Dobro jutro! Poštovane gospođe i gospodo zastupnici, ovim se Zakonom uređuje obračunavanje i plaćanje zateznih kamata. Kada dužnik kasni s ispunjenjem novčanih obveza te ugovaranje i obračunavanje najviše dopuštene stope ugovorne kamate. I konačno ovim se Zakonom također uređuje plaćanje kamata kod povrata više plaćenih javnih prihoda. Na ovaj se način također obavlja usklađivanje sa direktivom Europske ekonomske zajednice, direktivom Vijeća 93/13 od 5. travnja 1993. vezano uz nepoštene uvjete o potrošačkim ugovorima. Prema predloženom zakonskom tekstu, podzakonskim aktom odredila bi se visina kamatnih stopa. Naime Vlada Republike Hrvatske temeljem ovog prijedloga kako je definirano u Zakonu bi na prijedlog Odbora za utvrđivanje kamatnih stopa propisala uredbom stope zateznih kamata, stope najviše dopuštenih ugovornih kamata te kamatne stope za više plaćene javne prihode. I do sada je Vlada uredbom propisivala zatezne kamate i kamate za više plaćene javne prihode. U ovom je zakonskom prijedlogu jednoznačno određeno da se zatezna kamata obračunava primjenom dekurzivnog jednostavnog kamatnog računa i eksplicitno je naglašeno da nema pripisa kamate glavnici nakon isteka obračunskog razdoblja. U tekstu je također dan i matematički izraz za obračun zatezne kamate. Zakonom se također predlaže osnivanje stručnog tijela dakle odbora za utvrđivanje kamatnih stopa koji bi imenovao ministar financija, a koji bi, a čiji bi članovi također bili predstavnici Hrvatske narodne banke, financijskih institucija, potrošača i udruženja potrošača. Mandat odbora bio bi 4 godine. Predloženim zakonskim tekstom određeno je da nadzor provedbe ovog zakona kod vjerovnika, pravnih i fizičkih osoba provode nadzorna tijela koja su inače posebnim zakonima nadležna za njihov nadzor. Također propisuju se i kaznene odredbe. Prema prijelaznim i završnim odredbama Vlada Republike Hrvatske bi bila dužna u roku od 90 dana donijeti nove uredbe o visini stope zatezne kamate, najviše dopuštene ugovorne kamate te kamate za više plaćene javne prihode. A u roku od 60 dana ministar financija bio bi dužan imenovati članove Odbora za utvrđivanje kamatnih stopa. Do donošenja ovih novih uredbi vrijedila bi Uredba o visini kamatne stope, Narodne novine 72 iz 2002. godine. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora? U ime Odbora za financije i državni proračun predsjednik Odbora poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, Odbor predlaže jedan amandman pa ću u cijelosti pročitati tekst odluke odnosno zaključke odbora. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na 10. sjednici održanoj 2. lipnja 2004. godine Prijedlog zakona o kamatama s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada RH aktom od 27. svibnja 2004. godine. Uvodno je predstavnik Vlade RH istaknuo da se predmetnim zakonom otklanja mogućnost različitih postupanja vezano uz obračun zateznih kamata jer se jednoznačno propisuje da se zatezna kamata obračunava proporcionalnom metodom bez pripisa kamata na kraju obračunskog razdoblja. Osim navedenog predmetnim Zakonom određuje se da Vlada RH na preporuku stručnih tijela Odbora za utvrđivanje kamatnih stopa određuje najvišu dopuštenu ugovornu kamatu. Odbor je jednoglasno podržao prijedlog Vlade RH da se sukladno članku 161. Poslovnika Hrvatskog sabora predmetni zakon donese po hitnom postupku jer se istim vrši usklađivanje zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o kamatama zajedno sa sljedećim amandmanom. U članku 6., stavku 1. Konačnog prijedloga zakona u drugom redu iza riječi Hrvatske narodne banke stavlja se zarez i dodaju se riječi: Hrvatske gospodarske komore i Hrvatske udruge poslodavaca. Obrazloženje: nužno je da u Odboru za utvrđivanje kamatnih stopa budu i predstavnici Hrvatske gospodarske komore i Hrvatske udruge poslodavaca. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li još koji izvjestitelj Odbora? Ne. Otvaram raspravu. Idemo raspravu po klubovima. U ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice poštovani zastpnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Hvala lijepo. Još jedanput, ja ću vrlo kratko. Pretpostavljam da ovaj Zakon o kamatama nije toliko sporan. Razloge i obrazloženje smo u uvodu čuli. Vrlo kratko ću ponoviti neke od tih obrazloženja i zapravo u ime Kluba HDZ-a podržati ovaj prijedlog. Držim da i ostale stranke ne bi imale nešto posebno što bi bilo eventualno u sukobu stranačkih ili nekih drugih interesa. Otprilike pojednostavljeno kazano prethodni Zakon o zateznim kamatama nastavljen je jednim dijelom ili preuzet je iz bivše SRJ i do danas različitim izmjenama u biti imao je osnovni cilj zaštite vjerovnika. Međutim svojom primjenom kroz različita razdoblja on se na neki način transformirao u puku suprotnost od te zaštite vjerovnika i u biti svojim načinom, svojim načinom komfornom metodom koja se obračunavala u pravilu za kraće razdoblje od zateznih kamata dogodilo se to da se na, u tom kraćem razdoblju zateznih kamata komfornom metodom obračunavala kamata na kamatu i tako se došlo do enormnih iznosa u kojima su u pravilu nažalost mnoge traume se dogodile u našem društvu kako osobne, pojedinačne tako i mnoge firme naročito oni dužnici koji su bili dužnici prema bankama ali i druge, drugi, druga potraživanja koja, koja su dovela do enormnih obračuna koje na kraju su završile i stečajevima i različitim putevima. Do sada se vjerojatno eto na neki način to stavljalo u drugi plan pa nijedna Vlada do sad u pravilu nije, odnosno bez iznimke nije se posebno bavila time. Ova Vlada je nedavno početkom svibnja pokušala intervenirati tumačenjem ili odlukom, stavom o tumačenju obračunu zateznih kamata međutim evo već nakon mjesec dana, niti mjesec dana dolazi i Zakon o zateznim kamatama. To podržavamo i smatramo da ovakav način zateznih kamata u ovome trenutku je puno povoljniji za sve sudionike nego što je to bio dosadašnji način obračuna zateznih kamata. Zato HDZ ovaj prijedlog podržava odnosno smatramo da ga treba danas po hitnom postupku i usvojiti i na kraju da se ne javljam ponovo gospodine predsjedniče dopustite da osobno kao zastupnik izrazim mišljenje da, ovaj, naravno ako mogu?
Govorite u ime Kluba. Kasnije.
Hvala lijpo. Završavam. Havala lijepo. Završavam, dakle podržavam ovaj Zakon I molimo da se danas I prihvati.
Hvala lijepa. U ime Kluba IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predstavnici ministarstva, uvažena gospodo zastupnici. Pa eto i na tragu ovoga moga prethodnika mišljenja sam da je ovo hvale vrijedan prijedlog. Ponoviti ću, a puno puta sam to već rakao za ovom govornicom u Hrvatskoj se velike stvari na gospodarskom planu u buduće jednostavno neće moći dešavati preko noći. Nema više prostora za nove velike nove kredite, radikalno smanjenje porezna za najbolje je to pokazalo odustajanje od stope PDVa. Nema više prostora ni za sijanje iluzija kako će prosječne penzije sa 1.1.2005. iznositi 50% prosječne plaće. Kao što nema iluzije da će ne znam, recimo, dijasppora pokrenuti Republiku Hrvatsku ili da će nam Europska unije bez koje jasno ne možemo bilo što za ništa pokloniti. To su floskule. Znači ono što je jedino sigurno u ovoj će se zemlji iz dana u dan sve više raditi, biti će jasno bolje, ne preko noči A ovo je jedan od onih zakona koji upravo to omogućuje. Prčije svega da se radi i dase ispravi pod navodnicima jedna civilizacijska nepravda i onaj tko ga ne bi podržao dosta ne bio normalan. Prvo dobro je da se zatezna kamata više ne pribraja glavnici. Svi znamo što se dešavalo u proteklih 14 godina kada su kamate znale iznositi 3,4, 5, 6% mjesečno a bilo je slučajeva da je su zatezne kamate iznosile i 1% dnevno. Pred recimo mjesec ili mjesec i pol gospodin Klarić je za ovom govornicom spominjao slučaj jedne zagrebačke tvrtke koje je tamo 91. godine dugovala 60 tisuća kuna a krajem prošle godine bila je obvezna platiti 14 ili 15 milijuna kuna. Svi znamo za bezbroj takvih sličnih slučajeva, kada su mali ljudi za 14, za 20 tisuća maraka ostajali bez stanova, bez kuća, bez imanja. Meni se po tom pitanju gotovo svakodnevno obraćaju ljudi bili iz Rovinja, Fažane, Pule, Zadra i tako dalje i jasno da takvoj praksi valja stati na kraj. DRugo što treba reći da su u ovoj državi kmatarili svi. Kamatari, lihvari, dileri djecu na ulicu po tom državnom modelu, kamatarile su tvrtke kamatarile su bake, lokalna samouprava, i sama država. Usuđujem se čak reći da je najveći lihvar u ovoj zemlji bila država, pardon najveći lihvar bile su državne institucije, točnije naši sudovi odnosno zavod za platni promet današnja Fina. Zašto je tome bilo tako. Sudovi bi redovito tražili obračun zateznih kamata jasno jer zato nisu osposobljeni, od Zapa. A ZAP je redovito pribrajao kamatu glavnici čime je oštećeno bilo na desetine, stotine tisuća građana Republike Hrvatske. to što sudovi s druge strane pod navodnicima, nisu osposobljeni za izračun zatezne kamate to ne znači da su mogli odnositi u najmanju ruku dvojbene nemoralne presude. Sva je sreća s druge strane da u ovoj zemlji, da se našalm, imamo milijon i pol dva milijona nerdješeni predmeta, jer je tako mogli biti da su bili ažurni oštećenih još par stotina stisuća građana Republike Hrvatske. To jeste dužnika, što ih s druge strane jasno ne amenstira ako nisu uredno ispunjavali svoje ugovorne obveze. Ali u poslovnom svijetu jednostavno nije uvij ktako jednostavnio poslovati. Pogotovo to nije bilo jednostavno poslovati u Republici Hrvatskoj Pogotovo ne malima koji su morali sve svojim rukama stvoriti, znači onima koji nisu imali monopol koji nisu sudjelovali u pretvorbi, onima za koje nitko nije mario, koje je nelikvidnost koja je vladala zemljom 98.,99. naprosto upropastila jer su morali uzimati poslove zaduživati se. A na kraju im velike tvrtke nisu platile. A oni bi propadali.Sada se postavlajju kod ovoga zakona po mom sudu dva pitanja. Prvo zatezna kamata na današnji dan iznosi 15%. Dali će ona biti smanjena. Klub IDSa predlaže da ona u buduće izosi maksimalno 11 %, jer u zemlji u kojoj inflacija ispod 2 i pol posto valjda godišnja zaradabanke ili nekoga lihavra od 500% trebalabit biti sasvim dovoljna. Sve ostalo bilo bi lihvarenje. I drugo, a to je centralno pitanje, dali bi kamatari znači te banke institucije i tako dalje, ali i sudovi ali su pogriješili, to jeste država, dali bi ona trebala obeštetiti obešćeneje građane koji su u nekim sluačjevima čak i samo ubistvima rješavali svoju dužničku agoniju. Gospoodo ima i takvih slučajva. bili su časni ljudi koji nikome nisu ništa dugovali, koji su naprosto dovedeni do pod navodnciimadužničko ropstva i naprosto samoubojstvima su sebi pod navodnicima skraćivali i svojoj obitelji psihičke i sve ostale muke. Znači dali bi sada banke država, kamatari i tako dalje, trebali retroaktivno zbog neosonovanog obogaćenja barem u onom roku kod zazona o obveznim odnosima od 5 godina znači dali bi trebali vraćati novac. I ovvdje se postavlja onda pitanje kako glastai za ovaj zakon. Ja znam kada bi se sada išlo na retroaktivno vraćanje ovogan ovca, da bi naprosto državav bankrotirala, da bi se banke u ovoj zemlji zatvorile, država bi dospjela na crnu listu s kojom nitko ne bi htio raditi. Ali otvorimo već jednom i o tome raspravu jer na stotine tisuća građana doslovce je opljačkano od tih institucija u Republiic Hrvatskoj. Navodno da je u Hrvatskoj u kamatareno kroz taj način pribajanja kamata glavnice, od prilike onoliko novaca koliko iznosi hrvatski vanjski dug znači negdje oko 25 milijardi dolara. Tu cifru spomenulo je aktualna ministrica pravosuđa. Za u buduće svi znamo kako će se jasno vjerovnici ponašati, ali što je znači sa onima koji su oštećeni. Kako njima pomoći. Treće što treba učiniti ovdje je ograničiti ugovornu kamatu, maksimalno 8%, ako će zatezna iznositi maksimalno recimo po prijedlogu IDSa 11%. Zakon o obveznim odnosima spominje prije svega stopu ugovorne kamate koja ne može biti veća od kamatne stope koja se plaća na štedne uloge po viđenju, zakon o obveznim odnosima isto tako nalaže da ako kamata nije utvrđena ona ne smije izositi više od 6%. I konačn o taj isti zakon o obveznim odnosima kaže da kamatama da u kamatama proizašlim iz ugovora o privredi ona može biti najviša 8%. SAda danas čitamo u NOvom Listu Glasu Istre i tako dalje, da udruga bankara predlaže talijanski model da se na ugovorne iznos, da se ugovorni iz nosi povećaju za 50%, pa čak nas plaće da bi na taj način ne znam autokrediti trebali maksiamlno iznositi 12%, za kuću nekih 10%, kredit na tekućim računa uz kamatu od 22%. a ko se već predlaže taj talijanski model, onda neka jednostavno pogledaju sa koliko se ovaj kolika je kamata na automobile u Italiji, ona između 0 i 1%. Plus 50% znači maksimalno bi treabl iznositi 1 i pol posto, na stanove maksimalno 4%, pa bi trebala iznositi 6%, u hrvatskom slučaju i tako dalje ali pustimo naprosto nešto što će ova naša komisija u buduće znači rješavati. Drugo, kamata na štednju po viđenju u kunama prosječno u Hrvatskoj koju isplaćuju naše banke iznosi 1 , 77%. Dok sredstva na žiro računu i tekućem računu iznosi znači banke nam plaćaju 0,75% kamatu. Međutim te iste banke na minusu na tekućem računu naplaćuju danas 15% prije godinu dana sve su preko 20%, a na prekoračenje dopuštenog minusta, neke do 30%. Mi za minus na kartici ne znam Dinersu, Americanu i tako dalje još danas plaćamo 3, do 5% mjesečno. Sve to naši građani jasno znaje, ne mare živjeti jednostavno se mora. Osim Erste banke koja zateznu kamatu u ovom času obračunava 15%, sve ostale banke zateznu kamatu koja je zakonom nota bene određena na 15% naplaćaju 18% bez ikakvih konzekvenci, a ima banaka kao Primus nju namjerno spominjem, koja naplaćuje kamatu zateznu čak 30% a zakonom je definirano da je 15%. Znači sve kazne koje