Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su prijavili odsustvo sledeći narodni poslanici: Ljubiša Đoković, Mihajlo Marković, Željko Tomić, Ratimir Svirčević, Milan Radulović, Dušan Budišin, Živica Peredojev, Jakov Stamenković, Dragan Janjić, Meho Omerović, Nataša Milojević, Dragan Milentijević, Jelena Milenković, Olgica Kirćanski, Branko Gligorić, Aleksandar Vatović, Vukosav Tomašević, Mujo Mukoviću, Rodoljub Šabić, i Radomir Naumov. Pre podne odsutni su Pal Šandor i Stanko Kovačević, popodne Dragan Vukšić, a zakašnjenje je najavio Zoran Nikolić. Obavaštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAPOŠLjAVANjU I OSTVARIVANjU PRAVA NEZAPOSLENIH LICA (nastavak) Ima reč narodni poslanik Dragan Tomić, a posle njega narodni poslanik Slobodan Janjić.
Poštovani narodni poslanici, opet nema Vlade, tako da nema ko da brani zakon. Kod mene u Mačvi malo su se ljudi nasmejali, kaže pala đurđevska kiša pa će biti berićeta, bez obzira na ove zakone kakvi su na dnevnom redu. Pošao bih od cilja ovih zakona. Zaista se čovek zapita šta je cilj ovih zadnjih nekoliko zakonskih rešenja. Imao sam sreće da vidim nacrt zakona o privatizaciji i tek mi je sad jasno. Definitivno jedini cilj ovih zakona o kojima razgovaramo je jedno značajno ukidanje i brisanje prava zaposlenih, znači u svim ovim zakonima, kada smo krenuli od Zakona o radnim odnosima, pa ovo što ćemo razgovarati ovih dana. To definitivno pokazuje da ćemo to videti u zakonu o privatizaciji. Ovaj zakon očigledno ima cilj kao i prethodni, a i ovi o kojima ćemo razgovarati, da briše, ukida, smanjuje prava radnika i definitivno nije ni konsultovao nikakve sindikate, radnike ili bilo koje druge grupacije, zato što valjda sam ministar je dovoljan da predstavlja i sindikate i Vladu, pa je to dovoljno da zna šta su i prava, i šta je volja i šta je želja radnika. Imao sam priliku ovih dana da razgovaram sa nekoliko grupacija zaposlenih iz privrede, ljudi koji se spremaju da budu tehnološki višak, ljudi koji će verovatno postati tehnološki višak po zakonu o privatizaciji i definitivno da doživimo jednu burnu reakciju svih tih ljudi na ukidanje i brisanje njihovih prava. Ono što ne postoji ni u programu Vlade ni u ovim zakonima, ni u perspektivi, a to je šta će se desiti sa tim velikim grupacijama zaposlenih radnika, a pre svega iz nekih velikih privrednih oblasti koje se ovih zadnjih godina, zbog sankcija, zbog okruženja, zbog nemanja uslova za ozbiljnu proizvodnju nalaze na najnižim granama proizvodnje. Tu pre svega mislim na tekstilnu granu, na metaloprerađivački kompleks, mislim na velike sisteme, na pružanje usluga i na ostale oblasti, recimo, proizvođači nameštaja i tako dalje. Ono što će se desiti tim grupama, a desiće se sigurno da će najveći deo tih radnika doživeti član 1. Zakona, koji kaže - 24 meseca ako je bio osiguran (radnik) 25 i više godina. Posle toga će biti, posle tih svojih 25 godina rada, isplaćen u dve godine i praksa sa tim će biti završena. Zato mislim da je prethodno zakonsko rešenje imalo svoj smisao. Možda je ono izgledalo da drži unedogled neko rešenje i pravo nekoga da ne radi. To nije tačno, jer zbog svega onoga što nam se dešavalo, vodilo se ipak računa o tim ljudima koji ostaju bez posla. Danas ova praksa znači, neko ko napuni 27 godina staža sa ove dve godine, ostaće bez posla. Neće imati uslova za prekvalifikaciju. Poslodavci i u ranije, a i u ovo vreme, nisu značajno iskazivali potrebu za licima koja imaju 27, 28, 30 godina staža, jer se radi o ljudima koji već imaju određeni stepen invaliditeta i njihove radne sposobnosti su značajno umanjene u odnosu na mlađe ljude, njihov idejni kredo, to su ljudi koji jednostavno i u idejama i u stvaralaštvu padaju, a to je normalno biološko vreme, jednostavno, više nisu u stanju da stvaraju. Dakle, možda je trebalo rešiti po Zakonu o radnim odnosima, izmeniti i staviti tamo, ko napuni 45, odnosno 50 godina života da ide u penziju. Tako bi bar bilo jasnije ovo rešenje i stvorili bi se uslovi da ljudi nemaju oko jedno deset godina vakuma iz kojeg neće znati šta da urade. Postoji jedno rešenje da pređu poljoprivredne proizvođače, da plate penziono, ovo astronomsko u nekih narednih šest - sedam godina svog života. Jedino na taj način da pokušaju da dođu do bilo kakve penzije. Ono što sigurno ovaj zakon ne pruža, a to je problem u visini osnovice kod velikih sistema, ne menja se jedna stvar, i dalje ostaje u zakonskoj regulativi, da kada čovek stekne pravo za penziju on ima pravo da koristi, odnosno on je dužan da mu izračuna deset najpovoljnijih godina za njegov staž i iz tih deset godina, a to su ove godine između 1980. i 1990. godine, i uglavnom taj period se koristio, penzijski osnov. Tako da ovo dizanje osnovice na 3.033 dinara do 12.724 dinara po ovoj skali ne znači ništa kada je u pitanju penzijski staž u ovom momentu, a verovatno će značiti za generacije ljudi koji treba sada da se zaposle, ali to je perspektiva za nekih 20 - 30 godina. U ovom momentu to ne znači, jer mi ne možemo tu izvlačiti ni političke ni ekonomske poene. Ono što je istina, najveći deo privrednih kolektiva koji bude morao, a plaćao je osnovicu od 283,odnosno zadnje od 470sigurno neće moći da isplaćuje tu osnovicu, jer nije imao ni bruto obračun, a to su ovi veliki sistemi, to su velike trgovinske kuće i po Beogradu i unutar Srbije koje su ostale da žive, velike autosaobraćajne organizacije, prevozničke firme i ono o čemu sam govorio pre toga. Znači, moraće da uplate osnovicu od 3.033,00 dinara, bez obzira da li će isplatiti neto i jedan dinar. Ako izračunamo da u nekoj od tih firmi ima hiljadu radnika, to znači 3.033.000,00 dinara treba da se uplati za socijalne doprinose. Danas, do 3.000.000 dinara je izuzetno teško doći i možda je pre toga trebalo raditi prestrukturiranje u nove oblike proizvodnje, pokušati te firme da se osposobe na jedan drugi način da posluju. Ovim isključivim pristupom da se uplati do 30. za prethodni mesec, uz ovu kaznenu odredbu koja kaže da se može zaustaviti rad preduzeća do 90 dana, tu odredbu ne razumem. Šta ona znači? Da li znači da nekakav inspektor dođe na vrata, zaključa katancem preduzeće, stavi pečat i kaže - idite kući, za tri meseca ponovo dođite da radite. Zaista, to je odredba koja ne pripada ovom zakonodavstvu. Pripada nekom drugom, ali ovom nikako. Mislim da, kad je u pitanju ova odredba, može doći do niza zloupotreba. Pokušaj da se u praksi definitivno da upravi prihoda značaj cenim kao jedan pozitivan čin, ali imam utisak da se od uprave prihoda očekuje da bude sada grobar srpske privrede. Uprava prihoda u dosadašnjem periodu to nikadanije radila, zato pitam zašto ZOP-ovi, o kojima se u zadnjih deset godina razgovaralo i tražilo njihovo prestrukturiranje, razni fondovi, penzijski, invalidski i ostali, koji nisu uveli nikakve rekonstrukcije u poslovanju, u načinu, u vršenju svoje funkcije, osim dobro plaćenog posla, fino izdvojenih sredstava za sopstvene potrebe, za investicije, za izgradnju solidnih objekata, poslovnih prostorija, a o pravima radnika i drugim pravima nije se radila nikakva ozbiljna rekonstrukcija u toj oblasti. Prema tome, imam utisak da se sada još manje planira u toj oblasti nešto da se radi i očekujem da će oni imati sasvim dovoljno novca za sebe, a ono što preostane za radničku klasu, to će već biti pitanje za sebe. Ne mislim da će se na ovaj način skupiti više novca, jer ga nema. Ne možemo ga izmisliti, jedino da ga štampamo. Ne možemo ga dati ni firmama ako nemamo proizvodnju. Prema tome, ako se ne budu usvojili ovi amandmani koji su predloženi od strane narodnih poslanika, ako se ne bude povelo računa o ovome o čemu govore opozicioni poslanici, nemojte posle pitati nas ili od nas tražiti da mi imamo kritički pristup i da nas kritikujete zbog ovog kritičkog pristupa. (Predsednik: Vreme.) Jer, definitivno, i sindikati i zaposleni radnici, a i mnogi poslodavci će vas pitati u naredna dva meseca šta da rade, doći će na vrata i Vlade i resornih ministarstava, i raznih republičkih fondova i da kažu - dajte nam pare za radnike. Bez proizvodnje nema ništa, a ne može se vaditi novac iz nečega što ne postoji. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić, a posle njega narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, slušajući pojedine ministre, koji su imali hrabrosti da posete ovaj parlament, vidi se da je njih i tvorce do sada usvojenih zakona sramota. Najverovatnije se zato i ne pojavljuju, odnosno izbegavaju dolazak na zasedanje Narodne skupštine. Vidim da je prvi red prazan, nijednog ministra, a svi pozvani. (Glas iz sale: Tema.) Gospodine predsedavajući, nemoj da mekeće gospodin iz ćoška. Ili je ove zakone pisao neko iz inostranstva pa oni ne razumeju šta je napisao i ne znaju da brane ove zakone. Samo neznanje ili veliki pritisak spoljnih faktora može naterati poslaničku većinu da glasa za ovako pogubne zakone. Većina od vas glasa za ove zakone ne znajući ni koji su zakoni na dnevnom redu. Pitate nas na hodniku koji se zakon glasa danas. Sramota. Gospodo, ne tako davno, u predizbornoj kampanji ste puno obećavali građanima Srbije. Nakon pobede na izborima, umesto obećanog prosperiteta i razvoja, svoju energiju usmerili ste na donošenje ovakvih nakaradnih zakona. Svi do sada usvojeni zakoni, a i oni koje ćete usvojiti do kraja ovog zasedanja, su preduslov za velika otpuštanja radnika uz bitno smanjena prava iz radnog odnosa koja su do sada imali. Sve je ovo uvod za donošenje zakona o privatizaciji, kada će DOS staviti tačku na pljačku. Prodaćete sve što vredi, a ono što ne vredi propašće samo od sebe. Zakoni koji se donose, u suštini, ostaviće mnogo radnika bez posla, veliki deo privrednih subjekata će biti zatvoren, uz veoma male obaveze države prema otpuštenim radnicima. Gospodo, gde su vaša predizborna obećanja, 6 milijardi dolara donacije za demokratsku vlast, povratak i zapošljavanje stotine hiljada mladih koji su pobegli iz zemlje od nedemokratske vlasti i nisu imali perspektive, navodno, kod prethodne vlasti? Sada je izgleda imaju. Šta sa 700-800.000 radnika koji su deset i više godina na tržištu rada, kojima se svaki dan priključi novih hiljadu otpuštenih radnika, koje nova vlast otpušta zbog partijske nepodobnosti? Primer je 300 otpuštenih visokostručnih radnika u Narodnoj banci Jugoslavije. Odjednom 300 radnika više. 75 tržišnih inspektora u jednom danu je višak, bez toga da je jedan od njih napravio bilo kakav prekršaj. Radili su savesno svoj posao. Kakva perspektiva tek očekuje one druge koji do sada nisu zasnovali radni odnos, ako je rok zapošljavanja, odnosno čekanja na tržištu rada prosečno 10 godina, sa tendencijom da taj rok bude 15, zbog velikog priliva radnika koji će u narednom periodu biti otpušteni? Izgleda, gospodo iz DOS-a, da su za vas otpušteni radnici samo brojevi, a ne hranioci porodica, roditelji đaka i studenata i male dece. Koliko ste plaćeni za ovaj prljavi posao, recite, pa da vam damo te pare, pa se povucite sa vlasti. Ne zavaravajte se da će ova vlast trajati do jeseni. Vrlo brzo će neka nova vlast tražiti polaganje računa i odgovornost svih vas, koji za šaku dolara prodaju svoj narod i državu. Okrenite malo glavu i videćte kako vaši krizni štabovi i partijski jurišnici izbacuju sa posla hiljade ljudi samo zato što drugačije misle ili su članovi opozicionih stranaka. Posebno licemerje Vlada ispoljava u obrazloženju pojedinih članova predloga zakona. Primer je član 1. - "Prema dosadašnjem rešenju, nezaposleno lice koje je bilo osigurano 30 i više godina ostvarivalo je pravo na novčanu naknadu do zaposlenja, odnosno do ostvarenja prava na penziju. Ovim rešenjem nezaposlena lica nisu bila stimulisana da traže zaposlenje". Čovek sa 30 i više godina radnog iskustva, pod stare dane, kad je već pred penzijom, oronuo, bolestan, toliko treba da ispoljava energiju i da traži novi posao. Zar takve ljude treba da ostavljamo bez posla? Svako od vas ima u komšiluku stotine nezaposlenih građana, kojima će se u narednih par meseci priključiti hiljade drugih. Nije li vas sramota sutra da se sretnete sa tim našim građanima, kojima ovim zakonom oduzimate ono malo prava koje su imali. Mene, koji ne učestvujem u glasanju ovakvih nakaradnih zakona, sramota je tih ljudi. Ne znam kako je vama.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a posle njega narodni poslanik Vladimir Garčević.
Dame i gospodo, imam nekoliko konkretnih primedaba na ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju. Moja prva primedba odnosi se na član 1. Predloga, u njemu je uvedena još jedna restrikcija u odnosu na postojeći zakon. Naime, dosadašnjim Zakonom predviđeno je da lica koja ostanu bez posla, a imaju 30 i više godina osiguranja (radnog staža), imaju pravo da primaju naknadu sve do novog zaposlenja ili do ispunjenja uslova za penziju. Ovim predlogom ova odredba je ukinuta, odnosno redukovana je, i to bitno, tako da sa ovim predlogom sva lica koja ostanu bez posla, a imaju 25 i više godina osiguranja, stiču pravo da primaju naknadu u trajanju od 24 meseca. U obrazloženju ovog predloga stoji da će se ova lica ovom merom stimulisati da traže zaposlenje, da ne bi radili na crno. Imam jednu dilemu i pitanje: da li mi u ovoj zemlji imamo deficit radne snage, pa sada jurimo i one koji imaju po 30 i više godina radnog staža da traže zaposlenje ili je situacija drugačija. Naime, svi znamo da u ovoj zemlji imamo hiljade i hiljade nezaposlenihi mladih ljudi, sa završenim fakultetima, sa završenim srednjim školama, naš cilj bi trebalo da bude da te ljude što pre zaposlimo, da njima obezbedimo radna mesta. Smatram da je pametnije ljude koji imaju 30 godina staža, a ostanu bez posla, plaćati do penzije, a obezbediti mesta mladim ljudima koji su završili škole i čekaju već više godina na posao. Drugim rečima, smatram da treba destimulisati ovom merom te ljude koji sa 25 i više godina radnog staža ostanu bez posla da ne zauzimaju radna mesta onima koji tek počinju svoj radni vek. Što se tiče njihovog rada na crno, ova vlast ima dovoljno inspekcijskih organa, dovoljno poreznika, tako da može vrlo brzo i vrlo lako da uvede red i u tu sferu, rada na crno. Druga primedba odnosi se na član 3. Predloga, kojim se utvrđuju najniže osnovice za obračun doprinosa. Evidentno je da su ove osnovice uvećane za preko 100% u odnosu na postojeće po prethodnom, odnosno još uvek važećem Zakonu. U obrazloženju stoji da je razlog za ovo uvećanje, uvođenje bruto zarada, odnosno uvođenje u osnovicu za obračun doprinosa i toplog obroka, i regresa i nekih drugih primanja koja radnici danas primaju. Na prvi pogled jasno je da ova bruto zarada po novom sistemu nije uvećana za 100% u odnosu na dosadašnju neto zaradu, tako da je jasno da je namera predlagača u stvari da što pre i na što lakši način popuni budžet koji je projektovan za ovu godinu. U stavu 2. ovog člana predviđeno je i ograničenje sa gornje strane, odnosno sada ću citirati "osnovica ne može biti viša od petostrukog iznosa prosečne mesečne zarade po zaposlenom u Republici". Nije mi potpuno jasno, da li ovo znači ograničavanje zarada u Republici Srbiji i sa gornje strane. Ako je to tako, smatram da je to neustavno, a ako Vlada Republike Srbije želi da ograniči primanja u sektoru javnih službi, državne uprave, javnih preduzeća, ja to podržavam. Međutim, ako želi da ograniči zarade i u privatnim preduzećima, kod privatnih poslodavaca, onda mislim da je to neustavno i da to nije dobar potez. U prethodnom izlaganju po prethodnoj tački dnevnog reda, ja sam postavio ministru, koji ni tada nije bio u ovoj sali a ni sada ga nema, pitanje koje je tražilo konkretan odgovor. Prema postojećem načinu obračuna doprinosa, poslodavac je sa 4.217 dinara mogao da isplati radniku sa prvim i drugim stepenom stručne spreme zaradu trenutno jednaku najnižoj osnovici, a to je 1.634 dinara. Pored toga, još 1.000 dinara toplog obroka, koji je danas neoporezovan. Drugim rečima, sa 4.217 dinara, koliko poslodavac obezbeđuje, radnik sa prvim i drugim stepenom stručne spreme dobija na ruke 2.634 dinara. Moje pitanje je tada bilo, koliko će moći radnik prvog i drugog stepena stručne spreme da ostvari, odnosno da primi na ruke, od 4.217 dinara, kada se primeni novi način obračuna doprinosa po ovom novom sistemu. Da budemo svi iskreni, neće poslodavci primenom novih zakona dobiti ništa više posla, odnosno neće imati veće fondove za isplatu zarada radnicima, nego što su i do sada imali. Bojim se da će ove nove osnovice, ovako uvećane, i ovaj novi način, biti uglavnom na štetu radnika, u stvari da će iznos koji će biti na raspolaganju za isplatu zarada radnicima, biti mnogo niži nego do sada. U obrazloženju ovog člana stoji "uvođenjem bruto sistema uspostavljena je jedinstvena osnovica (bruto) za plaćanje poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje iz zarada ..., a smanjenjem stope doprinosa stvaraju se uslovi za smanjenje fiskalnog opterećenja, odnosno obaveze poslodavca". Ovde se provlači jedna ideja i teza da će se stope doprinosa smanjiti. Međutim, nigde to u javnosti još konkretno nije saopšteno, nije rečeno koliko će te nove stope iznositi. Već imamo jedno iskustvo sa porezom na zarade, stopa poreza na zarade nije smanjena, ona je ostala kao i ranije, u istom iznosu, a osnovica je proširena primenom novog bruto sistema. Mene insteresuje da li su ove stope doprinosa već utvrđene i ako jesu, zašto to ovde nije obelodanjeno, zašto nije saopšteno javnosti i zašto, na kraju krajeva, nije izvedena precizna računica na jednom konkretnom primeru, da bismo ovde mi poslanici, i javnost uopšte, mogli da se uverimo da će taj novi sistem obračuna biti u korist radnika, kao što to predstavnici Vlade tvrde. Ako stope doprinosa ostanu na istom iznosu, tvrdim da će to biti na štetu radnika. Sa druge strane, iako se ove stope smanje, onda fondovi ostaju kratkih rukava, odnosno fondovi neće dobiti ništa više sredstava, a svi znamo da su fondovi u izuzetno teškom stanju, kako penzijski, tako i zdravstveni fond. U članu 5. Predloga, u stavu 4, stoji da ministri za rad, finansije, zdravlje i socijalna pitanja (sporazumno) propisuju način obračuna i uplate doprinosa. Upravo ovo potvrđuje ono što sam malopre rekao, da su (oni) pomenuta gospoda trebalo da izvedu preciznu računicu i da nas ovde na jednom primeru uvere da će ovaj novi sistem obračuna zarada i obračuna doprinosa biti u korist radnika, a ne na njihovu štetu. Na kraju, imam primedbu na član 4. Predloga, kojim je utvrđena obaveza poslodavca da do 30-tog u mesecu uplate doprinose za prethodni mesec na najnižu osnovicu, bez obzira da li je poslodavac isplatio zaradu. Smatram da je ovo još jedan udar na poslodavce i na zaposlene, jer poslodavac će morati pod pretnjom neke kazne, da izvrši obaveze prema državi, a za radnike da li će ostati, da li će imati, da li će to moći da učini, državu ne interesuje. Znači, cilj države jeste samo da napuni budžet, bez obzira i bez imalo sluha za egzistencijalna pitanja radnika. Znači, radnici će ostati i biti vrlo uskraćeni ovim novim načinom obračuna, doprinosa i zarada u ovom novom sistemu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, a posle njega narodni poslanik Milan Janković.
Poštovani predsedniče, poštovani poslanici, vidim da je ministar konačno stigao u 11,00 sati. To je evropsko vreme i izgleda da tako počinjemo da radimo. Obratio bih se predsedniku Skupštine, jer često u izjavama kaže da opozicija vrši opstrukciju. To je i sa jednim od potpredsednika, a ja bih se pitao zašto je to tako. Predlažem da javnost Srbije čuje sledeće: napravite zakone koji su povoljniji po građane Srbije, po radnike Srbije i opozicija neće delovati, neće učestvovati. Učestvovaće onoliko koliko može da doprinese da se to poboljša. Bilo kakva druga tumačenja nisu u skladu sa našim pristupom ovde i nisu u skladu sa onim što građanin Srbije oseća. Zašto? Konkretno, zakon koji se sada nalazi na dnevnom redu u svom prvom članu je restriktivan i malom detetu je jasno da čovek posle 30 godina (rada) ako ostane bez posla i ne može da ostvari pravo na penziju i svoju zaštitu, da je to nepovoljnije nego što je bilo. Dajte, promenite to. Vrtimo se oko tog člana gde predlaže opozicija da se uradi ono što je povoljnije po radnike. Susrećemo se svi kao građani, kao ljudi, kao poslanici, kako god hoćete u svojim sredinama sa radnicima i pitaju me zašto se to ne prihvati, zašto moramo da tvrdoglavo idemo sa nečim da sada radimo tako i da dolazimo u ovakvu situaciju. Sretan sam što smo u petak bili jedinstveni i u sklopu toga mogu pohvaliti i Čedu što je izašao sa jednim tolerantnim pristupom stvarima. Dajte tako da radimo. Onda će opozicija da bude opozicija, što jeste, daće svoj doprinos, a ne stalno u tretiranju ovoga. S druge strane, neka dozvoli nama Televizija Beograd, prvi kanal koji držite, da stručnjaci opozicije i pozicije dođu pred kamere i konkretnim svojim (argumentima) činjenicama u zakonu dokažu da su ovi zakoni nepovoljniji po građane Srbije. Onda će građani moći to da vide. Dvadesetčetiri meseca koja se nude je nepovoljno za radnike. Nemam firmu, ali na neki način radim kao poslodavac. Svi smo tu i ima ljudi koji imaju firme. Valjda će na konkursu (poslodavac) pre da prime u većini slučajeva, govorim o većini, mladog čoveka koji je završio školu, koji može da da doprinos. A šta će biti kada dođu zapadni trgovci i preuzmu firme, šta će oni? Da prime sa 30 godina? Pa njihovi se vešaju na Zapadu, jer ne znaju šta će da rade. Posle 30 godina radnici nemaju nikakvu sigurnost. Šta će da radi naš građanin sutra? Dajte, omogućite mu, da mlade ljude zaposlimo i onda opozicija u toj situaciji takav član zakona normalno da će podržati, jer je on bolji po građane Srbije. Dalje, oko doprinosa, kaže da idemo u jedinstvenu bruto osnovicu, možda nešto postoji da je (dobro) za jedno vreme, a nije za drugo vreme. Možda nešto nije za današnje vreme. Ne vredi radniku ništa što će poslodavac platiti doprinos i državi dati svoje obaveze ako on ne dobije ništa na ruke. On mora da preživi. Možda bi ovaj deo bio dobar za neko bogatije vreme koje se nudi, pa valjda će i doći, ali za ovo vreme kada ne radi privreda... Utvrđuje se da u jednom gradu, ukoliko bi se pokrenula privreda, doprinosi što bi se sakupilo od sredstava radnika koji rade, bili bi daleko više nego što će se na ovaj način uzeti, jer će se zatvoriti firme. Znači, treba uraditi tako za jedno vreme, a to je današnje vreme i mi ovaj zakon pravimo. Menjaćemo ga posle godinu dana ako privreda krene, pa budu bolji ekonomski uslovi. Mi radimo da danas to tako uradimo, a da li će nekome da bude bolje, pa nije bitno. S druge strane, kaže se da će ministri, jedan, drugi i treći, molim vas, dajte u zakonima, biće zakon i o platama, i dajte nam dodatni materijal iz kojeg vidimo šta glasamo. Dodatni materijal ovde bi značio, da ste nam ponudili na konkretnom primeru koliki će doprinos da bude, da napravite jednu probu, ako se usvoji taj zakon kako bi izgledali doprinosi, penzijsko i invalidsko i sve to. Kao poslanik dobijem to, malo prodiskitujem sa radnicima, pa vidimo i tamo to i onda možemo odlučivati da li je to dobro ili nije dobro. Sada vi tražite, a to izgleda svaka vlast traži, da verujemo svemu neograničeno, da damo ovlašćenja neograničeno, a rekli smo da kao poslanici hoćemo da istaknemo u prvi plan da bude to Skupština koja će davati i prava ministrima da u određenom segmentu odlučuju. Iz ovoga na slepo treba da se glasa, da se daju sva ovlašćenja, a mi ćemo posle sa tim sredstvima uraditi tako i tako. Dajte nam primere iz kojih možemo to videti i možda tu stavku onda ne bi ni napadali, nego bi rekli da je dobra, ima primer da će to biti tako ako se usvoji zakon. Dalje, kod odbora koji se formiraju imate, upravni odbor broji 15 članova, a predstavnici sindikata su u tim odborima. Mene interesuje kao radnika sledeće: kako ćete uraditi biranje dva člana tog odbora iz sindikata ako ima 5-6 ili možda više sindikata. Na primer, uzmimo pretpostavku da svi broje iznad 10.000 članova. Zašto se nije reklo ovde u zakonu da će dobiti onaj sindikat koji ima najveći broj članova, a ne onaj koji je po volji Vlade. Zašto? Nemojte molim vas sada da o tome razgovaramo koje bio dve godine, da je osnovan određeni sindikat. O tome da ne diskutujemo. Radnici su prišli tom ili tom sindikatu i dajte u zakonu precizirajte. Dva člana će dati sindikat koji ima najveći broj članova i onda bi mi ovde imali jasnu situaciju, da to nije pitanje dobre volje niti Vlade, niti pojedinca koga će da zove u ispomoć da realizuje određene stvari. Mi znamo da sindikat mora biti uz Vladu. Možemo mi pričati koliko god hoćemo, jer i vođe sindikata gledaju sebe da udome. To je ovde bilo, a bilo je i ranije. Ista je situacija kod vrha sindikata. Smatram da treba u svim ovim zakonima koji idu i kasnije da ponudite rešenja koja su povoljnija po građane Srbije i radnike Srbije i dozvolite nam da na taj način opozicija da svoj doprinos onome što ste vi zamislili. U suprotnom slučaju, moramo ukazati da sa 30 godina staža, kada radnik ostane na ulici, nije svejedno i nije dobro po građanina Srbije. Zato u tom delu predlažem da se to tako uradi. S druge strane, ponudili ste i rekli da eksperti rade i rade. Divim se Jovanoviću. Neće shvatiti to kao poziv na repliku, ali i ako shvati, razumem da mora braniti sve zakonske propise iz ovog segmenta, i izvinjavam se molim vas, a divim se zbog toga što se mora upetljati i tamo gde ne treba. Jer, teško je i nama da sve to znamo i zato se ne javljam i ne izlazim za govornicu kad mislim da ništa ne mogu dati, ali se njemu divim kada mora braniti, a nema drugog u organima Vlade Srbije da uzmu učešće u odbrani ovih zakonskih propisa.
Reč ima narodni poslanik Milan Janković.
Poštovano predsedništvo, gospodine predsedniče, članovi Vlade, kao poslanik Socijalističke partije Srbije mislim da Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica ne treba da prihvatimo s obzirom na negativne efekte koje će one imati prema zaposlenima, prema onima koji izgube posao, kao i zbog drugih negativnih odredaba koje sadrži. Zakon ne treba prihvatiti i zbog toga što smanjuje prava nezaposlenih lica i to u situaciji koja je ekonomski vrlo teška i koja za svoju posledicu ima, a imaće i ubuduće, povećanje broja nezaposlenih lica. Nezaposlenih će biti sve više i više, a na to upućuje podatak o padu industrijske proizvodnje u prva četiri meseca ove godine u odnosu na prošlu godinu. Na to takođe upućuje podatak o veoma niskoj stopi korišćenja industrijskih kapaciteta, koja iznosi 30%. To u stvari znači da toliko industrije radi. Na to takođe upućuje i podatak da postoji ogromna nelikvidnost privrede. Nema dakle novaca za plate. To konačno potvrđuju zvanični podaci prema kojima broj nezaposlenih lica iznosi preko 730.000 i koji se svakog meseca uvećava. Broj nezaposlenih lica ubuduće biće još veći, o čemu i govore pojedini sindikati i pojedini ministri. To nije samo posledica nemanja proizvodnje, već je i posledica privatizacije koja se sprema u Srbiji. Dakle, očigledno je da će nezaposlenih biti sve više i više, a šta u takvim uslovima Vlada radi. Umesto da se bavi proizvodnjom i zapošljavanjem ona naprotiv smanjuje prava onim licima koja ostaju bez posla i koja imaju preko 25 godina radnog staža. Naime, do sada lica koja su imala 30 i više godina radnog staža, a koja su izgubila posao, ostvarivala su pravo na nadoknadu od Zavoda za tržište rada do sticanja novog posla, odnosno do odlaska u penziju. Kako je malo ljudi u tim godinama moglo naći novi posao, uglavnom se nadoknada primala do penzije. Sada, novim zakonom, naknada se ograničava na 24 meseca, pa se pitam ko će primiti na posao radnika, muškarcaili ženu, sa preko 25 godina radnog staža, koji su zbog godina i slabijeg zdravstvenog stanja, a koji, može se pretpostaviti, teško mogu pratiti naučno-tehnološki razvoj u proizvodnji. Logično je da će poslodavac sa tržišta rada uzimati na posao mlađe, stručnije, sposobnije osobe koje mogu da izdrže teret proizvodnje i stručne zahteve. Ne verujem da će ljudi sa puno godina radnog staža, to jest stariji, dobiti prednost u odnosu na mlađe. Pored pomenutog odnosa prema nezaposlenima, moram reći i da je zakon restriktivan prema zaposlenim licima. Jer, ne obavezuje poslodavca da zaposlenima isplati zaradu u isto vreme kada mora da uplati doprinose za socijalno osiguranje. Poslodavac po ovom zakonu mora obavezno da državi uplati sve doprinose, ali ne mora zaposlenom da isplati zaradu. Pravedno bi bilo i pravedno jeste da se u isto vreme uplati i doprinos za socijalno osiguranje, ali i isplati zarada radniku, a ne samo jedno ili samo drugo. Radnik ne može živeti i izdržavati svoju porodicu ako ne primi zaradu od poslodavca, jer mu uplaćeno socijalno osiguranje ništa ne znači. Zato mislim daovaj zakon treba povući iz procedure ili odložiti njegovu primenu, jer ekonomski i društveni uslovi ne pogoduju njegovom prihvatanju.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam utisak gospodo iz DOS-a, da će vas predsednik Vlade, gospodin Đinđić, ponovo kritikovati za katastrofalnu odbranu ovako ponuđenog zakonskog rešenja. Biće opet, da to ništa ne valja, da niste dobro branili, a u suštini je priča da su ponude izmene i dopune ovog zakona loše i da se to bolje ne može ni braniti. Uostalom, neka on dođe, pa neka to brani, ako misli da može bolje od vas. Ovde smo čuli da ta odbrana ide u pravcu da on nije reformski zakon, da su ovo samo izmene i dopune, a da će reformski zakon biti za nekoliko meseci, pa mi praktično donosimo jedan stari zakon. Kod vas je interesantno i stalno se to ponavlja - sve će to biti za nekoliko meseci, samo sačekaje, pa će opet nešto doći za nekoliko meseci, po onoj priči kako je Ciga učio konja da gladuje i taman ga naučio, a on uginuo. Gospodo, sedam meseci je prošlo od dolaska na vlast i vaših obećanja, sedam meseci je i već su žene počele zdravu decu da donose na svet, a od vaših obećanja nema ništa. Vi ste očigledno pobacili. Ono što je bitno reći kod ovog zakona, a što je i gospodin predlagač Milovanović obrazložio, kao ministar koga ja razumem, jer on ima dosta problema, on ima tu i predavanja, vežbe, ispitni rok u junu mesecu i on sad mora da donese nekoliko ponuđenih izmena i dopuna, i da sada danima ovde gubi sa nama, silno vreme koje mu je potrebno za učenje i polaganje ispita, jer, normalno, on želi pre 50. godine da diplomira, a uskoro će imati 50 godina. U biografiji piše - tek što nije, pa ne znam, izvinjavam se, ako je - tek što jeste u međuvremenu, onda je to neka druga priča. Međutim, sigurno da je mogao i neke bolje stvari u životu da napravi, recimo u ovom periodu je mogao u međunarodnoj razmeni studenata da se razmeni, da pokuša da zaštiti interese studenata, a ne ovako da brani interese radnika, kako ih brani sa pozicije dosadašnjeg, odnosno doskorašnjeg predsednika sindikata. Dakle, suštinski je bitno, odnosno suština zakona je, kada se pojavi poslodavac, koji će doći i kupiti fabriku, da će reći - ti tamo, ti ovamo, ti tamo, ti ovamo, e, ti koji idu tamo, ti idu na ulicu, a oni ovamo, ti ostaju da nastave da rade. E, pošto će tih tamo, koji idu na ulicu biti jako mnogo i obično će biti ljudi koji su 25 ili 30 godina već u radnom odnosu, onda će se desiti da država pokušava ovim zakonom da se oslobodi tih silnih nameta koji će naglo doći ako se nastavi ovo kako je ovaj zakon predvideo. A, recimo, prethodnim zakonom, posle 30 godina napunjenog radnog staža, čovek je zaštićen tako što mu se do penzije vrši nadoknada davanjem neke plate. Znači, toga sada neće biti, a opravdanje je da je to na neki način stimulativno, da ti ljudi koji posle 30 godina budu tehnološki višak budu stimulisani da traže posao, jer su do sada bili destimulisani, e sad će ih ova vlada stimulisati i onda se postavlja jasno pitanje - a gde će oni to da nađu tako stimulisani posao kad mi imamo na birou ogroman broj mladih ljudi koji čekaju taj posao. Sigurno je da će svaki poslodavac pre primiti mladog čoveka nego što će primiti nekog preko 30 godina radnog staža. Ono što je interesantno je da gospodin ministar čak i protiv sebe ide ovim zakonom, što na neki način ne treba da bude ništa kritično, jer šta će on sutra kad završi, ima 50 godina, dobije tu diplomu završenog studenta mašinstva, što je jedan težak fakultet, uz sve poštovanje, i on će se sada pojaviti pred poslodavcem i reći - evo ja završio. Ovaj će da kaže - 50 godina, gospodine, pa vi nemate ni radno iskustvo, šta da vas ja primam, vi ćete za 10 godina u penziju. I šta će se tu desiti - desiće se da ćemo mi ipak jednog čoveka, koji je bio vredan u svom životu, pokušavao da se bori za radnička prava, dovesti u poziciju da ne može više da bude ni predsednik sindikata. Vlada će pasti, pa pasti, kao što su sve vremenom padale. Izgubiće mesto ministra, neće moći da dobije posao, s obzirom da će po ovom njegovom zakonu biti na neki način tehnološki višak ili biti u godinama koje neće biti interesantne poslodavcu. I šta smo mi time sada dobili - ništa. Znači, imamo i tu jedan ozbiljan problem, o kome ministar očigledno nije razmišljao. Prema tome, kad se uzme u obzir ova suština, da će stvarno mnogo ljudi doći u situaciju, a dve godine će brzo proći, da neće imati posao. Te godine su teške, to su godine kada čovek gubi neku svoju životnu sigurnost, kada ne može radno da odgovori na sve zahteve. Zbog toga, jedan savet na kraju, čisto iz humanih razloga, ono čisto ljudski - želeti nemoguće i biti neosetljiv prema tuđim nevoljama, dva su ozbiljna duševna problema. Mislite, gospodo, i o tome. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski.
Gospodo narodni poslanici, neću da brinem brigu o ministru i njegovom fakultetu, o tome naka on vodi računa. Za ovom govornicom rečeno je puno stvari, da je zakon restriktivan, nehuman, antiradnički. Mnogo je bilo pitanja, a malo odgovora. Ministar je probao i pokušavao da odgovori na neka pitanja, međutim, nije odgovorio na ta pitanja. Smatram, kao što je rečeno, da nije dobro da posle 25 godina čovek može da ostane bez posla i tako dalje. Jošjednom pitam gospodina ministra - da li su ovo zakoni koji dolaze kao prethodnica za zakon o vlasničkoj transformaciji? Mislim da je kruna svega, svog ovog rada, zakon o vlasničkoj transformaciji, da se momentalno obezvređuju nove firme, da se mnogi ljudi plaše i mnogi će ostati bez posla, i tada će se usvojiti zakon o vlasničkoj transformaciji, i tada će se firme prodati za malo para. Imamo mi ljude u inostranstvu koji sada već imaju spisak naših firmi, i koliko koštaju, koje je naša vlada njima dostavila. To vam mogu dostaviti. Gospodine ministre, ako vi niste u stanju da odgovorite na ovo pitanje, uputite me - ko je u stanju da odgovori na ovo pitanje? Da li je ovo prethodnica zakonu o vlasničkoj transformaciji? Hvala.
