područjima uz granicu jeste da je to pogranično područje određeno kao oblast uz državnu granicu koja se pruža najviše do deset kilometara od državne granice, ali obuhvata i sva naselja koja se nalaze u okviru takve pogranične i lokalne samouprave, čak iako su udaljenja više od tih propisanih deset kilometara. U tom pravcu granični prelaz, a pogranični saobraćaj je određen kao granični prelaz preko kojeg je dozvoljen prelazak državne granice uglavnom stanovnicima pograničnog područja pod uslovima pograničnog režima. Definisana su i tzv. prelazna mesta, van graničnih prelaza određenih za pogranični međunarodni saobraćaj koja su zbog lokalnih sposobnosti ili izuzetno kada postoji zahtev posebne prirode otvorena za prelazak državne granice pod uslovima pograničnog režima kakav je uspostavljen ovim sporazumom. Za prelazak državne granice i boravak u pograničnom području pod uslovima pograničnog režima biće dovoljna samo pogranična propusnica kao posebna lična isprava koja služi njenom nosiocu. Ono što naročito važno jeste da su ovim aktom identifikovane sa obe strane, te opštine i naseljena mesta u tim opštinama u pograničnom području na koje se odnose odredbe ovog sporazuma. Na području Republike Srbije to su delovi sledećih opština i gradova na državnoj granici sa BiH: Šid, Sremska Mitrovica, Bogatić, Šabac, Loznica, Mali Zvornik, Ljubovija, Bajna Bašta, Užice, Čajetina i Priboj. Pogranične opštine i gradovi u Bosni i Hercegovini u pograničnom području na državnoj granici sa Republikom Srbijom su: Bjeljina, Zvornik, Bratunac, Srebrenica, Rudo i Višegrad. Prema ovom sporazumu, mislim da je to vrlo bitno i da se to pročita, postoji devet takvih prelaznih mesta u pograničnim područjima. Ja ću ih sada navesti, prelazno mesto „Suvi bunar“ na putnom pravcu Zaovine – Tetrebici i Suvi bunar – Gornje Dubovo, prelazno mesto Panjak, na putnom pravcu Mokra Gora – Kotromani i Panjak, Masali i Vardište, prelazno mesto Cigla na putnom pravcu Jablanica i Cigla – Štrpci, prelazno mesto Velika Ravan – Cigla na puto Brezovica – Cigla, Jablanica – Štrpci i Ančići, u Bosni i Hercegovini, prelazno mesto Bujići na putu Jablanica – Velika Ravan – Anđići, prelazno mesto Olandići na putnom pravcu Sastavci i Olandići – Ustibar, prelazno mesto Gornji Uvac – Pješački most koji povezuje mesto Raču u Srbiji i Gornji Uvac u Bosni i Hercegovini. Treći akt o kome danas raspravljamo je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o graničnim prelazima. Njime su na državnoj granici između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine, određeni kao granični prelazi za međunarodni i drumski saobraćaj putnika i roba na kojima se izvoze, uvoze i prevoze sve vrste roba, uključujući i one koje podležu inspekcijskim kontrolama prilikom prometa preko državne granice određeni sledeći granični prelaz Sremska Rača, Rača – Mali Zvornik - Karakaj, Ljubovija – Bratunac i Kotroman – Vardište. Takođe, kao granični prelazi za međunarodni drumski saobraćaj putnika i roba na kojima se izvozi, uvozi i prevoze sve vrste roba, ali osim roba koje podležu inspekcijskom nadzoru i roba na koju se plaćaju akcize određeni su sledeći granični prelazi, Badovinci – Popovi, Bajina Bašta – Skelani, Uvac – Vagan – Ustibar, dok su kao granični prelazi za međunarodni drumski saobraćaj određeni Mali Zvornik – Zvornik, Ljubovija – Bratunac i Trubušnica – Šepak, a kao granični prelazi za međunarodni železnički saobraćaj putnika i roba određeni su Brasina – Zvornik, Sremska Rača – Bjeljina, Priboj – Štrpci. Određeni su i sezonski granični prelazi za međunarodni rečni saobraćaj na jezeru Perućac – Višegrad, kao i sezonski granični prelaz Mokra Gora – Vardište, za međunarodni železnički putnički saobraćaj, za našeg starog „Ćiru“ koji je nekada povezivao Beograd i Sarajevo, pa dole do mora. Određeni su i granični prelazi sa pograničnim saobraćajem sa severa od Srema i Semberije i Jamena, Donje Crnjelovo, kao i Mačve i Podrinja. Oba skelom preko Save, odnosno Drine, ali i pogranični prelazi Carevo Polje, Carevo Polje i Priboj, Mokronozi dole na jugozapadu. Zašto sam imao potrebu da istaknem većinu ovih toponima koji se koriste u Predlogu ova tri zakona o ratifikaciji Sporazuma naše Vlade i Saveta ministara Bosne i Hercegovine? Zato, da i konkretno ilustrujem, koliko smo i mi u Srbiji, našoj braći i prijatelji u Bosni i Hercegovini životno zainteresovani za naše međusobno povezivanje, a ne razdvajanje. Koliko su svi ti granični prelazi, zapravo žila kucavica za građane koji žive sa obe strane, te silom nametnute granice, a ovoliki brojni granični prelazi i prelazna mesta obesmišljuju i izigravaju ruglu sve one strane lažne dušebrižnike koji su rušeći svoje berlinske zidove istovremeno na prostoru bivše Jugoslavije pokušali da ozidaju neke nove zidove između sunarodnika, braće, prijatelja i zemljaka. Uvaženi narodni poslanici, zbog svega ovog navedenog poslanička grupa PUPS – Tri „P“ će bezrezervno glasati za usvajanje ovih predloženih akata. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem kolega Krkobabiću. Jedno obaveštenje, pre nego što nastavimo sa daljim radom. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice Jevđić, poštovani ministre, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, najpre želim da iskoristim vaše prisustvo na današnjoj sednici, i da u ime poslaničke grupe SPS, vama i vašem Ministarstvu i predstavnicima BIA, čestitam na jednoj organizovanoj neselektivnoj beskrupuloznoj borbi protiv kriminala i korupcije, jer ovo što danas imamo kao rezultate tužilaštva, su zapravo rezultati vašeg rada u prethodnom vremenskom periodu, a oni su to samo sistematizovali i konačno kreću u jedan vid realizacije. Mi smatramo da je ovo samo mali deo onoga što će se dešavati u periodu koji je pred nama i očekujemo da u narednom vremenskom periodu otvore još dve značajne teme, a znamo da ste predano, odgovorno i ozbiljno i posvećeno radili na tome. Tu pre svega mislimo na temu prisluškivanja predsednika Srbije, ali i na temu koja se tiče pokušaja kriminalizacije porodice predsednika sa samo jednim jasnim ciljem, a to je destabilizacija Srbije, što naravno i u čemu neće uspeti, ali je dobro da konačno dođemo do imena počinioca, do imena onih koji su bili spremni da to urade, pa makar to bili i predstavnici nekakvih ambasada, jer sigurno je da čitava ova priča, ne znam da li ćete se složiti sa mnom, ali sigurno je da čitava ova priča ne bi mogla biti ni započeta ni realizovana bez podrške neke od ambasada, ne želim zaista nikoga da optužujem, prepuštam to nadležnim organima i nadležnim institucijama i verujemo kao poslanički klub da ste vi svoj deo posla odradili kao što sam rekao odgovorno, ozbiljno i posvećeno. Što se tiče današnje sednice, gospodine ministre, reč je dakle o pet sporazuma, tri sporazuma su sa BiH, jedan sa Austrijom i jedan sa Egiptom. Pre nego što krenem da govorim o sadržaju samih sporazuma, želim da kažem jedan stav poslaničke grupe SPS, a to je, obzirom da ću govoriti najpre o tri sporazuma koja se tiču BiH, a to je da nam je žao što čitav region nije shvatio poruku Srbije u periodu pandemije, kada je Srbija donirala vakcine, jer nije tu reč bila samo o donaciji, tu je reč o obnovi poverenja i kada je vrlo jasno rečeno, mnogo smo mali da bi loše govorili jedni o drugima, i da bi pojedinačno realizovali nekakve interese. Zar nije logičnije da svi zajedno nastupamo pred velikim silama i pred Briselom, i pred SAD. Tačno je, mi pretendujemo da budemo članovi i članica , punopravni član EU. Ali, dozvolite, najveća trgovinska razmena se obavlja u regionu i to ne treba zaboraviti, to je od 70 do 80%, prema nekim podacima i zar nije logično bilo da umesto što smo govorili loše jedni o drugima, a Srbija to nikada nije učinila, jer Srbija danas jeste simbol novih vrednosti u regionu, i Srbija ima jasan stav da se ne meša u unutrašnja pitanja drugih država, a ukoliko postoje otvorena pitanja i ukoliko postoje sporovi, Srbija je uvek spremna da ih rešava kroz dijalog, da iznađe kompromisno i pravično rešenje, nikako jednostranim aktima, nikako jednostranim potezima, jer to gledajući prošlost i gledajući prethodni period nije donelo apsolutno ništa dobro. Umesto da smo se okrenuli regionalnim projektima, poput Ekonomskog samita u Beogradu, Turski tok, ogroman značaj za našu industriju i za našu privredu, mini šengen i Otvoreni Balkan, o čemu ću nešto kasnije govoriti. Sam Vašingtonski sporazum koji smo trebali da iskoristimo sa ekonomskog aspekta i ekonomske normalizacije. Srž Berlinskog procesa je takođe privreda, ulaganje u oblast digitalizacije, inovacije, investicije, industrije. Nismo se na žalost, time bavili, bavili smo se, ne mi, nego drugi, da li Srbija vodi jalovu politiku ili ne, da li treba vršili prtisak na određene države, zapravo 5 država koje nisu priznale KiM, Kosovo kao državu, ili ne. To da li Srbija vodi jalovu politiku ili ne to ćemo videti u decembru kada podvučemo crtu. Znate, kada je ekonomija u pitanju tu ne možete da varate, oni su jasni, oni su vidljivi i tada će se videti jasan i vidljiv napredak Srbije, kao što se vidi danas kada je reč o organizovanoj borbi protiv kriminala i korupcije. Velika je razlika kada, recimo, predsednik Srbije ode u Bosnu i Hercegovinu, čini mi se da je to bio dan kada je dobio ključeve od grada Banjaluke i kada vrlo jasno kaže da mi želimo dobre odnose sa Bosnom i Hercegovinom i njenim entitetom u Republici Srpskoj i da nam ne pada na pamet priča da pričamo o ratu, i da nam ne pada na pamet da izričemo uvrede na račun drugih naroda. Banjaluka, eto, gde su postojale velike razlike, u tom trenutku je postao grad bez razlika, bez obzira na različita politička uverenja jednoglasno je doneta odluka. Kada je rečeno da će preko 100.000.000 evra biti uloženo u projekte Republike Srpske, izgradnja mosta preko Save i 100.000.000 evra pomoći, zatim izgradnja 17km autoputa od mosta do Bijeljine, procenjena vrednost radova je bila 136.000.000, a Srbija da će uložiti 100.000.000 evra. Time se pokreće ceo region i pripadnici različitih naroda. Zatim, izgradnja aerodroma Trebinje. Početna vrednost je 98.000.000 do 100.000.000 a Srbija će uložiti između, citiram, 73.000.000 do 75.000.000 evra. Milion evra za četiri lokalne samouprave. Znate, kada predsednik Srbije poseti Memorijalni kompleks u Donjoj Gradini on kaže da će poštovati istoriju i da ne želi da raspiruje mržnju, već poštuje kulturu sećanja i vodi računa o našoj istoriji i da našu istoriju nikada ne treba da zaboravimo. U tome je razlika između Srbije i drugih država u regionu. Nema veze, Srbija se opredelila za jednu mudru i racionalnu politiku. Srbija je danas faktor političke stabilnosti u regionu, želeli to da prihvate ili ne. Ovi sporazumi o kojima danas govorimo jesum zapravo akt saradnje. Srbija želi saradnju. Srbija želi saradnju sa svima, jer Srbiju svi sagledavaju kao pouzdanog, sigurnog, stabilnog i korektnog partnera. Na saradnju Republike Srbije sa Federacijom Bosne i Hercegovine odnose se tri sporazuma, a u pitanju je sticanje pravnog osnova za saradnju u oblasti regulisanja graničnih prelaza i pograničnog saobraćaja. Njihovim potpisivanjem, kao što je rečeno, pokazuje se otvorenost za dalje jačanje veza sa susednom Bosnom i Hercegovinom, konkretno ovim sporazumom treba da se doprinese bržem protoku ljudi, roba i usluga, što je od važnosti za privredni i društveni razvoj obe zemlje. Intenzitet pogranične saradnje potvrđuje otvaranje čak devet graničnih prelaza prema BiH. Srbija kao inicijator više značajnih regionalnih projekata profilisala se kao nesporni lider i faktor stabilnosti Zapadnog Balkana, što na svakom koraku iskazuje intenzivnom i bilateralnom i multilateralnom saradnjom sa zemljama u regionu, a koje u krajnjoj liniji imaju za cilj jačanje pozicije i konkurentnost čitavog regiona u odnosu kako na evropsko, tako i na svetsko tržište. Svaka od zemalja regiona ima svoje komparativne prednosti, ali je sigurno da udruživanjem resursa možemo postići bolji ekonomski efekat i biti konkurentniji sa trećim tržištima, što valjda i jeste suština. Kada je u pitanju saradnja sa Bosnom i Hercegovinom jako smo u mnogo čemu različiti i po nekim ključnim pitanjima imamo različite stavove. Srbija nastoji da svojim politikom afirmiše sve integrativne procese, posebno u oblasti privrede i posebno u oblasti ekonomske saradnje. Sporazumi sa Federacijom Bosne i Hercegovine odnose se na granične prelaze i pogranični saobraćaj, a njihov cilj jeste upravo svojevrsna granična liberalizacija na dobrobit obe zemlje, jer mi smo dve susedne države koje su veoma upućene jedna na drugu, bez obzira na bolne događaje iz bliske prošlosti koje su u jednom istorijskom trenutku udaljavale i naše politike, udaljavale i naše narode. Ono što danas činimo je za budućnost naših dobrosusedskih odnosa, a verujemo da će vreme i činjenice istorijski objektivizirati događaje iz tih devedesetih godina. Srbija i sa ostalim zemljama u regionu, posebno sa bivšim republikama Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije uspostavila diplomatske odnose u cilju stabilizacije regiona, ali zbog činjenice da su svi narodi Balkana isprepleteni i upućeni jedni na druge. Tako i sa Federacijom Bosne i Hercegovine, bilateralni odnosi uspostavljeni 2000. godine, i uprkos povremenim oscilacijama koje su posledice upravo istorijskih događanja možemo reći da između Srba i Bosne i Hercegovine postoje aktivni politički dijalog i sve bolja ekonomka saradnja. Srbija poštuje integritet, ponavljam, Federacije Bosne i Hercegovine, uz poštovanje integriteta Republike Srpske kao posebnog identiteta, jer Republika Srpska jeste tekovina Dejtonskog sporazuma i ustavna je kategorija u Federaciji Bosne i Hercegovine. Što se Srbije tiče to je nesporna i nepromenljiva činjenica. Uostalom, to se jasno vidi iz politike Republike Srbije prema Republici Srpskoj sa kojom imamo i Sporazum o specijalnim vezama i mnogobrojne bilateralne sporazume o saradnji u gotovo svim sektorima života. Srbija nastoji da unapređuje bilateralne odnose sa Bosnom i Hercegovinom upravo polazeći od navedenih činjenica. Danas je Bosna i Hercegovina jedan od najznačajnijih spoljnotrgovinskih partnera Srbije, a međusobna trgovinska razmena u konstantnom porastu, jer imamo komplementarna tržišta i privredu. Recimo, tako je u 2019. godini, Bosna i Hercegovina bila treća izvozna destinacija za naše robe, a po ukupnoj robnoj razmeni bila je na petom mestu. Negujemo korektne odnose. Srbija je u prošloj godini kovida pokazala koliko drži do regionalne saradnje i koliko je u ovim vanrednim okolnostima značajna solidarnost, koliko je u ovim vanrednim okolnostima značajno razumevanje. Da podsetim, prošle godine je Srbija donirala medicinski materijal i vakcine svim zemljama u regionu, i Bosni i Hercegovini, i Crnoj Gori i Makedoniji. Na taj način smo pokazali ne samo svoju ekonomsku i političku snagu, već pre svega humanost na delu. Kada su u pitanju konkretna tri sporazuma sa Bosnom i Hercegovinom važno je istaći da oni treba da doprinesu ne samo većoj spoljnotrgovinskoj razmeni, bolje organizovanom tranzitu i efikasnijem upravljanju granicom, već i jačanju naše bilateralne saradnje u borbi protiv prekograničnog kriminala ilegalnih migracija koje su, nažalost, zbog položaja i Srbije i Bosne i Hercegovine na migrantskoj ruti jedna od važnih oblasti bilateralnih odnosa. Srbija je na udarnoj evropskoj migratskoj ruti od 2015. godine. Kroz našu zemlju prošle su desetine hiljada migranata. Njihov cilj je Zapadna Evropa, ali su oni u Srbiji prihvaćeni i zbrinuti na najbolji način. Najnovija migratska kriza vezana je za događaje u Avganistanu. Važno je istaći da kako je predsednik države kazao – Srbija neće biti parking za migrante. Sporazum između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o pograničnom saobraćaju graničnim prelazima, zajedničkim lokacijama na graničnim prelazima, kao i Aneks Sporazuma za zajedničku lokaciju na graničnom prelazu Bratunac (Novi most) - Ljubovija (Novi most) potpisani su 27. jula 2021. godine u Zvorniku. U fokusu ovih sporazuma, pored olakšanja privredne saradnje, jeste i bolji i lakši svakodnevni život građana koji žive u pograničnim opštinama. Ovi sporazumi su pravni osnov koji omogućava svim građanima iz pograničnih opština, bilo da je u pitanju Ljubovija, bilo da je u pitanju Priboj, bilo da je u pitanju Bajina Bašta ili da su u pitanju opštine koje se nalaze sa druge strane Drine, kao što su Rudo ili Bratunac, da na jednostavniji način, brže i lakše, bez potrebe da imaju dokumenta koja su potrebna za prelazak iz jedne države u drugu, mogu da prelaze sa teritorije jedne na teritoriju druge države. To umnogome olakšava život. Dakle, suština je u tome da vodimo računa o životima građana a ne da se bavimo samo politizacijom. Iskoristio bih prisustvo ministra Vulina i pitao ga, imajući u vidu sporazume koji su danas na dnevnom redu, da li se zna datum otvaranja mosta Bratoljub, koji povezuje opštine Ljubovija i Bratunac? Podsetiću da je ovaj most država Srbija izgradila 2017. godine i da je za njegovu izgradnju izdvojeno 13 miliona evra. Ovaj most ima ogroman značaj za privredu, stanovništvo i razvoj Bratunca i Ljubovije, a saradnja zemalja regiona preduslov je napretka za sve zemlje zapadnog Balkana, jer samo ako budu oslonjene, kao što sam rekao, jedna na drugu, ako unapređuju saradnju, ako grade regionalno tržište, mogu napredovati na putu ka EU. Ne treba zanemariti činjenicu da region zapadnog Balkana sa 18 miliona stanovnika predstavlja važno tržište za sve kompanije u regionu, a isto tako i odskočnu dasku za pristup tržištima EU. Da podsetimo i na Berlinski proces, koji je kao regionalna inicijativa pokrenut 2014. godine, sa ciljem jačanja regionalne saradnje i boljeg povezivanja zapadnog Balkana u kontekstu bržih evropskih integracija. Zato Srbija svoju poziciju ekonomskog lidera regiona koristi upravo za ekonomsko jačanje regiona i regionalne inicijative koje tome doprinose. Jedna od tih regionalnih inicijativa jeste svakako "Otvoreni Balkan", a cilj je upravo otvorenija i intenzivnija privredna saradnja, olakšavanje međudržavnog prometa i nesmetano kretanje ljudi i roba na tom prostoru. Dakle, tri države su odlučile da zanemare prošlost, ne da zanemare prošlost, već da se ne osvrću na prošlost i da gledaju sadašnjost i da budu okrenuti pre svega ka budućnosti. Bosna i Hercegovina, isto kao što su Srbija i Albanija članice "malog Šengena", čija primena već daje rezultate u praksi, što je dobar putokaz i za ostale zemlje u regionu koje do sada nisu to uradile da se priključe ovoj inicijativi. Treba shvatiti činjenicu da je brži i ujednačen razvoj regiona uslov pozicioniranja svake zemlje ponaosob, kao što treba shvatiti da svaka zemlja koja ostane usamljena i nepovezana neće moći da bude respektabilna, pre svega u ekonomskom smislu. Danas niko ne može ostati ako je izolovano i usamljeno ostrvo u globalnom svetu, u kome velike ekonomije jedu male. Upravo zato je "Mini Šengen" ili "Otvoreni Balkan" lansiran sa ciljem unapređenja međusobne ekonomske integracije. Dakle, ovo svakako jeste vizionarski potez, ideja da se olabave granice u svakom smislu, da se stvori jedinstveno tržište radne snage, kao i da se zemlje bez ikakve zadrške i prepreka pomažu u slučaju elementarnih nepogoda. Svi ovi projekti i investicije su od velikog značaja za stanovništvo naših zemalja, kojima će na taj način da se omogući bolji i kvalitetniji život, narodi će moći lakše i jednostavnije da se povezuju, a najveću korist, ponavljam, imaće građani iz pograničnih naselja i opština i to će biti novi kvalitet života. Ulaganje u infrastrukturu je i u kontekstu regionalne saradnje veoma značajno. Uz sporazum između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH o zajedničkim lokacijama na graničnim prelazima i Aneks sporazuma o zajedničkoj lokaciji na graničnom prelazu Ljubovija-Bratunac, pored ovoga, ove godine smo na dnevnom redu imali i potvrđivanje Sporazuma o izgradnji 11 mostova između Srbije i BiH, čiji je značaj višestruk i nemerljiv. Suština svega je ubrzani razvoj regiona koji je, nažalost, u poslednjih 30 godina tavorio zbog, pre svega, nažalost, istorijskih događaja koji su za posledicu imali stvaranje novih država, razdvajanje naroda koji su suštinski uvek bili i biće upućeni jedni na druge. Zato danas treba ponovo da gradimo nove mostove, nove puteve, zajedničke projekte, na kojima će se zapošljavati ljudi iz naših država, pre svega. Na ovaj način razvija se infrastruktura, kao jedna od najznačajnijih privrednih grana svake, pa tako i naše dve države, a krajnji cilj je dobrobit građana, u kontekstu "Otvorenog Balkana" ili "Mini Šengena", posmatran sa tri sporazuma, sa Bosnom i Hercegovinom, o kojima danas govorimo, a koji predstavlja celinu rešavanja pitanja graničnih prelaza, a time i značajan korak ka liberalizaciji granice protoka roba i usluga, što sve treba da olakša život građanima obe zemlje. O ovim sporazumima će još više govoriti moje kolege u nastavku današnje sednice. Kratko bih spomenuo i naredna dva sporazuma - Sporazum sa Austrijom o saradnji u oblasti prirodnih katastrofa i Memorandum sa Egiptom o vojnoj saradnji. Kada je Sporazum sa Austrijom u pitanju, želim da istaknem gotovo viševekovnu saradnju sa ovom zemljom i da pohvalim intenzivnu saradnju koju danas ostvarujemo sa Austrijom. To da je Beč treći grad u svetu po broju Srba samo potvrđuje značaj naše međudržavne saradnje i značaj položaja koji Srbi u Austriji zauzimaju, ali…
Uvaženi gospodine Milićeviću, obratite pažnju na vreme.