se spominju u ovom prijedlogu su logične, ali za banke su male. Kako banke znači svesti na realnu dobit to je drugo pitanje, a možda bi ovdje trebalo čak i kaznama zatvora tu materiju regulirati. Doduše kada govorim o tim stranim bankama, jasno one danas domaće pravne osobe, one djeluju po hrvatskim zakonima, zapošljavaju naše ljude, dobit plaćaju u Republici Hrvatskoj, normalno dobit izvlači u inozemstvu, lišile su nas druge strane straha od bankrota koji je potresao Hrvatsku 90-tih godina, dovoljno je spomenuti Riječku, Gluminu, ne znam Osječku banku itd. a one koje su s druge strane opstale, sanirane su sa desecima milijardi iz proračuna Republike Hrvatske. Jedina banka koja nije sanirana, koja je imala ogromnih problema, ni sa lipom državnog novca, bila je Istarska banka. Ponavljam IDS podržava ovaj zakon. Ovo je jedna po mom sudu konkretna gospodarska pa i socijalna mjera, hvale vrijedna mjera. Hrvatska mora ograničiti visinu kamate na kredite, jer time se može pokrenuti neka aktivnost. Mi nećemo sa milijardama dolara jasno pozajmljenim u inozemstvu ubuduće raditi velike stvari u Hrvatskoj već trebamo npr. građane potaknuti da investiraju manjom kamatom, lakšim dolaskom do građevinske dozvole kredita, smanjenom cijenom nekretnina i tome sl. Jasno onima kojima je ugovorena na današnji dan visina kamata iznad od države precizirane, a što bi se trebalo uskoro učiniti, treba se tima ubuduće izići u susret i svesti istu na najvišu moguću mjeru. Ovdje se ovim zakonom kako bi narod rekao, jednim udarcem naprosto nekoliko muha može ubiti. Smanjuje se zatezna kamata. Treba smanjiti ugovornu kamatu, treba redefinirat obračun zatezne kamate jasno kao što se predlaže na način da se ne uračunava u glavnicu. I za kraj ponavljam, ovo je jedna stvarna gospodarska razvojna pa samim time ako baš hoćemo i socijalna mjera i moramo shvatiti jasno da život zapravo ovisi od malih stvari kojima su kamate taj život, a mnogima su kamate taj život upropastili. Građani hoće jasno da žive u jednoj uređenoj državi, a ovaj zakon to može pridonijeti da naprosto znaju koliko će platiti unaprijed kamatu ukoliko dođe do nekih problema. Još možda samo jednu rečenicu za koga ovaj zakon najviše Vlada predlaže. Ja bih se čak usudio reći da ovaj zakon se više predlaže za samu državu nego za građane. Zašto? Vidite u zadnje vrijeme je bilo dosta govora o ovome deficitu. Nije sada bitno koliko on iznosi, međutim nešto drugo je ovdje interesantno, da naši građani od države u ovome času potražuju 8,5 milijardi kuna po raznim osnovama bilo zbog ne znam zbog dugova za prekovremene sate, policajci itd. Gospodin Bajić je spomenuo jednom prilikom da nema straha da država isplati svih 8,5 milijardi kuna jer da oni dobijaju otprilike 51% sporova glede oštetnih zahtjeva. Znači država se već u ovom času može pripremiti na isplatu 4 milijarde kuna našim građanima i institucijama. O tome je bolje ne razmišljati, ali o tome ćemo progovoriti uskoro prilikom rebalansa proračuna pa se onda doista ovaj zakon nameće kao onaj koji bi trebao na neki način spasiti i samu državu, a ne samo građane. Sve u svemu dobro je ako jedni i drugi iz ovoga izvuku korist, ali još jedanput navodim naprosto ova buduća komisija treba voditi računa da se neki prijedlozi naših bankara koji su prejak lobij izgleda i za ovu Vladu ne realiziraju na način da nam ponovo po ne znam koji puta te institucije zagorčaju život. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HNS-a PGS-a gospodin zastupnik Nikola Vuljanić.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Kao što je gospodin Kajin već rekao i uvodničarka, ovim se zakonom uređuju dva područja. Područja kojima u praksi vladaju zakoni tzv. divljeg kapitalizma gdje još uvijek vrijedi primjena metode zgrabi šta možeš, a zna se tko u takvim okolnostima profitira, tko plaća račun. Prvo područje je primjena zateznih kamata gdje su se zatezne kamate do sada najčešće nakon nekog obračunskog razdoblja pripisivale glavnici pa se onda obračunavala nova zatezna kamata na tako formiranu glavnicu, a to je tzv. anatocizam, dakle kamata na kamatu. Na taj su način vjerovnici ostvarivali enormne zarade sasvim u nesrazmjeru s visinom kredita koji su davali i sa rizikom koji su imali. To je nesumnjivo ako pogledate Kazneni zakonik definicija lihvarstva. Dužnici su u toj situaciji padali na prosjački štap, desetine i stotina tisuća ljudi su ostali bez imetka u Hrvatskoj. Drugo područje određivanje maksimalne ugovorne kamate što je regulirano člancima 399. do 402. Zakona o obveznim odnosima kao općeg propisa te u kaznenom smislu najopćenitije naravno u članku 233. Kaznenog zakona. Zakon ovaj predloženi predviđa osnivanje odbora za utvrđivanje kamatnih stopa koji će Vladi preporučivati maksimalnu ugovornu kamatnu stopu usklađenu sa statističkim podacima za određeno razdoblje. Naravno klub HNS-a i PGS-a podržava sva nastojanja da se zaštiti veliki broj građana Republike Hrvatske od nedopustive pljačke kroz nerazumne kamatne stope, nepravedni obračun kamata. No upozoravamo na jednu stvar, i u dosadašnjoj regulativi bilo je mogućnosti zaštite građana, dakle dužnika no te su se mogućnosti vrlo rijetko koristile. Tako primjerice Zakonom o obveznim odnosima članak 279. stavak 1. propisuje se da na dospjelu a neisplaćenu ugovornu ili zateznu kamatu te na druga dospjela povremena novčana davanja, dakle kamate ne teče zatezna kamata izuzev kad je to zakonom određeno. Dakle anatocizam kamata na kamatu i do sad se mogao spriječiti, odnosno važeći pozitivni propisi su onemogućavali takvu praksu, a ipak su se događala stravična lihvarenja. Doduše člankom 400. istog zakona govori se da se te odredbe o zabrani naplaćivanja kamate na kamatu ne odnose na kreditno poslovanje banaka i drugih bankarskih organizacija. Dakle banke su mogle naplaćivati kamate kamate na kamatu, tu zakonskih prekršaja nije bilo. No zanimljivo je da se upravo taj dio propisa vrlo često koristi kada dođe do sudskih sporova u sudskoj praksi i da ga predloženi zakon, ovaj predloženi zakon koji je ipak na neki način lex specialis, ne spominje pa će i dalje se nastaviti važenje ove odredbe Zakona o obveznim odnosima koja je u direktnoj suprotnosti s ovim zakonom koga bi sad na ovom zasjedanju trebali donijeti. Pojavit će se sukob dvaju zakona od kojih je jedan lex specialis, drugi generalni zakon i pitanje je kako će se sudovi dalje ponašati. Najvjerojatnije da će postupati po interesima jačega kao što su i do sada činili, praksa to pokazuje i banke će i dalje naplaćivati kamate na kamate, ovaj puta ne po Zakonu o kamatama nego po Zakonu o obveznim odnosima. Isto tako stavak 2. članka 279. Zakona o obveznim odnosima kaže na iznos neisplaćene kamate može se zahtjevati zatezna kamata samo od dana kada je sudu podnesen zahtjev za njenu isplatu. Prije tog zahtjeva dužnik treba biti upozoren, treba čitav postupak proći, ta se praksa naravno nije poštivala, inače ovakvih lihvarskih pljačkanja kako se događalo u posljednjih ponešto godina ne bi bilo. Stroga primjena ovoga Zakona spriječila bi većinu nepravedne prakse. Članak 399. opet Zakona o obveznim odnosima govori da stopa ugovorne kamate između pojedinaca ne može biti veća od kamatne stope koja se u mjestu ispunjenja plaća na štedne uloge po viđenju, to je ovo što je kolega Kajin pričao, to se nigdje nikada i ni na koji način ne poštuje ugovorima koje građani pa i tvrtke sklapaju sa bankama. Još nešto o ugovornoj kamati. U članku 399. stavak 4. Zakona o obveznim odnosima stoji ako je ugovorena veća kamata od dopuštene primjenit će se najveća dopuštena kamata. Dobili smo jedan amandman na klupe koji u tom smislu modificira i ovaj predloženi zakon, to već stoji u zakonskim propisima na žalost ne primjenjuje se. Budući da će u sudskoj praksi doći do kontroverznih situacija odnosno do toga da generalni Zakon, Zakon o obveznim odnosima i leg specialis Zakon o kamatama na sasvim različit način i suprotan način rješavaju istu situaciju, trebalo bi očito nešto poraditi i na tom generalnom zakonu. Evidentno je da zakonske mogućnosti zaštite građana od lihvarenja i kamatarenja i sada postoje. Možda su nedorečene, možda nisu prilagođene trenutku jer ovaj Zakon je preuzet iz Jugoslavije ali postoje. Upitno je jedino da li postoji politička volja kako vlasti tako i sudbenog aparata da se stane na stranu građana a ne na stranu bankarskih divova. Značajna je još i odredba članka 401. Zakona o obveznim odnosima koja kaže da kamata prestaje teći, dakle prestaje se obračunavati kada svota dospjelih a ne isplaćenih kamata dostigne glavnicu. Dakle, ako je dužnik posudio 50 tisuća maraka on može vratiti 100 maraka ili neke druge valute, ne 101 tisuću, Zakon o obveznim odnosima to spriječava. Naravno praksa pokazuje da toga za dužnika ništa. Prema riječima dr. Borisa Viznar jednog od naših najznačajnijih stručnjaka što se tiče obveznih odnosa Zakon o ovom odredbom zapravo zabranjuje sazrijevanje kamata što prema njegovim riječima znači da se ne smije dozvoliti da kamata postane neka vrsta rente, nego kamata treba ostati ono kako je zakon definira dakle naknada vjerovniku za posuđeni novac. U situaciji kada kamata prelazi visinu glavnice ona jednostavno postaje renta i vjerovnik može neograničeno živjeti na račun dužnika. U obrazloženju prijedlog koji je zanimljiv zapravo za donošenje ovog Zakona po hitnom postupku predlagač govori samo o prilagodbi "pravnoj stečevini Europske unije". Klub HNS PGS-a ne može i ne želi povjerovati da je samo tako. Dobiva se naime utisak da se većina postupaka i odluka koje Vlada predlaže da su palijativnog i vatrogasnog karaktera. Odnosno da se predlažu odluke isključivo o onom o čemu netko izvan Hrvatske vrši pritisak ili mi mislimo da bi on mogao vršiti pritisak ili se sprema vršiti pritisak kao što je slučaj MMF-a kod poreza za dodanu vrijednost, slučaj nekih članica Europske unije oko ekološko ribolovnog pojasa, usklađivanje s međunarodnim konvencijama u kaznenom zakonu itd, dakle čitavo vrijeme radimo ono što mislimo da nam je netko rekao da trebamo napraviti ili što nam je netko stvarno rekao da trebamo napraviti. Pa valjda imamo i svoje razloge zbog kojih donosimo zakone koji će vrijediti u našoj zemlji, koji će vrijediti u Hrvatskoj. Sasvim je jasno da naše zakonodavstvo trebamo prilagoditi europskim kriterijima, to nije pitanje, HNS se konačno godinama zalaže za to, no ne treba raditi, kao što sam već u diskusiji oko Kaznenog zakona samo zato da se udovolji nečijim pritiscima. Prilagođavanje standardima dobro je prvenstveno što su ti standardi efikasni pokazalo se u praksi u nekim drugim državama i dobri i od interesa za građane Republike Hrvatske. Dobro, shodno tome što se tiče ovog Prijedloga zakona, bilo bi ne samo potrebno nego neizbježno prilagoditi ovaj Zakon generalnom Zakonu, odnosno izvršiti adekvatne promjene Zakona o obveznim odnosima, da ne bi došlo do kolizije ova dva Zakona. To je zapravo ispunjavanje duha nekakvih europskih standarda i Europskih načela djelovanja. Temeljni razlog za donošenje ovog Zakona trebao bi biti sprečavanje lihvarstva, kamatarenja, i zapravo užasna je situacija u kojoj su građani i čitave obitelji zbog početno skromnih nevinih kredita primjenom nepoštene kamate i njenih nepoštenim obračunom ostaju bez cjelokupne imovine. Situacija u kojoj kriminalci ili oni koji se služe kriminalnim metodama da bi ostvarili dobit čak i nasilno naplaćuju takve kamate postaju bogati pa i ugledni građani. TE su okolnosti vrlo jasno opisane u članku 233. Kaznenog zakona, tko iskorišćuje nuždu teške imovine prilike, nedovoljno iskustvo, lakomislenost ili smanjenu sposobnost rasuđivanja druge osobe primi od nje ili s njom ugovori za sebe, ili drugog imovinsku korist koja je u očitom nesrazmjeru s onim što je on dao, učinio, ili se obvezao dati ili učiniti kaznit će se novčanom kaznom ili kaznom zatvora do 1 godine. I drugi stavak, kaznom iz stavka 1. ovog članka kaznit će se tko se bavi davanjem zajmova uz ugovaranje nerazmjerne imovinske koristi. Primjenom, bolje rečeno izbjegavanjem primjene duha zakona o obveznim odnosima koji je sada na snazi i otimačinom pored i iznad Zakon, banke su i ne samo banke ostvarile ogromnu korist na račun najsiromašnijih građana Republike Hrvatske i izašle prelijevanje društvenog bogatstva u jedan smjer u koji ne mogu vjerovati da je zakonodavac htio da se društveno bogatstvo prelije. Trebamo se upitati a i kolega Kajin je to rekao, što je s tom imovinom, što je s tim bogatstvom, što je s tom ostvarenom nepravednom dobiti i ima li način da se ta nepravda barem ublaži ako već ne poništi ili jednostavno pojeo vuk magare pa što je bilo bilo je. Klub HNS PGS-a smatra lihvarenje i kamatarenje, a to je jednostavnim riječima ono što ovaj Zakon želi spriječiti izuzetno opasnim djelom. Stoga, u amandmanima koje ste nadam se dobili na klupe predlažemo povezivanje članka 10. ovog Zakona gdje je govori o kaznenim odredbama za kamate obračunate u suprotnosti sa Zakonom sa člankom 233. Kaznenog zakona, dakle ne prekršaja nego Kaznenog zakona, odnosno predviđene zatvorske kazne za ugovaranje, obračunavanje ili naplaćivanje kamata viših od onih koji će se propisati onako kako je uređeno člankom 5. ovog Zakona. Smatramo da bi ovaj Visoki dom i ovom prilikom trebao pokazati da stoji iza interesa i pravne zaštite ne samo multinacionalnih i domaćih bankarskih divova, novopečenih bogataša koji se posudbom novca pod nemoralnim i nepoštenim na zakonu konačno neutemeljenim uvjetima nego da stoji iza interesa naših građana onih koji silom loših prilika žive od dana do dana, od kredita do kredita i nadamo se da će ovaj Sabor zaštititi upravo te interese. Ostatak zakonskog teksta naravno s prethodne ograde smatramo prihvatljivim i podržat ćemo ga. Hvala.