Ima reč narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, evo, pred nama je još jedan predlog ekspertskog tima, jednog zakona koji je posledica jednog usvojenog nerealnog budžeta, jednog deficitarnog budžeta, jednog usvojenog seta poreskih zakona, zatim, Zakona o radnim odnosima, i kao finiš, Zakona o zapošljavanju, koji je sve samo ne zakon o zapošljavanju, nego se može nazvati i zakon o nezapošljavanju. Gospodin ministar je predloženi zakon, branio time što je pričao o nekom drugom zakonu tj. zakonu, o privatizaciji i kako će taj zakon poboljšati ovaj zakon. To je jedan apsurd. Na dnevnom redu je Predlog zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica, a zakon o privatizaciji je sasvim druga tema, pa ne vidim razloga da se ovde upliće. Ono što je karakteristično za ovaj predlog zakona je to, što je on restriktivan i rigorozan i prema zaposlenima, kao i prema poslodavcima. Rigoroznost prema zaposlenima ogleda se u tome što se članom 1. menja član 14. prethodnog Zakona, i to na štetu zaposlenih lica, tako da se uvodi nova kategorija - 24 meseca nadoknade, ako je bilo osigirano 25 i više godina. Prestaje da važi ovaj član koji se odnosi na nezaposleno lice, koje je bilo osigurano 30 i više godina, da se isplaćuje naknada u trajanju sve do njegovog zaposlenja. Zašto Vlada ovaj član menja - zato što mislim da cela ova vlada nema 30 godina radnog staža, pa i ne zna kako se osećaju ti radnici, koji imaju 30 i više godina staža, a ostanu na ulici. Sledećim članom 2. menja se član 20, i to ponovo restriktivno, tako što se visina novčane mase smanjuje sa 70% na 60% i što se kao osnovica ne uzima prethodni mesec, nego prosek tri prethodna meseca. Normalno, to je još jedna restriktivna i rigorozna mera prema zaposlenim licima. Zatim, novčana masa se uveličava tako što i ona maksimalno ne može biti bar 100%, kao što je bilo do sada, nego se smanjuje na 80% od prosečne zarade po zaposlenom. Što se tiče restriktivnosti i rigoroznosti za poslodavca, ona se ogleda u članu 3. stim što se menjaju osnovice na koje se obračunavaju porez i doprinosi. I ona za najniže kategorije zaposlenih, znači za one koji imaju najnižu stručnu spremu, iznosi 3.030 dinara, do poslova za koje se zahteva stručnost stečena doktoratom, kada je 12.724 dinara, tako da se ona povećava, a ono što je karakteristično je to da poslodavac mora tu zaradu isplatiti, mora te doprinose platiti na ove osnovice, bez obzira da li je isplatio zaradu zaposlenim radnicima. Ono što stvara nedoumicu kod ovog seta zakona o radnim odnosima, kod ovih socijalnih zakona, je nepoznavanje visine doprinosa i nemogućnosti utvrđivanja - koliko će to radnik primiti više ili manje, možemo videti i u ovom članu koji se menja, tako da ministar, nadležan za poslove rada, ministar nadležan za poslove finansija i ekonomije, ministar nadležan za poslove zdravstva i ministar nadležan za socijalna pitanja, sporazumno propisuju način obračuna i uplate doprinosa. Znači, ponovo se ostavlja mogućnost arbitraže jednom timu ministara, koji će s vremena na vreme propisivati ove stope doprinosa, tako da radni čovek, niti poslodavac, ne može znati sa sigurnošću - koliko to treba da odvoji za državu, a koliko će ostati da se isplati zaposlenim radnicima. Dalje, oko upravnog odbora postoji dilema - koji je to sindikat koji ima više od 10.000, a verovatno ih ima više, i tu će ponovo doći do toga da jedan uži krug ljudi odlučuje - koji će sindikat biti zastupljen u upravnim ili nadzornim odborima, po predlogu ovog zakona. Na kraju, restriktivna politika se odnosi i na kaznenu politiku ovog zakona, tako što je ponovo raspon novčanih kazni 1:100 i onoliko koliko smo zakona izglasali. Postoji mogućnost da će jedno preduzeće koje ima 10 do 20 zaposlenih morati, na osnovu par ovih usvojenih zakona, ili ovim zakonom, da plati kaznu i do milion dinara, ukoliko ne bude sposobno da izvrši obaveze prema državi. Ponovo se zadržava ona sporna odredba, a to je zatvaranje preduzeća ili zabrana obavljanja delatnosti. Samim tim, sa ovom zabranom, doći će do gašenja tog preduzeća i mnogi će ljudi ostati na ulici, kao posledica toga. Šta je sve htela ova vlada ovim setom, kako poreskih zakona, tako i zakona iz radnih odnosa, u stvari, zanemarujući potrebe radnika, potrebe građana Srbije - priprema jedan teren za donošenje jednog novog zakona, koji će se zvati - zakon o vlasničkoj transformaciji, ili zakon o privatizaciji, tako da budućim poslodavcima omogući što lakše i bolje uslove, ali normalno, ne uslove u jednoj tržišnoj ekonomiji, nego uslove takve da će to biti sve na štetu naših građana, koji će ostati na ulici, nakon primene ovog seta zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, jedna banda, okupljena u jednoj grupi koja se zove NATO alijansa, i pored upozorenja iz Rezolucije u Narodnoj skupštini, i dalje izvršava svoja zločinačka dela. Pre par dana je u okolini Kosovske Mitrovice ubijen Dejan Milović, samo zato što je Srbin. Navodno, tvrde da je on otvarao vatru, a očevici kažu da je ubijen sa tri metka s leđa. Toliko o onima koji su došli da vrše mirovnu misiju na Kosovu, a u stvari vrše zločinačku misiju, koja se iz dana u dan nastavlja i ne vidi se nikako kraj toj misiji. Nadam se da će još rigoroznijim stavovima za 10-15 dana, kada Skupština bude zasedala, obavezati tu misiju da prestane da ubija nevine Srbe na prostoru Kosova i Metohije. Toliko. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Božidar Vučurović.
(iz sale: a, kritikujem ministra). Eto, kritikijem ministra, pa mi ministar odmah vratio. Dame i gospodo, ovo je predlog zakona koji su najžešće branili narodni poslanici Demokratske stranke Srbije. Mislim da su oni u pogrešno vreme i sa pogrešnim zakonom krenuli u predizbornu kampanju, jer usvajanjem ovog zakona, a ne sumnjam da će većina usvojiti ovaj zakon, biće oštećeni mnogi radnici i to upravo oni koji su 25, 30 i više godina proveli u nekom preduzeću. Evo, gledam da se ovih dana mnogim članovima Srpske radikalne stranke daju otkazi, a daju se otkazi i nekim drugim radnicima, a s druge strane zapošljavaju se supruge, svastike ministara i funkcionera DOS-a, pa sam pažljivo i proučio ovaj zakon. Mi smo na ovaj zakon uputili brojne amandmane koje ćemo obrazlagati i pokušati da ubedimo Vladu, a pre svega resornog ministra za rad i zapošljavanja, da ih prihvati. Kako se svi amandmani odnose na popravljanje statusa određenih kategorija radnika, a posebno onih za čijim je radom prestala potreba, mi očekujemo da ministar za rad i zapošljavanje, a bivši predsednik Asocijacije slobodnih i nezavisnih sindikata, podrži naše predloge, jer je za njega kao jednog od osnivača tog sindikata, sindikalnog aktivistu, sramota, verovatno, da ovakav zakon zaživi i da kao posledicu primene ovog zakona mnogi ljudi u 50-tim godinama ostanu potpuno nezaštićeni na ulici sa neizvesnom mogućnošću da zasnuju novi radni odnos, da budu zaposleni ili da zbog godina počnu sa nekom privatnom inicijativom, da bi omogućili sebi preživljavanje. Meni je teško da verujem da je naš sindikalni ministar zaboravio ono što je govorio u predizbornoj kampanji, a gledao sam ga par puta i u Nišu, bio je i tamo kada su onu burad donosili i pozivali građane da bacaju račune za struju, da odbiju poslušnost poslodavcima, da izađu na ulice. To su radili radnici "Elektronske industrije", bile su stalne blokade saobraćaja, obećavano im je da će biti bolje, da ih čeka svetlija budućnost i da je potrebno samo na izborima zaokružiti redni broj pod kojim je upisana Demokratska opozicija Srbije. Doduše, možda je ministar mogao mnogo toga i da zaboravi. Olako se zaboravi u "audiu 8", "Mercedesu", znate napolju je 500 u "audiu" 18, 190, prijatno rashlađeno i onda kažeš, strpite se narode, biće i vama malo svežije, samo treba vreme da prođe. Gospodine ministre za rad i zapošljavanje, a bivši predsedniče sindikata, u Zakonu koji je primenjivan dok su srpski radikali učestvovali u Vladi, radniku sa 30 godina staža, prilikom utvrđivanja prestanka potrebe za njegovim radom, do sticanja novog posla, zaposlenja ili do sticanja prava u skladu sa zakonom na penziju, isplaćivana je kakva - takva materijalna nadoknada i ona je na neki neki način nedovoljna, ali je radnik ipak bio osiguran za neke minimalne potrebe, da kažem da je mogao bar da preživi. Doduše, to je bila trula, nazadna, nedemokratska i nenarodna vlast. (Ministar Milovanović, sa mesta: Tačno.) Tačno je ministre. Sada, gospodine ministre za rad i zapošljavanje, a bivši presedniče Asocijacije slobodnih i nezavisnih sindikata, vaša sveža, napredna, demokratska i narodna vlast radniku sa preko 30 godina radnog staža isplaćuje dve godine naknadu, a onda ide na ulicu. Mi smo isplaćivali samo do penzije, a vi čitave dve godine, a to je bitna razlika i to je nešto što ste vi uneli kao novinu i kao nešto što povećava stepen zaštite radnika, a naročito onih za čijim je radom prestala potreba. Iskreno ne verujem da ste vi ovaj zakon čitali ili ga možda niste bar pažljivo čitali, zato eto 23 poslanika Srpske radikalne stranke uporno pokušava da vas podseti na neke tačke ovog zakona, na neke članove, koji će bitno pogoršati status radnika i pokušavamo da baš na vas kao sindikalca utičemo, ne biste li vi ustali na sednici Vlade da kažete - ja ne mogu ovako, narod je imao poverenje u mene, ja sam postao ministar zato što sam bio predsednik sindikata, zato što sam ljudima obećao da će im biti bolje i zato što sam to iskreno verovao. Ovako, gospodine ministre, a bivši predsedniče sindikata, pada u vodu sve ono što ste govorili u predizbornoj kampanji i na osnovu vašeg primera narod vidi da sve ono što je DOS obećao u predizbornoj kampanji nije moguće ostvariti, da je to bilo lažno obećanje i da to i ne nameravate da ostvarite. Zar vi kao predsednik sindikata, kao radnička majka, možete da prekršite svoja obećanja i da predlažete zakon koji je zaista štetan po interese većine zaposlenih, naročito u procesu predstojeće tranzicije i privatizacije, kada će zaista veliki broj ljudi ostati bez posla, a trenutno u Srbiji je negde oko 750.000 radnika koji su bez posla. Oko 50% najmanje njih ima od 25 do 35 godina radnog staža. Kažem da verujem da niste čitali ovaj zakon, ili ga bar niste pažljivo čitali, jer recimo da ste ga pažljivo čitali ne biste dozvolili da čovek sa 52, 53 godine života ode na ulicu. Vama izgleda važnija zabava sa vašim partijskim drugovima, nego da slušate izlaganje narodnih poslanika. Ipak vas molim, da vas poslanici DOS-a ne ometaju, kako biste pažljivo pratili ovo i intervenisali oko pravljenja statusa radnika. Ne može biti neko stimulisan ovim zakonom, pa da traži novi posao. Šta će čovek u 50-i nešto godina života da radi,možda da otvori neku trafiku, da otvori neku malu radnjicu, ali pre toga ste se pobrinuli da porezima uništite i tu nadu i tu volju ljudima da se bave nekim drugim poslom. I evo, uskoro ćemo imati najverovatnije, za možda par meseci, prodaju "Cementare" u Starom Popovcu. Stvorili ste uslove da ubuduće strateški partner, odnosno onaj kupi cementaru, ostane bez velikog broja radnika, a pre svega onih koji imaju 25 i više godina staža, da jeftino dobije ono u šta je godinama ulagano, a da oni koji su tu ulagali i to uradili, budu na ulici i bez posla. Ipak mislim da vam je ovaj zakon podmetnuo Batić. Jer Batić se ničim drugim i ne bavi u ovoj vladi, nego stvaranjem, pokušajem da naškodi nekim političkim partijama, a pre svega Srpskoj radikalnoj stranci. I, gospodine ministre za rad i zapošljavanje, a bivši predsedniče Asocijacija slobodnih i nezavisnih sindikata, baš me interesuje, da taj zakon, vi se ponosite time i dalje, baš me interesuje šta vaša sindikalna, kako vi sindikalci kažete, baza, misli o ovom zakonu. Da li ste razgovarali sa članovima svojih sindikata, jeste li čuli mišljenje tih osnovnih organizacija sindikata? Da li ste im objasnili sve prednosti ovog zakona? Da li ste mojim vršnjacima, ja se bližim nekim pedesetim godinama, objasnili šta to znači kada prime 24 mesečne naknade, pa onda lepo čekaju nekih pet-šest godina do ostvarivanja prava na starosnu penziju. Da li se oni sa time slažu? Ono što sam za kratko vreme uspeo da razgovaram sa tim ljudima, mislim da ne prihvataju to što vi nudite ovim zakonom i da to zaista bitno smanjuje njihova već jednom ostvarena prava. I na ovom zakonu, gospodine ministre za rad i zapošljavanje, a bivši predsedniče sindikata, vi potvrđujete da je DOS stvarno najgori.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, posle njega narodni poslanik Marijan Rističević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Vlada usrećitelja srpskog naroda ili Vlada u izbeglištvu ili u egzilu, kako je mnogi zovu, dala nam je na razmatranje još jedan u nizu genijalnih zakonskih projekata koji će građane Srbije toliko usrećiti da, što bi rekao David Štrbac - "Od silne miline neće moći ni da dišu". Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica predstavlja princip rada nove DOS-ovske vlasti i predstavlja krucijalni zakonski projekat iz nekoliko sledećih razloga: ovaj zakon se zove zakon o zapošljavanju, koga, naravno, neće biti, o ostvarivanju prava kojih, takođe, neće biti, nezaposlenih lica kojih će, naravno, biti. I sam ministar u svom izlaganju je napomenuo da se zakon donosi, između ostalog, i zbog rizika od nezaposlenosti u predstojećem procesu privatizacije. Tu se sa ministrom ne slažem. Rizika od nezaposlenosti neće biti. Taj rizik ne postoji. Postoji izvesnost nezaposlenosti. Svi zakonski projekti idu ka tome, ne da spreče rizik, već da državi smanje izdatke i da strateškim partnerima iz inostranstva ostave prazne fabričke hale, kako bi što jeftinije prošli prilikom privatizacionog procesa. Setom poreskih zakona prvo ste višestruko oporezovali sve i svašta. Višestruko ste, i nominalno i realno, povećali budžetske prihode, ili ste ih bar u takvim iznosima planirali. Ali, zato ste jedva nominalno, a nikako realno, povećali davanja korisnicima budžetskih sredstava. Nisu veće ni plate u javnim službama, ni naknade za socijalnu pomoć, ni naknade za nezaposlene, a već ste proizveli preko 100.000 nezaposlenih, a već ste zatvorili skoro sve fabrike u kojima se nešto proizvodilo. Vi ste, gospodine ministre, uspeli da napravite čudo. Uspeli ste da sačinite predlog zakonskog projekta koji je podjednako loš i za zaposlene i za one koji će ostati bez posla i za poslodavce. Za poslodavce, zato što ste višestruko povećali osnovicu na koju se obračunavaju i plaćaju doprinosi za zaposlene. Pod jedan, za zaposlene i za one koji će ostati bez posla, zato što poslodavac posle isplate doprinosa neće imati novca da radnicima isplati zarade, pod dva, što ste umanjili procenat novčane naknade, pod tri, i što ste im smanjili vremenski period za koji se ta naknada isplaćuje. Posebna priča je nestručnost i nepismenost u samom tekstu zakona. Ponovo se mešaju brojevi članova starog i novog zakona, ponovo se neki članovi zakona brišu, pa se onda kao takvi, iako su već stavljeni van pravnog prometa, ponovo pominju u daljem tekstu zakona. Druga stvar, koja je neverovatna, je osnovno nepoznavanje prostog računa. Osnovice su iste za ceo set zakona iz ovog paketa koji se tiču rada, zapošljavanja i socijalne pomoći nezaposlenim licima. Evo vam jedan primer - osnovica na koju se obračunavaju i plaćaju doprinosi za poslove za koje se zahteva stručnost stečena doktoratom iznosi 12.724 dinara. Po podatku od prekjuče, u nastavnom procesu, kao nastavno osoblje, na univerzitetima u Srbiji trenutno radi 9.740 nastavnika. Čak i da siđemo sa ukupnim doprinosima na onih 70% do 80%, koliko ste vi obećali, mesečni doprinosi samo za nastavno osoblje iznose 124 miliona dinara, a puta 12 meseci, to je oko milijardu i 500 miliona dinara, samo za nastavno osoblje. A, budžetom je za plate u visokom i višem obrazovanju predviđeno dve milijarde 360 miliona dinara. To neće biti dovoljno ni da pokrije ukupne doprinose na plate. Šta će se sada desiti? Oni ljudi koji imaju 25 i 30 godina radnog staža, pre stupanja na snagu ovog zakona će, normalno, ili davati otkaze ili srediti sa poslodavcima da ih otpuste i tako zadržati svoja prava po starom Zakonu. Armija ljudi će se naći na teretu države i fondova za nezaposlene. Ko je tu video neku korist za državu, ako će ona do odlaska tih ljudi u penziju plaćati i naknadu i doprinose? Ko se pametan setio da briše stav zakona koji bi se realno odnosio na manji procenat radnika? Znači, nije u pitanju interes države. U pitanju je interes strateških partnera, koji će budzašto kupiti fabrike, a ono što budu platili državi, država će potrošiti na naknade za nezaposlene.Ovako genijalan način destrukcije i uništavanja države mogla je samo da smisli DOS-ovska vlast. Još jedan biser ovog zakona je zatvaranje preduzeća na 30 do 90 dana. Sada, jedno vrlo praktično pitanje - ko će i kako će u tom periodu plaćati ovaj i sve ostale doprinose? Kako će se to izvesti, kada uz obrazac M4 ili M4-k, kao dokaz o uplati doprinosa mora da se dostavi izvod Zavoda za obračun i plaćanje. Izvoda nema, jer firma ne radi, a plaćanja doprinosa unazad nema jer to zakonne dozvoljava. A, kad ga nema, onda nema ni socijalnog, ni zdravstvenog, ni penzionog, a boga mi ni naknade nezaposlenima. Zato, zaista mislim da ovo što ste nam dostavili na razmatranje, a što blagim rečima mogu da nazovem lakrdijom od zakonskog predloga, mora se pod hitno povući i pripremiti ozbiljan predlog zakona. Jer, ozbiljan problem sveopšte nezaposlenosti je na pomolu.Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, a posle njega narodni Bora Stanimirović.
Poštovani gledaoci, vi koji ste se kasnije uključili u program, ovakva prava su nam davali oni koji se danas žale da nemaju nikakva prava. U prošlom sazivu je bilo nekoliko opozicionih poslanika i ovde nije bilo dobre volje da birači koji su ih birali njih čuju. Sticajem okolnosti, zbog bojkota izbora ostalih demokratskih snaga, nas je bilo nekoliko. Mi nismo, i pored toga, ni jednu ružnu reč rekli komentatorima, nismo se žalili, nismo legali na govornicu, nismo kao divljaci čupali mikrofone. Danas, oni koji su sva prava bivšoj opoziciji uzurpirali, žale se na neka svoja prava i nose žute trake. Šta su nam ta gospoda ostavila iza sebe: dvanaest godina su vladali uz pomoć svojih dvorskih sluga, nadam se da će se ovde mnogi prepoznati, 12 godina su vladali, uništili su državu, a treba samo reći da je spoljni dug ... (poslanici Srpske radikalne stranke dobacuju) zemlje 12,5 milijardi dolara. Unutrašnji dugovi su 21,5 milijardi dolara.
Nemojte dobacivati molim vas.
Spoljni i unutrašnji dug je preko 30 milijardi dolara. Po ekonomskoj teoriji, kada spoljni dug jedne države pređe 80% bruto društvenog proizvoda, ta država je bankrot. Vi ste nama ostavili državu koja je tri puta bankrot. To su glavni razlozi zašto je nezaposlenost velika, zašto je uposlenost radne snage mala i oni koji su zaposleni, polovina je fiktivno zaposlena. Šta ste vi nama ostavili? Nešto između. Ostavili ste nam državu i niste ostavili. Država postoji i ne postoji. Ostavili ste nam granice i niste ostavili. Imamo himnu i nemamo himnu. Imamo zastavu i nemamo zastavu. Imamo grb i nemamo grb. Imamo praznike i nemamo praznike. Imamo privredu i nemamo privredu. Imali smo zaposlene, sada nemamo zaposlene. Vi ste, gospodo, svojevremeno pre 12 godina poslali na radne zadatke u fabrike, a onda ste svojom politikom i politikom svojih pomagača od fabrika napravili socijalne ustanove. U tim fabrikama radnici su radili i nisu radili. Imali su platu i nisu imali platu. Imali su radni staž i nisu imali radni staž. Vi ste radnicima uzeli radna mesta. Rekli ste im - e, sada ćemo da se bijemo, ako nismo znali da radimo, znaćemo da se bijemo.
Molim vas da se ipak usmerite na Predlog zakona.
Govorim o Predlogu zakona o zapošljavanju i govorim koji su razlozi doveli do ogromne nezaposlenosti. Dakle, vi ste zaposlenima umesto radnih mesta podelili puške. Oni su ratovali, radnici su ratovali, a vi ste ih sokolili. Zato su ostali nezaposleni. Umesto radnih mesta, dali ste im puške.
Nemojte dobacivati molim vas.
Sada vi žalite. Vi ste doveli do toga da radnici budu zaposleni, a da nemaju platu. Ovaj zakon ima za cilj da se tačno zna ko je zaposlen, a ko nije zaposlen, kolika je zarada i koliki je radni staž, da li postoji radni staž ili ne. Kod vas postoje radnici bez radnog staža. Na hiljadu radnika ne zna da nemaju radni staž. Penzijski i invalidski doprinosi plaćeni su samo za radnika koji ide u penziju. Vi danas nama nešto prigovarate, da ima stida i srama, pojedini poslanici iz bivših vladajućih partija uopšte ne bi izašli za ovu govornicu. Vi ste radnicima uzeli radna mesta, vi ste doveli do situacije - čupaj travu, maskiraj se. Kako ste rekli ono - da glođemo korenje itd. Vi ste predstavnici pećinske Srbije. Ja jedino Vladi zameram što do kraja ne ide u ekonomsko-političke reforme, da napravi dve osnovne šine - politički poredak zemlje i ekonomski poredak zemlje. Vladi zameram što ne ide brže u ulaganje stranog kapitala u ovoj državi, da radnici dođu do radnih mesta. To je pravi put. Vaš put, put mržnje nije pravi put.Vaš put je pokazao da radnici ostaju bez radnih mesta, bez kuća itd. Zato, nemojte vi pričati o nezaposlenosti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, a posle njega Dušan Cvetković.
Gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, koleginice i kolege poslanici, poštovani ministre, ako bi pogledali, s obzirom da svakog dana pominjemo da nema Vlade, da nema članova Vlade, verovatno su abdicirali, ali ja ne bih o tome. Moramo shvatiti i predstavnike i članove Vlade, mi o zakonima diskutujemo jako dugo i mislim da oni ne bi ni mogli niti bi imali vremena da stalno prisustvuju ovoj sednici. Ali bih zamolio da obavezno kada se o nekom zakonu diskutuje, da bude predstavnik, odnosno ministar i njegov tim, o zakonu iz svog resora. Ukoliko toga nema, nema ministra ili njegovog pomoćnika ili zamenika, odnosno ekipe, predložio bih da se taj zakon povuče iz procedure. Drugo, prošli put sam govorio, kada je bilo reči o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, da je neophodno da se praktično donesu novi zakoni, s obzirom da mi sve menjamo, menjamo sistem, menjamo društveno-ekonomsku formaciju, ulazimo u prvobitnu akumulaciju, ulazimo u neke nove sisteme i ako je to tako, a doduše to nismo imali ranije u Srbiji, ali posle svega što se dešavalo, to se izmenilo. Uzmite primer ovog zakona, član 1. koji se menjao u nekoliko godina, pa pogledajte, u toku 1992. godine imamo tri izmene; u toku 1993. godine imamo dve izmene, u toku 1994, 1996. i 1998. godine i onda dolazimo sigurno na one primedbe koje smo i čuli pre neki dan da se pojavljuje i član đ, j, k1, 2, 3 i tako dalje. Zato i predlažem ubuduće da ova skupština i da predsednik Skupštine, utiče na predlagače zakona da ubuduće, s obzirom na sve što smo radili, imamo prečišćene zakone, o kojima možemo diskutovati. Sve ovo je gubljenje vremena jer ćemo mi kad - tad, za mesec, dva ili tri morati ponovo da donosimo te zakone u celini. Drugo, kada se radi o članu 3, samo bih pomenuo ovu osnovicu koja se stalno pominje i mislim da je to razlog zbog čega smo menjali ove članove, jer se ta osnovica promenila i normalno je da će onda sve morati da se menja. Međutim, ovo što posebno pada u oči, to je član 27j, menja se i glasi stav 4, pa kaže: "ministar nadležan za poslove rada, ministar nadležan za poslove finansija i ekonomije, ministar nadležan za poslove zdravlja i ministar nadležan za socijalna pitanja, sporazumno propisuju način obračuna". Znači, ovo je trijumvirat i ovog četvrtog ministra ne računam,neće imati uticaja, već ovaj trijumvirat odlučuje o tome kako će se obračunavati doprinosi. Pa ne samo to, već predviđaju i sadržinu obrasca iz stava 3. ovog člana. Da li će to raditi ministarstvo, da li će raditi resor Vlade, ali nikako trijumvirat, nikako ministri - mogu da odluče, a i to smo stalno kritikovali u drugim situacijama. Dalje, dosta se diskutovalo kada se radi o izboru upravnog odbora. Član 33. menja se i glasi: "upravni odbor zavoda ima 15 članova". Ovde se radi o Republičkom zavodu, ali će se to odnositi kasnije na sve zavode u Republici. I već na startu se primećuje, ako upravni odbor, odnosno predsednika i članove upravnih odbora zavoda imenuje i razrešava Vlada Republike Srbije, pa su onda tačno naveli po koliko članova, odnosno po dva člana iz reda nezaposlenih, po dva člana iz sindikata koji ima više od 10.000 radnika i dva člana iz udruženja poslodavca, da će ona i odlučivati. To je ukupno osam članova, a sedam članova Vlada imenuje nezavisno od ovog kriterijuma. Vlada od 15 ima garantovanih 7, a one primedbe koje smo malopre čuli da dva delegata, odnosno člana predlaže sindikat koji ima više od 10.000 radnika, a mi smo već malopre u toku diskusije pominjali da će takvih verovatno biti 10-tak, onda će Vlada a priori imati većinu u upravnom odboru i odlučivaće. Mi smo govorili, recimo, kada smo doneli jedan zakon o univerzitetu da je to necivilizacijski zakon zato što Vlada određuje i upravne odbore, direktore, dekane po školama. Sada se praktično vraćamo na isto. Sada Vlada upravo odlučuje, jer ona ima apsolutnu većinu. Ona ima 7 članova od 15, a ima dva zagarantovana. Prema tome, svaka odluka, gospodine ministre, ništa nije smešno. (Dragan Milovanović: Kako sedam može biti većina?) Upravo je 7 većina, jer jedna alineja kaže upravo da će Vlada verovatno ova dva iz sindikata predložiti. To će biti više od 7, biće 9. Zamolio bih da to posle objasnite. To se u matematici može i objasniti. Dalje, vraćamo se na ono što je već kritikovano, a to je član 27đ-1. To je ono što kritikujemo, da je neophodno da se donosi novi zakon, ako poslodavac ne isplati zaradu najkasnije do 30-og u mesecu za prethodni mesec dužan je da uplati doprinose na najnižu osnovicu iz člana 27đ, stav 2. ovog zakona. Da bog sačuva, čovek se ne može ovde snaći. Kao da je neko namerno hteo da sve toliko komplikuje, jer se ne može shvatiti suština ovog zakona, a niko ne brine ko će isplatiti platu. Znači, porezi i doprinosi moraju da se isplate, čak i ako se ne isplate plate radnicima. Da bi Vlada mogla da preživi, bez obzira kakve bi posledice po druge sve to imalo, recimo za radnike, za poslodavce, za preduzeća, i tako dalje. Ako se ne misli na reperkusije koje iz toga proizilaze, onda se ona bavi futurulogijom. Doduše, naš jedini priznati futurolog je gospodin Milan St. Protić. On je tačno predvideo kada i kako može postati gradonačelnik Beograda i koliko će dana obavljati tu funkciju. Čim je stigao u Sjedinjene Američke Države, još nije predao akreditive, na pitanje novinara šta misli o NATO agresiji na Jugoslaviju, izjavio je da je tačno pogodio da će agresija trajati 78 dana. Samo nekoliko dana posle toga, izjavio je kada će gospodin Slobodan Milošević biti uhapšen i bio je precizan. Pogodio je sat hapšenja, ali po američkom vremenu. Gospodin Protić može pogoditi koliko će neko živeti.
Nema gospodina Protića u ovom zakonu i molim vas da pređete na zakon.
Ima jako veze, videćemo kasnije. On je iz Vašingtona javio ne samo koliko će gospodin Milošević biti osuđen, već i kada će svoj život završiti u zatvoru. Bilo bi dobro da nam gospodin Protić predvidi koliko će dana ostati na funkciji ambasadora u Sjedinjenim Američkim Državama, jer će to biti najbolji indikator da će se u to vreme na političkoj pozornici Srbije dešavati značajne promene.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković, a posle njega narodni poslanik Miloš Nešović.
Poštovano predsedništvo, cenjene koleginice i kolege poslanici, uvaženi gospodine ministre, dozvolite mi da samo u prvoj rečenici izrazim potpuno nerazumenje za aplauz zbog jednog destruktivnog govora, koji je izrekao za ovom govornicom kolega iz DOS-a, jer je u njegovom izlaganju samo u naslovu bio zakon koji danas razmatramo. Iako je do sada izrečeno dosta opravdanih primedaba na Predlog ovog zakona i izmenama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica, imam potrebu da iznesem još neke činjenice kojima želim da eventualno navedem vladajuću većinu DOS-a da prihvati bar neku od izmena koju smo mi socijalisti nudili i nudimo uz ovaj predlog, kao i kasnije uz amandmane koje ćemo razmatrati. Pošto je u više navrata od predstavnika DOS-a za ovom govornicom do sada istaknuto kako je vladajućoj većini vrlo važno da se na neki način za ovom govornicom dodvori radničkoj klasi - mi socijalisti, evo ja kažem, da to sigurno nije tako. Nije tako ni kada sam ja u pitanju izato hoću da kažem, evo, neću spomenuti radnike, odreći ću se i svog radničkog porekla, ali predlagaču zakona, gospodinu Milovanoviću moram da postavim jedno pitanje. Gde će se, prema članu 1. novog zakona, kojim se novčana naknada isplaćuje nezaposlenom licu u trajanju od 24 meseca, ako je bilo osigurano 25 i više godina, naći fakultetski obrazovani ljudi koji su tehnološki višak, a kojih počinje da biva još više? Vi znate da Tehnološki fakultet, koji sam završio, može da se završi najbrže u 24-oj i sa godinom vojske, to je u 25-oj godini i čovek može da zasnuje radni odnos. Ko će danas primiti na posao inženjera bilo koje struke starog 50 ili 55 godina? Ko će primiti lekara, nastavnika ili profesora u tim godinama, jer oni ostaju i ostajaće bez posla. Upravo za ovu kategoriju zaposlenih, ukidanje prava da posle 30 godina rada primaju novčanu naknadu do zaposlenja ili odlaska u invalidsku i starosnu penziju, predstavlja, rekao bih, pravi zločin, jer ti ljudi stvarno nemaju gde da rade i nemaju da rade ništa drugo. Da krenem svojim primerom, 30 godina sam se u Hemijskoj industriji bavio se vrlolepim proizvodima, vrlo lepom proizvodnjom kozmetike, šta bih mogao da radim ako ostanem bez posla? Jedino da kradem fabričke tajne Hemijske industrije "Nevena" i da ih prodajem "na crno". Ova kategorija zaposlenih kroz svoj 30-godišnji rad upravo je izdvojila i izdvaja najviše sredstava za nezaposlene, jer je izdvajanje vršeno po jedinstvenoj stopi, a logično je da su primanja fakultetski obrazovanih ljudi uvek bila veća od drugih. Zato, poštovane kolege, mislim da je logično da se ova predložena izmena zakona u članu 1. ne prihvati, utoliko što je ovu primedbu imalo i Veće Saveza sindikata Srbije na skupu posle štrajka upozorenja od 5. aprila i to iznelo kao amandman i ministru Đeliću na javnoj sednici Veća u sali Doma sindikata, a imao se utisak da je taj amandman ministar Đelić i prihvatio. Kada se ima u vidu da Jablanički okrug, iz koga dolazim, ima oko 30.000 nezaposlenih, da opština Leskovac ima 20.000 nezaposlenih, onda se sa pravom postavlja pitanje, kada će budući poslodavci posle procesa privatizacije, koji će neminovno doći vrlo brzo i poklopiti se verovatno sa početkom primene ovog zakona, kada će oni zaposliti ljude od 50 ili 55 godina, kada imaju izbor ljudi u 20-im i 30-im godinama? Poštovane kolege i koleginice, ne mogu da završim svoje izlaganje a da se ne pozovem na član 3. Predloga zakona, iako su osnovice za plaćanje doprinosa praktično već usvojene i da kažem da su te osnovice, na osnovu razgovora koje sam vodio i u Zavodu za zapošljavanju u Leskovcu i po radnim organizacijama u privredi i neprivredi Jablaničkog okruga, praktično iluzija Vlade. To će sigurno biti i neostvareni san nadležnog ministarstva i ministra. Jer, kada se zna da područje Jablaničkog okruga ima 2.415 korisnika novčane nadoknade i da se za te svrhe izdvaja oko 10,5 miliona dinara mesečno, pri sada važećem zakonu, da će se ta prava preneti i na dalje, a da korisnicima ovih mesečnih novčanih naknada u Leskovcu još nije isplaćen januar mesec, a mi već duboko gazimo u maj, onda se postavlja najozbiljnije pitanje - kako će se uopšte ostvarivati nov zakon. Istina, njegove posledice po korisnike novčane nadoknade počeće da se osećaju tek u oktobru mesecu, ako se nadoknadi u međuvremenu ovo zaostajanje od četiri ili pet meseci, ili tek početkom 2002. godine, ako se ostane u ovom zakašnjenju. Prema sposobnosti privrede i vanprivrede da objektivno izdvaja sredstva za ove potrebe, uz sve zakonske pretnje koje će se ovim zakonom usvojiti, nerealno je i nerealna su očekivanja Vlade da će se ispuniti ono što ovaj zakon predviđa. Zato bih bio slobodan da kažem da ministarstvo treba da izađe sa amandmanima, da oni poslodavci koji isplaćuju garantovane zarade i doprinose iz ove oblasti treba da plaćaju tek od početka 2002. godine, ili i da se za ostale osnovica snizi na 50%, kako je već i predložio jedan od mojih kolega iz stranke. Na kraju, da ne kritikujem samo, prema mišljenju i iskustvima ljudi koji rade u zavodima za zapošljavanje, prvi stav člana 2. ovog zakona nudi bolje rešenje za utvrđivanje visine novčane naknade, jer se uzimaju u obzir zarade iz poslednja tri meseca, koji prethode mesecu u kome radniku prestaje radni odnos, čime se sprečavaju moguće zloupotrebe do kojih je i dolazilo primenom samo poslednje isplate ličnog dohotka pre prestanka radnog odnosa. Ipak, kada vam neko ponudi zakonski predlog koji oštećuje i poslodavca i radnika, jer će poslodavac izdvajati više a nezaposleni radnik će dobijati manje, onda, poštovane kolege, čovek ipak mora da glasa protiv usvajanja ovog predloga i to bez ikakve dileme. Jer, kada se prati logika ako poslodavac izdvaja više, normalno bi bilo da nezaposleni dobija više. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Nešović.
