Poštovane dame i gospodo, otvaram Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Sednici, prema službenoj evidenciji, prisustvuju 194 narodna poslanika. Molim da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Kvorum postoji i možemo nastavitirad. Sprečeni su da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Mirko Rosić, Rodoljub Šabić, Radmilo Mišović, Nebojša Leković, Predrag Stojanović i Slobodan Radulović. Na sednicu su pozvani predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, na ovu sednicu pozvala sam predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, Narodnog pokreta Otpor, Nacionalnog demokratskog instituta, Udruženja univerzitetskih profesora i nastavnika Srbije-Sekcija Kolubara i USAID-a. Pozdravljam prisutne goste. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 173 narodna poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodne sednice. Obaveštavam vas da je proverom uSlužbi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnik Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, održanog 27. januara 2003. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, održane 27. januara 2003. godine. Za 132, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 60, od ukupno prisutna 192 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila zapisnik sa sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, održane 27. januara 2003. godine. Javljanje po Poslovniku, izvolite, reč ima narodni poslanik Borislav Pelević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SSJ.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, na prošloj sednici Narodne skupštine postavio sam pitanje legitimiteta ovog sastava Narodne skupštine, pozivajući se na otimanje mandata pojedinim političkim grupama, na stvaranje fantomskih poslaničkih grupa i tada sam rekao, a i sada ću, da ovaj sastav Skupštine ne odgovara izbornoj volji građana Srbije koja je izražena na izborima u decembru 2000. godine. Tada sam osporio pitanje mandata gospodina Živka Selakovića i pozvao sam se na član 88. tačka 1. Zakona o izboru narodnih poslanika, na Poslovnik o radu Skupštine, kao i na koalicioni sporazum, tačka 6. Tada ste vi, gospođo predsedavajuća, rekli da sazivate Administrativni odbor u roku od 24 sata. Tako i piše u članu 73. Poslovnika na koji se pozivam, gde se kaže: "Predsednik Odbora dužan je da sazove sednicu Odbora na zahtev najmanje trećine od ukupnog broja članova Odbora, kao i na zahtev predsednika Narodne skupštine". S obzirom da ste vi taj zahtev javno uputili, postavljam pitanje - zbog čega nije sazvan Administrativni odbor? Sve mi se čini da se želi izbeći ova tačka dnevnog reda na tom odboru, kako bi se verifikovali mandati i takvim poslanicima koji u stvari nisu poslanici i protivno Ustavu i zakonu, pa i Poslovniku, sede u ovoj dvorani. Zato molim i vas i predsednika Administrativnog odbora da kaže javnosti Srbije zbog čega nije poslušao vaš zahtev; zbog čega se ponovo oglušio o član 73. Poslovnika i zbog čega sa nama sede poslanici koji to u stvari nisu. Nama je potrebna odluka tog odbora jer želimo da se obratimo Ustavnom sudu Srbije da bi zaštitili prava Stranke srpskog jedinstva i naše poslaničke grupe, koja su regulisana članom 88. Zakona o izboru narodnih poslanika, Ustavom Srbije i Poslovnikom o radu Skupštine. Molim vas da date objašnjenje javnosti Srbije, kao i meni, na postavljeno pitanje - zbog čega nije sazvan Administrativni odbor i zbog čega ova skupština ne odgovara izbornoj volji građana Srbije, koja je izražena na izborima 2000. godine. Hvala lepo.
Gospodine Peleviću, iako sam i na Skupštini tražila da se održi sednica Administrativnog odbora, a po vašem zahtevu, samo bih dodala da sam i pisanim putem to tražila, pošto sam proverom utvrdila da sednica Administrativnog odbora nije održana. Sada ću dati reč predsedniku Administrativnog odbora, gospodinu Bošku Ristiću.
Tačno je da je postojala primedba u odnosu na primenu Poslovnika na prošloj sednici i da je Administrativni odbor imao nalog predsednika Skupštine da u roku od 24 časa održi sednicu Administrativnog odbora. Nakon glasanja, a pre isteka roka od 24 časa, nije bilo dovoljno članova Administrativnog odbora, jer su napustili zgradu Skupštine, pa je napravljena službena beleška o tome da nije bilo moguće bez kvoruma održati sednicu. U toku današnjeg dana će biti održana sednica Administrativnog odbora po primedbama sa prošle sednice i eventualno o drugim zahtevima o kojima Administrativni odbor odlučuje u redovnoj proceduri. Za primedbe o povredi Poslovnika je posebna procedura, koja nalaže da se u roku od 24 časa održi odbor, ali za to je potreban i kvorum. Nadam se da ćemo to danas obaviti kako treba.
Zahvaljujem predsedniku Odbora. Po Poslovniku, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, na Prvom vanrednom zasedanju Narodne skupštine, koje je održano 27. januara ove godine, osporio sam regularnost cele sednice, jer su u njenom zakazivanju učestvovali ljudi koji uopšte nisu narodni poslanici po bilo kom osnovu. Od 86 potpisa, devet potpisa je bilo od ljudi koji nisu narodni poslanici. Oni su podneli ostavku svojom voljom. Mandat im je prestao 12. juna 2002. godine, što je na Drugom vanrednom zasedanju u 10,40 časova konstatovano, i to zapisnikom 01 br. 06-2/83-02 od 13. juna. Predsednik Narodne skupštine mi je odgovorila na nekoliko mojih insistiranja da će se o tome izjasniti Administrativni odbor. Po članu 96. stav 6. Poslovnika - ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine predsednik odnosno predstavnik poslaničke grupe ostaje pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, predsednik Narodne skupštine poziva Administrativni odbor da u roku od 24 časa donese odluku o postojanju ili nepostojanju povrede Poslovnika i o svojoj odluci obavesti Narodnu skupštinu ne određujući pauzu u radu Narodne skupštine. Mi nikada nismo obavešteni o stavu Administrativnog odbora. Sada smo čuli da nije ni bilo sednice Administrativnog odbora. Dakle, vi sada morate konstatovati, ako ništa drugo, da je Administrativno odbor povredio Poslovnik. To mora da se sada konstatuje i to glasanjem, jer ako organ koji je po Poslovniku zadužen da brine o poštovanju poslovničkih odredbi prekrši Poslovnik, mi smo ta drugostepena instanca, jer to je radno telo Narodne skupštine. Da vas obavestim gospođo Mićić, danas sam podneo Ustavnom sudu predstavku u kojoj tražim poništavanje svih odluka Narodne skupštine od 27. januara, jer je celokupan tok Narodne skupštine bio neregularan i u pogledu zakazivanja i u pogledu održavanja, jer pored ovih devet ljudi koji su učestvovali u zakazivanju, u glasanju su učestvovali Radoslav Veselinović, Jožef Kasa, Stevan Lilić i Živica Predojev, koji takođe ni po kom osnovu nisu narodni poslanici. Dakle, zahtevam sada da Narodna skupština, nakon priznanja predsednika Administrativnog odbora Ristića, mi glasanjem konstatujemo da je Administrativni odbor prekršio Poslovnik.
Narodni poslaniče, već sam dala obrazloženje u vezi sa ovim. Dakle, pored zahteva za zakazivanje sednice Administrativnog odbora, koji sam uputila ovde, na sednici Skupštine, uputila sam i pismeni zahtev da se održi sednica Administrativnog odbora. Predsednik Administrativnog odbora je rekao razlog zbog čega to nije učinjeno i sednica će biti održana, kao što je rekao gospodin predsednik. A sa druge strane, naravno da je vaše pravo da kod institucija reagujete, a ne ovde da raspravljamo, jer mi nismo ni nadležni da raspravljamo o mandatima. Nije prekršio Poslovnik, zato što se dešava da ne postoji kvorum. Dešavaju se situacije da sednica ne može da se održi zato što ne postoji kvorum. Po Poslovniku, narodni poslanik Borislav Pelević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu da budem zadovoljan odgovorom gospodina Ristića, koji je predsednik Administrativnog odbora, da nije bilo kvoruma. Navešću vam i dokaz. Član Stranke srpskog jedinstva, narodni poslanik Petrović Petar...
Gosodine Peleviću, ovde se ne vodi rasprava o povredi Poslovnika. Vi kršite Poslovnik. Dobili smo objašnjenje i molim vas da sačekamo. Dobićemo danas izveštaj Administrativnog odbora.
Gospođo predsedavajuća, to objašnjenje ne stoji. Član Administrativnog odbora iz Stranke srpskog jedinstva, Petar Petrović, uopšte nije pozivan na sednicu. Dakle, uopšte nije ni bilo volje da se sednica sazove. Ono što govori gospodin Ristić ne odgovara istini. Ako je gospodin Ristić kao kopredsedavajući učestvovao...
Gospodine Peleviću, molim vas da prisustvujete sednici Administrativnog odbora, jer ovo nije mesto, niti postoji mogućnost da ovde raspravljamo o tome. Dakle, bićete obavešteni kada će biti sednica Administrativnog odbora i to ćete obrazložiti na toj sednici. Ja vam se zahvaljujem.
Gospođo predsedavajuća, meni je sasvim jasno da vi želite da se izbegne u ovoj skupštini donošenje zakona o izboru narodnih poslanika.
Ne želim da se izbegne, nego mi nemamo nadležnost da raspravljamo o tome, gospodine Peleviću.
Ne govorim sada o mandatima. Govorim samo o tome da ukoliko je gospodin Ristić učestvovao u razbijanju Jugoslavije, ne mora da učestvuje u razbijanju Narodne skupštine, koja je potpuno nelegitimna.
Po Poslovniku, narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije reklamiram povredu Poslovnika, član 73. stav 1. i stav 2. Ja sam član Administrativnog odbora i nisam dobio nikakav poziv za sednicu Administrativnog odbora. Obaveza predsednika je bila da se sednica sazove, a ne da se vrše telefonske konsultacije da li su članovi prisutni. Mi poslanici Socijalističke partije Srbije smo reklamirali takođe i povredu Poslovnika s obzirom da je i nama ukradeno pet poslaničkih mandata. Tražili smo više puta da se Skupština o tome izjasni, da se Administrativni odbor o tome izjasni. Ne sumnjam u reči predsednika Narodne skupštine, da je ona tražila sednicu Administrativnog odbora, ali je suština da predsednik Administrativnog odbora nije zakazao tu sednicu, da je povredio Poslovnik i da to treba da se konstatuje.
Ponovo je isti odgovor kao i za prethodne. Po Poslovniku, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Gospođo Mićić, vi upravo kršite član 28. Poslovnika Narodne skupštine, u kome stoji da se predsednik Narodne skupštine, između ostalog, stara o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine. Pošto mi ne učestvujemo u radu tih vaših odbora, jer ste nas u startu isključili, ne znam da li je sednica bila zakazivana ili ne. Čujemo sada da sednica nije ni bila zakazivana. To je novi momenat. Međutim, i ako jeste, ne možete da kažete da je sednica zakazivana, a nije bilo kvoruma. Moraju konsekvence da se snose. Ne može radno telo Skupštine da kaže - nismo mogli ... Idem ja u Hag, ne sekirajte se ništa. Mene čeka Hag, a vas čeka 29. maj, pa vi vidite ko će se bolje provesti. Bolje je u Hagu nego 29. maja u vašoj koži. Ostavite to pitanje za drugu raspravu. Mi moramo kao Narodna skupština da konstatujemo da jedno radno telo Narodne skupštine nije postupalo po odredbama Poslovnika, jer to radno telo nama polaže račune o svom radu. Narodna skupština ga je formirala i može sada da ga raspusti zato što ne poštuje Poslovnik, a vi se starate o tome i morate o tome da vodite računa. Starate se i o primeni Poslovnika Narodne skupštine. To je vaš osnovni zadatak. Ne možete vi sada pravdati Administrativni odbor, koji nije postupio po Poslovniku, nego morate da pokažete da ste spremni da odgovarajuće konsekvence iz toga sprovedete. Prva konsekvenca je da Narodna skupština, pošto organ koji to radi u ime Narodne skupštine nije uradio, konstatuje da Administrativni odbor krši Poslovnik. Iz kojih razloga, to će se oni pravdati kada bude Administrativni odbor ovde na tapetu, jer posledica te konstatacije mora biti na narednoj sednici jedna tačka dnevnog reda, pitanje kršenja Poslovnika od strane Administrativnog odbora.
Gospodine Šešelj, smatram da nema povrede Poslovnika iz člana 28. Dakle, starala sam se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine tako što sam ne samo usmeno na zahtev narodnih poslanika, koji su istakli na prošloj sednici ovde da traže zakazivanje Administrativnog odbora, nego i pismenim putem zahtevala da se sastane Administrativni odbor, pošto sam prethodno proverila da nisu imali sednicu Administrativnog odbora. Prema tome, toliko koliko sam mogla. Mislim da bismo mogli da nastavimo rad. Dobili ste informaciju da će biti održana sednica Administrativnog odbora i zašto bismo dalje gubili vreme o tome. Nova povreda Poslovnika.
Sada ste ponovo povredili Poslovnik. Nisam vas optužio da ste krivi što nije bilo sednice Administrativnog odbora. Vi ste sa svoje strane, pretpostavljam, uradili sve što je trebalo. Administrativni odbor je prekršio Poslovnik. Sada vas upozoravam da ne kršite Poslovnik stavljajući se u zaštitu Administrativnog odbora i pravdajući njegov nedostatak kvoruma. Vi ovde morate da štitite interes Narodne skupštine, a ne Administrativnog odbora, koji nije u stanju da obavi svoj posao. U tome je suština. Dakle, vi ste meni odgovarali na nešto što vam ja nisam kao problem ni postavljao. Nije moja primedba prema vama što nije bilo sednice Administrativnog odbora, nego je moja primedba što vi sada ne dozvoljavate da Narodna skupština konstatuje kako je Administrativni odbor prekršio Poslovnik, kada je to nesporno. Prošla su 24 sata i nije nas obavestio šta je uradio po tom pitanju. Dakle, nema čoveka u ovoj sali koji može da kaže da Administrativni odbor nije prekršio Poslovnik. Vi kao da ....
Gospodine Šešelj, molim vas samo da navedete član po kome se kaže da je nedostatak kvoruma kršenje Poslovnika.
Kršenje Poslovnika je neudovoljavanje....
Znači onemogućava rad, ali nije kršenje Poslovnika.
Nikako ne mogu da pojmim da vi mene zaista ne razumete. Mislim da vi stalno neke šale sa mnom ovde terate. Nemoguće je da me ne razumete. Znate, bio sam jedan od najuglednijih profesora Pravnog fakulteta, dok me vaša vlast nije oterala; nikada se nije desilo da neki student nešto ne razume na mom predavanju. Uvek su mi dvorane bile prepune.....
Znate, gospodine Šešelj....
Ne verujem da vi mene ne razumete, kao da želite na neki način da zabašurite ovo što govorim. To je moj utisak. Možda grešim. Zaista ne verujem da me ne razumete. Nije problem u tome što nije bilo kvoruma. To je njihovo opravdanje. To će se oni nama pravdati kada bude tačka dnevnog reda o njima. Mene uopšte ne interesuje zbog čega nije bilo sednice Administrativnog odbora. Samo znam da je Poslovnik prekršen time što nije bilo sednice. Oni neka se pravdaju: da li su zakazivali ili nisu; da li je bilo kvoruma ili nije; ko je došao, a ko nije došao. To ćemo mi posle kada im budemo utvrđivali odgovornost na osnovu činjenice da su prekršili Poslovnik. Možda će oni imati olakšavajuće okolnosti koje će ih potpuno osloboditi krivice i odgovornosti. Međutim, to tek treba da vidimo. Ono što je sada nesporno, a to je da je Administrativni odbor prekršio Poslovnik, jer se u roku od 24 sata nije sastao, jer nas nije obavestio o svom stavu po našim reklamacijama ranijeg kršenja Poslovnika. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Nadam se da sam vam sada bio dovoljno jasan.
Po Poslovniku, ponovo, narodni poslanik Dejan Mihajlov. Ne, prvi put, ali je deseta povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo uvaženi poslanici, s obzirom da Poslovnikom o radu Skupštine Srbije nije regulisana ova situacija kada Administrativni odbor ne zaseda zbog nedostatka kvoruma, imam predlog da predsedavajući odnosno predsednik Skupštine da pauzu da Administrativni odbor zaseda i da onda možemo nesmetano da nastavimo rad. [[Žagor.]] Da li biste mogli da upozorite poslanike? S obzirom da im je predsednik stranke rekao da kućno vaspitanje koje nose treba ovde u Skupštini da demonstriraju, a ako ga na taj način demonstriraju, onda se primedbe predsednika njihove stranke odnose i na njih; izrekao ih je na prošloj sednici, sa porukom da to sačuvaju za svoje roditelje. Znači, ukoliko Administrativni odbor ne zaseda, iz ko zna kojih razloga, u roku predviđenom Poslovnikom, pa pošto ta situacija nije regulisana, a Skupština ima pravo i mora da bude obaveštena u roku od 24 sata da li je prekršen Poslovnik, predlažem da se da pauza da Administrativni odbor zaseda u roku od pola sata i nakon toga da nastavimo rad. Ovako sama Skupština je ponovo ponižena, a nismo dobili odgovor na primedbu koju smo stavili. Videćemo da li će Administrativni odbor da usvoji. Evo, ukoliko se utvrdi da je povređen Poslovnik, to bitno utiče na dalji rad ove skupštine. Zato smatram da je mnogo manje i mnogo bezbolnije da se napravi pauza od pola sata da Administrativni odbor zaseda i o tome izvesti Skupštinu, nego da cela Skupština i vi kršite Poslovnik i dovedete nas u jednu situaciju da možda sav rad bude nelegalan.
Zahvaljujem na predlogu, ali neću ga uvažiti jer smo i do sada normalno radili. Dala sam obrazloženje, a i predsednik Administrativnog odbora. Biće sednica Administrativnog odbora i dobićete izveštaj. Već je 11,45 časova, mislim da je necelishodno da sada pravimo pauzu i da se ponovo skupljamo. (Dejan Mihajlov, sa mesta: Želim da se glasa o mom predlogu.) Želite da se glasa o tome? (Da.) Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Dejana Mihajlova da se odredi pauza dok Administrativni odbor ne održi sednicu. Za 100, protiv 92, uzdržanih dvoje, nije glasalo 10, ukupno 204 narodna poslanika. Obaveštavam Skupštinu da nije prošao predlog narodnog poslanika Dejana Mihajlova. Možemo nastaviti rad. Reč ima narodni poslanik Zoran Ćirković, predsednik poslaničke grupe Nova Srbija.
Poštovana gospođo Mićić, podsećam vas da sam prošli put reklamirao povredu Poslovnika u pogledu formiranja nove poslaničke grupe. Naravno, onda nisam rekao koji je član Poslovnika povređen, pa to sada činim, doduše sa zakašnjenjem. Povređen je član 24. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, povređen je njegov treći stav, odnosno povređen je sam duh Poslovnika. Pročitaću taj treći stav, koji kaže: "Poslaničku grupu od najmanje pet članova mogu udruživanjem da obrazuju i narodni poslanici političkih stranaka, drugih političkih organizacija ili grupa građana koje imaju manje od pet narodnih poslanika". Sada, naravno, to znači da u ovom parlamentu poslaničku grupu po ovom osnovu mogu formirati poslanici Demokratskog centra, jer nema ih pet, ima ih četiri; mogu posalnici Seljačke stranke, odnosno Koalicije Vojvodine, jer ih ima četiri; mogu poslanici Reformista Vojvodine, jer ih nema pet, ima ih četiri; kao i poslanici još dve grupacije u okviru DOS-a, dva politička subjekta, koji imaju po jednog predstavnika u okviru DOS-a. Svi drugi ne mogu formirati poslaničku grupu iz prostog razloga što ne može jedna stranka da ima više poslaničkih grupa. Ako to može, to vi gospođo napišite u Poslovniku, da to bude nedvosmisleno svima jasno. Videćete koliko će biti grupa. Hvala lepo.
Gospodine Ćirkoviću, Administrativni odbor, po zahtevu koji sam uputila, raspravljaće i o vašoj primedbi koju ste na prošloj sednici istakli u 11,40 časova. Možete prisustvovati toj sednici Administrativnog odbora. Po Poslovniku, narodni posalnik Dejan Mihajlov. Zakazaće predsednik sednicu Administrativnog odbora u toku današnjeg dana.
Tražio bih da se dobije izveštaj o ovom glasanju, pošto je pre glasanja bilo 197 prijavljenih poslanika, a nakon glasanja 204. Evidentno je da svi poslanici nisu u sali, da recimo Boško Ristić, predsednik Administrativnog odbora, nije bio u sali za vreme glasanja, nije ni sada u sali. Evo, to sada najavljujem, uzeću listing sa glasanja i ukoliko bude da je on glasao, imaćemo korpust delikti, što bi se reklo, da li se glasalo karticama onih poslanika koji nisu u sali. Utvrdićemo da li je bilo zloupotreba.
Molim službu da narodnom poslaniku Dejanu Mihajlovu dostavi jedan listing sa glasanja. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini, sazvano je na zahtev Vlade Republike Srbije, saglasno članu 79. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 162. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Dostavljen vam je zahtev za održavanje Drugog vanrednog zasedanja, sa utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Shodno članu 80. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od sedam dana zbog veoma značajnih pitanja koja se uređuju zakonima iz utvrđenog dnevnog reda ove sednice i potrebe da ih Narodna skupština što pre usvoji. Kao što ste mogli da vidite, za Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini utvrđen je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o duvanu, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 2. Predlog zakona o koncesijama, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 3. Predlog zakona o zapošljavanju i osiguranju za slučaj nezaposlenosti, koji je podnela Vlada Republike Srbije, 4. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O DUVANU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Tomislav Nikolić; Aleksandar Vučić; Dragoljub Stamenković; Branislav Blažić, Miroljub Veljković, Slobodan Janjić, Dragan Čolić, Veroljub Arsić, Goran Cvetanović, Nataša Jovanović, Vitomir Plužarević, Božidar Vučurović, Božidar Vujić, Lazar Marjanski, Srboljub Živanović, Zlatan Jovanović; zajedno Branislav Ivković, Dragan Tomić, Stevan Gudurić, Zoran Nikolić i Vladimir Garčević; zajedno Radojko Petrić i Rajko Baralić; zajedno Bora Stanimirović, Živodarka Dacin, Rade Bajić i Miloš Nešović; zajedno Dušan Cvetković, Ljubiša Maravić, Đura Lazić, Milan Stanković, Joca Arsić, Radojko Petrić, Jovan Todorović, Milan Janković, Rajko Baralić, Slobodan Pavlović i Toma Bušetić; zajedno Ljubiša Maravić, Đura Lazić, Milan Stanković, Joca Arsić, Zoran Anđelković, Milan Janković, Slobodan Pavlović i Toma Bušetić; zajedno Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević i zajedno Branimir Trajković, Đorđe Mamula i Dušan Ilić. Narodni poslanici Bojan Kostreš i Novica Đurašković podneli su 4. februara 2003. godine amandman na član 28. Predloga zakona, koji je neblagovremen jer je podnet posle isteka roka za podnošenje amandmana. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora i Odbora za poljoprivredu. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme za raspravu iznosi pet časova i molim predstavnike poslaničkih grupa da podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li želi reč predstavnik predlagača, ministar finansija, gospodin Božidar Đelić? (Nije prisutan.) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Odbora za poljoprivredu, Zakonodavnog odbora) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je jedan čudan zakon. U njemu ima dobrih odredbi, to moram da kažem i da pohvalim, ali ima problematičnih, ima loših i ima prilično sumnjivih. Problem proizvodnje i trgovine duvanom je problem sa kojim se suočavaju gotovo sve zemlje sveta. Po pitanju trgovine duvanom u našoj zemlji su se dešavale najveće kriminalne afere i verovatno najveći kriminalni obračuni imaju za svoju podlogu sukob interesa u nelegalnoj trgovini. Trgovina duvanom je jedan od najvećih izvora prihoda za svaku državu. Kraljevina Jugoslavija i kraljevina Srbija su imale monopol nad trgovinom duvanom. Posebna vrsta policije, tzv. finansijska straža ili financi, kako ih je narod popularno nazivao, kao svoj prioritetni zadatak imali su sprečavanje nelegalne trgovine da bi se tako zaštitio državni budžet. Kod nas na tržištu duvana postoji pravi haos. Pretpostavljam da je neko ko je ovo pisao možda imao i tračak iskrene namere da se taj haos u budućnosti izbegne i da se uvede red u područje trgovine duvanom. Zakon se odnosi i na proizvodu i na trgovinu, međutim, ovde se već u startu precizira formiranje posebnog državnog organa koji bi se bavio ovim poslom. Predviđa se formiranje agencije za duvan. To je već velika greška. Agencija za duvan i ljudi koji je budu sačinjavali sigurno će biti novi monopolisti na području proizvodnje i trgovine duvanom. Iz iskustva znamo da je to osnovna posledica ovakvih kvazidržavnih organa. Mi imamo veliko iskustvo u trgovini naftom. Iako Ustav Republike Srbije zabranjuje monopol na području trgovine naftom, Vlada Republike Srbije je svojom uredbom proklamovala taj monopol i umesto da svako može da uvozi naftu - ali je obavezan da plaća carine i akcize državi, da plaća poreze, sasvim normalno - to je privilegija vrlo uske grupe ljudi. Čak se u Vladi formiraju klanovi koji se bave proizvodnjom nafte. Jedan klan predstavljaju Goran Novaković, koji je bio i ministar i ovaj njegov Vuk Hamović; drugi klan se pojavljuje u vidu Nebojše Čovića, a i Dušan Mihajlović je tu negde tražio neki procenat, pa ubacuje ovog svog Tahira Hasanovića. Slični klanovi će se odmah pojaviti i na području duvana. Mi imamo slučaj sa dosadašnjim monopolistom Stankom Subotićem - Canetom Žapcem. Znamo za njegove sprege sa ljudima prošlog režima, znamo za njegovu spregu sa ljudima ovoga režima. Niko nije pokušao za ove dve i po godine vaše vlasti da ispita njegovu trgovinu duvanom. Nema ovde napretka dok se to stanje ne preispita, dok se ne vidi ko su glavni trgovci, ko su glavni šverceri, gde je najveći kriminal, gde su najveći ekstraprofiti. Stanko Subotić - Cane uopšte nije bio na listi Đelićevih ekstraprofitera. Đelić je ovde ogromne poreze odrezivao ljudima koji su regularno dobijali stanove, po pravilnicima ili po zakonu, a Caneta-Žapca nigde nema. Slična stvar se dešavala sa Filipom Cepterom. On je imao monopol nad uvozom cepter posuđa. Posuđe je prodavano poštanskim narudžbenicama, nije išao u ovu regularnu prodaju, niti je plaćao carinu, niti je plaćao poreze, ništa. Stekao je za 10-12 godina bogatstvo od 25 milijardi dolara. Nije samo na cepter posuđu, to mu je pokriće, više se bavio trgovinom oružjem, ali to danas nije bitno, jer ćemo valjda imati taj anketni odbor o trgovini oružjem. Željno to iščekujem, a nikako da se formira u Saveznoj skupštini. Nije gotovo, još će valjda biti zasedanja. Ovi što ukinuše državu rekoše da još mesec dana može da se radi na tom pitanju. Vi znate, ako ja budem predsednik tog anketnog odbora, gospodine Šandore, da ću za nedelju dana sve da ispitam i odmah knjigu od hiljadu strana da objavim. Dakle, ta agencija je problematičan organ, ali je još problematičniji način njenog rada, putem sprovođenja javnog tendera za preduzeća, odnosno preduzetnike radi dobijanja dozvole za proizvodnju duvanskih proizvoda. Taj tender funkcioniše u civilizovanom svetu prilično dobro. Pokazalo se da kod nas još ne postoje uslovi za ispravno funkcionisanje tenderskog nadmetanja, kada je u pitanju privatizacija npr. Šta se kod nas pokazalo - kod nas je tenderska privatizacija metod da se izbegne konkurencija, jer onaj ko raspisuje tender, on kontroliše celokupan postupak i može da kaže onome ko ga protežira kolike su ponude ljudi koji su se već prijavili. To se često radi, vi znate da je sada tehnologija toliko usavršena, mislim da i Dušan Mihajlović ponešto od toga uvozi, pošto je on sada preuzeo čak i od Mileta Dragića snabdevanje policije opremom, pa sada pucaju opasači, lome se nožići, oni mali, itd. Kod tendera se odmah uspostavlja monopol. Nikada se kod nas nije desilo u procesu tenderske privatizacije da neko može da kupi neku firmu na regularan način. Svi koji su se prijavljivali na tender imali su vezu kod onoga ko sprovodi tendersku privatizaciju. Tako će vam ovde biti - tender za proizvodnju duvana, pa će se javiti razne firme, razni proizvođači, preduzetnici itd. Neko će hteti fabriku u Novom Sadu, neko u Čačku, neko ovamo, neko onamo, a agencija će da ucenjuje. I sada će biti - Velja Ilić može u Čačku da podigne fabriku ako bude poslušan Vladi, a ako ne bude poslušan, ne dolazi u obzir fabrika, zamajavaće ga, kao i do sada, već dve-tri godine. Oni iz Novog Sada su isto nešto hteli, pa brzo povukoše, da ne bi glavnog monopolistu ugrozili. Ovde je mnogo bolje rešenje javna licitacija. Lepo se zakaže aukcija, pa na licu mesta, ko ponudi bolje uslove, ali da se izbegne onaj drugi problem koji se pojavljuje u vašim aukcijama prilikom privatizacije, da neko licitira, pobedi na licitiranju, pa posle odustane i propadne mu samo onaj avans koji je uplatio, a vi posle slobodnom pogodbom po mnogo nižoj ceni prodate nekom sasvim trećem. Imali smo masovno takve slučajeve u procesu privatizacije. Dešavaće nam se takvi slučaji i u ovom procesu tenderskog određivanja - ko će imati monopol nad proizvodnjom duvana. Postoji bolji način. Zašto duvan ne mogu da proizvode svi koji žele? To je ključno pitanje, na koje bi Đelić morao da odgovori. Pošto je usavršena tehnologija, postoje male fabrike duvana, fabrike za preradu duvana i proizvodnju određenih kategorija cigareta. Zašto ne bi 100 ljudi u Srbiji moglo da se bavi proizvodnjom duvana, a da posao Vlade bude da vaši službenici stoje na kapijama svih tih firmi, da ni jedna cigareta ne može da im promakne bez plaćanja obaveza prema državi. To je jedino ispravno, pa ko ima kvalitetne cigarete, taj će uspeti na tržištu, ko proizvodi škart, taj će brzo propasti na tržištu. Zašto bežite od te konkurencije? Zašto uvek, kada je nešto najprivlačnije, želite monopol, monopol nad naftom, monopol nad cigaretama itd, a da ne govorim o ovim nelegalnim monopolima, zbog kojih glave padaju u Beogradu. Zašto to niste postigli? Postoje mini uljare, postoje mini pivare, mini fabrike cigareta itd. Sada to više nije problem, sušenje duvana, sečenje, pakovanje, sav tehnološki postupak je vrlo lako savladati. Zašto bežite od toga, to je ključno pitanje na koje bi gospodin Đelić morao da odgovori. Zašto ovde moraju postojati posebni uslovi, strožiji uslovi nego u proizvodnji lekova, zašto kada je duvan otrov? Zašto ovde niste preciznije dalje propisali pitanje propagiranja duvana? Svuda u civilizovanom svetu propagiranje duvanskih proizvoda je zabranjeno.