Da, završavam. Znači, privredne saradnje koju danas imamo sa Austrijom. Reafirmacija prijateljstva sa nesvrstanima, i time završavam, neću nažalost moći da govorim, ali reći ću jednu rečenicu, kada je u pitanju sporazum sa Egiptom. Treba istaći kontinuitet višedecenijske saradnje sa ovom zemljom, sa kojom prijateljstvo potiče još od osnivanja Pokreta nesvrstanih, u čemu su lideri obe naše zemlje imali gotovo presudnu ulogu. Reafirmacija prijateljstva sa nesvrstanima je velika zasluga i sadašnjeg predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, Ivice Dačića, koji je kao ministar spoljnih poslova upravo sa ovim zemljama započeo proces, veoma važan nacionalni i državni projekat u koordinaciji sa predsednikom Republike, a to je proces povlačenja priznanja samoproglašenog Kosova. Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući, izvinjavam se zbog prekoračenja vremena i naravno da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati predložene sporazume.
Hvala vama. Sledeći na spisku je predstavnik poslaničkog kluba "Aleksandar Vučić – Za našu decu" Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajući. Uvažene kolege i koleginice, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani građani Republike Srbije, danas je pred nama nekoliko sporazuma, odnosno zakona, koji, pored suštinske važnosti za život svakog čoveka u ovoj zemlji, imaju i jednu simboličnu važnost. Naime, ovi sporazumi moglo bi se reći da su na neki način paradigma politike koju danas vodi Srbija, paradigma politike koju danas vodi SNS, čiju poslaničku grupu u ovoj raspravi predstavlja moja malenkost, ali pre svega paradigma politike koju danas vodi predsednik i Srbije i SNS. Pored toga što ovi zakoni suštinski veoma jasno i veoma precizno utiču na svakodnevni život čoveka sa jedne strane, oni s druge strane podižu ugled Srbije, čuvaju mir i stabilnost u regionu. Vi ste, uvaženi ministre Vulin, već više godina politički partner Aleksandra Vučića i SNS i možda mi vi na najbolji način možete reći nije li ovo politika i Aleksandra Vučića i SNS u celini, nije li to politika kojom svakom danom pokušavamo doprineti kvalitetnijem i boljem životu svakog pojedinca u Srbiji, sa jedne strane, i, sa druge strane, svakog dana i svakim potezom pokušavamo doprineti međunarodnom ugledu Srbije i očuvanju mira i stabilnosti u regionu. Verovatno ste zato i vi već godinama politički partner i Aleksandra Vučića i SNS. No, da krenemo. U pitanju su sporazumi o zajedničkim lokacijama na graničnim prelazima, Sporazum o graničnim prelazima i verovatno jedan od najvažnijih sporazuma, Sporazum o pograničnom saobraćaju, a svi su između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH, sa druge strane. Kada su u pitanju zajedničke lokacije za granične prelaze, valjda je sad svima jasno da je to rešenje višegodišnjeg problema, odnosno višegodišnjeg pitanja kada je u pitanju most Bratoljub. Ovaj sporazum predstavlja osnov da Bratoljub konačno bude pušten u promet i da građani i Srbije i Republike Srpske, odnosno BiH konačno počnu da osećaju benefite onoga što smo radili u proteklim godinama. Međutim, nije to jedini integrisani granični prelaz u Srbiji. Ja dolazim sa severa Srbije, pa znam da jedan takav granični prelaz postoji u Bačkim vinogradima i znam koliko on znači i za građane Mađarske i za građane Republike Srbije. Mi se nadamo da ovo neće biti jedini integrisani granični prelaz, ministre, kada je u pitanju granica sa BiH, odnosno Republikom Srpskom, jer generalno jedan ovakav sporazum otvara mogućnost da to ne bude samo granični prelaz na Bratoljubu, nego i na nekim drugim lokacijama. Kada je u pitanju ovaj drugi sporazum, a tiče se graničnih prelaza, takođe, na jedan kvalitetan način on uređuje promet između Republike Srbije i BiH. Svakako se određuju mesta gde se šta carini, gde se prelazi granica. Siguran sam da će svakako ovo uticati na privredu. Siguran sam da ste u određivanju ovih stvari vodili računa o potrebama privrednika, pogotovo kada se uzme u obzir turizam, jer određuju mesta gde će prelaziti „Ćiro“ i otvaramo one granične prelaze sezonske na Perućcu, itd. Međutim, na kraju, Sporazum o pograničnom saobraćaju. Ovo je nešto što, ministre, običan svet, kad kažem običan svet, nema običan i neobičan, nego čovek u Srbiji čeka decenijama, pogotovo u pograničnim delovima prema BiH, gde smo istorijski, rodbinski, kulturološki i na svaki drugi način vezani sa ljudima koji žive sa druge strane Drine. Ovo je verovatno jedan od najznačajnijih zakona kada je u pitanju pogranični saobraćaj koji ljudi već decenijama čekaju. Zvali su me pojedini ljudi iz ovog naselja Trbušnica, valjda videći prilog o ovom zakonu, iz Sličajevca, iz Loznice, neki Zarići, Nikolići, ne znam već, i tražili od mene da vam se zahvalim u njihovo ime, jer će konačno posle više decenija moći da odlaze nesmetano, bez pasoša, bez lične karte, da rade svoja imanja, kod braće, prijatelja i rođaka u Republiku Srpsku. Manje-više naša zahvalnost svakako stoji, ali najvažnija je zahvalnost naroda, a narod je itekako pokazuje iz izbora u izbore i prema predsedniku i SNS, ako hoćete, i prema vama kao našem dugogodišnjem političkom partneru. Ministre Vulin, mi ćemo ove zakonske predloge, odnosno ove sporazume podržati. Međutim, ono što zajednički tražimo od vas i što vam kažemo je ovo nije dovoljno. Ne možemo da stanemo na ovome. Predsednik Vučić je davno, da kažem, proklamovao jednu ideju povezivanja našeg naroda, naših naroda na Balkanu kroz onu inicijativu „Mini Šengena“, sada se zove „Otvoreni Balkan“, gde je konačnici cilj ukloniti ove granične barijere. Mi od vas, kao nadležnog ministra i člana Vlade, tražimo da sledite jednu takvu principijelnu politiku, jer uklanjanje graničnih barijera između država na Balkanu je u stvari jedna evropska tekovina. A šta nas drugo čeka pristupanjem EU nego uklanjanje graničnih barijera? Dobro je da to radimo unapred i koristimo benefite toga. Tako da, očekujemo da u nekom periodu vi ili neki drugi predstavnik Vlade dođete sa nekim još poboljšanim zakonskim predlozima, a tiču se pograničnog saobraćaja. Ako bi mene lično pitali, ministre, rekao bih da bih najviše voleo da je ovo sporazum sa Republikom Srpskom. Imam pravo da nekog volim i pravo da nekog poštujem. Međutim, kao odgovoran i principijelan čovek koji se dugo bavi politikom i onaj koji sledi politiku predsednika države, itekako se radujem što i kroz ove sporazume poštujemo integritet BiH i time pokazujemo jednu odgovornu i državotvornu politiku prema svojim susedima, što očekujemo i od njih kada smo mi u pitanju. Pokazujemo svakako volju za mirom i tolerancijom. Međutim, ministre, svedoci smo da zauzvrat veoma često ne dobijamo isto. Evo vam jednog primera, primera pomirenja i napretka s jedne strane i primera izazivanja nestabilnosti sa druge strane i to ničim uzrokovanog izazivanja nestabilnosti. Naime, juče su se u Subotici sreli srpski predsednik Aleksandar Vučić i mađarski premijer Viktor Orban, gde su na jedan simboličan način obeležili početak radova na pruzi Subotica-Segedin i to je bio jedan veliki dan i za Srbiju i za Mađarsku, ako hoćete, i za narod na severu Srbije, a taj uspešan dan je završen pesmom Tamo daleko, jednom od najtužnijih pesama iz Prvog svetskog rata, koja je komponovana na Krfu 1916. godine. Pesmu su pevali zajedno potomci nekadašnjih protivnika iz Prvog svetskog rata. Pevali su je potomci srpskih i austrougarskih vojnika. A celog dana smo koristili izreke – pevali smo srpske pesme, a koristili mađarske izreke. Jedan odličan primer kako možemo da prevaziđemo sve ono što je prošlost i iz nestabilnosti pređemo u stabilnost. Danas srpski narod i mađarski narod zajedno i pevaju i tuguju, ali zajedno i rade i dele poslove. Za ovakav epilog najzaslužniji je srpski predsednik Aleksandar Vučić i zašto ne reći, njegov i naš prijatelj mađarski premijer Viktor Orban i politike koje oni danas vode. Odličan primer kako prošlost tešku ili nekakve nesuglasice iz prošlosti možemo pretvarati u saradnju, mir i napredak na korist i jednih i drugih. Šta smo imali sa druge strane? Istovremeno dok se ovo dešavalo u Subotici, iz Sarajeva su ničim izazvani krenuli sa uvredama na račun Srbije i na račun srpskog predsednika. Time su pojedini i u Sarajevu na sebe uzeli ulogu advokata svog nekadašnjeg okupatora, ničim pozvani i niko ih od tih nekadašnjih ni u primislima nije pozvao. Posledica je ova politika koju danas, nažalost, u BiH vode Bakir Izetbegović, onaj nesretni Komšić itd, dela politike u BiH. Ali, da bi stanje bilo gore i da bi slika bila jasnija, nažalost, i u Beogradu nalaze saveznike. Verni saveznici tih politika destruktivnih iz okruženja danas su u Beogradu lideri i prvaci nekadašnje vlasti – Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boris Tadić i njima pridruženi Boško Obradović itd. Imali ste, ministre, juče primer kako i na koji način se gradi poverenje i suživot i primer obrnuti koji je došao iz Sarajeva. Mi vas molimo kao predstavnici naroda u ovom uvaženom domu da sledite ovaj primer suživota koji proklamuje i već od 2014. godine uporno sprovodi srpski predsednik i kada su u pitanju odnosi prema BiH, ali i drugi regionalni odnosi. Pošto ste već tu, iskoristiću priliku da vam skrenem pažnju na to, svakako i da vas upitam – kakva je saradnja između MUP Republike Srpske i MUP Republike Srbije, obzirom da znam da ste prilično i vi Vlada angažovani na tom polju, a uzevši u obzir sve ono što se ovih dana dešava u BiH i Republici Srpskoj? Taknuću se na kraju i dva sporazuma koja se tiču saradnje sa Austrijom i saradnje sa Egiptom. Nije li to dokaz politika koje danas takođe sprovodi i SNS i predsednik Vučić kao njen prvi čovek? Nije li to dokaz saradnje i sa zapadnim i sa istočnim partnerima, svuda tamo gde je to od koristi za Srbiju i njen narod? Što se nas iz SNS, odnosno iz poslaničke grupe SNS tiče, stvari stoje ovako kako sam ih i predočio. Budite sigurni da ćemo mi, poslanici SNS, ove sve sporazume, odnosno, zakonske predloge podržati u danu za glasanje, a od vas očekujemo da se sa još boljim predlozima viđamo u ovom skupštinskom zdanju. Hvala vam puno.
Hvala vama uvaženi narodni poslaniče. Prijavio se predlagač, uvaženi ministar Aleksandar Vulin. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Saradnja sa Ministarstvom unutrašnjih poslova Republike Srpske je izuzetna. Ministarstvo unutrašnjih poslova Republike Srbije je izvršio nekoliko donacija prema Ministarstvu unutrašnjih poslova Republike Srpske. Zajedno ostvarujemo brojne obuke, na prvom mestu, pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srpske. U planu su i zajedničke vežbe. Dakle, saradnja je zaista dobra kada je u pitanju borba protiv organizovanog kriminala. Tu zaista imamo saveznika u Republici Srpskoj. Kada je bilo hapšenje i razbijanje ovog klana Belivuk-Miljković, Ministarstvo unutrašnjih poslova Republike Srpske nam je pomoglo i informacijama, ali isto tako i davanjem odgovarajućih, da ne govorim baš sve, smernica, informacija o pripadnicima ovog klana koji su se nalazili na teritoriji Republike Srpske, nekad i BiH. Dakle, saradnja je zaista izuzetna. U ostalom, imamo iste neprijatelje, organizovani kriminal i naravno da se protiv njega iskreno i zajedno borimo. Više Republika Srbija poštuje integritet i suverenitet Bosne i Hercegovine, nego što pojedini rukovodioci u Bosni i Hercegovini, važni rukovodioci, članovi Predsedništva poštuju integritet i suverenitet Republike Srbije. Nikad niste mogli da čujete ni od jednog predstavnika zvanične politike države Srbije da smatra da ovaj ili onaj deo teritorije Bosne i Hercegovine treba ili ne treba da bude samostalan. To šta mi želimo je drugo, a naša politika je više nego jasna. Kažem vam da bih bio najsrećniji da Drina protiče kroz sred srpske države, a ne da je na granici srpske države, ali poštujem Dejton, poštujem međunarodne obaveze Republike Srbije i naravno da priznajem Bosnu i Hercegovinu. Sa druge strane, imamo članove Predsedništva Bosne i Hercegovine koji otvoreno kažu da je Kosovo nezavisno faktički i suštinski i da ih samo veto srpskog člana Predsedništva sprečava da priznaju Kosovo. Znate, onaj koji je priznao Kosovo, bez obzira da li je to velika sila, mala sila, ne zanima me, taj je izgubio svako pravo da govori o principu nepromenjivosti granica. Izgubio je svako pravo da kaže da su granice nepromenjive i da se nikad više neće menjati. Nemate to pravo. Godine 2008. ste to pravo zauvek izgubili. Destabilizacijom koju ste učinili na Balkanu te 2008. i naravno, 1999. godine, tokom NATO agresije, pa i ranije, vi ste izgubili pravo da govorite o miru, a posebno pravo da govorite o principu nepromenjivosti granica. Ne može se, kao što je rekao češki ministar spoljnih poslova u jednoj od prethodnih vlada, reći napravili smo grešku kad smo priznali Kosovo, nismo trebali da menjamo granice Srbije, ali nećemo više. Ne može nećemo više. Ne znate vi, kada ste jednom otvorili proces promena granica na Balkanu, vi ne znate gde će se i kada taj proces završiti. Samo jedno znate, proces ste otvorili. On je otpočeo, a u istoriji procesima se upravlja, ali se ne zaustavljaju dok ne dođu do svog logičnog kraja. Dakle, ja sam apsolutno za princip nepromenljivosti granica i počinjem od Republike Srbije, insistirajući da se poštuje naš teritorijalni integritet i naše teritorijalni suverenitet. Čvrsto verujem u to i kao što čvrsto verujem u to da naš odnos prema našim susedima treba da bude onakav kakav naši susedi imaju prema Srbima sa kojima žive. Ne možete da budete u srdačnim odnosima sa Srbijom kraj koje živite, a da vršite diskriminaciju Srba sa kojima živite. To jednostavno nije logično. Zato verujem da očuvanje prava Srba je najbolji način da imate najbolje moguće odnose sa Republikom Srbijom. Samo još jedna stvar. Vi ste rekli – kada uđemo u EU granice neće biti važne. Bojim se da će biti jako važne. Čak i ako uđemo ikada u EU, nisu nam baš rekli da su raspoloženi za nas, imaju nekih dilema po tom pitanju. Kažu da se to ne odnosi samo na nas, već tako, uopšte, što je, naravno, njihovo pravo. Oni imaju pravo da prime koga kod hoće u svoj klub. Mi smo tu, stojimo, čekamo, radimo svoj posao, razvijamo Srbiju, ali kada je počela migrantska kriza, Šengenski sporazum je ukinut, izbacili su vojske jedni prema drugima, i to gle čuda baš na svojim granicama, nisu otišli da štite nekog drugog, nego čuvaju svoje granice i vrlo ih ljubomorno čuvaju. Kada je počela kovid kriza, izbacili su opet vojske na granice i vrlo ljubomorno čuvaju svoje granice, kao što vrlo ljubomorno čuvaju medicinsku opremu, vakcine i sve ostalo. Dakle, nisam ubeđen da granice neće biti važne ni kada postanemo članica EU, ako postanemo članica EU. Mi smo tu malo napredniji od njih. Predsednik Vučić je izašao sa jednim hrabrim predlogom. Šta mislite zašto ga toliko napadaju? Zato što to što on predloži i radi oni bi trebali da radi, a nisu u stanju, a ne smeju to da rade. Kako onda neka mala Srbija tamo može da stvara „Mali Šengen“, a oni ga nisu napravili u EU? Koliko zemalja članica EU nije u Šengenskom sporazumu? Kako sad Srbija može da napravi u svom nekom okruženju Šengen? Kako vi to zamišljate, Srbi? Ko ste vi to? Kako ste vi to smislili? Znate, kada Aleksandru Vučiću kažu – previše pričaš o uspesima Srbije, moglo bi to malo tiše da bude, da, ali on govori istinu. Dakle, granice će biti važne i kada i ako postanemo članica EU, ali sam veoma ponosan na našeg predsednika što je pokazao da Srbija nema čega da se plaši. Onaj ko otvara granice ne plaši se, naprotiv. Znate, stalno nam govore, tim auto-putem će se kretati Šiptari, hoće, ali će se tim auto-putem kretati naša roba koju ćemo izvoziti, naši preduzetnici, Srbi će nam biti bliži gde god da su. Nemamo mi čega da se plašimo. Možemo samo da budemo ponosni na sebe, a ovi iz Evrope neka gledaju kako Srbija radi, pa možda i oni jednog dana nauče nešto. Hvala.
Zahvaljujem se, uvaženi ministre. Reč ima Milimir Vujadinović.
Hvala vam, predsedavajući, ali samo par napomena. Ministre, govoreći o ulasku u EU, sad već možemo govoriti hipotetičkom, jer uslovi za naše pristupanje EU su potpuno drugačiji od onih koji su važili za neke druge koji su u međuvremenu postojali članovi EU. Međutim, zato sam i napravio paralelu sa „Otvorenim Balkanom“, dok čekamo taj ulazak u EU, zamolio sam vas da predano radimo na onome što je proklamovana ideja od strane predsednika država. Zvala se „Mini Šengen“, a sada se zove „Otvoreni Balkan“. Mislimo da je to u svakom slučaju, dok svi čekamo taj ulazak u EU, nešto što će doprineti životu svakog čoveka i u Srbiji i svakog čoveka u zemljama u regionu. Ono što bih još, ministre, da napomenem, obzirom da ste tu i nemamo često priliku da se susrećemo i što svakako možemo da podržimo, je to što dosledno primenjujete mere kada je u pitanju zaštita i zakona, ali i zaštita integriteta i bezbednosti Republike Srbije. Molimo vas da i u narednom periodu prema svima onima koji dolaze iz okruženja, a vrlo dobro znate na šta mislim, a potencijalni su kršioci zakona i na neki način bezbednosti Republike Srbije i dalje, na neki način, ograničavate ulaske u Republiku Srbiju. Vi znate da su neke zemlje u regionu našim građanima zabranile ulazak, pa čak i ljudima koji su pisci, pesnici, diplomate, čak i ljudima koji su rođeni u tim, pa nije vama, vi ste rođeni u Hrvatskoj, da, primer Hrvatske, čak i ljudima koji su diplomate, a donedavno se u Srbiju moglo ući bez obzira kakvi su ljudi. Mi vam svakako čestitamo na toj meri koju ste počeli dosledno da primenjujete i molimo vas da u njoj ostanete dosledni. Takođe, prenosim vam zahvalnost iz Republike Srpske u smislu ljudi koji su aplicirali za državljanstva, taj proces dobijanja srpskog državljanstva je znatno skraćen i u zadnje vreme se čekanje na to državljanstvo Republike Srbije svelo na par meseci, čini mi se, do dva meseca u odnosu na par godina što je bilo ranije. To je veliki doprinos integraciji našeg naroda, svakako poštujući ovo o čemu ste govorili integritet države Bih, ali i drugih država u regionu. Hvala vam.
Hvala vama. Replika, uvaženi Đorđe Milićević. Izvolite.