Poštovani gospodine predsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni ministre, danas kada vodimo raspravu o Predlogu iznema i dopuna Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih radnika hteo bih da iznesem nekoliko svojih viđenja. Pre svega, razumem vlast, novu vlast, koja želi neke stvari da promeni, naravno želi sigurno na bolje da promeni. To je njena želja i mislim da ne postoji vlast koja vlada, a koja ne želi da građanima bude dobro, da svima bude dobro. Razumem ja i predizborna obećanja, koja se takođe moraju ispuniti. Znam da je ključ u svemu da privreda krene, jer je materijalna proizvodnja alfa i omega svega. Bez materijalne proizvodnje nema poreza, nema doprinosa, nema budžeta, a kada nema budžeta nema sredstava za nadgradnju, znači za obrazovanje, za kulturu, za sport, za zdravstvo, za pravosudne organe, za državnu upravu i tako dalje. Tu nema progresa ni u jednoj zemlji. Međutim, osećam da se svi ovi zakoni koji se prave, to je - Zakon o radnim odnosima, zakon o zapošljavanju, zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju, prilagođavaju da se što lakše izvrši vlasnička transformacija kapitala. Došli su mladi ljudi koji su zaboravili ili zaboravljaju da vrlo vrlo brzo prolazi vreme i da ćete, gospodo, vi koji ste mladi, koji pravite ove zakone, imati vrlo brzo 43 do 50 godina i ostvariti neko pravo, odnosno ostvariti uslove da možete biti proglašeni za tehnološki višak, odnosno da je prestala potreba za vašim radom. To zaboravljate i mi idemo tako iz krajnosti u krajnost. Jesam za to da se stvore uslovi za vlasničku transformaciju, jesam i za to da se vodi računa o radnicima i, s obzirom da sam u privredi radio 40 godina, odlično poznajem naše radnike. To nisu ni Rumuni, ni Bugari, ni Mađari, naši radnici su izuzetno dobri. Oni su veoma stručni, poseduju i znanje i manuelnu spretnost kada su u proizvodnji. Mislim da takve radnike malo ko ima i time se možemo pohvaliti. Uostalom, svi naši radnici koji se nađu negde u inostranstvu, zato što su dobro plaćeni, pokazuju i najbolje rezultate. Mi ćemo sada imati po ovim zakonima odlične uslove, imaćemo nisku cenu kapitala, tako da svaki strateški partner koji se bude odlučio, bilo da je iz Srbije ili međunarodne zajednice, znači imaće povoljne uslove i što se tiče kantri rizika, imaće mnogo povoljnije uslove da mu investicija bude zaštićena. Imaće dobro tržište i jeftinu radnu snagu, i ne vidim da treba da pravimo takvu vlasničku transformaciju da novi poslodavac otplati svoju investiciju za nekoliko meseci, odnosno nekoliko godina. Navešću vam jedan primer. Molim vas, ovo je vrlo interesantno zato što je taj primer mnogo osporavan, a to je prodaja dela Telekoma Srbije partnerima, Italijanima i Grcima, da je od prodaje utvrđeno, a to su i oditorske međunarodne firme koje imaju za to iskustva utvrdile, da u Telekomu Srbija ne treba da radi više od 6.000 do 6.500 radnika. Prethodna vlada je uslovila da Telekom Srbija mora imati 13.500 radnika i da se u roku od 5 godina ne sme utvrđivati tehnološki višak. To je jedna povoljnost za radnike. Računalo se da će se ta firma razvijati, i razvijala se, u šta ćete se i sami jednog dana uveriti, imali su dobre zarade, da mogu jednostavno da se pripreme za neki tehnološki višak. Danas se kod mnogih preduzeća već utvrđuje tehnološki višak i otpuštaju se radnici. Ne želim ovoj vlasti da dođe do nekih problema. Kao čovek, kao građanin, želim da građanima bude dobro, da nema socijalnih tenzija, da nema socijalnih nemira, ali se bojim da će ovakvim zakonom jedan broj od ne znam koliko stotina hiljada radnika, koji će imati od 43 do 55 godina, ostati bez posla i biti samo 24 meseca plaćeni sa minimalno 40% i maksimalno 80% od privrede Srbije. Predlažem da se ovaj zakon odloži i primeni tek za tri godine. Kad ovo predlažem, predlažem iz razloga što, kada dođe do vlasničke transformacije, i ta preduzeća budu počela da funkcionišu, a počeće sigurno, onda će i ti radnici posle tri godine imati veće lične dohotke, odnosno zarade za te tri godine, pa će mnogo lakše moći da prebrode ovaj problem. Evo, već je zakon o vlasničkoj transformaciji tu. Treba strateškim partnerima usloviti da se ne utvrđuje tehnološki višak radnika za jedno određeno vreme. Mislim da moramo voditi računa i da nam dođu strateški partneri, a isto tako ne možemo zaboraviti radnike koji su ceo svoj život uložili u stvaranje tih preduzeća. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jednog zakona, kako gospodin ministar kaže, koji je u interesu radnika i građana. Do sada smo slušali, po tome se najviše pročuo ministar Đelić, koji isto tvrdi da su njegovi poreski propisi u interesu građana, pa ga sad oni zovu od milošte "Boža derikoža". Imajući u vidu ovaj zakon, vidi se (poslanik iz sale: ovo je uvreda)... ovo je iz naroda, nije uvreda, mi smo narodni poslanici, gospodo, nismo mi došli sa Zapada, bar mi iz Srpske radikalne stranke. Što se tiče ovog zakona, vidim da je on izuzetno koordiniran sa Đelićevim zakonskim propisima, da se i ono malo što je privrede, i ono malo što je radnika, koji danas mogu da rade i da zarade platu, pošalju na prinudne godišnje odmore, na plaćena, u stvari neplaćena odsustva, ili da im se uruči otkaz. Da je to tako, najviše se vidi iz člana 3. ovog zakona, gde se određuju osnovice po kojima će da se plaćaju doprinosi za radnike. Da ne pričam o tome da ovaj zakon ne predviđa da i zarade moraju da se isplate, pa ću gospodinu ministru da iznesem jedan prostiji primer, ne znam da li bi on to mogao da shvati. Ali, da mu kažem da je najveći broj radnika danas u Srbiji sa srednjom stručnom spremom, gde je predviđena neka osnovica preko pet hiljada dinara, konkretno 5.262 dinara, i da se za to zaračunavaju porezi. Sada ću to da mu pokažem na jednom primeru, jedne male samostalne trgovinske radnje, koja ima jednog vlasnika, i po zakonu obavezno dva radnika, kako to ide. Ako je poslodavac dužan da isplati doprinose u ovom iznosu, njemu je potrebno da ostvari promet od 35 hiljada novih dinara, bruto promet, ako ima dva radnika, to je 75 hiljada novih dinara, a pošto je zakonom predviđeno da i sam poslodavac mora sebi da zaračuna platu, dolazimo do cifre od 105 hiljada dinara. Ako se poslodavac usudi da isplati plate, dolazimo da je potrebno 210 hiljada novih dinara za jednu najobičniju samostalnu radnju, koja teško da danas može da napravi bruto promet u iznosu od 300 hiljada dinara. Prilikom svega ovoga nismo uzeli u obzir sve one druge dažbine koje dolaze uz to, a to su - struja, komunalne takse, transportni troškovi, održavanje opreme i tako dalje. Sa kojim će sredstvima poslodavac uspeti to da nadoknadi - ostaju mu samo dve mogućnosti: ili da zatvori svoju STR i otpusti dva radnika, što sigurno nije u interesu radnika, ili da poveća svoje cene. Povećanjem cena ponovo dolazimo do onog dela koji se zove inflacija, to sam već pričao gospodinu Božidaru Đeliću, ne verujem da će ovaj ministar to da shvati. Ako se sada stavimo u funkciju proizvođačkih firmi, znači, ne trgovinskih, tamo je zbog tehnološko-tehničkog procesa proizvodnje potreban mnogo veći broj radnika, a da ne pričam da oni traže posebno knjigovodstvo. Ili, da se stavimo na mesto velikih preduzeća, pa čak i kompanija, koje za sobom, zbog ovakvih i sličnih zakona, moraju da vuku izuzetno veliku administraciju, gde čak radnici moraju da budu i sa višom i visokom stručnom spremom, dolazimo do toga da će sve ono u Srbiji što je ostalo radnji, da se zatvori. E sada, ne verujem da je ovaj zakon, iskreno da vam kažem, mogao da napiše ministar koji je kadrovski ovako sposoban, verujem da je ovaj zakon napisan negde van ove zemlje, da bi se i ovo malo što ima upropastilo, kako bi njihovi vlasnici i gazde DOS-a sasvim fino i komotrno ušli ovde i raspolagali svim privrednim i prirodnim resursima koje ima Srbija. Tako, gospodine ministre, ovaj zakon koji ste vi doneli, nikako ne može biti u interesu radnika, a vi upravo stalno pričate da zastupate njihove interese. Kako zastupate njihove interese, kada će radnici zbog ovog zakona dobijati otkaze? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanje prava nezaposlenih lica je izuzetno značajan zbog činjenice da je po podacima Zavoda za tržište rada u februaru 2001. godine približno 736 hiljada nezaposlenih, a s obzirom na trend pada industrijske proizvodnje, biće ih sve više. U odnosu na 2000. godinu, broj nezaposlenih povećan je za 4,5%. Već sada dakle, a industrijska proizvodnja je u periodu januar-mart 2001. godine manja za 1,2% u odnosu na prosečnu proizvodnju u 2000. godini, što ukazuje da će uskoro broj nezaposlenih biti enormno veći, i sve to pre stupanja na snagu odredaba iz novog paketa poreskih zakona, koji će dodatno pogoršati stanje, prema izveštajima svih sindikata iz novih privrednih subjekata. Mnogi sadašnji radnici će uskoro biti dovedeni u stanje da ih odredbe ovog zakona i te kako obavezuju, znači da ih se tiču, praktično, biće bez posla. U Predlogu ovog zakona ukida se pravo nezaposlenom licu, koje je bilo osigurano 30 i više godina, na novčanu naknadu koja se isplaćivala do njegovog zaposlenja, odnosno do ispunjenja uslova za ostvarivanje prava na starosnu penziju. Istovremeno, uvodi se odredba da pravo na novčanu naknadu može da se ostvari najduže 24 meseca. Kao razlozi za ovakvo rešenje navodi se da nezaposleni nisu bili stimulisani da traže zaposlenje. Po mom skromnom mišljenju, ma koliko da bio čovek u 50-oj ili 60-oj godini života stimulisan, ili bolje rečeno, prinuđen da traži posao, teško da će ga naći, jer nijedan poslodavac neće da primi radnika tih godina, kada već postoji toliko mladih, nezaposlenih ljudi. Smatram da bi ovo rešenje trebalo temeljno preispitati, pre nego što ovakav zakon stvori na desetine hiljada beznadežnih socijalnih slučajeva u Srbiji. Po pitanju visine te novčane naknade, dosadašnje rešenje bilo je 70% od neto zarade, a predloženo je sada da to bude 60% od prosečne zarade nezaposlenog lica, ostvarene u skladu sa zakonom i kolektivnim ugovorom, u poslednja tri meseca, koji prethode mesecu u kome mu prestaje radni odnos, uvećane za 2% za svaku godinu radnog staža osiguranja, i ta novčana naknada ne može biti niža od 40%, ni viša od 80% prosečne zarade po zaposlenom. Objašnjenje je da će visina novčane naknade u nominalnom iznosu ostati ista, a da se procenti menjaju zbog principa bruto zarade. Predlagač, dakle, smatra da će topli obrok, regres za godišnji odmor, terenski dodatak, ući u obračun putem bruto zarade, a previđa činjenicu da već poslodavci najavljuju to da neće imati ni interesa, ni biti u mogućnosti da isplaćuju navedene prinadležnosti radnicima. Ono što bih mogao u ovom zakonu, eventualno, da pozdravim jeste pooštravanje kontrole uplate doprinosa, jer je zaista mnogo, prvenstveno mladih ljudi, radilo bez uplate doprinosa. Možda je trebalo izbeći složenost postupka obaveštavanja o uplati doprinosa, jer se tu javlja i Zavod za obračun i plaćanje, i poreska uprava, i Zavod za penzijsko-invalidsko i zdravstveno osiguranje, ali to je tehničko pitanje, doduše, ne tako nebitno, koje u narednom periodu može biti popravljeno. Možda je trebalo izbeći složenost postupka obaveštavanja o uplati doprinosa, jer se tu javljaju i obračuni za plaćanje i poreska uprava i Zavod za PIO i zdravstveno osiguranje, ali to je tehničko pitanje, a doduše ne tako nebitno. To u narednom periodu može biti popravljeno. S obzirom da primena sistema obračuna bruto zarade počinje već 1. 6. ove godine, trebalo bi što pre utvrditi precizan i jasan način obračuna i uplate doprinosa, kao i sadržinu samog obrasca, kako bi se predupredio haos makar u tom tehničkom smislu, koji pored postojećih nejasnoća može nastati. To je što se tehničkih preduslova za stvaranje haosa tiče. Bitni su suštinski razlozi, a dakle, s obzirom na ekonomsku snagu većine domaćih privrednih subjekata, nerealno je očekivati da će oni biti sposobni da uplaćuju doprinose u iznosima predviđenim u ovom zakonu. Ne bih hteo da podsećam, svi vrlo dobro znate koliki su ti iznosi za srednju stručnu spremu. Dakle, negde više od 5.000 dinara. Moram da podsetim da je nemali broj privrednih subjekata, a posebno iz tekstilne industrije ili poljoprivrede, bio oslobođen uplate dela ili celokupnog doprinosa, upravo zbog slabe ekonomske moći. Dakle, prvo nije tačno da su osnovice za doprinos u bruto iznosu ostale na istom nivou, a na kome su bile utvrđene i u neto iznosu. One su mnogo veće. Ogroman broj privrednih subjekata i poslodavaca ili ih neće uplaćivati, što može dovesti do propasti sistema obaveznog socijalnog osiguranja, ili će otpustiti veći broj radnika, a što može dovesti do velikih socijalnih nemira. Zbog svega toga, mišljenja sam da ovaj zakon ne treba usvojiti, a dozvolite mi da na samom kraju napravim malu digresiju u odnosu na dnevni red, pošto je ministar ovde, a radi se o čoveku koji je dosta bio povezan sa njim. Dakle, o njegovom kolegi Bratislavu Đuriću, jer je izuzetno bio angažovan u događajima u našoj najistočnijoj opštini, u Dimitrovgradu. Da podsetim sve narodne poslanike, da se na sramotu svih nas i na sramotu celokupnog pravnog sistema ove države, događa situacija da u Dimotrovgradu još uvek funkcioniše SO, i pored činjenice da nema većine.Ona nema potreban kvorum za rad, a da naša Vlada ne reaguje po tom pitanju. Predstavnici takve nelegalne i neligitimne skupštine opštine i dalje održavaju kontakte, možda po ugledu na neke svoje prethodnike iz susednih opština...
Gospodine Todoroviću, upozoravam vas da to nije tema.
Održavaju bitne kontatke sa nekim susednim zemljama. Dakle, Vlada ne reaguje kod jednog eklatantnog kršenja zakona, a nasuprot tome uvodi prinudnu upravu u opštini Bela Palanka pored nepostaojanja uslova za to. Molio bih sve da skrenemo malo pažnje i da obratimo malo pažnje na tu činjenicu. Hvala.
Poslednji prijavljeni kandidat za diskusiju je narodni poslanik gospodin Srboljub Živanović, izvolite.
Dame i gospodo, uvaženi poslanici, uvaženo predsedništvo, u ekspozeu predsednika Vlade gospodina Zorana Đinđića ovom problemu posvećeno je više prostora i više pažnje. Ali se mora primetiti da njegovo izlaganje, vezano za ovaj problem i Predlog zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica, predstavlja dve materije dijametralno suprotne jedna drugoj. U svom ekspozeu gospodin Đinđić iznosi da jedno od gorućih problema, koje se mora rešavati, jeste nezaposlenost i nizak životni standard. Po zvaničnim rezultatima u Srbiji zaposleno je oko 2,2 miliona ljudi, uz oko 820.000 nezaposlenih, što je oko 27%. Međutim, ne samo što je ogroman broj nezaposlenih, nego i u strukturi zaposlenih imamo problema. Oko 500.000 ljudi radi u preduzećima koja su trajno nelikvidna, pa te zaposlene možemo tretirati kao ljude koji faktički nemaju posao. To je dodatnih 15%. Ukupno preko 40% nezaposlenih. Od ukupnog broja zaposlenih, iz državnog budžeta platu prima oko 400.000 ljudi. To je nesumnjivo preteran broj za format naše privrede, jer svemu treba dodati obavezu redovne isplate oko 1,3 miliona penzija mesečno. Nije ni čudo što se sistem raspao. Namera nove vlade je da se rekonstruisanjem privrede prekomponuje i struktura zaposlenosti, pa da dva miliona zaposlenih imaju stabilna i kvalitetna radna mesta. Smanjiće se broj zaposlenih u državnoj administraciji za početak najmanje 20%. Međutim, nije dovoljno poboljšati strukturu postojeće zaposlenosti. Naš zadatak je da privlačenjem investicija omogućimo otvaranje novih radnih mesta. Zato je potrebna obnova tehnologije i obnova kvalifikacione strukture. Tehnologija će doći tamo gde ljudi znaju i hoće da rade. Dakle, strateški prioritet je edukacija radne snage za novu ekonomiju. Ne treba da žalimo za starom tehnologijom, treba da se okrenemo izazovima budućnosti. Za njih moramo biti spremni, a to znači, kvalifikovani i obučeni. Zato su potrebna velika ulaganja, ali to su najopravdanija ulaganja, ulaganja u ljude. To je naša šansa za mlade ljude, za sve ljude koji su po godinama mladi, ili duhom i energijom mladi. Takođe, nastojaćemo da poboljšanjem uslova života i poslovanja vratimo što više naših stručnjaka koji su napustili zemlju, to smo se uverili vraćanjem Božidara Đelića, sadašnjeg ministra za finansije. Pokušaćemo da odlučnom akcijom zaustavimo dalji odliv naših mozgova, naši vrhunski stručnjaci bi se odmah vratili čim bi imali pristojno radno mesto. Dame i gospodo, šta reći posle ovoga, sve je suvišno. Donošenjem ovakvog zakona ekspoze gospodina Zorana Đinđića pada u vodu. Vlada želi da se oslobodi viška radne snage, uz što manju nadoknadu radnicima, uz što manju odgovornost. Opet se pokazalo da su predizborna obećanja DOS-ovske vlasti prepuna velikih laži i prevara. Uvek ističem za ovom govornicom da svaki zakon koji se tiče zaposlenih i njihove sudbine nije konsultovan sa socijalno interesnim organizacijama građana - sindikatima. U Zakonu o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica, prema dosadašnjem rešenju, nezaposleno lice koje je bile osigurano trideset i više godina ostvarivalo je pravo na novčanu naknadu do zaposlenja, odnosno do ostvarivanja prava na penziju. Sadašnjim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica pravo na novčanu naknadu može da se ostvari najduže 24 meseca. Ovo je ozbiljan problem kojim treba da se pozabavimo. Gospodo iz DOS-a, vi insistirate na tome da do sada ljudi koji su bili na Zavodu do penzije nisu bili stimulisani da traže posao. Pitate li se kako čovek pred penzijom može da ima optimizma i volje da traži posao, prati oglase, ide na razgovor sa poslodavcem. U zemlji u kojoj većina preduzeća ne radi i gde postoji armija nezaposlenih mladih lica ko je taj poslodavac koji će pre zaposliti čoveka koji je nekoliko godina pred penzijom, nego onog koji ima 20 godina. Novim zakonom o privatizaciji društvenih preduzeća mnogo ljudi će ostati bez posla. Kod mene u fabrici mineralnih đubriva, sa najnižim stažom je radnik sa 15 - godišnjim stažom. Najveći deo su oni sa najnižim obrazovanjem. Da li će se oni više ikada i igde zaposliti? A među njima će sigurno biti i lica sa stažom osiguranja preko 20 i preko 30 godina. Ali, ne morate se brinuti. Kad svi ovi zakoni od 1. juna stupe na snagu u Srbiji, sem u državnim službama, ionako više neće biti zaposlenih. Svi koji su radili u preduzećima biće na tržištu rada. Sistematko opredeljenje ukupne rekonstrukcije fiskalnog sistema i uvođenje sistema bruto zarade zahtevaju promene i u oblasti obaveznog socijalnog osiguranja. Po osnovu obaveznog socijalnog osiguranja zaposleni ostvaruju prava iz penzijskog i invalidskog, zdravstvenog osiguranja i osiguranja za slučaj nezaposlenosti. Princip na kome je zasnovano obavezno osiguranje je da obim prava zavisi od obima ulaganja svakog zaposlenog. Takođe, u ovom sistemu mora biti prisutan i princip solidarnosti. Kao što smo videli, najniža osnovica je 3.000, a najviša je 12.724 dinara. Uvođenjem bruto sistema uspostavlja se jedinstvena bruto osnovica za plaćanje poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje iz zarada. Sada se u bruto zarade uključuju i druga lična primanja koje poslodavac mora da isplaćuje po osnovu radnog odnosa, kao što su naknada za ishranu u toku rada, regres za korišćenje godišnjeg odmora i terenski dodatak, čime se šire obaveze poslodavca, a smanjuje stopa doprinosa. Gospodin Dragan Milovanović, ministar za rad i zapošljavanje, kao metalac i student pred završetkom studija, nije sposoban da obradi i odbrani ovaj zakon. To mogu lično da vam kažem jer sam pred završetkom doktorske disertacije i osećam veliku slobodu da mogu oceniti Draganove mogućnosti i sposobnosti oko rešenja ovog problema. Zato predlažem Skupštini i predsedniku Skupštine da se ovaj zakon povuče iz procedure, da na ponovnu doradu i da ga obrazloži kvalifikovana ličnost, jer smatram da je ovaj zakon nepravedan, restriktivan i kao takvog ga ne treba prihvatiti. Na kraju, otići ću malo od teme, danas naši predstavnici vlasti preplaviše čitav svet, kao velike demokrate, oni muče svoj narod obećanjima i uništavaju privredu, prodaju svoju zemlju Srbiju. To se zove DOS-ovska demokratska vlast. Kod mene u Šapcu kažu - promenila se kera, a lanac je ostao isti. Pre neki dan sam pročitao da je ministar za prestrukturiranje privrede i privatizaciju, Aleksandar Vlahović, najavio i prodaju fabrika za jedan dolar. Ne znam, nije li mu to očevina ili dedovina. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica u nečelu. Za 116, protiv 40, uzdržanih nema, nije glasalo 10, ukupno je prisutno166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić, Božidar Vučurović, Radojko Petrić, Miomir Ilić, Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zaknodavni odbor nisu prihvatili ove amandmane. Da li podnosioci amandmana žele reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ubeđen sam da smo mi i u okviru rasprave u načelu dovoljno obrazložili i ovaj amandman i ostale amandmane, ali treba da podsetimo i vas, kojih ponovo nije bilo dovoljno za izglasavanje ovog zakona, pa ste morali kvorum da obezbeđujete pomoću nas koji glasamo protiv, što se jasno vidi iz rezultata glasanja. Mi sada moramo još jednom da vas podsetimo, posebno vas koji ćete glasati ne razmišljajući, na to da ovim članom 1. se uskraćuju određena prava koja su radnici do sada imali. Možemo o mnogim zakonima da diskutujemo ovako i onako, da tumačimo šta će biti, a da nas predstavnici Vlade ubeđuju da nismo u pravu, mi da kažemo da će ljudi ostati bez posla, a vi da kažete da neće ostati, ali ovde je sasvim jasno - onaj ko ostane bez posla, imaće mnogo manje prava nego što je prava imao onaj ko je do sada ostajao bez posla. Zaista nisam očekivao od jedne levičarske vlade da svojim predlozima zakona ugrožava interese radnika, nezaposlenih. Ova vlada je levičarska, jer vidim da je njen predsednik u Nemačkoj, na skupu levičarskih partija. Danas ste nas ubeđivali, a slušao sam i predsednika Vlade pre neki dan na televiziji, da je ova sporost u donošenju zakona samo na uštrb radnika, pošto ne može da se donese zakon o privatizaciji. Tobož, taj zakon bi odavno bio donet da nije opstrukcije u radu Narodne skupštine Republike Srbije. Moram sada svima vama da kažem, moguće je da vi koji predstavljate većinu u ovoj skupštini, imate u rukama Predlog zakona o privatizaciji, ali poslanička grupa Srpske radikalne stranke još, kao zvanični materijal, kao akt, kao predlog, pa makar da ga potpiše i ovaj Vuk Obradović, nije dobila Predlog zakona o privatizaciji. Taj zakon nije ušao u skupštinsku proceduru, i onda je barem u najmanju ruku pošteno da predsednik Vlade ne pominje zakon koga nema u skupštinskoj proceduri i da ne optužujeopoziciju za nedonošenje tog zakona. Bilo bi dobro da nam je neki predstavnik Vlade, tu ne računam ministra koji danas sedi u klupi, nego baš jedan pravi predstavnik Vlade, da je izašao jutros i da nam kaže šta se ovo dešava u Vladi Srbije? Mi vama zaista ostavismo jednu zgradu skoro potpuno rekonstruisanu, a bila je pogođena NATO bombom, ostavili smo vam stručne zaposlene ljude u toj zgradi i jednu demokratsku i humanu atmosferu tamo, a sad čujem da se tamo vijate po Vladi sa spuštenim pantalonama. Javnost Srbije ima prava da zna šta to radi Vlada u zgradi Vlade Republike Srbije, šta rade pojedinci i ima li odgovornosti Vlade za ono što se dešava? (Glas iz sale: Tema.) Tema je zaista ozbiljna, samo vi to nećete da priznate. Da zaista želite da izgradite društvo o kome nam pričate i ovim zakonima, do sada bi predsednik Vlade izašao za ovu govornicu i nešto učinio. Znam šta bi trebalo da učini, ne znam šta bi učinio. Ali, iole ozbiljan predsednik Vlade bi izašao za ovu govornicu i rekao - građani Srbije, desilo se ili se nije desilo, dešava se ili se ne dešava. (Glas iz sale: Nije tu.) Dobro, završiće se skup levičarskih partija, vratiće se predsednik Vlade. Zaista vas molim da ne ugrožavate interese zaposlenih u zgradi Vlade Srbije. Vi niste pobedili na izborima da biste nagonili na buljuke zaposlene koji tamo rade. To je nehuman, nečovečan odnos prema zaposlenima. Onda se potpuno dokazuje naša tvrdnja, da na zaposlene ne mislite ni ovim zakonom. Zato sam pokušao amandmanom da zakon koji ne valja vratim, tako da važi onaj deo starog Zakona, koji je valjao i koji bi i sada valjao. Hvala najlepše.
Gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniiče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ni sam ne znam po koji put se srećemo sa, manje - više istom situacijom. Opozicija kritikuje vlast zbog toga što vlast ne može građanima ovog društva da ponudi više od onog sa čim društvo realno u ovom trenutku raspolaže. Ovo je dobar predlog i on je, činjenica je, postojao i u Zakonu koji će, usvajanjem ovog zakona, prestati da važi. Ali, taj predlog ova vlada ne može sprovesti u delo. Ova vlada ne može obezbediti sredstva koja bi tim predlogom bila dužna da obezbedi. Ono što će ova vlada uraditi, to je sadržano u Predlogu zakona sa kojim smo izašli pred poslanike. Mi ćemo za one koji ostanu, iz razloga o kojima danas ne moramo da govorimo, a možemo, ponajmanje zbog zakona o privatizaciji, a mnogo više zbog svega onog što se dešavalo poslednjih godina, dakle, onima koji ostanu bez posla, a koji imaju više od, kako se to kaže ovim šestim stavom, 25 a manje od 30 godina radnog staža, obezbediti 24 meseca sredstva iz budžeta. To možemo da uradimo. Govorim o onome što mi predlažemo. Dakle, ne govorim o onome što ćemouraditi, a vaš predlog je da bez obzira na taj naš limit, mi obezbeđujemo ta sredstva do sticanja prava na penziju, ali odakle da obezbedimo ta sredstva? U zemlji, u kojoj 735.000 ljudi ne radi, a 770.000 ljudi samo fiktivno radi, u stvari svoj radni vek provodi na prinudnom odmoru. U zemlji koja je počivala na privredi i na međusobnim dugovanjima od 25 milijardi maraka, u zemlji koja prema inostranstvu svakog sata na ime kamate, duguje novih 250.000 maraka. Mi govorimo o onome što su naše realne mogućnosti. Zakon koji će prestati da važi, ubeđen sam, davanjem podrške predlogu vladinog zakona, menjan je nekoliko puta. Menjan je 1992. godine tri puta, 1993. godine menjan je dva puta i 1994. godine menjan je jedanput. Nadam se da ćemo mi vrlo brzo uspeti da promenimo odnose u našem društvu, da izgradimo stabilnu privredu koja će moći da ispuni tu socijalnu obavezu, koja je sasvim sigurno proistekla kao potreba koju mi vrlo rado, već ovog trenutka preuzimamo na sebe, da možemo da kažemo ko će to obezbediti sredstva do penzije svima onima koji ostanu bez posla i gde su ta radna mesta koja mogu izdržati takva opterećenja. Na žalost, tako nešto u ovom trenutku ne postoji i mi smo dužni građanima da kažemo istinu. Dvadesetčetiri meseca će ovo država u ovom trenuktu moći da snosi takvu vrstu obaveze, a mi se nadamo da ćemo u naredna 24 meseca biti u stanju da još jedanput menjamo ovaj zakon i da kažemo da se vraćaju ona prava koja su postojala u prethodnom Zakonu, između ostalog i prava na kojima vi insistirate u svom amandmanu. Ne želim da govorim o svemu što je bilo pominjano, pod formom obrazlaganja ovog amandmana. Mislim da je sve ono što se dešava u Parlamentu slika zemlje u kojoj živimo i da, na žalost, svi događaji koje mi posmatramo u Parlamentu, na neki način su replika onoga što mi ovde demonstriramo. Hvala.
Gospodine predsedniče, grubo ste povredili Poslovnik. Mogu da kažem kako treba da izgleda rasprava po kom članu, ali ne znam po kom ste vi članu gospodinu Jovanoviću dali reč preko reda, da bih vam rekao koji je član povređen. Zna se vrlo dobro da u raspravi po amandmanima učestvuju podnosioci amandmana, predstavnici poslaničkih grupa i tako dalje, ali nigde ne piše pravo da predsednik neke poslaničke grupe dobije reč preko reda u raspravi o amandmanima. Vi ste - govorim o povredi Poslovnika, vi ste prozvali podnosioce amandmana, pitali ih da li žele reč po podnetim amandmanima, mi smo se za reč javili, a posle moje diskusije vi ste dali reč gospodinu Jovanoviću i pitali ste ga da li je replika, a on je rekao da nije, a vi ste mu i dalje dali reč. Grubo ste povredili Poslovnik, kao i više puta do sada. Imaću prilike u raspravi o amandmanima da odgovaram na ono što je bitno u onome što je govorio gospodin Jovanović, ali vas molim da ne diskriminišete podnosioce amandmana kada je reč o raspravi o amandmanima.
Vi ste u pravu u tom delu, samo se ne radi o diskriminaciji, već se radi o trenutku kada sam procenio, kada sam već vratio gospodina Stamenkovića, dajući reč gospodinu Jovanoviću, uveren da se radi o replici, a on mi je potvrdio da se ne radi o replici, nego o izlaganju i kada sam već vratio narodnog poslanika na mesto, mislio sam da možemo da nastavimo na ovaj način, jer to suštinski ne ometa rad, ali greška jeste učinjena u najboljoj nameri. Reč imaju naravno predlagači amandmana. Za reč se javio gospodin Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici dosadašnji član 14. Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica govori o tome da nezaposlenom licu koje je bilo osigurano 30 i više godina, novčana naknada isplaćuje se do njegovog zaposlenja, odnosno do ispunjenja uslova za ostvarivanje prava na starosnu penziju, u skladu sa propisima o penzijskom i invalidskom osiguranju. Izmenom zakona sada je predviđeno da ono pravo lice za čijim radom prestaje potreba, a bilo je osigurano više od 30 godina, uživa 20, znači dve godine otprilike neki dodatak i posle toga ide na tržište rade. Mi smo tražili da se ovim amandmanom, Goran Cvetanović i ja, taj član briše i da do daljeg važi stari član 14. kojim se bolje štite interesi tih lica. Kaže se da ova vlada ne može da obezbedi sredstva više nego što je Predlogom zakona predviđeno. To kaže gospodin Jovanović koji nije vladao, on je šef poslaničke grupe vladajuće koalicije, ali to niste obećavali kada ste se borili da dođete na vlast. Obećavali ste investicije, tada ste znali da ne radi 750.000 ljudi, da je toliko fiktivno upošljeno, ali ste znali da imamo 100 milijardi dolara potraživanja ratne štete. Sada vi vladate, okolo su sve vaši prijatelji, rado vas primaju. Samo što nisu dali novac, iskoristite to da se na taj način zaštite prava svih onih koji će ostati bez posla. Ona prethodna trula vlast je kako tako obezbeđivala, a istina, to su bila mala sredstva, istina sa zakašnjenjem, ali ih je obezbeđivala. Ova sveža, puna prijatelja, to ne može da radi ili ne želi da radi. Ovo je poslednja prilika, gospodine ministre, kada pređemo član 1, više neće biti prilike da nešto popravimo i ovo je zadnji trenutak da se izjasnite da li prihvatate ove amandmane koje su podneli poslanici Srpske radikalne stranke, da se briše član 1. i da važi staro zakonsko rešenje, po kome će radnici sa preko 30 godina penzijskog staža i osiguranja uživati zaštitu do sticanja prava na starosnu penziju ili dok ne dobiju neko novo zaposlenje. I ovo je sada zadnji trenutak da se vi izjasnite.
Da li se još neko javlja? Gospodin Vučurović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo je uputno obrisati član 1. ovog zakona. Malo pre sam pokušao da vam objasnim da se ništa neće dobiti time što se pravo radnicima koji ostaju bez posla ograničava na 24 meseca. Raspitajte se malo po zavodima za zapošljavanje, koliko je ovih dana ljudi, tog starosnog doba i tog proseka radnog staža, već prekinulo radni odnos sa svojim firmama. Do 1. juna kada ovaj zakon počne da važi, imaćete takav strahovit udar na fondove koji treba da isplate naknadu nezaposlenima, da će to biti strašno. Ne tvrdim da ova vlada ima novca, da isprati staro rešenje, ja znam da nema. Trebalo je da kažete ljudima pre izbora da vi to nećete imati, a ne sada. A, ako ćete imati, onda zadržite ovaj član iz starog zakona. Nenormalno je očekivati da će neko da zaposli čoveka sa 25 do 30 godina staža, niti ima gde da se taj čovek zaposli, a ovako ih ostavljamo na ulici. Gospodo, pre nego što ste preuzeli vlast trebalo je da kažete - ovi će se ljudi naći na ulici. Tada ste znali da ima toliko nezaposlenih, koliko ih ima, i tada ste znali da će biti još više nezaposlenih i sasvim je normalno, ne postoji tranzicija koja nije proizvela broj nezaposlenih ali je bilo potrebno obezbediti fondove, da već ne povlačimo onih čuvenih 6 milijardi, da povlačimo samo naše dugove prema Evropi i svetu. Koliko Evropa i svet nama duguju? Koliko je naših para bilo blokirano, a kolika je kamata na te naše pare? Koliko su milijardi uništili bombardovanjem, a oni nama ništa ne duguju? Idete po svetu i kako naš narod kaže, prosite crkavicu da zemlja preživi. Više bi naprosila Mileva iz Obrenovca nego svi vaši ministri i članovi Vlade do sada. Tražite to vaše, naše u stvari. Ne treba ni moliti, ni prositi. Mi tražimo ono što je naše. Tražimo naša blokirana sredstva u inostranstvu, tražimo ono što nam svet duguje, tražimo ratnu štetu, koju su zločinci naneli ovoj zemlji za vreme bombardovanja i ništa drugo ne tražimo, a kada to dobijemo onda neće biti nezaposlenih.
Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić.
Poštovani narodni poslanici, kao narodni poslanik ove skupštine podneo sam amandman i podneo predlog da se ne menja član 14. stav 1. tačka 6. Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica. Izmenama i dopunama ovog člana svi radnici koji su posle 25 i više godina rada, sa plaćenim penzionim i invalidskim osiguranjem, a koji su bez svoje krivice ostali bez posla zbog stečaja, likvidacije, tehnološkog viška, faktički usled prestanka poslovanja preduzeća i drugih slučajeva, prema namerama predlagača i u duhu ovog zakona, ostaju na tržištu rada bez realnih mogućnosti da obezbede radom egzistenciju za sebe i nezaposlene članove svoje porodice do ispunjenja jednog od uslova, sada jedinog, za odlazak u penziju i to starosnu od 60 godina muškarci i 55 godina žene. Predlagač je dosadašnje rešenje, da nezaposleno lice koje je bilo osigurano 30 i više godina, primao novčanu naknadu do zaposlenja, odnosno do ostvarenja prava na penziju, predložio da izmeni. Predlagač je kao obrazloženje istakao da je ova kategorija lica primala novčanu naknadu, da im je uplaćivan doprinos za penziono i invalidsko osiguranje, da su radili na crno i da nisu bila stimulisana da traže zaposlenje. Bilo bi bolje da je predlagač zakona odmeravao obrnuto postavljene argumente. Radi se o starosnoj strukturi sa akumuliranim stručnim znanjem i iskustvom između 45 i 60 godina starosti, sa već narušenim ili načetim zdravljem, odnosno zdravstvenim stanjem zbog dosadašnjih uslova i načina življenja, ali i zbog delovanja raznih faktora na radu ili povodom rada. Motivacija poslodavca da primi ovakve radnike je slaba. Ova kategorija radnika u ovom starosnom dobu je uglavnom kategorija izdržavalaca nezaposlenih članova porodice, bilo da su učenici, studenti ili nezaposlena lica, a situacija je još teža kada se pretpostavi da njihova nezaposlena deca imaju decu i slično. Kada je u pitanju penzionisanje ovih lica prema dosadašnjem sistemu, u obzir dolazi samo penzionisanje po osnovu invaliditeta. Kada se ima u vidu, sa jedne strane, da se radi o kriterijumu lica sa narušenim zdravljem, ali ne na granici invaliditeta, i sa druge strane, kriterijumi, merila, standardi i normativ i zdravstvene službe i invalidskih komisija, onda se može, ako ne zaključiti, onda pretpostaviti da će mali broj moći da bude penzionisan. Kada se sučele mogućnosti zaposlenja ili penzionisanja kategorije radnika sa stvarnošću, a naročito sa činjenicom da će se zbog stečaja, svojinske transformacije, ili iz drugih razloga na tržištu rada naći oko 200 do 250 hiljada sadašnjeg viška radne snage, od kojih je jedna četvrtina sa godinama staža i starosti o kojoj je reč, onda sa postojećim stanjem iz evidencije Republičkog zavoda za tržište rada, može se pretpostaviti da je sada najmanje preko 50.000 radnika u radnom odnosu, ali budućih nezaposlenih lica. U vreme kada budu nezaposleni, do isteka roka od 24 meseca, koliko će primati novčanu naknadu, od dana prestanka zaposlenja do navršetka 60 godina života muškarci i 55 godina žene, odnosno do penzije, što praktično znači da tri godine neće imati nikakva sredstva za egzistenciju. Pitao bih sada gospodina ministra, da li je razmatrao situaciju kada je radio ovaj predlog zajedno sa svojim saradnicima, da li će se i on naći u takvoj situaciji o tome razmišlja, da tri godine posle tolikog radnog iskustva, toliko godina rada, da bude u situaciji da se nađe na ulici? Smatram da sva dosadašnja rešenja koja su ovde data u paketu zakona o finansijskoj politici u pogledu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona, nisu bila neka rešenja o tome da se kritikuju ona rešenja koja su postojeća, nego u sistemu izmena i dopuna, a koje smo mi ovde imali proteklih dana, to je samo modifikovano da bi se oduzelo od građanina, da bi se budžet napunio i da se na osnovu toga stavi još jedan teret, jedan malj na svakog građanina, na svakog radnika. Nadam se da će se sve vrlo brzo vrati kao bumerang. Smatram da je ovaj predlog najnehumaniji u odnosu na sve dosadašnje predloge i zato se zalažem da ako ne usvojite ovaj amandman od strane predlagača, onda Vlada da povuče svoj Predlog.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima gospodin Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, cenjeni ministre, svojim amandmanom predložio sam da se zadrži dosadašnje pravo na isplatu naknade za lica koja ostanu bez posla, a imaju preko 30 godina radnog staža. Ovaj predlog je dobio podršku velikog broja poslanika, kao što smo čuli, prilikom rasprave u načelu u toku današnjeg dana i u prošli četvrtak, što smo imali po predlogu ovog zakona. Naime, za sada važećim članom 14. Zakona, predviđeno je da se nezaposlenom licu sa preko 30 godina radnog staža isplaćuje novčana naknada i to sve do njegovog zaposlenja, odnosno do ispunjenja uslova za ostvarivanje prava na starosnu penziju. Ta novčana naknada isplaćivana je preko tržišta rada i sada Vlada predlaže da se ovim licima obezbeđuje novčana naknada samo 24 meseca. Kao razlog za ovakvu restriktivnu meru prema ovim licima, Vlada navodi sledeće: Prvo, ovim licima, citiram: nisu bila, odnosno nezaposlena lica nisu bila stimulisana da traže zaposlenje: "nisu bila stimulisana da traže zaposlenje" i drugo ta su lica "najčešće radila na crno". Teško je oteti se utisku da ovakva objašnjenja imaju prizvuke cinizma, kada se zna koliko sada ima mladih i stručnih lica koja traže posao, a na drugoj strani da se ovde radi o starijim radnicima, koje zaista malo ko želi daprimi u radni odnos. Znajući da će uskoro doći do velikog talasa otpuštanja radnika, zar ima smisla ovu kategoriju starijih radnika prepustiti ulici? Oni posle ta 24 meseca ostaju bez ikakve materijalne sigurnosti, bez penzije i drugog. Izmenama Zakona o radnim odnosima, koji smo pre nekoliko dana usvojili, ovoj kategoriji radnika umanjen je iznos otpremnina, koje su isplaćivali poslodavci. Naime, umesto 12 mesečnih zarada, sada samo 5, doista 5 bruto mesečnih zarada. No, bez obzira što se radi o bruto zaradama, videli smo da je to ipak znatno manje u odnosu na dosadašnje iznose koje je radnik imao pravo da ostvari, ako ostane bez posla. Vlada je rekla da se opredelila za pomoć socijalno ugroženima. Da li je naglasila da teret socijale želi da isključi iz preduzeća i da obezbedi sredstva za socijalnu sigurnost i zbrinjavanje nezaposlenih i onih koji ostaju bez posla. Ova opredeljenja su sasvim na mestu i za sve prihvatljiva, ali su prihvatljiva samo ako se zaista tako i sprovode. Međutim, u zakonskim rešenjima koja Vlada predlaže, pa i u ovom zakonu, koji sada razmatramo, vidimo da se odstupilo od datih obećanja. Očigledno je da radnici koji ostanu bez posla dolaze sada u mnogo teži položaj. Ranije, Vlada Socijalističke partije Srbije mnogo je više pažnje poklanjala ovoj kategoriji radnika. Zbog napred rečenog mislim da amandman ima puno humano, ekonomsko i socijalno opravdanje da bude prihvaćen, da se zadrži dosadašnje pravo radnika koji ostaju bez posla, a imaju preko 30 godina radnog staža. Zahvaljujem.