Hvala lijepo. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Josip Leko.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici! Na početku da kažem jednu anegdotu kad sam jednog profesora Ekonomskog fakulteta upitao nešto o kamatama da mi obrazloži došao sam s prijedlogom ovog konačnog zakona on mi je otprilike ovako rekao. Nemoj se baviti time jer su banke u Hrvatskoj još uvijek prejake. To je otprilike situacija u kojoj mi donosimo Konačni prijedlog Zakona o kamatama. Na to odmah da se nastavim, ovaj zakon nije potpuno regulirao kamate a naziva se zakon o kamatama. U prvom članku govori o zateznim kamatama i o ugovornim kamatama. S obzirom da svi čak i oni koji nisu profesori na Ekonomskom fakultetu ili nisu ekonomisti po struci znaju da je uloga kamata u gospodarstvu jedne zemlje u fiskalnom i monetarnom sustavu možda jedna od važnijih poluga a zatezne kamate su cijena korištenja sredstava koje određuje država na temelju drugih ekonomskih parametara. Bez obzira kako ćemo mi donijeti ovaj zakon bankama zbog nepreciznosti ostaje mogućnost da u vremenskom sljedu korištenja bankarskog kapitala naplaćuju kamate na način da najprije naplate kamate pa onda naplaćuju glavnicu i tako osiguravaju sebi povoljniji položaj. Sadašnji način obračuna kamata potiče i djeluje od 1994. godine kada je donesena uredba o visini zatezne kamate odnosno od 1996. godine kad je donešen zakon. Kolegice i kolege zastupnici, prisjetimo šta se u Hrvatskoj događa od 1994. godine u ekonomskom, financijskom a ja bih rekao u temeljnim odnosima hrvatskog društva. Privatizacija na hrvatski način je na vrhuncu, raspored u društvu, raspored ekonomskih i financijskih snaga je upravo u periodu 1994.-1993. godine Hrvatska donosi stabilizacijski program ali on nikada nije dao rezultate u cjelini. Dakle, kamate su bile zatezne kamate i način obračuna zateznih kamata su bile sredstvo za utvrđivanje novih odnosa u hrvatskom društvu, novih moći rasporeda snaga. Zašto je to tako trajalo? Šta je motiviralo Vladu da sada podnese ovakav prijedlog a po našem sudu bolje i ovakav nego nikakav, nego da se nastavi trend koji smo imali. On nije potpun. Dakle, šta je motiviralo Vladu Republike Hrvatske da sada iziđe sa ovim prijedlogom? Ja mislim da svi u Hrvatskoj znaju da je jedna afera obilježila zatezne kamate u hrvatskom bankarskom ali i ekonomskom svijetu i da su se vodili sporovi preko novina i putem sudova. Ne mogu tvrditi da je to jedini razlog ali je zaista simptomatično da sada dolazi Zakon o zateznim kamatama. Naravno, metode o kojima je riječ morale bi utvrđivati i dinamiku a ne samo metodu. U samom zakonu u članku 1. već sam rekao da se govori o zateznim kamatama u 1. stavku 1. članka i u 3. stavku 1. članka govori se o ugovornim kamatama. Moram reći da je članak neprecizan kad se preciznije pročita cijeli zakon nije sigurno da li se ova odredba odnosi na vjerovničko dužničke odnose između pravnih i pravnih osoba, pravnih i fizičkih osoba, i fizičkih i fizičkih osoba. Ja mislim da je uloga zakonodavca, uloga Sabora da osim ekonomskih motiva mora imati i socijalne motive i zaštita slabijeg na tržišnoj utakmici, posebno onih koji pristupaju ugovorima tzv. pridružuju se općim pravilima kao što su kartična poslovanja i pristupanje općim pravilima banaka. Mislim da bi ovaj zakon morao oštrije i preciznije sankcionirati obračun kamata kod kartičnog poslovanja banaka. Time bismo izvršili zadaću kao Sabor u socijalnom smislu ali i omogućili da tako kažem pravedniji sustav financijski. U Klubu SDP-a ocjenjujući ovaj zakon ipak kao korak ka pravednijoj metodi obračuna kamata i barem zakonskoj obvezi svih sudionika u financijskom tržištu Republike Hrvatske da se drže metoda koje ovaj zakon propisuje nadam se da će neovisno tijelo na temelju vrlo važnih ekonomskih pokazatelja moći pravedno, pravično i ekonomski opravdano utvrđivati visine zateznih kamata a s tog stajališta Klub SDP-a će poduprijeti donošenje ovog zakona uz napomenu da očekujemo da će doći cjeloviti Zakon o kamatama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSP-a gospodin zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade! Klub HSP-a je na zadnjoj sjednici kad je davano autentično tumačenje Zakona o zateznim kamatama zatražio od Vlade da se ova materija regulira novim zakonom i stoga nam je drago da je Vlada odmah i brzo reagirala na zahtjev Kluba HSP-a i uputila je ovaj zakon u proceduru. No, ovdje se moramo prije svega osvrnuti na situaciju u kojoj se nalaze danas hrvatski građani. Znamo i sami da je glavni povod za davanje autentičnog tumačenja bio slučaj jedne vrlo moćne banke koja je došla u situaciju da je prema njoj primijenjena metoda lihvarenja i kamatarenja kojom ona postupa prema hrvatskim građanima. U Hrvatskoj danas imamo na dijelu dvije metode lihvarenja. Jedna metoda lihvarenja je uz lomljene prstiju. To nam je slučaj Slavonskoga Broda i obračuna mafija. I druga metoda je metoda zakonskoga lihvarenja na račun hrvatskih građana kao što danas radi i FINA i što rade banke i štedionice. Prema tome, očito je da država pravna ne djeluje jer da država pravna djeluje ne bi bilo slučajeva kakvi su u Slavonskome Brodu niti bi bilo slučajeva koji su danas iznošeni ovdje a to je da je maksimum na koji može iznos zatezne kamate je 15% a da banke unatoč tome obračunavaju zateznu kamatu po 18% i po 30% i zanimljivo to sve prolazi u ovršnim postupcima. Zašto prolazi ovršnim postupcima i sami smo čuli i znamo sami kako se ovrha provodi. Naime, znamo i sami a mi smo prvi u ime klub HSPa je prvi rekao da su mnogi hrvataski građani zvog navodnog dugovanja od kune iako i tu nije bilo dokaza u ovršnom postpuku na način koji se vodi ostali bez svoga imetka. Također je posteoji jedan puno slučajeva da se izdaju računi od i od komunalnih poduzeća, u vlasništvu općina i gradova, i ide se na ovrhu a nitko i građani ne znaju, i ne provjerava se dali postoji takvo dugovanje nogo se provodi ovrha, i u uz ovakav način lihvarenja doseglo se do toga da su ljudi ostajali bez imetka zbog jedne kune. I sada koji su dosezi ovoga zakona. Pravno gledano, oni će napraviti nešto a to je se u buduće neće moći ovako lihvariti i kamatariti na način kao što rade banke , štedionice i sve druge isntitucije koje se bave davanjem kredita. Ali nama ostaje nerješeno ono pitanje a toje pitanje ovrha koje su već sjele na račun mnogim hrvatskim građanima i koji su otali bez imetka. dosezi onoga autenitčnog tumačenja dali će se jer znamo da autetnično tumačenje ima doseg samo unatrag 5 godina, a pitanje je vidjeli smo i stajališta i sudaca trgovačkog suda, i drugih sudova kako i na koji način će se moći u takve slučajeve zaštiti građani. prema tome situcija nije baš tako jednostavna. A da ne govorimo o nim slučajevima kojima je ovrha već gotova i koji su ostali bez imetka. Prema tome ulazimo u jednu situaciju kada znamo da su nam građani u ovome trenutku zaduženi za preko 50 milijardi kuna, zašto su zaduženi, zbogtoga što im za puko preživljavanje iznosi mjesečni prihodi ne dostižu ni dvije trećine njihovih rashoda. Jedina je alternativa garđanima da se zadužuju, a onda tek ulaze u ralje kamtara, lihvara, i u bankovni stroj koji će im u biti sve to oduzeti. S druge strane znamo i sami činjenicu da nam preko 87 % banaka u stranom vlasništvu a to je sa onima paketima banke znači nisu samo banke došle u strano vlasništvo, nego su došli i razno razni hoteli, poduzeća, odnosno trgovačke tvrtke i sve ostalo. Znači na taj način je banke su kroz fino okupirale i imaju ogroman monopol na hrvatskome tržištu. Prema tome, zbog toga da su je zadržana prava državna banka da su postojela druge banke, država, znači Vlada je mo gla bi reagirati na pravi način već u ranijim fazama da s ene dopusti ovakvo lihvarnje prema građanima. No sada smo došli u situaciju da i iovo što stoji u ovome zakonu pitanje je dali će se postići ono što se u biti piše u medijima i što se planira, a to je da ugovorna kamata bude oko 8% i da zatezna kamata bude oko 10%. Teško je to za očekivati, zašto, zato pšto su banke postale lobi sami za sebe, a što će i ovome odboru za utvrđivanje kamata tko će sjediti sjediti će bankari. I sada dolazimo u ono zanimljivu pravnu situaciju, za sve slučajeve znači i za ugovornu kamatu i za zateznu kamatu, i za ovu kamatu na više plaćene javne prihode, donosi odluku odnosno uredb7u Vlada na prijedlog tzv. Odbora za utvrđivanje kamata. E sada kako ćemo tu reagirati. Dali će Vlada, nije točno pravno rješeno, dali Vlada uvijek mora slušati ono što im oni predlože. To ne stoji uunutra,, kaže, preporuka. Prema tome tu si je Vlada već automatski sama ruke svezala u smislu zaštite interesa hrvatskih građana. Ali i kada bi Vlada to uspjela da bude visina ugovorne kamate 8%, zatezne kamate 10% što ja ne vjerujem niti mi vjerujemo kklubu HSPa bankari imaju druge mogućnosti. Znamo i sami kakve imaju mogućnosti. Da će vam određivati razno razne naknade i te naknade povisivati na iznose kredita, Razno razne naknade na žiro račune, na tekuće račune povisivat će depozite i nema straha o tome da će se uspjeti da će bankari uspjeti ostatia bez svoga već planiranoga prihoda. Kada govorimo o varijantama da uzlazimo u Europsku uniju i sve ostale stvari, zbog čega se ti isti bankari ne ponašaju u Hrvatskoj na način kao što se ponašaju u zemljama iz kojih nam dolaze, zbog čega nisu iznosi kredita stambenih, potrššačkih drugo razno raznih sa kamatnom stopom kakvi su u zemljama iz koje te sve banke dolaze. Prema tome, nisam siguran da će se uspjeti sve riješiti na način koji bi se trebalo riješiit, najgora je ona stvar što a ovdje bi se ja založio i mi iz kluba HSPa da ovaj zakon ima potvarano djelovanje na sve one slučajeve kamatarenja prema ljudima običnima građanima. NOrmalno minista se odmah mršti zna da to neć emoći provesti, i da mu je teško, a to hrvatski narod očekuje i to bi mu jedino HSPe mogao ispuniit. Prema tome situacija je jasna, mi ćemo podržatia ovaj zakon, zbog činjenice da bar u buduće nema takvih situacija, ali kažem ostaje neriješeno pitanje da su ljudi ostali bez svega, da nas se hrane po sirotištima. Da su ostali na cesti a u isto vrijeme je poreknuto i ocjena ustavnosti vezano za zadnje autotenično tumačenje. Prema tome mi ćemo glasati djelomično smo zadovoljni a nećemo biti zadovoljni do kraja dok ne profunkcionira pravna država. Dok se ne riješi slučaj lihvarenja lomljenjem prstiju, i dok se ne riješi slučaj kamatarenja po zakonu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HSSa gospodin zastupnik Ruka Rojić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i koelge zastupnici. I mi u HSSu podržati ćemo prijedlog ovoga zakona. Ali ne možemo seo oteti dojmu da je ovaj zakon zapravo posljedica afere o kojoj ste svi govorili, a ne brige o ljudima koji su iz upravo odredava ovoga zakona kji je vrijedio do sada, bili najviše zakinuti. Ovdje smo čuli priče o sudbinama ljudi koji su zbog enkoliko tisuća eura zapravo završili kao siromasi na čije je hipoteke na čije vrijednosti, bankarski i krupni kapital stavio šapu i zapravo oslobodio ih o njihove imovine. Da je taj zakon motiviran ovaj zakon motiviran tim razlozima olnda bi bili puno sr4etniji, onda bi on bio donešen i mnogo godina ranije, a ne sada kada je zaprav ona neki način u funkciji zaštite krupnoga kapitala. Mislim da mi ovdje narodni zastupnici Hrvatskom saboru prije svega moramo brinuti o ukupnosti i našim graađnima prije svega a tek odna o krupnom kapitalu koji je zasigurno kriv što do sada ovakav zakon nije donešen. jer ne može mi nitko opravdati i ne može nitko objasniti zapšto zakon koji smo prezeli o obračunu komfornomo bračunu kamata, koji tako beskrupulozno ziđa kamate na kamatu, na glavnicu i na taj način dovodi dugove od par eura od par stotina eura, par tisuća eura na iznose od par desetaka ili stotina tiusća eura ili čak milijunske iznose koje zasigurno nisu mogle biti u interesu b ilo koga, a ponajmanje običnog hravtskog čovjeka koji živi i radi od svoga i živo od svoga rada. Hoću reći da su oni koji su se bavili banakrstvom koji su kreirali financijski sustav ove države dobro znali da hrvatski čovjek nema previše novaca u svom đepu. Ali ima dosta i9movine, ima dosta imovie, i da bi preživio i da bi svakodnevno mogao živjeti bio osuđen odlaziti kod tih i takvih institucija i bez uvejtno zapravo potpisivati smrtnu presudu sam sebi jer je uzimajući nekoliko tisuća eura zapravo dovodio svoju egzistenciju i svoj život u pitanje. I to je ono što je dobro da se riješi. I dobro je da se to rješava i ovim Zakonom i da se na ovaj način makar sada kada je to posve kasno, ta tema uzima i rješava. Znači ovim zakonom kao što znamo rješavaju se zatezne kamate koje su se do sada obračunavale po konfornoj metodi i zaista proizveli ove učinke o kojima sam govorio. Rješavaju se i ugovorne kamate. Znam da će kod bankarskih institucija ova odredba izazvati velike nedoumice, zato i naše tumačenje koje smo dali povodom … mjesec dana o članku 3. stavku 1. Zakona o zateznim kamatama, izazvalo velike i uzburkalo duhove kod bankarskim krugova. Znam da je to jednim dijelom možda zadiranje i u nekakve ugovorne odnose između dvaju poslovnih partnera, ali svakako podržavam ideju da te institucije i sve one institucije koje se bave bankarskim i financijskim sustavom moraju uvažiti činjenicu da u svojim domicijelnim državama posluju sa kamatama po 2, 3, a i čak nekoliko … čak ponekad i desetak posto manje nego u našoj državi gdje imaju svoje ekspoziture i svoje filijale. To je nedopustivo. Mi moramo zapravo ovakvim intervencijama ograničiti maksimalne iznose ugovorenih kamata da bi poslovali i da bi naši građani mogli živjeti u skladu sa svojim stvarnim mogućnostima i u skladu sa svim onim kako živi cijeli svijet. Kad su u pitanju zatezne kamate tu je posve jasno, mislim da svi to već prihvaćaju, da komforni način obračuna nije onaj način koji je pravedan, da treba ograničiti te kamate i jednostavnom proporcionalnom metodom obračunavati kako bi zapravo vjerovnik onaj koji daje novce bio na neki način dovoljno zaštićen da mu novci ne propadaju, a da onaj tko je korisnik takvih novaca ne bi bio izložen zapravo velikoj tragediji. Kamate za više plaćene javne prihode također je dobro što se rješavaju ovim zakonom, jer čuli smo i zadnji puta u Saboru nekakve primjere po kojima su pojedinci namjerno ostajali dužni pojedinim institucijama kako bi iznos bio daleko veći nakon desetak ili par godina i na taj način došli do nezasluženih sredstava koji su daleko veći nego od onih koji su u prvom trenutku bili kakvi su bili. Ja bih ovdje napomenuo da mi moramo prigodom donošenja ovog zakona dobro uzeti u obzir i stanje u našem bankarskom sustavu. Svima je poznato da se radi o 90 i više postotnom vlasništvu stranih državljana u bankarskom sustavu Hrvatske i da zapravo enormne dobiti koje ostvaruju od tih financijskih institucija u najvećoj mjeri transferiraju u svoje matične zemlje. Na taj način izravno utječu na društveni brutoproizvod, na platnu bilancu i stvaraju negativne efekte. Nije to nikakvo čudo što oni svoju dobit transferiraju u svoje vlastite zemlje, ali bi bilo daleko bolje da Hrvatska ima takvih kompanija i takvih financijskih institucija u drugim državama pa da to ona isto može učiniti onda bi mi mogli na neki način izravnati te negativne efekte koje takvi veliki dobiti koji su nesumnjivo posljedica velikih kamatnih stopa, enormnih kamatnih stopa koje su u zadnjih nekoliko, u zadnjih desetak godina bili u Hrvatskoj, zapravo posljedicu izazvali ovakvo stanje. I treba reći da na žalost ni domaće financijske institucije nisu ništa bolje jer su dio sustava i one su lovile u mutnom i one su koristile tu tragediju koju je zapravo Hrvatska imala u pogledu svog bankarskog sektora i one su sudjelovale u osiromašivanju i zapravo ponižavanju hrvatskog čovjeka. Zato je ovakav zakon dobro došao. Ovakav zakon mi u HSS-u ćemo podržati. Odbor koji se formira i koji će biti stručno tijelo Vlade, mislim da bi trebalo dobro razmisliti da li osim predstavnika ministarstva financija, predstavnika Hrvatske narodne banke, predstavnika udruženja financijskih institucija, predstavnika potrošača da li bi još neke institucije, vidim da je Odbor za financije predložio i Gospodarsku komoru i Udrugu poslodavaca, zaista trebalo bi to tijelo možda još više približiti najvećem dijelu korisnika tih sredstava kako bi potpuno odgovorno mogli donositi takve odluke kako kamate koje će biti propisane, odnosno od tog odbora predložene ne bi bile neusklađene i ne bi bile odraz stvarnih stanja i potreba i financijske stabilnosti Hrvatske i gospodarske aktivnosti Hrvatske. To je svakako velika uloga tog odbora koji mora potpuno odgovorno donositi rješenja vezano uz visinu zateznih kamata, u visinu ugovorenih kamata i javnih prihoda neplaćenih koji također su dio ovih zakona. Ukoliko ovaj odbor bude sastavljen i ukoliko ne bude onih dilema o kojima je govorio kolega Kovačević, mislim da će ipak ovaj zakon polučiti one efekte koje svi očekujemo, da će unijeti reda u financijskom sustavu Hrvatske, u bankarskom sektoru i da će na neki način postaviti realno odnose koji će biti u korist i hrvatskog gospodarstva, hrvatskih bankarskih institucija, a prije svega hrvatskih građana. U toj želji i u toj nakani podržavamo prijedlog ovog zakona ukoliko naravno bude učinjen na ovaj način na koji sam i govorio. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Emil Tomljenović .
Cijenjeni kolega je govoreći o motivima donošenja ovoga zakona kazao sljedeće: Kaže osnovni motiv za donošenje zakona od strane Vlade Republike Hrvatske je u interesu zaštite krupnog kapitala. To jednostavno nije točno. Motiv donošenja ovog zakona od strane Vlade, predloženog zakona od strane Republike Hrvatske jest nešto sasvim drugo, a u dijelu rasprave naročito na kraju je uvaženi zastupnik o tome govorio. Dakle uvođenje reda na jednom području, području obračuna kamata bez obzira govorili o zateznim ili ugovornim kamatama i koji će svoje pozitivne efekte zasigurno dati u ovoj financijskoj oblasti ne samo što se tiče kako ste vi to kazali krupnog kapitala nego i onih običnih malih građana koji će se kreditno zaduživati bez obzira kod koje financijske institucije. Hvala.
Hvala lijepa. To je ovako malo mišljenje. Evo gospodin Roić.