Narodni poslaniče, 10 minuta...
Pa mogu i sledećih 10 minuta, pa ću vas osloboditi svog prisustva, jer pakujem kofere, pa sam malo zauzet. Ja pakujem kofere, a vi čekate 29. maj. Vidite šta nam se sada dešava, mogu iz iskustva, iz prakse, da vam kažem šta nije dobro u ovom zakonu. Imate sada cigarete "Fast", koje se reklamiraju na skoro svim televizijama i još niko iz vlasti nije ni pokušao da to zabrani. Kakva je njihova reklama - prodaju se na kiosku, a nisu štampa, nisu novine, je li tako? Kako sme da ide ta reklama, jesmo li mi idioti pa ne razumemo o čemu se radi? Kako sme da ide ta reklama? Na to pitanje morate da odgovorite, ministre. Treće ključno pitanje - kako može Peconi da uvozi duvan, da uvozi sve što je potrebno za te cigarete, gotove cigarete, a ovde ih samo pakuje, i da je njegov status kao da cigarete ovde proizvodi? Kako on može da ima taj status, ko učestvuje u podeli ekstraprofita sa Peconijem? Ministre, odgovorite na to pitanje. Zašto Peconi ne plaća carine, akcize, kao svi drugi uvoznici? (Zoran Anđelković, iz sale: Ko je Peconi?) To je ovaj proizvođač "Fast" cigareta, znaš ti Anđelkoviću dobro, nego i ti ponešto kaži, ti to znaš bolje od mene, nego ćutiš. Ne inateresuje me ko će da ga brani, moje je da napadam, ja sam opozicija. Na ovo pitanje morate odmah da odgovorite. Cela javnost zna da Peconi uvozi cigarete, da ih ovde pakuje, ako ih uopšte i pakuje ovde, jer ako mu je negde drugde jeftinije, možda i tamo zapakuje. Zašto su njegove cigarete najkonkurentnije - zato što ste mu dali najveće privilegije. Zašto je on privilegovan, koga je on to od vas zadužio, je li i on neka vaša legenda, uzdanica, finansije itd? Šta je sa tim Peconijem, je li Peconi drugi Stanko Subotić - Cane Žabac? Čujem da je sada Cane nešto nervozan, ljuti se, a Peconi se razmahao na sve strane. Peconi sada ima veće privilegije nego Cane Žabac, i svi ćute. Neće svi da ćute. Na to pitanje će hitno morati da se odgovori, jer je to veliki kriminal. To je trenutno možda najveći kriminal u Srbiji. Dalje, vi ovde jačate dodatno državni aparat, jačate birokatiju, propisujete "do sitnih creva" uslove za ovo, uslove za ono itd. Ovde mora da budu propisani opšti tehnološki uslovi i opšti uslovi zaštite zdravlja, koliko je to moguće postići kada je u pitanju duvan. Ako se stvori konkurencija na našem tržištu, onda će se mnogo više motivisati domaći proizvođači. U našoj zemlji postoje veoma dobri uslovi za proizvodnju duvana u dolini Drine, u Sremu. Čuo sam da su tamo najbolji uslovi, i ovi koji su pokušavali imali su dobre prinose. Ali, gde je njihov problem - njihov je problem kada moraju da realizuju svoju proizvodnju, jer se susreću sa monopolistima, koji ih ucenjuju. Ako je slobodna proizvodnja duvanskih proizvoda, onda mi možemo za vrlo kratko vreme da potpuno eliminišemo uvoz. Čak bi bilo veoma opravdano zabraniti uvoz cigareta. Jesu li cigarete otrov - jesu. Mogu li se zabraniti kao uvozna stavka - mogu. Niko nam na svetu neće prigovoriti. Hoće li mafija pritiskati, to je drugo pitanje, ali onda pojavljuju se domaći zainteresovani preduzetnici, pojavljuju se strani. Ako je zabranjen uvoz cigareta, nije zabranjena domaća proizvodnja sa stranom licencom. Sve što može da dobije prođu na tržištu, može ovde i da se proizvede, ali samo da se monopolisti ukinu. Ako ne možemo da ubedimo sve ljude da prestanu da puše, onda bar možemo stvoriti uslove, ako oni sami sebe truju, ako sebe ubijaju, da dražava od toga ima koristi, a ne mafija. Kako sada stvari stoje, samo mafija ima koristi. Ne znam sada ko ima veću korist, Cane Žabac ili Peconi, to ću tek da istražim, jer Peconija sam, moram priznati, do sada zapostavio. Cane Žabac mi sam naleteo, 15 tužbi podneo, morao sam sve sada da istražim, celu njegovu biografiju, pa sam zapostavio i Filipa Ceptera, i Peconija, i mnoge druge, i ovu internacionu Mercedes - Benc aferu. Sada ću sve to da istražim, nema više pardona. Vi možete opet da mi podnosite krivične prijave za širenje lažnih vesti, a zamenik Dušana Mihajlovića, Nenad Milić, nema pojma da je takvo krivično delo odavno ukinuto. Ne postoji takvo krivično delo, a oni podnose krivične prijave i preko svih medija objavljuju. Ne smeju sa mnom na sudu da se suoče, jer meni nema nikakvih suđenja, ovo što me država goni po službenoj dužnosti. Imam sa Canetom Žapcem i još ponekim, ali za ovo beže još od Momira Gavrilovića na ovamo, stalno beže. Nema tu lažnih vesti. To krivično delo ne postoji. Postoji krivično delo uznemirenja javnosti, pod uslovom da je došlo do teških nereda zbog tih vesti koje su uznemirile javnost. Kod mene nema teških nereda, nego samo narod sve više škrguće zubima, zna da su te informacije tačne, a zbog tog škripanja zubima još niko na svetu nije bio ni optužen ni osuđen. Nemojte više zamajavati javnost krivičnim prijavama i stalno ih najavljivati, požurite, imam još dvadesetak dana da to sve okončam, da vam sve dokažem ko ste i kakvi ste. Što se tiče duvana, najbolje bi bilo da ovaj zakon sada ne donosimo, da Vlada povuče zakon, da se formira jedna grupa eksperata, ne oni koji su zainteresovani i bave se trgovinom, pa već sebe i sopstvene interese uklapaju u ovaj zakonski tekst, nego ljude koji se u to razumeju, koji će nam predložiti tekst zakona primeren našoj situaciji, tekst zakona koji će pomoći da se suzbije šverc, koji će definitivno zabranjivati svako reklamiranje duvanskih proizvoda, koji će suzbiti monopol i koji će zadati najjači udarac mafiji. Ovim tekstom mafiji se ne zadaje nikakav udarac, ovde se samo u mafijaškim krugovima već unapred zna ko će ovim zakonom biti privilegovan, a ko neće imati više legalnih mogućnosti da se bavi kriminalom. Jer mi smo do sada uvek imali dve vrste kriminalaca: glavne kriminalce koje je protežirala vlast, režim, država i sitne jajare, kokošare, džeparoše na kojima je Dušan Mihajlović svoju policijsku statistiku gradio. Dosta nam je više tih policijskih statistika, jer Savezna skupština vam je izašla u susret, donet vam je novi Zakon o krivičnom postupku, sada imate sve uslove, a vi ništa ne saopštavate šta radite. Hajde više kažite, hajde obelodanite te ubice; stalno vam govorim ko su, a vi nikako da se mašite svog policijskog posla i da to obavite. Čime vas to oni plaše ili drže u šakama? Ne možete vi ništa uraditi na području duvana dok Cane Žabac, kao glavni balkanski kralj duvanske mafije, ne izađe pred narodni sud, pa da odgovara i za šverc, za nelegalni monopol, a pogotovu za sva ubistva gde je umešan. Kada se kod nas kaže trgovina duvanom, odmah se misli na ubijanje, misli se na kalašnjikove. Kraljevi nikotina odmah kalašnjikove uzimaju u ruke i rešavaju svoje poslovne probleme, štite svoj poslovni interes. Zašto nas onda zamajavate ovim zakonom, kao sada ćete vi uvesti red, kao što ste uveli red u čitavoj trgovini kada je u pitanju nafta. Tu vam je Goran Novaković, on sve može, Vuk Hamović sve može. Nebojša Čović je ucenio Vladu da se njemu da deo kolača. Kao treći pojavio se Dušan Mihajlović, on je sada bliži Goranu Novakoviću i Vuku Hamoviću, ali traži bar 15% učešća i da njegov čovek Tahir Hasanović bude taj koji će provesti učešće Dušana Mihajlovića. Ako nemate ništa protiv, samo jedno pitanje da vam postavim, gospođo Čomić, danas ovde opet prisustvuju predstavnici Pokreta "Otpor", sednici Narodne skupštine, nemam ništa protiv, nijedan radikal nije imao nikada ništa protiv, ali kako vas nije sramota da njihovu delegaciju ovde i dalje pozivate da prisustvuje sednici Narodne skupštine, a počeli ste da hapsite njihove aktiviste zato što ispisuju grafite na ogradi gradilišta. U vreme onog diktatorskog Miloševićevog režima možda su ljudi privođeni što su ispisivali grafite na stambenim zgradama, ali za ograde gradilišta, tu ko je ispisivao, nikada nije bio privođen. Umesto da hapsite duvanske mafijaše, vi sada privodite ljude jer se ne slažete sa njihovom porukom sa ograde gradilišta. Poznato je da je ograda gradilišta svuda u svetu osnovni prostor gde se ispisuju grafiti, lepe plakate, to ništa ne košta i nikome ne smeta.
Pošto je predsednik poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Vojislav Šešelj, uputio meni pitanje, onda dugujem odgovor. Dakle, jednako tako dobro kao i ja kao predsedavajući Skupštine znate ko hapsi, ko istražuje, a ko je dužan da za govornicom iznosi činjenice i da poštuje Poslovnik Narodne skupštine, tako da ne bismo mi gubili vreme, a i Narodna skupština i poslanici, molim da u budućim nastupima i vi poštujete Poslovnik Narodne skupštine. Za reč se javio ministar u Vladi... vi, po Poslovniku? Narodni poslanik Zoran R. Anđelković, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS, povreda Poslovnika.
Gospodin Šešelj me je pomenuo, pa da ne bi ostalo nedorečeno o čemu je reč zapravo i da ne bi bilo da se ne slažem sa činjenicom da neko zloupotrebljava naziv "fast"-a i da ne možete da upalite nijednu televizijsku stanicu, a naročito nekoliko ovih privilegovanih u državi, a da sve emisije ne budu pod "fast"-om. Ko dozvoljava svih ovih meseci da se "fast" na taj način reklamira; zna se ko stoji iza toga: to je Peconi. Kako ne, napadnut sam, pa da ne bi neko različito protumačio, neko će pomisliti da to podržavam, takvo reklamiranje i takvo privilegovanje...
Narodni poslaniče, molim vas da obavestite Narodnu skupštinu o kojoj povredi Poslovnika se radi?
Član 97. stav 2.
Član 97? Molim da citirate povredu i da kažete u čemu se ona sastoji. Izvolite.
Na repliku, naravno, gospodin Šešelj je ovde prozvao mene, pošto sam dobacio, pa može da se protumači da podržavam reklamiranje "fast"-a na televiziji.
Narodni poslaniče, niste tražili repliku, nego ste tražili reklamiranje Poslovnika. Molim vas da se odlučite. Imate pravo da tražite i repliku i povredu Poslovnika, treba da se odlučite, ali ne možete tražiti povredu Poslovnika a govoriti repliku; uostalom to vi vrlo dobro znate kao i ja. Zahvaljujem. Reč ima ministar u Vladi Republike Srbije, gospodin Božidar Đelić.
Gospođo predsedavajuća, poštovani poslanici, dame i gospodo, prvo želim da se izvinim svima zbog zakašnjenja, radili smo sa predsednikom Odbora za poljoprivredu. Želeo bih da kažem nekoliko uvodnih reči o ovom zakonu, u ime Vlade Republike Srbije. Prvo, ovaj zakon je međuresorski po samoj prirodi i na ovom zakonu, suprotno onome što smo već do sada čuli, radilo se jako dugo. U izradu ovog kompletnog zakona su bili uključeni svi relevantni činioci u našoj industriji, prevashodno naši domaći proizvođači, Duvanska industrija Niš, tu je i Duvanska industrija Vranje, kao i svi oni koji žele da dodatno urede ovu ključnu industriju. Isto tako, naravno, kada govorimo o duvanu, prva reč koja bi trebalo da dođe na um je zdravlje. Zadnje statistike su ponovo potvrdile da je naša zemlja, sa Grčkom, zemlja gde se najviše puši u Evropi i ta situacija ne samo da se ne poboljšava, nego se pogoršava. Tu su mlađe generacije, nažalost; u sledećih nekoliko dana imaću i dodatne podatke, ali vidi se da su žene, koje su u starijim generacijama manje bile konzumenti duvana, sve više i više konzumenti duvana. To jeste otrov i tu bih se složio sa svima sa ove govornice koji to kažu. Dugoročni interes naše države mora biti kao kod svih drugih država u okruženju, a to je da potrošnja duvana bude što manja u našoj državi, da što manji broj naših građana bude konzument duvana i da na taj način smanjimo broj tragedija koje se dešavaju u našim porodicama; jer konzumiranje duvana to znači u ogromnom broju slučajeva rak, to znači, kada pogledate na nivou države, veliki problem - to su bolovanja i veliki troškovi za celokupan zdravstveni sistem. Setimo se prošle godine, jedan od najvećih i urgentnih problema zbog manjka investicija u naš zdravstveni sistem, to je bila urgentna situacija u onkološkim institutima, gde smo bukvalno imali samo jedan ispravni aparat i onda se tek videlo kolike su u stvari te tragedije. Vlada Republike Srbije je obezbedila sredstva, naravno kroz javni tender, kao i kupovinu nužnih aparata, tako da se tretira sada ono što je posledica ovog otrova. Međutim, problem je u tome što bi taj fenomen trebalo da rešavamo u samom korenu, a jedini način je da se na dugi rok smanji potrošnja duvana u našoj zemlji i zbog toga je ovo zakon za jedan kraći, ali i duži rok. Svi ćemo se složiti da, kada je reč o dužem roku, akcenat mora biti na tome da povodom duvana treba da se razmišlja o zdravlju i svim načinima da se smanji konzumiranje ovog otrova. Naravno, ovaj zakon to nije zaboravio niti zaobišao. U članu 4. ovog zakona prvi put se uvodi zabrana prodaje cigareta maloletnim licima i znam da će neko najverovatnije ponovo pokušati da to podvrgne ruglu, kao što je bilo i sa računima; međutim, jedna takva odredba postoji i u zakonima drugih zemalja koje smo sagledavali; važno je da se zna da maloletna lica ne smeju dakupuju cigarete i da onaj ko ih prodaje mora da zna da to ne sme da radi. Isto tako je propisano mnogo oštrije, a nadam se da ćemo efekte na terenu imati vrlo brzo, da se vrši obeležavanje paklica tako da još jasnije pokaže koliko je štetno konzumiranje duvana, ali to ne može da iscrpi ni na kratak rok ovu tematiku zdravlja. Očekuje se da se ovom cenjenom domu predloži novi zakon o oglašavanju, gde će se postaviti jedno veoma važno pitanje. To je - da li u Srbiji zabraniti reklamiranje marki cigareta ili ne. To će biti postavljeno kao jasno pitanje - da ili ne; a ako je - ne, onda je stvar jasna i takva rešenja postoje u mnogim zemljama. Ako je - da, u tom slučaju, naravno, tu oblast ćemo morati dodatno urediti. Složio bih se sa onim govornicima koji su danas spominjali reklame i kazne za one koji su veoma blizu kršenja propisa; u nekim reklamama vidimo da se, protivno odredbama zakona koji postoji, pojavljuju paklice, na ulici a i na nekim reklamama na televiziji, pa to dodatno mora da se suzbije kroz ovaj zakon. Naravno, tu imamo i Zakon o radiodifuziji, koji dodatno omogućava da se u globalu uredi oglašavanje na televiziji. Tu bih još dodao u tom uvodnom delu kada se radi o ovoj temi - duvan; otrov; zdravlje; suzbijanje konzumiranja duvana na razne načine; edukacija; smanjenje oglašavanja - znači na sve načine mi moramo na jedan duži rok da nastojimo da siđemo sa te veoma nezavidne "liderske pozicije" konzumiranja duvana u Evropi. Već smo najstariji narod u Evropi i ako smo onaj narod koji najviše konzumira duvan, onda je sigurno da to dodatno neće pomoći mlađim generacijama, gde je nažalost ta štetna pojava i te kako rasprostranjena, još više nego kod starijih generacija; pa bukvalno - ako želimo da pojačamo demografski opstanak našeg naroda, to je onda jedno ključno nacionalno pitanje kojim moramo da se pozabavimo. Međutim, zaključujući okotoga, naravno, ako danas pitamo naše građane, a i kada se u javnoj debati priča o duvanu, asocijacije nažalost ne idu odmah na otrov, na nužnost da se izgubi ta izuzetno loša navika, nego asocijacije odmah idu prema švercu, prema švercovanim šleperima, prema organizovanom kriminalu, prema korupciji i prema mitu. Mi imamo jedno veoma nesrećno nasleđe. Daću vam nekoliko podataka o tome koliko se u zadnje dve godine uradilo na suzbijanju šverca, šta se uradilo da se dodatno uredi ovaj sektor i da vidimo koliko će ovaj predlog zakona, ukoliko ga izglasate, biti dodatna snaga i dodatno oružje da se borimo protiv tih pojava. Naravno, kada imate situaciju gde je bukvalno postojala spona na samom vrhu države između onih koji su švercovali i nekih državnih organizacija, kao što smo videlineke aspekte te veoma štetne pojave, pa ako pogledate prošlu godinu, skoro u 90% slučajeva na jugu Srbije, gde je došlo do presecanja kanala šverca, na ovaj ili onaj način, onda vidite da su i neki pripadnici našeg MUP-a bili u to uključeni. Znači, radi se na presecanju svih tih veza koje su postojale devedesetih godina. Poražavajuća je činjenica to što se dešavalo pre nekoliko godina, a zbog toga ne mogu da ne budem i malo ironičan, kada čujem nosioce politike u to vreme, oni se danas prave ludi, kao da nisu bili na vlasti,a tada je 90% stranih cigareta bilo švercovano i tada su najveći mafijaši harali na ovom području i skupljali veliki novac. Bukvalno, ako pogledamo situaciju u zadnjih nekoliko meseci ili zadnje dve godine, šta možemo da konstatujemo? Za samo jednu godinu (2001.), legalno je ocarinjeno dva puta više cigareta nego u zbiru prethodnih pet godina. Ako pogledamo koliko sada prikupljamo javnih prihoda, dame i gospodo, u 2002. godini budžet Republike Srbije je prihodovao 15 milijardi dinara u vidu raznih javnih prihoda koji se tiču cigareta - carina, poreza na promet i akciza. To je mnogo više nego što je bilo prethodnih godina. Pogledajmo i neke druge akcije koje su urađene na tom planu: prošle godine je zaplenjeno 920.000 boksova, milion boksova je spaljeno; čak 80 osoba je uhapšeno i oko 20 švercerskih kanala presečeno. Danas želim javno da se zahvalim svim časnim ljudima iz organa tržišne inspekcije, Finansijske policije, MUP-a, carine, svim onima koji su učestvovali i time pokazali šta može država kada se složno bori protiv ovog fenomena. Ako pogledamo dokaze, onda su najbolji u zadnje dve godine i govore da je napravljen pomak. Naravno, imamo i javne prihode koji jasno pokazuju koliko je veći zahvat onoga što je pre bilo u sivoj zoni; pogledajte i Duvanskuindustriju Niš, doduše u nešto manjem iznosu, ali ipak je i tu napravljen napredak. U Vranju je takođe napravljen veliki napredak. Prošla godina je bila rekordna u Duvanskoj industriji Niš i prvi put posle 15 godina su uveli treću smenu. Prošle godine su bili u stanju da nekoliko desetina miliona evra ulože u modernu opremu i da lansiraju moderne vidove paklica. Isto tako su bili u stanju da otkupe rekordne količine duvana od naših domaćih proizvođača; jednom rečju - nikada Duvanska industrija Niš nije bila u boljem stanju u svojoj istoriji. Nije slučajno. Kada stegnete i suzbijete šverc ispliva Duvanska industrija Niš, ispliva naša domaća industrija, a to je za dobrobit svih, ne samo Niša, ne samo onih koji rade u lancu naše domaće proizvodnje, nego za sve naše građane, jer se smanjuje snabdevanje tim otrovom, a zna se odakle on dolazi. To je dobro za našu domaću proizvodnju, a da ne govorimo o javnim prihodima o kojima sam već govorio. I nije samo to. Prošle godine, posle onih akcija, zatvaranja punktova i presecanja raznih kanala, ušli smo u neke sistemske promene, kao npr. način izdavanja akciznih markica. Vraćeno je čak 210 miliona akciznih markica, pa smo konstatovalikoliko je bio neuređen taj sistem koji se sprovodio pre na saveznom nivou, gde se akcizna markica izdavala i šakom i kapom. Prošle godine zaplenjeno je nelegalno izdatih i falsifikovanih akciznih markica u iznosu od 500.000 mogućih boksova. Sve je to, naravno, uz ono što je vraćeno, što je bilo legalno izdato, vraćeno da bude spaljeno i sada sve ide kao legalno izdato. Najzad, imamo sistem koji izbegava sumnjive posrednike. Imamo jedan sistem gde oni koji žele da dobiju akcizne markice moraju da dokažu da imaju bar predugovor ili ugovor sa legitimnim proizvođačem, jednom realnom fabrikom cigareta, da bi uopšte mogli dauvoze. Ako je u pitanju uvoz u našu zemlju, onda taj proizvođač mora da dostavi dokaze da je ta akcizna markica stigla, da je nalepljena, na koju seriju, kad i na kom graničnom punktu se očekuje šleper za legalni uvoz. Tu se naravno sprovodi carinjenje i naplata svih javnih dažbina. Možete da popričate sa bilo kim ko želi da se legalno bavi ovom industrijom - svi će vam potvrditi da su razmere šverca značajno suzbijene u našoj zemlji. Ako pogledate industriju, za one koji planiraju eventualno investiranje u našoj zemlji, možemo da kažemo da je količina ukupno švercovane robesa nekadašnjih 30 - 40%danas pala na 10 ili 15%, a vrednost švercovane robe na našem tržištu sa 60-70% pala je na 25 do 30%. Ne želim da krijem da i dalje imamo problema; da vam nabrojim nekoliko velikih problema koje imamo i koji su sistemske prirode. Prvi, što će vam potvrditi svaki časni pripadnik Ministarstva unutrašnjih poslova i poreske uprave, koji se svakog dana bore protiv ovog zla, jeste da negde oko 50% svih ovih kanala prelazi preko Kosova. Dan-danas je na Kosovu moguć legalni uvoz cigareta, dažbine su mnogo niže, a ni do dana današnjeg nisu uveli akcizne markice, uprkos našim velikim naporima;bio sam u Prištini 10. maja sa tom porukom i tu su data mnoga obećanja. Naravno, vršimo veliki pritisak da se najzad, jer to nije nikakva velika nauka, i na Kosovu uvede jedna akcizna markica, tako da se zna da je ta roba uvezena na to tržište. Danas je moguće uvesti i legalno platiti sve dažbine, koje su šest puta manje nego u Srbiji, i onda prebaciti te cigarete na ostatak teritorije Republike Srbije i bez iznenađenja najveći pritisak na šverc dolazi baš odatle. Verujte, zbog toga su harmonizacija poreskog opterećenja i dodatno uređenje tog tržišta na teritoriji Kosova i Metohije i te kako nužni. Ruku na srce, urađeno je nešto. Uhapšen je direktor Fabrike duvana u Gnjilanu i njegov zamenik, jer je jedna kontrola tamo ustanovila da je i te kako bilo švercovanih cigareta. Uhapšen je direktor carina na Kosovu i uhapšen je jedan krupni švercer cigarate, koji je nažalost posle toga oslobođen. Dakle, dešava se nešto, krenulo je, ali je i te kako ostalo puno da se uradi, da to ne bi bila rak-rana. Važno je da je i tu napredak napravljen, jer nema više, kako to carinici kažu, šverca na mahanje - prođi, prođi, nego sada vidimo kada se preseče kanal to je kroz neke planinske puteve, to je kroz duple pregrade, to je na način koji pokazuje da oni više nemaju te veze u organizovanim službama, kao što su pre imali. Napredak je tu, ali ostaje taj problem. Drugi problem je Crna Gora; harmonizacija našeg poreskog opterećenja sa Crnom Gorom, koju moramo da uradimo i koja nije laka. Na tržištima Zapadne Evrope, zbog njihovih problema u javnim finansijama, Engleska, Francuska, Italija su još povećale dažbine, tako da postoji interes i pritisak za švercovanja na tim teritorijama. Zato je namapotrebna saradnja sa Interpolom i sa svim drugim carinskim službama. Naravno, danas kada se kaže duvan, nažalost, ne razmišlja se o otrovu, o zdravlju, nego o švercu, o kriminalu. Veliki napredak je napravljen i najbolji dokaz je koliko smo javnih prihoda mogli da usmerimo zdravstvu. Jedan dinar od svake paklice ide za opremanje naših bolnica i to je dobro. Imamo znatno veće prihode i naša domaća industrija je najzad oporavljena. Najbolji dokazi za to je i veliki interes koji postoji u privatizaciji. Nijedan veći investitor ne bi hteo da uđe na naše tržište da ono nije u velikoj meri uređeno. Ali, ostaje mnogo toga da se uradi. Hteo bih da kažem nekoliko reči i o ovom zakonu i zbog čega će on, ukoliko ga poštovani narodni poslanici usvojite na ovom zasedanju, dati dodatni zamajac za uređenje na ovom tržištu i kako ćemo uspeti dodatno da se borimo protiv ovih pojava kao što su šverc i rizici korupcije u državi. Ovaj zakon ima tri cilja. Prvi je da se podstakne naša domaća industrija, i to od poljoprivrede, pa sve do proizvodnje. Kako? Prvi put se zakonski uređuje, ako neko želi da se bavi proizvodnjom cigareta, minimalne količine koje moraju da se otkupe od našeg domaćeg proizvođača. Ima i nekih dodatnih amandmana, na koje gledamo blagonaklono i mislim da ćemo u konačnoj verziji, kada dođe do glasanja, biti u stanju da dodatno pojačamo taj podsticaj, jer je bilo nekoliko dobrih ideja i na samom Odboru za poljoprivredu. Imamo danas u Pirotu neke proizvođače koji negoduju, jer njihova proizvodnja nije kupljena od strane Duvanske industrije Niš. Ruku na srce, danas imamo veoma dominantnu poziciju Duvanske industrije Niš u otkupu tog duvana i oni do neke mere diktiraju tempo. Možemo da kažemo da će privatizacija Duvanske industrije Niš, Vranja i ulazak, pod veoma striktnim uslovima, još nekih proizvođača na naše tržište dovoljno podići potražnju za našim duvanom i isto tako biće više konkurencije između samih proizvođača cigareta, tako da će i naši proizvođači duvana biti u nešto boljoj situaciji. Znači, prva stvar, zakonski se uvodi obaveza otkupa i u konačnom tekstu zakona, siguran sam,imaćemo još jače podsticaje za otkup našeg duvana. Pogledajmo malo na duži rok. Ova industrija je zapošljavala između petsto hiljada i šesto hiljada ljudi. To je industrija koja može da zaposli dosta ljudi, ali je ona u zadnjih 20 godina i te kako pala. Taj šverc cigareta i propast u jednom momentu same Duvanske industrije Niš je doveo do toga da u tom lancu i proizvođači duvana uđu u velike probleme, a da ne govorim o problemima koje imamo zbog toga što javne finansije nisu redovno isplaćivale premije za duvan. Zadnje dve godine te premije idu na vreme. Čim se donese tehnička dokumentacija, oni to dobijaju. Prvi cilj ovog zakona jeste da se podstakne naša poljoprivreda, ali ne samo poljoprivreda, jer vidite da je cela filozofija ovog zakona, ne samo zbog domaće proizvodnje, nego i zbog borbe protiv šverca, da se što više proizvodi u Srbiji. Odatle imamo mogućnost, na kontrolisan način, da dođe do ulaska jednog broja stranih proizvođača cigareta kod nas kroz privatizaciju i dodelu nekoliko dozvola za proizvodnju cigareta. Time će naši proizvođači duvana - profesionalci će se sa tim složiti, da ne bude demagogije, sorta i kvalitet moraju da se poboljšaju - sve više i više da budu uključeni u proizvodnju cigareta, a ne da Duvanska industrija Niš danas kupuje više napolju nego kući. Na taj način mi ćemo imati bolji efekat na naš spoljnotrgovinski bilans i razmenu u ovom domenu, jer duvanska industrija danas, nažalost, zbog sirovine, zbog aromata, zbog mašina, u stvari doprinosi debalansu naše spoljne razmene. Mi moramo kroz ovaj zakon, kroz podsticaj naše domaće proizvodnje i sirovina, omogućiti da se više proizvodi kod nas, a mnoge druge stvari koje će se uraditi ovim zakonom treba da smanje debalans i da ova branša manje dovodi do deficita u našoj spoljnoj trgovini. To je prvi cilj ovog predloga zakona: da se podstakne domaća proizvodnja od duvana, pa sve do cigareta; da se to dešava kod nas; da zapošljava naše kapacitete; da se stvaraju radna mesta kod nas. Ima naznaka da će, uz jačanje te industrije, ona biti u stanju, kao što su pokušali Hrvati i imali neke uspehe u poslednje dve godine na našem tržištu, da izvozi i da te cigarete budu naše cigarete, možda neke međunarodne marke, ali naše domaće marke da počnu da budu marke na nekim tržištima, prvo u okruženju, pa onda nešto dalje. Uzgred budi rečeno, pošto znam da će biti priča o tome, ako stvarno pogledate i fiskalnu politiku koja je sprovedena u zadnje dve godine, zakone koje ste izglasali tačno aprila 2001. godine u domenu akciza, danas je efekat veoma jasan. Specifična akciza i te tri klase koje su postojale, kombinovane sa borbom protiv šverca, bile su i te kako značajan zamajac i podstrek za naše domaće proizvođače, koji su zadnje dve godine značajno povećali njihovo učešće na tržištu na uštrb onih koji su izvozili, uključujući i duvansku industriju iz Hrvatske. To je dobro za nas i taj prvi cilj koji je podstakao našu industriju duvana u širokom smislu je ona