Više nema predlagača, ima reč ministar Milovanović. Izvolite.
Uvaženi narodni poslanici, uvaženi predsedniče, vrlo je lepo zalagati se za radnička prava, posebno zalagati se a nemati nikakve obaveze. To je opozicija kada je bila bivša vlast radila sve vreme, brinući se o radnicima, i onda ih dovela u situaciju u kakvoj se sada nalaze. Ova vlada nema nameru da bilo koga laže, nego ima nameru da govori istinu i ova vlada ima nameru da ono što obeća i sprovede. Lepo je obećavati nekom dodatnu penziju, da nekom obezbedite da sa 30 godina ode u penziju, pa onda nastavi. To jeste lepo, ali nije izvodljivo u praksi, jer za tako nešto nema novca. Vi vrlo dobro znate zašto nema novca, jer ste vi, na kraju krajeva, krivi za to što novca nema. Ali, činjenice su vrlo jasne kada je u pitanju ovaj vaš amandman. Vi ste do sada obećavali da će radnici dobijati nadoknade sa biroa, odnosno tržišta rada, međutim, to u praksi nije tako. Ovo su podaci sa tržišta rada: prosečan broj korisnika novčane naknade u 2000. godini iznosio je 47.393 radnika. Po osnovu prestanka radnog odnosa, kao tehnološki višak, novčanu naknadu koristilo je 24.417 lica, a po osnovu stečaja 13.984. E, sad, vi ste njima obećavali da će dobijati uredno te nadoknade, i šta se sada dešava. Neizmirene obaveze prema Zavodu za tržište rada sa 31. 12. iznosile su 921.500 dinara. Znači, obećavali ste nešto što niste mogli da ispunite i na kraju se svodi na sledeće - da ti radnici, koji su sada na Zavodu, nisu dobili ono što ste im obećali. A, da ova vlada radi ono što obeća pokazali su rezultati baš sa tog tržišta rada. Povećao se broj slobodnih radnih mesta u odnosu na prošlu godinu za 21,2% ili u brojkama trenutno ima slobodnih radnih mesta 122.931. U toku prva tri meseca zaposleno je 96.709 novih radnika, što znači povećanje u odnosu na prošlu godinu za 20,6%. Sa Zavoda je zaposleno 66.163 radnika. Što znači povećanje od 20,7%. Tako da, dragi moji poslanici opozicije, vidite da ova vlada radi vrlo uspešno i da je povećan broj novozaposlenih lica i ova vlada će sve ono što obeća i izmiriti. Zahvaljujem se.
Izvolite gospodine Ivkoviću.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, poštovani gospodine ministre, mi razmatramo izmene Nacrta (Predloga) zakona o zapošljavanju koji treba da važi od maja 2001. godine. Ne razmatramo nikakve izmene zakona koji treba da važi u 2000. godini. Međutim, uvaženi gospodin ministar, u svom stilu, izbegava da kaže suštinu. Ovde imam stenograme gospodina ministra, dva njegova izlaganja. Oba izlaganja su bila u zaštićenom vremenu, znači u vremenu kada posle njegovog izlaganja ne može niko da se javi da bi porekao ono što kaže. U oba svoja izlaganja je gospodin ministar ustvrdio da se nikakva prava radnicima ne umanjuju. On ovde nije ponovo želeo da kaže direktan odgovor na direktno pitanje, gospodine ministre direktno vas pitam pred svima - da li se radnicima, izmenama Predloga zakona o zapošljavanju, umanjuju prava ili ne. I, tvrdim ovde za govornicom da se umanjuju i da to upravo radite vi koji ste predsednik Unije nezavisnih i slobodnih sindikata. Da radnici znaju ko im zastupa interese. Međutim, gospodine ministre, vi zaštićeni u posebnim izjavama, znači na televiziji, kada gostujete u Beogradskom programu ili ovde dajete izjave, govorite dosta pežorativno o opoziciji ali nikako nećete da kažete istinu, da ste i prethodnim Zakonom o radnim odnosima i sada zakonom o zapošljavanju drastično umanjili prava radnika iz radnih odnosa, a ta prava se umanjuju, što su podnosioci amandmana već rekli, zato što ste im zakonski onemogućili pravo da neko ne može putem suda da to svoje pravo ostvari. Ako hoćete da govorite o uspešnosti Vlade koja toliko zastupa radnike ja ću pomisliti da će uskoro da mi zakucaju članovi Vlade na vrata Socijalističke partije Srbije pa da se upišu u našu partiju. Rezultat rada vaše Vlade je da je u decembru 2000. godine i januaru 2001. godine 50.850 radnika ostalo bez posla. To je rezultat rada vaše Vlade. Ako hoćete rezultate rada vaše Vlade i vas ministra za rad i zapošljavanje onda moram da kažem podatak da je guverner Narodne banke Jugoslavije, gospodin Mlađan Dinkić, otpustio u petak preko 400 zaposlenih stručnjaka visoke stručne spreme u Narodnoj banci Jugoslavije. Možda vas kao ministra za rad i zapošljavanje gospodine ministre interesuje na bazi čega ih je otpustio. Otpustio ih je tako što je smislio test. Test kojim je ljudima koji već imaju diplome fakulteta proveravao znanje. Znate li koje im je znanje proveravao? U Narodnoj banci Jugoslavije, gde se obavljaju dinarske i devizne transakcije, ključno pitanje je na testu bilo - šta je to klonirana ovca. E, na bazi tog testa, gospodin Dinkić, dok ste vi ministar i predsednik Unije nezavisnih i slobodnih sindikata, je otpustio više od 400 ljudi. Pozivam vas da direktno odgovorite - da li umanjujete prava radnicima ili ne umanjujete. Podsećam vas da ste već izjavili da ne umanjujete, a tvrdim da umanjujete.
Izvolite.
Sada kada smo saslušali i predstavnika Vlada i predstavnika vladajuće većine, koji su osetili potrebu da povodom ovog amandmana govore u Narodnoj skupštini, sve postaje jasno, postaje jasno da su naša upozorenja bila upozorenja zabrinutih ljudi zato što je očigledno da će biti mnogo nezaposlenih, čiji predstavnici vlasti kažu da ne mogu da obezbede onakva prava kakva su do sada bila garantovana. Znate, da se ne predviđa veliki broj nezaposlenih napisali biste vi u zakonu svakakva prava za one koji ostanu bez posla. Ali, pošto znate da će ih biti mnogo vi im smanjujete ta prava. Pogledajte sada, ministar je 100 dana u ministarskoj fotelji i već se opametio. Kaže - lako je pričati o pravima radnika kad nemaš nikakvu odgovornost. Deset godina si to radio ministre. Evo, sad tri meseca brineš o tome hoće li biti plata, penzija, nezapošljavanja i odmah se sve sručilo na glavu. Nije lako vršiti vlast, ali ne možete da vršite vlast i da se ponašate kao opozicija. Nema više, šta je bilo bilo je, to ste ispričali u kampanji, to ste nam ispričali u ovih 100 dana, sve smo upropastili, sve smo srušili, ne postoji više država, vi sad nama odgovarate za ono što radite u Vladi. Ne odgovarate nam uopšte za situaciju koju ste zatekli. Samo za ono što radite. A šta radite? Upozoravate Narodnu skupštinu da mnogo novaca dugujemo Zapadu. A, mi vas ovde neprekidno upozoravamo da nama taj zapad duguje ogroman novac. Duguje nam ljudske živote. Zamolio bih vas, gospodine predsedniče, da ne ispadne da sam ja nekulturan čovek, da ne ispadne da ja imam nešto protiv ovog ženskog lobija, opomenite ovu damu, evo, i sada izjavljujem da je dama, ja nju ničim ne izazivam, ne gledam u njenom pravcu, da mi ne dobacuje više dok sam za govornicom. Imam mnogo narodnih izraza, primenjivih za takve osobe, neko će ih možda protumačiti, jer ne znate te izraze, pa ćete me možda čak i izbacivati sa sednice. Mnogo je lakše da jednog krvoloka vas 176 ukrotite, nego da se ja ovde sa njim borim, sa ove govornice. Ispašće da nemam preča posla. Zaista imam prečih poslova, nego da se obraćam nekome ko mi dobacuje dok sam za govornicom. Nema smisla, nema razloga. Evo, kad god izađe ženski lobi, ja neću reč da progovorim, da ih ne bih ometao u njihovim diskusijama. Znači, ta dugovanja, taj rat, agresiju, razaranja, minimum 50 milijardi dolara štete nanete Srbiji, ne pominjete. Vi pominjete kako mi njima nešto dugujemo, po osnovu kredita koji su uzimala preduzeća pre više godina, ili po osnovu učlanjenja u razne međunarodne organizacije. Morate da razmislite - hoćete li ispostavljati te račune Zapadu, ili nećete, hoće li Zapad neprekidno da drži na uzici ovu vlast, time što će Karla Del Ponte da obećava dan De, kada dolazi po Miloševića, kada dolazi po Mladića, kada dolazi po Šljivančanina, kada dolazi po mnoge Srbe (glas iz sale: i po Nikolića), i po Nikolića, što, pa još ću mnogo da živim, bio bih srećan da me odvedu tamo, bolje nego sa vama ovde da se preganjam u Skupštini. Ja vam to istinu kažem. Jer, tamo idu samo čestiti Srbi. Još nijedno đubre nije otišlo u Hag, samo čestiti Srbi. Šta je tu osnovno? Ministar je rekao, kad je prvi put govorio o ovom zakonu, kaže - neće niko da otpušta ljude koji imaju 25-30 godina staža, to su, kaže, iskusni, a oni mogu tamo da daju najviše saveta. Znate, u jednoj firmi vam treba jedan ili dva takva iskusna, koji će da daju savete i treba vam na hiljade onih koji će da poture leđa. Ne možete da očekujete od čoveka koji ima 32-33 godine radnog staža da potura leđa. Ministar kaže - nisu im isplaćivana prava u 2000. godini. Ali ministre, po tom zakonu, svi su mirno čekali godine koje im stižu za penziju. Po ovom zakonu ne čekaju. Po ovom zakonu imaju samo pravo ... možete vi ministre da se smejete koliko god hoćete, to je vaše pravo, vi ste bili čovek bez ikakvih obaveza, do pre 100 dana. Sada ću da vas pitam, kada ponovo odete u "Zastavu" - kako to izgleda kada odgovaraš za neki segment u društvu? Ali ti ljudi su čekali penziju, a sada ne čekaju ništa, od 1. juna ne čekaju više ništa. Dobiju otkaz kao neko za čijim je radom prestala potreba, 24 meseca mu se isplaćuje nadoknada i šta ga onda čeka, šta ga onda čeka u jednom levičarskom društvu, humanom, socijalnom, koje vodi levičarska vlada? Čeka ga jedan surovi kapitalistički sistem, u kome će morati da se veša, da skače sa mosta, ili na drugi način sebi da prekraćuje muke.
Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović, replika.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, bili bi slični opoziciji, kada ne bi imali hrabrosti da kažemo da je privreda, koja je trebalo da obezbedi poštovanje prava, koja su postojala u vremenu u kome je današnja opozicija bila vlast, bila nesposobna za nešto tako, kao što je danas nesposobna da ta prava podmiruje, bila je nesposobna i u vremenu u kome je današnja opozicija bila na vlasti. I, stoga se pojavio dug od 980 miliona dinara prema tržištu rada, koji Vlada nije mogla da pokrije i s toga nije mogla da obezbedi ta zakonom zagarantovana prava radnicima. Ali, gde je odgovornost današnje opozicije, a prethodnih vlasti - u činjenici da ona nije poštovala ni ona prava koja je, na osnovu argumenata koje ću ovde danas izneti, morala da poštuje. Budžetskom kontrolom u 10 ministarstava Republičke vlade, za period u 2000. godini, utvrđeno je da su počinjene sledeće finansijske zloupotrebe - da je milijardu i 280 miliona dinara potrošeno nenamenski. Samo tim sredstvima mogli ste da podmirite prava radnika, koja ste garantovali, a koja niste podrmirili, koja ste nama ostavili kao dug. Iz budžeta je potrošeno 373 miliona dinara nezakonito. Dva miliona i 635 hiljada nemačkih maraka uopšte nije uplaćeno u budžet Srbije, a potraživano je po raznim osnovama. Dakle, kada govorimo o argumentima i činjenicama, onda ćete videti da mi ne želimo da uradimo ono što ste radili vi, kao naši prethodnici. Ne možemo obezbediti sredstva radnicima u skladu sa pravima koja su samo proklamovana ovim zakonom, a koja nikada nisu primenjivana. Ne možemo reći da ćemo 24 meseca pokrivati potrebe radnika i da očekujemo da ćemo u vremenu koje je pred nama uspeti da izgradimo naše društvo drugačijim, nego što je ono u ovom trenutku i da će to društvo moći da podmiri te potrebe, kao što je uspelo da podmiri potrebe koje su pokrivane po pitanju naknade za tuđu negu i pomoć, penzije zemljoradnicima, naknade za domski smeštaj, naknade hraniteljskih porodica, naknade onima koji su bili onesposobljeni tokom svog radnog odnosa, boračko-invalidskih penzija i tako dalje. Nema razloga da osporavamo šansu ovom društvu da bude drugačije, u vremenu koje je pred nama, ali moramo, kada kritikujemo, govoriti o činjenicama. Činjenice ne idu u prilog ovakvim amandmanima i kritikama koje se nama upućuju. Mi ne želimo da budemo Vlada kakva je bila ona pre nas, ali smo istovremeno spremni da ponesemo odgovornost za svaku vrstu poteza, koje u ovom trenutku vučemo. Kada neko dokaže da je ova vlada nenamenski potrošila sredstva, koja je namenski mogla da usmeri u ostvarivanje prava radnika, mi ćemo biti spremni da uradimo ono što je od nas tražio gospodin Šešelj, a to je da se povučemo sa mesta pozicije u vlasti.
Ima reč gospodin Branislav Ivković, povreda Poslovnika.
Gospodine predsedniče, prethodnik za ovom govornicom apsolutno nije govorio o tački dnevnog reda, koja je upravo sada na dnevnom redu. Na dnevnom redu je zakon o zapošljavanju.
Bila je replika.
I u replici bi trebalo da se drži dnevnog reda. Ovde smo saznali da se beži od teme, jer odgovor na pitanje ne sme da se da. Odgovor na pitanje je, da se umanjuju prava radnicima. Pošto to ne sme da se kaže, poslanik Čeda Jovanović je pobegao od teme i pokazao da je inkvizitorsko-žbirovski štab, pravi (ne razumeju se reči). Neki poslanici znaju šta je budžetska kontrola, koja je poslata da nađe ono što mora da nađe, našla, a ministri o kojima se radi, izuzev ako nemaju tu čast da se o njima piše u novinama, nemaju pojma šta je bilo, a o tome ćemo da pričamo kada bude završni račun budžeta, da li je nenamenski ili nije i ko ima pravo da proceni šta je namenski, a šta je nenamenski, ali da se zna da nije bila tema i da nije o temi govorio.
Gospodin Jovanović je, po mojoj proceni, govorio potpuno u skladu sa temom, zbog koje se javio za repliku. Pošto se više niko ne javlja za reč, stavljam ovaj amandman na glasanje. Za 51, protiv115, uzdržanih 7, nisu glasala dva, ukupno je prisutno 175 narondih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor, nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 1. i to, da se u članu 1. tačka 6. menja i da glasi: 24 meseca, ako je bilo osigurano 25, a manje od 33 godine. Razlozi za podnošenje amandmana leže u činjenici da smo imali dosadašnji Zakon, da imamo vaš Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona i nadam se da imamo obrazloženje onoga što vi predlažete. Podsećanja radi, ukazaću šta je to što je do sada u zakonu bilo sadržano, a vezano je za ovu kategoriju zaposlenih lica. Do sada je bilo dve stavke, dve kategorije, a koje ste vi objedinili u jednu i glasilo je ovako, u tački 6. bilo je 24 meseca ako je bilo osigurano 25, a manje od 30 godina i bio je dodat još jedan stav koji se odnosio na zaposlene preko 30 godina, a koji kaže - nezaposlenom licu koje je bilo osigurano 30 i više godina, novčana naknada se isplaćuje do njegovog zaposlenja, odnosno do ispunjenja uslova za ostvarivanje prava na starosnu penziju u skladu sa propisima o penzijsko-invalidskom osiguranju. Ovo što je bilo do sada, vi menjate time što sada umesto te dve kategorije, spajate u jednu, dalje, vama je minimalna starosna granica, u stvari granica za ostvarivanje prava po godinama staža bila 25 godina i sve preko toga do ispunjenja pune penzije. Ono što vi u obrazloženju kažete, a što lično smatram da je nesavesno, radi se o sledećem: -kažete,ovim rešenjem nezaposlena lica nisu bila stimulisana datraže zaposlenje. To se odnosi na lica koja imaju uslovno rečeno 31, 32, 33 godine ili možda čak i 34 godine staža, a zbog uslova poslovanja u preduzeću u kojem se nalaze, došli su do situacije da gube radni odnos. Sada ta lica koja imaju 33, 34 godine po vama nisu nikako stimulisana da traže drugo zaposlenje. Čak i da jesu, veliko je pitanje koja to radna organizacija, koji je to privredni subjekt primio lice kome nedostaju godinu - dve dana do penzije, da ga primi čisto iz socijalnih razloga. Činjenica je, a to je nesumnjivi dokaz i koji ne ide nikome u prilog u državi Srbiji, da je negde oko 800.000 nezaposlenih. Činjenica je da ima negde oko milion zaposlenih za kojima je postojala potreba za rad, u stvari prestala i oni se nalaze na spisku koji dobiju neku garantovanu zaradu, a nalaze se kod kuće. Činjenica je da su to lica koja se teško igde više mogu zaposliti, a činjenica je da su to lica za kojima u svakom slučaju nema više potrebe da se vrši prekvalifikacija, zbog njihove starosne dobi i njihovog skoro završenog radnog životnog doba i činjenica da oni moraju možda i da se bave nekom sivom ekonomijom, kako bi sebi i svojoj porodici stvorili elementarne uslove života, do kraja svog radnog veka, do kraja sticanja uslova za penziju. Zašto takav amandman predlažem? Predlažem iz čistog humanog i socijalnog razloga. Na stranu to što vi ubrzanim tokovima idete ka evropskim integracijama. Hajde da pozdravimo to. Na stranu to što govorite, da je potrebno kompletno prestrukturiranje ekonomske politike u državi. Na stranu to što kažete da ćete stvarati ambijent za privredni oporavak zemlje. Na stranu to što kažete, da postoji neki minimum socijalne pravde. U ovom članu ne postoji ništa od toga. Zbog toga sam predložio da se tu takođe usvoje dve kategorije, da jedna kategorija bude - da dobija prinadležnosti 24 meseca u kategoriji od 25 do 33 godine radnog staža. Ono od 33 godine, do pune penzije će moći da se ostvaruje prema dosadašnjem zakonu, jer, dobijanjem 24 lična dohotka će ta lica doći do onoga, da steknu čak i pravo na punu penziju. Mislim da je to u svakom slučaju humanije, nego ono što vi predlažete. Humanije je iz više razloga, a prvi je, da ta lica u svakom slučaju, teško da će bilo gde naći posao i gde je tu humanost i gde je tu pravda, gde je tu socijalni aspekt, kojem bi ova vlada trebalo da misli, a očito nije mislila. Na taj način će i ti ljudi imati određenu sigurnost, čekajući tu starosnu penziju.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 42, protiv 99, uzdržanih 7, nije glasalo 18, ukupno je prisutno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Mijailović. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nije doneo odluku o ovom amandmanu, jer je isti broj narodnih poslanika glasao za i protiv, dok Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica. Predlog amandmana jeste - da ljudi, odnosno radnici, koji imaju 30 godina radnog staža ili više, da ne mogu da ostanu bez materijalne nadoknade, a sve do sticanja prvog uslova za penziju ili ponovnog zapošljavanja. Motivisan sam bio da podnesem ovaj amandman, jer smatram da ljudi koji imaju 30 godina radnog staža, oni u proseku godina, imaju sada oko 55 godina života. Ostali su bez ikakvog materijalnog primanja, ostali bi za dve godine, a znači imali bi oko 57 godina. To su osobe koje su već sa narušenim zdravljem, a to su i osobe koje u svojoj porodici imaju decu koja su tek na školovanju i ta deca još nisu zaposlena, a što bi značilo da bi roditelji ostali bez ikakvih materijalnih primanja, a u isto vreme bi ostala i deca. Nemaju nikakav materijalni prihod, a niti bi mogli roditelji da pomognu deci, a deca ne bi mogla da pomognu roditeljima. U tim prilikama normalno, imali bi problema i porodično. Kada pogledamo ko su bile te osobe pre deset godina, pre deset godina, te su osobe imale oko 45 godina života. Tada su imale 20 godina radnog staža. Oni su dali sve od sebe što su mogli da daju, a prethodni sistem im je uzeo sve. Gospodo, uzeo im je i mladost i materijalne dobitke koje su imali, iako su nekakvu ušteđevinu imali i ta ušteđevina već je odavno potrošena,oni nemaju ni ušteđevinu. Sada će doći zakon o privatizaciji.Normalno, oni neće biti baš tako u prilici da mogu da učestvuju oko te privatizacije i da imaju nekakvu nadoknadu, a dalje, oni su dali dosta na stvaranje kapitala. Normalno nisu oni krivi što je prethodni sistem sve to uništio. Dalje, to su ljudi koji nisu obuhvaćeni sa zakonom ili obavezom za prekvalifikaciju, a što je normalno, imaju 30 i više godina radnog staža, normalno je da ne budu obuhvaćeni sa prekvalifikacijama. Kao poslanik DSS-a smatram, da je ovaj moj predlog uman i pravičan, a što bi u mom kraju još dodali da je čovačan i ljudski. Zato smatram da bi poslanici Skupštine trebalo da usvoje ovaj amandman, iz ovih razloga koje sam već naveo. Još jednom, Odbor za rad i boračka pitanja je jednostavno bio neopredeljen, dakle glasalo se neutralno 4:4, pa i to znači da o ovam amandmanu treba ipak Skupština da presudi, da bude usvojen, pa smatram da će većina u ovom parlamentu glasati za ovaj amandman. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman poslanika Mijailovića. Za 75, protiv 76, uzdržanih tri, nije glasalo 6, ukupno je prisutno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupštine nije prihvatila ovaj amandman. Kladim se da je to zbog toga što ima neizvučenih kartica. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Pelević. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nije doneo odluku o ovom amandmanu, jer je isti broj narodnih poslanika glasao za i protiv amandmana, dok Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. (Glas iz sale: nema kvoruma.) Kako nema kvoruma, kada je 160 glasalo. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, gospodine Peleviću.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, uvažene kolege narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, moj amandman je gotovo identičan kao i amandman mog prethodnika. Na žalost, za jedan glas nije prošao i nadam se da ćemo sada biti malo svesniji i da ćemo izglasati ovaj amandman. Radi se o tome, da je zaista veliko pitanje, ko će zaposliti onog ko ostane bez posla ako taj ima 55 godina života. Njemu će, ukoliko je prosek jednog životnog veka u Srbiji 75 godina, ostati još 20 ili 25 godina života bez ikakvih prihoda. Ovde se radi isključivo o principu solidarnosti i o principu humanosti. Ukoliko se ovaj zakon usvoji, to znači da će taj radnik zaista ostati bez ikakvih prihoda, iako on gotovo nikada nije kriv zbog toga što je ostao bez posla. Oko 50.000 radnika je do sada primalo ovu pomoć. Do kraja godine ko zna koliko će ih još biti. Jedan deo poslodavaca će zbog prevelike osnovice za plaćanje doprinosa, morati dalje da otpušta radnike. Dakle, ovaj će broj sigurno biti uvećan. Predstoji i privatizacija. Predstavnici vlasti su svesni i sami potvrđuju da će privatizacija i velika osnovica za doprinose prinuditi poslodavce da otpuštaju radnike i da će se broj otpuštenih radnika znatno uvećati do kraja ove godine. Izlaz iz ove situacije Vlada vidi na dva načina. Prvo, da niko neće ostati bez socijalne zaštite, jer će doći sredstva iz inostranstva, i da će sistemom donacija svi oni biti zbrinuti, jer se nalaze u stanju socijalne potrebe. Veliko je pitanje koliko će donacija doći i da li će uopšte doći i u koje će svrhe ići donacije? Prema tome, nije ubedljiv ovaj argument Vlade Srbije. Drugi argument je, prekvalifikacija za one koji ostanu bez posla. Molim vas, teško je zamisliti da ljudi od 50-55 godina ponovo sednu u klupe, u svojim godinama. Zaista nije humano i zaista nije u redu i sasvim je sigurno, da ovaj argument Vlade ne stoji. Vlada u obrazloženju tvrdi, da će se ovim članom sprečiti da se nezaposleni bave radom na crno, a istovremeno primaju plate, istovremeno im se uplaćuje penzijsko i invalidsko osiguranje. Ti radnici, sasvim sigurno, ne rade na crno zbog želje da budu kriminalci ili šverceri, već zato što ih je na to naterala potreba da prehrane svoju porodicu. Osim toga, Vlada tvrdi da prethodni Zakon, koji je sadržao ovaj član, jednostavno nije stimulisao radnike da nađu zaposlenje. Iluzorno je o tome pričati, jer sam već obrazložio, a i moj prethodnik, da je vrlo teško naći zaposlenje sa 55 godina života. Zato vas molim i apelujem, da iz razloga humanosti i solidarnosti, glasate da se ovaj amandman usvoji,gde stoji da se nezaposlenom licu koje je bilo osigurano 30 i više godina, novčana naknada isplaćuje do njegovog zaposlenja ili sticanje uslova za starosnu penziju.Zahvaljujem na pažnji.
Gospodin Jovanović, pa gospodin Nikolić.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nije ovo pitanje, pitanje humanosti. U suprotnom bi oni koji ne podržavaju ovaj amandman bili ljudi koji su nehumani. Ne smatram se takvim. Vi, prosto, morate razumeti da nema onih koji mogu to pravo konkretizovati. Dakle, ko će ostvariti ta sredstva kojima će se ispuniti to pravo radniku koji je ostao bez posla, koji bi mogao u skladu sa postojećim Zakonom da uživa pravo do sticanja penzije ili novog zaposlenja. Najviše kritike u privredi bilo je onog trenutka, kada je uvedena dnevnica solidarnosti. Oni koji rade smatrali su da nisu dužni da u ovako teškom vremenu sopstveni teret uvećavaju teretom nekoga ko ne radi. Mi smo tu napravili jedini mogući kompromis. Rekli smo - 24 meseca smo sposobni da ispunjavamo takvu obavezu i očekujemo da ćemo u naredne dve godine i mi promeniti atmosferu u društvu i privredni ambijent u toj meri da ćemo moći da vratimo ovu zakonsku odredbu. Ali, u ovom trenutku mi ne možemo lagati Srbiju, ne možemo varati svoje društvo i reći - vi ćete uživati prava, a za mesec, dva ili tri bežati od radnika sa šaltera, kao što se to danas čini. Ni o čemu drugom se ne radi. Nije to pitanje humanosti. To je onda jeftin politički trik. Recite ko su ti radnici koji će u ovakvom vremenu sticati sredstva i za sebe, i za svoju porodicu i za one koji ne rade. Njih nema. To je naša realnost. Država je pronašla mogućnosti i ima kapaciteta da 24 meseca izdrži takav teret. Mi se nadamo da ćemo u naredna 24 meseca pokrenuti privredu u toj meri, da ćemo imati i uvećani kapacitet na takav način da pokrijemo u potpunosti ta prava radnika. Ne onako kako se to činilo do sada, ne sa dugom od gotovo milijardu dinara, već do poslednjeg dinara isplaćene obaveze prema svakom građaninu u ovom društvu. Ali, danas to nije moguće. Recimo onda građanima istinu. Nemojmo se kriti iza činjenice, da neko ima 14 ili jedan glas manje u trenutku odlučivanja. Recite ko su oni koji će platiti takvu obavezu? Izađite pred radnike koji protestuju zbog dnevnice solidarnosti, koji su je ukinuli prvog dana kad su tako nešto mogli. Zakoni se moraju donositi odgovorno i u skladu sa situacijom u društvu. Naša situacija je, na žalost, takva da mi ne možemo prihvatiti takvo opterećenje, jer nemamo koga da opteretimo. Više nemamo.
Reč ima gospodin Nikolić.
Osnov svake države je u tome da oni koji rade i zarađuju, finansiraju mnoge koji ne rade i ne zarađuju. Ako bi postojala takva država da u njoj oni koji rade finansiraju samo svoj rad, država bi propala. U najmanju ruku je nemoralno, ako je ovo zaista stav Vlade, da Vlada traži da joj se prizna da neće moći da servisira neke obaveze koje je dužna da servisira, a istovremeno, nigde ovde ne kaže da će odustati od nekih svojih zahteva zato što je jasno da oni koji rade mogu sve da finansiraju. Znate, ubeđujete nas da oni koji rade neće moći da finansiraju one koji ne rade, ali će finansirati državu i njene potrebe. To je onda nešto nad čim treba da se zabrinemo. Onda je mnogo optimistički obećavati uopšte ovoj državi da će ova vlada nešto isplaćivati 24 meseca. Onda se postavlja pitanje, koliko će još dana ova vlada biti na vlasti, a ne meseci, a ne godina. Vi tako jasno, otvoreno za ovom govornicom kažete da ćete sve naplaćivati, a da nemate od čega da naplatite ono što treba drugima dati, da je to čak i za one koji su bili najverniji do sada, kao šamar po glavi. Ovo nije priča kojom ste došli na vlast. Ovo je potpuno nova priča. Ubedljivost ove priče i njeno uporište treba proveriti među biračima. Ali, ovde se igra jedna igra koju Srpska radikalna stranka nije zaslužila, a dovoljno smo mudri i dovoljno smo iskusni u Skupštini da svaku igru ocenimo. Vi ste ovde imali dva amandmana Srpske radikalne stranke. Većina je glasala protiv njih. Pojavio se amandman jedne stranke koja je na vlasti, istovetan kao naši amandmani. Odjednom postoji većina da bude usvojen taj amandman. Sada vas pitam, ako vam je želja bila da bude bolje, zar nije svejedno ko je podneo amandman. Izgleda da je vama bila želja da Vlada ostane uporna u tome da nema da plati, a da onda poslanici donesu amandman i to zanimljiv, poslanici Socijalističke partije Srbije znali su da će deo opozicije glasati za ovaj amandman. O čemu se ovde radi? Kakve su to igre. Radi se o sudbini, možda stotina hiljada ljudi. Zašto gledate ko je podneo amandman, da biste znali kako da glasate za njega. Zašto za, tako se desilo, prvi smo predali amandmane, zašto za amandmane Srpske radikalne stranke nije glasala većina, a za amandman koji je podneo predstavnik partije koja je na vlasti, usuđujete se da glasate, umesto da Vlada kaže - prihvatamo ovaj amandman, završen je posao. Ona dozvoljava da poslanička većina neke amandmane ovde prihvata. Ovo nisu korektne igre, ovaj zakon je mnogo opasan, mnoge ljude će ostaviti gladnima, i na ulici. Vi se igrate kako će biti usvajani amandmani. U čemu je razlika, objasnite mi molim vas, u čemu je razlika između amandmana koje podnose poslanici opozicije i poslanici vladajuće stranke. Da bi u novinama pisalo da je na predlog tog i tog koji pripada toj i toj stranci, da su poboljšani uslovi za one koji ostaju bez posla. Vi još uvek imate vremena da se time bavite, a država u ovako teškoj situaciji. Ima sredstava za ovo ostvarivanje. Nemojte da blindirate kabinete, nemojte da vozite blindirane automobile, nemojte da snimate porno filmove u Vladi, biće para, biće para za radnike.
Gospodin Pelević, zatim gospodin Ivković.
Dame i gospodo narodni poslanici, nemam nikakvih iluzija da će moj amandman biti prihvaćen, s obzirom da nije prihvaćen prethodni amandman gospodina Luneta, koji je u Demokratskoj stranci Srbije, pa njegov amandman na žalost nije prošao. Mislim da je moj prethodnik potpuno u pravu i da nije bitno ko podnosi amandman. Mislim da ni jedan od ovih poslanika, koji je podneo ovaj amandman nije imao lošu nameru, a najmanje, da sam ja to uradio, zbog jeftinog političkog trika, kako je to malopre rekao šef poslaničke grupe DOS-a. Mislim da ta njegova rečenica govori više o njemu, nego o meni. Neka o tome, na kraju krajeva, građani Srbije sude. Nije korektno da naša želja da se ovaj zakon popravi, poboljša, naiđe na takav otpor i na takve reči gospodina Čede Jovanovića, koji na žalost, sada nije tu, otišao je, ali to je njegov problem. Mislim, da smo svi mi hteli da se ovaj zakon poboljša. Još jednom ću da pročitam moj amandman: "nezaposlenom licu koje je bilo osigurano 30 i više godina, novčana naknada isplaćuje se do njegovog zaposlenja ili sticanja uslova na starosnu penziju". Ako je ovo jeftin politički trik, onda gospodin Čeda neće moći da spava mirno, ali ću ja moći da spavam mirno, kao i svi oni poslanici koji su glasali za prethodni amandman. Hvala.
Gospodin Ivković, izvolite.
Ovde smo nekoliko puta u ovoj Skupštini bili u poziciji da razumemo i shvatimo da neki poslanici imaju pravo na posebne informacije, u zavisnosti od toga koliko su blizu izvori informacija ili nekom posebnom inkvizitorskom - žbirovskom štabu, koji se bavi aktivnostima dokazivanja, korupcijom, malverzacijom i tako dalje, sve sa ciljanim selektivnim izborom kadrova koje treba onemogućiti da učestvuju na budućim izborima, koji se očigledno približavaju, brže nego što drugi žele. U svakom slučaju, istine radi, bilo bi u redu da ministar za rad i zapošljavanje, izađe za ovu govornicu i informiše poslanike koji treba da odlučuju, ali i javnost da je Republički fond za tržište rada u pogledu ranijeg rešenja koje branimo ovde svi, i poslanici Srpske radikalne stranke sa dva amandmana, poslanici Socijalističke partije Srbije sa dva istovetna amandmana, i poslanik Demokratske stranke Srbije, a sada i poslanik Stranke srpskog jedinstva, da je na bazi tog rešenja u Beogradu isplaćen januar mesec, da 2.415 korisnika tog prava u iznosu od 10,5 miliona dinara danas u Leskovcu dobija te pare. Prema tome, nije toliko kašnjenje. Znači, ipak se to moglo da radi i ta prava treba zadržati. Više puta sam za ovom govornicom tražio od ministra da izađe i da prizna, da u uvodnom izlaganju nije rekao istinu i da prizna da se smanjuju prava, prava se smanjuju, a amandmani koji se predlažu, pokušavaju da zadrže prava i to prava koja se ostvaruju. Znači, Republički fond za tržište rada je u Beogradu završio januar mesec. Danas u Leskovcu, završava 10,5 miliona dinara za 2.415 korisnika. Znači, ta prava je moguće ostvariti, čak i u momentu kada pod DOS-ovskom vlašću privreda potpuno zastaje. Što se tiče glasanja, mi smo principijelno za to rešenje i predstavnici Socijalističke partije Srbije su imali dva amandmana koja nisu imala većinsku podršku, ali smo podržali poslanika Demokratske stranke Srbije i sada ćemo podržati poslanika Stranke srpskog jedinstva, jer, smatramo, da je to za radnike u privredi najvažnije, jer očigledno, kada razmišljam još o zakonu o privatizaciji, tek onda će biti važno. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 82, protiv 79, uzdržan je jedan, nije glasalo 10, a ukupno su prisutna 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Toma Bušetić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, poštovani poslanici, moj amandman se odnosi na član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica, a vezano i za član 14. dosadašnjeg važećeg Zakona. Sve ono što su rekli poslanici, pre svega opozicionih stranaka, ja isto smatram da lica koja ostanu bez posla posle 30 godina i više godina radnog staža, treba da imaju novčanu nadoknadu do penzije ili do iznalaženja nekog adekvatnog zapošljavanja. Predlagač je u obrazloženju zašto se ne prihvata dosadašnje rešenje, regulisano ovim zakonom, istakao, da ova lica nisu bila stimulisana da traže posao. Naravno, posle ove najnovije izjave predstavnika DOS-a, nije reč o tome, reč je pre svega o nedostatku sredstava. Ovde dolazimo u jednu koliziju, jer je DOS i u izbornoj kampanji i do današnjeg dana, i danas je govorio da će sva rešenja i sve probleme efikasno i brzo rešavati. Smatram da je ovaj amandman umesan i da ga treba prihvatiti. Hvala lepo.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Toma Bušetić. Za 47, protiv 102, uzdržana dva, nije glasalo 10,ukupno je prisutan 161 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Slobodan Janjić, ne sadrži predlog za izmenu i dopunu tog člana predloga zakona, pa se u smislu člana 138. Poslovnika ne može smatrati amandmanom. Shodno tome, Narodna skupština se neće izjašnjavati o predlogu narodnog poslanika Slobodana Janjića. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se podnosilac amandmana javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, tražio sam svojim amandmanom da ostane prethodno zakonsko rešenje, u kome se visina novčane neto zarade utvrđivala u iznosu od 70%, u skladu sa Zakonom, uvećana za 2% za svaku godinu staža osiguranja, s tim što ona ne bi mogla da bude niža od 50%, niti viša od prosečne zarade. Novim zakonskim rešenjem ovi procenti se smanjuju na 60% prosečne zarade i ona se isplaćuje u rasponu od 40% do 80%. Obrazloženje je da se prešlo na sistem bruto zarada, a to stoji i u obrazloženju za odbijanje ovog amandmana, da je to nominalno veće. Na žalost, od nominale korisnici ovih sredstava ne žive. Oni žive od realnosti. To je realno manje iako je nominalno više. Opet očekujem da će predstavnik Vlade da izađe i da brani stav Vlade time, da nema sredstava i da se Fondu za zapošljavanje duguje 980 miliona dinara. Ako se već kaže da se duguje, onda treba da se kaže da je to dvomesečno dugovanje Fondu. Devetstoosamdeset miliona dinara je dvomesečni iznos, koji Fond isplaćuje po raznim osnovama. Ako je neko napravio taj dug prema Fondu, onda je napravila prelazna Vlada u kojoj ste bili vi. Nemojte se smejati. Bilo bi bolje da malo nešto pročitate, a ne da u prepodnevnim časovima idete i polažete kolokvijume iz obuke. Znači da je to prelazna Vlada napravila, taj dug. Čak i da je tromesečni, opet je prelazna vlada. Onih devet meseci je bilo isplaćivano, čak je isplaćeno i do januara meseca. Znači da se smanjuje procenat, eventualno se nešto malo nominalno povećava iznos, ali ne onoliko nominalno koliko je nominalno i realno budžet povećan. Budžet je i nominalno i realno povećan četiri puta. To što vi tvrdite da je 20 i nešto više milijardi van budžeta ušlo u promet, jeste, ali je ušlo u promet obnavljanja onoga što je bilo porušeno. Vi ste jedina vlada koja je uspela i marku da devalvira. Za jednu marku nekada je moglo da se kupi 10 vekni hleba, tri litra ulja, četiri kilograma šećera, 6 litare mleka za jednu marku, a sada za tu jednu marku možete da kupite dve vekne hleba, pola litre ulja, pola kilograma šećera. To vam je razlika između realnog i nominalnog. Jedina vlada koja je uspela. Delim vaše oduševljenje gospodo poslanici što me ponovo vidite za ovom govornicom, ali to oduševljenje iskažite kada ja napustim govornicu. Nemojte dobacivati, zbunjujete me. Znači, to je razlika između realnog i nominalnog. Ljudi ne žive od nominalnog, žive od realnog i zato predlažem da ostane rešenje iz prethodnog zakona.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, kao predstavnik poslaničke grupe.