Uvaženi gospodine ministre, obzirom da, kao što je kolega rekao, imamo prilike retko da se viđamo, a ne znam da li ste uspeli da stignete na početak sednice, mislim da niste, kada su poslanici postavljali pitanja, pa ste me inspirisali i iz tog razloga sam se javio. U potpunosti se slažemo sa vama kada govorite o principu nepromenjivosti granica. Onaj koji je jednom promenio granicu, pa kako da mu verujete. Onaj koji je jednom odlučio da bombarduje Srbiju, pa kako da mu verujete da to neće učiniti ponovo i da sada govori o nekakvom miru i o stabilnosti. Ali, ne brinu nas sada ministre velike sile. Mi znamo otprilike njihove namere, znamo otprilike šta je njihova intencija, znamo zašto dvostruki standardi i dvostruki aršini kada je reč o evropskom putu Srbije. Znate šta nas brine? Brine nas unutrašnjost, brine nas Srbija, brine nas ova Skupština. Ovde je danas postavljeno pitanje i koristi se svaki način i svaki trenutak za podrivanje i podele unutar Srbije. Kolega može da se uvredi, kada pomenu Sandžak, za mene Sandžak ne postoji. Za mene po Ustavu postoji Raško upravni okrug. Imali smo ovde, jedan kolega je postavi pitanje na početku današnje sednice, da sve ekipe iz Novog Pazara treba da istupe iz takmičenja u Srbiji zbog rukometne utakmice na kojoj se skandiralo ratnom zločincu. Ako je to tako, ja to osuđujem. Ali, nisam primetio da su na takav način reagovali pre dve godine kada sam prisustvovao utakmici u hali u Novom Pazaru gde se skandiralo Naseru Oriću. Nisam primetio ni jednog trenutka da su odreagovali na ovakav način kako danas reaguju i između ostalog predlažući kao kompromisno rešenje, kao nešto što će da nas prosvetli, da usvojimo rezoluciju o Srebrenici koja je sramna. Izvinite, gospodine ministre, ali morao sam da se javim. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ovim smo završili deo vezan za ovlašćene predstavnike poslaničkih klubova. Prelazimo na redosled poslanika prema prijavama za reč. Prvi na listi je predsednik poslaničkog kluba Pravde i pomirenja, Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani predstavnici ministarstva, građanke i građani, stranka Pravde i pomirenja kao najjača bošnjačka stranka u danu za glasanje glasaće za ove sporazume. Što se tiče bilo kog skandiranja, bilo kom osuđenom ratnom zločincu, mi to apsolutno osuđujemo i samo treba videti u tom gradu ko je na vlasti, a ja mislim, kolega Milićeviću, da je vaša stranka na vlasti u Novom Pazaru. Mi smo u opoziciji. Bilo kakvo skandiranje, veličanje zločina i zločinaca apsolutno osuđujemo i mislim da je odgovornost i kada su u pitanju bilo koji lokalni klubovi na lokalnoj vlasti koja to finansira i predstavnici lokalne vlast sede u upravnim odborima tih preduzeća i klubova, preduzeća koja finansiraju te klubove i generalni sponzori su. Prema tome, vidite da li ima vaših predstavnika i zašto podržavaju tu vlast ako se sa njom ne slažete. Što se tiče samih sporazuma, jedna narodna izreka kaže – bolje bliži komšija, nego dalji brat. Mi kada govorimo o sporazumima sa BiH tog se primera i te izreke se držimo. Državnički potez predsednika Aleksandra Vučića, kada su u pitanju optužnica u slučaju Vranj, to treba pozdraviti. Naravno da očekujemo i odgovor sa druge strane, jer bilo ko ko je učestvovao u bilo kakvom zločinu ja duboko verujem da će biti osuđen i da to treba prepustiti lokalnim tužilaštvima. Međutim, dosta ljudi ne svojom voljom je učestvovalo u ratovima devedesetih godina, bilo da su mobilisani ili na neki drugi način i te tajne optužnice opterećuju apsolutno građanke i građane i sa jedne i sa druge strane. Očekujem da imamo minimum odgovornosti i kada je u pitanju naša zemlja, a to smo pokazali, ali kada je u pitanju Bosna i Hercegovina i da će na ovaj državnički potez odgovoriti se tako što će ako postoje eventualni slučajevi protiv državljana Republike Srbije, našim tužilaštvima biti prepušteni ti postupci. Što se tiče Egipta, raduje me saradnja sa jednom muslimanskom zemljom koja je apsolutni lider kada je u pitanju sever Afrike. Inače, zbog usporedbe, hoću da kažem da se nije zvala stranka Muslimansko bratstvo, već stranka Slobode i pravde. Vrlo interesantno, ali to je jedna činjenica. Što se tiče Austrije, Austrija je jako važna zemlja, članica EU i kada je u pitanju Egipat i kada je u pitanju Austrija, iako možda u spoljnoj politici nemamo po svim tačkama suglasje, važno je da gajimo dobre odnose, Austrija je veliki investitor, uticajna zemlja i radujem se sporazumu koji potpisujemo sa ovom zemljom. U Danu za glasanje glasaćemo za ove sporazume. Samo bih iskoristio priliku da podsetim ministra na slučaj ubistva Edina Hamidovića u Sjenici. Očekujemo reakciju da oni koji su počinili taj zločin odgovaraju, ali i oni koji nisu u komandnom lancu preduzeli sve. Znači, čovek je rekao da mu neko preti, taj ga je ubio posle na šetalištu, na sred ulice. To je nešto što je uznemirilo javnost, to je nešto što me je uznemirilo kao građanina, kao roditelja. Gledao sam sedmoro dece na dženazi rahmetli Hamidoviću i to me je jako potreslo i svaki put ću na tu temu da govorim. Očekujem da u domenu vaše odgovornosti što je, preduzmete, da oni koji su odgovorni i suizvršioci da snose posledice. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Tandir je verovatno iskoristio priliku da kaže javnosti da, ne znam, njegovi predstavnici političke opcije ili opcije koju predstavlja nisu na vlasti u Novom Pazaru. Da, SPS jeste na vlasti i deo je vladajuće koalicije u Novom Pazaru, ali to nema apsolutno nikakve veze sa onim o čemu sam ja govorio. Ja sam govorio, to apsolutno nikakve veze nema o čemu sam ja govorio, ja sam govorio o skandiranju na utakmici i rekao sam, vrlo jasno, da mi iz SPS osuđujemo svako skandiranje, a naravno da su organizatori ti koji moraju da daju konačnu ocenu i konačan stav. Ne možete nekome manje, nekome više. Moja diskusija je išla u jednom drugom pravcu. Da se ovo desilo pre dve godine, a ja sam lično prisustvovao, a ne verujem, vas nisam video, ne verujem da ste prisustvovali utakmici gde se skandiralo Naseru Oriću, nije se ovako odreagovalo. Znači, ovde je suštinsko pitanje nešto drugo. Vi podržavate ovu rezoluciju koja je predložena ili ne? Ja kažem da je ona sramna, kažem da je ona licemerna i kažem da smo svih, 250, potpisali zakletvu da ćemo poštovati Ustav. Ovakvom rezolucijom i ovakvim ponašanjem i stavovima u periodu koji je iza nas, ne mislim na vas, znate na koga mislim, ne poštujemo Ustav i ne poštujemo zakletvu koju smo potpisali. U tom pravcu je išla moja replika. Da li ima nekoga iz SPS, to nema veze sa vlašću. Da li ima nekoga u nekom klubu? Možda i ima, ali će osuditi kao što i mi danas osuđujemo i nema tu dvostrukih standarda i dvostrukih aršina. Ja vas podsećam, pre dve godine sam lično bio na utakmici, lično bio na utakmici, i čuo to isto i nije bilo SPS, jer bi ih prepoznao. Zahvaljujem.
Hvala. Replika, Samir Tandir.
Moji stavovi za razliku od vaših ne razlikuju se od Novog Pazara i Beograda. Znači osuđujem jasno ja i moja stranka skandiranje bilo kom ko je osuđen za ratne zločine. Znači, taj klub, taj grad koji je osnivač tog kluba, vi ste i vaš ili vaša stranka, ne vi lično, naravno, deo te vlasti. Zašto vaš opštinski odbor nije reagova i zašto je rekao OK, ako se ovo nastavi mi ćemo preduzeti određene mere, a ne, mi imamo tu neke benefite, e tu ćemo da se ućutimo, a onda imamo benefite u Skupštini, dići ćemo mi glas da dobijemo koji politički poen. Znači, ja, jasno i glasno, u skladu sa Ustavom Republike Srbije, apsolutno kažem, osuđujem bilo koje veličanje bilo kog zločina i tačka i moji stavovi se ne razlikuju da li sam u Novom Pazaru. Da li sam bio na utakmici? Nisam, pa ja nisam u Novom Pazaru, šta ću ja na utakmicama u Novom Pazaru, a da sam bio i da se skandiralo to bi osudio. Hvala vam.
Uvaženi kolega Milićeviću, samo mala molba da obratimo pažnju na vreme, ali naravno imate reč.
Obraćamo pažnju naravno na vreme, ali ovde govorimo o opštinskim odborima, da opštinski odbori treba da osude i da donesu odluku o tome da li je neko odgovoran ili nije odgovoran za skandiranje na utakmici. Kakve to veze ima? Znate li vi kako se organizuje jedna sportska manifestacija? Znate li vi ko snosi odgovornost za organizaciju jedne sportske manifestacije? Znate li vi ko treba da donese konačnu odluku? Samo kažem nema dvostrukih standarda. Ja se slažem sa vama. Da li je Novi Pazar, Sjenica, Beograd, potpuno isto, potpuno isto, ali ne može nekome manje, nekome više. Ne može jedanput da pređemo preko toga, pa u redu je, nećemo. (Samir Tandir dobacuje.) Opet vi o koalicionim partnerima, da li mi ovde govorimo… To je za vas suština, to za mene nije suština, to ćete vi i videti, pošto pokušavate da se usmerite ka istom biračkom telu. Ne otimamo vam mi biračko telo, prepuštamo mi to vama, ne mešamo vam se, ali ovde govorimo o suštini, a suština je u organizaciji sportske manifestacije i o tome da neko želi da zloupotrebi organizaciju sportske manifestacije da pozove sve klubove da napuste takmičenja u Srbiji. Šta to znači izvinite? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Samir Tandir, pa da završavamo, molim vas, ovaj krug replika.
Hvala predsedavajući. Jasan je moj stav i apsolutno nema tu nikakvog politikanstva. Visoki funkcioner stranke Rasima Ljajića je na čelu tog kluba. Nije moj, a vi ste sa njim u koaliciji u Novom Pazaru, a ja vas molim da ono što govorite sada ovde kažete i u Novom Pazaru, a ne u Novom Pazaru ćemo da imamo neke benefite, pa da nas ne bi izbacili iz koalicije, znate, to ćemo prećutati, a onda ćemo to u Skupštini, na tome ćemo poentirati. To se zove dvostruki aršin i politikanstvo. Kod mene nema politikanstva. Isti stav koji iznosim u Novom Pazaru, iznosim ga i ovde. Apsolutno, bilo koje vređanje bilo kog naroda ne podržavam, osuđujem, tačka, i kada se radi o mom i bilo kom drugom narodu i nije mesto pričati, veličati i navijati bilo koga, da li je osuđen za ratne zločine ili nije, skandirati političarima i bilo kome drugom. Na utakmici treba da pričamo o utakmici, a to treba da se povede na nivou lokalne zajednice, na nivou sportskog udruženja u Novom Pazaru, a ne vi i ja da diskutujemo. Ali, ako želite, možemo. Ja sam vrlo raspoložen. Hvala.
Zahvaljujem se. Pozivam se na član 104. stav 3. i kao što sam rekao, ovim završavamo krug replika i molim za razumevanje za to. Ima reč uvaženi ministar Aleksandar Vulin.
Samo ću kratko. Da bi bilo jasno, odluku o prekidu neke utakmice, neke sportske priredbe donosi delegat Saveza ili organizator utakmice. Dakle, policija tu nema ništa. Mi smo dužni da poslušamo to što nam se kaže, eventualno ispraznimo tribinu ili uklonimo nekoga ko krši odgovarajuća pravila, krši zakone. To je naš posao, ali mi nemamo nikakav uticaj na to da li će se neka sportska priredba nesmetano odvijati do kraja, da li će biti prekida. To jednostavno nije do nas. Što se tiče tragičnog događaja, ubistva u Sjenici, da vam kažem da i ovim putem izražavam svoje najdublje saučešće porodici nastradalog, ubijenog Edina Hamidovića. Za njegovim ubicom se traga. Što se policije tiče, mi smo slučaj u potpunosti rasvetlili. U pitanju je Latović Emrah. On je ubica. U bekstvu je. Za njim je raspisana poternica. Nadamo se da će se pravda i nad njim izvršiti i se ovo naravno neće zaboraviti. Tragedija je velika. Zločin je strašan i neoprostiv. Po pitanju pretnji, policija sprovodi internu istragu da li su svi naši pripadnici radili kako treba i da li su postupili baš kako treba, kako im nalažu i zakon i pravila službe. Pretnje su nažalost bile obostrane i imali smo pretnji i jednih i drugih. I svaki put po prijavljenim pretnjama policija je izašla, saslušala i jednog i drugog, odnosno članove porodica, bilo je i tih slučajeva, i predala nadležnom tužilaštvu slučaj. Nadležno tužilaštvo je onda davalo svoje kvalifikacije. Policija je radila svoj posao. Da li je mogla da radi bolje, da li je mogla nešto da spreči – istraga će pokazati, ali da vam kažem da mi istragu sprovodimo. Dakle, ne prihvatamo stvari zdravo za gotovo nego hoćemo da proverimo i na osnovu toga ćemo videti. Jako mi je drago što se ispravili, što ste rekli – bez obzira da li je neko osuđen ili nije. Naser Orić i Ramiš Haradinaj nisu osuđeni ni za šta, ali svi znamo da su ratni zločinci. Iskopane oči sudije Ilića svedoče da je Naser Orić ratni zločinac, bez obzira što nije kažnjen. Nije kažnjen zato što pravosuđe ne radi svoj posao. Haradinaj nije osuđen ne zato što je nevin, već zato što su svi svedoci pobijeni, pa nije imao ko da svedoči protiv njega i da svedoči o istini. Dakle, apsolutno se slažem sa vama i hvala što ste to rekli. Bez obzira da li su osuđeni ili nisu, to jeste ratni zločinac i Haradinaj i Orić. Kada se priča o žuto kući, ne mora niko da bude osuđen za žutu kuću, kao što nije, ali znamo da su ko zna koliko stotina Srba u najstrašnijim mukama završili u toj žutoj kući tako što su im izvadili organe, živima vadili organe za prodaju ili šta god da su radili. Tako da hvala vam na tom pojašnjenju.
Hvala ministre. Uvaženi gospodine Milićeviću, po kom osnovu, molim vas? (Đorđe Milićević: Malopre sam pomenut direktno.) Izvolite [[Aleksandar Martinović: To nije osnov za repliku.]]
Kolega Martinoviću, vi bar znate, maločas sam direktno pomenut i pomenuta je SPS kako želi da ubira nekakve benefite. (Aleksandar Martinović: Pa zar ne ubira?) Ne, meni nije namera da ubiram benefite, jer ovu priču, uvaženi kolega nisam započeo ja. Ovu priču nije započela SPS. Ne razlikuje se naš stav kada je reč o osudi, od vašeg stava. Ovu priču je započeo jedan od predstavnika poslaničke grupe koji je tokom pre podneva postavio pitanje i nisam ja želeo da ovaj problem politizujem i pretvorim ga u politikanstvo, već sam želeo da se to prekine i zato sam se obratio nadležnim institucijama i nadležnim organima, pre svega MUP-u. Ministar unutrašnjih poslova je vrlo jasno objasnio ko može prekinuti utakmicu i na koji način. To su delegat ili organizator, ali da ne ulazimo sada u sportske manifestacije i da se ne bavimo vi i ja sportskim manifestacijama, mada možemo. Koliko god hoćete, ja sam uvek spreman da pričamo o svemu, pogotovo o tome. O tome možete sa mnom da pričate koliko god želite. Da se takmičimo u tome, ako ste spremni. Ali, to da li je Rasim Ljajić ili je Rasima Ljajića neko na čelu kluba, to nas apsolutno ne interesuje, niti amnestira od odgovornosti, klub sam, ukoliko je dozvolio organizaciju takve utakmice. A te benefite, ostavite te benefite u Novom Pazaru koje ima SPS. Možemo da vam ih poklonimo sve, ako je dotle došlo. Ako mislite da je to razlog moj javljanja. Razlog mog javljanja je jer ovo pitanje nije pitanje sportske manifestacije, ovo pitanje je pitanje rezolucije i uvod zašto je neophodno usvojiti rezoluciju ovde u republičkom parlamentu. To je bio razlog mog javljanja. Protiv toga sam, a sa vama se slažem, osuda za svako skandiranje, i u Novom Pazaru i u Beogradu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Mislim da sam bio više nego korektan, pozivajući se i na sam član … (Samir Tandir: Replika.) Mislim uvaženi kolega Tandir, da sam prekinut i sada od strane gospodina Milićevića, pozvao sam se na pravi član. Molim i vas za razumevanje. (Samir Tandir: Samo jedna rečenica.) Izvolite.
Hvala predsedavajući. Lako je govoriti kada uvek pričate isto i u Pazaru, i u Prijepolju, i u Beogradu. Ono što sam ja sada rekao to mi možemo da pričamo i na internim sastancima naše stranke. Znači, apsolutna osuda bilo koga i bilo čega što podriva dobre odnose između bošnjačkog i srpskog naroda, apsolutno. Mi samo želimo da se nivo odgovornosti jasno definiše. Ko je za nešto odgovoran u njega uperite prstom i nikakav problem. Ali, neću nikakvu kolektivizaciju i da govorimo o Bošnjacima, o Muslimanima itd. Znači, konkretna stranka, konkretna odgovornost i to je to. Hvala.
Gospodine Tandir, mislim da je to, to. Hvala. Poštovani narodni poslanici u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine sada određujem pauzu do 15.20 časova. Zahvaljujem.
Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Reč ima Samira Ćosović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre sa saradnicima, uvažene kolege poslanici i poslanice, danas usvajamo važne sporazume iz oblasti bilateralne saradnje sa više značajnih partnera Republike Srbije koji će omogućiti bolju i uspešniju saradnju u nizu različitih oblasti. Na početku bih se osvrnula na bilateralni sporazum sa Austrijom iz oblasti zaštite od katastrofa. Oduvek, jedna od najvećih pretnji po ljudsku bezbednost su bile prirodne, ali i ljudskim aktivnostima izazvane katastrofe. Naravno, katastrofe ne odnose samo živote, iako je njihov gubitak najteža posledica, nanose značajnu materijalnu štetu, narušavaju životnu sredinu i dugoročno smanjuju kvalitet života u pogođenom području. Takođe, katastrofe narušavaju i ekonomsku i privrednu bazu pogođenog područja, što dodatno otežava oporavak. Katastrofe prirodne, ali i izazvane ljudskom aktivnošću ili nemarom, ne poznaju granice i često posebno u slučajevima većih katastrofa one pogađaju velike geografske regione, više država istovremeno, pa u ekstremnim slučajevima čak i čitav svet. Naravno, često čak i ako je pogođena katastrofom samo jedna država, njoj je neophodna pomoć i solidarnost međunarodne zajednice kako bi uspešno reagovala i sanirala katastrofu, ali je često neophodna i podrška za dugoročni oporavak i izgradnju sistema za prevenciju. Stoga je za uspešan odgovor na rizike od katastrofa, pored delovanja svake države pojedinačno, neophodno i internacionalno delovanje. Na ovim principima je tokom prethodne tri decenije unutar sistema UN napravljen sistem za međusobnu saradnju i kooperaciju članica, ali poseban značaj predstavljaju i brojni bilateralni sporazumi poput ovog koji je danas pred nama. Mislim da se naši građani i svi mi sećamo značajne međunarodne pomoći koju je naša zemlja primila kako iz regiona, tako i od naših partnera i prijatelja iz EU i Rusije prilikom velikih poplava koje su pogodile našu zemlju i čitav region pre nekoliko godina i koliko je bila značajna svaka pomoć u tom trenutku. Takođe, treba da budemo ponosni i na ulogu i solidarnost koju je naša zemlja i naš narod pokazao u pružanju pomoći u regionu, kao što je bio slučaj ovog leta prilikom vatrene stihije u Grčkoj i u Severnoj Makedoniji. Osnovni značaj ovog sporazuma je što će omogućiti razmenu kritičnih informacija o potencijalnim opasnostima i time će se omogućiti efikasno delovanje sistema za rana upozoravanja. Takođe, omogući će i jednostavnije sprovođenje mera za ublažavanje, zaštitu i sanaciju područja zahvaćenih katastrofom. Značaj dobre saradnje je u tome što omogućava neophodnu brzinu delovanja, pošto prekogranično delovanje podrazumeva postojanje dodatnih prepreka vezanih za proceduru ulaska, izlaska, uvoza neophodnih materijala i opreme. Sporazum o kome danas govorimo pojednostaviće proces privremenog uvoza neophodnih materijala spasilačke opreme, a države potpisnice se obavezuju da pojednostave proceduru u budućnosti kako bi kooperacija bila uspešnija. Bilateralni odnosi Srbije i Austrije su na visokom nivou, sveobuhvatni i stabilni. Austrija je značajan ekonomski partner Srbije i usvajanje ovog sporazuma jeste još jedan primer dobre saradnje. Danas, takođe, razmatramo i usvajanje Memoranduma iz oblasti vojne saradnje Republike Srbije sa Arapskom Republikom Egipat. Saradnja Republike Srbije sa Egiptom, koja postoji još iz vremena formiranja Pokreta nesvrstanih, pokazuje duboku privrženost izgradnji mira i bezbednosti u svetu, u skladu sa principima nesvrstanosti i neutralnosti i vrednostima zasnovanim na uzajamnom poštovanju i ne mešanju u unutrašnje poslove. Cilj ovog memoranduma je da se kreira pravni okvir koji će omogućiti vojnu saradnju u oblasti vojno-tehničke, vojno-ekonomske i vojno-naučne saradnje, vojnog obrazovanja i obuke, kao i vojne medicine. Kroz saradnju ugovorenih strana, Srbije i Egipta, Memorandum će se sprovoditi kroz intenzivne posete, radne sastanke, konferencije, stručne simpozijume i seminare i razmenu iskustava i konsultacije u oblasti od zajedničkog interesa, kao i upućivanje i razmenu osoblja, stručnjaka radi školovanja i radi vojne obuke. Osvrnuću se i na set sporazuma sa Bosnom i Hercegovinom u oblasti prekogranične saradnje. Jednostavniji i sigurniji prekogranični transport ljudi, ali i robe je u interesu građana Srbije i Bosne i Hercegovine, a posebno građana koji žive u pograničnom području i često moraju da prelaze granicu, što zbog školovanja, posla, lečenja ili kako bi posetili članove familije, obrađivali imanja koja se nalaze na teritoriji susedne države. Zadovoljstvo je videti napredak u izgradnji dobrosusedskih odnosa između naše države i Bosne i Hercegovine i nadam se da će ovo biti još jedan signal koji će ohrabriti obe strane da preuzmu korake ka još bližoj i boljoj ekonomskoj i svakoj drugoj saradnji Srbije i Bosne i Hercegovine. Smatram da zadatak i cilj svih potpisnica treba da bude da granice koje su pred nama prevazilazimo tako što ćemo bolje sarađivati, tako što ćemo tu saradnju unapređivati, širiti i na druge segmente društvenog života i negovati tradicionalno prijateljske i dobre odnose sa našim partnerima. Ovi sporazumi su još jedan korak u pravcu razvoja prijateljskih odnosa i razvoja saradnje Srbije sa zemljama potpisnicama i Poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije će ih sa zadovoljstvom podržati u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Nenad Filipović.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, danas raspravljamo o pet zakona o potvrđivanju sporazuma, i to tri sporazuma sa Bosnom i Hercegovinom o graničnim prelazima, zajedničkim lokacijama na graničnim prelazima i pograničnom saobraćaju, kao i Sporazum sa Arapskom Republikom Egipat o vojnom saradnji i sa Austrijom o saradnji u oblasti zaštite od katastrofa. Član 99. stav 1. tačka 4) Ustava Republike Srbije u nadležnost Narodne skupštine Republike Srbije stavlja i ratifikovanje međunarodnih sporazuma. Nadležni skupštinski odbori su podržali potpisivanje ovih sporazuma i nema razloga da i mi kao Poslaničke grupa Jedinstvene Srbije u danu za glasanje ove sporazume ne izglasamo. Ovi sporazumi jesu deo diplomatske aktivnosti Republike Srbije, koja traje u kontinuitetu već devet godina i deo je građenja međunarodne pozicije naše zemlje. Međunarodne pozicije koja je danas neuporedivo bolja nego što je bila u vreme kada je deo današnje opozicije bio vlast u Srbiji. Zašto je danas međunarodna pozicija Srbije bolja? Tu postoji nekoliko elemenata i faktora. Jedna od tih stvari jeste i samopoštovanje. Možda je to i ključna reč danas u Srbiji. Ako želiš da budeš poštovan, moraš prvo poštovati sebe. Samo tako možeš učiniti da i drugi poštuju tebe. Poznato je da vas drugi poštuju onoliko koliko vi poštujete sebe. To je ono što danas Srbija radi, vodi računa o sebi i sopstvenim interesima, ali i uvažavajući sve druge i gradeći mostove prijateljstva i saradnje i gradeći imidž pouzdanog partnera. Srbija danas nije ni prozapadna, ni proruska, ni prokineska, Srbija je danas prosrpska, za razliku od Srbije kojom su vladali neki drugi, od Dragana Đilasa do Vuka Jeremića. Tada se Srbiji i spolja ali i iz unutra nametao osećaj kolektivne krivice za sve što se dešavalo u regionu. Upravo ovde u ovom visokom domu su hteli da nam nametnu usvajanje rezolucije o genocidu u Srebrenici, čime bi se stavio pečat genocidnog naroda na čelo i budućim pokoljenjima, genocidnog naroda 20. veka u kome je bilo dva svetska rata, a svi znamo kako smo prošli upravo mi Srbi u oba rata, kao i na čijoj strani smo bili. Naravno da sam ovde mislio na Mariniku Tepić i njenom pokušaju nametanja jednog ovakvog dokumenta. To njihovo podilaženje nekim vrednostima koje su nam nametane spolja i koje nemaju baš nikakvo uporište u našoj tradiciji i kulturi, koje je bilo prisutno kod bivše vlasti, bio je pokušaj rušenja onog tradicionalnog, domaćinskog stava i sistema vrednosti, odnosno rušenja samopoštovanja kod građana Srbije. Zatvaranje fabrika i otpuštanje nekoliko stotina hiljada radnika i ostavljanje građana bez elementarne egzistencije nije ništa drugo nego urušavanje samopoštovanja, a to se činilo upravo zato da bi se lakše manipulisalo građanima, jer kada nemate dovoljno samopoštovanja postajete nesigurni, slabi, taj osećaj nemoći i inferiornosti dovodio je i do toga da je tadašnja vlast mogla, bez bojazni od nekog građanskog revolta, da zloupotrebljava ovaj položaj vlasti i da, zahvaljujući privilegijama, dođe do enormnog bogatstva. Priča o uništavanju samopoštovanja građana jeste priča o gomilanju bogatstva Dragana Đilasa. Drugi razlog znatno bolje međunarodne pozicije Srbije jeste odgovorna ekonomska, ozbiljna politika. Takva politika je Srbiju, koja je bila pred bankrotom 2012. godine, dovela do ekonomski monetarne fiskalne i stabilne Srbije. Ako pogledamo brojke, to znači da smo iz 2012. godine sa 79% zaduženosti u odnosu na BDP stigli do 55% BDP, čak i u vreme korone i nakon tri paketa pomoći privredi, koji su bili negde oko osam milijardi evra, a nivo javnog duga Srbije je i dan-danas ispod nivoa Mastrihta. Podsetio bih vas da je nezaposlenost iz 2012. godine bila 29% došla danas na svega 10%, pa možda i manje. Devizne rezerve - 17 milijardi, na 18 milijardi evra. Rezerva zlata su višestruko uvećane. Direktne strane investicije 2020. godine iznosile su tri i po milijardi evra. Prosečna plata u Srbiji povećana je sa 320 na 550 evra. Penzije su povećane i usklađuju se redovno, po tzv. švajcarskoj formuli. BDP sa 33 milijardi, koji je bio 2012. godine, na 52 milijarde ove godine. Imamo snabdevanje gasom iz više pravaca. Izgradnjom Turskog toka postali smo energetski stabilna država. To što sam sada rekao - nikada nije bilo. Sve to i te kako čini spoljnopolitičku poziciju Srbije boljom, a nova radna mesta, veće plate i više plata u porodici podiže samopouzdanje i samopoštovanje kod naših građana. Zabrinjavajuće je kada deo opozicije negativno reaguje na svaki evidentan uspeh Srbije danas i pokušava da na svaki način, ne birajući sredstva, ospore dela i rezultate današnje Srbije. A ta sredstva su uglavnom pribegavanje taktici širenja lažnih vesti, i o Srbiji i o najodgovornijim ljudima u Srbiji. Kada nemate politiku, onda pribegavate lažnim aferama, obmanama i opsenama. Kada je reč o Sporazumu o vojnoj saradnji sa Arapskom Republikom Egipat, ja bih se osvrnuo na neke druge a sigurno lepe stvari, a to je briga za naše heroje današnjice - zdravstvene radnike. U organizaciji Skupštine grada Jagodine i predsednika JS Dragana Markovića Palme put Egipta i Hurgade će krenuti 140 zdravstvenih radnika. Putovanje će biti održano od 23. do 30. oktobra. Sredstva za putovanje su obezbeđena od donatora. Biće to treće putovanje ove godine koje je Dragan Marković Palma organizovao za zdravstvene radnike. Podsetio bih da je i u aprilu mesecu slična delegacija od 140 zdravstvenih radnika takođe putovala u Egipat, u Hurgadu. U junu je 600 zdravstvenih radnika putovalo u Grčku, u Paraliju, a i hiljadu poljoprivrednih proizvođača u septembru, takođe u Grčku, u Paraliju. Još jednu lepu vest bih podelio sa građanima Srbije, a to je da će u Jagodini do kraja godine biti otvorene još dve fabrike, jedna kineska i jedna austrijska. Tako se bori za građane Srbije, realizovanim programima i vidljivim delima, a ne lažima, podmetanjima i ličnim bogaćenjem. Ovako veliki broj stranih investitora posledica je i povoljnog investicionog ambijenta koji je stvorio predsednik Srbije Aleksandar Vučić i to je jedan od mnogih razloga zašto mu je Skupština grada Jagodine prekjuče uručila titulu počasnog građanina Jagodine. Ovo je takođe prilika da građanima Srbije poručimo da će Srbija nastaviti da izgrađuje svoju spoljnopolitičku poziciju kroz jačanje bilateralne saradnje sa drugim državama, putem ovakvih i sličnih sporazuma i snažnom diplomatijom, ali i ekonomskim jačanjem Srbije i sve većom ekonomskom saradnjom sa svetom, jačanjem životnog standarda građana Srbije i podizanjem nivoa samopoštovanja Srbije. Poslanička grupa JS će u danu za glasanje podržati predložene zakone. Hvala.