prava stvar. Drugi cilj, da tu budemo jasni, to je da se dodatno uredi ova industrija. Nije slučajno jedan poslanik danas na Odboru pričao o nečemu što su bili monopoli duvana i što su ti monopoli dugo postojali u nekim veoma razvijenim zemljama, od Austrije, preko Francuske, pa do Velike Britanije. Imali ste monopole, jer ovo nije baš bilo koji proizvod. On je strateški i moguće su velike zarade u slučaju šverca. Ovde se ni u kom slučaju ne predlaže monopolizacija, niti se u ovom zakonu propisuje ko sme, a ko ne sme da se bavi ovom aktivnošću. Jedino što se ovde radi, to je da se predlažu minimalni uslovi kako da dođe do profesionalizacije i daljeg čišćenja ove industrije. To ide od same proizvodnje sirovog duvana, pa sve do maloprodaje. Tu mi nismo izmislili neke neverovatne uslove. Verujte, u radu sa profesionalcima iz industrije, sa kolegama iz okruženja, trudili smo se da preuzmemo sve prakse koje su se pokazale kao dobre. Jedna smo od retkih zemalja danas gde bilo ko može na bilo kom mestu da proda cigarete, bez ikakvog obeležja, bez ikakvog odborenja, bez ikakvih realnih sankcija u slučaju šverca. Ovaj zakon predlaže da svi oni koji žele da se bave ovom industrijom moraju da ispune minimalne tehničke i finansijske uslove. Uz dijalog sa svima koji žele da iščiste ovu industriju došli smo do tih tehničkih i finansijskih uslova, koji su istovremeno i oštri, ali isto tako realni i prihvatljivi za one koji žele pošteno da se bave ovom industrijom. Moram samo da kažem, ovaj zakon mora biti kompletiran u jednom segmentu koji smo predložili saveznom nivou, jer to je bilo na tom nivou kada se dolazilo do ovog predloga. Znači, imamo uvoz i provoz i predložićemo ovog puta da se, kroz prave izmene u Zakonu o spoljnotrgovinskom poslovanju i u carinskom zakonu, i taj segment uvoza i provoza dodatno upotpuni i da postoje ozbiljni uslovi za one koji žele da se bave uvozom i provozom. Setimo se onog provoza koji je trebalo da prođe iz Bugarske u Mađarsku, navodno je nosio kroasane, a bio je to jedan veliki pokušaj šverca cigareta. Tu moramo dodatno da uozbiljimo stvari. Ovo se tiče uslova onih koji žele da se bave prerađivanjem duvana, proizvodnjom cigareta, veletrgovinom i trgovinom na malo. Ovi uslovi su oštri, ali realni za naše uslove. Oni će omogućiti da imamo na ovom tržištu samo one koji žele na dugi rok i na pošteni način da učestvuju u ovoj industriji; nikako fantomske firme, nikako sumnjive posrednike, koji žele da kroz nekoliko operacija utaje porez i nestanu. Želim samo da dam jedan primer ovde, a to je nešto što će biti sigurno jedna od najvidljivijih stvari, jedan od povoda... (Iz sale: Vidite, ministre.) To ću vam zapleniti za koji sekund. Imamo tehničke i finansijske uslove da bi se dobilo odobrenje za izgradnju i za proizvodnju fabrike cigareta. Naravno, da ne bude smunje, Niš i Vranje će dobiti pravo da proizvode cigarete, naravno. Ako pogledate tehničke i industrijske uslove, tu jasno vidite da ovaj zakon predlaže da pravo za proizvodnju cigareta dobiju samo oni koji ispune uslove, koji su otprilike po gabaritu jedne duvanske industrije Vranje. To znači da jedino oni koji na dugi rok žele da imaju nekih pet do 10% učešća na tržištu, a to znači marketing, to znači mnogo investicija u distribuciju, želeće da uđu u ovu utakmicu, da ispune uslove i da sagrade jednu fabriku cigareta. Zašto ni u kom slučaju ne smemo da dozvolimo ono što se desilo u Rumuniji i u Makedoniji; nikakvi uslovi, a onda male fabrike cigareta koje niču kao pečurke; posle suimali, saznali smo u dijalogu sa našim kolegama iz tih zemalja, ogromne probleme da to kontrolišu. Nažalost, tada ih ima tako mnogo. Oni imaju iste probleme u uspostavljanju pravne države, kao što mi dan-danas imamo u tim inspekcijskim službama i moraćemo mnogo da radimo na tome. Neke od tih fabrika, nažalost, samo su paravan za prepakivanje tih cigareta i u stvari sumogući učesnici legalizacije šverca. Mi to ne možemo da dopustimo. Moramo da imamo na našem tržištu proizvođače cigareta koji su ovde na dugi rok, koji imaju šta da izgube, koji žele da razviju marke na našem tržištu i koji će biti na razne načine zaista deo naše industrije duvana, deo naših javnih finansija; na kraju deo samog privrednog života Srbije. Zbog toga imamo tako stroge uslove i na taj način ćemo imati samo manji broj, ne znamo koliki, jer to je nivo u nastajanju i videćemo koliko će biti tih licenci, a mislim samo nekoliko. Neće biti mnogo onih koji će biti spremni toliko da ulažu. Kao što vidite, Vlada ne određuje da li će to biti 5, 6, 7, to je na tržištu i na samom ekonomskom interesu da odrede. Znači, drugi element, a prvi cilj ovog zakona, jeste podsticaj naše industrije u širokom smislu. Drugi cilj ovog zakona je profesionalizacija i uspostavljanje veoma oštrih uslova za učešće u ovoj industriji, ali bez monopolizacije i bez odluke koja bi bila administrativna i birokratska, da se da ovome ili onome. Treći cilj, poslednja stvar pre zaključka, jeste da u ovom zakonu uspostavljamo i način odlučivanja o onome što će na ovaj ili onaj način izazvati veliko interesovanje u javnosti. Ako pogledate predlog formiranja Agencije za duvan, naravno da ona nije tu da birokratizuje, naravno da nije tu da deli privilegije ovima ili onima. Naprotiv, pogledajte kako je ona koncipirana. U njenom radu i u upravnom odboru su uključeni svi resori koji na ovaj ili onaj način mogu biti pogođeni švercom i koji žele da uspostave red na ovom tržištu - od MUP-a, Carine, poreske uprave, Ministarstva finansije i ekonomije, do trgovine; ali i država mora da ima većinu; predviđeno je i učešće predstavnika same industrije. Tako će upravni odbor i odlučivanje biti pred očima javnosti. Sve odluke ove agencije biće podnošene sudu javnosti, ne samo zbog toga što imamo učesnike iz industrije za one krupne odluke koje moraju da prođu kroz upravni odbor, nego što će o njima morati da se izjasni Vlada i samim tim širi spektar učesnika neminovno kolektivnih vlada koje ćemo imati u sledećih nekoliko godina u našoj zemlji. To je dodatna kontrola za ono što se tu dešava. Ne samo to, prihvatićemo amandman kojim se predlaže da se ne najmanje jedanput, nego dva puta godišnje izveštava ovaj cenjeni dom o tome koji je bio rad, učinak i odluke te agencije i Vlade u ovom domenu. Znači, na taj način je to napravljeno zbog toga što sve što se odluči u domenu duvana i cigareta, ma ko bio na vlasti, biće u očima naših građana sumnjivo. Na taj način veoma snažni reflektori su upereni kroz međuresorsku odluku, plus učesnika iz industrije, pa Vlade i posle toga kroz informaciju ovom domu. Svi učesnici u odlukama koje se tiču odobravanja licenci i suzbijanja šverca znaju da će morati na kraju da odgovaraju, i te kako direktno, sudu javnosti i ovog doma. Zbog toga ovaj predlog institucije je ovde da se ojača transparentnost, da se ojača kolegijalnost, da ne može da se odlučuje u jednom kabinetu, nego da sve važne odluke u ovoj industriji budu javne i da svi koji ih donose znaju da će morati da odgovaraju pred sudom javnosti za sve što su odlučili. To je dodatna garancija da ovaj zakon, ukoliko ga cenjeni poslanici izglasate, biće dodatni zamajac, dodatno oružje da zajednički radimo na ovom putu koji je dao već mnogo toga, dao je prošle godine 15 milijardi dinara u naš budžet, a to je bilo svega nekoliko milijardi pre jedno dve do tri godine. Dao je suzbijanje mafije, presecanje mnogih švercerskih kanala, dao je oporavak jedne ključne industrije na jugu Srbije, u Nišu, u Vranju, i to je i te kako važno. Taj put omogućava da na trajni interesni način ovde dođu i grade fabrike cigareta samo oni koji žele na dugi rok da ostanu ovde i da grade marke. Na taj način da imamo, ne samo uz one koji će biti strateški partneri duvanske industrije Niš i Vranje, nego i one koji će doći na tržište, objektivne saveznike za dalju borbru protiv šverca i onda ćemo njih direktno gađati. Počev od potencijalnih strateških partnera, pa sve do sindikata duvanske industrije Niš ili Vranje, mogu da kažem da cela jedna industrija očekuje vaše usvajanje ovog zakona. Ovaj zakon će omogućiti ne samo da dodatno uredimo jednu stratešku i do sada problematičnu industriju, nego da oživimo važan segment naše privrede koji će moći dodatno da doprinese rastu; zatim, da smanjimo debalans u našoj spoljnotrgovinskoj razmeni; da otvorimo, prema nekim procenama, nekoliko hiljada dodatnih radnih mesta. Jedan ovakav zakon može to da omogući. U pametnoj politici, suzbijanje i smanjenje konzumiranja duvana kao otrova, to je prava stvar na duži rok. U međuvremenu, dok se tajdugotrajni proces sprovodi, da na pravi način omogućimo razvojovog proizvodnog sektora. Za one koji kritikuju, ajde da vidimo kakav je bio taj učinak u zadnjih 10 godina, ajde da vidimo koje su činjenice danas i videćemo da nije slučajno što mnogo delegacija iz regije danas dolazi da vidi šta je to Srbija pravilno uradila zadnje dve godine da uredi ovu industriju, zašto je toliko interesovanje za našu duvansku industriju i šta je to što naše inspekcijske službe rade, konačno veoma dobro, u zadnje dve godine. Zaključujem; stvarno iz srca se zahvaljujem hiljadama ljudi koji se svakoga dana na terenu bore protiv švercera i omogućavaju javne prihode i uređenu industriju. Apelujem na vas da glasate za ovaj zakon i zahvaljujem na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, predsednik poslaničke grupe SSJ.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, slušajući pažljivo ministra Đelića i njegovo izlaganje, zamena teza je bila za govornicom, jer ministar Đelić hoće da kaže kako se ovim zakonom zaustavlja šverc cigareta. Međutim, ovim zakonom se ne zaustavlja šverc cigareta, nego se zatvaraju maloprodaje onih ljudi koji prehranjuju porodicu i onih ljudi koji na neki način žive od ovoga. Šverc se zaustavlja na granici, gospodine ministre, a uveli ste i markice koje se lepe i stavljaju na svaku kutiju. Gospodine ministre, uveli ste i fiskalne kase, pa inspekcija čeka ispred prodavnice. Kada izađe neki kupac, on mora da pokaže račun. U tom računu stoji da je kupio kutiju "malboroa". Znači, šverc ne može na ovaj način da se zaustavi, već zakonom koji već postoji može da se zaustavi. Međutim, šta želi Vlada Srbije ovim zakonom? Vlada Srbije želi da uzme monopol nad cigaretama i da samo nekoliko ljudi u Srbiji može da dobije licencu za prodaju cigareta na veliko. Kada su u pitanju ovi uslovi za koje ministar kaže da su veoma povoljni, ove uslove ne može da ispuni niko u maloprodaji. Prvo o onome što je rekao gospodin ministar - hvali se kako su zapalili veliku količinu cigareta. Te cigarete nisu bile zarazne, gospodine ministre. Nismo mi videli da postoji izveštaj iz neke laboratorije da te cigarete nisu ispravne. Te cigarete je trebalo da date vojsci, da date onim ljudima koji su socijalno ugroženi ili da prodate, pošto je to poljoprivredni proizvod, pa da isplatite zaostale poljoprivredne penzije, gospodine ministre, a ne da zapalite. Postavlja se pitanje da li je stvarno zapaljena ona količina koja se pojavljuje u vašem izveštaju. Što se tiče uslova kada je u pitanju ovaj zakon, agencija se otvara. Koliko je do sada otvoreno agencija u Srbiji, niko ne zna da nam kaže. Kaže se da agencija jednom godišnje podnosi izveštaj Vladi o svom radu, a Vlada Srbije jednom godišnje podnosi izveštaj Narodnoj skupštini. Pa, to je demagogija. Kada je Vlada Srbije podnela neki izveštaj o svom radu u protekle dve godine? Kaže ministar da smo mi druga država u Evropi po broju pušača. Pa, bili smo petnaesta država u Evropi 1999. godine, gospodine ministre, ali od kada je došao DOS na vlast propušili su i oni koji su prestali da puše i počeli su da puše oni koji nikada nisu pušili, a i vi ćete vrlo brzo početi da pušite jer ćete morati, gospodine ministre. Kada vas pojuri narod Srbije, imaćete veliki problem. Gospodin ministar nije mogao da nam objasni da je ovaj zakon dobar. Takođe, pominje se izveštaj Vlade. Mi iz SSJ-a i građani Srbije, a verovatno i svi poslanici, očekivali smo da će Vlada doći u ovu skupštinu da nam kaže zašto se štrajkuje u Boru, zašto je 10.000 ljudi na ulici, zašto nisu izmirene obaveze radnika u Kragujevcu? Te cigarete ste mogli da prodate i da izmirite one obaveze koje ste imali prema radnicima u Kragujevcu. Najavljuje se otkaz za veliki broj radnika iz fabrika, iz velikih giganata Srbije. Takođe, nema Vlade da nam objasni šta će ti ljudi da rade. Gospodine ministre, vi ste obećali da će se mala i srednja preduzeća u Srbiji otvarati svake nedelje. Mala i srednja preduzeća su te male maloprodaje koje vi zaustavljate ovim zakonom, gde su zaposlene porodice: tri radnika, četiri, šest itd. Reći ću šta to sprečava maloprodaju: vi i vaš zakon, pa ne mogu ljudi, ne samo novi koji žele da se bave trgovinom, već i oni koji su se bavili trgovinom i imali cigarete kao artikal u svojoj prodavnici, da rade. Kada su u pitanju trgovci na veliko, mora da raspolaže magacinskim prostorom da može da smesti 30 tona cigareta. Pazite, trgovina na veliko! Do sada su ljudi uz 1.000 artikala imali su i cigarete. Sada taj neko ko već ima trgovinu na veliko mora da otvara neki novi magacinski prostor, da pravi neke hale itd, a vrlo je poznato da nema kredita u Srbiji i da to ljudi ne mogu sami da rade. Takođe, gospodine ministre, predlažete u članu 28. da ne može da dobije dozvolu niko od trgovaca za maloprodaju, odnosno velikoprodaju, ukoliko je u poslednje tri godine bio novčano kažnjen da je prodavao cigarete. To su oni jadnici koji su ostali bez posla, koji su prodavali cigarete na kartonskim kutijama na buvljim i šarenim pijacama. Gospodine ministre, vi ste obećali tim ljudima da ćete da ih vratite na posao. Ne samo da ih niste vratili na posao, nego im sada zaustavljate izvor prihoda da prehrane svoju porodicu. Svakom drugom su oduzete neke cigarete na tim kutijama i možda je svaki drugi taj trgovac, da ga tako nazovemo, koji je prehranjivao svoju porodicu, platio neku kaznu. Znači, oni ne mogu da dobiju dozvolu da u svojoj prodavnici, pored 500 artikala, imaju i cigarete. Kolikomi je poznato, kada se vadi neka potvrda u sudu da li je neko lice osuđivano, vadi se samo ukoliko tražite dozvolu za oružje ili ukoliko ste konkurisali da se zaposlite u MUP-u, u vojsci i u inspekciji. Ne možete vi sada da tražite to od onih koji žele da otvore te prodavnice. Dalje, predvideli ste specijalno vozilo za prevoz. Pazite, u jednom magacinu u velikoprodaji je došao vlasnik trgovine koji ima maloprodaju i kaže - dajte mi 100 kilograma brašna, 100 kilograma pirinča, 10 gajbi kisele vode i 200 kutija cigareta. E, ne mogu istim vozilom da se voze cigarete. To kažete u vašem članu 28, gospodine ministre. Znači, posebno vozilo mora da dođe, odnosno dva vozila da dođu u magacin velikoprodaje kako bi mogli da podignu robu koju su hteli. Zatim, ovim zakonom predviđate da moraju i trafike da imaju mokre čvorove, jer se traži da se ispune higijenski uslovi. Vi koji imate trafike moraćete da dozidate toalet, pošto su neophodni higijenski uslovi za prodaju cigareta. To gospodin ministar kaže. To piše u članu 28. Gospodine ministre, kažete da onaj ko želi na veliko da se bavi trgovinom cigareta mora 30 miliona dinara da uplati kao depozit Narodnoj banci. Vi mislite da tako prikažete onaj priliv u Narodnoj banci, kako Narodna banka u ovom mesecu ima toliko depozita, u onom mesecu onoliko itd. Odakle nekom preduzetniku, koji se do sada bavio trgovinom i u svom magacinu imao cigarete, milion maraka da zadrži taj artikal u svom magacinu i da se bavi time? Odakle milion maraka? Ali, biće nekoliko ljudi, onih koji su do sada odrađivali za vas. No, naravno da se ovim zakonom ne stimulišu ljudi koji su izgubili posao i oni koji trenutno imaju trgovine na veliko i malo, da mogu i dalje da obavljaju ovu delatnost. Ovaj zakon je veoma rigorozan i veoma štetan. Dalje, pet miliona dinara ide kao prihod u budžet. Znači, da sada imam velikoprodaju, imam već cigarete u velikoprodaji i moram da uplatim pet miliona dinara. Odakle mi pet miliona dinara? Takođe ne znam kako ćete to objasniti ljudima koji se bave tim poslom. Gospodine ministre, ovaj zakon je veoma štetan za sadašnje trgovce na veliko i malo, one koji se bave tim poslom i za oni koji treba da formiraju neko novo malo i srednje preduzeće. Zašto ćemo mi glasati protiv ovog zakona? Prvo, zato što ste vi uveli u jednom članu npr. da ne mogu maloletna lica da kupuju cigarete u prodavnici; i sada, pošalje otac sina, koji ima 17 godina, da mu kupi cigarete, a prodavac kaže - ne može, daj ličnu kartu ili zdravstvenu knjižicu. U redu za decu do 14 godina, ali deca sa 17 godina su već omladinci, pa treba da prihvatite amandman koji je dala SSJ.
Narodni poslaniče, deseti minut; da li želite i drugih deset minuta?
Evo, sada ću da završim. Dalje, licencu ne mogu da dobiju oni koji su izgubili posao, gospodine ministre, a žele da otvore neku prodavnicu, pa pored ostalih artikala da imaju i cigarete u svojoj prodavnici, jer treba da uplate enormne cifre. Visoke su kazne kada su u pitanju trgovci na veliko i trgovci na malo, čak i do 400.000 dinara. Pa izađite i recite koliko boksova cigareta treba da se proda da bi neko zaradio 400.000 dinara, gospodine ministre. Pa, gospodine ministre, ne puni se budžet od kazni, nego od proizvodnje. Sve vreme od kada ste vi došli na vlast samo gledate da kaznama naterete narod da prestaje da radi ono što je radio i na taj način punite budžet. Dalje, gospodine ministre, nećemo glasati za ovaj zakon zato što svako od trgovaca mora da kupi posebno vozilo da bi prevozio cigarete, zato što pet miliona dinara ide u budžet, ne vraća se trgovcu na veliko, zato što 30 miliona dinara iznosi depozit kod Narodne banke. Zato SSJ neće glasati za ovaj predlog zakona i očekujemo da poslanici u ovoj skupštini glasaju protiv ovog zakona. Ovaj zakon je štetan, nije stimulativan, ne donosi nova radna mesta, zaustavlja i zatvara život onih ljudi koji su ostali bez posla i onih ljudi koji će ovih dana, gospodine ministre, ostati bez posla, zbog vaše politike koju vodite. Savetujem vam, obiđite malo Kragujevac, idite u Bor, obiđite ove poljoprivredne proizvođače, gospodine ministre, koji protestuju zbog šećerne repe, koja nije isplaćena; nosim vam poruku od Požarevca do Kruševaca, poruku poljoprivrednih proizvoiđača šećerne repe, da će vam blokirati auto-put u roku od 20 dana ukoliko ne izmirite obavezu za neisplaćenu, a predatu šećernu repu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsendik poslaničke grupe DSS.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo uvaženi poslanici, ceneći da je ministar u pravu kada kaže da je ovaj zakon jako važan za Srbiju, za privredu Srbije, ne možemo a da ne kažemo da on spada u jako ozbiljne sistemske zakone. Ceneći da je ministar u pravu, mada ne uvek, mogu da postavim i moram da postavi pitanje - zašto je zakon koji je u proceduri od juna prošle godine tek sada došao na dnevni red, i to na vanrednoj sednici; zašto se dve godine čekalo da se o ovom zakonu raspravlja; zašto je Vlada donosila uredbe koje tretiraju transport cigareta tj. akciznih proizvoda kroz Srbiju; zašto nije formiran anketni odborda se utvrdi koliko ima švercovanog duvana i svega ostalog; i ko švercuje duvan u Srbiji? Zašto - pošto ima puno povika: to su radili bivši, to rade sadašnji, gospodin Šešelj kaže radi Cane, radi Cepter, radi ovaj, radi onaj - nije formiran anketni odbor da se to utvrdi, ako je ova oblast toliko važna? Zašto se baš sada pokreće ovo pitanje, i to od ministra u čijoj nadležnosti ovo nije. Ovo je u nadležnosti ministra poljoprivrede, a ne u nadležnosti ministra finansija. I ovo nam možda otkriva prave namere, a to je da je ovaj zakon finansijsko-ekonomski, a ne sadrži elemente poljoprivrede. Ovaj zakon je, u suštini, po svojoj prirodi morao da bude zakon koji reguliše poljoprivrednu delatnost i privredu, a ne ekonomiju i finansije. Tu dolazimo možda, iako je zakon po svom konceptu prihvatljiv i nije loš, govorićemo i o tome, do prave namere da se ubrza proces privatizacije ovih preduzeća. A da bi se to uradilo, mora pre svega da se donese zakon o duvanu, da se vidi ko su proizvođači, da bi oni koji su već tipovani da će kupiti naše fabrike znali da će te fabrike proizvoditi. Da li je Filip Moris tipovan za DIN ili nekog drugog videćemo, ali možemo sada već da kovertiramo ko će koju fabriku kupiti i ko će šta tu raditi, tako da ćemo raspravljati o tome i videćemo ko je u pravu i zašto se ovo radi. Zašto se ide ove godine u privatizaciju - zato što, jednostavno, budžet nema para i ne puni se. Ako se prodaju fabrike za par stotina miliona dolara, to je jedna dobra injekcija s obzirom da će sve pare otići u budžet, a da će građani Niša, Vranja i ostalih gradova ostati kratkih rukava. Mi ćemo fabrike, koje ćemo prodati nekome, potrošiti, odnosno te pare će se potrošiti. (Milka Marinković dobacije sa mesta.) Gospođo predsedavajuća, zamolio bih da opomenete gospođu Milku, s obzirom da neprestano dobacuje i prekida i na taj način krši Poslovnik.
Molim narodne poslanike da ne dobacuju i da ne ometaju govornike.
Znači, namera je da se novac od prodaje ovih fabrika, zato se ubrzano ide u proces donošenja zakona i ove godine će one biti privatizovane tačno tipovanim firmama, uplati ove godine u budžet i da se te pare potroše. Jer, sigurno će biti izbora na jesen ove godine, pa će te pare da se potroše u kupovanje socijalnog mira, na isti način kao što su to radili njihovi prethodnici; dobri učenici će to uraditi i sada. I onda ćemo nešto što je stvarano generacijama, što je zapošljavalo između 500.000 i 600.000 ljudi, kako kaže gospodin Đelić, rasprodati tako u jednom potezu i ostati opet kratkih rukava. Ovaj zakon, kao zakon o duvanu, ne tretira privatizaciju ovih firmi, već tretira tržište duvana. On je morao da bude delo ministra poljoprivrede, jer u dobroj meri ovaj zakon mora da ima razvojne segmente za poljoprivredu. Tu se ne bih složio sa ministrom Đelićem: ovaj zakon uopšte nema razvojne elemente za poljoprivredu; ne tretira se proizvodnja semena, o tome se najopštije govori; ne predviđa se postojanje instituta za duvan, instituta za duvansko seme; ništa se apsolutno ne tretira ovim zakonom. Predviđaju se male količine duvana koje mora da otkupi onaj ko će dobiti licencu za proizvodnju duvana, apsolutno nedovoljne. Bolje je od postojećeg rešenja, koje je loše, ali jedan ozbiljan zakon o duvanu mora na drugi, sistemski način da uredi prostor proizvodnje i prometa duvana i duvanskih proizvoda, mora na drugačiji način da reguliše ovu oblast. Ovaj zakon je parcijalan, on ne rešava problem šverca duvana, koji je, po našem mišljenju, ključni i najveći u poslednje tri godine. Najveći je bio krajem prošle i početkom ove godine. Zašto se ne iznesu podaci o tome koliko se i kako punio budžet, da je u jednom trenutku došlo do određene vrste presecanja kanala šverca duvana, onih koji su možda bili vezani za, kako neko ovde kaže, staru vlast, ali se nastavilo mnogim drugim kanalima. Upravo zbog toga je došlo do smanjenja šverca duvana u jednom trenutku, dok se novi kanali nisu ponovo uspostavili i dok to nije opet krenulo nekim utabanim trasama. Protiv uredbe Vlade iz 2001. godine imali smo puno argumenata i zato smo tražili još septembra 2001. godine formiranje anketnog odbora, koji bi sagledao stanje na tržištu duvana, znači proizvodnje i prometa duvana i duvanskih proizvoda, sa ciljem da se vidi koliko se duvana švercuje. Ali, u ovoj skupštini tada nije prihvaćen od poslaničke većine DOS-a, ostatka DOS-a. Parcijalno rešavanje ovog problema ne donosi nam ništa. Omogućava nam samo da se rasprodaju, da se privatizuju ove fabrike, a ne da se zaustavi šverc i ilegalna trgovina duvana i duvanskih proizvoda u Srbiji. Kad kažemo da je ovo parcijalno rešenje, imamo u vidu kakvo je stanje na našim carinama. Govori se da su u Makedoniji, na Kosovu, ne znam gde sve, smenjeni na carinama oni koji su bili u lancu švercovanja duvana i duvanskih proizvoda; a ako imate na jednoj strani u carinama one koji učestvuju u švercu duvana i duvanskih proizvoda, mora onda da ih ima i na drugoj strani. Zašto niko u našoj Carini nije smenjen, zašto niko nije pozvan na odgovornost, zašto se o tome nikada nije javno raspravljalo, zašto nema transparentnosti u ovoj veoma važnoj oblasti, za koju smo čuli da skoro sa 10% sredstava puni budžet Republike Srbije. To je približno, negde je između 8 i 10%, možda će ove godine biti i 10%. Zašto se svi ti problemi nisu sagledali, da li bi budžet bio punjen možda sa 20% sredstava od duvana i duvanskih proizvoda da se uvede neka kontrola na svim carinama. Zašto su sitemi koji su bili uspostavljeni za vreme starog režima, da bi oni kontrolisali ko može da švercuje, a ne da bi se jednostavno sprečio šverc, već da bi postojala direktiva, kontrola, zašto se to više ne koristi? Zašto kamere na graničnim prelazima ne rade, zašto mnoge stvari koje su postojale ne funkcionišu u našim carinama? Zato što nekome nije stalo da suzbije šverc. Ovo je tema prometa duvana i duvanskih proizvoda, to je i te kako tema ovog zakona. Ne može jedno bez drugoga, ovo je jedno parcijalno rešenje koje je prihvatljivo, DSS smatra da je ovaj predlog zakona bolji od postojećeg i mi ćemo ga podržati u načelu. Imamo puno amandmana, odnose se na neke kaznene odredbe, odnosno na pooštravanje nekih odredbi i naravno, postoje dva koncepta, a mi smo se odlučili za koncept da se zabrani svaki vid reklamiranja duvana i duvanskih proizvoda, jednostavno da se na taj način približimo standardima Evropske unije, pošto je u tim zemljama to zabranjeno. Takođe, ovaj zakon ima jako puno kontradiktornih odredbi, zapravo pogledajte član 54. i član 58. gde se kaže da pojedine odredbe u članu 54. postojećeg Zakona o duvanu ostaju na snazi, a onda se u članu 58. kaže da taj zakon apsolutno prestaje da važi. S obzirom da je član 58. onaj koji dolazi posle, znači da odredbe iz člana 54. ne važe, tako da ćemo imati jedan pravni vakuum. Mislim da bi to valjalo pogledati, da se to reši, jer bi jako loše bilo da donesemo zakon, a da nam treba nakon toga tumačenje tog zakona, koja je odredba na snazi, a koja odredba nije na snazi. Neophodno jeda učinimo sve da se spreči, pre svega, rasprodaja ove dve fabrike, pošto se radi o vrednostima od par stotina miliona dolara. Te fabrike su jako važne za buduću strategiju razvoja Srbije, tako da ovaj zakon, po meni, koji ne reguliše poljoprivredu i njen razvoj - trebalo bi da vidimo ministra poljoprivrede koji je nadležan za ovo, a koji se očigledno malo bavi ovim, pa mora neko drugi, neko drugo ministarstvo da ga zamenjuje u onome što je njegov posao - treba da stvori uslove da dobijemo razvojne programe za duvanske industrije u Srbiji. Na ovaj način duvanska industrija u Srbiji, i to nakon rasprodaje, ako je bude bilo uopšte ove godine, a biće je sigurno, jer je to nešto što se jako brzo i lako proda, za šta ima puno zainteresovanih, duvanska industrija, mislim na ove kod nas, neće više biti duvanska industrija Srbije, već će biti duvanska industrija "Filip Moris" ili nekog drugog; ona će biti ovde, ali profit neće.