Smatram da Narodna skupština treba da prihvati amandman narodnog poslanika Božidara Vučurovića, zato što bi time sprečila dalju eroziju prava predviđenu ovim predlogom zakona i pridružila se svima onima koji pozivaju odgovorne predstavnike Vlade, ministre, predsednika Vlade, da sa ove govornice kažu, da pogledaju u kameru i kažu - nije u pravu opozicija, ne umanjujemo prava nezaposlenih ili onih koji privremeno ostaju bez posla, ili da kažu - u pravu je opozicija, umanjujemo prava, ali mi nemamo para da oni ostvare i ona prava koja su ostvarivali za vreme prethodne vlasti. Po dva osnova u oba stava člana 2, odnosno bivšeg člana 20. koji se menja, umanjuju se prava onih, kojih će biti sve više, ukoliko DOS zaista uspe da ostane još neko vreme na vlasti. Sada je novačana naknada 60% prosečne zarade nezaposlenog lica, a bilo je 70% neto zarade i ministar nas u obrazloženju ubeđuje da je to nominalno isti iznos, da mu verujemo. Bilo je 70%, ali sada se uzima tromesečni prosek, a onda je bila osnovica prethodni mesec, mesec koji prethodi. U stavu 2. sada se ide na 40% kao najniži osnov, a bilo je 50% i ide se na 80% kao najviši, a bilo je 100%. Sve su to umanjivanja prava i sve je to znak da smo mi u pravu kada kažemo da će biti mnogo ovih lica i da zato Vlada predviđa da neće imati dovoljno sredstava da servisira njihova prava po osnovu zakona koji je već bio na snazi. To je ono što u nama izaziva zabrinutost, to je ono što nas tera da upozorimo građane Srbije, da je ovaj zakon zaista, jeste mu baksuzni broj 13, već sam na to upozoravao, da će ovaj zakon biti izvor za mnoge nesuglasice između Vlade i radnika i Vlade i nezaposlenih lica. Da li će to biti trajno ili privremeno nezaposlena lica, još uvek ne znam. Ali, u vreme dok smo mi taj termin počeli da koristimo - privremeno nezaposlena lica, lica koja su privremeno ostala bez posla zbog dejstva agresije, sankcija, oni su svi mogli da očekuju da će se vratiti na posao. Sada, u vaše vreme, više neće biti privremeno nezaposlena lica, biće trajno nezaposlenih lica. Ljudi će masovno ostajati bez posla, zato što će to najpre tehnologija da zahteva, a onda, kako ste krenuli da otpuštate sve koji su bilo kada bili, u bilo kojoj od stranaka, koje su bilo kada pre vas bile na vlasti, očigledno je da će partijski ključ, da će podobnost, da će jedan novi vid fašizma ponovo odlučivati i o tome ko će raditi u fabrikama u kojima će biti vrlo malo posla. Zato je naš zadatak da pokušamo da vas sprečimo, da donesete ovaj zakon, naravno svim parlamentarnim sredstvima, zato što smo ubeđeni u to, da ovaj zakon donosi zlo i nevolje i velike sukobe između onih koji brinu za svoju budućnost, a vi ako ostanete gluvi, šta da vam radim.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju povodom amandmana? Izvolite.
Gospodin Nikolić očigledno, pošto je sad profesionalni političar, je izgubio svaku vezu sa radom i verovatno je i zaboravio, dok je radio tamo na onom groblju u Kragujevcu, kakve to veze ima. I, sad izađe ovde i kaže - neka izađu i kažu da greše. Pa, grešite gospodine Nikoliću. Grešite. Zalažete se za manja prava radnika. Zato što očigledno ni vi ni vaš kolega ne znate da izračunate nešto, a ja sam tu da vam to objasnim. Trenutno radnik prima maksimalno na tržištu rada 4.262,00 dinara. Po našem predlogu će primati 6.502,00 dinara. Ako je to lošije za radnike onda ne znam šta je bolje.
Nije bilo ništa uvredljivo za vas (obraća se poslaniku Nikoliću, koji u međuvremenu traži repliku). Jeste spomenuti ali ... pravo na repliku narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Znate, kad predsedavajući neće da mi da pravo po Poslovniku , sam ću da ih ostvarujem, a vi preduzimajte...
Sami ne možete. Dobili ste pravo na repliku.
Hvala. Dobio bih svakako. Dakle, iako sam uključio sve svoje intelektualne mogućnosti nisam uspeo da svhatim šta je hteo "pesnik da kaže svojim prethodnim nastupom". Ako ste hteli da kažete da sam radio kao grobar, zar je to nečasno zanimanje. Iz tog vremena i sada znam dimenzije. Vi biste se uklopili u jedan malo manji grob od tipskog. Iz tog vremena gospodine ministre, na žalost, mnogo je čestitih, poštenih, časnih ljudi nestalo sa lica zemlje a ostale su vagabunde da se kreću. U te vagabunde ubrajam sve one koji su bili i sindikalni rukovodioci i borili se za vlast. U te vagabunde ubrajam sve one koji su odmah posle izbora, dok su se borili za radnička prava, seli u ministarske fotelje. U te vagabunde ubrajam i sve one kojima je neki član Vlade, možda i predsednik, brat. U te vagabunde ubrajam sve one koji obmanjuju građane iznoseći...
Gospodine Nikoliću, pravo na repliku vam ne daje pravo da vređate, prema tome izričem vam opomenu za uvredu koju ste ...
Znam, ali vi treba da procenite da li se on oseća uvređenim ili ne. On prvo treba da pita okolo šta mu to znači, da li mu je to uvredljivo ili nije, da nije to nešto iz radnog odnosa, da nije to nešto iz sindikalne borbe, ali samo da vam kažem još samo jednu stvar gospodine ministre - kada sam se prvi put u životu zaposlio, a to je bilo 1971. godine, i otišao u Priboj... [[komentari iz sale se ne čuju, negodovanje]] A, jesi ti ministar? Jer moraš u svaki lonac da sipaš malo soli? Jel( te čovek zato poslao u ovu skupštinu?
Molim narodne poslanike da ne dobacuju.
Što bre moraš? Znam da si oduševljena i Božinom pojavom i mojom pojavom za ovom govornicom. Sakrij to oduševljenje do pauze, a onda ćemo tamo na pauzi sve da raščistimo. Imao političkih suparnika u ovoj skupštini, dama, koje su me zvale da to nasamo raščistimo pa sam išao, pa smo raščišćavali. Toga se još uvek ne bojim a zalazim u godine kada bi možda mogao da se bojim. Ali, evo, da vam smanjim muke. Nemoj niko da me ovde, za ovom govornicom, posebno ne oni koji ne znaju šta je rad, koji ne znaju ni šta je fabrička kapija, šta je gradilište, šta je tunel, šta je most, šta je soliter, nemoj niko da me ovde ubeđuje šta je radni odnos i šta su prava iz radnog odnosa.
Gospodine Nikoliću isteklo je vreme za repliku.
Posebno ne oni koji nemaju ni dana radnog staža kojim bi bili ponosni. A ja sam od svojih 29 godina, sa 27 godina ponosan, a o dve još uvek razmišljam.
Da li se još neko javlja za reč po amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 45, protiv 99, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 13, ukupno je prisutno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Određujem pauzu do 15,30 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici dozvolite da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Nastavljamo sa razmatranjem zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica, u tom smislu što sam tražila da se visina novčane naknade utvrđuje u iznosu od 70%, a ne kako je predlagač ovde naveo - 60%. Zbog čega? Mislim da sam vrlo mali procenat uvećanja predložila, zbog toga što se ranije prosek izračunavao na osnovu poslednje plate, isplaćene pre nego što je došlo do slučaja nezaposlenosti, a sada se uzimaju u obzir poslednja tri meseca, pre nastupanja slučaja kada prestaje radni odnos radniku po ovom osnovu. Znači, da će njegova prosečna plata, na osnovu koje mu se i kasnije određuje nadoknada, biti još manja, znači, polovina od onoga koliko je bilo ranije. Malopre nam je ministar izneo ovde dve cifre i rekao, pored ostalog, obećavajući da više neće da lažu, a lagali su, puno i u izbornoj kampanji, a lažu i sada i rekao, da je to ranije bilo 4.260 dinara, a sada 6.502 dinara. Kako ste vi došli do ove cifre od 4.260 dinara, gospodine ministre, nadam se da ćete izaći, pa ćete mi objasniti. Jer, zakon je apsolutno jasan i kaže da se novčana naknada utvrđuje ovako kako smo rekli u stavu 1, u procentu od 60% od prosečne zarade ostvarene za poslednja tri meseca, ali ne može biti veća od 80% prosečne neto zarade po zaposlenom, ostvarene u privredi Republike, prema poslednjem objavljenom podatku, niti niža od 40%. Ako je prosečna zarada 4.260, neka je najviše ovih 80%, onda je to negde oko 3.600 dinara i to je ono što najviše radnik može u ovakvom slučaju da dobije. Međutim, mene još jedna stvar buni. U stvari, ne znam da li ste nas sada slagali vi, ili su slagali oni koji su u ime Vlade dali obrazloženje na ovaj moj amandman, pa kažu, između ostalog - predloženim rešenjem obezbeđuje se približno isti nominalni iznos novčane naknade, u odnosu na dosadašnje zakonsko rešenje. Približno isti, znači tu od 100 do 200 dinara, gore - dole, a vi ovde sada tvrdite da je to 2.300 dinara više. Vidim da vam stručne službe pomažu i objašnjavaju o čemu se radi, pa kad vam objasne, molim vas, izađite za govornicu da objasnite i nama. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne javlja se.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 46, protiv 118, uzdržanih nije bilo, nije glasalo pet, ukupno je prisutno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Veroljub Arsić i Srboljub Živanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ove amandmane. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, čusmo gospodina ministra kako daje izjave za ovom govornicom i osta živ, izgleda da mu procentni račun još uvek ne ide od ruke. Izgleda da su ti procentni računi bili i kada je pričao o popunjenosti slobodnih radnih mesta i verovatno nije imao u vidu da, jeste ova vlada najzaslužnija za ta slobodna radna mesta, pogotovu DOS, pogotovu krizni štabovi, koji su ulazili u preduzeća, menjali rukovodstva, pa su radnici brže-bolje, oni koji su mogli, bežali u penziju, a oni koji nisu, ostali su na milost i nemilost ovoj vladi. Dokaz za to je "Galenika" i upad gospodina Batića, u ime nekog kriznog štaba, a rezultat toga su radnici, koji nisu mogli da pobegnu u penziju, a istovremeno su sada na ulicama i traže da ostvare svoja prava. U ovom amandmanu koji sam podneo na član 2. Predloga zakona, imao sam u vidu da osnovica ne može da bude niža od 30%, a maksimalna naknada ne može da bude veća od prosečnog ličnog dohotka u Republici Srbiji, iz razloga da, ako sam ja u pravu, gospodin ministar ne bude u situaciji, kao što su bile prethodne vlasti, da nije u mogućnosti da ispuni svoje obaveze prema zakonu koji zastupa, a ako je on u pravu, ušta iskreno sumnjam, zašto taj radnik, koji je ostao bez posla, ne bi primao dve godine prosečnu platu u Republici Srbiji? Hvala.
Ima reč gospodin Srboljub Živanović.
Dame i gospodo, uvaženi poslanici i uvaženo predsedništvo, podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica na član 2. stav 2. Obrazloženje - obzirom da je povećano zahvatanje od poslodavaca po osnovu uplaćivanja doprinosa, bez obzira da li je radniku isplaćena zarada, za očekivati je da se u budžet sliva znatno veći priliv. Neosnovano je smanjiti najniži procenat osnovice naknade, niti ograničiti procentom visinu iste. Predloženim izmenama člana 2. polazi se od postojećeg pluralizma u organizovanju poslodavca sindikata - ogranizacija zaposlenih i nezaposlenih, a obezbeđuje i adekvatnu zastupljenost u upravnom i nadzornom odboru. Najviši i najniži iznos novčane naknade u nominalnom iznosu treba da ostane isti i da se procentualno ne menjaju s obzirom da se novčane naknade utvrđuju u odnosu na bruto zaradu.Prema dosadašnjem zakonu u rešenju, bilo je predviđeno da se u upravni odbor imenuju predstavnici poslodavaca iz Privredne komore Srbije, predstavnici zaposleni iz Saveza samostalnih sindikata i predstavnici nezaposlenih iz Saveza nezaposlenih iz Srbije. Time nije uzet u obzir veliki broj članova drugih organizacija, poslodavaca zaposlenih i nezaposlenih, koji po ovom rešenju nisu mogli da imaju svoje predstavnike u upravnom odboru. Prema tome, tu je Privredna komora i imamo predstavnika Privredne komore, tu je gospodin Rade Veselinović i on je trebao biti na potezu. Sramota je a i lažno bi bilo reći da se do5. oktobra lepo živelo. Nije se lepo živelo. Mi to svi znamo, ali mislim da se sada još gore živi. Svi to moramo priznati. Iako sam čovek iz privrede, sigurno možete primetiti da privreda ne radi, ljudi ne primaju platu, teško žive. U subotu se desio jedan nemili događaj, koji je ipak osvetlio ovu tačku, bar što se tiče objašnjenja svih ovih zakona. Povodom 100 dana nove srpske vlade,u subotu premijer Zoran Đinđić izveo je na ručak predsednika sindikalne centrale u Srbiji, predsednika Saveza sindikata Srbije Milenka Smiljanića, predsednika Ujedinjenog granskog sindikata Nenada Čanka i Ranka Savića generalnog sekretara Asocijacije nezavisnih sindikata. Na ovom službenom ručku obrađeni su svi ovi zakoni, jer se komuniciralo između vlasti i sindikata, a gde su se rešavala socijalna pitanja radnika. Samo se pitam, ko li je ovaj ručak platio?
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandaman na glasanje. Za 49, protiv 112, uzdržanih nema, nije glasalo 12, ukupno su prisutna 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ove amandmane. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, u prepodenvnoj diskusiji čuli smo dva kontradiktorna stava, dve kontradiktorne tvrdnje i to od predstavnika političke opcije koja nam mesecima ovde trubi kako oni ne lažu. Međutim, neko od njih dvojice ne govori istinu. Prvo nam je ovaj student, ministar ustvrdio da kako je on postao ministar za rad, srpskoj privredi je konačno krenulo. Izneo je podatke da je broj zaposlenih u Srbiji u odnosu na isti period prošle godine veći za 20%, ili u apsolutnom iznosu blizu 80.000 ljudi je zaposleno u Srbiji, kako je on postao ministar. Iz toga izvodim logičan zaključak, da privreda kojau ovako kratkom roku apsorbuje, može da zaposli 80.000 ljudi, pa toj privredi je stvarno dobro krenulo. Drugi logičan zaključak je, da čim privreda radi, čim je privreda u ekspanziji, da je povećan budžetski priliv, znači kroz poreze i doprinose i ta privreda može glatko da ispunjava sve svoje obaveze prema državi, pa i onda ne vidim razlog da budemo toliko restriktivni prema nezaposlenima. Čak, ministar reče, ovaj ministar student reče, da će te prinadležnosti prema nezaposlenima biti veće, nego što su do sada bile. To on reče, ali tako ne piše u ovom predlogu zakona. Zatim, za ovom govornicom šef poslaničkog kluba DOS-a gospodin Jovanović ustvrdi nešto suprotno od ministra studenta Milovanovića. Gospodin Jovanović reče da država nema para za nezaposlene, da on neće da laže, zato je ovaj predlog zakona tako restriktivan. Od njih dvojice, očito, neko ne govori istinu. Molim vas, da ubuduće usaglasite te stavove Vlade i predsednika vladajuće koalicije u ovom parlamentu. Ili bi se pre reklo, ja tako mislim, pre se radi o tome da ministar student apsolutno ne zna šta govori, čim je mogao da iznese ovakve podatke. Svi mi dolazimo iz naših sredina i vidimo kakav je to napad na privredu, kako je to zapošljavanje masovno, takvu ekspanziju nismo imali ni 70-tih godina u ovoj našoj državi. Na ovaj predlog zakona mogao sam da uložim ravno 17 amandmana, koliko članova ima ovaj predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica. Znači, Predlog zakona je toliko loš, da ga uopšte nije trebalo stavljati u skupštinsku proceduru, no šta je tu je. Poslanička većina je ovaj predlog zakona u načelu usvojila i sada imamo jedino mogućnost da ga amandmanskim putem popravimo. Opredelio sam se da podnesem samo jedan amandman. Da probamo da napravimo jedan mali kompromis gospodine ministre, a u cilju veće socijalne zaštite ljudi koji ostanu bez posla. Suština mog predloga je, da u slučaju kada radnik ostane bez posla, primi od države novčanu naknadu minimalnu 50% od prosečne zarade u Srbiji, odnosno maksimalnu do nivoa prosečne zarade u Srbiji. To je vrlo malo, ponavljam, vrlo malo povećanje u odnosu na vaš predlog. Vlada je predložila da minimum bude 40% od prosečne zarade, odnosno, maksimalno 80% od prosečne zarade. Pozivam vas da napravimo taj jedan mali korak, jedan mali kompromis i da se prihvati ovaj predlog. Rezervu u budžetu sasvim sigurno imamo. Da bi se ovo predloženo povećanje prihvatilo, hajde da uzmemo na primer samo one stavke - posebne namene. One stavke u budžetu pod imenom posebne namene. Hajde da uzmemo Čoviću 500 miliona, deo od tih 500 miliona za posebne namene, hajde da uzmemo onom nesrećnom Gaši Kneževiću ono što je planirao za reformu u školstvu, ostalim ministrima, Ministarstvu za svojinsku transformaciju i tako dalje, da damo sirotinji i damo nezaposlenima. Što se tiče ovog gospodina ministra, studenta Milovanovića, njemu treba da uskratimo pravo da uopšte raspolaže sa bilo kakvim novčanim sredstvima, bar dok ne završi fakultet. Hajde date pare damo sirotinji.
Gospodine Jovanović, izivolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne radi se ovde o različitim nastupima. Baš naprotiv, izneti su argumenti koji upravo ... (Miroljub Veljković sa mesta: 60.000 ljudi), pa tačno je, tačno je. Znači, vrednost izvoza srpske privrede u prvom tromesečju iznosila je 395 miliona dolara, odnosno povećanje od 14,8% u odnosu na isti period 2000. godine. U prva tri meseca 2001. godine, srpska privreda je izvozom pokrila 49,2% uvoza, dok je taj procenat u istom periodu prošle godine iznosio 42%. Obezbeđeno je 100 miliona maraka Fondu za razvoj itd. Međutim, u čemu je problem? To nije dovoljno da bi se pokrila sva ona potraživanja koja mi želimo da pokrijemo. I koja pokrivamo. Kakva su to potraživanja? Samo u sferi radničkih prava, da se na tome zadržimo. Sedamstotina trideset hiljada nezaposlenih ljudi i 770.000 ljudi na prinudnim odmorima. To je milion i po. Osamdeset hiljada novootvorenih radnih mesta, 80.000 radnika koji su ostvarili pravo na radni odnos, ne može da nadoknadi minus od milion i po. Može samo umanjiti, može uvećati sredstva sa kojima država raspolaže i ta sredstva su uvećana i ta sredstva se troše. Na šta se troše? Troše se na redovne penzije, troše se na pokrivanje socijalnih obaveza koje država ima prema stanovništvui to je ono što mi radimo. Ovaj zakon će stupiti na snagu za dve godine. Ubeđen sam, da ćemo ovaj zakon menjati jednako brzo kao što je on menjan u prethodnom periodu, ali i kada je na žalost menjan, bilo je zbog teških okolnosti u kojima se država nalazila. Nadam, se da će se on menjati kako se bude naše društvo razvijalo i kako se budu uvećavale slobode, sa kojima ćemo mi moći da izađemo pred građane. Ali, u ovom trenutku mi ne možemo lagati društvo i reći da raspolažemo sredstvima sa kojim a ne raspolažemo. Biće po malo za svakog, i to je princip socijalne pravde. Nije tačno da u budžetu postoje posebni računi sa kojih se sredstva mogu preusmeriti na ovu namenu. Naprotiv, broj posebnih računa je strogo kontrolisan i on je deset puta manji nego što je to bio slučaj u prošloj godini. Posebni računi samo postoje za pokrivanje onih obaveza koje se pojave i koje će se logično pojaviti, a ne mogu biti definisane budžetom. Recimo, u slučaju Ministarstva pravde i lokalne samouprave, u situacijama u kojima je država dužna da nadoknadi sredstva nekom stranom državljaninu, koji pretrpi štetu na teritoriji naše države. Mi danas ne možemo znati kolika će ta šteta biti. Zato smo dužni, da ostavimo poseban račun i da iz fonda tog posebnog računa pokrijemo ta sredstva. Ne radi se ni o čemu drugom, osim o našoj nameri, da zaista trošimo samo onoliko koliko imamo. To ne znači da će bilo ko ostati na ulici, ili da će bilo ko ostati bez sredstava, bar u naredne dve godine. Ubeđen sam, da ćemo ovim tempom mi uspeti za dve godine da promenimo ovaj zakon, da uradimo jedan moderan zakon. Ne moderan u smislu da budemo drugačiji, nego moderan u smislu potrebe našeg društva, da ćemo definisati drugačije radno vreme, da ćemo moći da uvećamo prava radnika i da ćemo istovremeno moći da izađemo u susret poslodavcu. Dakle, to je proces tranzicije i reforme koje su pred nama i koje ne priznaju političke barijere. Ako želimo da budemo uspešni, mi ćemo morati te zakone da donesemo, bili danas vi opozicija, a mi vlast ili sutra vi vlast, a mi opozicija. Sasvim sigurno, ovo nije obojeno partijskim bojama. Ovo je naša potreba. Ta potreba je takva, kakva je i mi je ne možemo menjati. Zato smo prinuđeni da donosimo ovakve zakone, da izmenimo ono što država ne može da ispuni. Tačno je da smo za dva meseca ostali dužni, kao država, a ne mi kao vlast, 900 miliona dinara radnicima. Ali, mi danas ne možemo reći da taj dug ne priznajemo. Ono što moramo da uradimo, jeste da kažemo građanima da nećemo dodatno opterećivati i ono malo radnika koji nešto proizvodi danas i koji stvara, između ostalog, određenu dobit koja se deli na svakoga. Dakle, to je naša stvarnost. Ona nije ružičasta. Mi smo to vrlo jasno građanima govorili u izbornoj kampanji. Ono što smo rekli i iza čega stojimo danas, jeste da ne trošimo sredstva nenamenski, da svako može imati u vidu potrošnju tih sredstava, da se, između ostalog, svi ovi zakoni donose javno u maratonskim sednicama. Ova druga sednica redovnog zasedanja traje već četiri nedelje. Mi smo samo u drugoj sednici, potrošili više vremena nego što je prethodni saziv republičkog parlamenta potrošio vremena za četiri godine. To dovoljno govori, o našoj nameri, da se ovde suočimo sa argumentima i da izađemo sa konkretnim činjenicama. One su takve, kakve su i to se ne može promeniti.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ima reč gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram dobrim i opravdanim amandman koji je na tekst Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona podneo narodni poslanik Miroljub Veljković, iz prostog razloga što mi se čini da on, u nekoliko uspeva da ublaži onaj ograničavajući deo norme iz drugog stava, u odnosu na prvi stav iz tog člana. Dakle, čini mi se, da ukoliko se ovde već govori o tome da ovo nije pretnja otpuštanjima i da neće biti većeg broja nezaposlenih, ako je to tačno, ne znam zbog čega bi onda ovakva odluka, odnosno, prihvatanje ovog amandmana poslanika Srpske radikalne stranke, nekome predstavljalo problem. Ako neće biti novih nezaposlenih, ili ih neće biti u enormnom broju, onda je potpuno normalno da bude prihvaćen ovaj amandman kojim će se omogućiti nešto bolja, ne naročito, ali nešto bolja regulacija u odnosu na prvi stav istog člana. Dakle, da ljudima, ukoliko im je osnovica bila viša, ne oduzimamo više od onoga što bi moralo da im se uzme, ukoliko im se kao privremeno ili trajno nezaposlenim ta novčana naknada isplaćuje. Čini mi se da bi to bilo nešto logično i da to ne bi diralo u posebna prava, odnosno, posebna budžetska sredstva, ukoliko je tačno da neće biti novih nezaposlenih, ukoliko je tačno da neće biti toliko tehnološkog viška, o čemu se govori. Mislim, da upravo ovakva reakcija režima, po kojoj ne sme nešto ovako da se prihvati zato što nema dovoljno finansijskih sredstava, govori o tome da se pripremaju, a po nekom drugom zakonu, nova otpuštanja radnika i da će biti veći broj nezaposlenih lica. Zato vas mi pozivamo da ne nešto posebno, ali da koliko je to u našoj moći, moći poslanika Narodne skupštine Republike Srbije, učinimo taj napor i građanima koji će biti nezaposleni, onima koji će ostati bez posla, obezbedimo makar takvu garanciju da će imati najmanje 50%, umesto ovih 40% koliko ste vi predvideli od prosečne mesečne zarade ostvarene u privredi Republike. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 52, protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 6, ukupno je prisutno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, gospodine Janjiću.
Na član 3. Predloga ovog zakona gde stoji "osnovicu na koju se obračunava i plaća doprinos za osiguranike", podnosim amandman i predlažem da se smanji za 50% od predloženih, kako bi preduzeća bila u mogućnosti da isplaćuju normalne zarade zaposlenima. Predlagač ovog zakona nije imao u vidu celokupnu privrednu situaciju i materijalnu sposobnost preduzeća, kada je predložio ovakve osnovice za isplatu zarada na kojima se obračunavaju porezi i doprinosi. U saglasnosti sam sa tim da privredni subjekti, koji mogu vršiti isplatu zaposlenima po ovom privrednom rastu i razvoju, koji su u mogućnosti da isplaćuju veće zarade od predloženih iznosa u Predlogu zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, plaćaju i propisane stope poreza i doprinosa. Međutim, privredni subjekti koji nemaju mogućnost za isplatu navedenih iznosa, neće biti u situaciji da isplaćuju ni zarade zaposlenima, a kamoli poreze i doprinose na te zarade. Zato smatram da treba predložene iznose po stepenu obrazovanja smanjiti za 50%. Bilo bi mnogo pametnije da ste u zakonu predvideli da se privredni subjekti oslobode doprinosa, godinu do dve, za sve radnike koje preduzeća zaposle, odnosno, zaposle u stalni radni odnos. Takođe, predlažem, da to isto važi i za otpuštene radnike koji se ponovo uposle. Od ovakvih mera i država bi imala koristi, a i radnici bi, takođe, imali veće šanse da se zaposle. Ukoliko neki radnik izgubi posao i država ga uputi na tržište rada, u tom slučaju država mu plaća sva socijalna davanja i doprinose.Ovim amandmanom on bi našao drugo zaposlenje, s tim što bi država servisirala njegove doprinose. Tako bi i poslodavac bio malo olakšan, a on radnik bi rešio svoj posao. Ako pođemo od činjenice da imate nameru za gašenje 400 do 600.000radnih mesta, kako i iz kojih sredstava mislite da finansirate socijalna davanja, kada je i sada priliv sredstava skroman? Kako će to tek biti kada bude 50% manje radnika i isto toliki manji priliv sredstava? Kao što sam i rekao na jednoj ranijoj sednici Skupštine Republike Srbije, u ovoj skupštinskoj sali, DOS je po nekom ključu raspodelio mandate predstavnicima udruženja "Topla braća", raznim predstavnicima sekti i nekim, nazovi strankama. Zato se i dešava da su danas novine pune izveštaja o bludničenjima članova Vlade. Razumem dame koje brane svoju čast, ali ne razumem sve ostale. Jedni tvrde da je bilo seksualnog zlostavljanja, a drugi demantuju, a treći žale što i sami nisu učestvovali. Ko će sve to da razmota. (poslanik iz sale dobacuje: ko je tebe napao Janjiću) Tvoja sestra. Stvarno ste transparentni.
Gospodine Janjiću, molim vas da se vratite temi, vi niste bili napadnuti, molim vas da se vratite temi. Molim vas da usmerite pažnju na amandmane.
Stvarno ste transparentni. Mene srpskog radikala ta sekta optuži za klanje balija, a predsednika Srpske radikalne stranke gospodina Šešelja, isključujete sa sednice po istom osnovu. Znate vi dobro zašto ste to uradili. Sve vaše prljave radnje najargumentovanije on iznosi i on je vama trn u oku za ovom govornicom. Stvarno ste najbolji.
Ako se više niko ne javlja za reč, javili ste se. Izvolite, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se radi o vrlo umesnom amandmanu poslanika Srpske radikalne stranke. Mi smo već o ovome govorili, samo još jedanput bih da podsetim i vas u Narodnoj skupštini, ali i javnost o čemu je reč kada su u pitanju osnovice za obračun i plaćanje doprinosa. Naime, nije ovo samo nešto čime bismo želeli da zaštitimo prava poslodavaca, već nešto čime bismo pre svega želeli da pokušamo da utičemo, koliko je moguće, da se zaštite prava radnika. Kada imate ovolike stope doprinosa, odnosno ovolike osnovice, za tu stopu doprinosa za plaćanje, za obračun i plaćanje doprinosa, onda ćete imati i situaciju da će po svaku cenu pokušavati poslodavci da ostanu sa što manjim brojem zaposlenih, da bi im i obaveza prema državi bila manja. To je neka elementarna logika, nalaže kao zaključak. Posebno je dobar predlog, odnosno dobar amandman zbog sledeće činjenice.
Nastavite gospodine Vučiću.
Poštujem one koji su barem u stanju da kažu - izvini, ako ništa drugo. Dakle, čini mi se da bez obzira na to što postoji razlika u onome što je računato kao neto isplata i bruto isplata zarada, ipak mi ne možete reći da je to jedna, dakle u iznosu od 473.033 dinara ne može biti tolika razlika, opet je razlika najmanja od 300% i zato mi se čini da je ovaj zahtev za smanjenje, ili da ne kažem neki drugi iznos, od recimo, 5.262 prema 950 dinara kao osnovica, dakle čini mi se da bi bilo važno da ne budemo demagozi, da ne bude 950, ali neka bude 2.700, odnosno 2.600 na ovih 5.200 koliko je predložila Vlada. Čini nam se da je to glavni razuman predlog, kao nešto što možete da prihvatite i čini mi se da bismo time zaštitili na jedan bolji način, zaštitili, uslovno govoreći, ali dali bolje i pružili bolje uslove i poslodavcu, ali koliko je to moguće zaštitili prava radnika. Hvala vam.
Gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, osnovicu čini zarada u skladu sa zakonom i kolektivnim ugovorom. Prihvatanjem ovog amandmana mi bi smanjili zaradu za 50%. To je suština i zbog toga je ovaj amandman na predloženi zakon, za nas neprihvatljiv. Mi bismo time praktično smanjili zaradu radnicima. Sa jedne strane se zalažemo za ostvarivanje radničkih prava, a sa druge strane, osporavamo pravo i na samu zaradu koja je opet sama po sebi, nedovoljna za život, onakav kakav je život pristojnog čoveka. Dakle, mi ne možemo da podržimo ovaj amandman jer bi time za 50% bila umanjena primanja radnika. Sama formulacija osnovice nije izmenjena u odnosu na sve ono što je bilo do sada. To je jedini razlog zbog koga mi ne možemo da prihvatimo umanjenje osnovice za 50%.
Ako se više niko ne javlja, a i nema ko da se javi, stavljam amandman na glasanje. Za 55, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 7, ukupno je prisutno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite gospodine Vujiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom predlažem umanjenje osnovica koje se predlažu u članu 3. stav 2. od 1. do 8. tačke Predlažem umanjenje za skoro 60%, a razlog za to leži u obrazloženju koje je Vlada podnela, predlažući ovaj amandman kojim se menja član 27đ postojećeg zakona. S obzirom da je obrazloženje veoma transparentno i jasno i ono glasi da se prelazi u nominalnim iznosima, sa neto na bruto zarade i zbog toga je potrebno uskladiti ovaj član postojećeg, dosadašnjeg Zakona i zato se predlaže ovaj novi član 3. Međutim, činjenice, stvarnost i realnost, su sasvim drugačije i zato sam predložio amandmanom određena umanjenja, kako bi ona zbilja iskazivala ono što je jasna namera Vlade. To je prelazak sa neto obračunavanja plata na bruto iznose i saglasno tome, ako se pogleda kakvi su sada predlozi, koje su sada minimalne osnovice, u svakom slučaju one su minimalne i ni u kom slučaju ne ograničavaju poslodavca da isplaćuje više nego što jeste, ali to zavisi od poslovanja tog privrednog subjekta. S obzirom da je privreda u veoma "zavidnoj" situaciji, u kojoj jeste, teško da će jedan privredni subjekat moći da ispoštuje zakonski okvir i da isplaćuje ove osnovice. Zbog toga sam bio i ponosan i zbog toga je moj amandman u tom cilju, da te osnovice u svakom slučaju, ako se i zadržavaju, treba da se umanje u iznosima u kojima se umanjuju, pa sam predložio da ta umanjenja budu 60% kako bi se time prešlo sa neto, na bruto, što je primereno tome. Ako je Vlada, a mislim da jeste, zato što mi se čini da su ovi iznosi veliki, posmatrala rast troškova života, ako je već ukalkulisala planiranu inflaciju za ovu godinu, a izgleda da će biti prevelika, onda mogu da shvatim zašto su ovi iznosi toliko veliki. Ali, opet pominjem teško da će jedan poslodavac, tj. jedan privredni subjekat biti u mogućnosti da u narednom periodu ispuni ovaj predloženi zakonski akt, ispuni ga u potpunosti i time će biti dovedeno pitanje poslovanja, jer situacija koja će biti nametnuta prvim sledećim zakonom koji se očekuje Skupštini, a to je zakon o vlasničkoj transformaciji, dovešće u izvesnu korelaciju i ovaj zakon sa ovim ostalima koji se očekuju. I to je ono što neprestano govorimo sa ove govornice i očito se ide i ima se zla namera od strane ove vlade, da sve ono što iole malo radi, da se dovede u takvu poziciju da ne može više da radi i da ga država uzme pod svoje i onda država na osnovu tog budućeg zakona o vlasničkoj transformaciji, bude jedini kupac (saradnik) sa tim novim strateškim partnerima.
Da li se još neko javlja za reč? Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 55, protiv 116, uzdržanih nema, nije glasalo 7, ukupno je prisutno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko javlja za reč? Reč ima gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman ima smisla isto kao i prethodna dva o kojima smo govorili i koji na značajan način smanjuju osnovicu, o kojoj je ovde reč i tamo gde je 3.033 predlog da bude 1.365 dinara, a tamo gde je 4.427 naš poslanik je predložio 1.992 dinara, a tamo gde je 5.262 tu je predlog da bude 2.368 dinara i tako dalje. Znači, to je nešto između, radi se o istom procentu o kojem smo govorili u prethodna dva amandmana, između 50% i 60%. Dužan sam, iako se nisam javljao za repliku, da kažem samo u jednoj rečenici da osnovica i zarada nemaju nikakve veze sa tim, a da zarada može da bude viša, uopšte ne mora da bude ograničena ovakvom osnovicom o kojoj je ovde bilo reči. To je reakcija na ono što je malopre rekao predstavnik vlasti, može da bude i manja, a istovremeno mislim da bismo ovim zaista značajno oslobodili poslodavce pre svega, ali na neki način zaštitili radnike od preteranog otpuštanja.