Možda pozivajući se na povredu Poslovnika znam, ali htio bih stvarno, zaista kolega krivo ste shvatili. Postojeći zakon, dosadašnji zakon je bio u funkciji upravo ovoga što ste vi, ovaj zakon to rješava i slažem se s vama apsolutno. Ne, ne. Sigurno.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo od 10 minuta. Dalje gospodin zastupnik Željko Nenadić. Odustaje. Hvala. Gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine ministre. Doista je ovo jedan dobar zakon i ovo je jedna zaista dobra mjera koju ova Vlada ovim zakonom predlaže. Da je taj zakon bio ranije donijet, a ranije šteta je što nije donijet i prije 2000. godine, mnoge naše firme bi vjerojatno opstale i poslovale bi i dalje, mnogi bi pojedinci sačuvali svoju imovinu i zaista situacija koju smo imali prije donošenja ovog zakona je bila katastrofalna. Bilo je puno govora i bilo je puno riječi o načinu kako se zakonska zatezna kamata obračunavala. Ona se zaista obračunavala na način da se svaki dan glavnici pripisivala kamata, na tako ukamaćenu glavnicu se opet obračunavala kamata i posebno je bilo tragično da se iz godine u godinu pripisivala toj glavnici kamata. Ovim zakonom imamo jedan puno korektniji odnos obračuna i mislim da tu više nema nikakvih nejasnoća, nego je točno propisano Zakonom i formula po kojoj se zakonska zatezna kamata izračunava. i da će to sasvim sigurno dovesti i do jednog reda na našem tržištu i do toga da zapravo vjerovnici će kroz zateznu kamatu zaštititi svoja potraživanja, a ne kao što je do sada bilo zapravo da se temeljem zakonske zatezne kamate netko bogatio, to je potpuno suprotno smislu. i ne bih ponavljao sve ono što su prethodnici prije mene rekli, posebno mi je drago da ćemo evo mi u ovom sazivu Sabora ovakav zakon podržati i gospodine ministre čestitam, ovo je doista jedan vrlo kvalitetan zakon koji će unesti reda i da smo ga imali ranije i slika našeg unutrašnjeg duga bi bila potpuno drugačija. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. … [[govornik se ne razumije]] po članku 207. isteklo vrijeme za raspravu od 10 minuta. Na redu je gospođa zastupnica Nevenka Majednić. Nema je, gubi pravo. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Zaista treba pozdraviti intenciju bez obzira što je motiviralo predlagatelja, ali svakako ako se postiže cilj, a cilj bi trebao biti ovog prijedloga zakona, kako spriječiti lihvarenje. Međutim, ovdje je već bilo upozoreno i mislim da bi predlagatelj trebao saslušati te primjedbe, jer nije moguće samo ovom mjerom, odnosno s ovim prijedlogom zakona to i obistiniti. Iako ovaj zakon je neophodan, ali mislim da trpi određene dorade. Ovdje je već bilo upozoreno na jednu ozbiljnu primjedbu neusklađenosti sa određenom odredbom Zakona o obveznim odnosima. Itekako predlagatelj, a i mi kao zakonodavci moramo voditi računa o konkurentnosti pravnog sustava. Jer u takvom jednom slučaju, a to nije rijetka pojava, ako se ne sagleda problem, ako se ne usuglase sve norme može izazvati dakle još veći, još veću jednu nedisciplinu, još veću jednu nesigurnost, a mislim da je pravna sigurnost nešto što nam je toliko potrebno i nešto što svi moramo i nešto o čemu svi moramo voditi računa da se ona unaprijedi, a ne da se unazadi. Ja ću ovdje također upozoriti, a također je već bila skrenuta pozornost, ali ne s tog aspekta, na odredbu članka 233. našeg postojećeg Kaznenog zakona koji govori o lihvarskom ugovoru, a cilj je upravo ovog prijedloga zakona da se spriječi lihvarenje, kamatarenje. Dakle, ako predlagatelj ima ozbiljne namjere, onda je trebao itekako voditi računa, nažalost odbijen je, ali Vlada još uvijek, prijedlog Kluba SDP-a kojim smo u toj noveli u tom prijedlogu također tražili povećanje kazne zatvora, zapriječene kazne za lihvarski ugovor. Međutim, to je bilo odbijeno. Vlada bi ozbiljno trebala porazmisliti, dakle da u svom prijedlogu, konačnom prijedlogu te izmjene, te novele povede računa o onome o čemu je govorio i Klub SDP-a. Jer, ukoliko zaista ozbiljno misli. Zapriječena kazna je ovdje u postojećem zakonu novčana kazna ili kazna zatvora do godine dana. Do godine dana znači u pravilu u praksi gotovo u 100% slučajeva, pogotovo ako se radi o primarnom počinitelju, da će se raditi o nekoj blagoj uvjetnoj osudi. Jer je to, spada izgleda jednu od najblažih kaznenih dijela kako je to do sada zapriječeno, a to smo mi u Klubu SDP-a predlagali promijeniti, pa prema tome, ako Vlada zaista misli ozbiljno da spriječi lihvarenje mora i o ovome voditi računa. Dakle, i o usklađenosti sa Zakonom o obveznim odnosima i sa izmjenom Kaznenog zakona. Međutim, mislim da ne bi trebalo građane dovoditi u zabludu, da eto sada više ne prijeti nikakva opasnost od nekih zločudnih kamata, da se može komotno ponašati. Prije svega možda ne bi bilo zgorega da se potsjetimo i na same uzroke. Naime, zanemaruju se ovdje uzroci, a ovo što je nastupilo, dakle plaćanje kamata ugovornih ili zateznih bez obzira na način kako su oni obračunavati, posljedica su jednog teškog stanja koje Hrvatsku uhvatilo 90-tih godina kad prije svega država je prestala plaćati, odnosno postala je prvi neuredni platiši. To je imalo nesagledive posljedice i u gospodarstvu i kod građana kada je jednostavno svatko svakome počeo dugovati. To su bili dakle izvori krize, a onda je kao posljedica došao i ovaj veliki problem koji se najviše obrušio na same građane. Dakle, nešto što zabrinjava, što treba reći i ovom prigodom o čemu također predlagatelj treba ozbiljno voditi računa, da u razdoblju od 2000. do 2003. godine to vodimo po statističkim izvješćima u slučajevima u kojim je država tužena, dakle sve manji je bio broj, dakle u tom razdoblju u razdoblju koalicijske Vlade pada postotak gdje je država tužena, a država s druge strane povećava svoju aktivnost da vodi računa ondje gdje se skrbi i gdje je dužna brinuti o svom fiskusu, odnosno o otuživanju i vodeći računa o svojim interesima. Zabrinjava činjenica da je ponovo država postala, odnosno počela sa starom već praksom da je počela dugovati, dakle već su neisplate negdje oko 180 dana. O tome država treba voditi računa. Ne samo zbog toga što onda takvi predmeti se sručuju na pravosuđe, nego i zbog toga što to ima velike i ozbiljne reperkusije na poslovni, na građanski moral općenito. Dakle, ovo je jedna od mjera koja treba dakle polučiti rezultate. U tom smislu da se ojača i financijska disciplina, ali jednostavno u interesu i pravne sigurnosti i da se poštuje i načelo legaliteta. Međutim, prijedlog zakona trpi određene ozbiljne nedostatke, odnosno ostavlja jedne nedoumice, gdje se postavlja pitanje, da li će s ovim prijedlogom zakona to biti i postignuto? Dakle, govoreći u to ime upravo da se poboljša tekst zakona, a ne da se minira ovaj ipak u osnovi dobra intencija i dobar prijedlog, ali da od tog od dobre intencije ne bi došlo u biti, da ne bi polučilo one rezultate koje Vlada ima namjere, dužni smo na to i skrenuti pozornost. Prije svega govorilo se ovdje o načinu, dakle ono što prijedlog zakona i riješava, o skrenula bih pozornost naročito na ovaj članak 5. o ugovornoj kamati, koju dakle isto kao i ovu njezinu stopu kao i kad je riječ o zateznoj kamati donosi Vlada ali na preporuku odbora za utvrđivanje kamatnih stopa. Dakle, ozbiljno se postavlja pitanje, da li ta preporuka, čim je preporuka iz samog teksta bi slijedilo da ona ne obvezuje. Dakle, terbalo bi raščistiti takvu jednu situaciju, jer inače ima dosta zakona koji govore o preporukama o mišljenju, pa onda u praklsi se zaista ne zna da li to mišljenje, da li ta preporuka obvezuje donositelja akta ili ga pak ne obvezuje. Kod Odbora za utvrđivanje kamatnih stopa velika je dvojba, dakle koliko će uopće ta stopa iznositi s obzirom da zaista kako je to ovdje već i primjećeno kad je govoreno u ime Kluba, tu stoje predstavnici Ministarstva financija dakle države, Hrvatske narodne banke te udruženja financijskih institucija, a na kraju još i samo potrošaći. Dakle da li će potrošaći sa tim svojim jednim glasom moći nadvladati ipak jedan financijski monopol. Da se podsjetimo da je, da su banke zaključile jedan sporazum radi unapređenja tržišta međutim nažalost glede ove problematike odnosi se, odnosi vrlo je diskutabilno što se time željelo postići, da li je to značilo u biti zatvaranje tržišta i ostvarivanje njihovog monopolističkog položaja. Također prijeti jedna opasnost dakle tu treba naći jednu određenu mjeru a isto tako dakle kolika ta kamata, koliko ta stopa može biti dakle da ne bi destimulirala odnosno da ne bi banke upravo tražeći svoj profit koji najviše ostvaruju upravo na kamatama kao cijenu kredita, upravo obračunavale drastične naknade kod, kako kod bilo koje vrste kredita tako i kod žiro-računa, kod tekućeg računa ili znatno povisile depozite ili jednostavno prestale davati kredite što nikako ne bi bio, što ni u kom slučaju ne bi bilo dobro. Za napomenuti je također da, ovdje je bilo spomenuto zašto to nije bilo doneseno i ranije, da zakon ipak ako se tumači jasno moglo je jer tako je, mogao se doći do ovog prijedloga jer tako je na kraju krajeva i porezna uprava i postupala i nije radila na ovakav način, na način kao što su to radile banke da su mnoge osobe nažalost zavile u crno što je dovelo do osobnog bankrota a s druge strane banke onda kada su bile same dužnici odnosno država kada je bila dužnik nije se prižaljivala na ovakav način obračuna. Također samo, dozvolite još jednu rečenicu. Kod ovog poznatog tumačenja koji je donio Hrvatski sabor rečeno je, rečeno je narodu, rečeno je građanima samo jedan dio istine, ali što je sa onim drugim dijelom istine da će se milijun predmeta sručiti na naše sudove i također da će i država sada imati pravo potraživanja jer je bila najveći dužnik, ponovo potraživanja onih pogrešno obračunatih zateznih kamata.
Zahvaljujem gospođi zastupnici. Ispravak netočnog navoda imamo dva. Jedno je Ivana, gospođa Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospođa zastupnica je sasma netočno, tendeciozno i vrlo paušalno iznjela podatke da država danas kasni negdje oko 180 dana što iznosi 6 mjeseci sa svojim obvezama pa bi bilo točno i vrlo da tako kažem znanstveno reći točno. Dakle egzaktnim podacima to potkrijepiti gdje, kome kasni 6 mjeseci jer se stiče, a naravno komparirajući to sa razdobljem od 2000. do 2003. kad je kao bilo sve sjajno da je sad sasma drukčije što nije točno. Zahvaljujem.
Pa, nije baš, ispravljen precizno taj netočni navod. Izvolite, povreda Poslovnika, gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
... [[Govornica se ne razumije]] članka 209., gospodine potpredsjedniče ovo se već uobičajilo i ovo već eskalira da iz redova HDZ-a ne usude se stavljati replike nego koriste odnosno zloupotrebljavaju institut ispravka netočnih navoda zato da mi evo iz Kluba SDP-a naročito se to odnosi na nas, ne možemo odgovoriti na repliku. Molim vas da u tom smislu povedete računa da se, da se poštuje poslovnik Hrvatskog sabora na sve zastupnike jednako. ... [[Upadica se ne razumije]]
Hvala ljepa. Nisam baš primjetio da je samo iz jedne stranke se zlouporablja ispravak netočnog navoda što vi kažete nego više manje to, tu pojavu imamo općenito pa evo neznam dali će gospođa Ivana sad ispraviti. Ako će ispraviti onda neka kaže koji je članak.
Članak 209., stavak 2. Gospođa zastupnica meni onemogućava konzumiranje Poslovnika u tom članku ispravljanja netočnog navoda. Ja ponovno ispravljam podatak od 180 dana kašnjenja države u obvezama nije točan. Hvala.
Hvala lijepa. Ima jedan ispravak još netočnog navoda. Gospodin Emil Tomljanović.
Evo ja ću sad stvarno nastojati biti precizan i da se ne misli da se radi o nekom mišljenju. Dakle citiram, ovo je doslovce kazano: “Država je ponovno počela sa starom praksom nelikvidnosti i neplaćanja računa.” To jednostavno nije točno i kada se govori ovako paušalnim ocjenama mislim da su one preteške, a stalno se provlače kroz neke rasprave, da bi bilo onda barem korektno da se to potkrijepi sa odgovarajućim, sa odgovarajućim konkretnim podacima. Hvala.
Također tvrdnja, također tvrdnja, ali evo imamo odmah povredu Poslovnika. Izvolite gospođo Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovani gospodine predsjedniče, povreda Poslovnika članka 209. jer uvaženi zastupnik ne da nije ispravio netočan navod nego moj točan navod ispravlja nečim dakle krivim navodom svojim. Dakle ne samo što zloupotrebljava nego govori još i neistinu. Neka replicira.
Hvala lijepa. Nadam se da je, da smo nakon dugi niz godina ipak izoštrili taj svoj osjećaj mjere za što je ispravak, a što nije, a ako nismo onda ćemo sljedeće 3 godine to izoštravati. Za riječ se javio predstavnik predlagatelja gospodin ministar Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pa dozvolite mi nekoliko riječi u ime predlagatelja. Kao prvo predlagatelj ne šalje ovim Zakonom nikakve zablude hrvatskim građanima. Želio bih svima onima reći koji kritiziraju ovaj Zakon da su imali priliku 4 godine izmijeniti Zakon o zateznim kamatama no falilo je političke hrabrosti, političke mudrosti da se to napravi. Druga stvar netočno je okrivljivati samo banke za obračun zateznih kamata. Vi znate da najveće obiteljske poslovne tragedije su hrvatski građani doživljavali na temelju sudskih presuda, a tu zatezne kamate obračunava FINA. Prema tome zadnji Zakon o zateznim kamatama donesen je 1996. godine u Narodnim novinama 28 i on kaže da je stopa 15%, a veli člankom da se kamata za razdoblje kraće od godinu dana utvrđuje primjenom komfornog načina obračuna. I da je bilo poliltičke hrabrosti i mudrosti da se 2000. ako već ona Vlada prije nije mogla to napraviti, izmjenjeno je Zakon o zateznim kamatama, sigurno da bi se ušparalo puno novaca kako hrvatskim građanima tako i hrvatskim poduzećima pa također i u trenutku donošenja Zakona o dospjelim, a nenaplaćenim potraživanjima isto se moglo razmišljati da onaj postojeći Zakon o zateznim kamatama je nepravedan. Dakle Vlada ovim Zakonom želi jednostavno dovesti u red i ovu da tako kažem dio financijske discipline s tim da moram reći da se u ovom trenutku Hrvatska kao i cijeli svijet nalazi u fazi povijesno niskih kamatnih stopa. Nikada u povijesti nisu bile ovako niske kamatne stope i vjerojatno skori čas neće biti. Doći će vrijeme kad će kamatne stope narasti i mislim da bi bilo daleko bolje da u ovoj današnjoj raspravi smo se okrenuli ka tim budućim vremenima, a ne govoreći o onome što je bilo. No ono što je sporno kod starog Zakona je bilo što nije definirao šta se događa do godinu dana. Nakon godine dana. Komforni način obračuna kamata sa istekom godine postane neutralan. Isti je, isti je efekat dakle što se tiče kamata i proporcionalnim i komfornim načinom međutim negativno djelovanje komfornog načina obračuna kamata nastaje nakon godine dana. I konforni način kamata se u principu primjenjuje kada je značajnije inflacija tijekom godine iz jednostavnoga razlgoa da se zaštiti glavnica, jer ni jednakamtna stopa nije dovoljno visoka da bi u uvjetima inflacije spriječila umanjivanje glavnice. NO ono što bih želio reći ovdje ponavljam opetovano totalna je neistina da u državi vlada nelikvidnost. Totalna je neistina da državane podmiruje svoje obaveze, ali je istina da je bivša Vlada prikrila 1,8% deficita, da je deficit RH prošleg godine bio 6,3%. Da je ostalo preko 6 milijardi neplaženih računa. Prema tome ti neplaćeni računi vjerojatno mislite na to što vi niste platili d aje proteklo 6 mjeseci, jer ova Vlada još nije na vlasti 6 mjeseci, nego je 5 mjeseci i 20 dana prema tome nisnmo 180 dana na vlasti dabi došli u sitauciju da ne plaćemo obavezu duže od 180 dana. to je elemenatrna matematika. Prema tome, ako su ostale eventuano neisplaćene obveze ostale su obveze za vrijeme koalicijske valsti. Dakle ponavljam ova Vlada ne prikriva deficit ova vlada želi uvesti reda i transparensoti u finacije. Jedan od koraka je između ostaloga i Zakon o zateznim kamatama, pa biti će vrlo interesantno pogledati jednoga dana kada se uđe i u Finu kako i na koji način su se obračunavale kamate prije svega temeljem sudskih presuda i koliko je tu obiteljskih i poslovnih trauma izazvalo u Hrvatskoj. Zašto u trenutku kada se donosio zakon o dospuelim a nenaplaćenim potraživanjima se nije išlo paralelno sa izmjenom zakona o zateznim kamatama, zašto nikadau ovom Saboru nije podneseno izvješće koji je to efekat i koji su to sretici koji su imali priliku da postignu pogoedbu sa državom oko naplate dospjelih i nenaplaćenih potraživanja, i kome su ta poštraživanja otpisivana. Dakle to su sva pitanja koja se otvaraju, no kažem ova Vlada je imala političke mudrosti i hrabrosti da ovaj Zakon predloži i normalna stvar da ni jedan zakon nije sveto pismo da se on može popraviti, i ja sam očekiavo i putem amandman i ovoga da se će saborski zastupnici možda preldožiti neko korekltnije rješenje. A što se tiče članka 5. do sada Vlada je donosila odluku o visini kamata bez preporuka. A sada smo u ovo tijelo Odbor za utvrđivanje kamatnih stopa praktički stavili sve one koji su zainteresirani, da imaju mogućnosti da izraze svoje interese da prezentiraju svoje interese, i da na neki način sudjeluju u kreiranju kamatnih stopa. I normalno da na preporuku toga odbora će Vlada donjeto odluku o visini kamatnih stopa. Dakle, ponavljam Vlada plaća sve svoje obaveze i nije istina da ne plaćamo obaveze duže od 180 dana. jer još nismo niti 180 dana na vlsati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodinu minisru Dame i gospodo zastupnice i zastupnici, našoj sjednici je nazočno izaslanstvo Narodnog Vijeća odnosno Narodne rade iz Slovačke Republike na čelu sa predsjednikom gospodinom Pavlom Hruškovskim pa ih lijepo i srdačno pozdravljamo. [[Pljesak]] Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvo gospođa Ingrid Antičević Marinović, Izvolite.
Gospodine predsjedniče, nije točno ovo št oje gospodin ministar naveo, da država plaća sve svoje obveze, jer već kasni sa plaćanjima. Na kraju krajeva o tome pišu mediji, nas građani na to upozoravaju. Dakle ponovno ista stvar. Kasni se splažćanjima kasni se s ozbvezama koje država koja kao dotacije plaćati. Dakle i različita socijalna davanja, kasni se i s time. Malo pogledajte. I nij etočno da semo mi ostavili taj deficit koji ponovno opetujete dakle uvijek dođe spasonosni deficit kao kvisko kada nema argumenata. I neplaćeni računi koji semo mi ostavili. Dakle, ostali su računi koji još nisu stigli ni za naplatu, a mi nismo plaćali račune unaprijed kako što ste vi radili od 90. do 2000. nekome unaprijed a nekom uopće niste plaćali, pa su ti ljudi morali muk otrpno po 10 godina tužiti se i parničiit se pa su sada to obveze ogromne narasle za državu.