Narodni poslaniče, da li želite da koristite i narednih 10 minuta.
Završavam sada, posle ću da koristim. Mi ovde moramo da predvidimo mehanizme da zaštitimo našu poljoprivredu, jer ovim zakonom to nije učinjeno. To je nešto što mora ministar da uradi, ima još vremena. Mi ćemo glasati za Predlog zakona u načelu, ali tu je još puno odredbi i ne bi bilo hrđavo da ga ministar povuče, da se sve to doradi i da dođe na dnevni red, kako bismo imali kompletno i celovito rešenje koje ne bi ugrozilo egzistenciju poljoprivrednika u Srbiji. Ona će se ozbiljno dovesti u pitanje, odnosno rad naših poljoprivrednika, naročito u Vojvodini, gde će se možda količinom uvoznog duvana onemogućiti da naša privreda radi i da mi pravimo naš duvan. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, kako god okrenemo, koja god da je tema na dnevnom redu, ne može biti a da se mi socijalisti ne pomenemo. Nema smisla, gospodine Mihajlov, da pominjete, da vređate nas socijaliste kada govorite o prodaji preduzeća i da nas upoređujete sa aktuelnom vlašću. Mi smo prodali samo jedno preduzeće, 49% akcija Telekoma i to za fantastičnih milijardu i 568 miliona maraka, a sami Italijani su platili oko milijardu maraka, dok aktuelna vlast prodaje šta može, sve što joj padne pod ruku i to budzašto. Toliko o prodaji. Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, svaka rasprava u Narodnoj skupštini Republike Srbije o duvanu, odnosno dokumentima kojima se uređuju pitanja proizvodnje i prometa duvana i duvanskih proizvoda treba da ima za krajnji cilj: prvo, podsticajni razvoj proizvodnje duvana i domaće duvanske industrije;drugo, suzbijanje i ukidanje šverca cigareta, crnog tržišta duvana i stavljanje ogromnih tokova novca u funkciju potreba države Srbije i njenih građana. Šverc cigareta postoji i danas, kao i juče i godinama unazad,u Srbiji, u Crnoj Gori i u drugim državama u okruženju. Šverc cigareta predstavlja problem i svih zemalja Zapadne Evrope. Kada je o Srbiji reč, pominju se milijarde paklica cigareta koje se nelegalno uvoze u zemlju, pominje se cifra od nekoliko stotina hiljada do milijardu i više evra, to je novac koji se nezakonito zgrće od strane onih koji organizuju šverc cigareta. Ove podatke potvrdili su, pored štampe, i neki lideri DOS-a i to u svojim javnim izjavama. Moram reći, u ime poslaničke grupe SPS, da Vlada Republike Srbije do sada nije postigla suštinske rezultate u suzbijanju šverca i otkrivanju ljudi koji iza svega stoje. U ovom slučaju nije bilo preduzimljivosti Vlade Republike Srbije, niti toliko izvikane transparentnosti. Osim već poznatog i prisutnog marketinškog pristupa, slikanja pored kamiona zaplenjenih cigareta, još uvek nismo dobili sve podatke potrebne ovoj skupštini, odnosno ono što građane interesuje - ko stoji iza šverca cigareta, ime i prezime jedne ili više odgovornih osoba ili organizacije. Moram reći i gospodinu Đeliću, možda je on u decembru 2000. godine bio van Srbije pa nije čuo da je ovde bila inicijativa da se formira anketni odbor, povod je bio neko pisanje u štampi, ali je suština da se utvrde sve činjenice koje su vezane za proizvodnju duvana i duvanskih proizvoda. Mi socijalisti smo podržali formiranje tog anketnog odbora i rekli smo da nema potrebe da bude vremenski sve određeno, znači mogli su se baviti pitanjem proizvodnje i prometa duvana u dugom vremenskom periodu. Druga stvar, činjenica je da je zbog čuvene zloupotrebe službenog položaja i podstrekivanja na krivično delo više desetina, odnosno hiljada ljudi optuženo, ali nije podneta krivična prijava za jedno krivično delo koje je najunosnije, a to je šverc cigareta. Šverc cigareta predstavlja takođe i segment organizovanog kriminala. Organizovani kriminal je veza države i kriminalnih struktura koje to rade. Mi nismo dobili odgovor na prosto pitanje - ko stoji iza toga? Vlast je totalno nesposobna ili ima interesa da se to ne otkrije. Hoćemo činjenice, saznanja, ne treba nam gola priča. I ovoj skupštini i građanima je potrebno da znaju ko stoji iza šverca, a MUP nas s vremena na vreme obavesti da u Srbiji postoje ti i ti klanovi, te i te grupe, da se bave švercom cigareta, a nema, ko stoji iza toga, ime i prezime, krivična prijava, utvrđivanje odgovornosti i kažnjavanje krivca. Predlog zakona o duvanu, o kom danas raspravljamo, neće poboljšati ništa u oblasti suzbijanja šverca duvana i duvanskih proizvoda. Neće tu ništa učiniti ni agencija za duvan, ona se formira ovim zakonom. Njoj je, pored više različitih poslova, pretenciozno utvrđena i obaveza da koordinira "aktivnosti organa i organizacija u oblasti suzbijanja nelegalnog prometa duvanskih proizvoda". Novoformirana Agencija za duvan, dakle, treba da bude neki nadorgan, neko novo oružje Vlade u borbi protiv šverca cigareta. Ko u to još može poverovati, sem Vlade Republike Srbije. Smešno zvuči da novoosnovana Agencija za duvan i ti novozaposleni ljudi, po strukturi i po broju zaposlenih, po ovlašćenjima, mogu uopšte, a kamoli uspešno da koordiniraju rad MUP-a, Bezbednosno-informativne agencije i drugih specijalizovanih organa i jedinica koje se formiraju u borbi protiv organizovanog kriminala, protiv šverca cigareta i duvanskih proizvoda. Ovaj zakon ima cilj da uspostavi monopol Vlade Republike Srbije, i to gotovo apsolutni, u oblasti proizvodnje duvana, proizvodnje i prometa duvana i duvanskih proizvoda u Srbiji; da, naravno, namakne što više novca u budžet, ne vodeći računa o zaštiti domaće proizvodnje, niti o njenom razvoju, niti o ljudima koji od toga žive. Dakle, dok se na jednoj strani javno zalaže za tržišne uslove poslovanja, Vlada na drugoj ovim zakonom uvodi monopol i time postaje apsolutni gospodar sudbine i vrednosti duvana u Srbiji, celokupne proizvodnje i prometa. Kontrola je uspostavljena trostepenim odlučivanjem - preko resornih ministarstava, preko Agencije za duvan i na kraju same Vlade, ali i kroz rad republičkih inspektora, poljoprivrednog, sanitarnog, tržišnog; gde jedan stane drugi će nastaviti. Vlada Srbije ovim zakonom po ko zna koji put formira neku novu agenciju, ovog puta za duvan, daje joj poslove koje bi trebalo da rade resorna ministarstva i time ustvari pokazuje da ovoj vladi ministarstva nisu potrebna, jer ono što rade ministarstva mogu uraditi agencije koje ona besomučno formira. Ta agencija organizuje i sprovodi javni tender za dobijanje dozvole za proizvodnju duvanskih proizvoda, utvrđuje ko ispunjava uslove i predlaže Vladi davanje te dozvole. Uslovi za dozvolu su nabrojani u članu 22. Predloga ovog zakona i pokazuju da Vlada ne vodi računa o domaćim proizvođačima. To se da posebno zaključiti kroz tačku 6) prvog stava, gde se preduzeće odnosno preduzetnik obavezuje da kupi domaći obrađeni duvan u količini od najmanje 2.000 tona godišnje. Smatramo da predloženo rešenje nije pravično. Prema podacima koje posedujemo, u 2001. godini proizvedeno je preko 12.000 tona duvana; u Vranju 1.900 tona i u Nišu ostalo. Ako se primeni ponuđeno rešenje onda bi kupovina domaćeg duvana bila 4.000 tona, a 8.000 tona bi ostalo van toga. Pravedno bi bilo, s obzirom na različitost kapaciteta ova dva preduzeća, kao i potrebu razvoja primarne proizvodnje, da postoji obaveza da se kupi najmanje 50% godišnje proizvodnje domaćeg duvana. Zakon ne propisuje iste uslove za postojeća preduzeća, odnosno preduzetnike koji treba da dobiju licencu za obavljanje trgovine na veliko duvanskim proizvodima. U jednom slučaju za one koji postoje i rade propisuju se strogi uslovi u članu 28, a za druge koji imaju nameru da to čine traži se projekat i obezbeđuje bankarska garancija. Preduzeće koje pak želi da se bavi uvozom duvana i duvanskih proizvoda treba da plati samo naknadu za uvoz duvana, a uslova gotovo i da nema, za razliku od onih postavljenih za domaće proizvođače i trgovce na veliko. Zakon uvodi i preporučene maloprodajne cene, što je u stvari diktirana cena od strane proizvođača duvanskih proizvoda i konkurencije i trgovaca na veliko; znači, tu nemamo ni tržište ni konkurenciju. Kada je reč o trgovini duvanskim proizvodima na malo, pored više obaveza utvrđenih u članu 34. Predloga zakona, propisano je i plaćanje naknade za odobrenje obavljanja maloprodaje duvanskih proizvoda. Za preduzeća i preduzetnike postavlja se jedno logično pitanje - zašto neko, ako je registrovao svoju firmu ili preduzeće za maloprodaju, koja uključuje i duvanske proizvode, i za to plati određenu cenu, mora sada posebno i naknadno da plaća i novi namet, tj. obavezu državi. Koliko je zakon restriktivan i nepravedan pokazuje i član 40. koji utvrđuje obavezu republičkog poljoprivrednog inspektora da "uništi rasad duvana i rasađeni duvan koji je proizveden ili stavljen u promet suprotno odredbama ovog zakona" i da u roku od tri dana donese rešenje. Prvo da ga uništi, pa da onda donese rešenje. Ne daj bože da se eventualno proizvođaču ostavi mogućnost da dokaže da je rasad i rasađeni duvan proizveden u skladu sa zakonom, a kamoli da mu se odredi rok da eventualno otkloni određeni nedostatak i nepravilnost, kao što je bilo u do sada važećem zakonu. Predlog zakona sadrži i brojne druge odredbe koje potvrđuju njegovu jednosmernost, nepravednost, restriktivnost u odnosu na domaće proizvođače duvana i duvanskih proizvoda. Ovaj predlog zakona nije usmeren na podsticanje izvoza.Vladu to ne interesuje, već samo kako da najjednostavnije namiri potrebe nikad punog budžeta. Da Vlada Srbije i država nema strategiju u oblasti proizvodnje i prometa duvana i duvanskih proizvoda potvrđuju i podaci o uvozu i izvozu duvana i cigareta iz prošle godine. Tada je, naime, za uvoz plaćeno 70,5 miliona dolara, a izvoz duvana i cigareta vredeo je 3,9 miliona dolara, dakle 18 puta manje. Ovaj predlog zakona neće tu situaciju izmeniti. Naprotiv, samo može izazvati povećanja uvoza. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, zamenik predsednika poslaničke grupe Narodni socijalisti.
Poštovana gospodo narodni poslanici, pošto pred sobom imamo zakon o duvanu pitam se da li bi možda bilo dobro, pošto je ovo akcizna roba, da dobijemo i predlog zakona o kafi i alkoholu, jer mi se čini da u te dve oblasti još uvek nemamo dobru regulativu. Kada je u pitanju kafa radi se isključivo o uvoznoj robi, akciznoj, privilegovanoj i imam utisak da se tu ostvaruju značajni profiti; a pitanje je uopšte šta se uvozi, da li se uvozi sirova, kako se to kontroliše i kako je to rešeno u tim odnosima. Po mojoj proceni, u Beogradu se popije dnevno 100 tona kafe, ali za koju masu je naplaćen porezu u toj oblasti - to treba zajednički da vidimo. Ali, da se vratim na ovu osnovnu temu. Ovaj zakon u suštini ima dobro polazište i trebalo bi da ima tri jaka tretmana. Kada je u pitanju zakonska regulativa, to je prvo - tretman u oblasti zdravstva ili deo tretmana u oblasti zdravstva; drugi tretman bi bio u oblasti poljoprivredne proizvodnje, mada ga ima ali tu fale još neki elementi; i treći, najvažniji, fiskalni tretman. Kažem fiskalni - jer je to jedan od značajnih fiskalnih izvora ove zemlje i ima utisak da bi odgovaralo i proizvođačima i veletrgovcima, kao i maloprodaji, da se ova oblast što stručnije definiše, jer pretpostavljam da oni koji redovno uplaćuju porez isplaćuju dobre plate, otkupljuju sve ugovorene količine duvana, ne žele da budu u ukupnoj priči koja se pojavljuje oko ove teme. Dobar deo rešenja ima punog smisla i može pomoći delimičnom rešavanju problema u ovoj oblasti, jer celina rešenja izlazi iz okvira ovog zakona i podrazumeva mnogo drugih oblasti i potrebu da se u tim oblastima sve to reguliše. Ovde je mogao da stoji jedan član zakona koji bi definisao zdravstvenu oblast, a ne da se pozivamo na tu zdravstvenu oblast. Prosto, mogli smo napisati član zakona koji kaže - zabranjeno je reklamiranje cigareta putem elektronskih medija. I, stvar je prosta, onda ne biste imali slične probleme ili različite varijacije reklamiranja u toj oblasti i to bi na taj način bilo dobro rešeno, ali i da kaznimo onda elektronske medije koji to budu radili. Znači, ne samo svi proizvođači, i trgovci u svim oblastima imaju interes da se reklamiraju. Mi ne možemo zabraniti nikome od njih da se reklamira, ali možemo reći u zakonu šta nije dobro, a pre svega sa stanovišta zdravlja, iako stoji činjenica u kojuzaista verujem da je Srbija jedna od država koja, prema broju stanovnika, ima najveći broj lica koja konzumiraju cigarete. Ranije je postojao deo zakona koji je regulisao oblast duvana, a to pre svega sa stanovišta poljoprivrede. Mislim da je inspekcijski nadzor u toj, a i u drugim oblastima, mali jer je ta inspekcijska služba u oblasti poljoprivrede dosta mala. Znači, nema ona neophodne gabarite, ima kontrolni paket, ali nema gabarite koji su neophodni da se sve to iskontroliše. Prema tome, mislim da bi ne sa stanovišta samo kontrolne funkcije, već bi moglo još nekim merama, a rekao bih pre svega da su važne mere kod proizvođača semena, posebna vrsta kontrole; dalje, kod onih ovlašćenih subjekata koji su dobili od strane proizvođača da ugovaraju proces neposredne poljoprivredne proizvodnje, način pisanja tih ugovora. Imate u prethodnom postupku davanje semena, preparata, davanje određenih količina đubriva i imate možda neke subvencije u finansijskom smislu da bi se ta proizvodnja obavila, a onda dođete na kraj obligacije koju ste potpisali i ne možete da ostvarite svoju zaradu, ulazite u damping cene, imate pad i obavezno ste u gubicima. Nisu problem veliki proizvođači. Mislim da su najveći problem mali poljoprivredni proizvođači i uloga ovog člana koji govori o potrebi da se obaveže da kupi domaći obrađeni duvan u količini od najmanje 2.000 tona. Mislimo da je neophodno podići ovaj nivo od 2.000 tona bar na 3.000 tona. A kada govorimo o tonama mogu da kažem jedan uporedan pokazatelj. Ako imate 500 tona neobrađenog duvana, to se spakuje u nekih 30 do 50 šlepera, a kada isterate izađe 120 do 150 šlepera gotovih cigareta i kada uzmete meru prihoda i varijacije na koji način se ostvaruje prihod u tojoblasti, možete da merite prihodom od milion evra do 12 miliona evra na tu količinu. Znači, odmah možete da pomnožite cifru sa četiri, pa ćete imati i količinu prihoda iz te oblasti. Znači, prilično su visoki profiti, rekao bih dosta visoki kada je u pitanju naša privreda u ovoj oblasti i mislim da otkupni nivo treba biti na nekom višem nivou, jer bi time branili osnovne primarne proizvođače, pošto njihovi obrti u toj oblasti nisu svakodnevni, već proces proizvodnje u toj oblasti traje od proizvodnje do prodaje od 6 do 8 meseci. Na taj način možemo da izvršimo zaštitu tih ljudi koji se bave neposrednom proizvodnjom. Prešao bih na ovaj deo koji govori o trgovcima, da li su preduzeća ili preduzetnici, nije ni važno, ali mislim da kada je u pitanju dobijanje licence i odluka o davanju licence, dosta toga je obrađeno, ali po meni fale neki detalji. Možda se ne vide, ali su krupni. Ovde se kaže da raspolaže odgovarajućom infrastrukturom, da raspolaže prevoznim sredstvima itd. Vi to možete u Srbiji da uzmete sve u zakup, vozni park i magacin, možete da uvezete na lizing ili na drugi način, da iznajmite u zakup iz inostranstva opremu sa kojom ćete, jer imate opreme po Evropi vrlo jeftino, manufakturno ostvarivati ukupan proces proizvodnje. Dalje se govori o toj garanciji od pet miliona, pa 30 miliona itd. Mislim da ona nije dovoljna i da bi se moralo kod tih proizvođača, da li su preduzeća ili preduzetnici, ući u imovinska prava, šira imovinska prava, radi zaštite, a pogotovo ako se radi o višestrukim povratnicima, odnosno ljudima koji su svake godine imali veliki broj poreskih rešenja kojima je utvrđivana utaja poreza, kao i ako su to još višestruki povratnici u jednoj godini, pa su plaćali novčane ili prekršajne kazne samo u toj oblasti. Koliko znam, iako o tome treba govoriti sa respektom, veliki broj inspektora u finansijskoj policiji u prethodnom periodu je utvrđivao, naplaćivao i podnosio prijave sa zakašnjenjem. Već kada pređete u fazu pravosuđa to se razvodnjavalo veštacima, raznim drugim rešenjima, iako rešenje inspektora finansijske policije u toj oblasti jeste rešenje stručnjaka za tu oblast i činjenice koje je utvrdio su neposredne, jasno utvrđene, dokazane. Znači, realizovana je prva faza i kada krenete u drugu onda neki tamo veštaci kažu - to nije dobro obračunato, kažu ovako ili onako i dolazite u fazu da je najveći deo tih lica prolazio sa prekršajnom, poneko sa uslovnom kaznom, gotovo niko sa bilo kakvim zatvorom, pa bilo od mesec dana.
Da li želite da koristite narednih 10 minuta?
Samo još dve rečenice, pa završavam. Pošto su ovde pominjane ove cifre, kratko ću; pominjana je cifra od 30 miliona i pošto ovo nije evidentiran prihod budžeta za 2003. godinu, tih 30 miliona, a verovatno će se ovde pojaviti cifra na raznorazne načine kada imate ove proizvođače, veletrgovce, pa maloprodaju, pa kada imate sve ostale, pojaviće se više stotina miliona dinara. Predlažem Vladi Republike Srbije, a mislim da će se kolege poslanici složiti sa tim, da reši tri akutne stvari koje su u ovom momentu bitne za Srbiju, a to je pre svega Borski okrug, problem je u Boru i Majdanpeku, probleme kod otkupa duvana u pirotskomi u drugim krajevima i problem isplate šećerne repe. Znači, postoje sredstva, nisu namenski predviđena i ovih više stotina miliona dinara moglo bi se upotrebiti pre svega za Borski okrug, za sanaciju restrukturiranja privrede tog kraja, da nemamo one svakodnevne proteste, da rešimo u Pirotskom okrugu ovo. Znači, to su konkretne mere koje možemo odmah realizovati iz ovih izvora prihoda do kraja ovog meseca.
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? (Ne.) Prijavljuje se za reč ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Gospođo Mićić, dame i gospodo, želeo bih, imajući u vidu da je ovo kraj intervencija šefova ili predsednika poslaničkih grupa, da pokušam da odgovorim bar na nekoliko pitanja i otklonim nedoumice koje su se pojavile do sada. Prvo moram konstatovati da je malo ironično da nam pokušavaju dati lekcije oni koji su bili na vlasti kada je Srbija bila crna rupa šverca cigareta u našoj zemlji, kada su se spojili sa vrhom države i da sinovi koji su navodno nosili gajbe u stvari su nosili boksove i obezbeđivali velike zarade. Što se tiče nekih drugih primedbi ovde, bilo je nekih aluzija oko jednog proizvođača cigareta koji se pojavio u zadnje dve godine pod markom "fast" i ne želim da napravim nikakvu reklamu za tu marku. Moramo konstatovati da je ona napravila jedan prodor na tržištu i ne postoji ništa u zakonu, sve do ovih novih zakona koji će doći na snagu, što zabranjuje bilo kome da reklamira svoj proizvod na televiziji. Uzgred budi rečeno i to sam u uvodnom izlaganju rekao, mislim da je ta linija na momente prekršena i u postojećem zakonu, jer sve više se pojavljuje forma paklice ili pak, što sam otkrio kao i vi, da u nekim ovim reklamama se kaže - kupuje se, ali nije novina, a dole imamo adresu nekog internet sajta gde na engleskom pišetobacco tj.duvan. Sve to, a kontaktirao sam službe, mora da se prestane i novi zakon koji će doći pred ovaj cenjeni dom kroz koji mesec treba da preseče, i to veoma jasno, da li u Srbiji uopšte sme da se reklamira bilo koja marka na bilo koji način vezana sa cigaretama. Videćete da to pitanje i nije toliko automatski i tako lako rešivo. Danas, mnoge medijske kuće imaju velike prihode od tih oglašivača. Pitanje je da li te reklame u potpunosti ukinuti ili pak bolje urediti, tako da se više nego danas izbegava aluzija da je to cigareta. Svaka zemlja treba to da preseče na svoj način. Mislim da to treba da pripada tom zakonu i u tom momentu biće veoma važno izaći sa tim povodom. Mislim da tu treba ići i strožije i bolje, jer jednostavno uvek ljudi iz marketina i iz medija znaju da nađu načina da ipak aluzija bude i te kako direktno povezana sa ovim. Velike kuće u domenu proizvodnje cigareta su se dovijale na razne načine, pa su čak lansirale i njihove marke odeće, parfeme i druge stvari, da bi onda njih reklamirale kada ne mogu cigarete. Mašta je veoma bujna kada se dođe do toga, jer zarada je velika. Možda ovaj dom, a na vama će biti da o tome odlučite, može to da zabrani u potpunosti. To dolazi sa nekim posledicama, ali tu bih stao. Što se tiče "fast-a", želim da kažem zvanično mišljenje koje sam u ime ministarstva potpisao, zabranjeno je ono što je u stvari bilo relativno nejasno rečeno u mišljenjima Saveznog ministarstva za ekonomske odnose sa inostranstvom i Savezne uprave carina. Došlo je do pitanja, da li neke cigarete koje su navodno "otišle na doradu u Bugarsku" kada se vrate u našu zemlju mogle da budu tretirane kao domaće cigarete. Odgovor mog ministarstva i moj lični je - ne. Zbog toga danas imamo spor sa tom firmom, jer ono što se tiče ugovora koji imaju sa Duvanskom industrijom Niš i Vranje za proizvodnju cigareta na domaćem tržištu i sve dok se poštuju ti zakoni, ne vidim šta tu može da se zameri. Međutim, ne može da se kaže da ide neka cigareta na doradu u Bugarsku, jer izgleda nema dovoljno kapaciteta za tu marku koja se brzo razvija, a da se onda posle toga deklariše kao domaća cigareta. Od toga nećemo odstupiti. Ovaj ministar finansija je veoma jasno to stavio do znanja. Mogu dugo da vam pričam o raznim intervencijama i pritiscima, o raznim sugestijama, o velikojaktivnosti te firme da se to što su uvezli i što stoji na lageru u Nišu, nekih 30 tona, proglasi domaćom proizvodnjom. Sve dok sam ja ministar finansija, cigareta koja je proizvedena u Bugarskoj je bugarska, a nije srpska. Ako ta grupa želi da ispuni uslove da sagradi jednu fabriku cigareta na našoj teritoriji i da zaposli nekoliko stotina ljudi, da nastavi da investira u distribuciju, onda ne vidim ništa sporno. Zakon je isti za sve i niko ne može da me ubedi da neka cigareta može da ide na doradu u Bugarsku i da se navodno varati kao naša. Toliko o tome i toliko o rešenosti da se zakon primeni po istom aršinu prema svima, ma ko oni bili. Što se tiče uspešnosti u domenu borbe protiv šverca, ovde treba najmanje da imamo demagogije. Ni u jednommomentu nisam rekao da smo u potupnosti uspešni. Sami vidite šverc na veoma razvijenim tržištima, sa i te kako razvijenim upravama, sa jakim inspekcijama, sa velikom kontrolom tih inspekcija i stepenom korumpiranosti koji je manji nego kod nas. U Engleskoj, Italiji, Francuskoj, Nemačkoj učešće nelegalnih cigareta raste. Tu vidimo da ono o čemu govorimo nije nikakav blic krig ili neki brzi rat; ovo će biti rovovska borba, ovo je nešto što nikada neće sići sa dnevnog reda. Uvek će biti pitanje i mislim da je apsolutno korektno da naši građani mere uspešnost bilo koje vlade u tome na kom nivou se nalazi šverc cigareta. Iskustvo je pokazalo da ogromno učešće švercovanih cigareta na bilo kom tržištu nije moguće bez nekakvog prećutnog odobravanja samog vrha države. Mislim da je veoma dobro da naš narod i te kako strogo gleda i meri svojim očima ono što se dešava na trafikama, u svakodnevnom životu, pa onda kroz statistike, pa onda kroz rezultate fiskalne i druge, poljoprivrede domaćih proizvođača, a bilo da su to domaće firme ili inostrane, koje će hteti da se pridruže razvijanju našeg tržišta sa našim resursima. Sve je to u redu. Kada konstatujemo da se u jednoj godini dva puta više ocarini nego u zbiru pet prethodnih godina; kada vidimo da javni prihodi nikada nisu bili veći; kada vidimo da je naša najveća fabrika, jedna od najvećih na Balkanu, imala rekordnu proizvodnju prošle godine, kada vidimo da je morala da uvede treću smenu, kada vidimo da je ona bila u stanju i da lansira nove proizvode kao nikada u svojoj istoriji; kada vidimo koliko ljudi je uhapšeno( 70), a nekih dvadesetak velikih lanaca šverca presečeno; kada vidimo koliko je krivičnih prijava podneseno; i kada vidimo da je 920.000 boksova boksova zaplenjeno i milion uništeno, 260 miliona akciznih markica spaljeno zbog toga što se više ne uklapaju u novi, mnogo strožiji način izdavanja akciznih markica ilizbog toga što u Subotici i u nekim drugim mestima nailazimo na falsifikate - kada vidimo sve to, dame i gospodo, nema dvojbe, ovo mora biti prioritetove vlade i bilo koje sutra. To nije samo pitanje javnih prihoda, nego zdravlja i zbog toga moraju da se unište te cigarete, jer ko zna gde su prozvedene. Ko bi onda mogao da pravda bilo koju vladu da ubacuje vojnicima i bilo kome drugome neku robu za koju se ne zna gde je prozvedena, šta bi se desilo ako oni obole, na koji način država može to da radi i da se igra sa njihovim zdravljem. Dame i gospodo, ova vlada vidi kao jedan od svojih velikih zadataka -gde je imala zapažene i već priznate rezultate na međunarodnom planu, daleko od toga da su kompletni, ali verujte, nama je jasno da 2003. godine i sa ovim zakonom više nego ikada - da mora raditi na suzbijanju šverca, na razvoju naše poljoprivrede uovom domenu, na obezbeđivanju jake i ne samo domaće, nego regionalne i nadam se sutra međunarodne pozicije fabrika koje budu proizvodile cigarete na našem tlu. Hvala.