Hvala. Reč ima Hadži Milorad Stošić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na dnevnom redu današnje sednice u objedinjenoj raspravi nalazi se više međunarodnih sporazuma koji su značajni za naše građane. Na samom početku istakao bih da će poslanička grupa Partija ujedinjenih penzionera Srbije PUPS - "Tri P" u danu za glasanje podržati ove sporazume sa ovog zasedanja i glasati "za". Na današnjoj sednici nalazi se nekoliko međunarodnih sporazuma od kojih se po svom neposrednom značaju za naše građane izdvajaju tri sporazuma, zaključena sa Bosnom i Hercegovinom, pre svega, bitna za pogranično stanovništvo jedne i druge države. To su sporazumi vezani za pitanje prelaska državne granice u različitim segmentima, od uspostavljanja zajedničke kontrole, preko određivanja mesta za granične prelaze do pitanja pograničnog saobraćaja. Njima se najpre predviđa da se postepeno uvodi zajednička granična kontrola na svim graničnim prelazima, način postupanja carinskih i inspekcijskih organa i službi, njihove nadležnosti, te prava službenosti organa jedne države ako se zajedničko mesto nalazi na teritoriji druge države i obrnuto. Drugim sporazumom određeni su granični prelazi koji će se koristiti u pograničnom saobraćaju i njihove kvalifikacije i radno vreme. Tu se radi uglavnom o onim graničnim prelazima koji su kao takvi već bili određeni prethodnim sporazumom dve strane iz 2005. godine, s tim što su sada dodatno prepoznate specifičnosti graničnih prelaza, kao što su rečni granični prelaz Perućica-Višegrad, železnički Mokra Gora-Vardište i još četiri granična prelaza za pogranični saobraćaj, od kojih su dva skelska. Ova su vrlo važne dopune u postojećoj mreži graničnih prelaza, jer će one s jedne strane omogućiti da se dodano valorizuju turističke vrednosti Drine, grada Višegrada i muzejske železnice uskog koloseka na Mokroj Gori. Ali još je važnije što će se običnim ljudima koji žive neposredno uz granicu omogućiti lakši svakodnevni život, odnosno dolazak do svojih imanja koja se nalaze u drugoj državi. Nažalost, sada u drugoj državi, a ranije iste države i istog naroda. Na njih se pogotovo odnosi treći sporazum u ovom paketu, onaj o pograničnom saobraćaju u kome su takođe izvršene određene promene tako što je nekoliko povećan broj naseljenih mesta uz granicu čiji će žitelji imati privilegiju da dobiju pogranične propusnice i da tako olakšano prelaze državnu granicu i izvan graničnih prelaza, na tzv. prelaznim mestima koja predstavljaju novu kategoriju i dodatnu mogućnost za lakši i brži prelazak granice ovim kategorijama stanovništva, kao što sam već naglasio, stanovništva i jedne i druge države, pre svega u pograničnom regionu. U sva tri sporazuma predviđa se i nastavak rada postojećih međudržavnih komisija koje će nadgledati njihovu primenu i rešavati eventualne nesporazume. Imajući u vidu sadržinu ovih sporazuma koji treba da zamene raniji sporazume iz 2005. godine njih svakako treba sa zadovoljstvom podržati. No, jasno je da u odnosima između dve države i dalje ostaje da se u perspektivi rešava pitanje preciznog određivanja i definisanja protezanja granične linije. Mi smo do sada mogli da se uverimo da je ovo vrlo teška i složena problematika, da postoji više konkretnih tačaka gde su viđena rešenja dve strane o tome kud i kamo ne slažu i gde se granične linije drastično razlikuju, a da se sve to negativno održava pre svega na svakodnevni život ljudi, kao što su nelegalne eksploatacija šljunka i peska na Drini koju niko ne može da sankcioniše, a njome se menja rečni tok podlokavanjem obala i odnošenjem plodnog zemljišta, što u krajnjoj liniji ugrožava i same mostove i prelaze na reci. Rešavanje ovih otvorenih pograničnih pitanja neće biti lako, ali na njima se mora kontinuirano raditi u dogovoru sa drugom stranom. Takođe bih se zapitao da li je moguće ako se već toliko čeka na međudržavni sporazum on da otpočne makar sa rešavanjem onog što se jednostrano može uraditi sa naše strane. Konkretno, ako već tri decenije imamo praksu da žitelji nekih sela u opštini Priboj ne mogu da dođu do svog opštinskog sedišta bez da ulaze na teritoriju BiH da li se u tom slučaju razmišlja da se istrasiraju i urade novi lokalni putevi koji bi to tih naseljenih mesta išli isključivo našim nespornim teritorijama? Ako se stalno pominje problem da desetak kilometara pruge Beograd – Bar ide teritorijom BiH, da smo mi zbog toga devedesetih imali slučaj u stanici Štrpci i da nam je NATO u vreme agresije 1999. godine na istom mestu razbojnički razrušio i presekao ovu važnu železničku vezu, da li je onda iko u našim železnicama i ministarstvima uopšte razmatrao mogućnost da se izgradi projekat nove pruge koja bi jednostavno zaobišla ovu osetljivu tačku? Svestan sam da su za ovakve stvari neophodno velika novčana sredstva i građevinski resursi, ali deluje mi da je do sada više novca potrošeno u štetama zbog njihovog ne rešavanja nego što bi se utrošilo da se ove zaobilaznice i premošćavanja izgrade i time makar neka pitanja razgraničenja skinu sa dnevnog reda. Zato, mislim da bi predstavnici Vlade, lokalnih samouprava i javnih preduzeća trebali da zajednički makar otpočnu neku delatnosti na njihovom potencijalnom rešavanju. Pored Sporazuma sa susednom BiH na dnevnom redu današnje sednice su i dva sporazuma sa Egiptom i Austrijom o saradnji u oblasti odbrane, odnosno zaštite od katastrofa. To su standardni međunarodni sporazumi iz ovih oblasti. Mislim da se tu nema oko čega polemisati, jer je važno da se ovakvi sporazumi sklapaju sa što je više moguće država u svetu. Mi smo imali priliku da nedavno vidimo veliko interesovanja predstavnika država Pokreta nesvrstanih za proizvode naše namenske industrije, a mi preko saradnje u ovoj oblasti možemo da imamo velike koristi, pogotovo ako se zna da je Egipat jedna od najvećih i najznačajnijih afričkih država. Sa druge strane, Austrija spada u jednu od najrazvijenijih evropskih zemalja i iako nam nije neposredni sused naše države povezane su Dunavom. Puno naših žitelja odavno živi i radu u noj, pa su time međusobne veze ipak izražene u značajnoj meri. Mogućnosti za međusobno ispomaganje, razmenu informacija i iskustva mogu stoga biti od značaja za obe države. Poštovani narodni poslanici, imajući u vidu da se radi o kvalitetnim rešavanjima koja treba da unaprede pre svega odnose sa susednom državom BiH u kojoj živi naš narod, ali i da otvore nova polja saradnje sa Egiptom i Austrijom, poslanička grupa PUPS – „Tri P“ će u danu za glasanje dati svoju podršku za njihovo usvajanje. Poštovani prijatelji, uvaženi građani Srbije, zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Josip Broz. Izvolite.
Danas ću govoriti o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju u vojnoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade arapske Republike Egipat koji je potpisan u Kairu 13. jula 2021. godine. Zadovoljstvo mi je da govorim o ovom sporazumu jer ga potpisujemo sa nama prijateljskom zemljom sa kojom je prijateljstvo izgrađeno još u vreme osnivanja Pokreta nesvrstanih. Osnivači ovog Pokreta bili su tadašnji predsednik SFRJ Josip Broz Tito, tadašnji predsednik Egipta Gamal Abdel Naser i predsednik Indije Džavaharlal Nehru. Pokret nesvrstanih imao je istorijsku ulogu za očuvanje svetskog mira u uslovima blokovske podele sveta. Tadašnja SFRJ je bila lider nesvrstanih i motor borbe za ravnopravnost, mir i miroljubivu koegzistenciju, za ne mešanje u unutrašnje stvari drugih država. Da je ovaj pokret značajan, govori činjenica da je on i danas posle 60 godina živ i aktivan, to potvrđuje i stanje u međunarodnim odnosima i aktuelnosti onih pitanja koje su i tada 1961. godine bili aktuelni za članice Pokreta nesvrstanih. Iskoristio bih priliku da čestitam državnom rukovodstvu na brilijantnoj organizaciji Samita nesvrstanih koji je povodom šezdeset godina postojanja pokreta održan 11. i 12. oktobra u Beogradu. Nesvrstani danas okupljaju čak 120 zemalja sveta, uglavnom iz Afrike, Azije i Južne Amerike. Lično sam učestovao u radu samita gde sam pozvan kao narodni poslanik i kao unuk Josipa Broza Tita koji poznaje veliki broj predsednika, premijera i drugih zvaničnika nesvrstanih zemalja. Želim danas da zahvalim, predsedniku Narodne skupštine, Ivici Dačiću koji je u vreme kada je bio ministar spoljnih poslova obnovio mnoga prijateljstva sa nesvrstanim zemljama, posetio je neke zemlje u kojima niko od naših zvaničnika nije bio 30 godina i obezbedio povlačenje priznanja Kosova upravo od nesvrstanih zemalja. Video sam lično u vreme samita koliko poštovanje predsednik Dačić uživa među nesvrstanima. Želim da se zahvalim i nesvrstanim zemljama koje nisu priznali jednostrano proglašeno Kosovo, kao i onim zemljama koje su prethodnih pet godina povukle priznanje. Saradnja među nesvrstanim zemljama se odnosila i na vojno-tehničku saradnju. Tadašnja Jugoslavija je bila jedna od najvećih proizvođača vojne opreme, a JNA nažalost posle 2000. godine srpska vojska je uništavana, ali srećom se u poslednjim godinama u našu vojsku, opremu i naoružanje dosta ulaže. Srbija jeste za mir, ali mora imati jaku vojnu silu da bi se u slučaju potrebe branila. Srećom Srbija ponovo postaje važan faktor bezbednosti, stabilnosti u regionu, ali isto tako kao slobodarska zemlja koja se uvek samo branila, ona je čuvar i svetskog mira. Kada je u pitanju Egipat, podsetio bih da smo u vreme SFRJ imali odličnu saradnju sa ovom zemljom u mnogim oblastima, pa i u oblasti vojne saradnje, tako da i ovaj Memorandum o vojnoj saradnji o kome danas diskutujemo vidim kao svojevrstan nastavak nekadašnje saradnje. Egipat i Srbija su iskreni prijatelji i ovaj memorandum je takođe potvrda tog prijateljstva, ali potvrda čvrste opredeljenosti naših zemalja da doprinesu miru i bezbednosti u svetu, kao što su to činile i u prošlom veku. Kako je načelo nesvrstanosti bilo nemešanje u unutrašnje poslove drugih država, to isto načelo se poštuje i u ovom memorandumu i u saradnji Egipta i Srbije u vojnom sektoru. Ova saradnja je zasnovana i na načelu poštovanja nacionalne bezbednosti svake strane. Memorandumom se planiraju različiti oblici vojne saradnje, pre svega to će biti vojno-tehnička saradnja, vojno-ekonomska, vojno-naučna, zatim saradnja u oblasti obrazovanja i obuci pripadnika vojnih snaga kao i u oblasti vojne medicine. U svim ovim oblastima imali smo iskustva u ranijem periodu kada su se ovde školovali egipatski lekari i oficiri i kada smo razmenjivali vojnu tehnologiju i obučavali oficire. Zato, dajemo punu podršku ovom Memorandumu, koji stvara pravni osnov da kao nezavisna i demokratska država sarađuju sa nama sa prijateljskom državom Egipat i u vojnom sektoru. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, da su moji dedovi koji su bili Ravnogorci, mogli da dožive danas da govorim posle unuka Josipa Broza, ja mislim da bi bili ponosni na neke promene i ponosni na generacije koje su izjednačili dva antifašistička pokreta. Meni nije žao što nas za jedan antifašistički pokret napadaju Hrvati, Slovenci, Muslimani, ili Bošnjaci, meni je krivo što nas napadaju neki Srbi, a pre bih rekao zlo Srbi. Mislim da ono posvećenje koje je bilo pre 85 godina treba ponoviti jer na žalost, svih nas, Jugoslavija u 20. veku se može smatrati spomen kosturnicom srpskog naroda. Dame i gospodo narodni poslanici, mostovi spajaju ljude. O BiH i narodima koji žive u BiH mislim sve najbolje. Mislim da su ih drugi posvađali i da su to krvlju platila sva tri naroda u 20. veku, a najčešći račun je ipak, na moju žalost, isporučen Srpskom narodu. Dame i gospodo narodni poslanici, statistika kaže popis 1931. godine, pet godina pre osvećenja ove Skupštine, jel, tako gospodine Martinoviću, najbolji popis u BiH izvršen na osnovu verske pripadnosti. To je bilo najtačnije. Takav je popis bio. Muslimana u tom trenutku je bilo 30%, od 28 do 30%, ali da uzmemo da je podatak 30% onaj koji je tačan. Srba je bilo 44%. Srba je bilo 44%, odnosno pravoslavaca 44%, što pokazuje da su to bili Srbi, a muslimana je bilo 30%, što pokazuje da su to bili po nacionalnosti muslimani, kako su se kasnije zvali. Ali, 1991. se stvar okrenula, Srba je bilo 31,8% u BiH, a muslimana je bilo, bošnjaka još nije bilo, muslimana je bilo 43%. Na poslednjem popisu, koji su izvršile sarajevske vlasti, oni su prikazali da muslimana, odnosno bošnjaka ima 50,1%, a Srba 30,8%. Sada gledajte, u 20. veku, Srba je bilo 1931. godine, Srba je bilo 44%, 2013. godine Srba ima 30,8%, a 1991. godine ih je bilo 31,8%. Muslimana je bilo 30%, a po njihovim podacima, sada ih ima 50,1%. Prosta statistika kaže, da genocid u Bosni je bio, evo, ja ne negiram genocid, ni u Srebrenici, ni u BiH, ali genocid je po meni, izvršen nad Srpskim narodom, još što je gore, nad istinom i moralom. Ne mogu mostovi spojiti ljude, tako što će spojiti dve obale. Mostovi moraju da spoje ljude osećanjima da je i onoj drugoj strani načinjeno zlo, ako ništa drugo, da tu bude oproštaj, ne moraju da zaborave, ali da to bude nekog oproštaja, da bi se dve strane složile i razumele. Jedna građevina, jedan most, a Mehmed Paša Sokolović na Drini ćuprija, to lepo prikazuje i brat Makarije, koji oživljava Pećku Patrijaršiju u kojoj je bio sveštenik. On pokazuje da dva brata mogu da žive u slozi i jedan drugog ispomažu. Ali, u poslednje vreme ne znam šta je bilo sa Muslimanima, danas sa bošnjacima. Prirodno je bilo da budu uz Srbe i u 20. veku i 21. To što oni nisu, možda i želja za zapadom, zapadnom Evropom itd, ali sam ja mislio da su oni nama najbliži. Mostovi neće spojiti ljude ukoliko ljudi ne žele da se spoje sami. Bojim se da ne postoji dobra volja. Genocid je načinjen u Srebrenici, al opet nad Srbima i nad istinom. Kada je srpska vojska ušla, kažem ušla, ne osvojila, ne zauzela, ne oslobodila, ušla u Srebrenicu, od 2000 Srba, u samoj varoši, zatekla je samo jednu staricu, preklanu. Postoji, ja mislim da je Ivanišević, jel tako, gospodine Martinoviću, koji je ušao odmah na početku sa srpskom vojskom i preneo stanje koje je tamo zatečeno, nijedan srpska glava u Srebrenici nije zatečena, pa ako se desio genocid, svi uslovi za genocid u Srebrenici, su bili da je on izvršen nad srpskim narodom, zato su što su trupe Nasera Orića, ne selektivno, ne izdvajajući žene i decu, u 106 sela, u opštini Srebrenica i oko opštine Srebrenica, gde su upali u potpunosti zatečeno stanovništvo poubijali, žene , decu, starce, a i vojne obveznike koje su zarobile. Prema tome, ja ne negiram genocid, ja tvrdim da ga je bilo, al nad istinom i nad srpskim narodom, u Srebrenici, u BiH, a boga mi i na teritoriji cele Jugoslavije koja je po meni tako postala u 20. veku spomen kosturnica srpskog naroda. Ja ću probati na sopstvenom primeru i ja muslimanima i bošnjacima, ne podmećem nogu, ja im prvo pružam ruku, ali ni oni ne treba da podmeću nogu. Za mostove treba da se spoje ruke ljudi, a ne samo dve obale. Ja ću na svom primeru, izdvojiti, s obzirom da je polovina očeve familije, posle preseljenja 1957. godine, u Srem, a to nije bila kolonizacija, već je to bila ekonomska migracija. Ovo je selo mog oca i moje majke, nalazi se na tromeđi Goražda, Pala, opština Goražde, Pale i Foča, pripada opštini Goražde. Ovo je 1991. godina, selo se zove Bogovići, po tome što su posle jedne seobe moji preci rešili, pošto je bilo dobre vode, šume, i pašnjaka, a bavili se stočarstvom, po tome što su mislili da je to samo Bog stvorio tako, oni su selo nazvali Bogovići. Više vekova je opstalo, ovo je 1991. godina i bilo je 18 kuća i 9 stanovnika, uglavnom staraca. Godine 1992. nije bilo ni staraca, ni kuća, nije bilo rodbine moga oca, nije