Može se smatrati iznošenje stajališta. Na kojeg ste se malo prije bunili. Kod drugih. Sada ispravak netičnog navoda gospođa Marija Lugarić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Netočan je navod ministra Šukera da je Vlada prikriavla stvarni iznos deficita prije 2 tjedna smo usvojili izvješća godišnjem obračunu državnog proačuna za 2003. godinu, gdje uprav oste vi to izvješće podnjeli u da je deficit 5,1%. A što ministra motivira da sada govori drugačije, da u Washingtonu govori drugačije, da mijenja stav to možemo samo pretpostavljati. Hvala lijepa.
Ovo je također iznošenje mišljenja. Pa vas molim da budete toleratni uzajamno kada se iznos mišljenja. Ili da takva mišljenja stvarno ne možem prihvaitit. ali onda bi se trebali svi dogoviriti da promjenimo kriterije. Hvala lijepa. A gospodin Ministar će svoje mišljenje o ovome nadam se izraziti u zaključnom obračanju Saboru. Hvala lijepa. Sada ima riječ 10 minuta gospodin zastpnik Tomljenović.
Gospodine potpredsjedniče gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo dopustite mi uvodno da kažem nekoliko riječi o najprije o kamatama, dakle koja potiče od gričke riječi što znači zarada, dobit, profit. I predstavlja zapravo najknadu koja se plaća za uporabu tuđih zamjenjivih pokretnih stvari. Kamata a naročito zatezne su samo zakonska pretpostavljena svota naknade na koju ima pravo vjerovnik zato što se dužnik koristio njegovim novcem. Shodno navedenom kamata ima i različito pravno ekonomske svrhe od kojih su možda i najznačajnije iduće tri, dakle prvo je funkcija stjecanja koristi putem kapitala, drugo, funkcija poticanja dužnika da pravovremeno ispuni svoju obvezu, pri čemu kamata ima i kaznenu funkciju kao sankciju dužniku ako zakasni sa ispnjenjem obveze. I treće dakle funkcija naknade za korištenje određnne količine tuđeg novca koja se daje u stvrima iste vrste u ovom slučaju novac za novac. Za razliku od prirodnih plodova kamata je građansko pravni plod, dakle fruktus civilis, kamata ne dolazi p oprirodi stvari nego se dobivav na osnovu prava. Međutim postoji još jedan kriteirj razlikovanja, dakle shodno kriteriju nastanka obveze plaćanja, pravno treba razlikovati dvije vrste kamata uz napomenu da su obje razrađene u ovom predložejom zakonu. Dakle zaknsku kamatu, u ondosu an ugovornu ili ugovorenu kamatu. Međutim zatezna kamata samo jedan od oblika zakonske kamate, onda ili one su objektivna posljedica zakašnjenja dužnika, a krivnju za zakašnjenje ne treba tražiti niti dokazivati, one teku po samom zakonu. Čak nije dopušten niti protudokaz da vjerovnik je pretrpio manju štetu od one propisane odredbom o visini stope zatezne kamate. Svrha je zatezne kamate da se dužnika potakne na pravovremeno ispunjenje obveze pa samim time ta kamata predstavlja i širi interes a ne samo interes pojedinih vjerovnika. vjerojvnik ima pravo na zateznu kamatu bez obzira na to dali je pretrpio kakvu štetu zbog dužnikova zakašnjenja, shodno tome zatezna kamate nazivaju se još i naravno moratorne kamate. što se tiče ugovornih kamata, treba naglasiti da zakon o obveznim odnosima diretno ne određuje što znači izraz ugovorna kamata, međutim u literaturi se ugovorna kamata definira kao sporazumna ugovorena visina naknade za korištenje tuđega novca. Zakonom se međutim definira stopa ugovorne kamate između pojedinaca člankom 399. Zakonom o obveznim odnosima i to na način da ona ne može biti veća od kamatne stopa koja se umjesto ispunjenja plaća na štedne uloge po viđenju. Nesumnjivo je naime da upravo zakonodavac ne samo da je ovlašten regulirati najvišu stopu ugovorne kamate već je on i u najboljoj poziciji da prati gospodarske tijekove i ovo treba naglasiti, naime uvijek se tu primjenjuje ili obveza primjene načela ograničenja visine ugovorne kamate. Naime za sigurnost i efikasnost sudske zaštite i pravnu sigurnost sudionika u pravnom prometu ne bi bilo povoljno rješenje da se u svakom pojedinačnom slučaju utvrđuje da li se radi o zelenaškom ugovoru. Dakle takvom ugovoru koji bi osnovicom članka 141. Zakona o obveznim odnosima bio ništav kada netko koristeći se stanjem nužde ili teškim materijalnim stanjem drugoga njegovim nedovoljnim iskustvom, lakomislenošću ili zavisnošću ugovori za sebe ili za nekog trećeg korist koja je u očitom nesrazmjeru s onim što je on drugom dao ili učinio ili se obvezao dati ili učiniti. Na ovakav zaključak upućuje nas i sudska praksa. Primjerice presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske od 21. listopada 2003. godine koja razrađuje zapravo pravni stav, da kada nije donesen poseban zakon koji bi određivao najvišu ugovornu kamatnu stopu između drugih osoba a ne između pojedinaca, u svakom pojedinom slučaju valja ocijeniti ima li stopa ugovorne kamate elemente zelenaškog ugovora. I što se tiče anatocizma, imali smo prilike danas i ovdje kvalitetno i o njemu kao pojmu nešto čuti, dakle obračuna kamate na kamatu. Treba istaknuti da je člankom 400. Zakona o obveznim odnosima određeno da je ništava odredba ugovora kojom se predviđa da će na kamatu kada dospije na isplatu poći teći kamata ako ne bude isplaćena. Međutim zabrana ugovaranja odredbe kojom se predviđa da će na kamate kada dospiju na isplatu početi teći kamata ako ne bude isplaćena, ne odnosi se na kreditno poslovanje banaka i drugih bankarskih organizacija. I dopustite mi još samo nekoliko rečenica vezano za konkretne odredbe predloženog Zakona o kamatama. Dakle predloženim Zakonom o kamatama u prvom redu uređuje se obračun i plaćanje zateznih kamata kad dužnik kasni s ispunjenjem novčanih obveza, ali obračunavanje zatezne kamate vrši se proporcionalnom metodom, dakle bez pripisa kamate glavnici na kraju obračunskog razdoblja. Tako je člankom 3. uređena primjena jedinstvenog kamatnog računa prilikom obračunavanja zatezne kamate. Dakle nema mogućnosti pripisa kamate glavnici na kraju obračunskog razdoblja, a obzirom na činjenicu da je dana i konkretna formula za obračun u potpunosti se izbjegava mogućnost različitog tumačenja metode obračuna zatezne kamate. Što se tiče ugovorne kamate ona se temeljem članka 6. prijedloga zakona ne može ugovoriti po dospijeću po stopi višoj od stope zatezne kamate propisane uredbom Vlade Republike Hrvatske koju ona utvrđuje na preporuku Odbora za utvrđivanje kamatnih stopa. Donošenjem ovog zakona otklonila bi se mogućnost različitog postupanja vezanih uz obračune zatezne kamate jer bi se zakonom jednoznačno uredilo da se zatezna kamata obračunava proporcionalnom metodom za razliku od komforne metode, dakle bez pripisa kamate na kraju obračunskog razdoblja. Tu je dakle osnovni problem kojeg ovaj zakon rješava, jer primjena komfornog kamatnjaka u složenom kamatnom računu sada se u praksi primjenjuje pravilo da zatezna kamata izračunata komfornim kamatnjakom po isteku obračunskog razdoblja pa bilo ono i kraće od godinu dana, pripisuje se glavnici i uvećava je tako ta novoformirana glavnica sadrži u sebi i iznos zatezne kamate iz prethodnog razdoblja i na tako formiranu glavnicu obračunava se nova zatezna kamata u idućem razdoblju. U razdoblju višegodišnjeg obračuna zatezne kamate eksponencijalno se uvećavaju dakle kamate, tkao da to dovodi do apsurdne i nakaradne situacije da kumulirani iznos zatezne kamate višestruko nadmaši visinu glavnice što dovodi do tzv. apsurda jedne kune. Primjerice jedna je banka na ostatak duga od samo i uistinu jedne kune po odobrenom kreditu fizičkoj osobi kroz višegodišnje razdoblje obračunala zateznu kamatu 10 tisuća puta veću od te jedne kune. Što se tiče najviše dopuštene stope ugovornih kamata odredbama članka 4. i 5. prijedloga zakona precizno je definirano da se ne može ugovarati kamata po dospijeću po stoji više od stope zatezne kamate, odnosno propisane uredbom Vlade Republike Hrvatske. Što kazati zaključno? Dosadašnja praksa je uistinu bila neodrživa. Neki vjerovnici bili su u poziciji ugovarati kamatnu stopu i po 1% dnevno posebno neke štedno-kreditne zadruge što je dovodilo u težak položaj lakovjernog dužnika, a sudska praksa u presudama za lihvarske kamate skoro da i ne postoje. Ovim prijedlogom sprječava se tzv. kamatarenje i uvodi financijska disciplina na tržištu. I još samo dvije rečenice. Dakle zakonski prijedlog Vlade Republike Hrvatske predstavlja izuzetno kvalitetno rješenje u načinu obračuna kama ta dovodi do jasnoće, preciznosti pravne sigurnosti svih sudionika pravnih odnosa i otklanja mnogobrojne anomalije koje su se pojavljivale u pravnoj praksi, a kada se ovome doda i to da je ovaj propis u potpunosti i usklađen sa pravnim stečevinama Europske unije, pravnim aktima Vijeća Europe, zaključak se nameće sam po sebi, dakle ovaj zakon sukladno članku 161. Poslovnika Hrvatskoga sabora treba usvojiti kao izuzetno kvalitetno rješenje i to u hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Potpredsjednik i zastupnik gospodin Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja bih htio odmah reći da je institut zatezne kamate kao institut financijskog prava praktički počeo nastajati i počeo se primjenjivati kako je država postojala sve češće vjerovnik bilo izravno bilo kroz nenaplaćene prihode po osnovu poreza, prireza i doprinosa, bilo neizravno putem formiranja tzv. državnih banaka, odnosno banaka u državnom vlasništvu kroz ovu svoju povijest i u biti se radi o institutu koji propisuje zapravo kaznu kada vjerovnik, dužnik nije u stanju vratiti glavnicu i platiti cijenu korištenja glavnice odnosno kamate na vrijeme ili u roku, tada se još propisuje i zatezna kamata kao specifična kazna i u toj situaciji se postavlja zapravo pitanje stalno sa aspekta moralnog i pravnog odnosa između ovih ugovornih subjekata zapravo kada je ta kazna opravdana, a kada je ona u situaciji da se pokuša zaštititi dužnik koji je eventualno u nuždi, koji nije u stanju podmirivati svoje obaveze iz drugih opravdanih razloga itd. i u toj diskrepanci smo stalno prisutni. To je broj jedan. Broj dva. Vrlo je ozbiljno pitanje oko zatezne kamate kao kazne u vremenu kada se primjenjuje ili kad sve više i više zapravo sve banke i financijske institucije postaju privatno vlasništvo. Ja osobno mislim da je došlo vrijeme i prava je šteta da mi ovaj zakon ne raspravljamo u dva čitanja nego ga raspravljamo po hitnom postupku između ostaloga i zbog toga što se pozivom pokušava govoriti na jednu uredbu Vijeća Europe, odnosno pokušava usklađivati taj dokument ali je šteta kažem ponovo što se ne raspravlja u dva čitanja između ostaloga i zbog toga što praktički interes države sada ostaje samo u segmentu zapravo nenaplaćenih, propisivanje zatezne kamate zbog nenaplaćenih prihoda po osnovu prireza, poreza i doprinosa, jer tu država postaje praktički vjerovnik. I sad se postavlja jedno ozbiljno pitanje. Da li ima smisla tu propisivati zateznu kamatu uopće iz prostog razloga jer mi poreznim zakonima imamo propisane posebne kazne za neispunjenje poreznih obveza u roku i u vrijeme i u tom pogledu se postavlja pitanje da li je tu potrebno propisati zakonsku kamatu ili bi trebalo propisati da se propiše eskontna kamata kojom se zaštićuje kapital koji potražuje država, i eventualno neuobičajena ugovorena kamata kao što propisuje Zakon o obveznim odnosima, koja ne može biti veća od kamatne stope koja se u mjestu ispunjenja plaća na štedne uloge po viđenju. Usput rečeno, odmah se otvara pitanje treće o suprotnost ili kolizija između zakona o obveznim odnosima i ovog našeg Zakona koji se sada predlaže jer on predlaže da se kamatne ugovorena stopa kamate ne može biti veća ugovorena stopa od propisane zatezne kamate. Prema tome, sada se postavlja pitanje koji zakon važi zakon o obveznim odnosima ili će važiti ova odredba kao Zakona leg specialis po kojem ipak ta kamata može biti do maksimuma zatezne kamate koje će propisati Vlada. Sasvim sigurno da u takvoj situaciji treba razmotriti ovo pitanje ovaj Zakon je pomak prema naprijed i sasvim sigurno je kvaliteta u odnosu na ovo rješenje koje do sada imamo ali ima još otvorenih pitanja koje treba riješiti. Četvrta stvar koju treba također razmotriti jeste činjenica da ovaj Zakon zapravo ne uređuje zateznu kamatu odnosno kamatu nego određuje uvjete po kojem će ona biti tek odrediva. Jer ključni parametar za odrediti zateznu kamatu nije određen, njega će odrediti tek Vlada propisivanjem stope zatezne kamate kroz ugovorne odnosno kod donošenja uredbe o zakonskoj kamati. Naime, prema formuli za obračunavanje zatezne kamate, zatezna kamata je glavnica puta stopa zatezne kamate puta broj dana ili broja godina ovisno o tome podijeljeno sa 100. Prema tome, u takvoj situaciji se postavlja vrlo ozbiljno pitanje zapravo da li uopće uredbom koja nije sa zakonskom snagom Vlada uopće ovo pitanje može riješiti jer se radi zapravo o propisivanju kazne na određene financijske odnosno ugovorne obaveze između vjerovnika i dužnika i to je sasvim ozbiljno jedno pitanje koje ima ustavno pravnu dimenziju u kojoj se treba posebice razmotriti, naime, mi smo svojevremeno imali zakonom propisanu zateznu kamatu gornju i odnosnu donju stopu. Peto pitanje koje se ozbiljno otvara jeste pitanje odnosa kada se Vlada pojavljuje ne samo kao vjerovnik nego i dužnik, Vlada koja se pojavljuje ili država kada se pojavljuje kao vjerovnik onda primjenjuje zateznu kamatu kao i bilo koji drugi vjerovnik u financijskom ili kreditnom poslovanju sa ... ali u isto vrijeme kada se država pojavljuje kao dužnik vezano za prihode koji su više naplaćeni od građanina ili pravne osobe tada država sama će propisati kamatu koju će ona platiti na taj iznos, znači neće reći da je to zatezna kamata nego je to neka druga .... i sada odjedamputa dolazimo u situaciju da praktički imamo dva ... za istu stvar. Postavlja se pitanje da li bi tu trebalo barem propisati da je država dužna propisati onu kamatu koja bi primjerice bila na oročena sredstva ili recimo ona koja je vezana za zaštićeni kapital, za kamatnu ishodnu stopu vezano za zaštitu kapitala plus recimo uobičajenu ugovorenu kamatu na sredstva po viđenju. Peto pitanje koje jasno i nedvojbeno pokazuje se kao nesuglasje jeste zapravo proturječnost između članka 9. i 10. Zakona. Naime, u članku 9. se predviđa manja kazna ako netko ugovori, obračuna i naplati zateznu kamatu protivno odredbi članka 2. ovoga Zakona, nego što je obvezano ako ugovori, obračuna ili naplati kamatu protivno odredbi članka 5. ovog Zakona, radi se o članku 5. o ugovornoj kamati, a ugovorna kamata je zapravo zatezna kamata. Prvo, trebalo bi ovdje umjesto članka 5. govoriti o članku 4. jer on ne smije ugovoriti ugovornu kamatu veću od zatezne kamate. I treće, trebalo bi obratno ako on tada napravi takav prekršaj onda on treba veću kaznu platiti nego kada ovaj eventualno prekrši zateznu kamatu. I naravno 6 pitanje koje bih htio reći jeste pitanje koje je vezano uz članak 11. i to su rokovi. Prema članku 11. predviđa se da će Vlada u roku od 30 dana od stupanja na snagu ovog Zakona donijeti uredbu propisane ovim zakonom odnosno uredbe koje će urediti, zateznu kamatu, uredbe kojima će uredit ugovornu kamatu i uredbe kojima će urediti propisanu kamatu, odnosno koju će propisivati kamatu država za prekomjerno plaćene obaveze od strane dužnika prema državi kada država postane na kraju krajeva u izvjesnom smislu dužnik prema fizičkoj ili pravnoj osobi zbog viška plaćenih poreza, prireza i doprinosa. Postavlja se pitanje da li je uopće moguće izvesti te rokove. Naime, u stavku 2. se isto tako kaže da u roku od 30 dana od stupanja na snagu ovoga Zakona ministar financija će imenovati članove Odbora za utvrđivanje kamatnih stopa, e sada je nemoguće u roku od 30 dana će ministar imenovati članove odbora, isti ti članovi odbora i taj odbor predlaže Vladi tekst uredbe koji bi trebalo utvrditi nakon što se postigne dogovor između predstavnika ministarstva, financijskih organizacija itd, i nemoguće da u istom roku treba ispuniti i jedno i drugo, vjerojatno bi trebalo glasiti da će Vlada u roku od 30 dana od prijedloga koji će im uputiti odbor, koji će imenovati ministar donijeti uredbe, a u isto vrijeme da će ministar.... vjerojatno u roku od 15 dana imenovati još 15 dana da taj odbor pripremi prijedlog odluke onda je moguće uskladiti te rokove, ovako nije moguće uskladiti nije moguće provesti ove rokove ja predlažem predlagatelju da on ide sa svojim amandmanom do glasanja da se ovo pitanje uredi na kvalitetan način. Htio bih još nešto reći što je vrlo interesantno. To je pitanje neovisno o tome da li i u kojoj mjeri je to motivirano konkretnim slučajem vezano za bankarsko poslovanje naših pojedinih banaka u situaciji kada su one postale dužnik prema nekom vjerovniku. To je mogao biti motiv za donošenje ovog zakona. Međutim, ja mislim da je došlo vrijeme da se definitivno razrješi pitanje odnosa države u odnosu na ovakve ugovore ne odnose koje treba riješiti, ja mislim da u građanskom društvu država se treba ponašati kao građansko pravni subjekt u ekonomskim i financijskim i drugim odnosima poslovanja i ne bi trebala koristiti institit političke moći ili zakonodavne moći da sebe stavlja u povoljniji položaj nego što je to moguće po ugovornim odnosima. Ja mislim da bi trebalo jednostavno prekinuti praksu sa činjenicom po kojoj država kroz zateznu kamatu ostvaruje zapravo ekstra profit vezano za potraživanja gdje se ona pojavljuje kao vjerovnik u odnosu na fizičku ili pravnim osobama. Ja osobno mislim da treba jednostavno zateznu kamatu jednostavno razmotriti pitanje da se ona briše, a u isto vrijeme ostaviti ugovorenu kamatu s time da zakonom o kamatama treba propisati koja je gornja stopa ugovorene kamate i naravno posebnim zakonima o porezima, prirezima itd, koji reguliraju pitanje poraza i prireza trebalo propisati prekršajne i eventualnu kaznenu odgovornost kada vjerovanik, dužnik ne ispunjava prema vjerovniku odnosno državi obaveze za ispunjavanje poreznih obaveza. Iz tog razloga ja osobno ću podržati ovo rješenje jer je ono bolje nego što imamo sadašnju praksu ali smatram da u isto vrijeme treba razmotriti pitanje kada će se trebati do kraja temeljito preispitati ovo područje i urediti do kraja ovaj odnos na jedan kvalitetan način koji će biti praktički stimulans za širenje i ugovaranje kreditnih odnosa ne samo između banaka, fizičkih i pravnih osoba nego i odnosa između države kao vjerovnika i naravno svih ostalih dužnika koji se mogu pojaviti prema državi i obratno. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Gospodin zastupnik Nikola Vuljanić.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Zakona ima dobrih i loših, mislim da je ovo dobar zakon sa dobrim intencijama, međutim, nije to ključna podjela. Ključna podjela je na to da li se Zakoni primjenjuju ili i ključna je da li se jednako primjenjuju na sve one koje se odnose. Bojim se ako se po ne hitnom, nego super hitnom postupku ne izmjeni Zakon o obveznim odnosima i one njegove odredbe koje govore o obračunu i zateznih kamata a posebno ugovornih kamata odredba koja govori da se kompletan taj dio Zakona o obveznim odnosima ne odnosi na banke bojim se da ćemo se naći u situaciji gdje će se u jednom trenutku, ovisi tko bude jači, primjenjivati ovaj Zakon koji ćemo ovaj tjedan pretpostavljam izglasati, u drugom trenutku primjenivati Zakon o obveznim odnosima, pa će neke banke koje će imati jaći utjecaj moći dva puta naplatiti kamate, odnosno kamate naplatit u sljedećoj glavnici, neke to neće moći. Građani će biti izloženi zapravo samovolji kontraverznih zakona i naći se u situaciji da nema tko stati iz njihovih interesa. Očito je da ovo nije jednostavna tehnička tema i tehnička točka koju treba provesti ovo je ključna politička točka. Naime, određivanjem visine kamata, načina određivanja kamata se zapravo preusmjerava nacionalno bogatstvo u ovom i onom smjeru i zato je ta točka politička, politična i zato treba. Zapravo jasno se pogledati u ogledalo i reći šta se događalo u ovim godinama, i nadati se da se to neće u buduće događati. Tko je zapravo obnašao stvarnu vlast, tj. usmjeravao pare u svom interesu i na svoj račun? Da li velike bankarske korporacije, da li lihvari i kamatari ili predstavnici hrvatskog naroda? Radi se očito o sukobu zakona kojeg smo, Zakona o obveznim odnosima koga smo preuzeli iz bivše Jugoslavije i provedbene prakse. Taj generalni zakon naravno ne uređuje decidirano u detalj što treba napravit sa kojim ugovorom i na koji način obračunati kamatu, pušta mogućnost i pušta širinu provođenja praksi. Ta je praksa išla čini mi se u krivom smjeru, rezultirala koncentracijom bogatstva ne onakvom kakvu smo očekivali 90-te i kakvu smo prije toga sanjali. Koncentracijom bogatstva u drugim i u tuđim rukama. Ušli smo u kapitalizam naglavačke. i prošli po njemu ko bos po trnju, izgleda, barem većina nas. Obveza Vlade bi trebala biti i mislim da bi tu i ovaj dom trebao takav zaključak donijeti, da što je moguće prije uskladi sve ostale propise koji govore o ovoj tematici sa jasnom intencijom da se zaštititi hrvatsko gospodarstvo i da se zaštite hrvatski građani. Ako se to ne napravi brzo, ispast će da je nakana ovog zakona zapravo da stvori paravan, lijepu fasadu na koju će se po nekim trenucima pozivati, a da će prava praksa ići onim koracima kojima je išla i do sada. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Ante Markov, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Sređivanjem financijskog sektora i uređivanjem odnosa u financijskom sektoru od prije nekoliko godina stvorili su se jasno i novi odnosi u tom sektoru, neovisno o tome što realni sektor nije pratio i nije bio na istoj razini konsolidacije kao što je to slučaj sa financijskim sektorom. Takvi odnosi neupitno su rodili drugo stanje i kod građanstva i kod javnog sektora, i kod financijskih institucija i stvorili su odnose koji su pogodovali razvoju i konjukturi tog financijskog sektora. Naravno da je ono pogodovalo i da je stvorilo jedne drukčije okolnosti, nego što su bile, da je zaduživanje stanovništva, pa i zaduživanje gospodarstva bilo pojednostavljeno, da su kamatne stope bile vrlo prihvatljive, a još prihvatljivije su danas da takvi odnosi unatoč kažem činjenici što nije postojao i ne postoji još uvijek ravnomjeran razvoj realnog sektora, stvorilo je u Hrvatskoj financijskom tržištu jedno solidno tržište koje konjukturno funkcioniralo, koje je makar, ako iščitavao ono o čemu izvještava Hrvatska Narodna banka redovno u otplatama makar što se tiče stanovništva, mislim da je mali broj država po onoj stopi koliko stanovništvo redovito ili relativno redovito isplaćuje svoje kredite, svoje dugove, da je i gospodarstvo unatoč problemima interesantno za financijske institucije. Istina je, makar što se tiče stanovništva da je ono doseglo gornju granicu mogućeg zaduživanja i da je počesto, a to naši građani najbolje znaju vraćanje tih kredita oduzimanje samog sebi iz usta iz, od džepa gdje se trebalo sevisirati neko isto tako, neko tako prirodno pravo pojedinih građana bilo što se tiče djece, bilo što se tiče školovanja, ali jednom činjenicom, Hrvatska je postala uredna financijska zemlja u kojoj se mogu uzeti kvalitetni krediti, ali izostaje onaj drugi dio sa puno truda, puno muke i puno odricanja se oni vraćaju. Naravno da je ono što je uvjetovalo da se stvori takvo financijsko tržište bila činjenica da su zakoni koji su regulirali odnose ili štitili vjerovnike prije svega Zakon o mjenici, Zakon o dovrsi, Zakon o hipoteki, zakoni koji su uređivali odnose vjerovnika bili su krajnje pozitivni i oni su čak i u okviru sudske prakse u posljednjih nekoliko godina dosegli vrlo brzi instrumentarij na koji se vjerovnik, banka bilo ona ili neko drugi mogao naplatiti ili mogao doći do onih sredstava koji su bili predmet tog spora. Bankarski, odnosno financijski sektor je unatoč činjenici što je i sam generirao loše odnose posebno početkom 90-tih godina kada je praktično postojala činjenica da je kompletno gospodarstvo koje je ujedno i osnivač neke banke ili u blokadi ili u problemima ili u stečaju, uglavnom nije u poslovnoj aktivnosti, dok su banke iz svega toga izlazile još jače, još bogatije na sebe su vukle ogromni dio nekretnina, bilo kroz fiducije, bilo kroz druge oblike, i praktično danas još uvijek vrijedi činjenica da financijski sektor kontrolira najveći broj određenih tvrtki koje imaju afirmativni tržišni ili novčani karakter prije svega u turističkoj industriji, ali i u nekim drugim interesantnim sferama. Prema tome, pogodovanje vjerovnicima stvorilo je solidno financijsko tržište i omogućilo zaduživanje. Jasno da se u drugoj fazi te reforme dođe do činjenice da nož ima dvije oštrice, tako da je jedna od oštrica u posljednje vrijeme zahvatila i one koji su mislili da je to za njih, da su oni nedodirljivi od toga. E pa kad je njih zahvatila ta oštrica, onda se počelo i drukčije raspravljati o ukupnoj ulozi i da li je ipak nužno i izvršiti zaštiti one druge strane, a to je zaštitu korisnika, zaštitu potrošača. Upravo na liniji te zaštite potrošača, a sad se pokazal da ona jednako bitna i za one koji daju kredit i za one koji uzimaju kredit. Upravo iz razloga što je nužno ne propisati administrativno uređivanje odnosa u kamatama bile one zatezne ili ugovorene, nego zato što je bitno napraviti jedan zaštitni socijalni karakter. Ja upravo ovaj zakon promatram kroz zaštitni i socijalni aspekt koji on želi polučiti. On naime, i ne smije biti regulativni ili administrativni. Jer kao što je na svakom tržištu činjenica i na ovom tržištu postoji dozvoljena konjuktura, odnos ponude i potrošnje, pa i određena pravila koja se propisuju ne izričito ovim zakonom. Prema tome, ja želim podržati ovaj zaštitni i socijalni karakter koji može biti potreban bilo kome, onome koji se danas nalazi na strani vjerovnika kao i onome koji se sutra nalazi na strani dužnika. Zbog toga je regulativa ovih odnosa i karakter ovoga zakona koji želi urediti zatezne ugovorne kamate kao i regulirati prihode javne pozitivan, dobro došao i uistinu složio bi se to sa kolegama koji su kazali da bi Zakon o obveznim odnosima trebalo uskladiti sa ovim prijedlogom zakon da ne bi izazivao nedoumice ili krivo tumačenje iako sam uvjeren da upravo zadnja praksa koja je na svojevrsni način, ne ću kazati potakla brzinu donošenja ovog zakona ali u svakom slučaju usmjerila ukupno javno djelovanje pa i promišljanje a to je da nikome ne odgovara nešto što mu ne pripada jer prije ili kasnije a to je vidljivo i iz ovih posljednjih događaja, to se može vratiti kao bumerang. Prema tome, uređivanje odnosa u financijskom sektoru je nužno i poželjno i ja vjerujem da će ovaj zakon dati jedan dobar poticaj i jedan što sam naveo na početku i zaštitni i socijalni karakter i na taj način ja ga doživljavam i podržat ću ga. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. S time je rasprava ova završena što se tiče prijavljenih zastupnika. Sada će se na kraju obratiti predlagač gospodin ministar Ivan Šuker.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici! Dozvolite mi samo nekoliko riječi na kraju. Ja moram reći da nakon osam godina se donosi ovaj zakon jer zadnji zakon kao što sam rekao je donesen 1996. godine i budite sigurni zbog i ovoga što se čulo danas u raspravi da je trebalo postići jedan veliki opći društveni da tako kažem konsenzus i obavljena jedna vrlo široka javna rasprava prije nego što se ovakav tekst zakona konačno i predložio Vladi na usvajanje a Vlada predložila Hrvatskom saboru da ga usvoji. I svjestan sam možda jedne kontradiktornosti između ovoga zakona i Zakona o obveznim odnosima no u ovom trenutku je formirana radna skupina koja će ići na izmjenu tog Zakona o obveznim odnosima tako dok i ovo što je zastupnik, uvaženi zastupnik Arlović rekao oko ovih rokova Vlade itd. do tada će se vjerojatno izmijeniti i Zakon o obveznim odnosima tako dok počne potpuna primjena implementacije ovoga zakona onda će on biti usklađen sa Zakonom o obveznim odnosima. Ja bih se svima zahvalio na raspravi. Očigledno je da ovaj zakon će možda u budućnosti kako se bude i razvijalo financijsko tržište u Hrvatskoj doživjeti još nekakve promjene, no mislim da ono što je bila bit ovog zakona a to je da budu svi ravnopravni i jednaki prilikom obračuna zateznih kamata da smo to postigli i drago mi je što su se svi klubovi a i svi zastupnici u pojedinačnoj raspravi usuglasili s time da će podržati ovakav prijedlog zakona. Od amandmana koje smo dobili Vlada je predložila dva amandmana, ovi svi drugi prijedlozi su nomotehnički, dakle niti jedan amandman strukturno ne mijenja zakon i htio bih reći također da prihvaćamo i amandman Odbora za financije koji predlaže da se ovaj Odbor za kamate proširi sa predstavnicima Hrvatske gospodarske komore. I dakle, taj amandman prihvaćamo i žao mi je što opet u jednom zakonu se nažalost rasprava krenula u jednom toku koji nema veze sa ovim zakonom, no ja kao ministar financija i kao predstavnik Vlade ovdje moram opetovano ponoviti. Nikada nisam dao izjavu da je deficit u Hrvatskoj 5,1%. Ono o čemu govore pojedini uvaženi zastupnici SDP-a je produkt njihovog knjigovodstva iz 2003. godine. Ja si kao ministar financija nisam niti htio niti želio dozvoliti da nakon isteka financijske godine vršim tehničke promjene njihovog knjigovodstva ali je vrlo interesantno da su najprije tvrdili da je deficit 4,5% pa su se na kraju zadovoljili sa 5,1 no deficit Republike Hrvatske je definitivno nažalost u 2003. godini 6,3% i to je jedini službeni podatak, ovo je sve drugo politikanstvo zasnovano na nekim stvarima koje nisu točne. I druga stvar, moram reći totalna je neistina da država ne podmiruje svoje obaveze. To nije istina. Sve obaveze država podmiruje na vrijeme i rekao bih ova Vlada nije još 180 dana na vlasti da bi se moglo govoriti o tome da ne podmiruje obaveze u roku od 180 dana. Ako se govori o tome da se ne podmiruju obveze u roku od 180 dana onda je to samo potvrda ovoga što ja govorim o deficitu od 6,3% jer to su obveze koje su ostale od bivše Vlade jer ako zbrojite od 23.12. do danas je 16.6. vidjet ćete da nemate 180 dana. Prema tome, to je elementarna matematika. Još jedanput hvala svima koji su sudjelovali na raspravi.
Zahvaljujem. Glasovat ćemo o amandmanima i o zakonu kada se steknu uvjeti. Zaključujem raspravu.
Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa radom prema dnevnom redu idemo na glasovanje. Molim zastupnik Lesar, izvolite. Hvala lijepa. Ustanovit ćemo. Ja sam i predsjedavajući Sabora i nekoliko dana prije javno objavljivali koje su točke na dnevnom redu. Ali ustanovit ćemo. Idemo na Konačni prijedlog Zakona o kamatama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. broj 115. Rasprava o tekstu zakona je završena. Imamo, zastupnici imaju tablicu sa amandmanima. Molim državnu tajnicu Ministarstva financija gospođu Marinu Dalić da se očituje o amandmanima. Amandman broj 1.
Amandman Vlade.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman 2. zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvaća se.
Hvala. Nema zastupnika. Glasovanje. Tko je za ovaj amandman broj 2. koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 3. također istog zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvaća se.
Budući da nema zastupnika, glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman 4. postaje sastavni dio zakona. Amandman 5. zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvaća se.
Isto glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 6. Odbora za financije i državni proračun.
Predlagatelj prihvaća ovaj amandman na članak 6. ukoliko Hrvatski sabor dopusti dopunu amandmana na način da se i u drugom stavku članka 6. u redu iza riječi: "Hrvatska Narodna banka" stavi zarez i dodaju riječi: "Hrvatska Gospodarska komora i Hrvatska Udruga poslodavaca".
Obrazloženje?
Obrazloženje je to da su stavak 1. i stavak 2. članka 6. u principu referiraju suštinski na istu stvar, pa predlažemo da se onda referiraju na Odbor za utvrđivanje kamatnih stopa. Amandman intervenira u institucije koje su predstavljene u Odboru, pa stoga predlažemo da u oba stavka članstvo u Odboru bude jednako regulirano.
Predsjednik Odbora Šime Prtenjača.
… [[govornik nije uključen, ne čuje se]]
Hvala, prihvaćeno. Pa u tom izmijenjenom obliku amandman prihvaćen i postaje sastavnio dio zakona. 7. amandman Kluba zastupnika HNS-a i PGS-a.
Ne prihvaća se.
Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Naime 7. i 8. amandman povezani su i govore o tome da shvaćamo to dijelo, dakle manipulacije sa kamatama iznad zakonske dopuštene razine kao teško krivično dijelo koje do sad napravilo puno zla u ovoj zemlji. Upravo zbog toga smo predložili da se takav postupak tretira ne kao prekršaj, nego kao kazneno dijelo, to je bio rezon, ja bih molio da se glasuje o amandmanu.