Zahvaljujem ministru. Nastavljamo načelnu raspravu o Predlogu zakona o duvanu prema prijavama za reč narodnih poslanika. Prvi prijavljeni za reč je narodni poslanik Marijan Rističević, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik StevanGudurić.
Dame i gospodo narodni posalnici, mislim da je do sada naš narod pušio cigarete i dobijao rak pluća, a da su šverceri i korumpirani političari za vreme bivšeg režima uzimali glavni kajmak. Pri tome su govorili o onim gajbicama višanja i sličnim stvarima. Smatram da je ovo vrlo dobar zakon zato što na celovit način obuhvata ne samo trgovinu o kojoj vi pričate sada ovde, već pre svega proizvodnju i obradu sirovog duvana, proizvodnju cigareta, trgovinu na veliko i trgovinu na malo. Znači, to je jedan celovit zakon, to do sada nije bio slučaj. Zato ovaj napor nadležno ministarstvo i Vlada zaslužuju svaku pohvalu. Meni se posebno sviđa odredba po kojoj proizvođači cigareta moraju da otkupljuju domaći duvan, sirovi duvan koji poljoprivredni proizvođači odnosno seljaci proizvode. Dakle, proizvođači cigareta,pored toga što ispunjavaju finansijske i tehnološke uslove, moraju da otkupljuju po 2.000 tona sirovog duvana. To do sada nije bio slučaj i ovo ima velikog značaja u poljoprivrednoj proizvodnji. Samo da nam se ne desi ono što nam se desilo u Pirotu; i pored toga što je Vlada premirala proizvodnju duvana sa 40.000 dinara po hektaru - a to se dešava tek od kada je došla ova vlada, ona nije premirala ništa - taj duvan nije imao ko da otkupi iz prostog razloga što proizvođači cigareta nisu bili dužni da kupuju domaći duvan, bilo im je jeftinije da nabavljaju uvozni duvan. Želim da pohvalim ovu meru, ona nama garantuje da će poljoprivredna proizvodnja ići napred. Ukoliko budemo imali 4-5 proizvođača cigareta, oni će biti dužni da otkupe oko 10.000 tona duvana. Na taj način negde do 20.000 zemljoradničkih gazdinstava, a pre svega onih malih koja nemaju šansu, zbog strukture svog poseda, da naprave neki ozbiljan rezultat u proizvodnji kukuruza, pšenice itd, imaće šansu da u prozvodnji duvana naprave neki dohodak na toj maloj jedinici površine. Trgovina na veliko i trgovina na malo; slažem se da su tu sankcije možda prevelike, da su depoziti preveliki, ali se od nečega moralo krenuti, s obzirom da smo zatekli pravi javašluk u trgovini duvana na veliko i malo. Nekim finansijskim merama moramo prisiliti trgovce, i na veliko i na malo, da poštuju zakone. Kazne treba da budu primerene. Ukoliko krenu u šverc duvana, svakako da će trgovci na veliko izgubiti svoje depozite, onih milion maraka koji leže u Narodnoj banci. Sada da kažem nešto o licemerju ljudi iz bivšeg režima, koji su ovde govorili čak i o nekim spregama, pa je jedan, valjda je bio potpredsednik Vlade, ne znam šta je bio, rekao da je jedan poznati švercer imao spregu sa bivšim režimom. To je jedino istinito što je rekao. Takođe, da podsetim da su neki strani proizvođači sa svojim cigaretama na ovoj teritoriji bili tretirani kao domaći. Da vam spomenem onaj pozdrav iz rova - pozdrav iz Rovinja. Dakle, za vreme bivše tzv. patriotske vlasti "ronhil" je tretiran kao cigareta B kvaliteta. Ako grešim, vi me ispravite. Mogu da verujem da je potpredsednik Vlade, koji je bio zadužen za finansije, to uradio iz nekih zavičajnih razloga, pošto je on poreklom iz tog nekog hrvatskog dela Bosne, pa on smatra da je to za njega domaća cigareta [[Dobacivanje.]] (Predsednik: Molim narodne poslanike da ne dobacuju i da ne ometaju govornika.) (Tomislav Nikolić: Ne treba ja da ga opominjem, nego predsednik države, vršalica dužnosti.) Stvarno ne znam, ukoliko grešim, ispraviće me nadležni ministar finansija, da li je cigareta "ronhil" smatrana domaćom cigaretom, cigaretom B kategorije. Još da naglasim, uprkos toj činjenici... (Tomislav Nikolić: Sram te bilo.) Što bi mene bilo sramota, nisam ih ja registrovao kao domaću cigaretu, već neki drugi ljudi koji su vladali pre mene [[Dobacivanje.]] Ako ovo nije istina, demantovaćete me istinom i istinitim podacima. Dakle, pored činjenice da je ta cigareta, hrvatska cigareta "ronhil", bila cigareta domaće kategorije, ne znam kako, oni nisu radili legalno. U zadnjih pet godina ta bivša vlast je naplatila ukupno, čini mi se, akciza, poreza na promet i drugih dažbina za 160 tona cigareta. Da vas podsetim da je u odnosu na vaših 160 tona za pet godina, ova vlada naplatila akcize, porez na promet i carine za 5.000 tona cigareta. Dakle, za devet meseci je naplatila 30 puta više nego vi za pet godina. Sada, da vidimo koliko je ko zaradio u tih zadnjih pet godina, kada su dažbine naplaćene za samo 160 tona cigareta. Mislim da je bivša vlast sa švercerima i mafijašima - a stvarno verujem da se oni najbolje razumeju ko je ovde mafija jer su nam je oni ostavili i vrlo dobro znaju sa kim su sarađivali - delila od pola milijarde do milijardu maraka, najmanje 500 miliona maraka. Otuda ne verujem u one vaše gajbice sa višnjama [[Dobacivanje.]] (Predsednik: Poslednji put vas opominjem da ne dobacujete narodnom poslaniku i da ga ne ometate u njegovom izlaganju.) Smatram da je razlog za ovaj bes iz opozicionih redova bivših vlasti u tome što su izgubili velike profite.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić.
Gospođo Mićić, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, verovatno je ovaj zakon, kada je napisan, trebalo da dođe tada na red da se o njemu raspravlja. Jedino se možda čekalo da neki završe neke poslove pa da onda i zakon stupi na snagu. Kao i u svim zakonima, agencije su uvek glavna priča. Vrlo je teško očekivati da sve ono što ostavljate bez posla zaposlite u agencije. Kazaću vam samo da kada ste jako dobro privatizovali Beočinsku fabriku cementa, suštinski je poklonili francuskom La Faržu, posle pola godine je bez posla ostalo pola radnika. Ne znam koliko agencija treba da se otvori da bi se svi oni pozapošljavali i da bi imali dalje da funkcionišu ili da žive. O tom delu ćemo malo više pričati kad dođe gospodin ministar Vlahović i zakon o privatizaciji. Drugo, članom 22. praktično se postavlja malo previše monopola u fazi prerade duvana. Postavljaju se malo prestrogi kriterijumi, praktično od postojećeg ostavljaju se samo dve mogućnosti. Nigde priče o nekim manjim i srednjim preduzećima, mogućnosti da se neko i drugačije bavi preradom duvana, da pravi neke posebne marke, posebne u smislu kvaliteta, manjih količina, ekskluzive itd. Ili, ostavlja se prostor da postoje samo dve firme da bi se posle toga lakše završila privatizacija. Monopol u prometu se vidi u članu 28. i on ne može da se sakrije. Možda se zato i čekalo da prođe još pola godine od pisanja Predloga zakona do njegovog dolaska pred poslanike. Ako gledamo ovu preveliku administraciju u poslu, od toga da se kaže da mora da se pravi nekakva tabla, da se iskačinje nekakva tabla da se prodaju cigarete, pa onda neko propisuje kako će tabla da izgleda, pa ako krenemo tako za sve ostale robe koje mogu da dođu ovde, onda će neko morati da pravi ceo zid u dućanu samo za tablu da mu služi, a gde će robu da stavi? Isto tako, kod tog šverca koji nije bio sporan, a oni koji su to radili neka se prepoznaju, jer i tu je neko rekao šta je bilo pet godina, pa posle toga opet pet godina, pa sad dve godine. Svi oni koji su učestvovali u prvih pet godina, u drugih pet godina, pa sad u ove dve godine, sebe nek saberu. Koliko se razumem u sve ono što je bilo, a nisam učestvovao, u tih nekih pet godina pre ovih su se događala ta neka veća čudesa, a nek se sete ko je sve tu bio vlast; u toj vlasti je najmanje bilo ministara stranke kojoj sam pripadao donedavno - SPS-a, a drugi sebe nek vide. Sada, kod ovog šverca, tu je ministar rekao da nema više onog - maneš rukom. Možda su ljudi shvatili da je kamionski prevoz najskuplji. Verovatno je to jednostavnije završiti železnicom, pa onda samo onaj maše onom zastavicom ili vodenim putem, to je uvek bilo najjeftinije. Zakon je verovatno mogao i trebalo je da bude bolji. Bilo bi jako dobro kada bi se samo ovaj deo kaznene politike zaista primenio jednako na sve i neka bude, i treba da bude, rigorozan. Nemojte da ovde pričamo ljudima kako smo za to da se kažnjavamo, a da kazne budu dve banke, pa da odmah to ukalkulišemo u cenu proizvoda i onda nikom ništa. Kazni i treba da bude, samo za svakog, pa i za one koji su sa ove skupštinske govornice toliko puta reklamirani, da ih ne bih reklamirao dalje.
Određujem pauzu do 15,00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu u popodnevnom delu i molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum potreban za rad pri raspravi u načelu. Izvolite. Konstatujem da imamo kvorum za rad i nastavljamo raspravu po redosledu narodnih poslanika i njihovim prijavama za reč u načelnoj raspravi o zakonu o duvanu. Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula.
Poštovani poslanici, oni koji su se pitali koji su osnovni problemi ovoga društva u tekućoj socijalnoj agoniji i beznađu, dobili su odgovor zakazivanjem ovog vanrednog zasedanja Skupštine, sa prvom tačkom dnevnog reda - Predlog zakona o duvanu, valjda kao prioritetnom. Iz razloga za donošenje ovoga zakona vidi se da je suština u potrebi da se stavi ukupna proizvodnja i promet duvana i duvanskih proizvoda na domaćem tržištu u legalne okvire, kako se kaže u obrazloženju, iz čega se može zaključiti da dosadašnja proizvodnja i promet nisu bili legalni ili da je postojao zakon, ali da se nije poštovao. Kontrola tokova proizvodnje i zakonitosti u obavljanju prometa duvanskih proizvoda, unapređenje kvaliteta domaće proizvodnje, zaštita zdravlja potrošača, ali i izmirenje zakonskih obaveza prema javnim prihodima, takođe su razlozi zbog kojih se predlaže ovaj zakon. Po prvi put sada zaštita zdravlja ima veliki značaj, jer ona postaje važna zato što je tek sada obaveza proizvođača da na duvanskim proizvodima ističu da je duvan štetan po zdravlje, čime se sada otvara mogućnost da svi kojima je zdravlje narušeno imaju pravo da podnesu tužbu protiv države, kako bi naknadili štetu zbog narušenog zdravlja, jer do sada ta upozorenja nisu bila isticana, tako da je ovo zaista veliki korak. Trebalo je u obrazloženju zakona ipak da se istakne dramatična situacija u pogledu pogoršanja zdravlja, jer je broj obolelih od tumora na plućima, i to onaj mikrocelularni tip, u naglom porastu, a ne ističe se da je u porastu i broj amputacija "pušačke noge". Sam zakon na više mesta nije dovoljno precizan, pa ću odsutnog ministra finansija da pitam - šta znači u članu 4. stav 3. da ministar nadležan za poslove zdravlja bliže uređuje način isticanja upozorenja da je duvan štetan, na predlog Agencije za duvan? Šta ako Agencija to ne predloži ? To znači da od nahođenja Agencije zavisi kakva će biti sadržina upozorenja da je duvan štetan i da se ne može prodavati maloletnicima. S druge strane, ko u Agenciji za duvan može ministru zdravlja, koji je, po pravilu, po obrazovanju lekar, savetovati kakvo će biti to upozorenje? Da li to znači da će upozorenje glasiti da duvan nije mnogo štetan, da nije previše štetan ili da može biti i lekovit? Ovo je jedna ozbiljna neprecizinost; međutim, nije slučajno ušla u zakon. Juče sam pitao ministra finansija da mi kaže koji je zakon o duvanu poslužio kao mustra i primer za ugled. On je rekao da su neki zakoni iz susednih država. Prema onome koliko smo mi u poslaničkom klubu DSS videli, kao mustra je poslužio Zakon o duvanu Republike Hrvatske i austrijski zakon; međutim, samo jednim malim delom. Pre svega, glavni razlog za ovaj predlog zakona, koji je ušao u proceduru pre šest meseci, zapravo je Agencija za duvan, pa bi zakon mogao da se zove - zakon o Agenciji za duvan. Koncepcijski, jasno je da država ima monopol, tako da se tu ne može išta osnovano prigovoriti drugim državama. Proizvodnja i promet duvana je monopol države, međutim, pitanje je zašto Ministarstvo poljoprivrede nije predviđeno kao ministarstvo koje je nadležno za proizvodnju i promet duvana, već se formira agencija koja ima upravni odbor. Prema članu 9. Predloga zakona u sastav upravnog odbora ulaze ministar poljoprivrede, ministar finansija i ekonomije, ministar zdravlja, ministar trgovine i ministar unutrašnjih poslova. Da li je bilo nužno da se predvidi ovako glomazno telo, ako je cilj bio da svako od ministara vrši ozbiljnu kontrolu proizvodnje i prometa duvana. Pa zar nije dovoljno da u okviru svojih nadležnosti Ministarstvo poljoprivrede vrši svoj deo posla, Ministarstvo zdravlja svoj deo posla, Ministarstvo finansija ono što se tiče javnih prihoda i odgovarajuće kontrole, a takođe i Ministarstvo trgovine. Međutim, vidim da je sada predviđeno da u upravnom odboru bude i ministar unutrašnjih poslova. Da li to znači da je predlagač zakona imao na umu ono što je Branislav Nušić svojevremeno rekao - da u Srbiji nema pitanja za koje nije nadležan ministar unutrašnjih poslova, pa je tako sada i jedan od članova upravnog odbora agencije. U članu 13. se ističe da se mogu proizvoditi samo one vrste i klase duvana utvrđene saveznim propisom. Od juče, pominjanje saveznih propisa nema mnogo smisla, pa preporučujem ministru finansija da, dok traje ova procedura, uskladi ovaj član sa novim ustavom, odnosno Poveljom i odgovarajućim propisima. Ali, očigledno da se to nije imalo na umu 26. juna, kada je predlog zakona predat ovoj skupštini u proceduri. Ipak, smatram da je glavna i očigledna slabost što se potiskuju privatni proizvođači duvana, jer ovaj zakon o duvanu ne predviđa ugovor o proizvodnji između proizvođača i obrađivača duvana. To svi zakoni o duvanu u susednim državama imaju. Prvo, u tim zakonima je predviđeno da je ovaj ugovor strogo formalan i da mora sadržati sve bitne elemente, da bi se osigurala pravna sigurnost i proizvođača i obrađivača duvana. Tako, ugovori o odnosu proizvođača i obrađivača u nekim državama u susedstvu sadrže podatke o katastarskoj parceli i površini poljoprivrednog zemljišta na kome se sadi duvan, a ne znam zašto to nije predviđeno ovim zakonom. Zatim, nisu uređeni naziv tipa i sorte duvana koji će se saditi, način na koji ugovorne strane osiguravaju seme, odnosno duvanski rasad, obaveza u pogledu primene mera za suzbijanje biljnih bolesti i štetočina na duvanu, te primena ostalih obaveznih mera za gajenje duvana. Ni cenu proizvedenog duvana po klasama, koju će obrađivač duvana platiti proizvođaču, ovaj zakon uopšte ne sadrži, tako da je problem sigurnosti proizvođača i obrađivača ostao isti kao i do sada. Nije utvrđena obaveza proizvođača da u ugovorenom roku obrađivaču duvanu, sa kojim je sklopljen ugovor o proizvodnji, isporuči sav proizvedeni duvan, te obaveza obrađivača duvana da od njega preuzme duvan i isplati ugovorenu cenu. Uopšte ne razumem zašto nije predviđeno da proizvođač mora dati izjavu obrađivaču, da u određenom vremenskom razdoblju nije sklopio ugovor sa drugim obrađivačem. Ovo su sve ozbiljni propusti; meni uopšte nije jasno zašto je sve ovo propušteno. U drugim državama, recimo, ugovor koji ne sadrži ove elemente je ništav i ne može se dobiti nikakva zaštita pred sudom. Bilo bi dobro da ministar finansija razmisli da nekim izmenama zakona dopuni ovaj zakon o duvanu odredbama ugovora o proizvodnji duvana. Kada je reč o nizu članova koji se ovde pominju, nije predviđeno uopšte ko propisuje zaštitnu cenu duvana, i to u tekućoj godini za narednu, na predlog ministra. Ako se reguliše ovim zakonom trgovina na veliko i malo, onda je trebalo da se predvidi i zaštitna cena duvana. Neverovatno je da ministar finansija brani ovaj predlog, a da u njemu nema ni reči o zaštitnoj ceni. Eto toliko.
Reč ima narodni poslanik Petar Petrović, a posle njega narodni poslanik Borivoje Katić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što bih rekao nekoliko reči o samom tekstu predloženog zakona o duvanu, moram da se osvrnem na prethodnu prepodnevnu diskusiju gospodina ministra, koji nije ovde. On je pola svog izlaganja o Predlogu zakona o duvanu posvetio zaštiti zdravlja građana Srbije koji puše i onih koji sede sa pušačima.To je predmet drugih ministarstava i drugih državnih organa u ovoj zemlji. Ministar bi morao da o drugom vodi računa. Resorno nije zadužen za zdravlje građana Srbije, a ako već i jeste, on im je dosta narušio zdravlje time što je uveo takse i poreze na sve i svašta. Očekuje se da u ovoj godini ministarstvo, na čijem čelu je gospodin Đelić, uvede i porez na vazduh koji udišemo. Valjda će onda biti poboljšano zdravlje građana Srbije, jer tolika briga od strane tog ministra vodi ka tome. Inače, kada se govori o tome šta predviđa ovaj zakon, trebalo bi reći da je u članu 1. Predloga zakona upravo rečeno šta je predmet ovog zakona, a to je regulativa proizvodnje, prometa duvana na veliko i malo itd. Mi smo ovde dosta slušali i o švercu duvana, nelegalnoj trgovini itd, a smatram da to treba da se reguliše drugim zakonima i da o tome treba da vode računa drugi državni organi u Republici Srbiji, koji su za to dobro plaćeni. Sa druge strane, ako pogledamo datum kada je ovaj predlog zakona stigao pred poslanike ove narodne skupštine, vidimo koliko je on sam značajan, ako je već bilo potrebno osam meseci od dana kada ga je Vlada uputila i kada su ga dobili narodni poslanici, pa da ga tek sada po hitnom postupku stave na dnevni red. Neka Vlada odgovori zašto je to tako, ako je ovo jedan od reformskih zakona, a trebalo bi da je tako, zašto se čekalo punih osam meseci da ugleda svetlost dana i da dođe na dnevni red ovog parlamenta. Sada mi dozvolite da dam neke primedbe ispred poslaničkog kluba SSJ u vezi sa samim predlogom teksta zakona o duvanu. Prvo na šta bih ukazao, dame i gospodo narodni poslanici, to je član 4. koji govori o tome da je zabranjena prodaja duvanskih proizvoda ili bolje rečeno cigareta, to je uži pojam od duvanskog proizvoda, maloletnim licima. Pod maloletnim licima znamo da se smatraju sva lica koja nisu navršila 18 godina starosti. Mi iz SSJ smatramo i mislimo da je bolje da u tom članu stoji da se zabrani prodaja licima do 14 godina starosti ili mlađim maloletnim licima. S obzirom kakva nam je omladina, kako je razvijena, dobro uhranjena, lepo obučena itd, prodavcu će biti teško da utvrdi tačno da li neko ima 17, 18 ili 19 godina i vrlo je to diskutabilno kako će on utvrđivati da li je neko punoletan ili nije, da li sme da mu proda duvanski proizvod. Šta ako ga je roditelj ili neko drugi od komšija poslao da mu, uz druge proizvode, nabavi i neku kutiju cigareta. Mislimo da je praktičnije prihvatiti ovo da to bude 14 godina. U ovom zakonu imamo predlog da se formira agencija za duvan. Mi iz SSJ smatramo da je postala moda da se u svakom zakonu koji se donese ili odmah posle toga predvidi da se obavezno mora formirati i agencija. Ne znamo još da li ima neka oblast života i rada u ovoj državi koja je do sada regulisana nekim zakonom, a da nije napravljena agencija. Valjda je potrebno da se svima iz DOS-a na neki način zahvale, nekim svojim zaslužnim ljudima, pa da ih smeste u te agencije. Ta agencija za duvan neće raditi ništa, osim na početku, dok podeli licence, a pošto počne da važi ovaj zakona pitam se šta će onda raditi; trošiće pare iz budžeta Republike Srbije, a to su pare poreskih obveznika građana Srbije. Takođe imam primedbu na član 22. Predloga zakona koji, između ostalog, kaže da kod učešća na tenderu preduzeće ima obavezu da kupi obrađeni duvan, u količini najmanje od dve hiljade tona godišnje, pod uslovom da proizvede 2,5 milijarde komada cigareta. Zašto je predlagač zakona, ministar finansija, išao na tu količinu;mi iz SSJ smatramo da je bolje za domaću proizvodnju da se to uradi procentualno, pa da se kaže da je proizvođač obavezan da preradi u svojim kapacitetima 70 ili 80% duvana domaće proizvodnje, proizvedenog u Srbiji. Na taj način bismo pomogli našim poljoprivrednim proizvođačima da se opredele za sadnju duvana, gde bi bile garantovane cene, siguran otkup i sve što sledi iza toga. Inače, cifra, ta količina za nekog velikog proizvođača, a govori se da će to biti na početku samo Duvanska industrija Vranje i Duvanska industrija Niš, ne predstavlja neku veliku stavku. U članu 28. govori se o trgovcima na veliko, o tome šta trgovci na veliko moraju da ispune kao uslov da bi mogli da dobiju licencu da se bave trgovinom na veliko i to duvanskim proizvodima. Tu se navodi da moraju, između ostalog, da imaju magacinski prostor za smeštaj 30 tona cigareta. Mislim da nadležni iz Ministarstva finansija nisu znali ili nisu hteli da znaju kolika je to količina cigareta na lageru i kako obezbediti lager od 30 tona. Ako se zna da je jedna paklica cigareta 20 grama, onda možete da izračunate koliko je to paklica i koliki je skladišni prostor potreban.Mi iz SSJ mislimo da bi taj prostor trebalo da bude mnogo manji. Takođe mislimo da je užasno velika obaveza da mora da se obezbedi bankarska garancija ili gotovina od 30 miliona dinara da bi trgovac stekao pravo da se bavi trgovinom na veliko. Ako znamo, a podsetimo se, to Ministarstvo finansija mora da zna da od Beograda do Vranja mogu da se izbroje trgovci na veliko koji se bave isključivo trgovinom duvanskim proizvodima na veliko; uglavnom se pored toga bave drugom trgovinom, to su trgovine na veliko mešovitom robom i konditorskim proizvodima, pa je za njih veliko opterećenje da za trgovinu na veliko duvanskim proizvodima obezbede garanciju ili gotovinu od 30 miliona dinara. U sledećem članu 29. obaveza je da bi dobili licencu da moraju za pet godina da plate pet miliona dinara odjednom ili u pet godišnjih rata po milion dinara. Znate, dame i gospodo, onaj ko bude dobar i bude obezbedio te pare, da plati tu taksu ili namet, prevaliće normalno na leđa maloprodaje, sa maloprodaje na krajnje potrošače, jer će to neko morati da plati i sigurno je da se trgovci na veliko neće odreći svog rabata, odnosno svoje zarade. Stranka srpskog jedinstva smatra da je i ovo preveliko opterećenje za trgovce na veliko, pored drugih, i da ga treba smanjiti, tako da bude oko milion dinara. Mislimo da je to za godinu dana primerena suma. Kada se govori o trgovcima na malo u ranijem predlogu bilo je predviđeno da trgovci na malo plate 15-16 hiljada dinara da bi mogli da se bave trgovinom duvanskih proizvoda na malo, ali su posle razgovora nadležni iz Ministarstva, valjda su shvatili da je to preterano, smanjili tu obavezu na 3.000 dinara. Međutim, pošto mi iz Stranke srpskog jedinstva uglavnom živimo u unutrašnjosti i znamo probleme manjih mesta, manjih sredina, gde ima samo jedna ili dve prodavnice, recimo udaljene seoske sredine, gde se pored ostalih prodaju i duvanski proizvodi i uglavnom u tim prodavnicama imate jednu, dve ili tri vrste duvanskih proizvoda, pa se pitamo da li je stvarno obaveza da takve prodavnice mešovite robe moraju da imaju posebnu dozvolu za promet duvanskih proizvoda i da za to plate taksu od 3.000 dinara. Tvrdim da u nekim malim prodavnicama neće imati za godinu dana tri hiljade dinara zarade od duvanskih proizvoda, a moraće da plate taksu, pored svih onih obaveza prema državi koje moraju da izmire. Na ovaj način Ministarstvo finansija nesvesno pomaže šverc, pa će oni ljudi koji su finansijski sposobni kupovati duvanske proizvode u većim urbanim sredinama i nosiće da ih prodaju po manjim sredinama, normalno po većim cenama. Pitamo se da li je to želja Ministarstva finansija ili je potrebno da izjednači sve trgovce na malo da prodaju pored ostalih i duvanske proizvode, jer je i to proizvod kao i svaki drugi, na koji se plaća porez i ostalo što spada u obaveze koje treba trgovci na malo da izmire. Mi iz Stranke srpskog jedinstva postavljamo pitanje - da li su samo duvanski proizvodi akcizni proizvodi da trgovci na veliko i malo koji ih prodju moraju da plate ove takse. Šta je sa trgovcima na veliko i malo kafom, zatim alkoholom, alkoholnim pićima i slično. Zašto su oni u povoljnijem položaju, a stalno govorimo da su svi građani ravnopravnim pred Ustavom i zakonom pri obavljanju određenih privrednihdelatnosti. Na ovaj način se želi da se određeni trgovci na veliko, a već sada se zna ko će dobiti licence za trgovinu na veliko, stave u povoljniji položaj u odnosu na druge trgovce. Na kraju jedna primedba u odnosu na kaznene odredbe. Predložene kaznene odredbe, s obzirom na ekonomsku situaciju u zemlji, ekonomski položaj trgovaca, kako na veliko tako i na malo, nisu primerene i morale bi da budu manje. Izneo bih i jednu opasku. Gospodin ministar je ovde govorio o tome da se mi nalazimo među dve zemlje koje imaju najveći broj pušača u Evropi prema poslednjim istraživanjima. Kako se situacija razvija i kako nam DOS pruža priliku da živimo, bojim se da će uskoro u Srbiji svi biti pušači, jer se obično smatra da je duvan kao neka laka droga i da vodi u neko blagostanje; jedino kada zapalimo cigaretu možemo da mislimo da dobro živimo. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Borivoje Katić.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o duvanu, koji je danas pred nama, predstavlja zaista veliki korak u jasnom definisanju tržišta cigareta u Srbiji. Ovaj propis je zaista krajnje liberalan i svakome daje mogućnost da se bavi proizvodnjom i prodajom cigareta. Naravno, ako pri tom ispuni odgovarajuće uslove koji su precizirani u ovom zakonu. Država se ovde zaista minimalno meša, a tržišni principi će odrediti ko će opstati u ovom poslu a ko ne, što je zaista dobro u ovom zakonu. Predlog zakona treba posmatrati kroz njegova tri aspekta. Prvi se odnosi na obavezu proizvođača duvanskih proizvoda da godišnje kupuju najmanje dve hiljade tona domaćeg obrađenog duvana; to je zaista dobro i u krajnjoj instanci doprineće uzgajanju dosta kvalitetnijeg duvana, kao i zaštiti naše domaće proizvodnje. Što se tiče drugog aspekta, on se odnosi na precizan i regulisan proces od proizvodnje do prodaje duvana. Predviđeni uslovi za proizvodnju i prodaju duvana su zaista krajnje oštri, što treba istaći kao dobro i pozitivno u ovom zakonu. Otprilike u ovom trenutku samo dve fabrike, Duvanska industrija Niš i Duvanska industrija u Vranju, ispunjavaju uslove predviđene ovim zakonom. Na ovaj način i ovom oštrinom maksimalno će biti izbegnut švercduvana, što između ostalog i jeste cilj ovog predloga zakona. Treći aspekt se odnosi na postojanje i samu organizacijuagencije za duvan. Formiranjem ove agencije zakonopisac ne želi da povećava birokratiju. Zaista takav prigovor ne stoji, jer prosto u ovoj agenciji će raditi samo nekoliko radnika. Poenta ove agencije je u tome što će u njenom upravnom odboru sedeti i predstavnici industrije duvana, kao i stručnjaci iz resornih ministarstava. Na ovaj način će država imati uspostavljenu kontrolu nad primenom ovako bitnog zakona kao što je zakon o duvanu. Zaista kontrola države u ovoj oblasti i te kako treba da bude prisutna. Agencija svoje predloge daje Vladi Srbije, a takođe mora izvestiti i Skupštinu Srbije. Pored toga što se uspostavlja kontrola države, ovde se uvodi transparentnost i javnost u pogledu svih dešavanja na ovu temu i uopšte svih stvari vezanih za proizvodnju, pa i za promet duvana. Postoje dva osnovna razloga koja opredeljuju ovakav pristup koncipiran u samom Predlogu zakona o duvanu. Prvi je da su akcize, carine i porez na promet nad duvanskim proizvodima zaista najizdašniji budžetski prihod, a ilegalna prodaja donosi ogroman profit, odnosno veliki gubitak za državu. Drugi razlog je jasna činjenica da pušenje ugrožava zdravlje naših ljudi i građana. Zato u ovom zakonu, koji je pred vama, postoji odredba koja obavezuje da jasno i vidno bude naznačeno da je pušenje štetno za zdravlje; takođe i odredba koja će onemogućiti maloletnim licima da kupuju cigarete. Sve ovo predstavlja veliki razlog i opravdava uspostavljanje pune kontrole države, kako u proizvodnji, tako i u prometu duvana i proizvoda od duvana. Hteo bih ovom prilikom, ilustracije radi, da kažem da je potrošnja cigareta u Srbiji približno 2,5 miliona paklica dnevno, što čini godišnju potrošnju od 18.000 tona ili 912.000.000 paklica. Pri iole normalnom oporezivanju, godišnji budžetski prihod od duvanskih prihoda trebalo bi da iznosi oko milijardu evra ili oko 60 milijardi dinara, što približno odgovara ukupnom saveznom budžetu za prošlu godinu. Prema sadašnjem nivou oporezivanja, uključujući i nelegalnu prodaju, budžeti ostvaruju jedva trećinu ovog iznosa, što je još jedan razlog koji opravdava jasno i opravdano uspostavljanje pune kontrole države u ovom našem zakonu. Ovde bih hteo da istaknem nešto što je u prethodnom periodu bilo zaista nesvakidašnje, a to je da je postojala inicijativa radnika fabrika duvana za što brže donošenje ovog zakona, a potom i njihovo aktivno učešće u pisanju ovog zakona, tako da je to zaista malo nesvakidašnje za naše podneblje, ali je kod zakona o duvanu i te kako bilo prisutno. Na kraju, ovaj zakon definitivno uvodi red u proizvodnju sirovog duvana, obradu, proizvodnju cigareta, uvoz, izvoz, veleprodaju, maloprodaju, tako da se mogućnosti za nelegalnu proizvodnju i trgovinu umnogome i bitno sužavaju. Zato predlažem Skupštini da iz ovih razloga jednodušno prihvati ovaj predlog zakona o duvanu, kao zvaničan i jasan početak borbe protiv šverca ove prirode.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, a posle nje narodni poslanik Dušan Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, sa pažnjom sam slušala ekspoze ministra Đelića, koji je rekao da je cilj ovog zakona borba protiv pušenja i smanjenje potrošnje duvana. Čitajući zakon nisam mogla da pronađem odredbu koja bi doprinela ovom cilju zakona. Dobar deo svog ekspozea on je posvetio štetnosti duvana, ali to je u nadležnosti nekih drugih ministara i nije trebalo o tome da priča. U jednoj jedinoj odredbi stoji da je zabranjena maloprodaja duvana maloletnim licima. Ali, i to je mrtvo slovo na papiru, jer ako dete dođe ispred trafike, zatekne tu bilo koga, vas ili mene na primer, zamoli da mu neko kupi cigarete jer ga je otac poslao, pretpostavljam da će svako za sebe sam sigurna to uraditi. Znači, nije to način da decu uputimo na zdrav život i da ih ubedimo u štetnost duvana. Zatim je gospodin ministar, hvaleći se, rekao da je u toku prošle godine u budžet Republike Srbije na osnovu poreza, akciza i carina negde oko 15 milijardi dinara ušlo samo od duvana. Ja sam očekivala da će se zbog toga zahvaliti svim pušačima, jer je na taj način budžet uspešno punjen i država je mogla da servisira svoje dugove prema ostalim građanima. Zašto je toliko duvana potrošeno prošle godine? Verujte, ko je od 2000. godine mislio da nikada neće pušiti počeo je da puši, a ko je pušio duplirao je količinu cigareta, jer pod DOS-ovom vlašću nije lako izdržati i sve one probleme, sa kojima se građani svakodnevno susreću, rešavati. Ovim zakonom, gospodo, ako hoćete da ga pročitate i protumačite onako kako jedino i može, država hoće da preuzme monopol nad proizvodnjom i prometom duvana, kao što je to uradila sa naftom. To je učinila preko jedne od mnogobrojnih agencija. Sada se osniva agencija za duvan. Ona se, kako se u zakonu kaže, osniva radi organizovanja i sprovođenja javnog tendera za obavljanje proizvodnje duvanskih proizvoda i utvrđivanje ispunjenosti uslova za obavljanje trgovine duvanskim proizvodima. Zašto da Vlada Srbije odlučuje o tome ko može da se bavi proizvodnjom ili prometom duvana, ko ispunjava uslove da učestvuje na javnom tenderu? Pitala bih gospodina ministra, da je ovde, sačekala bih taj odgovor, da li liberalni kapitalizam, za koji se navodno zalažete, podrazumeva monopol države u mnogim oblastima, pa i u ovoj. Pretpostavljam da bi rekao da ne podrazumeva, što je teorijski tačno, ali svuda gde ima para Đinđićeva Vlada pokušava da sprovede monopol, pa je to tako i u ovom slučaju; očekujem uskoro i agencije za kafu, maline, viski,puževe. Sve ono što je profitabilno u ovoj državi moglo bi da bude monopolisano od strane ove vlade. Ako pogledamo ko su članovi Upravnog odbora ove agencije -neko se ovde usudio da kaže da su to stručnjaci za duvan, ne bih rekla da su stručnjaci za duvan, ali su možda stručnjaci za šverc duvana - a to su ministri finansija, unutrašnjih poslova, zdravlja, direktor Republičke uprave javnih prihoda, direktor Uprave carina, oni koji se očigledno najbolje razumeju u šverc. Zašto bi oni sada bili efikasniji kao članovi upravnog odbora, a nisu efikasni na čelu svojih resornih ministarstava, gde već imaju mogućnost da se uhvate u koštac sa problemima i uvedu red u proizvodnju i promet duvana. Inspekcijske službe, koje već postoje u tim resornim ministarstvima, treba da odlučuju o tome ko ispunjava uslove za proizvodnju duvana, veleprodaju i maloprodaju. To su i do sada radile, a sada se sve to okreće na tumbe, pa između ministarstava i tih koji o tome odlučuju postoji neka agencija. Došli smo u situaciju da ministarstva i njihovi organi daju mišljenje agenciji koja je tvorevina Vlade. To je potpuno naopako postavljena stvar, ali tako Vlada zamišlja kontrolu proizvodnje duvana; očigledno više bez nekih agencija ne može ništa da se radi. Ispunjenost uslova za otkup, obradu i promet duvana utvrđuje ova famozna agencija, po pribavljenom mišljenju Ministarstva poljoprivrede i Ministrstva zdravlja, a to su do sada radila ova ministarstva preko nadležnih inspekcija. Meni je zaista žao, imamo jako malo vremena da o ovom zakonu govorimo i moje kolege će nastaviti da govore o problemima koje smo mi uočili u ovom zakonu.