bilo rodbine moje majke. Godine 1992. je oslobođenje Goražda, i evo, ovo su spaljene i razrušene kuće. Ovo su nazvali oslobođenjem. Ni jedan Rističević u BiH, a bilo je stotinak, u Sarajevu, Goraždu i okolnim selima, ni jedan više ne živi, niti je živeo posle Dejtona u kući u kojoj je živeo 1991. godine, a mnogi su ostali i bez glave. Poginuo mi je stric, poginuo mi je ujak, od drugog ujaka sin, poginulo je devet rođaka moje majke, poginuo je njen najmlađi brat. Ovo su groblja u selu Bogovići. To su groblja koja su devastirana. Ovo je spomenik u Kukavicama, to je na putu između Ustiprače i Rogatice. Ovde su rođaci moje majke, po dogovoru posle odustajanja od Goražda, trebali da se izvuku prema Rogatici na srpskoj teritoriji. Bio je 27. avgust 1992. godine. Ovo su sve bili naši prijatelji, komšije, ovo je bila rodbina. Rodbina i moja majka. Ovde je 26 nastradalih, postoji spomenik, koji ne samo da su ubijeni, sačekani, iako je dogovoreno da se civili izvuku, ovde su godišta 12, 14, itd. ne trebam da objašnjavam da među ovima ima 12 žena srednjih i starijih godina, ne treba da objašnjavam da one nisu bile za pušku. Iz zasede su pobijeni, 80 je ranjeno, a zločin je pripisan kao zločin ne nad Srbima, već zločin Srba nad muslimanima. To je prikazano na „CNN“, kao što je i selo mog oca prikazano u prilogu strane televizije kao muslimansko koje su, gle čuda, spalili Rističevići, samo što ih u tom trenutku u tom selu više nije bilo. Jedan je ranjen zamakao, a ostali su likvidirani. Dame i gospodo, na Svetog Nikolu u Jošanici, iza linija razdvajanja, ubijeno je 56 Srba, a među njima koliko znam i dece starosti do 12 godina, na slavu Svetog Nikolu. Likvidirani su od strane svojih bivših komšija i mi takvim komšijama ne zaboravljamo, pamtimo, ali praštamo i pružamo ruku, ali lažima najnovijim, kao što su bile ove, o genocidu u Srebrenici nad muslimanima i bošnjacima, tim lažima i dodavanjem broja žrtava, a ja taj zločin tamo, veliki zločin osuđujem i onaj koji su počinili moji Srbi, toliko snage imam, bez obzira što je zločin izvršen u inat, majčinom familijom, očevom familijom i bliskim rođacima. Mi Srbi smo spremni da pružimo ruku, ali ne možemo da pružimo ruku ako oni podmetnu nogu. Možemo da gradimo mostove, možemo da želimo da se spojimo sa njima, možemo da želimo razumevanje tog naroda sa našim narodom, ali niko ne treba da se stidi ni u Srbiji, ni van Srbije, zato što nije Srbin. Niko ne treba da se stidi zato što nije Srbin, ali niko nikada više neće, posle stranke bivšeg režima, tražiti od Srba da se stide zato što su Srbi. Srbi nemaju ni jedan razlog da se stide zato što su Srbi, ali i ne tražimo od onih drugih da se stide zato što to nisu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik, Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvažena potpredsednice. Uvaženi ministre, poštovane kolege, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša. To je najlepši grad u Srbiji. Inače sam ovde u Skupštini izabran sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu i predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku. Uvaženi ministre, ja ću kao poslanik, kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke vama sa ovog mesta dam veliku podršku, vašem timu, vašim kolegama u ministarstvu zato što svoj posao radite na način kako je potrebno da se radi, kako je dobro za sve naše građane Srbije, gde ste vi u prethodnih možda dvadesetak dana predložili jedan zakon koji je bio dobar što se tiče lično mene, zbog toga što je tom zakonu data mogućnost da se urade video-nadzori, da se pokrije veći broj tih naseljenih mesta da bismo na taj način imali mogućnost da sprečimo zločine. Dešavali su se zločini prethodnih dana, monstruozni zločini u delovima jugoistočne Srbije, dešavao se niz loših stvari koje se sutra možda ne bi desile kada bi to imalo. U krajnjem slučaju, ili nisu imali snage, predložen zakon, što ne znači da taj zakon, malo promenjen, neće biti u nekom narednom periodu ovde u Skupštini. Ovih pet sporazuma koji su sada na dnevnom redu, to je još jedno od dobrih stvari koje sada ovde radimo, da obezbedimo nešto dobro našim građanima ovde u Srbiji, da obezbedimo bolju saradnju, da ta saradnja bude sa našim komšijama u Bosni i Hercegovini, da na taj način na graničnim prelazima obezbedimo bolju frekvenciju, da to lakše ide i da na taj način poboljšamo i naše prijateljstvo i ono sve što je potrebno sa našim komšijama. Sa ovog mesta kažem i to sam govorio i ranije, bilo bi dobro da u nekom narednom periodu otvorimo još jedan granični prelaz koji se nalazi u opštini Knjaževac, to je prelaz na Kadibogazu, prelaz koji je spremljen, samo treba infrastruktura da se opremi i to bi bilo dobro za sve nas koji živimo tamo u tom delu naše Srbije. Još jedna od dobrih stvari u ovim sporazumima jeste to što je data mogućnost da sa našim prijateljom iz Austrije se radi na rešavanju problema kada su katastrofe u pitanju. Ja ovde mogu da kažem sa ponosom da naša Vlada, naša država, da Ministarstvo koje vodite sada ima veći broj ljudi koji se bave spasilačkim stvarima kao što su vatrogasci spasioci, gde su sada primljeni na konkursu više, ja mislim 500 ili 600 vatrogasaca spasioca. To je velika potreba. Videli smo koliko su ti naši momci sposobni i kako to rade kada je to potrebno, ne samo ovde kod nas u Srbiji, već to rade i kod naših komšija, u Severnoj Makedoniji, Grčkoj. Svaka čast! To su naši Srbi, to su ljudi koji su spremni u svakom trenutku da spašavaju živote, pa da li su to životi naših građana ili naših građana, to su sve životi, to su sve ljudi. Još jednom, uvaženi ministre, ovo što radite je ispravno. Vi i vaš kabinet radite to na najbolji način. Upoznao sam vašeg kolegu, pomoćnika ministra, gospodina Vladu Ilića, koji je radio kod nas u Pirotu, bio je jedan vrlo odgovoran čovek, vodio je odgovornu firmu, sada radi kod vas posao. Kako radite tako i nastavite, vi, na čelu sa našim Ministarstvom unutrašnjih poslova radite za dobrobit svih, štitite sve nas i na taj način štitite našu zemlju Srbiju. Još jednom, ja ću kao poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke podržati sve predloge sporazuma. Na kraju, kao pravoslavni vernik, čestitao bih slavu Svetog Tomu. To je slava naših zidara, naših drvodelja, naših stolara. Tih ljudi je sve manje i manje, zato tim ljudima treba dati podršku da zajedno radimo, gradimo, jer bez toga se ne može. Srećna slava svima onima koji slave Svetog Tomu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Vreme predviđeno za vašu poslaničku grupu je potrošeno, da ne kažem duplirano. Reč ima narodni poslanik Radovan Arežina. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, kolege narodni poslanici, poštovani ministre druže Vulin sa saradnicima, poštovani građani Republike Srbije, mislim da danas ove sporazume koji su na dnevnom redu da je to veoma jedna ozbiljna potreba Srbije i da sve zemlje sa kojima ćemo potpisati sporazum i svi sporazumi su veoma značajni kako i za te zemlje, a i za našu Srbiju, na njenom putu razvoja, na putu međunarodne saradnje. Ja ću danas govoriti o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Austrije u saradnji u oblasti zaštite od katastrofa. Kada dobijemo ovaj naslov, ja sam morao da u članu 4. ovog zakona, koji kaže, definicije, pa kaže - katastrofa, da ne bi metaforično neko to prevodio.. Kaže: „Katastrofa predstavlja elementarnu nepogodu ili tehničko-tehnološku nesreću čije posledice ugrožavaju bezbednost, život i zdravlje većeg broja ljudi, materijalna i kulturna dobra ili životnu sredinu u većem obimu, a čiji nastanak ili posledice nije moguće sprečiti ili otkloniti redovnim delovanjem nadležnih organa i službi“. Konkretno, ovim sporazumom koji ćemo danas svi zajedno, nadam se, podržati i glasati za njega, naglašavam ovo „kulturno dobra“ i mislim da će nam Austrija, bar što se tiče UNESKO-a pomagati oko naših kulturnih dobara na KiM. Ovde stoji u samom naslovu: „Imajući u vidu mehanizam civilne zaštite EU“, ja bih želeo da podsetim mnoge na to da smo mi nekada u onoj zemlji koja se zvala SFRJ, o kojoj je govorio Joška Broz, čijim smo nekim međunarodnim delovanjem veoma uvaženim okupili 120 zemalja, mi smo imali Zakon o civilnoj zaštiti, koji su naši do tada sugrađani i naša braća, još i pre 85 godina, kada je osveštan ovaj dom, Slovenci samo prepakovali, upakovali i dali EU i danas mi po tom zakonu faktički funkcionišemo, Zakonu o civilnoj zaštiti. Inače, što se tiče Srbije i Austrije, mislim da treba naglasiti da se može reći da su bilateralni odnosi Austrije i Srbije uspostavljeni još 1836. godine, kada je Kneževina Srbija bila pod Osmanskim carstvom. Drugi datum koji se uzima za početak diplomatskih odnosa je 1874. godina. U 2020. godini, to je ovo vreme u kojem živimo sada i koje bi naglasio, spoljno-trgovinska razmena je bila milijardu i 65 miliona evra, od čega naš izvoz 477,8 miliona evra, a uvoz 580,9 miliona evra. U 2019. godini Austrija je naš 13. spoljno-trgovinski partner u razmeni roba prema kriterijumu našeg izvoza i 10. prema kriterijumu našeg uvoza. Na snazi je oko 60 bilateralnih sporazuma sa Austrijom. Austrija je danas važan privredni i politički partner Srbiji, pozitivno ocenjuje naš evropski put i nadamo se i oni to čine i zalagaće se za proširenje EU. Austrija ističe da je Srbija najveći i najznačajniji partner Austriji na Zapadnom Balkanu. Austrija je zemlja sa velikom srpskom dijasporom. Beč slovi za treći srpski grad po veličini i zato je veoma značajno imati sveobuhvatnu saradnju. Sve do danas, Beč je kao kosmopolitski grad i za Srbe jedan od gradova prvog izbora kada se opredele za život i rad u inostranstvu. Naša dijaspora u Beču je snažna, ugledna i dobro organizovana. U Austriji postoje organizovane škole srpskog jezika za srpsku decu koja su rođena u Austriji. Posebno ističem da, pošto dolazim iz Kladova, Timočka krajina, Negotin i Kladovo imaju veliki broj ljudi, taj broj je u hiljadama, koji je, mi smo nekada govorili na privremenom radu u Austriji, ali ta naša dijaspora danas u Austriji, posebno u Beču, ističu se svojim radom kroz organizaciju srpskih klubova. Neke bih istakao. To su srpski klubovi iz mesta Prodrška, Jabukovac, Velika Kamenica itd. tako da je naša saradnja sa Austrijom je veoma značajna, posebno iz našeg kraja, pošto mi sada preko graničnog prelaza Đerdap i preko Rumunije za 200 kilometara smo kraće u Beču, nego što bismo išli preko Beograda, kao što je mnogima iz delova Rumunije bliža Italija, kada idu preko Srbije i to su neki benefiti koje mi koristimo. Austriju i Srbiju povezuje istorija, katkad i burna. Sporazum o katastrofama je naša pozitivna budućnost, kao što je to i Dunav koji nas povezuje. Veoma je značajno da su i Austrija i Srbija dve vojno-neutralne suverene države i da vidovi ove saradnje koji se dotiču bezbednosnih službi, odnosno sektora za vanredne situacije i MUP-a, veoma je bitno da sa jednom ovakvom zemljom sarađujemo na tom polju, a ta zemlja je pritom neutralna vojno, kao što je i Srbija. Prisutni ministar Vulin ovde je bio u Kladovu 2014. godine u Tekiji, kada su se zadesile katastrofalna poplave i svi smo zajedno videli tu katastrofu u majskim poplavama koje su se desile u Srbiji, pa onda u septembarskim poplavama i koje najbolje pokazuju značaj sektora za vanredne situacije pri MUP-u Republike Srbije, posebno što je tada opština Kladovo stradala od bujičnih potoka i reka. Mnogi su mislili da je Kladovo potopljen od Dunava, koji su tada gledali vesti i slušali, a Kladovo je u stvari doživelo katastrofu od bujičnih potoka i reka. Neko ko nas je posetio tada i ko nam je dao jedan… doprinos to je ovde prisutni ministar Vulin. Hoću da ukažem da taj geografski položaj većeg dela Srbije koji je brdsko-planinski, da kažem, i paralelno sa Austrijom mi imamo tu mnogo mogućnosti i mnogo vidova saradnje na realnim i na konkretnim položajima za rešavanje tih problema, pošto mi sada pamtimo da su ove godine Evropu i mnoge zemlje zadesili požari, ali ne možemo da zaboravimo poplave, odnosno sve katastrofe koje sam nabrojao ovde, koje su definisane zakonom. Posebno bih naglasio značaj sektora za vanredne situacije, građanima Republike Srbije da vatrogasci nisu više vatrogasci, nego su vatrogasci spasioci. Znači, ne deluju samo po pitanju gašenja požara, nego po otklanjanju mnogih situacija, od poplava, od požara, od udesa težih itd. Konkretno, vatrogasci spasioci, radio amateri su nama mnogo pomogli u tim poplavama i to se vidi i dalje i posebno mislim da je ministar u svom uvodnom izlaganju naveo da su se naši vatrogasci u Grčkoj pokazali kao heroji i gde god su naši vatrogasci spasioci bili, tu je bila sigurnost za građane Grčke i otklanjali su se mnogi problemi i inovirali su neke načine gašenja požara koji nisu bili… da kažem najkonkretnije, patentirali su ih Grcima zato što našu teritoriju, posebno dole taj naš zahvata dosta tih šumskih požara koji su opterećujući kako za opštinu Kladovo, tako i za opštinu Negotin i Borski okrug, a vidimo da to zahvata i teritoriju cele Srbije. Konkretno, kod nas je Odeljenje za vanredne situacije u Boru, koji obuhvata Bor, Kladovo, Negotin, Majdanpek i Donji Milanovac. Ja bih predložio Ministarstvu, ovo jeste Sporazum, ali da MUP, Sektor za vanredne situacije, ovom nizu u Odeljenju za vanredne situacije Bor, gde su pomenuti Bor, Kladovo, Negotin, Majdanpek i Donji Milanovac, doda i Brzu Palanku zato što samo opština Kladovo, bez opštine Majdanpek, odnosno Donjeg Milanovca, baštini 90 kilometara obale Dunava, odnosno to je 90 kilometara i granice i tu je mnogo predela, a Brza Palanka, nekada u neko vreme opština, a posebno ono vreme Prvog srpskog ustanka u Brzoj Palanci je na službi bio kao carinik Vuk Karadžić, a Vuk Karadžić je bio u Beču i to sigurno pravi jednu ozbiljnu paralelu. Samo apostrofiram da je ovaj sporazum veoma bitan. Znači, tu sa jednim vatrogasnim vozilom i sa par ljudi mi bismo obuhvatili jednu celu regiju prema Miroč planini, prema Negotinu, Jabukovac, Udovica i celo Grabovičko polje sa Grabovicom i drugim, Velesnicom i do Podvrške. Sa još dodatnim pojačanjem u službi vatrogasnih spasioca na teritoriji opštine Kladovo mi bi jedan veliki deo naše teritorije zaštitili koji je na samoj granici sa Rumunijom. Mogu da kažem da smo u vreme ministra unutrašnjih poslova Dačića otvorili upravne poslove baš u Donjem Milanovcu i sada tamo imamo Sektor za vanredne situacije i otvorili smo upravne poslove u Brzoj Palanci. Kada bismo dodali i ovo, mi bismo mogli da poboljšamo i da damo jedan doprinos i na manjem seljenju naroda iz tog našeg kraja. Na kraju bih dodao da mi iz opštine Kladovo i opštine Negotin i drugih opština iz tog dela Srbije, da kažem severoistočne ili istočne Srbije, kako god ko hoće, geografski da je označi, mi smo od grada Beča dobili dosta određenih vatrogasnih vozila kao donaciju. Tako da, mislim da Sporazum sa Austrijom, posebno ovaj sporazum po pitanju katastrofa, elementarnih nepogoda i svih tih problema, nama će omogućiti i dodatni razvoj i dodatnu saradnju sa našom dijasporom iz našeg kraja, koja takođe više nije dijaspora koja radi neke poslove, da ne kažem koje, nego mi danas imamo veliki broj značajnih naučnih radnika u Austriji sa poreklom iz Timočke krajine, sa poreklom iz opštine Kladovo i Negotin. Poštovani ministre, mislim da ćete uložiti trud, kao što u sve ulažete, da pomognete da se i u Brzoj Palanci tu nešto učini i da oživimo taj kraj, u čast Vuka Karadžića, u čast Sporazuma sa Austrijom. Hvala. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica magistar Jadranka Jovanović. Izvolite.