Da li se još neko javlja za reč ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 56, protiv 116, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 7, ukupno je prisutno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušala sam kao i moje kolege pre mene, naravno, svako sa nekim svojim viđenjem šta je to što je optimalno, a što bi trebalo svakako smanjiti kod osnovica za utvrđivanje prava nezaposlenih lica i plaćanje doprinosa po tom osnovu i predložila da to bude 50% manje nego što je predložila Vlada, sa obrazloženjem da su svi ovi iznosi neprimereno visoki i imaju za cilj jedino punjenje budžeta i to preko leđa poslodavaca, a na uštrb položaja zaposlenih. Sve što je negativno po poslodavca, na kraju se ipak prevali na zaposlenog i on trpi taj poslednji udarac. Jasno je ovde šta se radi i da se planira mnogo veći broj nezaposlenih, a mnogo manji broj zaposlenih, pa je stoga Vlada ovoliko i povećala osnovice, a smanjila prava koja nezaposleni po tom osnovu imaju. Još jednom da raščistimo jednu situaciju vezanu za utvrđivanje ovih osnovica. Vlada nama obećava ovde i predstavnici Vlade su u nekoliko navrata rekli - o poreskim stopama ćemo kasnije, verovatno u nameri da smanje te poreske stope, što mi ne očekujemo, jer smatramo da nema ništa čak ni od ovoga da se od ovako visokih osnovica budžet napuni onoliko koliko će to biti potrebno, odnosno da zadovolji potrebe onih koji će ostati u toku godine bez posla. Ako znamo da je u decembru i januaru ostalo bez posla oko 50.000 građana, neka trend bude isti, pa sada izračunajte koliko je to samo u toku jedne godine. Kada dođe do privatizacije i do pronalaženja strateškog partnera, onako kako ste vi gospodo DOS-ovci zamislili, onda će taj broj nezaposlenih biti još veći i onda ćemo verovatno imati ponovo na dnevnom redu možda i novi zakon u celosti, a ne samo izmene i dopune, pa će te osnovice možda biti i trostruko veće, ali džaba sve to, nećemo imato od koga da naplatimo te poreske osnovice i te stope po tim poreskim osnovicama.
Da li se još neko javlja za reč? Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 55, protiv 104, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 14, ukupno su prisutna 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanikPetar Jojić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite gospodine Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u mome amandmanu predložio sam da se smanji osnovica iz razloga što se očigledno ide na opterećenje poslodavaca, a treba priznati i to je nesporna činjenica, bar iz dosadašnjih diskusija, a sa druge strane iz samoga predloga zakona vidi se da se ide na to da se optereti pre svega lični dohodak i da se osnovice povećaju, a niko ne garantuje da će te osnovice neko moći da obezbedi radnicima. Građani su sve očekivali, ali nisu očekivali ovoliko zahvatanje i ovolike doprinose i ovakve zakone koji će ići toliko daleko da će dovesti u pitanje mnoge kolektive i mnoge poslodavce da zatvore svoje firme i da će mnogi biti prinuđeni da otpuštaju radnike. Učinjeno je danas konačno, nesporno i to, da je po prvi put zvanično rečeno da je 750.000 radnika bez posla i da je 700.000 radnika na prinudnom odmoru. Stotine hiljada radnika očekuje otpuštanje, po mom nekom dubokom uverenju i u budućem periodu nakon donošenja novog zakona o privatizaciji. Šta će se dešavati u praksi, predlagač nije vodio dovoljno računa. Pre svega, šta će poslodavci biti prinuđeni da rade? Otpuštaće radnike ili će sa mnogim zaključivati ugovore o delu, pa će ugovorima o delu isplaćivati znatno manje iznose i na njih plaćati doprinose, a biće prinuđeni da jedan deo sredstava isplaćuju na ruke radnicuma. Ono što nije dobro u predlogu ovog zakona jeste, što se obračun vrši u bruto iznosu i ta osnovica nikako ne može biti ispunjena pa mnoga preduzeća neće moći da izvrše ove obaveze koje se u zakonu predviđaju. U zakonu možemo, gospodo narodni poslanici, napisati sve i svašta, papir trpi. Međutim, u praksi a verujem da ste mnogi uvereni u to, jer radite i znate, da je nemoguće obezbediti u sadašnjim uslovima i okolnostima, posle toliko godina sankcija koje su uavedene našoj državi, promenjenim okolnostima i posledicama bombardovanja a da pomoć koja je obećana nije stigla našoj državi i da je ona izostala.I, u promenjenim okolnostima, siguran sam, da mnogi poslodavci neće moći da ispune obaveze, jer su osnovice previsoke. Zbog toga sam i predložio da se osnovice za doprinose smanje za 50% da bi radnici dobili veće plate i ne može se ovo dovoditi u vezu i ne može ovo da bude isto što i plata. Plata je jedno, a osnovica je drugo. Na osnovicu i to u bruto zaradi u kojoj se ukalkuliše i uračunava i noćni rad i prekovremeni rad i regres za godišnji odmor i topli obrok, dakle kada se sve to sabere, to su iznosi po stepenima izuzetno visoki, previsoki. Možda ovi iznosi neće biti previsoki u dogledno vreme, ali će zato našoj državi biti potrebno dosta vremena da mi konačno budemo u redu onih zemalja, koje mogu da isplate lične dohotke, i da se na te lične dohotke, na te zarade, na te osnovice doprinosi isplate, a koji se predviđaju. Naša zemlja ne može preko noći da postane Amerika, to je nesumnjivo. Nadam se da ćete se s tim složiti. Za to će nam biti potrebno mnogo vremena ali u novonastalim okolnostima i zbog promenjenih okolnosti i sadašnjeg trenutka u kome se nalazimo mišljenja sam da ovaj amandman treba prihvatiti i zato sam ga i predložio, da se smanje osnovice da bi što više moglo ostati kao zarada da se isplati radnicima. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, izneću još jedan argument u prilog amandmana, koji su svi relativno srodni ili gotovo iste prirode. Naime, to je amandman koji se podnosi zbog činjenice da je ranije postojala mogućnost, u tekstu koji se sada menja u zakonu o izmenama i dopunama ovog zakona, da Vlada Republike Srbije na zahtev poslodavca i da ovako relativno niske osnovice smanji i do 50% ukoliko bi time Vlada shvatila ili uvidela da će biti u potpunosti uništen proizvodni proces ili ukoliko se preduzeće ili firma nalaze u izuzetno teškom položaju, a smatram da ako joj Vlada to obezbedi da će taj proizvodni proces moći da se redefiniše, da će moći da izvrši bilo kakav napredak u predstojećem periodu. Mislim da izbacivanje ovih članova, sa ovako visokim osnovicama, za obračun doprinosa, zaista u najvećoj meri pritiska poslodavce i možda će neko reći kao svoj argument - ali time će ostati oni koji su najčvršći, oni koji su najzdraviji, jeste, ali takvih je u Srbiji danas na žalost veoma malo. Već godinama, decenijama ih je veoma malo i to nije nikakva novost niti svetsko čudo, ali se postavlja pitanje da li mi zbog toga, u takvoj situaciji u našoj privredi, možemo i da li smemo, da li je potrebno da uništimo svakog privrednog subjekta, posebno one koji učestvuju u kakvom takvom proizvodnom procesu. Plašim se, da nam se ne dogodi posle svega ono što se dogodilo u Rumuniji i Bugarskoj. Po istom principu je rađeno. Nezaboravite da je Rumunija bila jedan od najvećih evropskih petrohemijskih giganata, druga u Evropi a danas ona ne postoji u petrohemijskoj industriji. Suštinski, imali ste Bugarsku koja je bila najveći izvoznik povrća u Evropi a danas je Bugarska uvoznik povrća. Plašim se da ćemo na ovakav način i ono malo što imamo, pa makar i loše proizvodnje, uspeti da uništimo i da se u potpunosti predamo u ralje onih stranih investitora koji bi budzašto da uzmu ono što je naše a da proizvodnja ni posle toga ne dobije tj. da ni do kakvog progresa i napretka ne dođe. Zato vas pozivam da ovaj amandman Petra Jojića prihvatite.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 60, protiv 110, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 6, ukupno je prisutno 176narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član3. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović i amandman povukao. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Marko Ćulibrk. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Potovani narodni poslanici, podneo sam amandman na član 4. u kome se govori - ako poslodavac ne isplati platu do 30. u mesecu, dužan je da plati doprinose koje je propisao u iznosu od 3.000 do 12.000 dinara. Moj amandman se odnosi na to da obično ako poslodavac ne može da isplati minimalnu zaradu od 1.800 dinara, ima poremećaj u poslovanju, pa bi bilo pošteno da se da mogućnost poslodavcu da isplati 1.800 dinara svima linearno a na to da plati doprinose. Znači, na 1.800 dinara. Na taj način bi se pomoglo i poslodavcu i radnicima. Tako dolazimo do toga da svi ovi zakonski paketi u vezi sa porezom imaju samo za osnov da se puni budžet. Znači, radniku smo dali samo 1.800 dinara, a poslodavac mora da plati od 3.000 do 12.000, tako da je cela funkcija u punjenju budžeta. Kada prođe to vreme u kome je došlo do poremećaja u poslovanju, onda će poslodavacda plati i tu razliku radniku i na nju doprinose i porez državi za socijalno osiguranje. U obrazloženju kojim se odbija moj amandman, navodi se da bi tada poslodavci uglavnom isplaćivali samo minimalnu zaradu od 1.800 dinara. Međutim, to nije tačno, pošto minimalnu zaradu može isplatiti poslodavac samo kad takvu odluku donese upravni odbor i sindikalna organizacija. Sigurno da ni sindikalnoj organizaciji nije u interesu da stalno daje saglasnost poslodavcu da isplaćuje 1.800 dinara, ali sigurno da bi sindikalna organizacija imala mnogo više sluha za poslodavca, a samim tim i za sebe, kada dođe do poremećaja, da omogući poslodavca da mesec ili dva prenebregne tu situaciju i kada dođe do ciklusa poslovanja koji će moći da isplati i plate i doprinose, da se to na taj način i isplati. Zato predlažem da se ovaj amandman usvoji i da se pomogne i radniku i poslodavcu. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, poštovani članovi Vlade, mislim da ovaj amandman kolege Ćulibrka treba prihvatiti jer on inauguriše princip pravičnosti. On je logičan odgovor na postojeću ekonomsku situaciju, u kojoj se nalazimo i ne treba zaboraviti da mi imamo sada privredu Srbije koja je u velikom delu nelikvidna. Skoro 60% privrede Srbije je nelikvidno. A, uposlenost kapaciteta iznosi svega 30% prema zvaničnim podacima. Ovim amandmanom, odnosno njegovim usvajanjem, daje se mogućnost da preduzeće koje ima određeni proizvodni problem da može da nastavi da radi. Naime, ovim amandmanom se daje mogućnost da se vrši uplata doprinosa u visini minimalnog ličnog dohotka, to jest da on bude osnovica za uplatu doprinosa, a da istovremeno taj minimalni lični dohodak bude iznos koji će radnik primati. Prema Predlogu zakona, koji je danas na Skupštini, poslodavac ima obavezu samo da uplati doprinose, a nema obaveze da isplati bilo koji deo ličnog dohotka za zaposlene. Ovim amandmanom se daje mogućnost da se ta teškoća u kojoj se nalazi jedan kolektiv prebrodi. Na kraju, minimalni lični dohodak nije stvar samo rukovodeće strukture. Upravni odbor i sindikat treba da se izjasne o tome, a postoje i drugi državni organi koji mogu da utvrde da li se nakon prevladavanja te ekonomske teškoće, u kojoj se preduzeće nalazi, da li se poštuju odredbe zakona. I na kraju, mislim da bi se prihvatanjem ovog zakona stvorila mogućnost da se eventualno i u preduzeću preduprede neke moguće negativne reakcije zaposlenih, kao što je štrajk i slično, u odnosu na činjenicu da poslodavac ima obavezu da uplati doprinose državi, a nema obavezu da uplati lični dohodak za zaposlene. Iz tog razloga mislim da ovaj amandman treba prihvatiti. Hvala.
Pošto nema više prijavljenih za diskusiju, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Marko Ćulibrk. Molim vas da se izjasnite glasanjem. Za 56, protvi 105, uzdržana dva, nije glasalo 10, ukupno je prisutno 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Slobodan Janjić.
U članu 6. ovog zakona stoji, da je organ nadležan za poslove platnog prometa, da najkasnije do kraja tekućeg meseca obavesti nadležni republički poreski organ o poslodavcima, koji nisu izvršili isplate zarada za prethodni mesec, odnosno uplatili doprinose u skladu sa članom 125. ovog zakona. Nadležni poreski organ dužan je da najkasnije u roku od osam dana, od dobijanja obaveštenja, utvrdi obavezu poslodavca, da u određenom roku uplati doprinose u skladu sa članom 125. ovog zakona. Mišljenja sam i smatram, da član 6. ovog zakona treba izbrisati, iz razloga što mnoga preduzeća neće biti u mogućnosti da isplate zarade predviđene članom 3. ovog zakona, te je i suviše uvoditi bilo kakve zakonske regulative, da bi se ispoštovao ovaj zakon. S obzirom, da je poslanička većina u Skupštini dokazala dosadašnjim radom da je samo glasačka mašina Vlade i da će usvajanjem i ovog predloga zakona ići na štetu privrednog razvoja preduzeća, predlažem da se po članu 17. ovog predloga zakona, u kome stoji da će se primenjivati od 1.09.2001. godine, isti primenjivati od 1.01.2002. godine, kako bi se preduzećima omogućilo da se prilagode novim uslovima poslovanja, odnosno, dok ne srušimo ovu nemoralnu DOS-ovsku, levičarsku vladu. Gospodo, spremajte se za polaganje računa. Ni najveći optimisti vam ne daju više od tri meseca vršenja vlasti.
Da li se još neko javlja za diskusiju? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, kao predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovaj amandman važno prihvatiti, zbog toga što u pravu ne znam šta bi trebalo da znači ovo - u određenom roku? Koji je to rok? Je li to rok od 7, 8 dana, ili rok od 30 dana, ili rok od pola godine, ili rok od godinu dana? Dakle, kakva je to obaveza ako se kaže - u određenom roku, a ne zna se i nigde se ne precizira u zakonskom tekstu koji je to rok. Dakle, bilo bi dobro da je predlagač zakona naveo neki rok, da ovo bude kongentna norma, da o tome može da se govori o određenoj obavezi nadležnog poreskog organa, i naravno, poslodavca koji bi bio obavezan da uplati taj doprinos, a ne ovako, niko ne zna koji je taj rok i takva vrsta normi ostavlja mogućnost i pravo za stvaranje arbirtrernosti, što nikako i ni u kom slučaju nije dobro. Zato vaspozivam da amandman narodnog poslanika Srpske radikalne stranke prihvatite.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju po ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Molim vas da se izjasnite glasanjem. Za 55, protiv 106, uzdržavnih nije bilo, nije glasalo 13, ukupno su prisutna174 narodna poslanika. Konstatujem da narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Branislav Blažić.
Gospodo, ovo je sada jedno čisto tehničko pitanje i stvarno ne vidim razlog zbog čega se odbija ovakav amandman. Jednostavno, u stavu 3. člana 27j-1 nadležni poreski organ dužan je, da najkasnije u roku od osam dana od dobijanja obaveštenja iz stava 1. i 2. ovog člana utvrdi obavezu poslodavca, da u određenom roku uplati doprinos, u skladu sa ovim zakonom. To - u određenom roku, u stvari, ovde je neodređeni rok. Amandmanomsam predvideo da to bude u roku od 30 dana, jednostavno, da se ipak odredi, da se na neki način obezbede princip i jednakost i da se ne dozvoli poreskom organu da on određuje koji je to rok, nego da ova Skupština, u stvari, u ovom zakonu već odredi taj rok. To je toliko jednostavno i jasno, obezbeđuje se i preciznost zakona i princip jednakosti svih poslodavaca. Ono što je tu isto jako važno i bitno to je, da bi u zakonu uvek trebalo izbegavati ove određene rokove, ili neke nedefinisane stvari, kako bi se smanjila mogućnost manipulacije na terenu. Hvala.
Da li se još neko javlja za diskusiju po ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Za 56, protiv 98, uzdržana dva, nije glasalo 19, ukupno je prisutno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Sada imamo jedan predlog za dodavanje novog člana. Narodni poslanik Petar Petrović je podneo amandman kojim predlaže da se posle člana 8. doda novi član 9. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, čitajući Zakon o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica i upoređujući ga sa Predlogom zakona koji sam pomenuo, sa Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o javnim prihodima i rashodima, koji smo usvojili na prethodnoj sednici Skupštine, došao sam do saznanja, konsultujući Stručnu službu Stranke srpskog jedinstva, da postoji jedna pravna praznina u Predlogu zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica, i iz tog razloga sam i podneo ovaj amandman, koji glasi: "U članu 34. stav 2. posle reči: "rada Zavoda" stavlja se tačka, a reči: "i finansijski plan Zavoda", brišu se." Dosadašnji član 9. - 17. postaju članovi 10. - 18. U dosadašnjem članu 18. koji postaje član 19. reči: "9, 10. i 15" zamenjuju se rečima: "10, 11. i 16." Zašto? Kao što sam rekao, odredbama člana 15. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim rashodima i javnim rashodima, koji je usvojen na prethodnoj sednici Narodne skupštine, predviđeno je da na finansijski plan i završni račun organizacije socijalnosg osiguranja, saglasnost daje Narodna skupština Republike Srbije. Međutim, odredbom postojećeg zakona članom 34. stav 2. predviđeno je da na finansijski plan Republičkog zavoda za tržište rada saglasnost daje Vlada Republike Srbije. Postavlja se jedno logično pravno pitanje, ko će dati saglasnost na završni račun i na finansijski plan Zavoda, da li Vlada ili Narodna skupština ? Ako smo usvojili u Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o javnim prihodima i javnim rashodima, da to treba da radi Narodna skupština, sasvim je logično i pravno opravdano i razumljivo datreba da se usvoji da kažem, tako, novi član zakona i da uđe u Predlog o izmenama i dopunama postojećeg zakona. Meni je žao što sam ja to video i moja Stručna služba, a ministarstvo koje je nadležno i koje je davalo Predlog o izmenama i dopunama, to nije videlo, sa svojim stručnim službama. Hvala. [[Aplauz Stranke srpskog jedinstva.]]
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Molim vas da glasate. Za 60, protiv 95, tri uzdržana, nije glasalo 19, ukupno je prisutno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Prelazimo na član 12. Na član 12. amandman su podneli narodni poslanici Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović. Vlada, Odbor za rad i boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za reč? (Da.) Izvolite.
Članom 12. Predloga zakona briše se član 41b. starog Zakona gde se kaže da Vlada Republike Srbije na zahtev poslodavca za pojedine delatnosti, odnosno, poslodavce može da utvrdi niže osnovice za plaćanje doprinosa iz člana 27đ stav treći i peti ovog zakona, ali ne niži od 50% na način i u postupku propisanom svojine aktom, i onda se daju neki uslovi. Slažem se da se zakoni moraju jednako primenjivati na sve obveznike. Međutim, u ovom prelaznom periodu bez obzira šta ja mislio o Vladi koju sastavlja DOS, amandmanom sam tražio da se član 12. briše, kako bi se omogućilo da Vlada ipak u ovom prelaznom periodu, ima neke ingerencije i da može zbog nekih opravdanih zahteva, da smanji osnovicu za plaćanje doprinosa. To možda ne bi bilo trajnog karaktera, već kod donošenja novog zakona može se i to izbeći. Međutim, izgleda da ne vredi o tome mnogo pričati, jer od prilike ima nekih 105 - 106 poslanika DOS-a u ovoj sali. Da nema opozicije ne bi bilo ni uslova za rad, jer očigledno, da je ovde važnije da se vrši rekonstrukcija događaja u Socijaldemokratskoj stranci, da se potpredsednici ....
Molim vas da se držite teme.
... da se potpresednici Vlade radije bave jurenjem sekretara ili sekretarica, zavisi prema sklonosti, nego što rade u ovoj skupštini.
Da li se još neko javlja za diskuksiju po ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Molim vas da glasate. Za 57, protiv 98, jedan uzdržana, nije glasalo 21, ukupno je prisutno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za diskusiju po ovom amandmanu, od ovlašećnih učesnika u raspravi? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman koji je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvinjavam se, molim nekog iz tehničke službe da dođe, došlo je do pada sistema, nemam ništa na ekranu ovde.
Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo 59, protiv 107, niko uzdržn, nije glasalo 14, ukupno je prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne želi.) Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Imamo sledeću situaciju, gospodin Janjić je podneo amandman na član 14. stav 6. Član 14. nema stav 6. i iz tog razloga amandman nije obrađen i nije uvršten. Dogovorićemo se o tome da gospodin Janjić kaže o čemu se radi. Mi ne možemo, po proceduri, da se o tome izjašnjavamo, ali ću mu dati reč da objasni o čemu se radi, šta je predloženo.
Ne znam zašto vam toliko smeta ako je došlo do jedne greške u kucanju, umesto stava 2., napisano je stav 6. To ništa ne menja. Treba precizirati član 14. Predloga zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica, u skladu sa propisima o penzionom i invalidskom osiguranju, i precizirati u smislu da li će se novčana naknada isplaćivati i licu do trenutka kad to lice: a) ispuni samo jedan od uslova za odlazak u penziju, godine starosti ili godine staža osiguranja; b) kada lice ispuni oba ova uslova; i c) ostavlja se licu da bira da li će u starosnu penziju sa oba ispunjena uslova. Predlažem da Ministarstvo za rad i zapošljavanje Republike Srbije ili Vlada Republike Srbije oformi nezavisnu stručnu komisiju o zakonitosti sprovođenja programa zapošljavanja. Programi su sledeći: a) programi za novo zapošljavanje, programi za bespovratna sredstva ili krediti i programi sredstava za investicije u poslovni prostor, nabavku mašina, oprema i slično. Ovo predlažem iz razloga, što pojedina pravna lica po različitim osnovama koriste sredstva tržišta rada, a efekti su mali ili nikakvi. Na jednoj strani imamo, da pojedini privredni subjekti u više navrata koriste ova namenska sredstva, jer su bliski sa onima koji o sredstvima odlučuju, na drugoj strani imamo da privredni subjekti, kojima su ta sredstva stvarno potrebna i dala bi određene efekte u pogledu zapošljavanja radnika i opremanja privrednih subjekata, nisu u mogućnosti da ta sredstva koriste, jer nisu bliski sa onima koji o sredstvima odlučuju. Jednostavnije rečeno, ta sredstva su u velikom broju slučajeva deljena između onih, koji su ih nenamenski koristili i onih koji su ih nenamenski delili. Imamo dosta primera zloupotreba tih sredstava, gde su privredni subjekti uzimali određena sredstva za prijem pripravnika, a da pripravnike uopšte nisu primili u radni odnos, za vreme za koje su sredstva odvojena. Predlažem da jedna višestranačka stručna komisija izvrši uvid u rad pomenutih organa i o tome obavesti Skupštinu, sa predlogom mera za poboljšanje rada u ovim ustanovama.
Na taj način smo rešili ovaj problem. Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica, u celini. Molim narodne poslanike da glasaju. Za 120, protiv 58, uzdržan jedan, nije glasalo 5, ukupno je prisutno 184 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PENZIJSKOM I INVALIDSKOM OSIGURANjU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Srboljub Živanović, Tomislav Nikolić, Vojislav Obradović, Petar Jojić, Marko Ćulibrk, Stevan Gudurić, Rade Bajić, Slobodan Janjić, Božidar Vujić, Toma Bušetić, Milena Milošević, Dragan Rafailović, Nataša Jovanović, Rajko Baralić, Petar Petrović, Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste izveštaje Zakonodavnog odbora i Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja. Na sednici Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja narodni posalnik Dragan Rafailović povukao je svoj amandman na član 1. Predloga zakona. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Želi.) Ima reč ministar Gordana Matković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, meni je ostao jednostavan zadatak, pošto je prethodni Zakon usvojen, a u ovom predlogu zakonu se ne menja ništa suštinski, menjaju se osnovice. Osnovice su za obračun plaćanja poreza i doprinosa, naravno, u ovom predlogu zakonu a formulisane na isti način kao i u prethodnom koji je upravo usvojen. Nadam se, da je većina argumenata već iscrpljena u prethodnoj raspravi. Htela bih samo da kažem, da bi pojasnila onima koji insistiraju na velikom povećanju osnovica, dakle, osnovice su nekada obračunate na bazi neto plata, sada se obračunavaju na bazi bruto plata i otuda toliko povećanje. Tako, kada kažemo u nekim predlozima, u nekim amandmanima, da bi osnovice trebalo da budu za 50% manje od predloženih, to zapravo znači, da one treba da budu manje u bruto iznosu nego što su bile ranije u neto iznosu. Mislim, da zaista nema razloga da se o ovome dalje govori. Nadam se, da će ovaj zakon biti nešto brže usvojen nego prethodni. Takođe, nadam se da vam je jasno, da nema osnove da osnovice za jedno socijalno osiguranje budu utvrđene na drugi način nego što su za drugo. Hvala.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li je predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Ukoliko ne, prvi prijavljeni je narodni poslanik Živko Selaković.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva predstavlja i veliki broj penzionera, zato se zalažemo za donošenje takvih rešenja u zakonima koja će doprineti da se poboljša njihov materijalni položaj. To se, međutim, ovim zakonom, kao ni zakonima koji su već usvojeni (mislim na paket poreskih zakona), ne obezbeđuje. Ukazaću i zbog čega. Prozračno pa čak i demagoški zvuči to, čak i za laike da će "tobož" uračunavanjem u lični dohodak primanja za topli obrok, koji mesečno iznosi od 200, do 300 dinara, kao i regres koji u godišnjem iznosu ne prelazi više od dve do tri hiljade dinara, povećati primanja odnosno osnov za obračun penzija. Uz ovu nerealnost u obračun bruto ličnog dohotka treba da uđe kao osnov, terenski dodatak dnevnice i drugo, koji ogromna većina zaposlenih nikada neće primiti jer obične radnike - osiguranike niko ne šalje na takve terene i putovanja za šta se prima nadoknada. Kako se po usvajanju ovog zakona, koji će se kao i svi do sada usvojiti, jer DOS ima ogromnu većinu, neće iskazati neto već nova bruto zarada, to treba da znači da će se za procenat tog rasta povećati i penzija. Kada bi to bilo tako, poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva podržala bi ovaj zakon. Međutim, činjenica da se prema predlogu finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje kao i u informacijama datim sredstvima javnog informisanja, priprema izmena važećeg rešenja u usklađivanju penzija, prema kome se penzije od 1. juna 2001. godine, ne bi usklađivale prema kretanju zarada već prema rastu cena na malo, znači da će doći ne do poboljšanja već do pogoršanja materijalnog položaja penzionera. To svakako ne možemo prihvatiti i zato poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva neće glasati za donošenje ovog, to jest, ovakvog zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Naša javnost, a i većina poslanika verovatno ne zna da su prava iz penzijskog i invalidskog osiguranja, skoro u celini, uređena navedenim Saveznim zakonom i da su sva rešenja međusobno povezana i kao takva dovode u ravnopravan položaj sve korisnike prava i osigranike, na celoj teritoriji Jugoslavije, nezavisno u kom periodu ostvaruju pravo iz ovog osiguranja. Izmena samo jednog rešenja i to osnovnog dovešće do značajnih problema u ovom sistemu. To praktično znači da će donošenje ovog zakona dovesti u pitanje odnos: Saveznog i Republičkog zakona, celokupne matične evidencije, koja je uređena u celini navedenim saveznim zakonom, čiji podaci služe za određivanje visine prava, a usvojena je pre 30 godina i vodi se na osnovu podataka o ostvarenim neto zaradama; stečena prava koja su od uspostavljanja sistema penzijskog i invalidskog osiguranja zasnovana na principu neto zarade, pa bi prelazak na princip bruto zarade doveo do pojave dve kategorije osiguranika i korisnika, i drugo. Želim da napomenem šta predlagač zakona kaže u ovom predlogu: da su do sada regres, topli obrok i drugi vid nadoknade ličnih dohodaka u hrani "polutke mesa" i slično tretirani kao nelegalan vid nadoknade ličnih dohodaka i izbegavanje preduzeća i poslodavaca od plaćanja doprinosa i drugih obaveza. Kada se sve ovo ima u vidu, neprihvatljiva je parcijalna izmena ovog zakona. Ako je ovo razlog i bio cilj, moglo se naći drugo celishodnije rešenje koje bi nateralo poslodavce da ne izbegavaju plaćanje poreza i doprinosa na ova primanja, a ne na ovaj način, koji je pri tom i suprotan odredbama člana 51. Saveznog zakona o osnovama radnih odnosa. Koliko je ozbiljan i značajan sistem penzijskog i invalidskog osiguranja za obezbeđenje materijalne i socijalne sigurnosti građana, govori rešenje utvređno u članu 24. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije, prema kome se prava stečena na osnovu Zakona o penzijskom i invlidskom osiguranju ne mogu oduzeti ni ograničiti. Stoga se sve ovo mora imati u vidu prilikom izmena i dopuna rešenja utvrđenih u važećim propisima, iz ove oblasti i svaka izmena mora biti doneta na osnovu detaljnog sagledavanja njenih prednosti i posledica i na osnovu širih konsultacija. Poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva uvek bi podržala nužne izmene u ovom sistemu koje će doprineti njegovom daljem prilagođavanju, tržišnoj ekonomiji ali koje pri tom neće dovesti do daljeg pogoršanja materijalnog položaja korisnika penzija i drugih prava iz ovog osiguranja već, naprotiv do poboljšanja tog položaja. Da se o materijalnom položaju penzionera ne vodi dovoljno računa govori i činjenica da se sa isplatom penzija ostvarenih u fondu zaposlenih kasni skoro dva i po meseca, a u fondu zemljoradnika skoro dve godine. Šta to znači za standard penzionera i njihovih porodica u sadašnjim uslovima, nije potrebno obrazlagati. Nije na odmet da se javnost, a posebno Vlada Republike Srbije podseti da od ovoga zakona kakav će biti, zavisi sudbina i život 1.265.000 penzionera iz redovnog radnog odnosa, 220.000 zemljoradničkih to jest penzionera privatne delatnosti, kao i oko 70.000 penzionera samostalne delatnosti to jest privatne delatnosti, odnosno privatnika. Pored toga ni prilikom donošenja zakona o budžetu Republike Srbije za 2001. godinu niti u predlogu finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranja za 2001. godinu, nije bilo, odnosno nema ni reči o isplati takozvanog "velikog duga" penzionerima za period od 1. aprila 1994. godine do 30. juna 1995. godine, koji iznosi oko dve i po penzije, a koji se prema odredbama člana 149. Republičkog zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju mora isplatiti. A poljoprivrednicima je posebna priča,koju je sramota već i pominjati. Kada se zna da je penzija ekonomska a ne socijalna kategorija, jer su ljudi penzije zaradili, da predstavlja vid odložene potrošnje zarade, odnosno vid štednje garantovane od strane države ne shvatljivo je da, s tim u vezi još uve nije nađeno rešenje. Na drugoj strani iznalaze se rešenja za isplatu takozvane stare devizne štednje, što poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva svakako podržava, ali se zalažemo da Vlada, što je moguće pre, preduzme mere da se penzionerima isplati navedeni dug koji u stvari, može se reći, predstavlja novu štednju čija se isplata stalno dovodi u pitanje. Očekujemo bolje rečeno zahtevamo, da Vlada iznađe odgovarajuća rešenja koja će obezbediti da se isplata penzija vrši redovno i blagovremeno, jer su DOS-u u predizbornoj kampanji penzije i penzioneri bili značajan faktor za pridobijanje birača. Iz svega ovoga proističe, da je Predlog zakona urađen prebrzo zbog neizvesnosti statusa Srbije i Crne Gore, tj. statusa Savezne Republike Jugoslavije. Stoga je bolje rešenje da se sačeka konačna odluka o statusu Savezne Republike Jugoslavije i tek tada uradi ovaj veoma važan dokument, tj. zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju. Imajući sve ove okolnosti i činjenice u vidu, poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva, podnela je i nekoliko amandmana na ovaj predlog zakona. Na kraju svega ovoga želim da podvučem, iz svih gore navedenih okolnosti poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva neće glasati za ovaj zakon, jer usvajanjem istog, doveo bi se u pitanje i ovako pretežak standard penzionera.
Reč ima ministar Matković.
Ovo je zakon koji reguliše prava penzionera, uslove penzionisanja. To je zakon na saveznom nivou i nama je to naravno poznato. Zaista sada da otvaramo raspravu o svim rešenjima koja se odnose na penzioni sistem, ta bi rasprava mogla da traje jako dugo, ali takvi predlozi ovde ne postoje. Objasniću i zašto ne postoje. Znači, mi smo se kao vlada dogovorili kada će koji zakoni prolaziti kroz skupštinsku proceduru, zbog toga što je jasno da svi zakoni pripremljeni na ozbiljan način i na ozbiljan način tretirani od strane poslanika ne mogu da prolaze svi u isto vreme i preko reda. Ono što je menjano u ovom zakonu, kao i u svim zakonima koji se odnose na socijalna davanja, promenjeno je samo zbog toga što se prelazi sa neto na bruto plate i samo su te izmene izvršene. Znači, ne radi se o promeni statusa penzionera, ne radi se ni o kakvim drugim promenama. Promene koje se odnose na predlog penzionog sistema biće formulisane do kraja ove godine.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Petar Jojić.