Reč ima narodni posalnik Dušan Ilić, a posle njega narodni poslanik Živodarka Dacin.
Dame i gospodo poštovane kolege, moram odmah na početku da se osvrnem na govor mog kolege iz DS-a. Voleo bih da mi objasni na koji način ovaj zakon podstiče proizvodnju duvana ukoliko je obavezno da se otkupi 2.000 tona godišnje, a kako je i sam naveo, govorimo o 18.000 tona duvana i duvanskih proizvoda, od kojih je 13.000 tona sadašnja domaća proizvodnja. Verovatno je to neka levičarska matematika koja je samo njemu jasna. Voleo bih da mi to obrazloži. Ovaj predlog zakona trebalo bi kompletno da reguliše oblast proizvodnje, obrade, trgovine na veliko i malo i uvoza duvana i duvanskih proizvoda. Nažalost, on to ne čini i uglavnom je koncentrisan na trgovinu, i to je jedan od ključnih problema i jedna od ključnih zamerki koje DSS ima na ovaj zakon. Ovaj zakon je u svakom slučaju potreban i bolje od dosadašnjeg reguliše oblast o kojoj govorimo. Izuzetno je značajan zbog toga što se u ovoj sferi privrede, zbog izuzetno velike razlike između cene koštanja i maloprodajne cene, ostvaruju enormno veliki profiti i zato je potrebno dobro regulisati ovu oblast. To je ključni razlog zbog koga ćemo podržati ovaj zakon u načelu. Međutim, sporno je to što Vlada ovaj zakon nije stavila na dnevni red mnogo ranije, a posebno je sporno to što ga nije stavila na dnevni red zajedno sa zakonima koji bi takođe trebalo da regulišu neke strateške oblasti, prvenstveno zakon o šećeru i zakon o alkoholu, koje bi svaka normalna zemlja trebalo da ima. Jedini zaključak koji mi se nameće iz ovoga je da se Vlada konsultuje sa pojedinim partnerima iz zemlje i inostranstva, da u konsultaciji sa njima određuje termine i način donošenja zakona. Primer privatizacije šećerana mislim da potvrđuje ovu moju sumnju. Predlog zakona je, kao što sam rekao, uglavnom koncentrisan na trgovinu i veoma malu pažnju posvećuje proizvodnji duvana i duvanskih proizvoda. Domaća proizvodnja je ionako već na kolenima, zato što je prethodna levičarska vlada podsticala šverc duvana, a sadašnja levičarska vlada toleriše šverc duvana. Istovremeno, pogubno na proizvodnju deluje i to što su cene cigareta izuzetno niske u odnosu na evropske, prvenstveno zbog niskog standarda našeg stanovništva. Postavljam pitanje, sebi i vama, da li je nizak standard dovoljan razlog za držanje niskih cena. Ako postepeno transformišemo socijalne cene komunalnih usluga ili hleba, na primer, ne vidim razloga zašto ne bismo to činili sa cenama duvana i duvanskih proizvoda. Govorim kao nepušač, trudim se da budem racionalan i znam da će veliki deo populacije ovo moje razmišljanje pogoditi, ali je činjenica da niske cene duvana podstiču pušenje. Pušenje ugrožava zdravlje naših sugrađana. To se pre ili kasnije odrazi na zdravstvene i socijalne fondove, koji su ionako mizerni i opterećeni. Bilo bi dobro razmisliti o cenama. Već je govorio o tome poslanik Mamula. Nije utvrđeno ko određuje zaštitne cene, kao štoje već govorio moj prethodnik iz DS-a. Očigledno je da imamo iste izvore, s tim što mislim da ih on nije najbolje razumeo. Kada govorimo o budžetskim prihodima koji bi bili ostvareni u ovoj poreskoj sferi, moramo reći da bi se povećanjem cena duvana i duvanskih proizvoda stvorio prostor za snižavanje ostalih poreskih stopa, recimo poreza na promet. Možda bismo čak i budžetu stvorili prostor za neke druge poreske olakšice, recimo nekakvo stimulativno oporezivanje profita ili nešto slično. Zato je vrlo važno razmisliti i o ovome. Druga zamerka DSS-a na ovaj zakon, što je veoma zabrinjavajuće, ministar zdravlja kao da nije učestvovao u njegovoj izradi. Zdravstvena zaštita nije dovoljno obrađena i posebno nije dovoljno naglašena štetnost pušenja. Umesto što vodi kampanje sa nekim šarenim bilbordima, što menja cigare za voće na Terazijama, možda bi bilo bolje da se ministar ovome više posvetio i obezbedio neka rešenja koja smo mi iz DSS-a predložili u svojim amandmanima. Tu se radi prvenstveno o rešenjima kojima bismo naterali proizvođače i uvoznike duvana i duvanskih proizvoda da deo izuzetno velikih prihoda koje ostvaruju uplate u fondove zdravstvene zaštite i u fondove koji bi pomogli lečenje od bolesti nastalih kao posledica pušenja, kao i za fondove kojima bismo stvorili prostor u životnoj sredini odvojen za pušače. To je svetski trend i u skladu je sa ekološkim propisima. Na kraju krajeva, Zakon o zabrani pušenja na javnim mestima se u ovoj zemlji već godina gazi. Samo delimično ću se osvrnuti na agenciju i žao mi je što gospodin ministar nije prisutan, ali rado bih ga pitao da li misli da ovakvo rešenje o upravnom odboru agencije možda nije u suprotnosti sa budućim standardima o sukobima interesa, koji će sigurno biti predmet našeg interesovanja; to je jedan od potrebnih zakona, a verujem da ga svi mismatramo reformskim. Obzirom da je agencija alfa i omega po ovom predlogu zakona, izuzetno bi bilo značajno pooštriti kontrolu nad radom agencija. Ne slažem se sa kolegama iz drugih stranaka koji tvrde da je ovaj zakon restriktivan prema trgovcima. Naprotiv, u igri su izuzetno velike sume od kojih se običnim građanima zavrti u glavi. Zato prava za bavljenjem ovom delatnošću moraju biti pod izuzetno oštrim nadzorom. Svako ko prekrši ovaj zakon i pravila koja su u njemu propisana mora biti kažnjen oduzimanjem prava, odnosno licence da se bavi ovom delatnošću. Vlasnici maloprodajnih objekata i kioska mogu da se bave i prodajom žvaka i novina, ukoliko žele da se kockaju sa zakonom. Veletrgovci jednostavno moraju biti kažnjeni ukoliko postanu alavi. U tom smeru idu i naši amandmani, koji su mnogo oštriji u pogledu prava za dobijanja licence, kao i sankcija za kršenje pravila igre, odnosno zakona. Na kraju, postaviću jedno pitanje koje bi možda moglo da upozori na krajnje namere predlagača zakona. Mene izuzetno zanima zbog čega su ublaženi uslovi za dobijanje licence za bavljenje trgovinom na veliko; ne mogu da je dobijupreduzeća i preduzetnici koji su u periodu od tri godine unazad imali problema, odnosno počinili krivična i prekršajna dela iz oblasti nedozvoljene trgovine duvanom; taj period je u nacrtu bio pet godina. Vlada ga je ublažila na tri godine, pa bih postavio pitanje - s kim se to Vlada Srbije nagodila?
Reč ima narodna poslanica Živodarka Dacin.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, zaista moram da dam zamerku svim kolegama narodnim poslanicima koji su do sada diskutovali, jer nisu slušali pažljivo ministra Đelića kad je rekao: "Ovo je (nov termin koji se prvi put ovde čuo) međureformski zakon". Žao mi je što gospodin ministar nije tu da nam malo tu terminologiju pojasni, jer prvo sam pomislila da je to u stvari pozitivna samokritika aktuelne vlasti DOS-a, kao da je prihvatila da svi zakoni, za koje se do sada govorilo da su reformski, nisu reformski; bar ne za narod, nego verovatno za ove iz vrha vlasti; ili je to taj međuprostor dat time što je osam meseci ovaj predlog zakona stajao u skupštinskoj proceduri, imajući u vidu da smo ga mi dobili još 24. juna prošle godine, a tek danas stiže na dnevni red. Mi socijalisti sigurno jesmo za to da se sve ilegalni tokovi ukinu i da se sve dovede u legalne tokove, bez obzira da li se radi o proizvodnji, o životu, o radu. Da li će ovaj zakon opravdati svoja očekivanja, to ćemo videti. Ono čemu se žestoko protivimo jesu ponovo kaznene odredbe. U DOS-ovoj vlasti više ne postoji ni jedan zakon koji ne poseduje posebno poglavlje sa kaznenim odredbama. Mislim da nije lepo da aktuelna vlast svoje građane predstavlja nedgovornim licima i da zapravo mogu da poštuju zakon, što je inače dužnost i obaveza građanina svake države, pa i naše, samo ako za posledicu ima drastično kažnjavanje i ako se građanin lupi po džepu, polupraznom ili, na žalost, još više praznom. Nama socijalistima smeta poglavlje dva o osnivanju agencije. Znate, ministar je rekao da fabrike duvana niču kao pečurke iz dana u dan. Ja bih rekla da vladine agencije niču kao pečurke iz dana u dan. Više ne znamo koliko agencija ima na teritoriji Republike Srbije, a sada se čak Vlada ne libi od toga da ih zvanično uvede i u zakon. Sigurno je da će sprovođenje ovog zakona doneti značajno punjenje budžeta Republike Srbije, ali sa druge strane, iako se ovde nigde ne vidi, zna se da će se taj budžet istovremeno i prazniti. Kako? Molim vas lepo, svi ovi administrativni radnici agencija, kolega malopre reče da će par ljudi raditi u ovoj agenciji, ali ovo nije jedina agencija koju DOS-ova vlada ima, moraće da se finansiraju i da postanu budžetski korisnici. Ne bih imala ništa protiv da je naša privreda na zavidnom nivou, da ona nije propala, da nije rasprodata i da ljudi nisu ostali bez posla. Više bih se radovala da je Vlada dala ideju o revitalizaciji privrede, pa na taj način da upošljava nove mlade radnike, pa i one radnike koji su iz objektivnih uslova ostali bez posla, nego da stvaramo neki administrativni aparat, kancelarijske činovnike koji će, eto, na račun države primati platu. To je u redu da je naša država bogata. Ali, onda ne stoji priča da je, recimo, nas u zdravstvu zaposleno previše i da Ministarstvo za zdravlje, odnosno Vlada Republike Srbije ne može da nam isplati lične dohotke, odnosno zarade. Zdravstvenim radnicima iz opštine Kikinda za decembar - januar nije plaćeno ni jedno dežurstvo, ni jedan prekovremeni sat, jer budžet Republike Srbije nema para. Isto tako, svi mi dolazimo izneke lokalne samouprave. U najavi je da će budžet lokalne samouprave smanjiti za bar po 1.000 dinara zarade radnicima zaposlenim u oblasti kulture, u predškolskoj ustanovi i tamo gde je njihova obaveza za finansiranje. Normalno je, para nema. Oni ne dobijaju pare od pokrajinskog budžeta, pokrajinski budžet ne dobija od republičkog i šta onda? Da li smatrate da građanin Srbije neće moći da proceni da li mu je bitnije da ima lekara, apotekara, učitelja ili da ima radnika tamo u nekoj agenciji. Ako je za utehu, a smatram da nije,piše da upravni odbor, zamislite, neće biti plaćen iz sredstava budžeta Republike Srbije. S obzirom da smo videli ko se predlaže za članove upravnog odbora, bože moj, za takav rad se mora naći neki drugi način da se nagradi, ali ne iz ovih sredstava. Jedna klauzula govori o zabrani prodaje cigareta maloletnim licima. Lično sam za to i nemam ništa protiv, ali pitanje je šta se sa tim dobija. Trebalo je da stoji da jedan deo sredstava bude uložen u obaveznu edukaciju maloletnih lica, počev od prvog razreda osnovne škole i svake naredne školske godine zaredom, gde bi efekat bio mnogo kvalitetniji, jer bi se sigurno značajno smanjio broj maloletnih konzumenata duvana, a samim tim verovatno da ni u poznim godinama ne bi postali aktivni pušači. Ako se borimo za zdravlje ljudskog organizma, mislim da nam je to svima cilj, onda bi trebalo na taj način da utičemo na edukaciju, čuvanje našeg potomstva i naše budućnosti. Da se ne radi o minornim sredstvima koja će biti direktni priliv sredstava budžeta Republike Srbije, navešću samo član 29. stav 2, gde stoji da se za dobijanje licence u trgovini na veliko plaćapet miliona dinara, koji predstavljaju prihod budžeta Republike Srbije; a u članu 35. stav 2. - odobrenje za obavljanje maloprodaje plaća se, u vidu naknade, 3.000 dinara po objektu. Možda ovih 3.000 dinara i ne zvuče mnogo, ali ako pogledamo u svakoj sredini na koliko mesta se vrši prodaja duvana, onda ćemo videti da to i nisu minorna sredstva. O kaznenim odredbama i da ne govorim. S obzirom da mi vaš demokratski poslovnik ne dozvoljava da više govorim, moram ostaviti vreme i svojim kolegama, biću zaista krajnje pragmatična na kraju. Predlažem, pošto nigde u zakonu ne stoji kako će se vršiti distribucija para od sprovođenja ovog zakona, nisu tu ni ministar Đelić ni premijer Đinđić, da se 1/3 svih sredstava dobijenih primenom ovog zakona direktno prebace Ministarstvu za zdravlje, 1/3 da se prebaci Ministarstvu za zaštitu životne sredine i neka jednom trećinom raspolaže resorni ministar za popunu budžetskog deficita.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivao sam da nas ministar udostoji svojim prisustvom i da onda prijavim povredu Poslovnika, član 100. stav 1, ali pošto njega nema, kako su građani Srbije obavešteni o njegovom krivičnom delu izgovorenom danas sa ove govornice, tako će valjda saznati i da sam povodom toga prigovorio [[Dobacivanje.]] Ti mali ćuti, nisam te ništa pitao. Naime, ministar je danas u 13 sati i 45 minuta rekao: "Što se tiče nekih drugih primedbi ovde, bilo je nekih aluzija oko jednog proizvođača cigareta koji se pojavio u zadnje dve godine pod markom "fast" i ne želim da napravim nikakvu reklamu za tu marku. Moramo konstatovati da je ona napravila jedan prodor na tržištu i ne postoji ništa u zakonu, sve do ovih novih zakona koji će doći na snagu, što zabranjuje bilo kome da reklamira svoj proizvod na televiziji." Time je ministar počinio krivična dela podstrekivanja na izvršenje krivičnog dela i saučesništvo u prikrivanju krivičnog dela i trebalo je da ga vi, koji vodite ovu skupštinu, upozorite da smo samo pre nekoliko meseci doneli Zakon o radiodifuziji, koji u članu 104. kaže: "Zabranjeno je reklamiranje proizvoda duvanske industrije"; pa dalje kaže: "Zabranjuje se objavljivanje neistinitih, prevarnih, pritajenih i ocrnjujućih reklama...kojima se utiče na mišljenje slušaoca ili gledaoca, delujući na njegovu podsvest tako da on tog uticaja nije svestan ili nije potpuno svestan". Ovim predlogom zakona predviđate da maloletnim licima neće biti dozvoljeno da kupe cigarete na trafici, a reklamirate im cigarete, neka bude i da je to pritajena reklama, reklama je potpuno čista. Jedan od tih hiljadu špijuna, koje ministar danas hvali, mogao je da stane pred bilo koju trafiku i da kaže - dajte mi ovo što se zove "fast", što ima ovakav logotip, a nisu novine. Prodavac bi mu dao cigarete. To je taj vid reklamiranja. Moram da vam kažem, Zakon o radiodifuziji, za koji nismo glasali, predvideo je u članu 19. i 68. da se štite maloletnici, da to čini jedna od agencija koje ste formirali i da se (čl. 19.) "naročito stara da programi koji mogu da naškode fizičkom, mentalnom ili moralnom razvoju maloletnika ne budu dostupni putem radija ili televizije, izuzev kada je vremenom emitovanja ili tehničkim postupkom obezbeđeno da maloletnici po pravilu nisu u prilici da ih vide ili čuju." Emiteri su dužni (čl. 68.) da "ne emituju programe čiji sadržaji mogu da škode fizičkom, mentalnom ili moralnom razvoju dece i omladine, kao i da takve programe jasno označe." (Predsedavajuća: Tri minuta.) Znao sam da vas samo interesuje vreme, a pričam o deci, čije trovanje ovde dozvoljavate, ministar podstrekuje na trovanje dece, i vi ćete meni da kažete da pravite zakone po meri naše dece. Da kažete onom malom ministru, ako ne budem slučajno u sali, a čekaću ga ceo dan da se pojavi ovde, da li bi mogla u njegovoj Francuskoj njegova deca na televiziji da gledaju reklame za cigarete. Rekao je da ne postoji zakon koji zabranjuje reklamiranje bilo kog proizvoda, pa ga pitam - a šta je to zabrana reklamiranja alkoholnih pića, stručno-medicinskih postupaka, roba i usluga čiji je promet ili pružanje zabranjeno zakonom, lekova ili tretmana lekovima koji se mogu dobiti samo na lekarski recept. Gde sme ministar da dođe u Skupštinu da laže? To je počelo kada ste vi došli na vlast i završiće se 29. maja, znate već.
Primedba koju je izrekao narodni poslanik Tomislav Nikolić, kao zamenik predsednika poslaničke grupe, tiče se člana 100. stava 1. Poslovnika o poštovanju dostojanstva Narodne skupštine. Strogom primenom Poslovnika narodni poslanik bi dobio kaznu, pošto vrlo dobro zna da je i u svojoj, upravo u završenoj diskusiji, prekršio više članova tog istog poslovnika. Stroga primena Poslovnika nije važila ni u jednoj diskusiji, jer će ta tema i u ovom sastavu Skupštine, i u sledećem, da proizvodi kontraverze i zahteva napore svih nas da se sve ono što je nelegalno u trgovini i proizvodnji duvana suzbije. Dakle, vaša primedba ne stoji, povrede Poslovnika nije bilo. Molila bih i vas i sve druge poslanike da vode računa o rečenicama koje izriču za govornicom Narodne skupštine. (Poslanik iz sale: Pročitajte stenogram pa ćete videti.) To uključuje i dobacivanje iz klupa, a podrazumeva i obavezu predsedavajućeg da čita stenogram; mogu vam ponoviti sve ono što je bilo kršenje Poslovnika u nastupima svih narodnih poslanika i ministra, a nije sankcionisano strogom primenom Poslovnika, čime je i poslednji govornik ostao bez kazne po Poslovniku Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Zoran Mićović.
Poštovana gospođo Čomić, poštovani gospodine ministre, drage koleginice i kolege, pred nama je Predlog zakona o duvanu. On detaljno, kao što znate i kao što ste u više navrata ovde čuli, jasno propisuje jednu materiju koja je do sada bila nedorečena u našem zakonodavstvu. Mi smo ovim zakonom u prilici da podržimo kompletno poslovanje pravnih lica i preduzetnika u proizvodnji i obradi duvana, proizvodnji duvanskih proizvoda, prevozu, izvozu, uvozu, veleprodaji i maloprodaji. Razlozi za donošenje ovog zakona su stavljanje ukupne proizvodnje i prometa duvana i duvanskih proizvoda na domaćem tržištu u legalne okvire, kontrola tokova proizvodnje i zakonitosti u obavljanju prometa cigareta i drugih duvanskih proizvoda, unapređenje kvaliteta domaće proizvodnje duvanskih proizvoda u pogledu zdravstvene ispravnosti i stvaranje potrebnih uslova za vršenje efikasne kontrole te zdravstvene ispravnosti. Postoje dva osnovna razloga za ovakav pristup: prvo, to su akcize, carine i porez na promet, dažbine na profit, odnosno, veliki gubitak za državu; drugo, to što pušenje ozbiljno ugrožava zdravlje već ionako starački oronule države, a samim tim izaziva i povećane troškove u smislu lečenja i slabljenja radne sposobnosti stanovništva. Zakon o duvanu uvodi u red proizvodnju, uvoz, veleprodaju, transport i maloprodaju; tako će se i učešće prodatih cigareta na koje nisu plaćene dažbine sigurno marginalizovati. Propisani uslovi za proizvođače obrađenog duvana i duvanskih proizvoda, uvoznike i izvoznike, prevoznike i trgovce na veliko i malo su dobri zato što doprinose uvođenju reda. Zakonom je predviđeno da preduzeće ili preduzetnik može da se bavi unapređenjem kvaliteta duvana u listu, otkupom, obradom i prometom obrađenog duvana samo ako raspolaže odgovarajućim prostorijama za otkup, smeštaj, obradu i klasifikaciju duvana, opremom za obradu i laboratorijom za analizu i utvrđivanje kvaliteta duvana. Naravno, može da ima i ugovor zaključen sa referentnom laboratorijom. Proizvodnju duvanskih proizvoda može obavljati preduzeće ili preduzetnik samo ukoliko dobije dozvolu od Vlade Republike Srbije, na osnovu predloga Agencije za duvan. Dobijanju dozvole prethodi učešće na javnom tenderu. Uslovi za učešće na tenderu su oštri, trenutno ih ispunjava jedino Duvanska industrija iz Niša, ali na ovaj način iz proizvodnje su isključeni mali proizvođači, kao i oni koji su imali nameru da pakovanjem cigareta uđu u ovaj biznis, izbegavajući carinu i pokušavajući na ovaj način da eventualno dobiju manje akcize na "domaću digaretu". Za trgovinu na veliko duvanskim proizvodima takođe je potrebna licenca. Na teritoriji Srbije trenutno postoji oko 40 firmi koje se bave prometom na veliko. Usvajanjem zakona o duvanu taj broj će se smanjiti i u naredne dve godine na tržištu će ostati 5 - 10 veletrgovaca. Smanjiće se broj robnih marki i cigareta. Kod nas ih trenutno ima oko 140, a u Hrvatskoj 35. Ovako široka paleta raznih cigareta je posledica velikog broja uvoznika, koji iz inostranstva dopremaju razne egzotične marke cigara. Osniva se agencija za duvan, koja će organizovati i sprovoditi javne tendere, utvrđivati ispunjenost propisanih uslova, predlagati izdavanje licenci za bavljenje trgovinom na veliko i uvozom, izdavati odobrenje za trgovinu na malo duvanskim proizvodima. Dame i gospodo, ovaj zakon nudi red u proizvodnji sirovog duvana, obradi, proizvodnji cigareta, uvozu, izvozu, veleprodaji i maloprodaji. Mogućnost za nelegalno poslovanje u ovoj branši će se ovim smanjiti. Zato vas pozivam da glasate za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, a posle njega narodni poslanik Branimir Trajković. Vreme na raspolaganju za vašu poslaničku grupu je jedan minut.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, očekivao sam da se ova skupština pozabavi pitanjima Bora, Majdanpeka, poljoprivrednika, da osnujemo radne grupe koje će ih obići i da vidimo kako tim ljudima pomoći, zajedno sa Vladom i nezavisno od stranaka. Međutim, nije teško regulisati šverc cigareta, pošto sam dosta blizu granice, kažu ljudi ovako - švercovalo se kamionima, a sada se švercuje vagonima. Reći ću metod: voz ide za Rumuniju, u Šidu se izdvaja i ostaje vagon, ne prolazi kroz Rumuniju kao tranzit. Gospodo draga, ako uzmemo da 30%, tako se kaže, cigareta ne uđe u budžet Srbije, onda platite carinike kako treba, naći ćemo ljude koji rade svoj posao kako treba i može se zaustaviti šverc. Postoje drugi načini: da uvoznici cigareta plate carinu na ulazu u zemlju bez obzira što je tovar u prolazu, a kada izlazi iz naše zemlje, ako prođe vagon, ako prođe autobus, taj deo novca da im se vrati. Prema tome, Vlada Srbije ima mogućnosti da zaustavi šverc i da ga svede na minimum, a ta sredstva da upotrebi za nešto korisno. Što se tiče zdravlja, o njemu se sve manje brine. Koliko je duvan štetan ne bih govorio, za to ću imati prilike kasnije, ali ono što je bitno, nijedna agencija, gde se nalazi skup ministara a nema drugih, ne može razrešiti pitanje rada, već će se samo povećavati administracija, a rezultati će ostati onakvi kakvi jesu. Molim ministra i Vladu Srbije da razmotre mogućnost da se plaća porez pri ulasku, a onome ko ima tranzit kada izađe na drugom delu, a hvala Bogu mi idemo ka modernizaciji banaka, da se taj novac vrati. Neće onda biti šverca, a novac će biti u budžetu Srbije.