Hvala vam. Poštovani poslanici, dragi građani, uvaženi ministre, predstavnici vojske, svi smo se ovde već složili da su predloženi zakoni i te kako dobri, svrsishodni i pre svega u interesu naših građana. Ja sam htela da kažem nešto, i to ne slučajno baš o toj temi, o Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma koji se odnosi na vojnu saradnju između Vlade Republike Srbije i Vlade Arapske Republike Egipat. Naravno da su glavni nosioci ovog memoranduma, pre svega, ministarstva odbrane dve zemlje, dakle, Ministarstvo odbrane naše zemlje i Ministarstvo odbrane Egipta, ali kao što sam rekla, i počeću od toga da nisam slučajno odabrala ovu temu. Od svojih nekih umetničkih prvih koraka počela je moja intenzivna saradnja, umetnička, sa vojskom i ona traje do dana današnjeg. Možda su ljudi očekivali da ja pričam i o kulturi, ali verujte mi da je i ovo tema o kojoj rado pričam, jer je poznat moj odnos prema našoj vojsci, koji je pun poštovanja, uvažavanja. Možda nije Skupština mesto za ovu reč, ali reći ću je, zaista iskrene i ljubavi prema našoj vojsci i divljenja. I u mnogim godinama, a koje su iza nas, kriznim, kada je to bilo potrebno, i te kako sam beskompromisno i hrabro je i branila, opravdano i sa razlogom. Zato se radujem svakom napretku naše vojske, a mislim da će i kroz ovaj memorandum i kroz ovu saradnju naša vojska napredovati. Već smo čuli da se ovaj memorandum odnosi na čitav niz oblasti vojske, od vojnotehničke saradnje, vojno-naučne, obrazovne, obuke, vojne medicine i to me posebno raduje. Naravno da je ovim memorandumom do detalja stavljeno u pravni okvir sve ono što su prava i obaveze dveju strana i na neki način se definisalo sve u pojedinostima ono što je bitno za ovu saradnju. Egipat je svakako zemlja sa kojom smo mi već imali saradnju. Moram da istaknem, baš u ovom parlamentu, razgovarali smo i o drugim vrstama saradnje, sa ovom divnom i velikom zemljom. Moram da podvučem da je intenzivirana saradnja iz oblasti kulture, ali i turizma poslednjih godina. Ali, posebno je za mene veliko zadovoljstvo što se, čini mi se, naročito intenzivira sada ova vojna saradnja. Sa ovom nama izrazito prijateljskom zemljom imala sam prilike da se upoznam i profesionalno, ali i kroz bliske kontakte sa njenim diplomatskim predstavnicima i pre nego da postanem član parlamenta, a kasnije, sada kao član parlamenta i kroz rad, kroz Frankofoniju, sa jednim od, rekla bih, najaktivnijih ambasadora u našoj zemlji, to je upravo egipatski ambasador, njegova ekselencija gospodin Amr Alguvejli, sa kojim sam imala blisku saradnju kroz Frankofoniju. On je predsednik Frankofone grupe ambasadora, koja je osnovana 2018. godine ovde kod nas. I uvek dobronamerno, prijateljski, sa velikom harmonijom i požrtvovanošću, što je još jedan znak do koje mere naše dve zemlje dele jedno iskreno i duboko prijateljstvo. Da ne govorim o predstavnicima Egipta sa kojima sam se susrela u Tunisu u okviru Posmatračke misije kroz Frankofoniju, kada je naša zemlja prvi put učestvovala, prilikom predsedničkih i parlamentarnih izbora u Tunisu 2019. godine. Dakle, na sve strane su dokazi izuzetnog prijateljstva naše dve zemlje. Pozdravljam ovu saradnju i nastavak. I kada govorim o Egiptu, ne mogu a da ne pomenem da sam izuzetno srećna i zadovoljna, sa zadovoljstvom ispratila i uz sve čestitke našem rukovodstvu, upravo nedavni Samit Nesvrstanih u Beogradu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Dijana Radović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre Vulin sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, sporazumi koji su danas na dnevnom redu između Republike Srbije i Saveta ministara BiH o graničnim prelazima, zajedničkim lokacijama na graničnim prelazima, kao i o pograničnom saobraćaju, na jedan sveobuhvatan način uređuju oblast graničnih prelaza i pograničnog režima između ove dve zemlje. Uvek kada su na dnevnom redu teme koje su vezane za sporazume a koji se odnose na saradnju Srbije i BiH polazimo upravo od one činjenice da je ove prostore tokom istorije prethodnih decenija i vekova povezale ekonomske, demografske, kulturološke, ali pre svega i porodične veze, tradicije uzajamnih poslovnih odnosa, ostavljajući nam zadatke da nastavimo kontinuiranu bilateralnu saradnju. Srbija pokazuje da daje poseban značaj unapređenju i očuvanju dobrih bilateralnih odnosa sa BiH i kada je u pitanju sektor bezbednosti, odnosno bezbednosna saradnja, o čemu govore i ovi sporazumi, a taj sektor jeste veoma važan činilac sveobuhvatnijih odnosa. Ne treba posebno da obrazlažem koliko je za našu državu važno da sa svojim susedima, sa zemljama sa kojima se graničimo, imamo zajedničke planove i mere, aktivnosti, kao i uspešnu i efikasnu implementaciju bezbednosnih mera, a koje će sprečiti ilegalne prelaske granica, zatim, bilo kakve vrste prekograničnih kriminala koje se odnose na sprečavanje takvih pojava. Naravno, tu možemo navesti jednostavan primer da svaka kutija cigareta, svaki kilogram duvana koji se ilegalno prenese u Srbiju i proda bez akciza zapravo znači manje sredstava koje će naša država utrošiti na prosvetu, utrošiti na bolji rad školstva, bolji rad naše policije i sredstva koja će biti izdvojena za tu namenu, ali svakako i manje sredstava za veće infrastrukturne projekte. Ipak smatram da najveće benefite od ovih sporazuma imaju upravo stanovnici pograničnih područja, čije svakodnevno zajedničko funkcionisanje jeste osnov i dobar temelj dobre saradnje sa ove dve zemlje. Na ovaj način, boljim regulisanjem pograničnog saobraćaja, boljim regulisanjem pograničnog režima, omogućava se stanovnicima pograničnih područja da se lakše kreću unutar pograničnih delova, da lakše prelaze granice ali samim tim predupređuju se ilegalni prelasci i ilegalne migracije. Nemerljiv je značaj koji ovaj sporazum ima za lokalno stanovništvo i to mogu sa sigurnošću tvrditi imajući u vidu da dolazim iz opštine, kada je u pitanju granica sa Bosnom i Hercegovinom verovatno najspecifičnija opština u Srbiji, iz Opštine Priboj. Vi, ministre, sigurno znate da je to opština gde je 2/3 naše teritorije, zapravo, u prekograničnom delu. To podrazumeva da veliki broj stanovnika svakodnevno zbog isprepletanosti granica sa Bosnom i Hercegovinom koje kod odlaska na posao ili u škole, takođe rade na svojim poljoprivrednim imanjima svakodnevno prelaze i čak četiri granična prelaza. Nama je značajno važno da se uređuju granični prelazi, da se unapređuje i zakonska regulativa u ovom smislu a to najbolje govori kada smo 2016. godine otvorili malogranični prelaz koji se nalazi u Carevom Polju a koji je nedaleko od glavnog graničnog prelaza. Ovaj malogranični prelaz koji je otvoren i za pešake i za saobraćaj jeste zapravo veliko olakšanje za stanovnike naše opštine, za stanovnike opštine Rudo i u poslednjih pet godina radi u velikom interesu obe države, ali na veliko zadovoljstvo naših građana. Veoma je važno da će, pored Opštine Priboj koja ima značajne benefite od ovih sporazuma, čak 10 opština pored nas takođe osetiti olakšanje u vidu prelaska granica, za oslobađanjem uobičajenih administrativnih procedura kada su u pitanju stanovnici pograničnih područja, skraćenjem vremena čekanja na glavnim graničnim prelazima i to su, uglavnom, opštine Zlatiborskog okruga, Grad Užice, Čajetina, Bajina Bašta ali i veliki broj opština Mačvanskog okruga. Ovim sporazumom se uređuje zapravo i jedna posebna novina kada su u pitanju granice sa BiH a to je utvrđivanje tačno određenih graničnih prelaza, odnosno prelaznih mesta, gde će naši stanovnici pograničnih područja moći da prelaze granicu, kako je i ministar rekao, znatno kraćim putem. Neće morati da prelaze desetine kilometara više kako bi došli do glavnog graničnog prelaza. U ovom sporazumu vidimo da je utvrđeno devet ovakvih prelaznih mesta a za kraj iz kog ja dolazim posebno su značajna dva. To je prelazno mesto Olandići, na putu Sastavci – Ustibar, i pešački most Gornji Uvac, koji povezuje Raču u Srbiji i Gornji Uvac u BiH. Efikasnijem upravljanju granica, kao i efikasnijim radom graničnih prelaza, posebno je olakšan život stanovnika ovih pograničnih područja u letnjim mesecima, kada je sezona i kada su nepregledne kolone, tako da uređenjem ovih graničnih prelaza i oslobađanjem i rasterećenjem njihovim mi zapravo dobijamo da naši građani mogu dosta brže i efikasnije da prelaze preko granice, a samim tim i da imaju znatno bolje uslove kako bi obavljali svoje svakodnevne poslove i rešavali svoje svakodnevne probleme. Zbog toga za građane pograničnih opština ove dve države ovaj sporazum i doprinos ovog sporazuma ne meri se samo u boljoj komunikaciji državnih organa ove dve države, ne meri se čak ni u racionalnijem korišćenju resursa koji se koriste u kontroli radi sprečavanja prekograničnih prekršaja, već isključivo i na prvom mestu meri se u boljoj prilici da sa svojim komšijama iz susedne države a koje su, opet kažem, zbog geografske širine i blizine najviše upućeni. Naravno, kada pričamo o tome, važno je da pomenem da je sličan problem postojao i sa granicom sa Crnom Gorom i upravo je rešen kroz jednu ovakvu vrstu sporazuma i kroz njenu implementaciju gde, naravno, ova regulativa pomaže svakodnevno normalno funkcionisanje građana i Srbije i Crne Gore i na taj način im olakšava njihovo funkcionisanje i omogućava bolje uslove života. Na kraju, reći ću samo da će saradnja BiH i Srbije možda biti kruna, a to je autoput Beograd – Sarajevo. To je jedan od najvećih i najvrednijih projekata, ne samo ove dve države, već i Balkana. Mislim da je ovaj autoput posebno značajan zato što na njemu imamo zajedničke granične prelaze. To će biti prvi zajednički prelaz na nekom autoputu sa zemljama iz regiona gde ćemo imati zajedničke granične prelaze i na taj način ćemo skratiti vreme čekanja, smanjiti transportne troškove, omogućiti građanima da se brže kreću, omogućiti brži protok roba, ali samim tim rasteretiti druge granične prelaze prema BiH. Ovakvim projektima Srbija i BiH nesumnjivo ulaze u jednu novu fazu odnosa, fazu koja će se meriti ostvarenim projektima, izgrađenim putevima, razvijenijom privredom dve države, a sve to u cilju dobrobiti građana kako Srbije, tako i BiH. Naša poslanička grupa, poslanička grupa SPS, će sa zadovoljstvom podržati ove sporazume, jer unapređuje regionalnu saradnju, a ono što je za nas posebno važno omogućuje bolji i kvalitetniji život za sve naše građane. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić. Izvolite.
Dame i gospodo, verovatno nije mali broj onih kojima se na prvi pogled čini da su ovi sporazumi sa BiH o graničnim prelazima, o zajedničkim graničnim prelazima i o pograničnom saobraćaju puka formalnost. Međutim, korist od njih će imati stotine hiljada građana Republike Srbije i BiH. Svi koji putuju iz jedne u drugu državu. Najveću korist će imati više od 500.000 ljudi, građana dve države koji žive u pograničnom području, zatim negde oko milion i po građana Srbije koji su poreklom iz BiH ili iz okupirane Republike Srpske Krajine, a koji stalno ili povremeno posećuju svoj ili zavičaj svojih predaka. Naravno, veliku korist će imati privreda Srbije, hiljade preduzeća koje sarađuju sa privredom BiH. Od svih ovih sporazuma najveći značaj ima Sporazum o pograničnom saobraćaju, a ja ću sada izneti nekoliko podataka koji govore o značaju tog sporazuma. Sporazumom je obuhvaćeno ukupno 17 opština – 11 u Srbiji, šest u BiH. Ukupno je sporazumom obuhvaćeno 610 naselja – 160 u Srbiji, 450 u Republici Srpskoj i BiH. Sporazum se odnosi na 12 gradskih naselja – sedam u Republici Srbiji, pet u BiH. U Srbiji su to Bogatić, Banja Koviljača, Loznica, Mali Zvornik, Ljubovija, Bajina Bašta i Priboj, a u Republici Srpskoj i BiH Bijeljina, Zvornik, Bratunac, Srebrenica, Rudo. Otprilike i na jednoj i na drugoj strani sporazum obuhvata negde oko 250, 300 hiljada građana. Koje će posledice biti primenom ovog sporazuma? Ljudi će, kao što je više kolega ovde reklo, lakše prelaziti granicu, ljudi će češće prelaziti granicu, na taj način će neraskidive veze između BiH i Srbije biti čvršće, još čvršće će biti veze između Srbije i Republike Srpske, još čvršće će biti veze između dva dela srpskog naroda, kao i veza između Republike Srbije i naše muslimanske braće u BiH. Ovi sporazumi sa BiH su nastavak jedne pametne i uspešne politike regionalne saradnje koju Srbija vodi otkako se na njenom čelu nalaze Aleksandar Vučić i SNS, politike koja je rezultirala potpisivanjem više značajnih sporazuma sa susednim državama – Makedonijom, Albanijom, Crnom Gorom, BiH i Mađarskom. Između ostalog, da podsetim da državljani Srbije u Makedoniju, Albaniju, Crnu Goru i BiH mogu da putuju samo sa ličnom kartom i da u tim državama važe cene telefonskog saobraćaja koje važe i u Srbiji, za građane BiH, znači, nema više rominga. Neko je ovde pomenuo, imamo već dva zajednička granična prelaza, jedan je u Preševu sa Makedonijom i imamo jedan zajednički granični prelaz sa Mađarskom. Ja ću ovde samo da podsetim na neke posledice međudržavnih sporazuma sa BiH. Državljani Srbije u BiH mogu da putuju samo sa ličnom kartom i da tamo ostanu tri meseca, bez obzira na stanje epidemije u BiH, bez obzira na epidemiološke mere koje važe u susednoj državi. Državljani Srbije u BiH mogu da putuju bez ikakve potvrde o vakcinaciji, bez ikakvog dokaza o pozitivnom PCR testu ili antigen testu. U slučaju da imaju zdravstvene probleme, državljani Srbije u BiH imaju pravo na besplatnu zdravstvenu zaštitu u svim domovima zdravlja i bolnicama. Na današnji dan prošle godine, u stvari od današnjeg dana prošle godine, vozači iz Srbije prilikom ulaska u BiH ne moraju da imaju zeleni karton. Od 1. jula ove godine ukinut je roming u telefonskom saobraćaju između BiH i Srbije, pa sad kad telefonirate iz Beograda, kad zovete Banja Luku, Kupres ili Prijedor, isto je kao da zovete Smederevo, Niš ili bilo koji drugi grad u Srbiji, i obrnuto - kad telefonirate iz Trebinja, Bugojna ili Sarajeva, kad zovete Beograd, isto je kao da zovete Gradišku, Prijedor ili Bosanski Novi. Takođe, svi ovi paketi mobilne telefonije koji važe u Srbiji, uglavnom važe i na teritoriji BiH. Svi ovi sporazumi su pojednostavili i pojeftinili prelazak granice između BiH i Srbije. Do pre nekoliko godina, do potpisivanja svih ovih sporazuma, svako putovanje u BiH, kao i svako putovanje u inostranstvo, je bilo komplikovano i u nekom administrativnom i u psihološkom smislu. Sada vam za ulazak u BiH od dokumenata ne treba ništa više nego što vam treba, recimo, kad iz Velike Plane krenete do Beograda. Dovoljno je da imate ličnu kartu, a ako imate automobil, dovoljno je da imate saobraćajnu dozvolu. Nema više potrebe da vadite zeleni karton, nema više potrebe da vadite posebno zdravstveno osiguranje za sebe i članove porodice, nema potrebe da imate još jedan mobilni telefon u koji ćete po prelasku u BiH kupiti neku karticu njihove mobilne telefonije, nema više potrebe da po prelasku granice isključujete internet i da kupujete mobilni paket od nekog njihovog operatera. Mi danas raspravljamo i o Sporazumu o zajedničkim graničnim prelazima. Taj sporazum će svakako ubrzati prelazak granice i smanjiti gužve na granici. Kad sam već kod gužvi, ja koristim priliku da zamolim ministra policije, svog zemljaka sa junačke Manjače, Aleksandra Vulina, da natera šefove granične policije da malo ažurnije, efikasnije, rade svoj posao, da im se svako malo ne dogodi, recimo, da na graničnom prelazu Rača kraj kolone automobila na ulasku u Srbiju bude na sredini mosta na Savi, pa da se tek onda sete da za ulazak u Srbiju puste i drugu ili treću traku. Kad sam već kod policije, koristim priliku da gospodina Vulina pohvalim za zaista izuzetan pomak u radu policije u borbi protiv organizovanog kriminala, od trenutka od kada se on nalazi na čelu srpske policije. Mislim da odnose Srbije i BiH na neki način, ili možda je bolje reći odnos Srbije prema BiH najbolje oslikavaju i simbolizuju dva mosta - jedan je most na Drini, koji je već završen i drugi je most na Savi, između Rače i Bjeljine. Ovaj most na Drini između Bratunca i Ljubovije koji nosi simbolično ime "Bratoljub" je finansirala Republika Srbija. U njegovu izgradnju je uloženo 13 miliona evra. On je spreman za puštanje u saobraćaj a kada će se to dogoditi zavisi od administrativnih razloga, od dogovora Vlade u Beogradu i Vlade u Sarajevu. Ono što je činjenica jeste da je to lep most, da će osnažiti i ojačati veze između Podrinja i Republike Srbije, između BiH i Republike Srbije. Most je dugačak 213 metara, širok 14 metara, ima osam stubova od kojih se četiri nalaze u reci Drini. Prilikom jučerašnjeg povratka sa Kupresa iz rodnog kraja uverio sam se da dobrim tempom napreduju i radovi na izgradnji mosta preko Save, između Rače i Bjeljine. Mislim da fale još jedan ili dva stuba koja treba sagraditi u reci, pa da most stigne na drugu srpsku stranu, na obalu Republike Srpske. Taj most će biti dugačak 1.300 metara, širok oko 30 metara i predstavljaće jedan od najdužih i najlepših mostova u regionu. Most će biti deo auto-puta koji će povezivati Auto-put Beograd-Zagreb preko Kuzmina sa Bjeljinom. Auto-put će koštati negde oko 220 miliona evra i veći deo tog novca obezbedila je Republika Srbija. Šta govore ovi sporazumi o kojima danas raspravljamo i šta govore ovi milioni evra koje pominjem? Govore dve stvari, najmanje dve stvari. Prva stvar je da se Srbija razvija, da se ekonomija Srbije razvija, da se ekonomija Srbije oporavila od pljačkaške privatizacije, jedne od najvećih pljački u novijoj srpskoj istoriji, koja je izvršena u vreme vladavine DOS, pod dirigentskom palicom DS i njenih lidera. Druga stvar koju govori, govori da priča o bratstvu, o čvrstim vezama, o povezivanju Bosne i Hercegovine i Srbije, nije samo prazna priča kao što je to bilo pre deset ili 15 godina, nego da je strateško opredeljenje države Srbije, Vlade Republike Srbije i predsednika Aleksandra Vučića. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski.
Uvažena predsedavajuća, koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, uvaženi ministre Vulin, želim da iskoristim priliku za današnju raspravu i da predstavnike MUP i vas lično pohvalim u borbi protiv korupcije i kriminala. Odlično rukovodite u razvijanju ove kriminalne hobotnice u kojoj, nažalost, učestvuju i neki najviši funkcioneri MUP. Dok mi danas raspravljamo o setu ovih sporazuma, u toku je bilo hapšenje ostataka Belivukove grupe. Volela bih da Srbija bude primer i ostalim zemljama regiona, pre svega zemljama zapadnog Balkana u sprovođenju nulte tolerancije prema kriminalu i korupciji, jer kriminal i korupcija su kao kancer, kao korov. Ukoliko se ne suzbijaju, šire se upravo na ovaj način. Javila sam se za ovu današnju raspravu kao predsednica Grupe prijateljstva sa Egiptom i na moje veliko zadovoljstvo mogu da istaknem da je prijateljstvo između Republike Srbije i Arapske Republike Egipat višedecenijsko, da obe zemlje pokazuju želju za unapređenjem naših odnosa, koji bi pre svega bili na opštu korist i zadovoljstvo građana Egipta i Srbije. Naši diplomatski odnosi uspostavljeni su pre više decenija. Prva ambasada koju je Srbija otvorila u arapskom svetu bila je upravo u Egiptu. Potpuno je jasno da su Beograd i Kairo bili stubovi osnivanja Pokreta nesvrstanih i ovaj poslednji samit Pokreta nesvrstanih koji je održan nedavno u Beogradu, pokazao je veliko poštovanje Srbije prema svim članicama Pokreta nesvrstanih, ali su i zemlje članice Pokreta nesvrstanih pokazale da poštuju teritorijalni suverenitet i integritet Srbije. Egipat je poznat po poštovanju međunarodnog prava i rezolucija UN. Na svim međunarodnim forumima i organizacijama nije glasao protivno interesima Srbije. Želim da podsetim građane Srbije da je Egipat bio uzdržan prilikom pokušaja da tzv. Kosovo uđe u Interpol i u UNESKO. Takođe želim da kažem da što se tiče odnosa arapske Republike Egipat prema tzv. Kosovu da je proislamski predsednik svrgnut, predsednik Mursi je pred kraj svoje vladavine priznao nezavisnost Kosova. Ta odluka nikada nije verifikovana u parlamentu Egipta, niti je Egipat do današnjeg dana bilo kojim formalno-pravnim aktom prema Prištini aktivirao ili operacionalizovao ovu odluku. Što se tiče parlamentarne saradnje između Srbije i Egipta, želim da kažem da je ona kontinuirana i dinamična. Poslanička grupa prijateljstva konstantno postoji u našem parlamentu. U ovom sazivu broji 52 člana, što pokazuje da narodni poslanici i narodne poslanice Narodne skupštine Republike Srbije žele intenzivnu parlamentarnu saradnju sa Arapskom Republikom Egipat. Intenzivnoj i konkretnoj i parlamentarnoj saradnji između dve države doprineo je i Memorandum o razumevanju koji je pre dve godine potpisan u Kairu prilikom posete tadašnje predsednice Narodne skupštine Republike Srbije Maje Gojković sa delegacijom Narodne skupštine Republike Srbije. Ekonomska saradnja između Srbije i Egipta je u usponu. Mogla bi da bude još i bolja. Ona funkcioniše na osnovu Zajedničkog mešovitog komiteta koji su formirale obe vlade. U okviru Zajedničkog mešovitog komiteta potpisano je mnogo sporazuma između Egipta i Srbije. Jedan od njih je i Sporazum o vojnoj saradnji o kojem danas raspravljamo i koji daje pravni osnov za unapređenje saradnje u oblasti odbrane između Srbije i Egipta. U ekonomskoj razmeni Srbije i Egipta dominiraju naši poljoprivredni proizvodi. Želim samo to da ilustrujem podatkom da je u periodu januar – decembar 2018. godine izvoz Srbije u Egipat iznosio 340 miliona evra. Od toga je 21 milion bio izvoz poljoprivrednih proizvoda Srbije u Egipat, a uvoz 32 miliona 509 hiljada. Važno je istaći da imamo i direktnu avio liniju između Beograda i Kaira, da je Srbija četvrta zemlja u svetu po turističkim posetama, da se intenziviraju saradnje između gradova Srbije i Egipta. Nedavno je u poseti Novom Sadu bila i privredna delegacija Aleksandrije. Kao što ste vi, uvaženi ministre, rekli jutros, na početku današnje rasprave, Egipat prolazi kroz period ekonomske reforme, kroz jedan period obnove, izgradnje velike. To je jedna moćna, jaka zemlja u arapskom svetu, na afričkom kontinentu i zbog toga je ovaj Memorandum o razumevanju u oblasti odbrane jedan korak više u saradnji dve zemlje. Kada je u pitanju Sporazum između Srbije i Austrije o saradnji u oblasti zaštite od katastrofa, on je zaista značajan sa aspekta klimatskih promena. Veoma je važno iskustvo u poplavama koje su zadesile i Austriju i Srbiju. Verujem da će Srbija regionalnim projektima u implementaciji Zelene agende, da će povećanjem budžetskih sredstava i mnogim projektima sa zemljama regiona i sveta u oblasti zaštite životne sredine unaprediti svoje ekološke standarde i aktivnosti u ovoj oblasti. Kada je u pitanju BiH važno je istaći da je Srbija kada su u pitanju svi sporazumi sa zemljama regiona opredeljena za mir, za dijalog, za unapređenje ekonomske saradnje. Ovo je prilika i da u svojoj raspravi pozovem BiH da razmisli o priključenju otvorenom Balkanu, inicijativi koju je pokrenula Srbija zajedno sa Severnom Makedonijom i Albanijom pre svega zbog protoka, otvorenog protoka i ljudi i kapitala. Zaista bih se složila kada je u pitanju ovaj sporazum sa mojim uvaženim kolegom Milimirom Vujadinovićem, ovlašćenim predstavnikom danas Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, kada je rekao da primer saradnje BiH treba da bude u stvari saradnja između Mađarske i Srbije. Članovi delegacije Narodne skupštine Republike Srbije u jesenjem zasedanju Saveta Evrope imali su prilike da čuju izlaganje ministra inostranih poslova Mađarske, Petra Sjatra, koji je pred svim članicama Savet Evrope pohvalio Srbiju u oblasti poštovanja prava nacionalnih manjina i istakao da upravo Srbija treba da bude primer u Evropi za one zemlje koje bi trebale da unaprede poštovanje nacionalnih manjina. Zaista je to bilo zadovoljstvo čuti. Na kraju ovog svog izlaganja ne mogu a da ne čestitam predstavnicima Srpske liste na ubedljivoj pobedi, na izborima 17. oktobra na KiM i ovi izbori su pokazali da su Srbi jedinstveni kada im je najteže, da veruju u politiku predsednika Srbije Aleksandra Vučića. U danu za glasanje podržaću predložene sporazume. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama su sporazumi između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH koji su veoma važni ne samo za unapređivanje ekonomskih odnosa između dve zemlje, nego i za svakodnevni život građana obe zemlje. Jednim sporazumom precizno se reguliše uvođenje u pravni saobraćaj Republike Srbije granični prelaz, kako rekoše moje kolege i koleginice, Ljubovija-Bratunac. Ovo je prvi i zajednički granični prelaz između dve države, između Republike Srbije i BiH. Republika Srbija, kako znate, finansirala je izgradnju mosta, a BiH izgradnju zajedničkog prelaza. Sporazum o pograničnom saobraćaju omogućava građanima dve zemlje koji žive na teritoriji jedne države, a rade i školuju se na teritoriji druge države, da po olakšanom postupku i što je veoma važno bez posedovanja putne isprave prelaze državnu granicu i svakodnevno obavljaju svoje životne aktivnosti i tu smo naravno imali određenih problema. Sada je taj problem na zadovoljstvo građana jedne i druge države rešen. Poštovani narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, ovo posebno podvlačim, kada je u pitanju BiH veoma je važno naglasiti da Republika Srbija poštuje integritet i celovitost BiH baš kao i celovitost Republike Srpske u okviru BiH. Isto tako, poštovani građani, veoma je važno da Republika Srbija očekuje od BiH da poštuje teritorijalni integritet, odnosno celovitost Republike Srbije. Dame i gospodo, isto tako Republika Srbija očekuje od novog predstavnika međunarodne zajednice za BiH, gospodina Kristijana Šmita, nepristrastan izbalansiran pristup zato što su neretko predstavnici međunarodne zajednice jednostrano posmatrali stvari u BiH i bili smo očevici tome. Ono što je veoma važno naglasiti da narodi BiH bi trebali sami da odlučuju o svojoj sudbini uz što manje pritisaka i nemešanja sa strane pojedinih zemalja i pojedinih nevladinih organizacija jer smo to imali u prošlosti. Na primer koalicija nevladinih organizacija Igmanska inicijativa i njeni članovi ne razmišljaju ovako kao što sam sada naglasio. Kopredsednik te inicijative Milan Antonijević, i prof. dr Ivo Visković, svakodnevno izmišljaju laži na račun predsednika Republike Aleksandra Vučića i države Srbije. Antonijević je kazao citiram, Srbija treba da prestane da se meša na destruktivan način u BiH. Cilj Beograda je zaokruživanje osovine Beograd-Banja Luka – Podgorica – Kosovska Mitrovica, i taj plan treba osujetiti, završen citat. Pitam prof. Viskovića i Milana Antonijevića, gde se to nalazi Kosovska Mitrovica, gde se to gospodo, pa, nije ona van Republike Srbije? Dakle, vidite o čemu se radi i šta ovi predstavnici govore. Kada je u pitanju Egipat, pošto su moje kolege i koleginice već govorile, kazaću jedan podatak vrlo interesantan, a to da prijateljski odnosi između Srbije i arapske Republike Egipat sežu u daleku prošlost. Nekako smo mi danas rekli pre 50 ili 100 godina, nego pre 800 godina. Naime, u drugoj polovini 12. veka, Sveti Sava, brat srpskog kralja Stefana Prvovenčanog, je tokom svog drugog putovanja po svetim mestima na istoku obišao, između ostalog, i Egipat. Pre nego što će otići na Sinajsku goru posetio je u Kairu egipatskog sultana El. Malika, el, Kamila, iz dinastije Ejubida, koji ga je primio i ugostio uz velike državničke počasti. Iz Kaira sultan je ispratio Svego Savu na Sinajsku goru darivajući ga poklonima, izuzetnim darovima reke Nil. Od tada, poštovane dame i gospodo pa do danas, prijateljski odnosi između dve zemlje se usavršavaju sve do današnjeg dana. Za očekivati je, kao što je gospodin ministar Vulin i naglasio da će Egipat smoći snage u budućnosti da povuče priznanje lažne države Kosovo. Poštovane dame i gospodo, poštovani narodni poslanici i uvaženi građana Republike Srbije, deo opozicije okupljene oko Dragana Đilasa i Vuka Jeremića, svakodnevno, ama baš svakodnevno iznose laži, zalažu se za nerad, za javašluk, i kako bi rekao Veljo Ilić kraduckanje. Evo, reći ću danas nekoliko razlika između njih i Aleksandra Vučića i nas. Prvo, imate s jedne strane nelegalno izgrađene šupe na Savamaloj, pune mulja, pune đubreta, leglo zmija i žaba, koje zastupa Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Zoran Lutovac. Na drugoj strani imate na tom mestu izgrađeni Beograd na vodi, ponos Beograda i Srbije, jedno od najlepših gradilišta u ovom delu Evrope, koje predvodi Aleksandar Vučić. Nadalje, s jedne strane, imate lopove, prevarante, lezijedoviće sa računima na Mauriciju i još 56 zemalja, koje predvodi Dragan Đilas i Vuk Jeremić, a na drugoj strani imate većinsku Srbiju, normalnih ljudi, koji žive od svog rada i koje predvodi Aleksandar Vučić. Idemo dalje, s jedne strane imate političare kao što su Dragan Đilas, Vuk Jeremić i ostali, koji vode računa samo o svojim ličnim interesima i kombinacijama, tajnim računima po mnogim destinacijama sveta od Hong Konga, do Švajcarske, a sa druge strane imate političare koje predvodi Aleksandar Vučić, koji rade u korist svih građana Republike Srbije. Nadalje, s jedne strane imali smo, zapravo, sve devastirane i dotrajale ceste i puteve, neizgrađene mostove, i auto-puteve, železničke pruge koje predvodi Dragan Đilas, Vuk Jeremić, a sa druge strane imamo izgrađene auto-puteve, ceste, mostove, železničke pruge širom Srbije koje simbolizuje Aleksandar Vučić sa grupom svojih političara. Na dalje, s jedne strane imamo političare koje predvodi Dragan Đilas i Vuk Jeremić za čije vreme nismo imali izgrađene bolnice, nismo imali izgrađene ni domove zdravlja, nismo imali ni izgrađene kliničke centre, sa najgorim zdravstvom u Evropi. S druge strane imamo političare koje predvodi Aleksandar Vučić sa izgrađenim domovima zdravlja, sa izgrađenim bolnicama, sa izgrađenim kliničkim centrima i za izgrađenim kovid bolnicama. Očevici su građani Republike Srbije. Dalje, sa jedne strane imamo političare koje predvodi Dragan Đilas, zvani Điki mafija, Vuk Jeremić, za vreme kojih nismo imali izgrađene ni obnovljene zgrade osnovnih škola, zgrade srednjih škola, niti zgrade fakulteta. Školstvo nam je bilo na najnižoj ravni u istoriji školstva. Školstvo za vreme njih nije imalo dualno obrazovanje, niti informacione tehnologije. Oni su se tome, kako znate, u ovom visokom domu suprotstavili. Sa druge strane, imate političare koje predvodi Aleksandar Vučić za čije vreme su izgrađene i renovirane mnogobrojne osnovne škole, srednje škole, fakulteti i fiskulturne dvorane. Po mojoj računici preko 200, za vreme čije je u školstvo uvedeno dualno obrazovanje i vrlo dobro funkcioniše i informacione tehnologije. Očevici su roditelji naših đaka, naših studenata i građani Republike Srbije. Dalje, sa jedne strane imate političare koji su uništili Vojsku Srbije, pretopili oružje. Otpustili najsposobnije generale iz Vojske Srbije, 28 generala i najbolje oficire penzionisali. Sveli su vojsku na vatrogasnu jedinicu koju je predvodio Boris Tadić, Vuk Jeremić i Dragan Đilas. Sa druge strane, imate Aleksandra Vučića za čijeg vremena je Vojska Srbije osavremenjena, modernizovana, opremljena i dovedena na zavidan nivo, spremna da odgovori svim bezbednosnim izazovima. Očevici su građani Republike Srbije. Dalje, sa jedne strane imate političare Borisa Tadića, Dragana Đilasa, Vuka Jeremića za čije vreme je uništena privreda divljačkom, pljačkaškom privatizacijom i otpustili su tačno 576.325 radnika i ostavili ih bez posla. Sa druge strane, imate političare koje predvodi predsednik Aleksandar Vučić za čijeg vremena su izgrađene stotine fabrika širom Republike Srbije, veliku zaposlenost, imamo industrijalizaciju, odnosno modernizaciju Republike Srbije. Dalje, sa jedne strane imamo političare Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića za čije je vlasti nezaposlenost bila 26%, a sa druge strane imate političare koje predvodi Aleksandar Vučić, gde je nezaposlenost smanjena sa 26% na 9% sa tendencijom daljeg sniženja nezaposlenosti. Sa jedne strane imate političare u liku Dragana Đilasa, zvani Điki mafija, Borisa Tadića, Vuka Jeremića, vođu međunarodne bande lopova i prevaranata koji su se odrekli naše južne srpske pokrajine KiM, citirao sam često u ovom domu, danas nemam tu nameru. Sa druge strane imate političare koje predvodi Aleksandar Vučić koji nikada neće potpisati, niti priznati tzv. lažnu državu Kosovo. Sa jedne strane imate političare koji su se odrekli Železare Smederevo, hteli su je zatvoriti. Zoran Živković je gostujući na jednoj televiziji pod kontrolom Dragana Đilasa rekao –zatvorimo Železaru Smederevo, pošaljimo radnike kući. Sa druge strane, imamo političare koje predvodi Aleksandar Vučić koji su izvršili revitalizaciju Železare Smederevo, sa dobrim poslovanjem i bez gubitaka. Očevici su građani Republike Srbije. Da ne nabrajam dalje, još samo jedno. Sa jedne strane imate političare koje predvodi Dragan Đilas, Vuk Jeremić, koji su uništili RTB Bor, a sa druge strane imate političare koje predvodi Aleksandar Vučić, koji su revitalizovali RTB Bor i doveli ga na zavidan nivo. Mogao bih da govorim čitavo veče, ali nemam nameru da vas više zamaram podacima. Poštovani građani Republike Srbije, uvaženi narodni poslanici, nastavljaju se napadi svakodnevno, iz časa u čas, na Aleksandra Vučića, njegovu porodicu, njegove roditelje. Psovke se nižu svakodnevno. Evo, videli ste ovih dana Đilasovog Vidojkovića, koji je u direktnom prenosu psovao majku predsedniku Vučiću, citiram: „Je l' ti to liči na „N1“, p… ti materina ona odvratna, je l' ovo čuješ, a, budaletino jedna?“, završen citat. Da li možete verovati da to izgovara saradnik Dragana Đilasa i Vuka Jeremića? Ono što je jako važno, nije to osudila niti jedna nevladina organizacija, nije to osudilo niti jedno novinsko udruženje, a nisu osudile ni političke stranke. Neki su čak stali na njegovu stranu. Gle čuda, poštovani građani, podržala ga je prof. dr Vodinelić Rakić, ona koja sinoć dva sata na jednoj televiziji pod kontrolom Dragana Đilasa psuje predsednika Republike, državu Srbiju i građane Republike Srbije. Zamislite šta je rekla, citiram: „Vidojković psuje koloritno“, završen citat. Poštovani građani, to znači – slikovito. Citiram dalje: „Psuje gustiozno“, završen citat. To je nemačka reč, a ne latinska, kao što govore novinari, znači – prijatno psuje. Da li možete verovati, poštovani građani Republike Srbije, da ove psovke podržava nekada profesorica pravnog fakulteta? Da li možete verovati da ona to podržava? Gde vam je moralni lik, gospođo Vodinelić? Ja vas uveravam da je najbolje da pročitate bar jednu pedagogiju i poglavlje – lik profesora i nastavnika. Uzmite pedagogiju od prof. dr Radivoja Kulića, prof. dr Kačapora Saita ili prof. Trnavca, bilo koju, i čak uzmite onu posleratnu, posle Drugog svetskog rata, Patakijevu itd, pa ćete videti hoćete li vi imati bar malo snage, kada to pročitate, da se bar malo zastidite. Podršku Vidojkoviću dao je i Zoran Lutovac, jedan od predsednika neke od onih, Demokratske stranke, inače narod ga zove – zalutovac, zato što je zalutao u politiku, videli ste, narod je video sve. Profesorka Vodinelić Rakić stalno iznosi neistine na račun Aleksandra Vučića. Tako je žestoko uvredila predsednika Aleksandra Vučića i našeg uvaženog poslanika Vladimira Đukanovića rekavši, citiram: „Aleksandar Vučić ima pripravničke vežbe kod Vladimira Đukanovića“, završen citat. Time, profesorko, ponizili ste ne predsednika Aleksandra Vučića i Vladimira Đukanovića, nego ste na najgori mogući način ponizili sebe i svoju profesorsku karijeru, ako je uopšte imate kada ovo izgovarate. Đilasova bratija napada Vladimira Đukanovića, ja o tome neću govoriti. Dozvolite samo da spomenem 30. mart 2019. godine, kada je na Banjičkom platou, pred očima njegove troje maloletne dece i suprugom, bio napadnut najgnusnijim uvredama i niko nije reagovao, niti političke stranke, niti nevladine organizacije, niti bilo ko. Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, dok Dragan Đilas, Vuk Jeremić svakodnevno napadaju gnusnim lažima predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića, napadaju građane Republike Srbije i državu Srbiju, dotle Aleksandar Vučić provodi politiku mira, politiku bezbednosti, politiku zdravlja svih naših građana, ne samo u Republici Srbiji, nego i u okruženju, politiku ekonomskog napretka naše zemlje, politiku traženja kompromisnog, trajnog i održivog rešenja za našu južnu srpsku pokrajinu, a to sve u ime naših građana i budućnosti naše dece na čelu sa Aleksandrom Vučićem. Živeli!
Hvala, profesore Atlagiću. Reč ima Violeta Ocokoljić.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče. Poštovani ministre, uvaženi saradnici, koleginice i kolege narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, pred nama su danas tri vrlo važna sporazuma potpisana između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine, a kojima je regulisano kretanje pograničnog saobraćaja, graničnih prelaza i zajedničkih lokacija na graničnim prelazima. Pored novog graničnog prelaza, planiramo uvođenje propusnica za građane koji žive u pograničnoj zoni, kako za one koji žive u Republici Srbiji, tako i za one koji žive u Bosni i Hercegovini. Ovi sporazumi su samo, sveobuhvatno gledano, jedan u nizu koraka ka lakšem kretanju ljudi, robe, kapitala i usluga koji će umnogome pojednostaviti život naših građana. Upravo je to naš cilj, da omogućimo građanima Srbije, ali i našim susedima i susedima u okruženju jedan zdrav temelj za jačanje naših država, za jačanje naše saradnje i za jačanje sveobuhvatnih bilateralnih odnosa. Ukoliko želite zaista iskrene i prave odnose i saradnju, onda se trudite da izbegavate one ustaljene fraze i onu već poznatu retoriku koju bosanski političari koriste već godinama unazad, a koje sam videla da i pojedine kolege koje danas nisu u sali takođe koriste. U svom izlaganju takođe bih mogla da se osvrnem i na sve one negativne stvari koje donekle narušavaju odnose između Srbije i Bosne i Hercegovine, pa bih isto tako mogla da se osvrnem i na napad na predsednika Republike koji se dogodio u Potočarima 2015. godine, pa bih mogla da se osvrnem i na urušavanje pravoslavnog groblja u okolini Tuzle, a mogla bih da podsetim građane, a verujem da građani to znaju, bar oni koji su putovali po Federaciji Bosne i Hercegovine, da je svaki natpis i svaki putokaz na kom je ispisan ćirilični naziv praktično precrtan. Nije problem događaje oprostiti, groblja urediti i ove putokaze očistiti. Problem je što se ta ustaljena već retorika ponavlja dugi niz godina i što od takve retorike apsolutno nikakvu korist nemaju građani niti Srbije, niti Bosne i Hercegovine i svih naroda koji žive u Bosni i Hercegovini. Ali baš takva retorika dovodi do ovakvih događaja koji zaista oni koji ih čine trebalo bi da se i te kako postide. Da je Srbija iskrena i ozbiljna u nameri da radi na jačanju naših bilateralnih odnosa, da jača i ekonomski i politički naš region, pokazuje već pomenuta poseta predsednika Republike, tada kao premijera, Potočarima 2015. godine pokazuju brojni zajednički infrastrukturni projekti, pokazuju i donacije vakcina, pokazuju donacije respiratora, medicinske opreme i to u momentima kada je Bosni i Hercegovini to bilo izuzetno potrebno i mogu da kažem i najpotrebnije u tim momentima. Preko dve milijarde evra Srbija je do sada uložila u razvoj lokalne infrastrukture, u razvoj škola, puteva, vrtića. Meni samo nije jasno kako pojedini bosanski političari ne stave prst na čelo i ne porazmisle koliko bi veća ulaganja bila u Bosnu i Hercegovinu da su prihvatili pruženu ruku Srbije i da su se priključili inicijativi „Otvoreni Balkan“, koliko bi benefita to donelo građanima i Bosne i Hercegovine, ali i Republike Srbije. Iskreno se nadam i duboko verujem da će svi oni koji vode politiku u Federaciji Bosne i Hercegovine shvatiti značaj zajedničkog nastupa i još jače bilateralne saradnje, jer smo jedni drugima najiskreniji, najbliži partneri i jedni drugima moramo biti tu kada je najpotrebnije i jedni sa drugima moramo se potruditi da delimo i najveću muku, ali i da delimo one najveće uspehe od kojih nam oni najveći uspesi zapravo tek predstoje. U nadi da ćemo dodatno ojačati bilateralnu saradnju u budućnosti ja ću svakako podržati i ove predloge sporazuma, ali i sve predloge koji imaju za cilj bolji život naših građana. Hvala.
Zahvaljujem i gospođi Ocokoljić. Reč ima Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre Vulin, uvaženi narodni poslanici, cenjene kolege i koleginice, na samom početku ću da kažem, da po mom skromnom mišljenju, ova dva zakona koja se tiču Sporazuma između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine, a posebno u ovom datom momentu, možda i nešto najvažnije što se u odnosu dve države desilo u proteklo vreme. Da ovo nisu krupne reči govori i sam sadržaj, da kažem, ovih sporazuma, odnosno zakona kako smo ih mi normativno nazvali, pre svega iz tog razloga šta oni, koja pitanja oni uređuju, a primarno koja životna pitanja oni uređuju. Svi mi koji tokom svog celog života putujemo na relaciji Srbija – Bosna i Hercegovina ili tačnije da kažem Republika Srpska i Srbija, svi oni koji nešto u regionu, a primarno u odnosu između robno novčane i svake druge robne razmene između dve zemlje rade, a primarno je ovo da kažem, oni šoferi što danima čekaju na graničnim prelazima koje mi, onako usput i brzo prođemo na graničnim prelazima, kao i svi meštani u pograničnim mestima koje smo pobrojali ovde, koji žive jedan zajednički život uz neku stvarnu, kako je neko želi nazvati ili veštačku granicu na Drini ili na nekim drugim rekama, ovim sporazumom mogu biti obradovani iz prostog razloga zato što će to podrazumevati da će njihovo poslovanje, njihov život i sve ostalo biti olakšano. Iz tog razloga je ovaj sporazum, odnosno ova dva sporazuma i te kako važni. Meni lično su važni iz tog razloga, zato što ćemo mi danas i da usvojimo ove sporazume i praktično i pre nego što je zaživeo saobraćaj na mostu koji je izgradila Srbija u Ljuboviji, uložila silni novac u to i graničnom prelazu koji je oficijalno trebala da napravi i završi Bosna i Hercegovina, konačno da će profunkcionisati. Takođe i da kažem i da izrazim nezadovoljstvo što zbog određenih situacija koje su se iskomplikovale i u lokalnim samoupravama, pre svega u Bratuncu, taj most i taj sada prvi, zajednički granični prelaz integrisani, nije još uvek zaživeo. Molim i ministra Vulina, i predsednicu Vlade, i predsednika Srbije, i sve one koji imaju autoritet da što pre razgovaraju sa ljudima u lokalnoj samoupravi opštine Bratunac, zbog nerešenih imovinskih odnosa, izgradnje nekog tamo, koliko sam čuo benzinske pumpe i nekog motela koje je ušao u prostor graničnog prelaza. I to sada već duže vreme komplikuje tu vrstu priče koja podrazumeva da ovaj po prvi put, da kažem zajednički integrisani granični prelaz već zaživi, odnosno on je veće mogao zaživeti, ako bi to gledali sa pozicije Srbije, ako bi gledali jednostrano. Naravno, mi znamo da život nije jednostran, da odnos između ne samo dve države, već dve lokalne samouprave nije jednostavan, a u ovoj vrsti priče u svakom slučaju Srbija je ne samo uradila sve, već svi i sa jedne i druge strane reke Drine čekaju da ovaj proces se ubrza i da da odgovore koji su neophodni u ovom pravcu. Nadam se da bilo čiji privatni interes za izgradnju neke pumpe koja je neophodna ili motela gde će neko da prenoći od šofera nije važniji od ove poruke koja je i te kako važna koju mi danas, i zato smatram da je ovaj akt i te kako važan, prvi put i normiramo. Mi prvi put normiramo zajednički granični prelaz između Srbije i Bosne i Hercegovine. Prvi put, mi to do sada nismo imali nikada. Umesto danas da pričamo sa Bosnom i Hercegovinom da je tamo bilo razoreno, pre svega kod sarajevskih političara, o inicijativi predsednika Vučića koja je sada regionalna inicijativa, inicijativa „Otvorenog Balkana“, u kojem je jedna od glavnih primera upravo integrisani granični prelazi, kao onaj koji je uspešan između Republike Srbije i Severne Makedonije, tako da i ovaj živi i pokazuje upravo taj rezultat koji je neophodan da bi upravo ovakve inicijative pokazala vidljivost svakome ko posluje na prostorima zapadnog Balkana, koliko je to važno i koliko je to bitno. Prema tome, nema niko pravo na lokalnom nivou ili na nekom republičkom nivou ili državnom da osporava ovakve inicijative. Još jednom kažem, Srbija je ta koja je pokrenula sve ove stvari. Građani Srbije su isfinansirali, da kažem, a njeno rukovodstvo predložilo upravo da ovaj most se izgradi, a Bosna i Hercegovina je imala zadatak da izgradi granični prelaz. Ne bih se puno zadržavao na toj vrsti priče, ali moram da kažem u ovom kontekstu svega onoga što se dešava ovih dana u Bosni i Hercegovini je i te kako važno kakve poruke mi šaljemo iz Srbije. Pa, da se obratim svima onima koji su u Bosni i Hercegovini optužili i optužuju i optuživaće Srbiju da se meša u unutrašnje odnose Bosne i Hercegovine, da Srbija danas ovde u parlamentu Srbije kada sve bukti u Bosni i Hercegovini, usvaja dva sporazuma i dva zakona u kojem uređuje kvalitetnije, svrsishodnije i životno važne odluke, zakone i sporazume donosi za dobrobit svih građana koji žive i u Bosni i Hercegovini i Republici Srbiji. To je poruka Srbije i to je poruka predsednika Aleksandra Vučića danas koga je slušao dobro, bila je u Aleksincu, na pitanja vezana za dešavanja u Bosni i Hercegovini. Rekao je da Srbija ostaje dosledna svemu onome što je i pri potpisu, verifikaciji Dejtonskog sporazuma obavezala sebe da bude garant Dejtonskog mirovnog sporazuma, ali u budućnosti da uputi poruku da je saglasna sa svim onim što sva tri naroda, kao i ostali koji se ne izjašnjavaju tako, ali s obzirom da imamo tri klasativna naroda koja mogu da odlučuju po Ustavu i Bosni i Hercegovini i svim drugim normativnim aktima, da njihov dogovor je ono što će podržati Republika Srbija. Pre svega poštujući činjenicu da je Republika Srpska nešto što je primarno vezano za Republiku Srbiju i da sve odluke koje idu u tom pravcu mogu samo da idu u pravcu nacionalnog konsenzusa, a ne bilo kakve druge odluke koja podrazumeva, da je bilo ko pre te, iz Republike Srbije. Predsednik Aleksandar Vučić, ko ga je dobro slušao, je u Raškoj zajedno sa ministrom Vulinom kada su razgovarali sa našim Srbima sa KiM rekao jednu izuzetno važnu informaciju koja sigurno nije špekulacija, jer poznavajući dobro predsednika znam da on jako teško izgovara tako teške informacije uopšte, ali kada je 100% siguran u njih on ih kaže, a on je rekao da je sada sledeća priča koja će se dešavati u BiH da će se tražiti ukidanje entiteta Republike Srpske. To će sigurno značiti dodatan pritisak na Republiku Srbiju i sada kada pogledate sa jedne strane, Srbija zajedno sa svojim rukovodstvom predlaže inicijative otvorenog Balkana, predlaže u parlamentu Republike Srbije ovakve sporazume koje potpisuje zajedno sa Savetom ministara BiH, a s druge strane u kontinuitetu dolaze optužbe koje upravo su adresirane, ako ne danas, onda već sutra na rukovodstvo Srbije koje će podrazumevati to da se upravo mi mešamo u unutrašnje odnose u BiH. Srbija se ne meša, ali ima obavezu prema srpskom narodu, ima obavezu prema Republici Srpskoj, ima obavezu prema Dejtonskom mirovnom sporazumu da čuva ustavno uređenje a i samim tim i entitet Republiku Srpsku i sve njene nadležnosti koje su u Dejtonskom mirovnom sporazumu definisane. Iz tog razloga mislim da je upravo Dejtonski mirovni sporazum i poziciju koju je zauzelo naše rukovodstvo najvažniji argument za opstanak, razvoj Republike Srpske i opstanak našeg naroda u Republici Srpskoj i kompletnoj BiH. U tom smislu reči, smatram da je i te kako važno još jednom da kažem, da u ovom momentu podržimo ove sporazume, da sve više i više imamo ovih integrisanih zajedničkih graničnih prelaza, da bi što lakše prolazila roba, da bi firme, poslodavci, radnici na potezu, ne samo BiH i Srbije, već šire, širom Zapadnog Balkana što brže, što efikasnije mogle da posluju, da nemamo barijere a da gospoda iz Sarajeva koja se češe po glavi i gledaju samo kako da jednu konfliktnu situaciju da produže sve više i više, da u narednom vremenskom periodu shvate da je poruka koja dolazi iz Beograda poruka koja je dobra za sve, za sve narode u Bosni i Hercegovini, za sve narode koji žive u Republici Srbiji i da put napretka, put mira, put stabilnosti, put ekonomske saradnje, put izgradnje novih mostova, put izgradnje novih integrisanih graničnih prelaza je politika Republike Srbije.