Bolje Petar Jojić, nego Vuk Obradović. Terminološki, čisto da uskladimo. Tačno je da je ovo još jedna izmena i dopuna zakona koja je u sklopu socijalne politike koju Vlada sprovodi i resorni ministar je zaboravila da kaže, da osim ove osnove koja je na bazi bruto dohotka, Vlada je unela još jednu novu kategoriju, a to je maksimalna osnova. To je petomesečni prosek u Republici, ili tačnije rečeno prosek u privredi. To je nešto što bi Vlada trebalo konačno, ipak mi srpski radikali mislimo da ako pripremate već ove zakone za budućnost, da uskladite to ne samo terminološki, nego i suštinski, razlikuje se ono što je prosek u Republici Srbiji i ono što je prosek u privredi. Svako zna da je u Republici Srbiji prosek veći nego što je prosek koji se ostvario u privredi, tako da u ovim zakonima, iz ovog socijalnog seta moraju biti usklađeni, koji će to prosek biti. Za sada to nije toliko značajno, pošto realni uslovi života i ono realno što predlažu ovi zakoni nije dovoljno ni za minimum, za preživljavanje. Šta je suština i ovog predloga, upravo je ono št su poslanici DOS-a, doduše malobrojni, osim vođe ove korporacije DOS, izlazili za ovom govornicom i obrazlagali predlog i ove izmene i dopune, kao i ranijih sa velikom brigom za radnike, konkretno u ovom slučaju za one ljude koji su u prilici da ostvare svoja prava, prava koja se odnose na penziju i obrazlagano je sa tom činjenicom što je ranije, ljudi koji su bili u situaciji da ostvare penziju suočavali se, kako kažete, sa surovom stvarnošću, da im nije uplaćivano u penzioni fond i da ova vlada kao glavni zadatak i glavni cilj, odnosno pravo rečeno DOS, ima da ispravi te nepravde. Nemojte obmanjivati gospodo javnost, nisu ljudi toliko naivni. Svaki čovek koji se pojavi sa zahtevom da ispunjava uslove za penzionisanje u ovakvim slučajevima, koje vi navodite - koji su ekstremni slučajevi, a na bazi ekstremnih slučajeva nikada se ne može praviti neko pravilo, a pogotovo zakon - ima drugi način ili drugi put kako to može da ostvari, a to su sve zakonske osnove koje primoravaju poslodavca ili firme da uplate zaostale rate koje se odnose na penzioni fond. To se u praksi sprovodi i nema toga koji nije mogao da ostvari svoja prava za penzionisanje, jedino što je u pitanju vreme na koje je prinuđen da čeka. Druga stvar, koliko je realno sada u ovom trenutku predviđati da će ovo biti pravi parametri, kada su u pitanju republički prosek ili osnovica koja je na tom proseku bazirana. Svi znamo da je privreda pred kolapsom, svi znamo kakav je standard. Ono što je realno očekivati po vašim predviđanjima, to je, da će ovaj prosek biti između minimalne zarade, bruto zarade u privredi i maksimalne humanitarne pomoći međunarodne zajednice. Ta minimalna bruto zarada će se menjati shodno radu privrede, odnosno aktivnostima u privredi, a menjaće se i ova međunarodna humanitarna pomoć, jer, očito da gospodo ne uživate takvo poverenje na Zapadu od onih koji vam daju na kašičicu, tako da Vlada ipak mora da razmisli, šta je sada realnost. Realnost je ono što je predviđeno Saveznim zakonom. Shvatam da Republička vlada želi da u nekim delovima zakona poboljša ili da ide u korist građanima Srbije, ali suština je što morate, bez obzira koliko vi to prihvatali ili ne, morate prihvatiti Savezni zakon, Saveznim zakonom koji reguliše ovu oblast i dalje je definisano kao model obračuna neto zarada. Možda će doći do promene i pretpostavljam, pošto tamo imate većinu u saveznom parlamentu, da će doći do promene i tih zakona, ali dok ne dođe do promene morate ove republičke zakone da uskladite sa saveznim pravnim aktima. Činjenica je isto tako da kada je u pitanju limitiranje, najveći osnov je da tu u obrazloženju koje daje Vlada, poziva se na solidarnost. Može da se kaže da postoji određena solidarnost. Određena solidarnost na taj način što se smatra, da oni koji imaju mogućnosti da više isplaćuju, da se limitiraju na pet prosečnih, da bi se preostala ili viša sredstva prebacila na one koji nemaju, ali to je u suprotnosti sa vašim deklarativnim zalaganjem u predizbornoj kampanji, da će biti tržišna utakmica, da ćete vi samo biti faktor korekcije, a da se nećete mešati u privredu, nećete se mešati u bilo kakve odnose, što je očito i iz predloga izmena i dopuna ovog zakona, te Vlada se isto odriče tako da određuje koji je to prosečni dohodak, odnosno prosečna primanja u Republici, što je do sada Vlada određivala, ne u bukvalnom smislu da je određivala, nego je bila taj garant ispred države da ona stoji iza tog zvaničnog podatka koji bi trebalo da označava prosek. Vlada, sada, jednostavno ograničava i one koji su eventualno u mogućnosti da ovu osnovicu isplate više od petostrukog proseka. To je ta nelogičnost ili tačnije rečeno suprotnost sa onim vašim što ste govorili u predizbornoj kampanji, u šta se maltene prilikom svakog izlaska za ovu govornicu kunete, da ste vi ti koji ne želite da stvarate i učestvujete u privredi u kojoj će država imati odlučujuću reč, a branite se od toga da određujete koliki je prosek u Srbiji, zbog toga što bi Vlada na neki način preuzela i odgovornost. Ovako, odgovornost, kada su u pitanju prosečna primanja ili zarada u Srbiji, biva prebačena na zvaničnu organizaciju ili ustanove koje su ovlašćene za objavljivanje proseka, a u privredi odnosno u radnim organizacijama na osnovu tih podataka prosečnu zaradu će, ili minimalnu zaradu, koja se zasniva na proseku, određivati direktor i sindikat na osnovu ovih podataka. Vlada je tu neutralna. Vlada eventualno ostavlja sebi neku rezervu ili sigurnost da posreduje ili da presuđuje ako dođe do nekog spora, koja je to recimo zvanična kuća registrovana za objavljivanje ovakvih podataka, koja je merodavna, koja je to G-17 ili neki institut koji je u sklopu recimo gospodina Labusa ili njegove delatnosti. To ste ostavili da ipak imate jednu rezervu kako bi intervenisali. Na kraju, bez obzira koliko se vi gospodo služili parolama, koliko želeli da na jednoj vrsti demagogije, mada ne želim da budem grub, želite da obrazlažete ove zakone, pravo mesto za obrazlaganje i odbranu ovih zakona je ova govornica. Nemojte, okanite se tog posla, da kada se završi Skupština, terate svoje ministre da pred TV kamerama objašnjavaju kako su ovo pravi zakoni, prave izmene i dopune, samo što opozicija a pogotovu srpski radikali to ne shvataju. Shvatamo mi i to vam govorimo sa ove govornice koliko su ovo "pravi zakoni", ali to objasnite narodu. Narod te vaše zakone već oseća. Već oseća po džepu. Ako želite da pomognete penzionerima imate više načina. Smanjite im cenu struje, smanjite cenu komunalnih usluga, smanjite sve ono što je za vreme vaše DOS-ovske vlasti poskupelo. Evo, bitno je kolega da vi uporno dobacujete. Vi bar imate organ kojim možete razumeti, ali što vam taj organ služi za neke druge potrebe u tome ne mogu da vam pomognem. Imate i dodatna sredstva, recimo, da određena sredstava koja su danas u Sava centru utrošena za dokazivanje i rekonstrukciju događaja, da ste to dali penzionerima pomogli bi im i oni bi vam bili zahvalni.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, se izvinjavam pošto imam nekih problema sa očima na danas ovim baš neestetski upriličenim istupima, ali nadam se da ćete imati dovoljno razumevanja za to. Saslušali smo ministra Matkovića, koja je rekla nekoliko rečenica. Od kada sam poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije ili federalnoj, nikada nisam čuo kraće obrazloženje jednog zakona. Ne mora to uvek da bude loše, ali bih rekao da ono što smo čuli moglo je da bude i obrazloženje za bilo koji od prethodnih zakona i ništa novo nismo saznali. Naime, tačno je takođe da ne možemo ulaziti u meritum svega što se odnosi na pitanja i probleme penzionera, njihovog statusa, njihovih primanja, njihovog teškog materijalnog položaja, zato što je to regulisano drugim zakonskim aktima ali bih ukazao na nekoliko stvari zbog kojih je poslanička grupa Srpske radikalne stranke protiv ovog predloga zakona. Dakle, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, povećavaju se osnovice za poreze i doprinose. Tačno je onako kako je to ustanovljeno i ostalim zakonima iz takozvanog socijalno-radnog zakonodavstva, Zakonom o izemanama i dopunama Zakona o zapošljavanju i Zakona o radnim odnosima, potpuno su isti iznosi i tačno je sa aspekta vlasti i režima da bi po njih bilo veoma nepovoljno i prilično nelogično da se pojave različite osnovice obračunate za jedno osiguranje. Ali, to je interes nas u opoziciji. To je naš interes. Ako se dogodi da na ovom zakonu uspemo da ubedimo poslaničku većinu da ne prihvati ovako drastično povećanje osnovica, posle ćemo izračunati i videti da nije tačno ono što ste rekli da je tu u pitanju samo razlika, jer su osnovice obračunate ranije na osnovu neto plata a danas na osnovu bruto plata. Neuporedivo su veće razlike. Znate, odnos 1:7 nije odnos između neto plata i bruto plata, nekada, niti je to danas, kakav je odnos u razlikama u osnovicama između 4.733,00 dinara ili recimo između 800,00 dinara i 4.427,00 dinara. To je mnogo veća razlika od one razlike koja se izračunava samo na bazi neto plata i na bazi bruto plata. Dalje, u obrazloženju, možda to niste primetili, što nema direktne veze sa samim zakonom, ali je dobro da to predlagač zakona priznaje, mogli ste da pročitate u poslednjem delu gde se kaže: "Iz tih razloga doćiće do smanjenja postojeće stope doprinosa za penzijsko i invalidsko osiguranje. Procena je da će predloženim osnovicama i stopama, Republički fond za penzijsko i invalidsko osiguranje zaposlenih ostvariti nešto manji prihod, koji će se nadoknaditi iz budžeta Republike". Ovim se upravo potvrđuju naše teze i sve što smo govoriliu prethodnom zakonu, sve ono na šta smo ukazivalii u ovoj Narodnoj skupštini i u javnosti, da će biti mnogo veći broj nezaposlenih i da čak ni ovako povećane osnovice za obračun poreza i doprinosa neće to moći da nadoknade i neće biti dovoljne za isplatu socijalnih davanja i prinadležnosti našim trenutno najugroženijim licima. Dobro je da je to Vlada u svom obrazloženju priznala, ali je u prethodnom Zakonu imala potpuno drugačije obrazloženje.Bilo bi dobro da neko ko priprema te zakone u obrazloženjima zakona sa istom svrhom, sa istovetnom namenom, gotovo istovetnim rešenjima, ne daju dijametralna politička obrazloženja. Drugo, kada govorite o tome da bi bila demagogija da se govori o teškom položaju penzionera u ovom trenutku i da ne bi trebali da se na to obaziremo, posebno kada se ima u vidu Predlog samog zakona, koji uopšte tu materiju ne reguliše, bilo bi dobro takođe da u obrazloženju samog zakona nema demagoških pokušaja da se kaže kako će se ovim strahovito popraviti položaj naših najstarijih građana. Neće. Čak i ovo što se kaže da će na taj način zaposleni prilikom ostvarivanja prava na penziju imati, kada im se bude utvrđivalo pravo na penziju, neuporedivo veća prava ili veća primanja nije tačno. Vi znate da to određuje kompjuter. Uzme 10 najboljih godina po proseku i onda imate onoliku penziju koliko ste u tih 10 godina imali, što vam je na najbolji mogući način regulisano. Samo želim da ukažem na činjenicu da se ne koristi na takav način argument, protiv onih koji bi želeli još nešto uz sam zakon ili Predlog zakona koji je Vlada podnela da kažu. Tačno je da je vrlo srodan i blizak svim prethodnim zakonima. To jeste naš razlog da budemo protiv njega ali morate otrpeti i sve one koji žele da kažu sve ono sa čim ova materija ima veze, posebno kada smo u nekoj vrsti prave medijske blokade i kada će se uglavnom vaša izjava videti na televiziji, ili u jednoj rečenici kritike svih opozicionih poslanika, gotovo da nigde nećete videti ništa. Nisam mogao da verujem da ću moći da gledam Mirana Đevenicu i da će on imati najbolji izveštaj na Studiju B. Da mi je to neko rekao pre tri, četiri ili pet meseci ne bih mu verovao. Ali, na ostalim medijima i televizijama se to ne može ni čuti. Ne govorim ovo direktno vama već nekim drugim. Biće interesantno da kažem da već 7 meseci RTS uopšte nije ušla u Srpsku radikalnu stranku. Uopšte nisu ušli u Srpsku radikalnu stranku.To vam samo govorim zato što se to isto dešavalo, je li to, gospodine Ivkoviću, u periodu od 1993. do 1996. godine, tada tri godine nije ušla u Srpsku radikalnu stranku. Ali nema veze, mi ćemo koristiti ovu priliku i da u Narodnoj skupštini, koliko je moguće, objasnimo građanima šta je naš politički interes, ali i da im objasnimo šta je to što Vlada čini. Od silnih reformi koje su najavljivane, dobili smo gotovo ništa. Ovim zakonom se predlaže nešto što smo imali u prvom od zakona iz socijalnog radnog zakonodavstva, i apsolutno ništa više. Kada će uslediti te reforme, kada će uslediti te demokratske promene, o tome niko ne zna ni reč. Do tada će se voditi hajka protiv srpskih radikala, govoriće svako ko šta stigne i na način na koji stigne, koristiće se najgori u ovoj zemlji protiv njih, koristiće se i brojni reketaši, koristiće se Petar Panić protiv srpskih radikala, za šta god vam zatreba, ali to ne može doveka da traje. Zato vasmolim da, kada govorite o reformama, kada govorite o demokratskim promenama, da onda kažete kakve vam to reforme predstoje, šta je to što nam predstoji, šta je to što možemo da očekujemo? Jer, jedino u čemu se slažem sa vama, a to je tačno, da se ovim zakonom ne rešava ništa novo, što nismo rešavali prethodnim zakonskim predlozima. To je tačno, ali mi se postavlja pitanje - da li su to te reforme koje smo očekivali. Prošlo je više od 100 dana, a i pre toga su valjda trebali da postoje određeni zakonski projekti, a posebno, šta je to čak i u ovom predlogu zakona, što će učiniti bilo kakvo dobro nekom od naših, pre svega najugorženijih građana, ali čak i onih drugih, kojima su ove osnovice za obračun poreza i doprinosa pre svega ogroman teret. Hvala vam.
Ima reč narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da skrenem vašu pažnju na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Pre svega, moram reći da, umesto da se predloženim rešenjima u Predlogu zakona ide na poboljšanje uslova kod ostvarivanja prava na penzijsko i invalidsko osiguranje, na zaštitu i unapređenje invalida rada, kao i druge kategorije invalidnosti, tako i radnika sa izmenjenom i preostalom radnom sposobnošću, Vlada Republike Srbije, umesto da poboljša te uslove za radnike, ona, naprotiv, predloženim rešenjima iz predloženog zakona maksimalno podešava položaj svih kategorija osiguranika na ostvarivanju njihovih prava iz penzijskog i invalidskog osiguranja. To se najbolje vidi iz podataka koji se odnose na plaćanje doprinosa za osiguranje od strane obveznika i poslodavaca. Nije jasno kako je predlagač mogao da izađe pred Skupštinu sa ovakvim predlogom i da u Predlog zakona ugradi rešenja koja su u ovom trenutku apsolutno neprihvatljiva? Naime, iz Predloga zakona da se videti da se predviđaju velike osnovice, na koje treba da se obračunavaju i plaćaju doprinosi za penzijsko i invalidsko osiguranje. Rasponi koji se kreću od 3.033, pa do 12.724 dinara, sami po sebi govore da se u praksi ove obaveze obveznika za plaćanje doprinosa neće moći izvršiti. Zbog finansijske nesposobnosti i nemogućnosti poslodavaca u ovom trenutku, svima vam je poznato da je proces proizvodnje skoro stao i mnoge firme apsolutno posluju na granici rentabiliteta. Ovim enormnim zahvatanjem sredstava iz dohotka preduzeća, dovešće preduzeća u položaj da rade za troškove, izdatke za penzijsko i invalidsko osiguranje, a da istovremeno stvaraju uslove da poslodavac radnicima neće moći isplaćivati zarade za životnu egzistenciju. Dame i gospodo narodni poslanici, takođe želim da ukažem da je Predlog ovog zakona u suprotnosti sa saveznim Zakonom o penzijskom i invalidskom osiguranju i sa Ustavom. Ovaj predlog zakona je morao biti u saglasnosti sa najvišim pravnim aktima u našoj državi. Apsolutno je neprihvatljivo da se obračun osnovice vrši u bruto iznosu, uključujući ovde i topli obrok, regres i terenski dodatak, noćni rad, rad za državne i verske praznike, rad duži od punog radnog vremena, pa da se na taj način obračun izvrši i da se utvrdi osnovica. Dame i gospodo narodni poslanici, mišljenja sam, da je za radnike daleko povoljnije da se osnovica za obračun penzijskog i invalidskog osiguranja uzima kao neto zarada. Dame i gospodo narodni poslanici, postavlja se veoma značajno pitanje, a diskutabilno je, a verujem da ćete se složiti, mnogi - postavlja se pitanje: kako će "Krušik" - Valjevo, "Sloboda" i "Cer" - Čačak, kako će petrohemijski kompleks, ili industrijska zona u Pančevu, "Lola", "Utva", "Azotara", "Petrohemija", "Rafinerija" i mnoge druge koje su pretrpele ogromne štete i koje ne mogu da posluju, kako će ove firme obezbeđivati sredstva za penzijsko i invalidsko osiguranje, u utvrđenim osnovama i rešenjima, koja nam nudi predlagač ovog zakona? Mišljenja sam da to neće moći apsolutno da se izvrši. Dame i gospodo, na kraju želim da podsetim da ni republički Ustav nije usaglašen sa Ustavom Savezne Republike Jugoslavije, pa zbog toga mislim da se mora imati u vidu i savezni Ustav, koji ima primat na republičkim Ustavom. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim se sužavaju prava radnika da se snalaze u novonastalim uslovima. Vidi se iz Predloga zakona da će prioritet za isplatu biti doprinos, kao i oni prethodni zakoni, koji tako donose rešenja i regulišu ovu oblast. I ova oblast je regulisana na prioritetan način, tako da će zarade radnika biti poslednje. Dame i gospodo narodni poslanici, da bi se u primeni mogao naći ovaj zakon i da bi se mogao realizovati, potrebno je reći kada će plate radnika biti veće? Potrebno je reći istinito - kada će biti povećan proces proizvodnje? Bez povećanja procesa proizvodnje u našoj zemlji nije moguće krenuti ni korak dalje. U proces proizvodnje aktuelna vlast ne ulaže dovoljno, a poznato je, ako želimo da obezbedimo sredstva za budžet, potrebno je pokrenuti proces proizvodnje, u proizvodnju uložiti više nego što se ulaže, i na taj način proizvesti i prodati, a iz prodaje sredstava i proizvoda obezbediti i sredstva za budžet. Kada će biti veće penzije? To su pitanja na koja odgovore očekuju naši građani. Donošenje ovih zakona nije dovoljno. Ovo je samo jedna formalna stvar. Zakon je lako doneti, ali se postavlja pitanje - da li će se taj zakon moći u primeni i realizovati? Nisam ovde optimista. Moram reći, bez obzira da li se to nekome svidelo ili ne, ali nezadovoljstvo kod građana je veliko, strah je kod građana veliki. Zbog čega - zbog toga što se u ovom trenutku u našoj zemlji ne događaju one stvari u pozitivnom pravcu, koje su bile obećane, i one koje su naši građani očekivali. Kontaktiram sa većim brojem građana. Pre neki dan me je zaustavio jedan penzioner i kaže - pa molim vas,imam penziju 2.800 dinara, a lek za ženu plaćao sam 200 dinara, a sada moram da ga platim 1.200 dinara. Kao što vidite, dame i gospodo, stvari ne idu onom željenom brzinom, koju smo očekivali, i zbog toga sam mišljenja da ovaj zakon neće moći u praksi da bude primenjen, ali sam danas čuo da je u planu i da je to moguće da se zakoni koji se donose brzo takođebrzoi menjaju. I sigurno je da će i ovaj zakon, kakoprocenjujem, iako će biti donet i usvojen od većine poslanika u ovom parlamentu, iz nove vlasti, ali siguran sam, da će ovaj zakon brzo doživeti izmene i dopune. Hvala vam na pažnji.
Ima reč ministar Gordana Matković.
Izvinjavam se, htela bih samo jedno pojašnjenje da dam, koje se odnosi na osnovice. Gospodin Vučić je dobro uočio da su u prethodnom Zakonu stajali iznosi - osnovica, neto, koji su zaista neuporedivo manji, nego što su sada bruto osnovice. Znači, radi se o iznosima koji su bili adekvatni u momentu kada je taj Zakon donošen. U međuvremenu, kao što i u Zakonu stoji i tadašnjem i sadašnjem, osnovice se usklađuju sa kretanjem tromesečne plate u privredi. Tako da ta sada osnovica koja je nekada bila 470 dinara, sada je kao bruto 3.000. U ovom momentu bi neto bila 1.700 dinara. Tako da zaista taj skok nije takav kao što bi mogao da izgleda, ako bi se gledali samo apsolutni iznosi. Znači, u međuvremenu prema oba zakonska rešenja postoje usklađivanja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop - Lazić, a posle nje narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre da ste malo više vremena posvetili svojoj uvodnoj reči, verovatno ne biste imali potrebu da izlazite za govornicu posle svakog poslanika, koji želi da da svoje mišljenje o Predlogu zakona koji je Vlada dostavila Narodnoj skupštini. Mislite da je verovatno, obzirom na problematiku koja je ista kao i kod zapošljavanja i kod Zakona o radnim odnosima, uzrok i posledica donošenja svih ovih zakona, je isti. Onda nema potrebe da o tome možda više govorite. Međutim, uvek kao što vidite ima nešto i novo da se kaže i uvek su ove kategorije posebne kategorije, posebne društvene kategorije koje zahtevaju posebnu pažnju. Ne mora da znači da ako problem zapošljavanja i ostvarivanja prava nezaposlenih rešavamo na jedan način, da problem penzionera i invalida ne možemo da rešavamo na drugi način. To što se toga tiče. Možda je suvišno, nisam htela da budem gruba, ali jednostavno sam imala potrebu da vam se obratim na ovakav način. Osnovicu na koju se obračunava i plaća doprinos za penzijsko i invalidsko osiguranje iznosi, a vi ste to rekli za najjednostavniji rad najviše 470 dinara, a već kažete 1.665 dinara. I to postupno onda ide i ne možemo da pratimo te cifre ovako kako ste ih dali u obrazloženju, jer niste dali prave cifre, a mislimo da je to suvišno, jer kada donosimo zakon mi imamo u vidu upravo ono što se danas dešava. Verovatno ćemo imati usklađivanje, već nakon tri meseca i nema potrebe da se vraćamo na to. Ovo je očigledno samo još jedna hipotetička situacija, koju je DOS predvideo, ko u našim uslovima privređivanja može da isplati veće zarade od onih koje je predlagač ovde odredio kao osnovicu na koju mora da se plaća doprinos. Vrlo je malo takvih. Vlada je očigledno svesna toga. Zato hoće da uzme ono što njoj garantuje punjenje fondova i budžeta, a da li će poslodavac to moći da uplati i da izdvoji, to je nešto što Vladu ne interesuje. Jasno je međutim, da predlagač računa sa većim brojem nezaposlenih, odnosno manji broj zaposlenih i zato povećava osnovicu i to pet puta više, onako kako mi to vidimo iz obrazloženja, a obrazloženje nije dobro, pa onda je to problem predlagača. Predviđa se i rigorozna kontrola uplate doprinosa. Prvo, od strane službe platnog prometa, pa onda od strane poreskog organa koji je dužanda najkasnije u roku od osam dana od dobijanja obaveštenja od poslodavca da nije uplatio zaradu i doprinose, utvrdi obavezu poslodavca da u određenom roku uplati doprinos u skladu sa Zakonom. Opet imamo ovako jedan neodređeni rok, kao i u prethodnom Zakonu, a što ne priliči kao formulacija bilo kom zakonskom projektu. Rok jednostavno mora da bude određen ili fiksno ili mora da bude definisan u odnosu na neke parametre koji su opipljivi. Ko će u upravi prihoda odlučivati o tome, koliki će rok poslodavcu dati da plati ono što se platiti mora. Verovatno neka siva eminencija u upravi prihoda i tu onda ostaje prostor da ta siva eminencija bude nekom otac, nekom očuh, a eto prostora za podmićivanje. Koliko će podmićivanje biti, ko će ga davati, opet u zavisnosti od onoga ko ima za to veći interes. Ponekad možda i sama konkurencija. Interesantno je šta nam predlagač tvrdi, kada govori o iznosu finansijskih sredstava potrebnih za sprovođenje ovog zakona. Gospodin Vučić je to lepo primetio, ali ja moram još jednom da to citiram. Obzirom da je ovako nešto bilo sakriveno kod prethodnog Zakona: "Prelaskom sa neto na bruto osnovicu, u koju se uključuju i neka druga lična primanja, predstavlja povećanje osnovice za plaćanje doprinosa za Penzijsko i invalidsko osiguranje. Iz tih razloga doćiće do smanjenja postojeće stope doprinosa za Penzijsko i invalidsko osiguranje. Procena je da će predloženim osnovicama i stopama, Republički fond za Penzijsko i invalidsko osiguranje zaposlenih ostvariti nešto manji prihod, koji će se nadoknaditi iz budžeta Republike". Kada će se to desiti, da dođe do smanjenje stopa doprinosa. Mi pitamo, odgovor očekujemo, vi obećavate, mi ne verujemo. Iako je za očekivati da ona višestruko bude manja, ubeđena sam da neće doći ni do jednog procenta smanjenja. Kada tvrdite da se očekuje manji prihod u Republičkom fondu za Penzijsko i invalidsko osiguranje i da će tu razliku morati da nadoknadite iz budžeta Republike, Vlada je očigledno svesna i ne sme da sakrije da će iz budžeta morati da izdvoji dodatna sredstva za finansiranje Fonda Penzijskog i invalidskog osiguranja. Bez obzira na ovako visoke osnovice na koje će se plaćati doprinosi, broj onih koji će to moći da plate biće veoma mali, odnosno broj zaposlenih će biti veoma mali, a broj nezaposlenih veoma veliki, broj penzionera se hvala Bogu iz godine u godinu povećava. Moguće je da se desi sasvim suprotno od onoga što samsada predvidela kao mogućnost i okarakterisala ovde kao negativnost, pod uslovom da stigne tih šest milijardi dolara i onda da izlečimo sve naše ekonomske boljke. Sada nam je u stvari jasno kada razgovaramo o ovim socijalnim zakonima, zbog čega smo na ovoj sednici prvo usvajali poreske zakone, pa onda zakone iz radno-socijalne problematike. Poreski zakoni su nam pokazali i dokazali kako to Vlada zamišlja da uzme ono što se od građana može uzeti po osnovu poreza, tako da se od poslodavaca sada uzme maksimum što se može uzeti, a onda nam je jasno stavila do znanja i šta je to što će država kroz svoja davanja, socijalna, kroz penzije vratiti svojim građanima. Ne očekujemo boljitak, ali jasno je, da vas svrbi onih 40 milijardi deficita budžeta koji ne znate kako da zakrpite. To je vaš osnovni problem i pokušavate na sve moguće načine da to nadomestite, odnosno da ono što su vas u inostranstvu slagali, da će vam pomoći da svoju demokratiju sprovodite onako kako oni žele. Moraćete svih tih šest milijardi negde da pronađete ovde u zemlji, a to je verujte nemoguće.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a posle njega narodni poslanik Dušan Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom zakonu ne menja se suština osim osnovice koje su regulisane ovim predlozima. Većina argumenata je iscrpljena u prethodnim zakonima tako da ću ceo ovaj moj prilog diskusiji usmeriti na ovaj zakon koji je na dnevnom redu, a to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Ovaj predlog zakona je komentar prethodnih zakona - oni zakoni koje smo na prošlim sednicama Skupštine usvojili, a Vlada ih predložila. Ovaj predlog zakona koji reguliše penziono i ivalidsko pitanje je samo nastavak DOS-ovske politike, koja želi da paket zakona što pre provuče kroz Skupštinsku proceduru uvođenjem platnih razreda i ulazom istih u osnovice za sticanje budućih fondova. Komentar bruto plate je već komentarisan od strane nas srpskih radikala, a vi danas uvodite plate razrede i to u osam stavki. Znači, prvi i drugi stepen stručne spreme - 3.033 dinara i 8. stepen 12.724 dinara. Neko reče da ova vlada nema nameru da laže. To nije tačno. Vlada ovim zakonima uistinu laže. Ne laže ona zbog toga da bi lagala, već ispunjava obaveze svojih nalagodavaca svim tim obavezama koje je Vlada obećala ljudima, koji su joj odobrili ove zakonske projekte. Zna se koji su to ljudi. Videli smo, da Vlada svim ovim projektima u stvari umanjuje prava radnika. Šta će radnicima, po vama, toliko prava kada oni treba samo da rade, a ne da imaju još neka prava. Prethodni zakoni razrađuju teze da treba od 700 hiljada do milion radnika otpustiti, a potom ih selektivno primati. Ovaj zakon se zalaže, da sigurnost radnika treba da bude regulisana sistemom bruto zarada. Odnosno, da budućnost bude bolja od prošlosti. To svi normalni ljudi tako misle, ali čime ćete vi gospodo iz DOS-a da to potkrepite kad nemate ekonomsku potporu ni za ovaj zakon. I ovaj zakon se bazira na ideji pretpostavke. To kazuje da on nema čist put pred sobom. Nisam ni mislio da sve treba da bude idealno, ali postoji potreba da ovaj zakon doživi uspeh tek kad Vlada obezbedi finansijsku potporu od 6 milijardi. Prethodni, odnosno važeći Zakon reguliše ovu materiju kao komplikovan sistem koji je veštački dolazio do rešenja. I to nije istina. Sva primanja koja je radnik dobijao od poslodavca su bila snalažljivostdruštva i vremena u kojem smo živeli. Trebalo je to sve izdržati, odnosno preživeti (svetska izolacija države, i znate šta nam je sve bilo namenjeno čak i bombardovanje). Verovatno bi ovaj zakon i ranije doživeo izmene i dopune da ta istorijska distanca nije bila protiv nas. Pratili bi mi Evropu, ali kako da je pratimo kad nas je ona osudila na pakao. Prvo nas raščlanjuje na proste činioce, a posle toga nas veštački sastavlja. To je teško. Danas, juče i sutra naša Vlada nije ovde da prati ove zakone koji su na dnevnom redu. Ona je kojekude po svetu, u Evropi, Americi i ko zna gde, možda i u nekom našem gradu ili selu. Predsednik Vlade je dobio malog bambiku od Nemačke kao nagradu za obavljene istorijske zadatke koje je dobio. Juče je bio na Kongresu socijaldemokrata, a nije došao u našu Skupštinu. Šta će njemu svi ovi zakoni i svi ovi amandmani, kad je to već sve viđeno. Ostali čelnici DOS-a su dobili nagrade, kao na primer, nagradu "istok i zapad", "nagradu za hrabrost" i tako dalje. Popredsednici Vlade bolje da sede u Skupštini, nego da jure čelnice svojih stranaka po prostorijama stranke i time čine sindrom Monike Levinski. Da su sa nama u Skupštini verovatno im se ne bi dešavale takve stvari. Eto, i to je vlast. Ovim predlogom zakona neće moći da se određena svota usmeri i na ruke radnika a time ne umanji osnovica za penziono i ivladisko osiguranje da bude veće.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković, a posle njega narodni poslanik Nebojša Jović.
Poštovano predsedništvo, cenjene kolege poslanici, uvaženi ministre, po drugi put u toku dana, ponovo je pred vama vaš kolega sa juga Srbije, a za moje Leskovčane, njihov Lešnjak. Obraćajući se vama, poštovane kolege poslanici, koji ne želite da slušate nas socijaliste jer ste iz ne znam kojih razloga stvorili ubeđenje da se mi socijalisti javljamo samo da bi opstruirali rad ovog najvećeg narodnog doma, kao što je u utorak jedan sedi kolega poslanik iz desnog osmog reda, mislim da je i ovog trenutka tu, javno rekao sa ove govornice, a ja vas još jednom uveravam da to sigurno nije tako kada sam ja u pitanju, niti kada je u pitanju cela poslanička grupa socijalista. Zato, obraćajući se vama, prvenstveno molim ove moje Leskovčane, Vlasotinčane, Lebančane, Grdeličane, Bučjance i Bojničane da me saslušaju, a za vas kolege u sali, kao i prošli put, imam jedno pitanje. Kažite vi, u Leskovcu kad majka da dve jabuke deci, kaže se - dala majka na dva deteta po jedno jabuče. Vi koji ste toliko pametni, moje kolege iz DOS-a, razmislite, pa kad završim ovo moje izlaganje koje je za vas nebuloza, recite mi kako na pravilnom srpskohrvatskom, beogradskom jeziku, beogradskom dijalektu, može to da se kaže, a ja ću vam na kraju reći. Poštovane koleginice i kolege, dok ja iznosim neke svoje načelne primedbe na izmene Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, što za većinu vas predstavlja opstrukciju, vi se bavite time, ali ovaj zakonski predlog koji sada razmatramo, jedan je iz paketa zakona, kako vi lepo kažete, a po meni, nije iz paketa zakona. Jer, paket zakona će biti u pitanju u neka buduća normalna vremena kad se na jednom skupštinskom zasedanju nađu dva ili tri zakona iz jedne oblasti, a kad se za jedno zasedanje pred nama nađe dvadesetak zakonskih predloga, onda, drage moje kolege, to nije predlog zakona nego, srpski i narodski rečeno, vreća, jedna duboka vreća zakona u kojoj je 20 zakonskih predloga. I ovo je jedan zakonski predlog iz te vreće koji ste nam ponudili, a njegov sadržaj se vidi tek kad odvežemo i otpetljamo tu vreću. Šta će moji siroti tekstilci moći da vide u ovom zakonskom predlogu, koji upravo razmatramo? Ako znamo da gro leskovačkih tekstilaca od početka ove godine, izuzev Trikotaže "Vučjanka", "Eksporteksa", a sada valjda i "Inkola", nije primio ni pune tople obroke. Gde će se oni naći usvajanjem ovog zakona? Sigurno, poštovane kolege, u nepovratnom ambisu, kad znamo da su on uplatu u Fond invalidskog i penzionog osiguranja za više prethodnih godina reprogramirali do 2002. godine.Nisu imali odakle da uplaćuju. Njima je svakako jasno gde se nalaze po ovom zakonu, jer će im se njegovim usvajanjem automatski zabraniti rad u naredna tri meseca, od nekog dana u julu mesecu ili avgustu, a upravo prema kaznenim odredbama ovoga zakona. Dok ova vlada stvara situaciju da zatvori tekstil, kada je reč samo o ovom segmentu pomoći tekstilcima Jablaničkog okruga, prethodna Vlada je pomogla tekstilcima leskovačkog basena tako što je penzionisanjem smanjila broj zaposlenih za 1.200 radnika, i to 600 po osnovu isplate 24 lična dohotka, a 600 kroz zapošljavanje u poljoprivredi. Programom prošle Vlade tekstilci Leskovca su dobili bespovratnih 17 miliona obrtnih sredstava i tri i po miliona nemačkih maraka, za nabavku sirovine i repromaterijala. Šta nudi ovaj zakon onima koji nisu primali ni cele tople obroke? Novi Predlog zakona, osnovicu na koju se plaća penzijsko i invalidsko osiguranje, u aprilu je iznos od 1.704 dinara. To je tačan iznos. Za nekvalifikovanog radnika uvećava na 3.033 dinara, za srednju stručnu spremu, aprilsku osnovicu od 2.652 dinara uvećava na 5.262, za visoku stručnu spremu, aprilsku osnovicu od 4.712 dinara uvećava na 9.409 dinara. Ovako visokim rastom osnovice za oko 100%, uz zadržavanje stope od 32%, koju zakon ostavlja do daljega u članu 12. novoga zakona i u članu 150. staroga, znači da će izdvajanja biti dvostruko veća. Istina, u obrazloženju zakona se napominje da treba da dođe do smanjenja stope doprinosa od strane fondova za invalidsko i penzijsko osiguranje, kao da je 1. juni ko zna kada, a ne samo za 20-tak dana od stupanja na snagu ovog zakonskog predloga. Tako poštovani moji birači, još jednom mogu sa sigurnošću reći, kada smo ovu vreću zakona odvezali, gde je i Predlogom zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, jedino se vidi da će od 1. juna ove godine, za sve strukture zaposlenih, izdvajanja za invalidsko i penzijsko osiguranje, uvećati se za 100%. Ako uzmemo u obzir da Jablanički okrug ima 70.000 osiguranika, a 33.000 penzionera, da je prosečno obrazovanje nešto ispod srednje škole, to znači da samo po ovoj osnovi, zaposleni iz našeg okruga treba da izdvoje 120 miliona dinara mesečno. Tekstilci kojih je u basenu 4.000, treba da izdvoje 7 miliona dinara mesečno. Kažem vam, kadabi tekstilci Leskovca imali ove pare, oni bi se svi ponovo ženili. To se poštovani ministre, i uz sve što je do sada učinio novi ekspertski tim za tekstil kojim rukovodi jedan od poslanika DOS-a, koji sedi u ovoj sali i sve što je on učinio, sigurno i što će učiniti, to sigurno neće pomoći tekstilcima. Znam ja, a znate i vi da je ovaj zakon sa stanovišta penzionera i njihovog fonda idealan, ali sa stanovišta zaposlenih u ovom trenutku, to je katastrofa, pogotovu sa stanovišta poslodavaca kada je reč o privatnicima. U toku rasprave, u tački 12, odnosno o tački 12. predsednik poslaničke grupe DOS-a je rekao da DOS donosi samo zakone koji se mogu sprovoditi. Mislim da je i predlagač ovog zakona, siguran, da ovaj zakon nema šansu da se dosledno sprovodi zbog finansijske nemoći mnogih firmi, od velikih do najmanjih, ali i privatnih poslodavaca u prvom redu. Sada poštovane kolege poslanici, ono "dala majka dva jabučeta" i tako dalje, samo može da se kaže na leskovačkom jeziku, u leskovačkom žargonu koji ima taj predlog na kraju. Ako predlagač ovog zakona računa na smanjenje stopa i doprinosa, uz ove osnovice, mogao je da predloži i nivo smanjenja stope koju treba da usvoje odgovarajući organi fondova, pošto se stope ne određuju ovim zakonom. Zato, dragi moji leskovčani, crveno dugme protiv usvajanja ovog zakonskog predloga, mora da pritisne vaš poslanik Lešnjak jer misli na svoj Jablanički okrug i sve zaposlene na jugu Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik gospodin Nebojša Jović, a sledeći je narodni poslanik gospodin Toma Bušetić.
Poštovani poslanici, podstaklo me je obrazloženje zakona ministra koji je rekao da je ovo vrlo jednostavan zadatak da se obrazloži Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Jeste jednostavan zadatak predložiti nove osnovice za obračun poreza i doprinosa, međutim postavljam pitanje - koliko će biti težak zadatak da se ova primena u ovom novom Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona, primeni u praksi. Vi predlažete nove osnovice, to su bruto osnovice - bruto osnovice u koje ulaze, koliko smo već mnogo puta ovde rekli, topli obrok, regres za godišnji odmor, terenski dodatak. Međutim, izražavam nezadovoljstvo zašto u paketu ovih zakona, kada se razmatrao Zakon o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju i Zakon o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, zašto se nije razmatrao i Zakon o izmenama Zakona o socijalnom osiguranju, gde bi nam se ponudila i stopa doprinosa za penzijsko osiguranje, za zdravstveno osiguranje i osiguranje od nezaposlenosti. Mislim da o paketu ta tri zakona, možemo da damo pravi sud kakvi su ovi zakoni, da li postoji rasterećenje u privredi ili ne postoji. Dužan sam da ovaj zakon prokomentarišem ovako kako je on dostavljen nama poslanicima. Zbog toga ću napraviti uporedni pregled i uporednu analizu podataka, koje ste vi dali po novoj osnovici i po osnovici koja je važila u dosadašnjem Zakonu. U dosadašnjem Zakonu važile su neto zarade kao osnovica za obračun poreza i doprinosa. Te neto zarade, odnosno osnovice neto zarada množile su se koeficijentom kako bi došli do bruto osnovice, na koju bi primenjivali poreze i doprinose. U sadašnjim uslovima, u sadašnjem zakonu, taj koeficijent za preraspodelu od neto na bruto osnovicu, iznosi 1.362.397.82, vi ste tako predložili ovde, a vi koji ste dostavili ovaj zakon, trebalo je da razmišljate da li je ta, najjednostavniji rad, za osnovica, 470 dinara ili je 1.600 dinara. Da ste dostavili da je ta osnovica 1.600 dinara, ja bih ovde izvršio takvu analizu, međutim prinuđen sam da vršim analizu onako kako ste vi dali uobrazloženju zakona. Napraviću analizu samo za najjednostavniji rad i za osmi stepen stručnosti, gde se zahteva najveći stepen stručne spreme, to je doktorat. Kada 470 dinara pomnožimo sa koeficijentom koji sam malopre rekao, dolazimo do bruto osnovice od 640,33 dinara. Ako sadašnje stope doprinosa koje iznose za penzijsko i invalidsko osiguranje 16%, za zdravstveno osiguranje 9,60, a za nezaposlenost 0,9, dolazimozaista, do podataka da je opterećenje po novim osnovicama zaista ogromno. Po starim osnovicama penzijsko i invalidsko osiguranje iznosilo bi 102,45 dinara, a po novim osnovicama 3.033.475,28 dinara, što je 473,66%. Izvinjavam se što vršim takvu analizu, ali ovo ste vi dostavili, ako ste vi pogrešili, onda vi treba da snosite posledice. Zdravstveno - na osnovicu od 640 iznosila bi 61,47 dinara, a po novoj osnovici 3.033.291,16 dinara i nezaposlenost od 5,76 po starim osnovicama, a sada je 27,29 dinara. Još je drastična razlika kod osmog stepena gde je preračunato 2.300 novih dinara, i kada pomnožimo sa koeficijentom koji sam malopre pomenuo, dolazimo do osnovice od 3.133 dinara. Mislim da je to odnos primene sadašnjih stopa na taj iznos i na iznos od 12.000 dinara i to je zaista nekih 400 i nešto posto. Dakle, ne možete da tvrdite kao što ste rekli, kada bi smanjili bruto osnovicu 50%, da bi ona bila manja nego što je neto zarada. Vi predlažete da osnovica ne može da bude viša od petostrukog iznosa i to prihvatam, a najniža osnovica, da ćete utvrđivati kako budu rasle mesečne zarade po nezaposlenom u poslednja tri meseca. Međutim, šta je strašno kod svih zakona, a prihvatanjem je donet Zakon o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, da mora doći do promena u načinu finansiranja socijalnog osiguranja. Strašno, kao i u svim zakonima je to, što do 30-tog u mesecu, ako ne budu plaćeni porezi i doprinosi, da će nadležna služba za platni promet obavestiti nadležni poreski organ koji je dužan da u roku od osam dana od dana dobijanja obaveštenja, obračuna poreze i doprinose, kao što sam i prošli put rekao, to rešenje ne zadržava izvršenje i doćiće do blokade žiro računa, do prestanka rada firmi i svega ostalog. U sadašnjem Zakonu, a vi ovde kažete da u sistemu finansiranja penzijskog i invalidskog osiguranja, da se i dalje zadržava princip isplaćenih zarada. U dosadašnjem Zakonu porezi i doprinosi su se obračunavali na ono što je utvrđeno da je isplaćeno radnicima, a vi se ovde ograđujete od najnižih osnovica za plaćanje doprinosa po stepenima stručnosti, a vezujete se tim ako do 30-tog u mesecu se ne plate porezi i doprinosi, da nadležni poreski organ obračuna. Znači, nema, nije princip isplaćenih zarada. Zarade nisu isplaćene, a porezi i doprinosi se obračunavaju i da li će sam poslodavac obračunati ili ćete vi obavestiti nadležne poreske organe, to zaista u ovom trenutku nije toliko ni bitno. Mislim da upravo zbog toga, kako sam počeo svoje izlaganje, mislim da je primena ovog zakona zaista teška. Moraću kao što je i kolega Lešnjak, da se osvrnem na prostor odakledolazim, mislim da tako nisko akumulativne grane, kao što je tekstil, metalna industrija i drvna industrija, ovo neće moći da izdrže. Te tri vodeće firme, odnosno među vodećim firmama u Kuršumliji, zapošljavaju 2.500 radnika. Kuršumlija je malo mesto, sa porodicama od četiri člana, dolazimizabran od 10.000 ljudi, a ako se zatvore sve firme, mi ćemo morati svi da krenemo za Beograd. Mi volimo Beograd kao glavni grad, ali ne bi želeli da dođemo ovde i da živimo. Zašto niste, a u zakonu lepo kaže, da ministar nadležan za poslove rada, za socijalno osiguranje, za socijalne slučajeve, ministar nadležan za poslove zdravlja, propisuju sporazumno način i sadržinu obračuna i uplate doprinosa kao i sadržinu obrasca. Mislim, da ako zaista mislite da će od 1. junada stupi ovaj zakon na snagu, mislim da je to bilo krajnje vreme da učinite. Budite sigurni da sa ovakvim bruto osnovicama, pa neka čine one topli obrok, terenski dodatak i sve ostalo, priliv sredstava u Fond za penzijsko i invalidsko osiguranje će biti manji, a vi to i sami na kraju tvrdite. U ovakvim uslovima privređivanja, privreda, budite sigurni, neće moći ovo da izdrži. Mislim da u tom smislu treba svako, kao što je kolega Dragan Jovanović prošli put rekao, ovde da izađe i da kaže kakva sudbina čeka okrug ili mesto odakle dolazi, jer mislim, da od privrede svi živimo i mi ovde, ako ne bude privrede, nećemo imati razloga da budemo.