Reč ima narodni poslanik Branimir Trajković, posle njega narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zakon o duvanu ušao je u skupštinsku proceduru 24. juna 2002. godine, dve nedelje nakon nasilnog otimanja mandata poslanicima DSS u Skupštini. Ova skupština potom nije radila do 5. novembra, a za to vreme su mnogi zakoni čekali, kao što su zakon o donacijama, zakon o agenciji za strana ulaganja, zakon o pospešivanju izvoza, zakon o denacionalizaciji itd. Verovatno je Republička vlada smatrala da Parlament nije ni potreban u to vreme, ali vratimo se sada ovom zakonu. Ko je malo detaljnije čitao ovaj zakon, može lako zaključiti da je težište stavljeno na promet i preradu duvana. Zakon se najviše bavi agencijom, pa ga je možda trebalo nazvati - zakon o agenciji. U drugom delu zakona su kaznene odredbe, to je sa stanovišta finansijske discipline za pohvalu, a malo se vodilo računa o uzgajanju, sortama duvana, semenu, rasadu, ali je to možda i zadatak nekog drugog zakona. Pošto je gospodin Veselinov ovde, bilo bi možda dobro da nam nešto malo više kaže o toj temi, konkretno o uzgajanju duvana. Međutim, trebalo je voditi računa o obavezi kupovine domaćeg duvana. Ovim zakonom prerađivač se obavezuje da otkupi 2.000 tona domaćeg duvana. Ako je naša proizvodnja negde oko 20.000 tona duvana, ti podaci su malo oprečni. Prerađivači treba da otkupe barem 70% duvanadomaće proizvodnje, kako je to regulisano u našem susedstvu. Zašto to kažem? Zato što je ova grana u poljoprivredi veoma slaba, ne isplaćuju se ni preuzete obaveze, pa bi bilo potrebno da se na neki način to uredi. U svakom slučaju, potreba za ovim i ovakvim zakonom evidentno postoji. Međutim, posmatrajući Predlog ovog zakona sa aspekta predstojeće privatizacije Duvanske industrije iz Niša, kao i Duvanskog kombinata Vranje, valja istaći da se ovim zakonom uređuje oblast duvana, kako prerada, tako i prodaja, i omogućuje brža prodaja ovih visoko profitabilnih firmi. Ostaje pitanje zašto se Republička skupština nije bavila predlogom DSS o formiranju anketne komisije za duvan, i to pre nešto više od godinu dana. Zato će sumnja u spregu duvanske mafije sa svima koji su na vlasti u Crnoj Gori i u Srbiji ostati kod naših građana. Ako se sećate, poslanici DSS su predložili da se ispitaju svi navodi strane štampe i to uglednih zapadno-nemačkih novinskih kuća, koje su tvrdile da postoji umešanost Mila Đukanovića, Zorana Đinđića u poslovima sa cigaretama. Tada se niko iz vlasti nije precizno izjasnio, a Skupština nije prihvatila formiranje anketne komisije koja bi verovatno opovrgla ovakvu sumnju. Ako danas govorimo o švercu u Srbiji, gospodin Đelić je u svojoj izjavi juče pomenuo cifru od 100 miliona evra ili oko 6 milijardi dinara, koliko budžet Srbije gubi na godišnjem nivou. Gospodine ministre, vi ste ovo rekli juče, da budžet gubi oko 6 milijardi dinara ili oko 100 miliona evra otprilike na godišnjem nivou. Međutim, da li je moguće u novonastaloj državi stvoriti tvrdu granicu sa Crnom Gorom, da li je moguće sprečiti šverc cigareta, kako iz ove republike, tako i sa Kosova. Cigarete prolaze i preko planina, a bogami i šleperima. Nešto se otkrije, nešto zapleni, ali dobar deo prođe. Šverca će biti sve dotle dok Milu Đukanoviću to predstavlja značajan izvor finansija. Pre neki dan sam u novinama pročitao da je najbolji poznavalac tokova šverca izvesni gospodin Volf Minić, koji je danas u zatvoru, verovatno da ne bi mnogo pričao. Da li je izašao? Odlično, zato više neću da pričam. Proizvodnja duvana kao i proizvodnja šećera predstavlja stratešku proizvodnju, tj. strateški proizvod za jednu državu. Za razliku od duvana, Republička vlada se potrudila da prvo proda šećerane, bar one koje rade, pa da donese zakon o šećeru. Još nije donet, ali valjda će narednih meseci biti. Kako je potreba za šećerom u našem okruženju oko milion tona godišnje, nije ni čudo da su poznati koncerni, kao što je Zucker, nemački, veoma zainteresovan da plati čak i do 80 miliona evra za jednu šećeranu. Samo što oni nisu finansijeri Demokratske stranke. Ako se vratimo duvanu, šta se zapravo želelo ovim zakonom? Ako je u pitanju cilj da se duvanska proizvodnja i promet na domaćem tržištu stave u legalne okvire i ako se izmiruju obaveze javnih prihoda po osnovu proizvodnje i prodaje duvanskih proizvoda, onda to DSS pozdravlja. Ako se ovim zakonom unapredi kvalitet domaće proizvodnje duvanskih proizvoda i zaštite potrošači u pogledu zdravstvene ispravnosti, onda se ovaj zakon poklapa sa konceptom DSS-a. Samo da napomenem da su sve primedbe gospodina Mladena Rankovića, našeg ministra Vlade u senci, na ovaj zakon, ugrađene u ovaj predlog. Mi smo amandmanima na ovaj predlog zakona pokušali neke delove još preciznije da odredimo; recimo, u članu 4. obaveze po osnovu zaštite zdravlja mladih od duvana. U ovom članu 4. smo dodali još jednu ispravku u kojoj se kaže - svako reklamiranje duvanskih proizvoda i proizvođača duvanskih proizvoda kazniće se za fizička lica do 500.000 dinara, a za pravna lica 5 miliona dinara. Ovo je u skladu sa propisima koji važe uEvropskojuniji. Drugi deo naših amandmana odnosi se na pooštravanje kaznene politike za prekršioce ovog zakona. Gospodine ministre, ostaće samo jedno pitanje otvoreno, a to je zašto se na akciznoj markici ne nalazi cena tog proizvoda, što je inače uobičajeno u zemljama Evropske unije. Na kraju, DSS će glasati za ovaj zakon u načelu, a nakon usvajanja naših amandmana i za zakon u celini. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto ste juče ukinuli državu u kojoj smo toliko godina bili, Đinđić i Koštunica pre svih, danas nam dajete neke međureformske zakone, kako to kaže ministar finansija Božidar Đelić. Sve reformski zakoni, sve čudo do čuda, narodu sve teže i sve lošije, ali se oni zbog toga mnogo ne sekiraju. Danas je ministar Đelić govorio o tome kako je postojala neka mafija, neki koji su radili sa cigaretama u bivšoj vlasti, pa da se to ne bi odnosilo na bilo koga iz SRS pozivam ga da kaže ko su ti ljudi. Znam imena i prezimena tih ljudi i neka ću pomenuti sada, a ako je neko od nas u to umešan, neka izađe ineka to kaže u lice, a ne da neko može da pomisli kako se to i na časne ljude odnosi, iako znamo da sa tim nikakve veze nismo imali. Što se tiče zakona koji mi danas treba da donesemo mogao bi da se zove ne zakon o duvanu, već zakon o agenciji. Još jedna agencija se osniva pod patronatom Vlade Republike Srbije. Vlada Republike Srbije grabi svu moć u svoje ruke. Posle uzimanja monopola nad trgovinom nafte i naftnim derivatima, sada isti slučaj imamo i sa duvanom i agencija se osniva ne zbog organizovanja i sprovođenja tendera za obavljanje proizvodnje duvanskih proizvoda, već pre svega zbog drugog dela, a to je utvrđivanje ispunjenosti uslova za obavljanje trgovine duvanskim proizvodima. To je suština. Kada ministar Đelić kaže - imamo neuporedivo manji šverc nego u prethodnim godinama,ispada da su oni tačno u procenat izračunali koliko ima švercovanih cigareta; ako to znaju onda se postavlja pitanje - pa kakone znaju ko su ti koji švercuju cigarete danas, ko su ti koji danas švercuju duvan. Ministar Đelić danas,hvaleći "fast" cigarete, kaže da su one napravile jedan prodar na tržište; inače sam nepušač, ali sam doneo kutiju tih cigareta: na kutiji nema - ko ih proizvodi; nema - gde se prerađuju.
Narodni poslaniče, ovo bi se moglo računati u reklamiranje proizvoda i molim vas da prekinete ...
Nemojte, ne reklamiram proizvod, govorim najgore o ovom proizvodu, za razliku od vašeg ministra koji je reklamirao taj proizvoda. Na ovoj cigareti ne piše ko proizvodi ovu cigaretu, ne piše gde se prerađuje. Prerađuje se u DIN-u i DIV-u ...
Narodni poslaniče, vi ste javna ličnost od ugleda i uticaja i vaše je opredeljenje da budete u direktnom prenosu; slika sa proizvodom u rukama znači poruku potencijalnim kupcima, te vas molim da se koncentrišete na zakon o duvanu, a predmet koji imate kao kutiju sklonite iz kadra.
Molim vas da budete korektni i da mi ovaj minut ne računate u vreme za diskusiju, ovaj minut ćete mi oduzeti, govorim o nečemu što je vrlo ozbiljno a ne reklamiram proizvod. Dakle, ovde nema, nigde ne piše ko ga proizvodi. A zašto sam to rekao? Proizvodi ga DIN i DIV, a doći ćemo do Peconija i do toga koga sve Peconi finansira. Proizvode prerađuju i pakuju DIV i DIN i to rade u dva puta većim količinama nego sve ostale cigarete na kojima piše da su oni proizvođači tih cigareta, DIV-a i DIN-a. Dva do tri dinara naplaćuju preradu onoga što dođe u jednu paklu cigareta, a pakovanje tih cigareta prodaje se po 30 dinara. Taj duvan se uvozi iz Južne Amerike i Azije. Peconi ga uvozi budzašto - ako se dva i po miliona pakli dnevno potroši, ne značajno manje ovih cigareta o kojima govorimo - računajte koliki profit ide tom Peconiju i drugim ljudima iz vrha vlasti koji sa njim rade taj posao. Jer, nije reč ni o kakvom tržištu, nije reč ni o kakvom ozbiljnom poslu, nego je reč o monopolskom položaju, reč je o banditizmu, o tome da udarne televizije reklamiraju te cigarete po ceo bogovetni dan, a da se taj novc sliva bez ikakve kontrole u privatne džepove. E, sad da vidimo koga finansira Peconi. Neka izađe ministar i neka kaže koga finansira. Znam da SRS ne finansira, a vi znate da neke stranke iz vlasti, kao i neke druge očigledno, finansira. Pa da vidimo koga i na koji način on to finansira. Da vidimo šta radi Petar Matić. Znate li ko je on? Ne znate? Znate. Onda, gospodine ministre, izađite pa kažite kakve probleme ste imali posle sukoba BAT-a i Japan Tabaka, kada su dolazili državni funkcioneri nekih stranih zemalja i tražili prijeme, pa jedne niste hteli da primite, pa ste drugog puta morali da ih primite zbog mnogo problema koje ste imali da objasnite svoje postupke, omogućavajući BAT-u Caneta Subotića, Stanka Subotića, Caneta Žapca - kada on ne zna šta da radi podnosi tužbe protiv srpskih radikala, a pre svega Vojislava Šešelja - monopol. Ništa drugo tu nema, nego što više državnog aparata, što više birokratije, 11 članova upravnog odbora, sedam članova sa predsednikom nadzornog odbora, direktor agencije - to je najunosniji posao danas u Srbiji. Unosnije mu je da bude direktor agencije nego da bude, recimo, ono što je bio Vojislav Koštunica do juče. On o svemu odlučuje: koliko će BAT da dobije, Di trejd, Dalvič, kako god hoćete, ali u svakom slučaju su preduzeća Stanka Subotića Caneta. Zato to neće doći ni podčiju kontrolu, nego će predstavnici vlasti, oni koje Vlada odredi, da kažu - ti imaš pravo da trguješ, a ti nemaš pravo da trguješ; pa ćete onda da imate dozvoljenu reklamu, celodnevnu reklamu na svim televizijama za ove cigarete, a mene će predsednik Narodne skupštine ili predsedavajući Narodne skupština da opominje zato što tobož te i takve cigarete reklamiram. Osim jačanja birokratskog aparata, osim uzimanja još sredstava iz budžeta, ne vidim kako će se na ovaj način, stvaranjem agencije, doprineti da više finansijskih sredstava dođe u budžet Srbije. Nadam se i voleo bih da nisam u pravu, ali nažalost dosadašnje iskustvo i delatnost DOS-ovske vlasti to pokazuje, pa čak i današnje reči ministra Đelića, koji je hvalio ovu vrstu kampanje i takvu vrstu prodora na celokupno srpsko tržište. Još jednom se zahvaljujem, a za one koji ne znaju šta se zbiva na tržištu duvana, šta se sve događa u našoj zemlji, neka pročitaju knjigu dr Vojislava Šešelja "Stanko Subotić Cane-Žabac, kralj duvanke mafije". Ne biste se smejali, bilo bi poučno za vas ministre.
Narodni poslaniče i ovo poslednje je reklamiranje proizvoda, tako da sam u pravu kada vam kažem da to nije u redu. Reč ima ministar u Vladi Republike Srbije, gospodin Božidar Đelić.
Gospođo predsedavajuća, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, želim da prokomentarišem nekoliko primedbi. Prvo, što se tiče ovog zakona, rekao sam da je on međuresorski. Možda je to doprlo do vas kao međureformski. Tog lapsusa nije bilo, sećam se dobro šta sam rekao, a šta je u stenogramu videćemo. Znači, on je međuresorski zato što, kao što vidimo i to je bilo u uvodnom izlaganju, kao čisto poljoprivredni zakon ovde uistinu, što su mnogobrojni za ovom govornicom primetili, on ima jaku fiskalnu komponentu, ima tu aspekata koji se tiču trgovine, tako da je on ustinu međuresorski. Mi ne predlažemo međureformske zakone, već reformske, bar se tako trudimo. Što se tiče nekih drugih primedbi, pomenuta firma ili marka, dobro se sećam da sam rekao u uvodnomizlaganju, valjda je to bila treća ili četvrta reč, da ne želim da pravim nikakvu reklamu, jer naravno to nije bilo pitanje, već pošto je bilo dosta priče oko te firme i te marke, hteo sam samo da objasnim što se tiče nekih odobrenja koja su navodno dobili i čini mi se da to nije neka naročita reklama. Naprotiv, rekao sam da je jedno negativnomišljenje dato za mogućnost dorade nekih cigareta u susednoj Bugarskoj, tako da ne mogu da vidim kakva je to reklama. Drugo, konstatovao sam činjenicu na tržištu, nije bila nikakva reklama, niti je u mom opisu posla da reklamiram bilo koga, a najmanje proizvođače cigareta; jer, to je valjda prva stvar rečena u uvodnom izlaganju, cigareta je otrov koji ubija, skraćuje živote i mislim da je poželjna statistika da vidimo smanjenje konzumiranja duvana u našoj zemlji, a naročito među mladim generacijama. Hteo bih da dodam nekoliko elemenata oko ove agencije. Agencija nije tu da bude neki tvrdi birokratski aparat. Ko je pomno pročitao zakon mogao je da konstatuje da članovi upravnog odbora, koji dolaze iz Vlade, to je izričito napisano u jednom stavu, ne primaju nikakvu nadoknadu za svoj rad. Znači, tu još nema nikakve regulative za sada, iako se priprema takav nacrt zakona, ali posle će biti predlog u vidu konflikta interesa između javnog i privatnog. Videćemo stvari koje su moguće, a koje nisu moguće. To je pitanje za jednu dalju debatu. Interesantno je konstatovati da se ovim zakonom ne određuje ko sme, a ko ne sme da se bavi duvanom, već se ostavljaju isti aršini za sve i nadležni organi treba da konstatuju da su ti uslovi ispunjeni. Na taj način imaćemo profesionalizaciju ovog sektora i izbeći ćemo neke sumnjive posrednike, neke fantomske firme. One su znale da se pojave zadnjih godina, nažalost i u zadnje dve godine, ispune male uslove da bi se bavile ovim poslom, obave dva posla i nestanu. Na ovaj način samo oni koji ispunjavaju stroge tehničke i finansijske uslove i ako ih ispunjavaju, a ne po odabiru te i te ličnosti ili te i te firme, postaju odgovorniji učesnici na ovom tržištu; ovde učestvuju samo oni koji u raznim elementima u ovom procesu žele da idu na dugi rok i koji će imati šta da izgube ukoliko krše zakon; na taj način ćemo imati mnogo uređeniju industriju. Nema cenzusa u smislu ko sme, ko ne sme, nema odabira, nema neke političke volje, nego se samo želi ovim zakonom bolje urediti ova industrija. Što se tiče političkih organizacija, vredi konstatovati da danas imamo dva zakona - ovo već nije u domenu zakona koji je danas na dnevnom redu - ali mogu da kažem da u novom nacrtu zakona o finansiranju političkih organizacija, koji će, nadam se, veoma brzo kao predlog biti upućen ovom domu, stoji odredba da svi donatori ili pak finansijeri političkih organizacija treba da budu deklarisani i moraće postojati finansijski izveštaj o tome. Jedan takav nacrt će se naći pred ovim cenjenim domom ove godine, a nadam se što pre, tako da te regulative danas nema i sva nagađanja su moguća. Kao što ne želim da učestvujem u bilo kakvom reklamiranju, a najmanje nekih proizvođača cigareta, još manje želim da učestvujem u nekom nagađanju. Najzad, kada se govori o ovom slučaju i kada se gleda ova industrija, naravno sve što se tiče duvana u očima naših građana je sumnjivo, ali mogu da kažem da su najbolja brana činjenice i rezultati:u 2002. godini 15 milijardi, bilo je nekog nagađanja koji je to procenat, a to je 8% ovogodišnjeg budžeta, prikupljeno je na razne načine u legalnom prometu cigareta; više od 70 osoba lišeno je slobode zbog toga što su bili u nekim lancima šverca; nekoliko desetina krivičnih prijava podneseno je protiv tih ljudi koji su se bavili nelegalnim aktivnostima. Najzad smo ušli u ono što je bila baš ta aljkava, nedovoljno profesionalna regulativa, na prvi pogled zadovoljavajuća, pa ako je jedno preduzeće uredno registrovano u sudu i ako podnese neke papire, bože moj, može da mu se izda ta akcizna markica i tako smo došli u pravi haos, gde su se mnoge firme, neke od njih su u međuvremenu nestale, opskrbile tim akciznim markicama. Prošle godine Vlada Republike Srbije je ustanovila jednu izuzetno strogu proceduru, koja je najviše obradovala one koji žele da se legalno i legitimno bave ovom aktivnošću, da država i naši građani ne trpe posledice nelegalnih aktivnosti u ovoj industriji, da ne može baš bilo ko da zaduži akciznu markicu, da ta akcizna markica u nekom doglednom periodu, a to je jedna od stvari o kojoj ste pričali ovde, eventualno može da se pretvori u fiskalnu markicu, tako da njeno zaduživanje znači i u samom startu uplaćivanje. Međutim, fiskalna markica iziskuje veoma važna i obimna sredstva, a naročito za neke proizvođače alkoholnih pića i to domaćih, tako da ona u ovom momentu nije primenjiva, ali se o njoj razmišlja. Možemo isto tako razmišljati o mogućnosti da se i sama cena zna, ne po administrativnoj, nego odluci proizvođača, uvoznika ili trgovca na veliko, u slučaju da je to pravno lice uvoznik; da se na taj način odredi cena, tako da bi bilo koja niža cena od toga bila povod za sumnju, u trafici ili bilo gde. Čak ima i nekih amandmana ovde, koji su podneseni u tom pravcu i to možemo razmotriti. Tu bih hteo da zaključim. Ovo nije međureformski, ovo je izrazito reformski zakon. Ovo je zakon koji baca još više svetla na ono što naši građani žele. Dobijam, kao i mnogi drugi, veliki broj dopisa, gde naši građani žele da se sve više i što bolje zna šta se dešava u ovoj industriji. Na taj način i kroz ove agencije imaćemo jedan kolegijalni međuresorski način odlučivanja, gde više neće biti uopšte moguće da jedna osoba ili uski krug ljudi odlučuje o važnim stvarima u ovoj industriji. Tako da bilo koja odluka od iole kakve važnosti u ovom domenumora da dođe na videlo, na sunce javnosti. Oni koji ih donose, moraće samim tim imati i te kakva dobra obrazloženja, dokazati proces, dokazati transparentnost procedure, da bi odbranili te odluke. Želim ovim povodom da se ponovo zahvalim svima onima koji su u zadnje dve godine imali značajno učešće u ovome, pa i vama. Zahvaljujući naročito onim fiskalnim odredbama, a i ta specifična akciza je bila ona prava stvar, pa se na pravi način obuhvatilo ono što je bilo u sivim zonama. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni posalnik Bratoljub Janačković, a posle njega narodni poslanik Milan Stanković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, velika je tiranija navike i to tolika da se ona svrstava u prirodnu potrebu. Jedna od navika koja izaziva tiraniju nad ljudskim organizmom je pušenje ili uživanje duvanskog dima, da budem precizniji i jasniji. Ta tiranija izaziva smrtonosne posledice i zove se nikotinska epidemija. U našoj zemlji, prema nekim procenama, između 40 i 45% stanovništva su predani uživaoci duvanskog dima, a čime držimo, nažalost, odlučno drugo mesto u Evropi sa tendencijom da vrlo brzo budemo i na samom vrhu ove neslavne piramide. Još je porazniji podatak da među sredonjoškolskom populacijom, po mojim saznanjima, čak 60% srednjoškolaca aktivno puši. Ako se tome doda da se do 2000. godine na crnoj berzi godišnje u Srbiji rasturalo oko 17.000 tona cigareta, a u legalnim tokovima tek 7.000 tona, onda je situacija još gora. Danas je procena da se budžet Srbije u toku godinu dana ošteti za približno 100 miliona evra, koliko se i dan-danas na ilegalnom tržištu rasturi cigareta. Takva situacija po građane Srbije je bila dvostruko pogubna: em se dobrovoljno trujemo i samoubijamo, em dobar deo tih sredstava umesto da ide u budžet za zdravstvene fondove završava u kasama i džepovima kriminalnih kartela. Dame i gospodo narodni poslanici, po mojim saznanjima veliki procenat javnih troškova u zdravstvu tiče se lečenja od bolesti koje su direktna posledica uživanja duvanskog dima. Po meni, najbolji lek za suzbijanje pušenja i time smanjenje zdravstvenih troškova je povećanje cena cigareta putem specijalnih taksi namenjenih za podršku prevenciji od pušenja. Najveći rezultati, iskustva pokazuju, postignuti su upravo ovim putem. Ali, ako povećate cene, povećava se zakonito i šverc cigareta i zarada kriminalnih kartela. U ilegalni prodor na tržišta uključuju se i najveći proizvođači cigareta. Evropska unija upravo se tuži sa najvećim proizvođačima cigareta koje osnovano optužuje za krijumčarenja na naša i evropska tržišta. Tu je i država. Ona na potrošnji koja šteti zdravlju obezbeđuje stabilne fiskalne prihode. Treba da zaštitite zdravlje i suzbijete pušenje, da obezbedite fiskalne prihode za državu, da obezbedite prisustvo velikih proizvođača cigareta da vam oni ne bi sami ilegalno upali na tržište, a s druge strane da obezbedite opstanak domaćih marki cigareta i sprečite šverc. Zaista, kompleksna i teška pitanja koja ne mogu tako lako da se definišu, a kamoli da se za njih nađu odgovori. Nova demokratija jeste za suzbijanje pušenja kroz povećanje cena cigareta i to kroz posebnu taksukoja bi cenu cigareta podigla za 100 posto. Kako to da se učini kada onda preti porast šverca kao zakonita posledica, kao sistem spojenih sudova u još nedovoljno dobro organizovanoj državi kakva je danas Srbija. Druga mera je da se uvedu posebne takse na dobit proivođača,uvoznika i distributera da se deo natprosečnih profita ne bi prelivao u profite iliplate monopolista u proizvodnji, uvozu ili distribuciji, već da završi u posebnim zdravstvenim fondovima i budžetu Republike Srbije. Iako razumemo nameru Vlade Republike Srbije i podržavamo napore ministra finansija da najveći deo ovih prihoda završi u budžetu Republike Srbije, iako shvatamo potrebu i pozdravljamo nameru države da uredi i ova pitanja koja se tiču uslova pristupa tržištu cigareta i u proizvodnji i u prometu, ipak imamo neke dileme i nismo sigurni da su sva rešenja predložena ovim zakonom prava i dobra. Ta pravila favorizuju velika početna ulaganja i praktično svetske kartele i vlasnike svetskih licenci. Fetišizira se proizvodnja cigareta, kao da se radi o proizvodnji "spejs šatla". U proizvodnji su važne marke i recepture. Država uzima na sebe da reši pitanje konkurencije tako što će sprečiti nastajanje malih firmi, jer ih teže kontroliše. Razumemo i prihvatamo i to. Veliki su nekada bili mali. Zašto bi mi štitili tržište u ime "Filip Moris"-a ili velikih kartela, a da to pravdamo nesposobnošću države ili činjenicom da samo mali švercuju. Uostalom, doneli smo zakone koji će onemogućiti postojanje takvih fantomskih firmi. Prihvatamo načela konkurencije i da svako u zavisnosti od veličine proizvodnje mora da nabavlja,kupuje i domaći duvan. Drugo pitanje na koje sam hteo da ukažem tiče se Evropske unije, koja je uvela stroge kriterijume u pogledu količine katrana u proizvodnji. Ti standardi se sada, po mojim saznanjima, ne primenjuju kod nas. A da bi se standardi poštovali potrebna je posebna tehnologija. Za dve godine mi ćemo možda biti primorani da poštujemo te standarde, ali će onda lobi proizvođača tražiti odlaganja primene tih standarda, jer će tvrditi da su potrebna velika sredstva za nove tehnologije. Na kraju, suštinska mera za suzbijanje pušenje je povećanje, i to veliko, cene cigareta. Država koja to može da primeni, vodi pravu politiku u proizvodnji duvana. Podržao bih napore ministra finansija, malopre obrazlagane, da je ovde suštinski problem kako zapravo, strogim uslovima, sprečiti da ovo, što se igrom slučaja zove roba i proizvod, a u suštini je otrov, bude što manje atraktivno za naše mlađe populacije. Mi treba da damo svoj prilog ozdravljenjuove nacije na taj način što bi se aktivnom politikom svi skupa zauzeli da se pošast uživanja duvanskog dima svede i u Srbiji na meru koja priliči civilizovanim, normalnim zemljama u 21. veku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Stanković, a posle njega narodni posalnik Dragoljub Vojinović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslednji put Zakon o duvanu je donesen 1994. godine i taj zakon, slažemo se s tim, uglavnom se bavio proizvodnjom duvana. Ovaj sada predloženi zakon je u neku ruku sveobuhvatniji, jer sem proizvodnjom, bavi se i onim fiskalnim delom, odnosno prometom duvana i duvanskih proizvoda. Kada kažem - duvanski proizvodi, mislim pre svega na cigarete, jer se uglavnom svi slažu sa tim. Taj zakon iz 1994. godine je u priličnoj meri štitio poljoprivredne proizvođače, odnosno proizvođače duvana, naročito u članu 16. tog još uvek važećeg zakona, koji je omogućavao tim poljoprivrednim proizvođačima da daju prigovor ukoliko njihov duvan, proizveden na njihov parceli, nije klasifikovan na odgovarajući način. Sada predloženi zakon jeste u neku ruku sveobuhvatniji i odnosi se i na poljoprivredne proizvođače, odnosno proizvođače duvana. Međutim, on ih u potpunosti ostavlja na milost i nemilost fabrika duvanskih proizvoda, odnosno fabrika cigareta, da one odlučuju po kojoj ceni i u koju klasu će taj duvan da svrstaju. Kao razlog za donošenje ovog zakona Vlada navodi da želi ukupnu proizvodnju i promet duvana da stavi u legalne tokove. Slažemo se s tim da svaka država proizvodnju i promet duvana i duvanskih proizvoda želi da stavi u legalne tokove, jer to predstavlja značajan prihod za budžet, ali se iz obrazloženja Vlade nameće interesantno pitanje - šta je bilo prethodne dve godine, od kada je ova vlada na vlasti i otkad ona radi, da li su tokovi prometa duvana i duvanskih proizvoda i cigareta bili u ilegalnim tokovima? Pored ovoga, država želi da donese zakon koji će omogućiti veću proizvodnju duvana, jer samo povećana proizvodnja duvana i izvoz duvana i duvanskih proizvoda može da donese određeno materijalno blagostanje čitavoj državi i narodu. Na žalost, ovaj predloženi zakon ni na koji način ne favorizuje proizvodnju cigareta i izvoz cigareta, već sasvim suprotno. Neki članovi ovoga zakona mogu da dovedu do zatvaranja nekih fabrika, čak i fabrike duvana u Vranju. Prema ovom predlogu zakona, da bi fabrika proizvodila cigarete potrebno je da proizvede godišnje 2,5 milijarde komada cigareta i da otkupi 2.000 tona duvana. Fabrika duvana u Vranju, koliko sam obavešten, otkupljuje godišnje 1.900 tona duvana. Ako bi se slovo zakona strogo primenjivalo, ta fabrika od iduće godine ne bi mogla da obavlja svoju delatnost, odnosno ne bi mogla da radi. O tržišnoj ekonomiji u ovom zakonu nema ni govora. Sve ovo se može videti iz nekoliko članova predloženog zakona. Prvo, član 23. kaže da Vlada odlučuje o davanju dozvole preduzeću, odnosno preduzetniku, na osnovu ispunjenosti uslova iz člana 22. ovog zakona, a na predlog agencije. Kako će to izgledati u praksi? Agencija će konstatovati da je određena fabrika ispunila uslove za proizvodnju cigareta i onda će taj predlog proslediti Vladi, a Vlada će sama da odluči da li će nekome datidozvolu za obavljanje tog posla ili neće. Ovaj član zakona baš na taj način to i predviđa. Dalje je ovim zakonom regulisano i sledeće: da bi neko postao trgovac na veliko mora da ima magacin sa prostorom u koji će moći da smesti 30 tona cigareta, da uplati u budžet Republike pet miliona dinara za licencu i da uplati depozit od 30 miliona dinara za tih pet godina. Ova dva člana zakona, oko dobijanja licence i oko proizvodnje cigareta, jasno pokazuju da namera Vlade nije tržišna ekonomija, već zaštita krupnog kapitala, posebno stranog, jer u nekim članovima zakona se, pored svega ostalog, govori i o tzv. preporučenim cenama cigareta. Tako se u članu 33. kaže da uvoznik određuje preporučene maloprodajne cene i o tome obaveštava agenciju. Šta to znači preporučene cene? Da li će neko da diriguje tržištem cigareta, odnosno cenom cigareta? Kao šlag na torti, ova vlada traži od Narodne skupštine Republike Srbije da joj da diskreciono pravo da daje i da oduzima dozvole za proizvodnju cigareta, dozvole za trgovinu cigaretama i licence. U članu 23. i u članu 29. govori se o davanju dozvole za proizvodnju cigareta, a u članu 25. i 32. o oduzimanju dozvole za trgovinu na veliko, odnosno o oduzimanju licence. Istovremeno se građani stavljaju u neravnopravan i diskriminatorski položaj. Kad treba oduzeti dozvolu, onda je dovoljno, pored ostalog, i da proizvođač cigareta ili trgovac budu kažnjeni nepravosnažnom presudom; kada Vlada treba da vrati dozvolu ili licencu, onda je potrebno pravosnažno da bude ukinuta presuda. Mi iz SPS-a smatramo da je to nepravedeno i da su građani u inferiornom položaju u odnosu na državu. Ovakvo diskreciono pravo koje se daje nekome, a posebno Vladi u čijim rukama je novac, može da bude veoma opasno. Mogu samo da vas podsetim i na podatak da je ova Narodna skupština predsedniku Narodne skupštine dala određena diskreciona prava, a koliko je to opasno mnogi poslanici su to videli na svojoj koži.