Hvala. Molim glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. I 9. amandman Kluba zastupnika HDZ-a.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Hvala državni tajniče. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o kamatama. Tko je za? Dajte mi znak kada ste završili brojanje po pojedinom. Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 103 glasa za donesen Zakon o kamatama u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 2. odnosno 3. točku dnevnog reda, predlažem da se objedinjeno raspravi. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, drugo čitanje, P.Z. br. 29 - Prijedlog zakona o dopuni Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti - Predlagateljica zastupnica Đurđa Adlešić, prvo čitanje, P.Z. br. 79 Dakle, objedinjeno predlažem da se raspravlja o ova dva zakona ako nema nitko protiv. Da li se slaže predlagateljica? Slaže se. Prelazimo dakle na ove dvije točke dnevnog reda. Predlagatelj je prvog Vlada a drugog gospođa zastupnica Đurđa Adlešić. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovih zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje odnosno na točku 2. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da li predstavnik Vlade želi obrazložiti? Da. Gospodin državni tajnik Antun Palarić. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Svrha je ovog zakona da uredi sprječavanje sukoba između privatnog i javnog interesa u obavljanju javnih dužnosti i zakon u članku 2. važećeg zakona definira što je to sukob interesa te kaže da je to situacija u kojoj su privatni interesi dužnosnika u suprotnosti sa javnim interesom ili kad privatni interes utječe ili može utjecati na nepristranost dužnosnika u obavljanje javne dužnosti. Vlada je ocijenila da ovakav zakon kakav važi sada ne ispunjava svrhu zakona koja je definirana njegovim člankom 1. stoga je predložila izmjene koje smo temeljito raspravili u prvom čitanju i evo predlažemo da i sada raspravljamo i u drugom čitanju u kojem su uvažene brojne primjedbe zastupnika iznesene na raspravi do sada. Nama je cilj da donesemo jedan dobar zakon u jednoj smirenoj atmosferi da se raspravi ovo važno pitanje društvenog i političkog života u Hrvatskoj i da se možda i ovim zakonom i okolnostima u kojima će ovaj zakon biti donesen otkloni nametnuta teza u javnosti da je ogromna većina državnih dužnosnika u sukobu interesa. Vlada drži da gotovo svi a da ne kažem najveća većina državnih dužnosnika časno i odgovorno obavlja svoju dužnost i u slučajevima koji se mogu pojaviti uvijek taj sukob rješava u korist javne dužnosti na kojoj su izabrani odnosno imenovani ali naravno želimo ugraditi mehanizam koji bi mogao sankcionirati i drugačije ponašanje. Ovim zakonom Vlada predlaže da se u krug dužnosnika na koje bi se zakon primjenjivao uvrsti i predsjednik Republike, ali i župani i gradonačelnik Grada Zagreba te njihovi zamjenici. Vlada želi da se nomotehnički popravi tekst u dijelu u kojem se govori da su porezne kartice dužnosnika javne, to je očito u pisanju prvog teksta zakona se dogodila greška i na to upozorava i uvažena potpredsjednica Sabora, namjera je da budu dostupne imovinske kartice jer to je standard koji smo već dosegli i ispod kojega ne možemo ići. U pogledu sadašnjeg rješenja o mogućnosti da državni dužnosnik primi dar u vrijednosti od jedne prosjećne plaće, Vlada ima oštre primjedbe i traži da se to izmjeni radikalno. Dužnosnik u obavljanju svoje dužnosti mogao bi ukoliko se Vladin prijedlog prihvati, primiti dar samo simboličke naravi. Da ne bi bilo dvojbe što je to simbolička narav mi smo predložili mi smo predložili da bude najviša vrijednost do 500 kuna. Međutim, mi ne želimo jednu, jedan veliki broj istaknutih građana Hrvatske, ljudi koji su se prihvatili javne dužnosti isključiti iz bilo kakvih aktivnosti jer mislimo da to nije smisao ovog zakona. Moguće je da vrhunski stručnjaci koji su prihvatili obnašanje dužnost u Hrvatskom saboru, koji su prihvatili obnašanje dužnosti u izvršnoj vlasti, istovremeno bave se i svojom strukom i da to ne bude sukob interesa a mislim i pri tome istaknute kulturne i sportske radnike. Stoga predlažemo da se dopusti obavljanje dužnosti znanstvene, nastavne i obrazovne aktivnosti, kulturne i športske djelatnosti. A isto tako da netko tko se bavi drugim djelatnostima, ali ako ta njegova priroda djelatnosti nije u suprotnosti sa prirodom dužnosti koju obavlja, da je moguće i po toj osnovi sticati prihode, s time da se ti prihodi moraju i prijaviti. Vlada je u prvom čitanju htjela potpuno eliminirati mogućnost da netko tko je dioničar bude istovremeno zastupnik, odnosno državni dužnosnik i stoga je propisivala, predložila da se propiše da svatko tko ima udjele dionica u trgovačkim društvima mora ih povjeravati drugome na upravljanje. Međutim, uvažili smo argumente iz rasprave da postoje mali dioničari koji sa svojim malim udjelima i malim postocima u broju dionica ne mogu ni na koji način utjecati na poslovanje niti bi tu imali interesa. Stoga dopuštamo mogućnost po ovom prijedlogu da netko tko ima manje od 0,5% dionica može to zadržati i ne mora povjeravati to na upravljanje. U političkom životu nameće se tema uloge državnih dužnosnika u nadzornim odborima trgovačkih društava i pokušava se stvoriti slika u javnosti da su sva Vladina imenovanja koja su se činila protuzakonita i da bi morali svi podnjeti ostavke, da bi morale se izreći kazne Vladi koja je imenovala dužnosnike u članstvu nadzornih odbora i skupština trgovačkih društava koji su u većinskom vlasništvu Republike Hrvatske. Vlada ne tumaći tako ovaj zakon. U zakonu postoji jedna nesavršena norma koja je ne primjenjiva, koja je pripisivala da Sabor mora donjeti popis trgovačkih društava, Vlada je poslala popis trgovačkih društava i Vlada ne može ignorirati činjenicu da je jedan od bitnih elemenata obavljanja vlasti i upravljanje državnom imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske a isto tako i upravljanje sa trgovačkim društvima koji su u vlasništvu Republike Hrvatske i ne može prihvatiti tumačenje zakona da bi u jednom trenutku sva trgovačka društva u vlasništvu Republike Hrvatske trebala ostati bez nadzornih odbora i skupština. Neovisno o tome da li su to sadašnji članovi Vlade ili bivši članovi Vlade koji su još u nekim od trgovačkih društava na ovoj poziciji. Vlada predlaže formulaciju kojom bi se Hrvatski sabor također bio nadležan da utvrđuje koja su to društva od državnog interesa, posebnog državnog interesa i predložila je popis Hrvatskom saboru na usvajanje i vjerujemo da će on biti usvojen. Ovim prijedlogom zakona dopušta se analogna mogućnost da se na lokalnoj razini, lokalni dužnosnici budu članovi trgovačkih društava u kojima lokalna zajednica, jedinica lokalne samouprave ima većinski udio. Postavilo se pitanje oko uloge i organizacije Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa i tu je već i kod donošenja proračuna i kod prvog čitanja zakona došlo do različitog promišljanja Vlade i samog povjerenstva. Mi ne želimo otvarati polemiku, mi ostajemo kod svoga mišljenja da je Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa izuzetno važno tijelo i da ga mora biti. Ali imamo mišljenje da ono i neće imati toliko posla koliko se želi nametnuti iz razloga koji sam rekao a to je da ogromna većina dužnosnika nije u sukobu interesa već časno i odgovorno mogući sukob rješava u korist javnih interesa. Mi dapače želimo jačati položaj povjerenstva, stoiga predlažemo da se članovima povjernstva koji nisu iz redova zastupnika osigura primanje određene naknade. Nema nitko pravo nikoga tjerati da obavlja dužnost, da nešto radi, troši svoje vrijeme, energiju a da za to ne bude plaćen, naravno zastupnici su plaćeni već po propisima kojima se uređuju plaće zastupnika. Nadalje, još na jedan način želimo jačati ulogu povjerenstva a to je da predlažemo uvođenje funkcionalnog imuniteta. Držimo da u jednom tijelu moraju svi članovi biti jednaki iako zastupnici imaju imunitet, da ga moraju ili trebaju imati i članovi povjerenstva koji nisu birani iz redova zastupnika iako postoje ozbiljne kritike sa ustavno-pravnog aspekta u pogledu imuniteta, da li je to samo ustavna kategorija. Ali kako naš politički život poznaje već dvije situacije u kojima su imunitet podjeljen i mimo a da to nije navedeno u Ustavu, reći ću samo za članove Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća, mi ostajemo kod ovog rješenja dok god Ustavni sud ne ocijeni drugačije. Vlada smatra da će administrativne i tehničke poslove za povjerenstvo moći obavljati stručna služba Sabora. Vlada polazi od činjenica da je Hrvatski sabor imao 2 Doma, da je imao snažnu i stručnu stručnu službu koja je tehnički organizirala i podržavala rad dva Doma i sa brojnim odborima. Kada je ukinut Županijski dom nitko od državnih službenika koji su radili u Saboru nije otpušten od državne službe i prema našim evidencijama postoji dovoljno stručni kapacitet tehničkih i stručnih službi Sabora da pruže podršku za rad povjerenstva. Mi kao i u prvom tekstu zakona, prijedloga predlažemo da se povise sankcije ukoliko državni dužnosnik zataji nešto svoje imovine ili ne ispuni na valjani način imovinsku karticu, ali isto tako ne želimo da povjerenstvo se pretvori u dužnosnički sud, sud protiv čijih odluka nema nikakvog prava, pravnog lijeka i Vlada predlaže da se u slučaju kada se izriče sankcija nekom od dužnosnika dopusti dužnosniku žalba Vrhovnom sudu Republike Hrvatske. Odlučili smo se za Vrhovni sud zbog razine državnih dužnosnika kojima se može, o čijim pravima se treba odlučivati. Mi smatramo ponovno naglašavam, da će ove mjere pojačati rad povjerenstva, ali isto tako da povjerenstvo ne može na sebe preuzeti ulogu istjerivanja korupcije iz društva kako se to želi nametnuti jer postoje čitav pravosudni sustav, od državnog odvjetništva, policijski sustav, USKOK, sudovi, njihova je uloga prije svega da se bave kriminalom pa i ako se njime bave državni dužnosnici, a povjerenstvo vidimo kao jedan moralni autoritet koji će upozoravati, ocjenjivati da neko ponašanje ne bi bilo u skladu sa državnom dužnošću. Gospodo zastupnici, da ne bi bilo nikakve dvojebe oko tumačenja uloge državnih dužnosnica, dužnosnika u nadzornim odborima trgovačkih društava mi predlažemo da se ovim Zakonom propiše da dok Hrvatski sabor ne utvrdi popis trgovačkih društava od posebnog državnog interesa dužnosnici mogu biti članovi nadzornog odbora u trgovačkim društvima koji su u državnom vlasništvu ili u kojima država ima većinski udjel, ali bez prava na ikakvu naknadu osim prava na naknadu putnih troškova. I jedna od završnih odredbi je da onaj državni dužnosnik koji nije predao još svoju imovinsku karticu je dužan svojim izvješćem o imovini to učiniti u roku od 30 dana od stupanja na snagu ovog Zakona. Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici sudjelujući u radu nekoliko odbora koji, primjetili smo da je, se vrlo ozbiljno i tolerantno raspravljano o rješenjima ovoga Zakona, da su konsenzusom usvojeni nekakvi, predloženi neki od amandmana i mi bi htjeli da današnja rasprava se provede u tolerantnom tonu i da se ovaj Zakon i ovo važno, važan segment političkog života u Hrvatskoj uredi po mogućnosti i konsenzusom odnosno da se u nekim bitnim pitanjima usuglasi Vlada, Sabor i što veći broj zastupnika. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Gospodin Antun Kapraljević. Izvolite.
Moram se javiti za ispravak netočnog navoda u onom dijelu kad je rečeno da je Vlada donijela popis trgovačkih društava. Možda je Vlada donijela taj popis i to je točno tako, piše, i HINA je prenjela tako izvješće: “3. ožujka 2004. godine Vlada je danas utvrdila popis 185 trgovačkih društava od posebnog državnog interesa u čije bi nadzorne odbore mogli ući državni dužnosnici.” A predviđalo se da će ih biti 200. Međutim u Zakonu piše ovako, stavak, članak 11., stavak 5. piš ovako: “Dužnosnici ne mogu biti članovi uprava ili nadzornih odbora trgovačkih društava.” A iz te odredbe su izuzeti samo oni gdje je, znači, znači samo iznimka prema kojoj bi dužnosnici mogli biti članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima koja su u državnom vlasništvu ili u kojima država ima većinski udjel, a od posebnog su državnog interesa. No popis trgovačkih društava od posebnog državnog interesa treba na prijedlog Vlade usvojiti Hrvatski sabor. Mi smo na 5. sjednici 23. ožujka pod točkom 18. imali taj popis pa je, pa nismo raspravljali o tome. Na 6. sjednici od 21. travnja pod točkom 22. smo također imali taj popis i nismo raspravljali o tome. Na ovoj sjednici je bio taj popis, ustvari Vlada je povukla prijedlog tog popisa. I iz toga ne da su insinuacije ono da su ti dužnosnici protuzakonito imenovani nego jesu protuzakonito imenovani.
Hvala lijepa. Prelazimo na, a, predlagateljica oprostite, potpredsjednica gospođa Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo kolega potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, pred nama se dakle nalaze dva prijedloga zakona. Jedan ima svoj konačni oblik. Jedan i drugi traže raspravu i doradu zbog nepreciznosti koji su, koje su se događale s tim da znamo da ovaj vladin prijedlog možemo popravljati samo amandmanima. Nakon što je predstavnik Vlade rekao da se zapravo radilo o tehničkom propustu Vlade kod izrade zakona čime je zapravo moj prijedlog zakona onda postao i sastavni dio vladinog, ja ću kratko ipak obrazložiti razloge zbog kojih sam taj zakon predložila, ali se i zahvaljujem Vladi što ga je uvrstila u svoj konačni prijedlog. Naime cilj ove dopune zakona bio je zapravo urediti jedan segment postojećeg zakona koji su evo iz Vlade nazvali tehničkim propustom, koji je zabavljao javnost neko vrijeme, a to su naše kartice. Činjenica je da, a bio je cilj naravno obvezati zastupnike i nas na pravo ili točnije na obvezu objavljivanja naših imovinskih kartica. Činjenica je da je više od 90% zastupnika pristalo na objavljivalo svojih kartica zapravo vjerojatno potvrđuje teze koje je malo prije iznio gospodin Palarić ali ja sam htjela da se ovom raspravom ipak odredi i način objavljivanja takvih kartica. Hoće li to biti internet ili će to biti knjižice koje su svima dostupne kao što imaju neke zemlje sa dužom demokratskom tradicijom. Mislim da je to tema koju bismo danas ipak mogli i završiti. Cilj mi je bio i čuti raspravu, čuti kvalitetne prijedloge zastupnika i donijeti jedan kvalitetni zakon i čini mi se kako smo danas počeli s raspravom da ćemo se baviti aktualiziranjem samo jednog segmenta ovog zakona, a to je povjerenstvo. Budemo li tako raspravljali bojim se da ćemo se udaljiti od teme i napraviti i neke druge propuste kod donošenja zakona pa ako dopustite pozivam kolegice i kolege da raspravljamo o cjelovitom tekstu zakona bez namjere da se naravno izbjegne i ovaj dio. Nužno je kartice objaviti, ali je bilo nužno i odrediti precizno njihov oblik. To je bilo zatečeno stanje. Ja ću vas podsjetiti da smo i u ovim karticama koje su se našle pred nama neki upisivali samo osobni automobil, ne ulazim sada jesu li željeli prikriti marku ili nisu smatrali bitnom, neki od nas su pisali vrlo precizno. Neki su pisali registarske tablice pa im je kasnije automobil bio i ukraden. Neki su pisali veličinu svojih garaža ali su zaboravljali napisati kolike su im velike kuće i stanovi. Upisivali bicikle i čamce, vjerojatno s namjerom da se pomalo izrugaju tim karticama. Neke smo sažaljevali zbog siromaštva, vjerojatno to pripisivali i poštenju. Inače ja držim da zakon može biti kvalitetniji, sada govorim i o ovom vladinom. Ja ću predložiti određene amandmane, a to je, ja mislim da je porezna kartica sigurno bolje rješenje od imovinske kartice, naročito od one neprecizne kakvu smo imali. Također je potrebno odrediti što su to drugi troškovi. Vrlo je nejasno što tu drugi troškovi. Ako malo gledamo kako se raspravilo o našim zaradama i ne samo o sukobu interesa onda je čitava pažnja, nisam sigurna dali nenamjerno bila fokusirana na gradonačelnice i načelnike za koje ja držim da doista trebaju obavjalti posao bez naknadse, ali i na sportaše pa smao onda mogli slušati uglavonm priču o kolegi Filipoviću ili kolegi Červaru dok su možda neki drugi našli bolji način zarade i oi tome se šutilo. Možda su pisali kolumne pa su to nazivali svojim političkim stavovima a naravno da i ovdje možete iznjeti svokje političke stavove. Tu su članstva u nadzornim odborima, upravnim vijećima, za koje je također zanimljivo čuti i vidjeti ima li tu možda nekakva koriosti. Mislim da naravno moraju biti pooštrene sankcije za netočnosti koje sem ogu naći u karticama, za namjerne nepreciznosti ,a tu smo vrelo spretni. Ili još više za lažna prikazivanja. U zemljama koje se ovom problmetikom bave duže vrlo je jasno određeno kako se odgovara za takve nazovi propuste. Pa u SAD predsjednik može zatražiti ostavku dužnsonika ne samo što je uočen sukob interesa , već i sumnja da takav sukob interesa postoji. Pa to jeprimjer Njeamčke koja je otišla korak dalje pa tamošnji zakon o sukobu interesa pored odredbi o spračavanju sukoba interesa za brani primanja darova, zaštiti službene tajne propisuje i ograničenje za zapošljavanje nakon prestanka odre+ene javne dužnosti odnosno obaveza da se i do 5 godoina nakn prestanka dužnosti traži suglasnost za novazapošljavanja. Francuska se bavi javnim poduzetćima, privatnim tvrrakam, te također ima posebne zakone. Baš ovaj dio koji je Njemačka vrlo precizno riješila bio je dugo tema i u Hrvatskoj. Ja ću vas podsjetiti na kraj prošloga mandata, obično se to koristi u preizbornoj kampanji to je zapošjljvanje supružnika, braće, tu smo doista pokazali zavidnu maštovitost, određene obiteljske, građvisnke tvrtke,m adzor i slično. Međutim ono što se prešućivalo ili je bilo nedovo.jno poznato javnosit a meni se čini da posljednjih nekoliko dana u naše tisku se ponovo aktualizira. To je problem kojio je reguliran drugim specijalnim zakonima , a odnosi se na vojne osobe. Na djelatne ali isto tako i službenika i namještebike, isto tako i na ovlaštene osobe u MUPu te na također djelatnike i namještenike. Te zakonske odredbe su se na lokalnim raziunama primjenjivale vrlo precizno. Ali o mogućim izizgravanjima na samom vrhu se znalo vrlo malo tek iz tiska. Pa s obzirom na postojanje takvih zakona, mislim da bi bilo dobro ugraditi i zatražiti izvještavanje o primjeni i tih zakona. Također i javnost i pravdi ne bi smjeli izbjeći ni oni koji rade u carini. Ali i u poreznoj upravi. I nad njima treba jači nadzor. Isto bi bilo zanimljivo vidjeti kako nam žive načelniic za nabavu u dražvnoj upravi, a isto tako i u lokalnoj samoupravi. ONi bi i te kako mogli biti zanimljivi ili često zanimljiviji od zastupnika i pojedinih ministara. Upravo zato što je na njih pažnja slabije usmjerena. ja mislim da ćemo mi svi priznati i moramo to naravno postoje precizni brojevi da k orupcije ima, ali ćemo se složiti da ona ne stanuje samo na Markovom trgu .Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ. Ne. Da. Gospodin Dražen Bošnjavković Odbor za Ustv, Poslovnik i politički ustav.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 15. sjednici održanoj 3. lipnja 2004. godine, raspraivo je konačni priujdlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti koje je predsjednikku Hrvatskog sabora podnjela Vlada RH. Rečeni zakon raspravljen je na temelju nadležnosti članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. U rasrpavi smo iznjeli primjedbe i prijedloge na konačni zakon na temelju njih smo utvrdili i amandmane na tekst konačnog zakona. Nakon rasprave jednoglasno sa 8 glasova za podržali smo prijedlog ovoga teksta ali sa amandmanima koje som dostavioli zapravo u pisanom formi. Imamo 5 amandmana najznačajniji amandman je čini mi se amandman 3 koji se odnosi na članak 6. gdje idmeo sa jednom drugačijom definicijom i gdje omogućavamo da se dužnosnici mogu baviti i drugim djelatnostima ako to nije u supronstoi sa obnašanjem javne dužnosti. Znači idemo sa jednom potpuno globalnom definicijom ne ograničavamo se samo na kulturne znanstvene i športske djelatnosti. Također idemo i sa amadmanom vezano za pravnu zaštitu koja se ovdje pruža. Pa predlažemo da se pravnom zaštitom ne bavi ustavni sud nego da to ide na upravni sud temeljem članka 66. Zakona o upravnim sporovioma. Hvala lijepa.