Reč ima ministar za socijalna pitanja, gospođa Gordana Matković, kao ovlašćeni predlagač akta.
Samo bih još jednom htela da kažem, pošto očigledno to nije jasno, a mnogi od vas se vraćaju ili će se bar vratiti (u firme) po završetku sednice Skupštine. Znači, ovaj pregled osnovica koji je ovde dat, to je prethodni Zakon. Mi ga nismo obrazlagali. Mi smo samo ukazali šta se u prethodnom Zakonu menja, pošto su po prethodnom Zakonu utvrđene apsolutne cifre, a zatim kaže da se to usklađuje sa tromesečnom promenom kretanja prema kretanjima u zaradi, znači, ove apsolutne cifre danas, naravno posle toliko vremena ne mogu da važe, kao što ni ove apsolutne cifre koje danas donosimo neće važiti, već će se usklađivati, povećavati nadamo se, sa povećanjem plata. Znači, tih 400 dinara prvo nije za nivo doktora nauka, nego je prema ovome što ovde piše za najniži nivo kvalifikovanog rada, a drugo danas je to, kao što je vaš kolega rekao, 1.700 dinara.
Kao predstavnik poslaničke grupe izvolite, gospodin Vučić, drugo javljanje.
Želeo sam, da ne oduzimam previše vremena, samo da ukažem na nešto što jeste razlika i na nešto gde ministar nije u pravu. Naime, tačno je da dolazi do revalorizacije u skladu sa određenim kriterijumima i da više nije 470, već 1.660. Tačno je da nije 950 u trećem stavu, već 2.500, ali je takođe tačno nešto drugo o čemu smo ovde pokušali da govorimo, a čini mi se da nas poslanička većina pre svega ili gotovo sam siguran u to, nije želela da čuje. Naime, razlika između neto i bruto plata i osnovica, kada imate topli obrok ili regres, sve ono što bi dolazilo u bruto platu, ona je uvek ista, ona se ne povećava srazmerno različitim primanjima. Dakle, ako imate ovoga sa jednim kvalifikacijama i nekoga sa višim kvalifikacijama, pa će ovaj imati duplo veći iznos toplog obroka. Neće. Imaće isti, a vi povećavate na takav način proporcionalno da se 2.500 na 5.200 je isti neto odnos prema bruto odnosu, kao što je i ovaj sa 1.600 prema 3.000. Ne može da bude isti. Ovde je 2.600, a ovde 1.500 razlika. To je suština, to je ono na šta smo ukazivali. Još nešto, dobro ste primetili da se menja zakonski tekst u kome se navode cifre 470, 800, 950, 1.200, 1.300, 1.700, i tako dalje. Tačno je da je to promenljiva kategorija, tačno je da je i ovo novo promenljiva kategorija, ali ih onda moramo upoređivati. Baš tih 470 sa ovih 3.033 dinara, naravno u određenim uslovima. Kakvi su uslovi bili i tada da se vidi na koji način to može da funkcioniše, ali posebno je zanimljivo kako to izgleda u poslovima za koje se zahteva stručnost koja se stiče fakultetskim, odnosno visokim obrazovanjem ili doktoratom, i tako dalje. Tu je ogromna disproporcija u neto plati, u osnovici koja se na takav način obračunava i u onoj koja je bruto plata. Kakav je tu topli obrok od 6.000 dinara? Kakva je tu razlika od 5 ili 6 hiljada dinara, a koja je potpuno jasna, čak i po tim vašim računicama mora najmanje tolika da bude, a ovde je oko 1.500 dinara, što bi moglo da bude relativno prihvatljivo i da se kaže da osnovica za obračun nije značajno uvećana. Donekle jeste, ali nije značajno uvećana, ali je za svaki stepen stručnosti više kao nekom vrstom aritmetičke progresije uvećavana ta osnovica i to je čini mi se suštinska razlika u odnosu na ono što smo imali u prethodnom Zakonu. Mislim da je to suština onoga, mislim da je to suština na koju su želeli da ukažu i svi moji prethodnici.
Reč ima gospodin Ivković, kao predsednik poslaničke grupe, prvo javljanje.
Uvažena gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, dame i gospodo poslanici, radi se o sledećem, sa vašim Predlogom zakona u oblasti penzijskog i invalidskog osiguranja faktički se upotpunio krug onih kojima je gore. Prvo, Zakonom o radnim odnosima i Zakonom o zapošljavanju gore je zaposlenima. Ja sam vašeg kolegu ministra prozivao da izađe ovde i da kaže da je govorio neistinu, kada je rekao da nema otežavajućih okolnosti za zaposlene. Nije izašao za govornicu, ali smo saznali i nas 50 je ponovilo da su otpremnine u Zakonu o radnim odnosia ili garancije iz Republičkog fonda za tržište rada manje nego što bi inače bile po starim zakonskim rešenjima. Znači, s jedne strane imamo zaposlene koje će sada nakon 30 godina radnog staža imati sigurnosti u primanju finansijske podrške dok ne odu (na neki način) u penziju, dok se ne zaposle na drugom mestu i imamo one koji rade 25 godina i samo dve godine nakon toga će imati sigurnost, znači njima je gore. Sa druge strane, vi sada uvodite i vi ste u pravu, to više nije 470 dinara nego bi bilo revalorizacijom 1.700 dinara neto lični dohodak i vi sada imate bruto lični dohodak 3.033 dinara. Međutim, šta ste uveli ovim zakonom? Ovim zakonom ste uveli da je poslodavac dužan da ispuni svoje obaveze prema penzijskom i invalidskom osiguranju, prema osnovici od 3.033 dinara, makar ne isplatio uopšte lični dohodak. Istovremeno niste rekli, ali znamo da je po starom Zakonu i po starim rešenjima postojala mogućnost da vaš kolega resorni ministar, znači danas svi, 50% izvrši oslobađanje, pre svega tekstilnog kompleksa i svih onih kompleksa u privrednim granama koji se nalaze u teškoj situaciji. Kakav socijalni milje mi dobijamo? Dobijamo poslodavca koji je obavezan da prvo ispuni obaveze za penzijsko i invalidsko osiguranje, makar ne isplatio uopšte lični dohodak zaposlenima, a sa druge strane olakšali ste mu da počne da otpušta radnike, jer jednostavno otpremnine po Zakonu o radnim odnosima su daleko niže nego što bi bile nakon 10, 20, 30 godina, nego što su bile po ranijem Zakonu. Šta će biti kraj? Biće kraj koji se događa u Narodnoj banci Jugoslavije. U Narodnoj banci Jugoslavije, guverner Mlađan Dinkić, već sam rekao, postavio je čuveni test za zaposlene visoke stručne spreme, intelektualce, sa pitanjem šta je to klonirana ovca i otpustio je 450 ljudi i prekršio član 26. stav 1. Zakona o radnim odnosima. Zašto to radi, gospodo vi koji vičete, čuli smo, zato što je shvatio da je za Narodnu banku Jugoslavije bolje da otpusti, manje otpremnine, raščisti sa ljudima i ne mora da vama uplati po vašem zakonu gospođo ministre, da uplati po osnovici 3.033 dinara i raščistio je posao. Što su među njima i samohrane majke koje još nemaju rešena mnoga životna pitanja, to nema veze. Znači, mi jednostavno rešenjima koja daje ministar za rad i zapošljavanje, i vi kao ministar, idemo u situaciju gde je izuzetno otežano zaposlenima, a još gore poslodavcima kojima je onemogućeno da korektno obračunaju, bruto lični dohodak. Mi smo ministru Đeliću rekli da se slažemo sa tom idejom ali smatramo da to treba pokrenuti onda kada privreda stane na zdrave noge, da treba pokrenuti od 1. jula 2002. ili 31. decembra 2002. godine, kada privreda uhvati određeni zamajac, kada dođe do kapitala a ne danas. I, danas ste mu topli obrok oporezovali, markicu, terenski dodatak, regres, uveli ste bruto lične zarade a sad ste rekli - poslodavac mora da uplati doprinose a za plate šta bude. I, šta će biti kraj? Ujedno ste ih preko Zakona o radnim odnosima, Zakona o zapošljavanju, naveli faktički da krenu u otpuštanje radne snage. Ako tome dodamo proces privatizacije, dodamo poslodavca sa privatnim kapitalom, onda možemo reći da će vrlo teško biti onima koji počnu masovno da dobijaju otkaz. I, to je kraj.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Uvaženo predsedništvo, poštovani narodni poslanici iako je ovaj predlog zakona veoma kratak istakao bih i ukazao na nekoliko važnih primedaba i dao neke sugestije a isto i ukazao na određene proizvoljnosti koje ne bi smele da se dese kada se prave bilo koji zakoni a pogotovu ne zakon u ovoj oblasti. Prvo, smatram da su ove osnovice zaista previsoke. Ove osnovice sa 3.033,00 za nekvalifikovanog radnika do 12.000,00 za doktora nauka su visoke i one će svakako izazvati velike poremećaje i u velikim kolektivima, koji imaju veliki broj zaposlenih, koji će doći u veoma nezgodnu poziciju, ali isto tako i kada je reč o privatnim preduzetnicima. Naravno, privatni preduzetnici će to lakše rešiti jer će oni sve te viškove koje ne mogu da plate, a koji do sada nisu bili viškovi, jednostavno otpustiti. Oni su u nekom prethodnom vremenu, u vremenu naše vlasti, često prijavljivali kao nekvalifikovane radnike diplomirane pravnike, diplomirane ekonomiste, inženjere, ali će sada u uslovima jedne rigoroznije kontrole izbeći i oni će biti svakako prinuđeni da sve te ljude za koje ne mogu da plate poreze i doprinose plate, otpuste i ti ljudi će ostati bez posla. Iako znamo da do nekih većih promena ne može doći, a imali smo već prethodni zakon usvojen, mi uvek želimo da ukažemo na te krucijalne propuste u svakom zakonskom projektu. Dalje, stav koji govori o tome da osnovica iz st. 1. ovog člana ne može biti viša od petostrukog iznosa prosečne mesečne zarade po zaposlenom u Republici, mislim da ne treba da stoji. Jednostavno ne treba ništa limitirati, jer to limitiranje nije u skladu sa nekim principima solidarnosti, već naprotiv, zahvatanje više kod onih koji imaju manje a manje zahvatanje kod onih koji imaju više. Ovde dolazimo do sledećeg stava, koji je veoma važan, bitan, a odnosi se na najnižu osnovicu kojom se utvrđuje tromesečno, po kretanju zarada, po zaposlenom u Republici i mislim i o tome sam već govorio o prošlom zakonu o zapošljavanju da je mnogo pravednije da ovo usklađivanje vršimo sa prosečnim zaradama po zaposlenom u opštinama. Zašto? Jednostavno, nisu iste plate u jednoj opštini kao što je Rekovac ili Batočina i opštine kakve su Pančevo i Beograd. Iako su ova rešenja bila i u prethodnom periodu i sadržana u prethodnim zakonima sada treba da idemo sa novim zakonskim projektima, sa novim rešenjima, koja će predstavljati neko unapređenje. Jednostavno, ovakvim predlozima država jednako uzima i od siromašnih i od bogatih. To treba eliminisati. A, da imamo i drugačije primere pokazuju dečji dodaci. Kada govorimo o dečjim dodacima država je tu veoma selektivna. Opštine koje su sa manjim platama imaju manje dečje dodatke iako imamo ograničenje do 70%, a opštine koje su bogatije imaju veće dečje dodatke, iako imamo ograničenje do plus 10%. U svakom slučaju ovo su razumni predlozi i treba ih ugraditi u Predlog ovog zakona. Kada govorimo o članu 125g iako ne razumem šta znači "g", gde se potencira finansijska disciplina preko platnog prometa i poreske uprave, dobro je da se ona poboljša, ali moramo da znamo da se svi fondovi, pa i Fond PIO, ne može puniti na pravi način samo finansijskom disciplinom nego pre svega jačanjem, pokretanjem konsolidacijom i unapređenjem proizvodnje. I, u članu 10. kada sam malopre govorio o određenim proizvoljnostima, mislio sam upravo na ovaj član, na stav koji kaže: "Pored novčane kazne za prekršaj iz stava 1. tačke 4. ovog člana poslodavcu iz st. 1. i 2. ovog člana može se izreći mera zabrane obavljanja delatnosti u trajanju od 30 do 90 dana". Šta znači - može? Ko će to da odredi? Za koga će važiti odrednica - može, a za koga - mora? Ako smo već išli sa jednim ovakvim rešenjem onda je neophodno da ovu reč - može zamenimo rečju - mora. Ako smo već ovako to definisali. Znači, to su neke naše suštinske primedbe koje se odnose na visinu ovih osnovica koje su svakako prevelike, na limitiranje petostrukog iznosa prosečne mesečne zarade, za najniže osnovice koje se usklađuju sa republičkim prosekom, i smatramo da treba da budu po opštinskim prosecima i na ovaj član 125. i član 10. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić.
U ovom predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju kaže se, da osnovica iz stava 1. ovog člana može biti veća od petostrukog iznosa prosečne mesečne zarade po zaposlenom u Republici, prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike. Tu ćemo doći u jednu apsurdu situaciju, da će onaj ko malo zarađuje, na dinar svoje plate morati da zaradi još 67 para da bi pokrio porez na zarade, socijalne doprinose iz bruto zarade i socijalne doprinose na teret poslodavca i porez na fond zarada a onaj ko zaradi puno, lično, taj će biti u situaciji da na dinar plati samo 27 para za nekog drugog. To je apsurd, jer ako se stalno priča da onaj ko zaradi više treba više i da plati onda ovo kako je postavljeno u ovom zakonu neće biti dobro. Jer, samo za primer, znači sve ono što je do petostrukog iznosa zarade će biti na dinar opterećeno sa 67 para a kako posle toga raste plata to će padati na 47 para, na manje, i onda će u jednoj varijanti doći na samo 27 para. Ako se sve vreme priča o nekim solidarnostima, ako smo ovde i u ranijim zakonima kada je Vlada preskočila pa posle sama sebi po običaju dala autogol pa propisala solidarnu stambenu izgradnju ponovo, a stalno pričamo o nekoj solidarnosti, onda bi jako imalo smisla da onaj ko više zarađuje da se više i optereti. Jer, ako smo opet u jednom paketu zakona koji smo raspravljali na sednici Skupštine pričali da one opštine koje imaju više i onom povraćaju poreza prema opštinama i gradovima tamo gde se bolje radi, da se njima još više uzme i da im se premalo ostavi, da im se limitira da ne dobijaju više da ne bi imali više, onda dolazimo u jednu apsurdnu situaciju da onaj ko za naše prilike enormno zarađuje, vrlo malo plaća društvu, a onaj ko zarađuje da je jedva živ, e tog treba odrati jer je taj naučio da mu deru kožu sa leđa. Isto tako, kao u nekim drugim zakonskim aktima, sve mora da se plati državi, a radniku, ako podeliš platu, podelio si, a ako ne podeliš, nije tako ni strašno, to nije toliko važno. Isto tako, u članu 4. kaže, između ostalog: "Ministar nadležan za poslove socijalnih pitanja, ministar nadležan za poslove rada i ministar nadležan za poslove zdravlja, sporazumno propisuju način obračuna i uplate doprinosa, kao i sadržinu obrasca iz stava 1. ovog člana", molio bih, s obzirom da za ove neke ne znam, ali ovog ministra za rad, koji je već propisivao određene obrasce, vezane za plate u javnim preduzećima, pa se baš nije proslavio, milio bih samo, kad se propisuju obrasci, da imaju samo jednu osobinu, a to je da ih je moguće sprovesti u praksi. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, koji je Vlada Republike Srbije podnela Narodnoj skupštini. Ministar za socijalna pitanja, gospođa Matković, je do sada u najkraćem izlaganju veoma bledo i neubedljivo, bez jakih argumenata, branila predloženi zakon. Siguran sam, da sa ovakvom socijalnom politikom i ovako bledom i slabom argumentacijom DOS ne bi dobio poverenje građana Srbije, a pogotovu ne poverenje penzionera. Predlagač kaže da se zakon ne menja suštinski, već se menjaju osnovice, i da je većina argumenata iscrpljena, potrošena u prethodnim raspravama. Sada se obračunavaju bruto plate. Da li će sve to imati uticaja na poboljšanje materijalnog položaja penzionera? Ono u šta sam ja uveren je da se penzije neće povećavati, ili bar ne u onoj meri, da bi garantovale poboljšanje života i sigurniju egzistenciju socijalno najugroženijih slojeva društva. Ne samo da se položaj penzionera neće popraviti, već preti realna opasnost od tendencije pogoršanja položaja penzionera. Činjenica je da su cene svih vrsta roba povećane, povećani su troškovi života, privreda koja treba da omogući svojom funkcijom da penzioneri imaju stabilan penzioni fond, je u kolapsu. Ne vidi se poboljšanje ni u jednoj sferi, i na žalost, ne piše se dobro ni penzionerima. Predloženi zakon neće doneti bolji život,koji je uveliko, kao predizborno obećanje, eksploatisala anacionalna i nenarodna koalicija DOS. Obećane promene neće stići, a na žalost, pored svih ostalih slojeva društva, najskuplju cenu platiće baš oni koji mnogo očekuju u narednom periodu, a to su penzioneri. Lako je bilo za DOS da se narod lažnim i nerealnim obećanjima u predizbornoj kampanji prevari, obmane. Međutim, sada nastupa surova realnost. Mišljenja sam da će ova vlada Zorana Đinđića pasti upravo na promašenoj socijalnoj politici i da je Vlada u dosta teškoj situaciji, da mora da bira između politike izdaje srpskog nacionalnog interesa i slugerantskog i podaničkog služenja Zapadu, da bi dobila neku crkavicu, ili da se suoči sa veoma realnim socijalnim nemirima. Veoma je izvesno, gotovo sigurno, da će se dogoditi ovo drugo. Mi, srpski radikali, imamo moralnu obavezu da sa skupštinske govornice kažemo istinu građanima Srbije, i to činimo i ovoga puta. Neozbiljna Vlada Zorana Đinđića, neozbiljno ponašanje potpredsednika Vlade, nestručni i nezreli ministri, i evo, imamo već i afere u Vladi. Građani Srbije su svedoci infantilnog ponašanja većine poslanika DOS-a, kojima su ova zasedanja Skupštine neprijatna, neprivlačna, često nemaju kvorum, a samo iz jednog razloga - ne dotiče ih se muka naroda. Mnogi od njih i ne znaju koja je tačka dnevnog reda, niti ih to interesuje. Po principu automatizma, glasaće - za, i time uneti haos u još jednu veoma važnu sferu društva. Vredi li vama govoriti, kojim rečima da vam govorim da bi me razumeli? Vredi li govoriti o lepoti planinskog izvora, bivolu koji ne može da pije, dok ne zamuti vodu?
Hvala, ovo je bilo slikovito. Ima reč narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, poštovani članovi Vlade, mislim da je zaista opravdano više poslanika iskazalo svoje mišljenje da je velika osnovica na kojoj se obračunavaju i plaćaju doprinosi za invalidsko i penzijsko osiguranje. Takođe je više poslanika opravdano ukazalo da je nelogično, da su predložene tako represivne mere, da se zbog neblagovremenog plaćanja doprinosa, može izreći mera zabrane obavljanja delatnosti, u trajanju od 30 do 90 dana. Šta to znači zatvoriti firmu 90 dana, pa odakle da zaradi da plati doprinose i ostalo? Mislim da je ovo zaista represivno i da bi u tom pravcu trebalo izvršiti neku izmenu. Postoje i drugi instrumenti i mere - kako treba postupiti da se uplate doprinosi. Međutim, posebno želim da ukažem i da iznesem svoje primedbe na član 6. predloženog zakona, a to je u stvari ovaj novi član 125g, koji se predlaže. Da bi bilo jasno o čemu se radi, pročitaću taj član, kako je predložen. Naime: "organ nadležan za poslove platnog prometa dužan je da najkasnije do kraja tekućeg meseca obavesti nadležni republički poreski organ o poslodavcima koji nisu izvršili isplatu zarada za prethodni mesec,odnosno uplatili doprinose u skladu sa članom 125. ovog zakona". To je onaj minimalni iznos koji je prepisan, odnosno, ako isplati veću zaradu, na to je uvećan iznos. To je u redu, na taj deo se ne odnosi primedba. Dalje stoji da se obaveštenje dostavlja nadležnom poreskom organu, prema sedištu poslodavca. Drugi stav: "nadležni poreski organ dužan je da najkasnije u roku od osam dana od dobijanja obaveštenja, iz stava 1. ovog člana, utvrdi obavezu poslodavca da u određenom roku uplati doprinos". E, molim vas, u prvom stavu mislim da je sasvim dobro što stoji: "organ nadležan za poslove platnog prometa", znači, očekuje se onaj koncept prelaska platnog prometa u banke, pa ne kaže samo da NBJ, odnosno ZOP, nego nadležni organ, što znači da li će to sutra biti banke, pošte i tako dalje preuzima obaveze obaveštavanja poreskog organa. Međutim, moja osnovna primedba na stav 2. ovog zakona (a i određeni broj poslanika je na to ukazao, a ja ću biti slobodan da to malo i šire prokomentarišem) - kaže: "nadležni poreski organ dužan je da najkasnije u roku od osam dana od dobijanja obaveštenja iz stava 1. ovog člana utvrdi obavezu poslodavca". E sada, tamo nema objašnjenja, nema zakonske odredbe - na koji to način on utvrđuje, da li je izvršeno pozivanje, ili će to uraditi prema Zakonu o opštem upravnom postupku, onda bi to bilo sve jasno. Ovako, manje-više se ostavlja diskreciono pravo da nadležni poreski organ ceni kako će i kako može različito postupati prema pojedinim poslodavcima. Prvo, jedino je jasna obaveza da u roku od osam dana treba da utvrdi obavezu. Znači, pretpostavka je da u roku od osam dana treba da donese zapisnik. Ne stoji - koji je to rok, kada donese zapisnik, da poslodavac može staviti primedbe na zapisnik, jer to je prema ZUP-u osnovna odredba, da se određuje neki rok. Da li je to rok tri dana, da li osam, deset, ili petnaest, to nije definisano. Znači, diskreciono pravo poreskog organa. Dalje, kada dođu primedbe na zapisnik, koji je to rok, u kome roku treba poreski organ da donese rešenje? Može i tu da bude rok pet, petnaest i dvadeset dana, pa kada donese rešenje u tom propisanom roku, onda osnovna klauzula treba da stoji - kada rešenje postaje izvršno. Opet je diskrecino pravo, da li to može da bude petnaest dana, osam, trideset ili devedeset dana? Čime će se rukovoditi poreski organ? Da li će tu imati uticaja rodbinske veze, prijateljske veze, stranačke veze, da ne govorim, da li se tu može uvući posle i mito, i korupcija itd.? Mislim da je ovo nedovoljno objašnjeno i zaista smatram da bi Vlada u ovom delu trebalo da unese određena pojašnjenja, da sutra ne bi imali probleme u primeni ovog zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović. Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, a posle njega je Dragan Tomić, pa ukoliko imamo vremena....
Ovaj predlog zakona kako reče kolega poslanik iz Leskovca Lešnjak, iz vreće zakona o radu i socijalnoj politici, a neki kažu da nije iz vreće nego iz kutije i to one Pandorine kutije. Da bi se zakon mogao primeniti, mora da postoji realna mogućnost i za poslodavca, da odgovori zahtevima ovog zakona, da obezbedi sredstva kojima će plaćati doprinose za osiguraonike, da obezbedi i proizvodnju i njenu realizaciju, pa da iz realizacije proizvodnje obezbedi sredstva kojima će platiti i zarade radnicima i doprinose, a ne samo za socijalno i zdravstveno, nego sve doprinose koji idu iz radnih odnosa i koji su otprilike po važećim zakonskim propisima negde na nivou osnovice na koju se obračunava i plaća doprinos. Objašnjenje da je razlika koja se pojavila pri uređivanju osnovica, razlika između nego i bruto plate, jednostavno ne stoji. Ne stoji iz sledećeg razloga gospođo ministre. Ne stoji zbog toga što se bruto plata sastoji iz bivše neto plate i ovog dela koji je sada kao bruto prikačen neto i dobila se bruto plata, a samim tim i bruto osnovica. Neto plata je varijabilna kategorija. Zavisi od stručne spreme, od radnog mesta, od uslova rada i od svega ostalog. Ovaj drugi deo koji se pridodaje je konstantan. On je isti i za onoga koji ima osnovnu školu, kao ministar rada i za vas koji imate fakultet, kao ministar. Znači, ako je osnovica, ako je neto plata 1.700 dinara za najniži stepen kvalifikacije a bruto 3.033 dinara znači da je taj deo toplog obroka, regrea, prevoza, odvojenog života, dnevnica i ostalo negde oko 1.500 dinara u vrh glave da kažemo. Znači 1700 i 1.500, eto to je 3.000, ali je on isti za drugu kategoriju i za treću i za četvrtu i za petu i za šestu i za sedmu. Znači, osnovice za koje se zahteva stručnost, koja se stiče fakultetskim odnosno visokim obrazovanjem, neto plata je bila 4.500 dinara plus 1.500 osnovica, ne može da pređe 6.000 dinara. Za doktorat ne može da pređe 7.500 dinara još nismo sišli na onih 70% što nam se obećava. Onda će to biti drugačije. U ovom momentu je praktično osnovica za obračun poreza i doprinosa ono što se mora izdvojiti ima i to maltene u stopostotnom iznosu. Osnovica od 12.000 podrazumeva platu od malo manje od 12.000 dinara. Druga stvar, ovaj zakon se mora usaglasiti sa budžetom, jer je apsolutno neusaglašen sa onim prihodima koji su obezbeđeni ili treba da budu obezbeđeni za pojedina ministarstva, koja finansiraju određene javne službe. Pre podne sam govorio o toj nelogičnosti kod niskog i visokog obrazovanja. Iz tog primera se vidi da je budžetom predviđeno negde oko 2.300.000.000 dinara za plate i doprinose univerzistetskog nastavnog osoblja i radnika koji rade na univerzitetima, izračunao sam vam da 2.300.000.000 dinara mora da se odvoji samo za doprinose. Plata, znači nema. Takva vam je ista i kod prosvete. Prosveta će plaćati doprinose, pošto su tamo ljudi fakultetski obrazovani na osnovicu doprinosa i poreza, na osnovicu od 9 hiljada i nešto više dinara. U dogovoru Vlade i sindikata je da plata prosvetnih radnika bude 4.700. Otprilike prošlog meseca je bila 4.500 dinara. A plaćaju se porezi i doprinosi na osnovicu od 9.000. Šta se dešava? Desiće se da ni Vlada neće moći da ispuni svoje obaveze prema korisnicima budžetskih sredstava. (Predsednik: Vreme.) Koji će onda ministar, inspektor rada zatvoriti Vladu na 90 dana ili zatvoriti Ministarstvo prosvete na 90 dana, zato što nije isplatilo palte i doprinose prosvetnim radnicima. Za vreme od 90 dana koliko ne radi preduzeće, koliko ne radi škola, neće valjda školu zatvoriti zato što nisu prosvetni radnici dobili plate. (Čedomir Jovanović s mesta: Ko je poslodavac?) Vlada. Vladu neće zatvoriti sigurno. Ko će onda i na koji način, da obezbedi taj novac kojim treba platiti te doprinose, bez obzira da li radnici primali plate ili ne primili, a neće ih primiti, jer su danas naročito u privatnim kompanijama kao reakcija na ovaj zakon, vrši masovno otpuštanje radnika. Razmislite i o kaznenim odredbama, a razmislite i o osnovacama za obračun poreza i doprinosa, pa i ovog doprinosa, jer vam kažem da je onaj deo konstanta za sve od osnovne škole do fakulteta. Svi se isto voze i svi imaju isti regres za godišnji odmor. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić.
Poštovani poslanici, vreme. Isteklo vreme? Kažu ovi iz DOS-a da je isteklo vreme.
Rekao sam da je tehnika otkazala.
Sve je u redu. Hvala lepo. (Nenad Bodanović sa mesta: Nismo mi za vas oni ili ovi.) Izvinjavam se vama Bogdanoviću, ako se smatrate lično povređenim. Kada se radi o ovoj temi, moram da kažem da se u obrazloženju ovog zakonskog rešenja pošlo ponovo od afirmacije principa bruto zarada. U ranijim raspravama po ovim zakonskim rešenjima, mi smo ukazali na nekoliko važnih razlika kada je u pitanju afirmacija principa bruto zarada. Ona može da ima smisla samo u granama gde su proseci iznad republičkog proseka i ona će značiti smanjenje doprinosa za PIO. Međutim, kada uđemo u one grane kao što je tekstilna industrija, građevinarstvo, metaloprerađivački kompleksa i tak dalje, gde su proseci bili niži od republičkog proseka, dolazimo dotle da su i topli obrok i regres i terenski dodatak sami po sebi predstavili jedan ciljni socijalni faktor, koji je čuvao socijalni mir u tim preduzećima, omogućavao radnicima da blagovremeno dolaze na posao i da jednostavno na taj način dobijaju jedan deo zarade, a preduzećima predstavljao ventil da na taj način mogu da deo sredstava koji izdvajaju za socijalne fondove ulože u proces proizvodnje. Danas imamo na sceni jedan opšti pad proizvodnje u Srbiji. Gospodine Jovanoviću, garantujem vam da je tačno. Za prvi kvartal prošle godine proizvodnja je bila niža za 30% u odnosu na proizvodnju u januaru, februaru i martu za prošlu godinu. Prema tome, jedan deo privrede već duže vreme stoji i ne može uopšte da se pokrene. Moram da kažem, kad se vratimo sada na najnižu osnovicu od 3.033 dinara,samo ne znam odakle će ona da se isplati? Mi, očigledno, ne možemo da sagledamo da je i ova osnovica od 470 dinara u nekim oblastima i u nekim preduzećima bila prilično visoka i da je sama po sebi garantovala nekakav socijalni mir u preduzeću. Ona je bila 470, sa druge strane je bila takođe 470 obaveza prema državi i sa tim smo čuvali kakav-takav mir, uz plus one dodatke koje smo davali za topli obrok, regres i ostale naknade. Čak i u tim oblastima jedan deo privrede je imao pravo da se obrati Ministarstvu za trgovinu, gde su odobravani popusti na plaćanje socijalnih doprinosa u odnosu 50%. Niko nije želeo da na taj način to radi, već je jasno da smo dugi niz godina bili u sankcijama, da smo imali opšti pad proizvodnje. Ta ozbiljna recesija u svetu je dovela da neke grane privrede zaista se nađu na tom mestu. Međutim, ovim zakonskim rešenjem neće se postići ovaj cilj. Postići će se nešto sasvim obrnuto. Postići će se da Fond za penzijsko i invalidsko osiguranje dobije znatno manje para od onoga što se stvarno očekuje, da ni ovaj tempo ne može da se prati u ovoj oblasti isplata za penzije. Naravno, nije se ušlo u suštinu, a to je ozbiljna reforma penzijskog i zdravstvenog osiguranja. Ta ozbiljna reforma je morala da sadrži sasvim nov zakon, koji bi u sebi obuhvatio nekoliko stvarnih elemenata koji bi doprineli da ova oblast bude i celovitija i bolje rešena. Prvo, ne može se očekivati da se u ovoj oblasti nešto ozbiljnije radi dok bude takav način administriranja kao što je bio do sada. Ne može se očekivati da poreski organ, na koga se sve svaljuje u ovoj situaciji i svi su drugi gospodstveni organi, očekuje se od poreske uprave u kojoj nije izvršena ozbiljna reforma, da sama sa ovim brojem zaposlenih, sa brojem izvršilaca u službi kontrole, izvrši obuhvat kompletne privrede, sagleda situaciju u ovoj oblasti, donosi pravilne mere, ne može se od nje očekivati da bude grobar nekih preduzeća. Nije se vršila revizija Zakona o ličnom radu, ništa se nije radilo u oblasti okružnih privrednih sudova. Mi radimo još po Zakonu o stečaju i likvidaciji od pre 10-15 godina, a u veli smo formu radnog stečaja ovim zakonom, krajnje restriktivno donosimo meru zabrane obavljanja delatnosti do 90 dana. Ova mera ima svoju težinu koja je prosto neverovatno. Ona znači zaključavanje preduzeća, neostvarivanje proizvodnje, jednostavno, nemanje uslova da se isplaćuju doprinosi za zaposlene radnike. Ne znam šta je cilj ove mere, ali definitivno, u postojećem zakonodavstvu mere koje su bile predviđene bile su sasvim dovoljne za regulisanje u ovoj oblasti. Moram da se osvrnem na nešto što mi je palo na pamet, recimo, prosečna zarada u oblasti prosvete je ..... (Bilo bi bolje da saslušate ovo što govorim, a da ne budete tako vulgarni. Predsedniče,molim vas da ne dobacuju. Zaista nema smisla. Verovatno žurite kući.) Na kraju da kažem, kada je u pitanju, recimo, prosveta o kojoj ste vi stalno pričali, pričali i pričali, rekli da ćete dati plate, da ćete dati ovo, da ćete dati ono. Pitam vas sada, najniža stručna sprema u prosveti je viša, odnosno šesti stepen, sedmi stepen recimo, univerzitetska je osmi, gde su predviđene osnove od 6.000 do 12.700, kako ćemo i ko će obezbediti sredstva za isplatu socijalnih doprinosa u ovoj oblasti, iz kojih prihoda, iz koje proizvodnje, a stalno se polivamo nekim političkim pamfletima i potrebama - mi ćemo ovo, mi ćemo ono? Nema para, ako držimo ovaj nivo. Takođe, mislim ako hoćemo da budemo do kraja pošteni, ne možemo imati granični faktor na 12.724 dinara za ona preduzeća koja posluju na evropskom nivou. Još nešto hoću da kažem na kraju, ovih dana sam imao razgovore sa jednim brojem privatnika, koji imaju od 50 do 200 zaposlenih radnika. Ono što će oni uraditi, u to sam definitivno siguran, posegnuće za merom otpuštanja jednog broja zaposlenih radnika. To iz prostog razloga, jednostavno, neće moći da plate doprinose na najnižu osnovicu, odnosno, kako je predviđeno po ovom planu. Naravno, moći će da naprave ponovo jednu zloupotrebu, tako što će otpustiti, od 50, otpustiće 30, otvoriće novo preduzeće, prijaviće ih u novu firmu i ponovo će povući sredstva iz fonda. Ovde se ne vidi kontrolna funkcija zakona, kako da se spreči takav način zloupotrebe. Moram da kažem da, kad pričamo o ovim zakonima, zaista je neverovatno koliko vas ovo ne zanima, koliko ne želite da saslušate argumente druge strane i koliko nemate mere da ovo zajednički razmatramo. Ovde ne treba niko da skuplja političke poene. Ovo je preozbiljno vreme, preozbiljna oblast, čini mi se jedna od ključnih obalsti u kojoj se nalazimo kada je u pitanju funkcionisanje države,čini mi se, jedna od najvažnijih oblasti, kako ćemo izaći do kraja ove godine. Prema tome, mislim da su i amandmani, koji su na ovih nekoliko zakona podnošeni i ova rešenja koja smo mi nudili, imali apsolutno smisla i nema smisla kako i na koji način pratite ovu raspravu o kojoj smo mi sada govorili. Hvala lepo.
Dame i gospodo, time smo završili današnji rad. Nastavljamo rad sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 131 narodni poslanik. Radi utvrđivanja kvoruma, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam odobrio odsustvo sledećim narodnim poslanicima: Ljubiši Đokoviću, Mihajlu Markoviću, Željku Tomiću, Ratimiru Svirčeviću, Milanu Raduloviću, Dušanu Budišinu, Stanku Kovačeviću, Nebojši Lekoviću, Srđanu Petroviću, Dušanu Prorokoviću, Slavoljubu Matiću, Živici Predojevu, Višnji Nežić, Jakovu Stamenkoviću, Nedi Arnerić i Nadi Kolundžiji, pre podne Branku Pavloviću i Vladanu Jovičiću. Zakašnjenje je najavio Čedomir Jovanović. Obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Pre nego što nastavimo rad po 14. tački dnevnog reda, želim da vas obavestim da sam juče primio od poslaničke grupe Srpske radikalne stranke Predlog odluke o stavljanju van snage odluke kojom je prof.dr Vojislavu Šešelju izrečena mera udaljenja sa sednice Narodne skupštine. Ovaj predlog odluke ne može biti uvršten u dnevni red, jer se po proceduri utvrđenoj Poslovnikom može menjati dnevni red u toku sednice samo na obrazložen predlog Vlade i u posebnim slučajevima bitnim za odbranu i bezbednost zemlje itd. I inače nema smisla ovo uvrštavati u dnevni red naredne sednice, jer se radi, po suštini, o prigovoru da je kod donošenja mere udaljenja sa sednice došlo do kršenja Poslovnika od strane predsednika Skupštine i da je, da ne ulazim u političko obrazloženje, došlo do zloupotrebe poslaničke većine, ako mogu tako da kažem, u slobodnom tumačenju Poslovnika, kod utvrđivanja kršenja Poslovnika. Zbog toga što se radi o meri kojom je sa sednice udaljen predsednik jedne poslaničke grupe i da ne bi ostalo nikakve sumnje i dvoumljenja o tome u beleškama koje će možda za 50 godina neki istoričar da proučava sa velikom mukom, sigurno, molim vas i predlažem da ovo tretiramo kao prigovor na kršenje Poslovnika. Dajem reč gospodinu Nikoliću, da još jednom čujemo obrazloženje i da se o tome Skupština izjasni. Na drugi način o ovome ne možemo odlučivati, nego da tretiramo kao prigovor na kršenje Poslovnika.