Hvala, gospodine Šukalo. Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, ja ću svoj govor započeti sledećom rečenicom: „Temelje moderne diplomatije u 21. veku uspostavio je i utvrdio državnik Republike Srbije Aleksandar Vučić. Temelji moderne diplomatije odnose se na to da je iznad i pre svega, interes Republike Srbije, ali interes Republike Srbije da stvara prijateljske odnose sa svim zemljama sveta koje su naravno prijateljski orijentisane i prema našoj državi. To se odnosi na uspostavljanje prijateljskih odnosa pre svega u regionalnom smislu, čiji je vizionar takođe predsednik Republike, Aleksandar Vučić, predstavljajući tzv. Sporazum otvorenog Balkana o povezivanju svih zemalja koje se nalaze na Balkanu i to u cilju bržeg razvoja i ekonomskog napretka kako Republike Srbije, tako i svih drugih zemalja, jer samo zajedno Srbija je ojačala, Srbija je na ekonomskom planu znatno napredovala, Srbija može da se meri sa mnogim zemljama Evropske unije po ekonomskom napretku i razvoju, ali naš cilj je da se i druge zemlje pre svega u regionu razvijaju. U tom smislu vizija Aleksandra Vučića za planom otvoreni Balkan i povezivanje svih zemalja je od nemerljivog značaja i to će sigurno u narednom istorijskom periodu biti zabeleženo kao ogroman vizionarski iskorak Aleksandra Vučića. Da Srbija želi da gradi prijateljske odnose kako sa zemljama u regionu potvrđuju tri sporazuma koji se odnose na prekograničnu saradnju sa Republikom BiH, ali takođe i Sporazum o potvrđivanju saradnje između Republike Srbije i Austrije o pomoći u vanrednim situacijama, kao i Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o vojnoj saradnji između Republike Srbije i Države Egipat. Kolika je uloga i koliko je osnažio ugled Republike Srbije u svetu, zahvaljujući modernoj diplomatiji, zahvaljujući odgovornosti i datoj reči, pre svega Aleksandra Vučića, govori i nedavno održan Samit više od 120 zemalja širom sveta, Samit nesvrstanih, koji je održan u Beogradu. Takođe, moram da istaknem da je nakon tog Samita, Srbija pokazala da sem diplomatije i dobrih međunarodnih odnosa, sa svim zemljama sveta, jača u svakom svom segmentu, i posebno jača na vojnom planu, ne da bi pretila nikome, nego da bi Srbija bila vojno osnažena i da bi njeni pripadnici imali moderno oruđe i oružje, da bi živeli u miru, i da svaki neprijatelj zna da Srbija više nije ponižena, uništena i urušavana zemlja. Navešću da na Sajmu naoružanja „Partner 2021.“, da su predstavljena najsavremenija vozila „Miloš“, „Lazar“, a da je predstavljeno i novo oklopno vozilo, koje je ime dobilo po pokojnom diplomati i nazvano je oklopno vozilo „Lazanski“. Time Srbija naravno ne pokazuje svoju vojnu snagu, ali ono što je politika Aleksandra Vučića, to je politika mira, stabilnosti i politika dobrosusedskih odnosa, ali i politika Srbije, pre svega, njenog napretka, razvoja i to u svim segmentima. Kada je u pitanju prekogranični saobraćaj, ja dolazim iz opštine Priboj, i koja se nalazi na tromeđi Srbije, BiH, i republike Crne Gore, i moram da istaknem da ovaj Sporazum o prekograničnom saobraćaju pokazuju ustvari da prvi put država, kroz ove sporazume pokazuje svoju spremnost da u fokus i u centar pažnje, stavi svakodnevno funkcionisanje običnog građanina republike Srbije, koji živi u pograničnom području, bilo da on živi na području opštine Priboj, ili da živi na području susedne opštine Rudo. Ovo naravno znači mnogo za njihov svakodnevni život, znači da radnici mogu slobodno da prolaze i u pograničnom području iz jednog pograničnog područja, u drugi, znači da đaci mogu bez ikakvih prepreka i bez ikakvih poteškoća da odlaze na školovanje u grad, onaj koji im odgovara, da pacijenti mogu da se leče takođe u susednim državama. Moram da istaknem da predsednik Aleksandar Vučić, je sem doniranja BiH, velike količine medicinskog materijala i naravno doniranja vakcina, omogućio 2. juna svim građanima Republike BiH, potpuno jednako pod istim uslovima, mogu da se vakcinišu kojom god žele vakcinom u Republici Srbiji, i to sam očevidac toga, da su građani iz BiH, koristili naravno potpuno opravdano i potpuno u skladu sa preporukom Vlade, vakcinišući se, u Domu zdravlja u Priboju. Time smo pružili ruku prijateljstva i pokazali da Srbija i te kako u složenoj pandemijskoj situaciji, pokazuje solidarnost i empatiju i prema susednim državama, u ovom slučaju konkretno BiH, ali to smo pokazali i prema Severnoj Makedoniji, i prema Crnoj Gori, i prema Italiji, šaljući veliku količinu medicinske opreme avionima u onom prvom talasu kada je Italija bila zbilja zahvaćena enormnim porastom broja zaraženih od Kovida. Ono što želim da istaknem to je da Aleksandar Vučić i politika SNS ima apsolutno interes Srbije i njenih građana iznad i pre svega. Predsednik Srbije, Aleksandar Vučić, živi i radi za Srbiju. Za razliku od njega, neki političari iz bivših, sada samostalnih država nekadašnje SFRJ duboko su zaglavljeni u prošlosti i time svakako ne doprinose boljitak pre svega svom narodu. Ono što takođe želim da istaknem je da Republika Srbija pruža značajnu pomoć kako gradovima u Republici Srpskoj, tako i gradovima u Federaciji BiH. Kao jedan od takvih gradova navešću grad Drvar, gde je otvorena fabrika "Jumko", gde je poslata ogromna količina medicinske opreme i gde su donirana i finansijska sredstva za njihov budžet, ali takođe data su i finansijska sredstva za obnovu hitne pomoći i doma zdravlja. Srbiji je stalo da ona bude ekonomski jaka, ona to jeste, ali Srbiji je stalo da i druge zemlje u regionu napreduju. Na kraju, zaključiću time da na teritoriji Republike Srbije, u AP KiM živi srpski narod koji je pred celim svetom i pred EU danas jedan od najugroženijih naroda u srcu Evrope i svi sem predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića zatvaraju oči pred time, a srpskom narodu u AP KiM ugrožena su osnovna ljudska prava - pravo na život, pravo na kretanje, pravo na svoj dom. Evropa i čitav svet moraju da otvore oči i da stanu na put tom huliganstvu. Želim da istaknem da je Srpska lista na izborima u nedelju pokazala potpuno jedinstvo, pokazala slogu i u svih 10 opština na području AP KiM gde većinski živi srpski narod odnela ubedljivu pobedu, pokazujući da čvrsto veruje politici Aleksandra Vučića. Moram da istaknem i da su u Mionici i Negotinu, gde su takođe sprovedeni izbori, građani Republike Srbije pokazali da veruju u rad i rezultate, da veruju u istinu koju realizuje i sprovodi Aleksandar Vučić. I zato politika Aleksandra Vučića nema alternativu. Srbija je uvek bila i biće pod njegovim rukovodstvom na prvom mestu. Zahvaljujem.
Hvala gospođo Jevtović Vukojičić. Poslednji na listi prijavljenih za reč Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni ministre sa saradnicima, poštovani građani Srbije, kao što su moje kolege u toku današnjeg dana govorile, pred nama su predlozi zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH koji se odnose na granične prelaze, zajedničke lokacije na graničnim prelazima i Predlog sporazuma koji se odnosi na pogranične lokacije. Svakako je da će se ovim sporazumima postojeće granične procedure ubrzati, pojednostaviti, ali takođe ostvarićemo i sve neophodne aktivnosti u cilju suzbijanja ilegalnih migracija. Na ovaj način doprinećemo bržem protoku roba i ljudi, a naročito kada govorimo o pograničnim delovima u kojima je taj promet roba i ljudi najčešći. Srbija je zemlja koja je do 2012. godine preduzimala sve neophodne aktivnosti kako bi unapredila saradnju sa svojim susedima, u cilju jačanja ekonomske saradnje i jačanja razvoja ne samo Srbije i zemalja u susedstvu, već celokupnog regiona. Najbolji primer želje da želimo danas sa svima da ekonomski sarađujemo jeste inicijativa "Otvoreni Balkan" koja je ugledala svetlost dana zahvaljujući angažmanu predsednika Aleksandra Vučića. Na taj način smo pokazali da smo uvek otvoreni za svaku ideju koja će nam doneti ekonomski napredak, infrastrukturno povezivanje i razmenu ideju. Isto tako, očigledno je da određene države i njihovi lideri, koji nisu želeli da prihvate učešće u inicijativi "Otvoreni Balkan" su ostali zatvoreni u 90-im godinama, i ne da su samo ostali zatvoreni u 90-im godinama kada govorimo o ekonomskom napredovanju njihovih zemalja, koje su u dijametralno suprotnom položaju u odnosu na današnju Srbiju koja je u odnosu na 2012. godinu mnogo ekonomski jača, već i u pogledu određenih političkih poruka koje bih ja nazvao isključivo napadima na Srbiju i predsednika Aleksandra Vučića. Ti najžešći napadi danas dolaze iz Crne Gore, iz Hrvatske i sa Kosova. Svedoci smo svega onoga što se dešavalo prethodne dve nedelje na prostoru naše južne srpske pokrajine Kosova i Metohije i svih onih napada koji su dolazi i od Aljbina Kurtija i od predstavnika njegove stranke "Samoopredeljenje" i svih onih koji danas sede u privremenim prištinskim institucijama. I danas separatistima na KiM Aleksandar Vučić je glavna meta, zato što je uspeo da postigne da se Aljbin Kurti povijenog repa povuče i sa Jarinja i sa Brnjaka i na taj način smo ostvarili još jednu diplomatsku pobedu. Ne govorimo to samo mi ovde u Beogradu i ne govore to samo poslanici SNS, već to govori i opozicija Aljbinu Kurtiju u Prištini, koja kaže da je prihvatanjem tehničkog sporazuma u Briselu od 30. septembra Aljbin Kurti opet izgubio u odnosu na Srbiju i Aleksandra Vučića i da su se ti isti koji danas sede u Prištini vratili na sporazum iz 2016. godine a da je Petar Petković, koji je bio glavni pregovarač, uspeo zajedno i sa Aleksandrom Vučićem i Srbijom da ojača kapacitete Rezolucije 1244 kojom smo mi uspeli da zaštitimo interese srpskog naroda na KiM. I, o tome kolika je podrška Aleksandru Vučiću kada kažu da je nema, ona iznosi 91,3% u svim srpskim opštinama, a očigledno je da bi tim istima koji sede u Prištini više odgovaralo da na mestu Srpske liste sedi Rada Trajković i ostali koji bi im bili ravnopravni partneri samo da i dalje trpaju milione u svoje džepove, a da ih za Srbe i srpsku bezbednost u tom trenutku nije briga, ali nije samo da takvi disonantni tonovi dolaze iz Prištine, nego ti tonovi dolaze iz Zagreba od strane njihovog predsednika Milanovića. On kada gleda Aleksandra Vučića vidi sve one osobine koje nikada neće moći da ima, a to je patriotizam, marljivost i borbenost za svoj narod. Najbolji pokazatelj te mržnje koja danas dolazi iz Zagreba jeste na preko hiljadu članaka u zadnjih pola godine, a samo u dva dana u Hrvatskoj je objavljeno preko 120 naslova protiv Aleksandra Vučića. Oni znaju iz Zagreba da oni Srbiju napadaju zato što je Srbija danas faktor bezbednosti na Balkanu i zato što ekonomski jača iz godine u godinu i najbolji primer toga da to rade iz Podgorice jeste sastanak Milanovića i Đukanovića nakon ustoličenja mitropolita Joanikija i umesto da vode sastanke kako da unaprede svoje ekonomije koje su danas mnogo iza Srbije, oni se bave Aleksandrom Vučićem zato što ne mogu svom narodu da predstave ekonomske rezultate i to je najbolji pokazatelj da Srbija danas radi dobro i to je najbolji pokazatelj da SNS na čelu sa Aleksandrom Vučićem gaji politiku gde je patriotizam jedan od osnovnih elemenata te politike. Kada vidite Milanovića da je nakon završetka Samita lidera zapadnog Balkana dao izjavu u kojoj kaže da Hrvatska u bilo kom trenutku može da zaustavi evrointegracije Srbije, znajte da njima Srbija nije krivac zato što ne otvara klastere, jer danas imamo Izveštaj Evropske komisije koja najavljuje otvaranje dva klastera, već im je zvanični Beograd i Aleksandar Vučić neprijatelj isključivo zato što ekonomski napredujemo i sustići ćemo ih verovatno i do kraja godine. Ono što je trn u oku današnjem Zagrebu jeste i diplomatska pobeda koju je Aleksandar Vučić odneo 2015. godine, kada smo imali carinsku krizu i kada je zahvaljujući intervenciji tadašnje kancelarke Angele Merkel Hrvatska se po prvi put od devedesetih godina povukla i priznala da je Srbija odnela diplomatsku pobedu. Da ne bih oduzimao vreme, želeo bih da kažem da je politika Aleksandra Vučića od 2012. godine pokazala da Srbija više nije slaba, da više nije siromašna i da nije tema koja služi za potkusurivanje drugima u regionu. Region je danas zaista isti, ali Srbija više nije ista. Promenila je svoje poglede u odnosu na zaštitu srpskog naroda i identiteta i ne želimo da budemo više tema onih koji nam negativne teme nabacuju i koji nas stalno nazivaju dežurnim krivcima u ovom delu Evrope. Poštujemo sve narode, ali isto tako očekujemo da sve te države i svi ti narodi poštuju Srbiju i srpski narod. Dosta je srpski narod patio i izvinjavao se za sve one stvari za koje nije kriv, a zahvaljujući predstavnicima bivšeg režima koji su išli u region i izvinjavali se za sve one stvari koje srpski narod nije učinio. Danas smo nezavisna zemlja, danas smo ekonomski jaka i infrastrukturno moderna, u kojoj odluke donese građani, a ne donose stranci, ne donose ambasadori i ne donose tajkuni iz bivšeg režima. Da bismo nastavili ovim kursom, veoma je bitno da svi zajedno izađemo na izbore u aprilu sledeće godine i damo podršku politici Aleksandra Vučića, koja nam je danas omogućila da budemo poštovani i cenjeni u Evropi i svetu. Hvala.
Hvala, gospodine Kesar. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih, da li reč želi neko od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa? Reč ima Milimir Vujadinović. Preostalo vreme je četiri minuta. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Malo vremena je ostalo, ali trudiću se na kraju da u tih četiri minuta sažmem celokupnu današnju raspravu. Poštovane kolege, poštovani ministre, uvaženi građani Srbije, neko je ranije rekao da ne postoje dobra i loša vremena, postoje dobri i loši ljudi koji ta vremena čine dobrim ili lošim. Postoje njihovi postupci koji to vreme čine takvim kakvim ga čine. Ceo dan danas slušajući raspravu mogli smo zaključiti da smo neki od nas svakako podržavali u punom kapacitetu ove predloge koji su se našli pred nama, da su opet neki nalazili im mane, a oni treći su pokušavali da daju neki bolji predlog i poboljšaju predlog i predlože neke bolje poslove i bolje postupke, kada je u pitanju posao Vlade u odnosu prema Republici Srpskoj i BiH. Bilo je različitih predloga i bilo je velikih razlika između onih koji su danas govorili, ali jedna stvar je konstantna i jedna stvar je bila jedinstvena za celokupnu današnju raspravu. Svi učesnici, a tu pre svega govorim o poslanicima SNS, a zašto da ne i o našim koalicionim partnerima, su tražili način da predlože nešto što će doprineti boljitku kada je u pitanju odnos prema Republici Srpskoj i kada je u pitanju odnos prema BiH. To je bilo ono što je bilo jedinstveno za celokupnu raspravu, koliko god mi danas međusobno imali razlike u pogledu na ove predloge. To je ono što je posao Narodne skupštine. Uvaženi ministre, ono što je posao Vlade Republike Srbije, vi radite na isti način. Vlada u celom kapacitetu pokušava, koristeći benefite napretka Republike Srbije, da prenese sve to na naš narod u Republici Srpskoj, ako hoćete i na ostale zemlje u regionu, ulažući u infrastrukturu, gde je dosad uloženo 88 miliona, sami ste rekli, pomažući policiju u Republici Srpskoj, pomažući zdravstvo, obrazovanje, kulturu, itd, ali i pomažući u svim političkim odlukama gde je to moguće. Da bismo napravili poređenje, sećate li se, uvaženi poslanici i poslanice, sećate li se, uvaženi ministre i članovi Vlade, sećate li se uvaženi građani Srbije i Republike Srpske nekih prethodnih vremena? Sećate li se šta je bio posao Vlade Republike Srbije u odnosu prema Republici Srpskoj? Ne možete se setiti. Možete se setiti samo onog detalja koji se ticao posla bezbednosnih službi, a odnosio se na progon ljudi iz Republike Srpske i BiH, pogotovo onog dela koji su svoje najbolje godine života davali za odbranu i ove i one zemlje. Odnosio se na njihov progon, hapšenje i slanje u kazamate širom sveta. To je bio celokupan posao koji je radila država Srbija u odnosu prema Republici Srpskoj i BiH. Uporedite vremena. U stvari, uporedite ljude. Ministre, građani, poštovani poslanici, u ovom pogledu živimo dobra vremena. Živimo dobra vremena, jer ta vremena čine dobri ljudi spremni da rade za narod i u Srbiji i u Republici Srpskoj. Vode ga ljudi koje danas predvodi SNS, a na njenom čelu predsednik i SNS i države Srbije Aleksandar Vučić. U to ime, ministre, hvala vam na svim tim poslovima, hvala vam što sledite tu politiku. U ovom parlamentu i SNS ćete imati verne saveznike. Živela Srbija! Živela Republika Srpska!
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Poštovani predsedavajući, gospodo potpredsednici, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, drugarice i drugovi, poštovani građani Republike Srbije, poštovani građani Republike Srpske i BiH, koji ste, siguran sam, pratili dobrim delom i ovo zasedanje, jer se radilo i o vama, ne samo o građanima i državljanima Republike Srbije. Meni je zaista veliko zadovoljstvo što na osnovu svega što sam danas čuo znam da će ovi predloženi zakoni dobiti podršku, da će biti izglasani i da će menjati život naših građana na bolje. Danas ste uradili jednu važnu, jednu dobru stvar. Zahvaljujem vam se na strpljenju. Zahvaljujem se na ozbiljnosti sa kojom ste pristupili i ovoj raspravi, ozbiljnosti sa kojom ste pristupili, sa kojom ćete pristupiti i ovom glasanju. Ja sam u međuvremenu razgovarao sa mojim kolegom iz Saveta ministara BiH, ministrom komunikacija i prometa, gospodinom Vojinom Mitrovićem i mi smo se već dogovorili da već u toku ove nedelje naše tehničke ekipe, ekipe carina i Uprave granične policije se sretnu na mostu, dogovore se odmah oko tehničkih detalja, šta je tu potrebno, kako to da se uspostavi i da zaista veoma, veoma brzo uspostavimo novi, prvi zajednički prelaz između Republike Srbije i Republike BiH. Hvala vam za sve što ste rekli. Hvala vam za to što ste proveli ovaj dan razmišljajući i boreći se da unapredimo i ove predloge i da unapredimo život svih naših građana. Mi ćemo se, verujem, brzo ponovo videti. Pred vas ću izaći, nadam se do kraja godine, sa Predlogom izmena i dopuna Zakona o strancima, Zakon o azilu, Zakon o oružju i municiji, čime ću, verujem, obradovati moje kolege lovce, možda i Zakon o bezbednosti saobraćaja. Proveli smo jedan uspešan, koristan dan. Želim još jednom da vam se zahvalim na strpljenju, da vam se zahvalim na ozbiljnosti i da vam kažem da ste sigurno ovim što ste danas uradili obradovali i građane Republike Srbije, ali i građane Republike Srpske i hvala vam.
Hvala vama, gospodine ministre, na izvanrednom doprinosu našem današnjem radu. Dame i gospodo narodni poslanici, zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika, određujem utorak, 19. oktobar 2021. godine, sa početkom u 18.00 časova kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Poštovan dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim sve narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 174 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pre prelaska na odlučivanje podsećam da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o zajedničkim lokacijama na graničnim prelazima, u celini. Molim narodne poslanike da glasaju. Zaključujem glasanje: ukupno – 177, za – 176, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o graničnim prelazima, u celini. Molim narodne poslanike da glasaju. Zaključujem glasanje: ukupno – 179, za – 179. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju o vojnoj saradnji između Vlade Republike Srbije koju predstavlja Ministarstvo odbrane i Vlade Arapske Republike Egipat koju predstavlja Ministarstvo odbrane, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje: ukupno – 179, za – 178, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o pograničnom saobraćaju, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 179, za – 179. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Austrije o saradnji u oblasti zaštite od katastrofa, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 179, za – 179. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Sledeću sednicu održaćemo sledeće nedelje. Hvala svima.