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Vojinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, dva su ili nekoliko razloga da govorim o zakonu o duvanu, s obzirom na moje zanimanje. Prvi razlog - ovih dana je Ministarstvo zdravlja otpočelo veliku akciju protiv pušenja. Doduše i ranije je bilo nekih akcija ministarstva, pa se sve brzo završi na tome. Drugi razlog- poslanik sam iz Niša. Mislim da je to dovoljan razlog da o tome treba da progovorim. Treći razlog - čuo sam to ovde, ali ću parafrazirati Bećkovića - reče mi jedan čovek da onaj ko kontroliše tržište duvana i nafte, taj i vlada svetom, a izgleda i državom". Kao lekar sam sigurno protiv pušenja. Na kraju krajeva, dokazano je da su preko 42 sastojka u duvanu kancerogena, a da ne govorim o toksičkim. Sve mi se danas čini da smo mi govorili ovde o nekom zakonu o švercu, ne o zakonu o duvanu. Gospođo, ovde mi se dobacuje. Ako neko hoće, može posle da dođe na razgovor sa mnom. Mislim da izvršna vlast ima mogućnosti da šverc spreči. Tu je policija, tu je carina i mi ne bi o tome trebalo da govorimo. Ovde je u pitanju akcizni proizvod koji donosi visoke dobiti i puni budžet. Neću o tome dugo da govorim. Da je to tako, ima jedna kratka istorija i to sam ministru ispričao, pa ću i vama kratko ispričati. Još kralj Milan je svojom tzv. devetom adresom, a to je deveti član zakona, doneo odluku. Kada je na Berlinskom kongresu Srbija postala samostalna, dobila je obavezu da napravi prugu. Date su koncesije za prugu i duvan, i to stranim firmama. Ubrzo je to propalo, pa su se onda setili ljudi i vratili koncesije nazad, naročito za duvan, i ubrzo napraviše prugu. Da li od duvana, to ne znam. Hoću da kažem da ovaj akcizni proizvod puni budžet i Vlada treba time da se bavi. Nije stvar u tome da sama Vlada puni budžet. Ona mora da vodi računa i da joj ljudi budu zaposleni. E sada, ako smo čuli podatak da je skoro preko 600.000 ili 900.000 ljudi, a to sam čuo od stručnjaka u Nišu, vezano na neki način za proizvodnju duvana, za trgovinu duvanom, onda o tome moramo da povedemo računa. Neću se dugo zadržavati oko toga. Reći ću prvo da ništa nije novo, ovde se govorilo o agenciji, ništa to nije novo. Agencija vam je kao Uprava za monopol, što je bilo u Kraljevini. To jeste, ali postoji jedna druga stvar; kada ste govorili o transparetnosti, što ne predložiste u članu 6. stav 4. umesto: "sedište agencije je u Beogradu", da stoji u Nišu ili Vranju? Tamo su duvandžije i tamo su proizvođači duvana. Znači, postoji nekakva sumnja, a o tome neću da govorim. Ono što sam vam rekao danas, a na čemu će se ovde i zadržati, to je da ovaj zakon izgleda lepo upakovan, čak možda ima i mašnicu, ali nema razvoj, on ne daje mogućnost razvoja. O tome je govorio i gospodin Mamula, pa je rekao - nema zaštitnih cena za proizvođače duvana, nema ugovora o tome. Reći ću ovde da u definiciji nekih pojmova ovde nema, da tako kažem, ideja da postoji npr. institut za duvan. Ima li negde u Srbiji institut za duvan, ako je to jedna važna sirovina u fiskalnom pogledu, da ne kažem i za nešto drugo - nema. U Nišu ima nešto malo započeto u fabrici. Ali, to podrazumeva i zapošljavanje visokostručno obrazovanih ljudi, od molekularnih biologa, tehnologa, ako hoćete i medicinara, da mi razvijemo svoja semena. Poznati smo po proizvodnji semena u drugim granama poljoprivrede (tu je i gospodin ministar, to nije moj resor). Znači, tu nema u proceduralnom delu razvoja, a da vidimo sada ima li razvoja oko prerade. Sve mi se čini da se ovde ide za tim i bojim se da će se oko prodaje na neki način uništiti sopstvena proizvodnja i prerada duvana. Član 22. Zakona kaže ovako: "Pravo učešća na javnom tenderu ima i preduzeće, odnosno preduzetnik, koji podnese detaljan projekat i sa bankarskom garancijom...". Pa ko će bolji projekat da podnese nego "British american tobacco" ili "Filip Moris", oni će najbolje projekte dati. Ali, postoje uslovi koje mora da ispuni, a to je da ima skladišni prostor, da ima laboratoriju. Međutim, u članu 15. stoji da on sve to može i da iznajmi. Šta to znači - on može napraviti projekat, dobiti garanciju banke, iznajmiti za godinu dana, uništiti vašu proizvodnju i izaći. Pa je li to razvoj - molim vas, to nije razvoj. Po mojoj proceni, to je tendencija da se nešto proda, i to već naručenom strateškom partneru. Sve u svemu, ovaj zakon nema strategiju razvoja jedne tako važne grane koja puni budžet. Za mene nije važna, naprotiv, ali za državu jeste važna. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo, danas se naslušasmo od Vlade, odnosno od resornog ministra finansija, kao i obično, da se radi o reformskom zakonu, o strukturnim i suštinskim promenama i da je nepostojanje ovakvog zakona omogućilo, kako on kaže, ljudima iz bivšeg režima, a on veoma često koristi te reči, da velike sume novca sklanjaju u svoje džepove. A od jednog predstavnika DOS-a smo čuli čak da će donošenjem ovog zakona u budžet Republike Srbije ući novih milijardu evra. Ali, dame i gospodo, ova vlada je na vlasti već treću godinu, a ovaj zakon nije postojao. Ako je tako dobar zakon i ako je on mogao da donese milijardu evra godišnje, pa gde su te dve milijarde koje su izgubljene zbog toga što nije postojao ovakav zakon, a kažete da su naplate mnogo veće. Šta nam revolucionarno donosi ovaj zakon - donosi nam u članu 22. obavezu da onaj ko se bavi proizvodnjom cigareta u Srbiji mora godišnje da kupuje, odnosno da upotrebi 2.000 tona domaćeg prerađenog duvana. Ali, mi imamo dve fabrike cigareta, a proizvodnja duvana je znatno veća. Kaže ministar da će ulaganjem stranog kapitala, otvaranjem novih fabrika, doći do povećane potrošnje našeg duvana i tako će biti zadovoljeni proizvođači duvana u Srbiji. Ali, neće ministre, onaj ko otvori sa strane fabriku neće koristiti domaći duvan, a to što ste vi napisali u zakonu, pa može se izmenom i dopunom zakona, kao i izmenom Zakona o radu začas izmeniti. Tvrdim da ni jedan strani proizvođač cigareta neće koristiti domaći duvan. To nije bilo ni kada se proizvodio "kent" u Duvanskoj industriji u Nišu, niti kada su se druge cigarete proizvodile u Vranju, da ne pominjem imena, da ne bi bila reklama. Član 35. je takođerevolucionaran; on kaže: "Odobrenje za obavljanje maloprodaje duvanskih proizvoda daje se za period od jedne godine". Ta se dozvola plaća 3.000 dinara. Zamislite onda koliko se plaća lokalnoj samoupravi za iznajmljivanje prostora, za isticanje natpisa na firmi, koliko se plaća porez i sve ono što opterećuje te male preduzetnike. A sa druge strane, ova agencija koja je osnovana izdržavaće se novcem poreskih obveznika iz budžeta Republike Srbije, dakle novcem onih ljudi koji će plaćati za obavljanje ovih delatnosti.Ne znam otkuda ovoj vladi više toliko prava da za svaki segment društvenog i privrednog života osniva nove i nove agencije, koje se sve redom finansiraju iz budžeta. Dalje, pogledajte sastav upravnog odbora - bez obzira što je ministar rekao da se neće plaćati članstvo u upravnom odboru, pa i ne trebaministre - dovoljno je biti mesec dana u tom upravnom odboru, dati na javnim tenderima saglasnost određenim proizvođačima. Hoćete li mi reći da će svi koji na tenderu ispune uslov za preradu duvana dobiti dozvolu da se bave preradom duvana? Neće, ministre. Može da se javi 100 proizvođača - hoćete li svima dati dozvolu? E, to bi onda bilo nešto što ne sprečava konkurenciju. Siguran sam da će, kao i do sada, neki biti povlašćeni, a neki ucenjeni da učine neku uslugu kako bi dobili pravo da se bave preradom duvana. Na kraju da vas pitam - šta to znači da Agencija za duvan vrši koordinaciju aktivnosti organa i organizacija u oblasti suzbijanja nelegalnog prometa duvanskih proizvoda? Pa to rade neki drugi organi, organi MUP-a, poreski organi, organi finansijske policije i oni koji se time bave. Šta će to agenciji? I još da mi kažete da će glavni koordinator u tome biti Stanko Subotić - Cane i da vam sve verujem. Ali, kako ste predvideli da u upravnom odboru Agencije bude i ministar policije i ministar poljoprivrede, ne bi me čudilo da ovde bude Stanko Subotić - Cane, i ne bi me čudilo da "Lutra" postane glavni nosilac poslova za preradu i promet duvana u Srbiji.
Reč ima ministar poljoprivrede i vodoprivrede u Vladi Republike Srbije, gospodin Dragan Veselinov.
Dame i gospodo narodni poslanici, pušenje je štetno po zdravlje i pridružujući se akciji naše Vlade želim to i ovde da kažem, ali dokle god je pušenje jedan od poroka i postoji velika ekonomska aktivnost proizvodnje, prerade i prometa duvana, onda je, naravno, normalno da ovaj ekonomski posao stavimo pod okrilje zakona, na način koji nam je u ovom trenutku na raspolaganju. Nije ovo preterano veliki reformski zakon, ali je činjenica da su nastupili mnogi novi elementi u ponašanju, ne samo naših proizvođača, već istovremeno svih proizvođača trgovaca i prometnika, što je to nužno obuhvatiti novim zakonom. Neke analize govore da smo mi po glavi stanovnika možda i drugi u Evropi, taj podatak ste već uočili, da su ispred nas samo Turci, a to govori da će ova strast još dugo kod nas trajati i dobro je da pokušamo zakonom da uredimo sve ono što se može učiniti, da ovu aktivnost što je moguće više držimo ne samo pod nekim ekonomskim, već i drugim oblicima kontrole. Kod nas se, nažalost, proizvodnjom duvana bave najsiromašniji zemljoradnici na jugoistoku Srbije, u zapadnim delovima Srbije, u Mačvi, u Sremu, u Bačkoj takođe; po pravilu se proizvodnja duvana odvija na relativno malim parcelama, gotovo da je nemoguće pronaći proizvođača koji seje i rasađuje duvan na više od dva do tri hektara, obično su to veoma male površine. Proizvodnjom duvana bave se u mnogo čemu najnesrećniji ljudi koji su prešli na našu stranu, dolazeći sa drugih strana iz raznih razloga, zbog prošlih događaja, od 1990. godine pa naovamo, tako da je proizvodnja duvana ne samo ekonomska aktivnost, već briga za proizvođače duvana i to ulazi u domen socijalne politike. Ovaj zakon donosi nekoliko novina. Možda je najmanja novina to što će svi duvanski proizvodi morati na sebi da nose oznaku da je pušenje štetno po zdravlje, a do sada su to samo cigarete imale, dakle kutije i pakovanja, a od sada će to i svi ostali duvanski proizvodi morati da nose. To je svakako najmanji razlog da se donese zakon. Jedna od novina, vidim da su to i neki poslanici komentarisali, jeste to što želimo da ovim zakonom o duvanu zaštitimo domaću proizvodnju. Do sada domaći proizvođači duvanskih proizvoda nisu morali kupovati ni jedan kilogram duvana, a po ovom zakonu, videćemo kako će to proći u produkciji, zaista niko neće moći od proizvođača da razvija svoju proizvodnju a da godišnje ne kupi bar 2.000 tona domaćeg duvana. Nevolja našeg domaćeg duvana je u tome što on po kvalitetu u mnogo čemu ne zadovoljava standarde koji su na drugim teritorijama već odavno primenjeni. Ali, to ne bi trebalo da bude problem, ukoliko pretpostavljamo da će veliki proizvođači brinuti o tome, a neki među njima su najavili da će to učiniti i verujemo da je to njihov interes. Jer, veliki proizvođač koji ovde bude razvijao produkciju cigareta i drugih proizvoda neće moći da održi standard svojih cigareta i drugih duvanskih proizvoda, postignut na drugim teritorijama, ne bude li na našu teritoriju doneo određeno seme, novu tehnologiju i znanje u proizvodnji duvana. Otuda će ova odredba, koja zahteva od proizvođača duvanskih produkata da bar 2.000 tona duvana godišnje kupi na domaćem tržištu, značiti za tog proizvođača i obavezu, ako želi da održi kvalitet duvanskih proizvoda, da uloži svo znanje u seme i tehnologiju. Što se poljoprivredne proizvodnje, odnosno proizvodnje duvana tiče, zbog toga sam ovaj zakon nije potreban, jer je proizvodnja duvana u našoj zemlji potpuno slobodna, kao bilo kog drugog agrarnog proizvoda. Dakle, u tom smislu ovaj zakon ne donosi nikakvu novost, ali više donosi novost u tome što će siliti prerađivače da kupuju domaći duvan, a to znači da investiraju u poboljšanje kvaliteta. Mi godišnje ne proizvedemo više od 11.000 tona duvana, naša je prosečna proizvodnja po hektaru negde između 1.200 i 2.000 kilograma. Mi godišnje, bar u prošloj godini, nismo zasejali, rasadili produkciju na više od 7.180 hektara i predviđamo da ćemo ove godine zasejati manje, ali da ćemo zasejati kvalitetnije vrste duvana i da će proizvodnja u tom smislu biti veća. Mi u ovom trenutku na zalihama imamo oko 5.000 tona "berleja", to je vrsta duvana koja se sa mnogo većom lakoćom proizvodi u odnosu na druge, ali istovremeno ta vrsta duvana očigledno nije potrebna u industriji cigareta i drugih duvanskih proizvoda; to gomila probleme i među našim zemljoradnicima, dakle među proizvođačima duvana. Mi nameravamo da povučemo, kao Vlada, novi potez u proizvodnji duvana. Dokle god se puši biće nužno, s obzirom na ekonomsku aktivnost, profite, interese države da oporezuje, da se ovo područje uređuje. Mi nameravamo da povučemo novi potez u ovoj proizvodnji, bolji od svih onih koje smo do sada vukli, a do sada smo išli sa premijama za duvan od negde 40.000 dinara po hektaru. To bi u ovogodišnjoj kampanji bila minimalna premija. Nameravamo da podignemo premije za proizvodnju kvalitetnih duvana na 74.000 dinara po hektaru; to je, znači, već više od 2.000 maraka ili neuporedivo više od 1.000 evra i to bi trebalo da bude dodatni stimulans da u zemlji imamo bolju produkciju duvana i da lakše zadovoljimo one standarde koji će zahtevati prerađivači duvana u našoj zemlji. To je potez koji ćemo povući, on će vrlo brzo biti objavljen. To neće pogoditi budžet, budući da u budžetu imamo predviđena sredstva za ovu vrst poteza, u veličini negde do 370 miliona dinara. Mislim da će upravo najsiromašniji proizvođači, ali i najozbiljniji, ovakav potez pozdraviti. Mi želimo da unesemo još jedan dodatni element, uz svu sigurnost, u odnosu na celokupnu proizvodnju duvana u našoj zemlji, a to je da izbacimo iz igre one koji su do juče često varali zemljoradnike, naručivali proizvodnju, naručivali duvan, a istovremeno kada bi ga preuzeli, onda ga nisu isplaćivali. Želimo da unesemo jednu novinu i veoma brzo ćemo objaviti da organizatori duvanske proizvodnje u zemlji, preko kojih će odlaziti premija za duvan mogu da budu, pre svega, proizvođači cigareta koji će izvoziti duvan i to bi trebalo da unese dodatnu sigurnost. U međuvremenu, iako mi nismo učestvovali u sklapanju ugovora između primarnih proizvođača i prerađivača, Vlada je učinila sve, kao i Ministarstvo poljoprivrede, da se postignu povoljna rešenja koja se odnose na dugovanja pojedinih naručilaca duvanske proizvodnje, tako da možemo očekivati da ovaj problem bude u celosti rešen već u narednih nekoliko dana. Na kraju, iako je pušenje štetno po zdravlje, pozivam vas da glasate za ovaj zakon, ne samo u načelu, već i u celosti naknadno, jer dokle god bude ove strasti biće potrebe za ovakvim zakonima. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Marina Stamenković, a posle nje narodni poslanik Hranislav Perić.
Poštovani narodni poslanici, Predlog zakona o duvanu konačno je stavljen na dnevni red, iako je od Vlade upućen Skupštini 24. juna 2002. godine. Duvan ima strateški značaj u procesu proizvodnje, obrade i trgovine na veliko i malo. Značaj zakona o duvanu je toliki da je trebalo mnogo ranije da bude donesen. Šverc duvana je proteklih godina postao veoma unosan i za kratko vreme zarađen je ogroman novac, naravno od monopola, pojedinaca koji su držali i kontrolisali crno tržište, šverc preko svih granica i to, nažalost, uz blagoslov države. Gospodine ministre Đeliću, postoji u Srbiji jedna trafika u kojoj sam lično kupila "davidoff lights" bez markice. Zakon o duvanu uvodi agenciju za duvan, sa ciljem organizovanja i sprovođenja javnog tendera, a radi dobijanja dozvole za proizvodnju svih duvanskih proizvoda. U Predlogu zakona o duvanu uočava se još jedan cilj zakona - da se stvore uslovi za privatizaciju. Zašto to kažem? Dolazim iz Vranja, narodni poslanik sam iz Vranja, gde je do sada pominjana DIV, čiji su me stručnjaci stalno pitali kada će zakon o duvanu. Naravno, nisam znala da im kažem kada, ali sam osetila po njihovoj reakciji da to treba da se desi. Nije se desilo ni onda kada su oni očekivali, ali su verovatno postojale neke predradnje i neki dogovori od strane Ministarstva za privatizaciju, koji su ih naveli da se zainteresuju za donošenje upravo ovog zakona. Tako, uvođenjem agencije za duvan uočava se cilj da se stvore uslovi za privatizaciju. DSS u suštini nije protiv privatizacije, ali ipak kašnjenje donošenja ovog zakona u velikoj meri koči reforme Vlade Republike Srbije. Postoji bojazan da se i pored donošenja ovog zakona, ako se bude nastavila privatizacija kao što se vrši u pojedinim fabrikama šećera, cementa i ostalim strateškim preduzećima, takvom privatizacijom ošteti privreda, a u ovom slučaju, ako do toga dođe, i duvanska industrija, kao nešto što je još uvek zdravo i održivo. Konkretno, DIV još uvek funkcioniše. Inače, u čitavom miljeu Pčinjskog okruga, gde pripada i DIV, prosto moram da spomenem da su ostale grane privrede propale. Samo da navedem kožnu industriju, Fabrika "Koštana" više ne radi, zatim tekstilna industrija "JUMKO" takođe ne radi;jednostano, privatizacija nije ni došla na vrata Pčinjskog okruga i ovih giganata koji su to nekad bili, a znamo zašto su i propali, ali koristim ovu priliku da se privatizacijom spase bar ono zdravo što još uvek postoji u ovim industrijama. Posledica svega su naravno reke otpuštenih radnika i opet prilika za šverc, za crno tržište, a naravno socijalni program ne postoji na valjan način. Preduzeća koja se bave proizvodnjom cigareta moraju da imaju kompletno instalisane kapacitete pripreme duvana, izrade cigareta i pakovanje. Ceo proces prizvodnje treba da se obavlja u zemlji, kako bi cigarete bile svrstane u kategoriju domaćih cigareta kod plaćanja akciza i poreza. Cigarete koje se delimično proizvode u zemlju, a priprema duvana se vrši van zemlje, ne mogu da budu uvršćene u domaće cigarete. Predlog zakona o duvanu predviđa i da proizvođač cigareta mora da otkupi najmanje 2.000 tona duvana prizvedenog na teritoriji Srbije. Ovo nije u redu, jer kapaciteti proizvodnje nisu isti, pa će 2 000 tona domaćeg duvana kod DIV-a predstavljati 60% duvana od ukupne potrebne količine duvana na godišnjem nivou, što za posledicu ima proizvodnju cigareta nižih klasnih grupa, a konkretno kod DIN-a taj procenat je manji - 10 do 15%. Ovim se jedna fabrika favorizuje da proizvodi kvalitetnije sorte cigareta i ima mogućnost nesmetanog uvoza duvana, a druga guši cigaretama nižeg kvaliteta, što povlači i razliku u mogućnosti ostvarivanja dobiti. Trebalo bi da se količina otkupljenog duvana sa područja Srbije procentualno poveže sa količinom proizvedenih cigareta na godišnjem nivou po fabrikama. Predlog je 40%, to je predlog Mađarske, od ukupno utrošene količine duvana za proizvodnju cigareta, planiranu i ostvarenu u periodu od godinu dana. Ovo ima za posledicu konstantnu proizvodnju duvana u zemlji, sa tendencijom povećanja proizvodnje cigareta. Treba napomenuti i to da od proizvodnje duvana prihode ima preko 100.000 porodica u zemlji, odnosno 400.000 ljudi. Oko dobijanja licence treba definisati uslove da to može da radi proizvođač koji već ima tradiciju proizvodnje. Ovde je možda ispoljen lokalpatriotizam u smislu vezanosti za DIV, ali postoji činjenica da ta DIV, ranije monopol, kako su je zvali, postoji, bar koliko ja znam, oko 100 godina i upravo zbog te tradicije ovo govorim. Predlog zakon predviđa najmanje poslednjih pet godina. Dakle, to bi trebalo da važi i kod zainteresovanih kupaca duvanskih industrija na tenderu. Nadam se da će Predlog zakona o duvanu ući u pravne tokove na relaciji proizvodnje, obrade, trgovine na veliko i malo, uz stalni i stvarni nadzor i sankcije za prekršaje, da će konačno regulisati crno tržište, kao i veći priliv novca u budžetod akciza i poreza na zarade proizvođača i trgovaca na veliko i malo na legalan način. Toliko.
Ministar je tražio reč, ali zaista 30 sekundi, ministre, ako hoćete da iskoristite. Izvolite. (Pojedini poslanici napuštaju slau.)
Želim samo da ogovorim na nekoliko pitanja koje je postavila koleginica. Postoji inicijativa u matičnom odboru i ovo o čemu ste pričali može da se prihvati, da eventualno imamo dupli ključ koji bi dodatno podsticao kupovinu domaćih proizvođača. Dakle, da postoji minimalna količina sa kojom se složilo i Vranje, da to bude 2.000 tona, zato što oni predviđaju veću proizvodnju, a sa druge strane da to vežemo u relativnom smislu; pa čak postoji i predlog da to bude 50%, ne 40%, tako da mislim da bismo mogli da se složimo oko toga. Što se tiče same privatizacije, jasno je da je situacija u Vranju teška, u celom Pčinjskom okrugu, ali mislim da privatizacija DIV-a može biti i te kako pozitivna i to višestruko. Jer, po odredbama Zakona o privatizaciji 5% od prihoda ide lokalnoj samoupravi. Takođe, 5% ide u Fond za restituciju, a ta priča će dodatno da se razvija ove godine, naravno odgovarajućim nacrtom zakona. I ne samo to, ukoliko ovaj dom usvoji izmene i dopune Zakona o privatizaciji, tu ćemo još čvršće vezati prihode od privatizacije i njihovu namenu za razvoj privrede. Da napomenem, pošto je o tome bilo dosta reči kada se raspravljalo o budžetu za ovu godinu, naše javne finansije su napravljene u vidu ravnoteže, na taj način da se redovni rashodi pokrivaju redovnim prihodima. Znači, plate, penzije i normalno minimalno funkcionisanje države se pokriva kroz poreze i doprinose, tako da ono što je privatizacija, zaduživanje i donacije, ako sve to pogledamo, to je ono što pokriva Fond za tranziciju, sve ono što su subvencije u privredi, a rekao bih i ove namene o kojima ovde pričamo. Zbog toga je jedna od najboljih novosti koja može da se desi ove godine za Vranje i Pčinjski okrug - uspešna privatizacija. Malo je priče bilo o tome ko se sve susreće od legitimnih interesenata koji žele da budu strateški partneri i Niša i Vranja. Sudeći po interesovanju, Vranje neće biti pastorče, niti lošije tretirano. Naravno da je interesovanje za Niš veće zato što je, kao što vidite, 2000. godine proizvodnja u Vranju bila 1.653 tone, a u Nišu 12.611, tako je velika razlika. Ali sam siguran da kada ove godine obe fabrike budu privatizovane, a dobro je da budu obe istovremeno privatizovane, što u stvari potvrđuje ispravnost privatizacije, onda će istovremeno dve grupe, najverovatnije iste jačine - gabarita, (neću da licitiram, niko tu nije tipovan, ali hajde da zamislimo da oni koji imaju najveće učešće na našem tržištu imaju i najveće marke, da će to biti oni) dati i ponuditi najpovoljnije uslove. Ponudiće ne samo cenu, nego socijalni program i investicije, da se onda u nekoj dinamici ovaj veliki raskorak između Niša i Vranja vremenom smanji, jer će ekonomska snaga onih koji će biti iza ove dve fabrike biti otprilike ekvivalentna. To očekujem i na taj način relativna pozicija Vranja prema Nišu i na tržištu će biti poboljšana.
Po članu 84. stav 2. Poslovnika, obaveštavam da je zakazana sednica Zakonodavnog odbora i održaće se u četvrtak, 6. februara 2003. godine, u 10,00 časova, u sali jedan u prizemlju zgrade Narodne skupštine Republike Srbije. Ovim završavamo popodnevni deo sednice i zasedanje nastavljamo sutra u 10,00 časova. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Hranislav Perić, a posle njega narodni poslanik Slobodan Adžić. Ukupno vreme za raspravu u načelu sutra u prepodnevnom delu je 90 minuta.