Havla lijepa, javlja li se još netko u ime odbora. Mogu konstatirati ne. Idemo na raspravu u ime klubova. Prvi je prijavljeni klub IDSa kolega zastupnik Damir Kajin izvolite.
Gospođo potpredsjednice, cijenjeni predstavnici Vlade,uvažena gospodo zastupnici. Kada već govorimo o toj mateeriji mislim da bi bilo najpametnije prepisati njemački, talijanski, ne znam engleski zakon. Budimo onda dosljedni prepišimo to, a ne orignalni jer od te naše orginalnosti uvijek nastaje neki bučkuriš od kojih i nas ovdje u sabornici zaboli glava a zasigurno i našu javnost. Drugo dajmo da se ova maaterija jedan puta za svagd aveć regulira. A ne svakih 6 mjeseci da dolazi pred zastupnike. I to za sve koji se bave bilo kojim oblikom javne posla. Bilo da se radi o predsjedniku države, zatpunicima, izvršne vlasti, lokalne samoupravi, sudcima ne znam zdravstvenim radnicima, javnim službenicima, profesorima, i tako dalje. Točnije dajte dajmo regulirajmo odnose za sve koji su na proraunskoj plaći. I tu ne smije biti nikakve razlike, ne smije biti razlike između zastupnika i onoga službenika koji izdaje recimo građevinsku dozvolu, predsjednika države i nekoga tko radi u prije spomenutoj državnoj komisiji za javnu nabavu, profesora na fakultetu ili liječnika. DRugo, ovaj zakon ja bih čak reako je neka kost kojom se glođe bezposlena javnost, misleći prije svega da mi zastupnici na nešto ne znam šta utječemo, pogotovo kada smo u poziciji na ništa, i to na kraju ispada kao onaj Severinin filmić i postaje razbibriga za dokone. svaki pročelnik na lokalnoj razini to je rekla malo prije potpredsjednica Sabora je u jednoj privilegiranoj poziciji od zastupnika. A s druge strane jasno oči javnosti što je opet i dobro uprte su u ovu sabornicu, sali odluke svi znamo se isključivo donose na drugoj strani Markova trga. Nije rečeno se druge strane da nam izvršna vlast svako toliko spusti ovaj zakon da bi se javnost bavila nama, Zastupnički domom a ne njim.Ja samo želim jevno isto upitati sve kome odgovara loša poziucija Sabora, i ona ne odgovara sigurno nama, odgovara izvršenoj vlasti, a zašto, jer što je Parlament slabiji to je izvršna vlast jača. I volio bih kada bi možda barem na mjesec dana zamjenili uloge, i kada bi oni radili u istim okolnostima uvjetima u kojima radi Sabor. Sve što vrijedi za dužnosnike treba na neki način propisati da vrijedi i za ostale proračunske korisnike bilo da se radi o službenicima, liječnicima, profesorima, ministrima, predsjednika države itd. Evo sada se pojavila neka priča o predsjedniku i Cartieru. Jasno je da temeljem zakona on ima pravo na dar, nema pravo da zadrži dar za sebe kao što sam siguran da i neće. Znači ubuduće poklonimo nekome neku knjigu, neku umjetninu, ne poklanjamo osobi, poklanjamo to Vladi ili instituciji predsjednika koja bi tamo trebala nakon toga i ostati. Kada smo kod tih poklona ja mislim da smo tu na jednom skliskom terenu. Na primjer da banaliziram, boca viskija ili kravata što nije ništa, već je na granici mita, a kada vam recimo neki mediji ustupi intervju pred izbore, recimo da je to onaj plaćeni prostor, što može biti vrijednost nekoliko stotina tisuća kuna a korist od nekoliko milijuna kuna onda to postaje normalno ponašanje. Međutim što time želim reći? Da nikada tu materiju koju mi danas raspravljamo nećemo propisati na način da ćemo isključiti ili naprosto predvidjeti sve situacije. Zatim broj dužnosnika po mom sudu radikalno treba smanjiti, tu ne mogu biti pomoćnici ministra kojih ima više nego zastupnika, tu ne mogu biti razni tajnici, državni rizničari, predsjednici Fonda mirovinskog, zdravstvenog, Fonda za privatizaciju, zamjenici ravnatelja ove ili one upravne organizacije itd. Znači od te pozicije mogu imati ono korist kako je to Zakonom o službenicima propisano, a ne Zakonom o dužnosnicima i jasno je nakon isteka roka od četiri godine neka svoj lijepo mandat stave na raspolaganje da ne bi bilo spora, jer svi oni kada dolaze na neku funkciju onda su ne znam za tu stranku koja je tada uspjela dobiti izbore izuzetno značajni, ali kada ta politička opcija izgubi izbore odjedanput ti ljudi postaju veliki stručnjaci i tom konvertizmu jednostavno treba stati na kraj. Jasno nisam za čistke, o tome ćemo govoriti kasnije u jednom drugom zakonu, ali da se stave mandati na raspolaganje apsolutno da. Kada je ova materija posrijedi ja mislim da bi trebalo redefinirati i pojam mita. Kada bi se ukinulo kazneno djelo davanja mita, kada bi to ubuduće bilo samo primanje mita možda bi se u većem postotku ljudi javljali nadležnim institucijama da se od njih traži za neki posao mito. Tako ako je davanje i primanje na isti način tretirano, a sve prepušteno diskreciji tužitelja ili suca, tko će onda reći da je od nekoga primio mito. Jasno, nitko. Odnosno da je netko nekome dao mito. A daje se mito ma ne zastupnici, to svi znaju. Mito se daje u nekima u nekim institucijama izvršne vlasti da srede neki posao, da izdaju jamstvo u upravi, da izdaju neku građevinsku dozvolu. Mito se daje sucima opet ne zastupnicima za ovakvu ili onakvu presudu ili rješenje. Mito se davalo 90-tih da bi se došlo do neke tvrtke ili monopola na tržištu. Mito se daje da bi se došlo na red za neku operaciju i sl. Ja ne mislim da je mito kada netko liječniku da ne znam, pokušava se zahvaliti nekom sitnicom, 10 litara vina ili u Istri jedan pršut, ne to nije mito po mom sudu. Mito je kada vam netko ponudi novac da bi nešto za taj novac za njega i učinili. Ovdje je još jedan problem, nešto je o tome govorila potpredsjednica Sabora. Da li neki ljudi koji su npr. gradonačelnici, načelnici, a ujedno su zastupnici, imaju pravo na paušal za obnašanje te funkcije. Da li npr. netko tko je član nadzornog odbora ima pravo na određenu naknadu? Da li je netko tko je zastupnik, a ujedno vijećnik u nekome gradu ima pravo na naknadu ili nema. Mi smo ovdje imali de facto tri rješenja. Do 98. godine kada je plaća zastupnika bila 6-7 tisuća kuna pa su svi koji su bili pri vlasti hrlili da si to kompenziraju u nadzorne odbore. Drugo rješenje uveo je bivši premijer Mateša kada je plaća zastupnika bila 16 tisuća kuna, ali se nije smjelo u niti jedan nadzorni odbor i treće rješenje izdato je nakon 3. siječnja koji je i danas na snazi, kada je plaća išla dole za 30% ali ste mogli biti član nadzornih odbora koliko god ste htjeli ako ste bili jasno na vlasti, ali bez naknade pa ste imali situaciju da se bilo u 15 ili ne znam koliko nadzornih odbora, jasno bez naknade što opet vam nitko nije s druge strane vjerovao, ali ste mogli imati nevjerojatne koristi iz svega toga. Logično je po meni da ljudi koji imaju legitimitet budu članovi nadzornih odbora, jer moraju štititi javni interes i za to odgovaraju barem dva puta, odgovaraju na izborima za razliku od nekih drugih članova nadzornih odbora, ali odgovaraju i temeljem Zakona o trgovačkim društvima i to cjelokupnom svojom imovinom. I sad da li treba ili ne treba to valorizirati i s koliko valorizirati? Da li gradonačelnik koji je ujedno zastupnik, znači koji je jedno i drugo, koji 30 recimo ili 40% više vremena provode radeći od nekog drugog zastupnika, zaslužuje dvije ili dvije i pol tisuće ili tri tisuće kuna tu treba odrediti limit, za vrijeme koje posvećuje gradu ili općini, ili obrnuto ako ne prima plaću, ako prima plaću tamo onda da li ima pravo na neki paušal u Saboru. Nemojmo jednostavno uvoditi jedno revolucionarno zakonodavstvo, neki revolucionarni egalitarizam uravnilovku jer to naprosto jednostavno ne vodi ničemu. Mi sami sebe zavaravamo i zavaravamo tim nekim principima i hrvatsku javnost što nam opet s druge strane nitko u to neće povjerovati. Jasno ja bih rekao da se puno toga može promijeniti neposrednim izborom zastupnika kao što se predlaže neposredan izbor gradonačelnika, međutim o tome po tom. Sve u svemu jasno zakon je potreban, no što je sa tzv. poduzetničkim aktivnostima zastupnika i to bi trebao biti ključ ovog zakona. Ima li tvrtka u kojoj neki dužnosnik ima neki udio, pravo da konkurira na javnom natječaju? U Hrvatskoj u kojoj je na djelu neki neoliberalizam događa se da kapital za svoje interese sve više iskazuje politički interes ne zbog altruizma, ljubavi prema bližnjemu svome već da bi zajednica od lokalne na dalje bila u funkciji kapitala, sutradan možda i država. I ako se to dogodi, to će biti za Hrvatsku katastrofa jer će to razoriti bilo kakvu neovisnost politike, to će cijeli život podrediti isključivo interesu tih privatizacijskih oligarha i Hrvatska će postati jedno krajnje nehumano mjesto i razdoblje samoupravljanja što god ono značilo ponovo bi se ljudi njemu mogli s nekom nostalgijom vraćati kada ako ništa drugo barem su bili zaštićeni na radnom mjestu i imali kakvu-takvu zdravstvenu mirovinsku zaštitu. Gospodarstvo jasno treba staviti ad acta, treba staviti u prvi plan uz socijalu. Zašto? Jer od toga svi mi živimo. Međutim, ne možemo tom gospodarstvu podrediti cjelokupni javni život, jer dogodi li se da oni sebi podrede javni život biti će svim građanima u ovoj zemlji jadni život, a da im se treba izaći ususret porezima, upravnim radnjama, ne znam carinama itd. apsolutno treba. No, i Hrvatska će jasno proći kroz ono što prolaze drugi, borili smo se za kapitalizam, sada ga imamo i nemojmo pitati zašto zdravstvo nije besplatno, zašto je mirovinska konkurencija dovela do toga da ljudi ne mogu plaćati ove naknade pa nemaju kad idu u penzije penzije pa se onda zanose o povratu duga i tome sl. Na žalost na ništa od ovoga što život znači ovaj zakon ne odgovara. On je rekoh lakmus papir kao onaj filmić o Severini. Konačno nije problem ja ću reći o tome da li jedan Čehok, da li Kramarić, da li gospođa Đurđa dobijaju, ne dobijaju sada, 2 hiljade ili 2.500 kuna za funkciju gradonačelnika. Ja držim čak da bi trebali. Problem je ako netko nekome namjesti neki posao, pa onda od toga preuzme korist od 100, 200 ili više tisuća kuna. Nije problem ako neki vijećnik ima paušal 500 kuna ili ako netko u Nadzornom odboru ima tisuću kuna, već je problem ako netko pogoduje kroz privatizaciju taj posao nekom stranom, domaćem ili ne znam kojem interesu. A još je veći problem, dobro, možda lokalna samouprava nema nikakvih ovlasti, no to je druga tema, a slažem se da je zakon nužan, ali opet svi ćemo se složiti sve ovisi o čovjeku, a malo toga ovisi o pravnoj normi. I za kraj treba shvatiti da stvarnu moć u ovoj zemlji ima izvršna vlast, ne Sabor. Stvarna moć je danas u Hrvatskoj u mediji, u kapitalu, sigurno ne u lokalnoj samoupravi ili saborskim zastupnicima, moć nije čak ni u strankama, već u ili kod onih koji imaju novac i koji raspolažu tim ljudskim sudbinama. Što se tiče ove komisije. Ja mislim da imunitet ustavna kategorija. Ona ne može biti propisana nikome, izvan osoba koje Ustav poznaje i nikakav izuzetak ovdje se ne može činiti. Komisija isto tako ne može biti sud, točnije rečeno neka inkvizicija na koju se nitko neće moći žaliti. Zato je to predloženo riješenje neki kompromis, koliko će biti korisno vidjet ćemo, ali ovaj zakon već jedanput treba ga usvojiti, staviti adakta, a ne da svakih nekoliko mjeseci hrvatsku javnost zabavljamo o poziciji dužnosnika i da naprosto sa te pozicije se skreće pozornost na sve ono drugo što je daleko životnije i vitalnije. Bilo da se radi o radnim mjestima, bilo da se radi o izvozu, uvozu, ne znam zaposlenostima, mirovinama i tome slično.
Hvala lijepa kolega Kajin. Sljedeći je prijavljen za raspravu u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite kolega zastupniče.
Gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Na prijedlog zakona koji je pred nama već u prvom čitanju bilo iskazano dosta nezadovoljstva, dosta primjedbi, međutim, ne na prijedlog izmjena zakona, nego na prijedlog temeljnog zakona koji je zapravo na snazi. Rečeno da je on nejasan, neprecizan, da ograničava one male, a zapravo oni veliki su i dalje zaštićeni i prema njima nema nekog velikog utjecaja. Moram reći da niti Klub Hrvatske demokratske zajednice nije previše zadovoljan sa postojećim riješenjem i upravo radi toga ove izmjene zakona mislim da ipak poboljšavaju postojeći tekst zakona. U svakom slučaju i u budućnosti vjerujem da, obzirom da je ovo jedan novi zakon koji nije na koncu dugo na snazi, da je to jedna nova materija, da će i u budućnosti u svakom slučaju zahtjevat određene izmjene i mislim da bi trebalo pogledati doista koja su iskustva u razvijenim demokracijama i uzeti ta riješenja koja su vani da opet i mi ovdje ne izmišljamo nekakva naša riješenja koja na koncu uvijek postanu polu riješenja. Međutim, u svakom slučaju izmjene ovog zakona po meni i po našem klubu bitno je podržat, jer ona donose određena poboljšanja, u svakom slučaju jedno od bitnih je da se na dužnosnike gleda na jedan drugačiji način, to znači da oni sada smiju obnašati i sve one neke druge djelatnosti za koje su stručni za koje su kvalificirani, naravno ako to nije u suprotnosti i u sukobu sa dužnosti koju oni obnašaju. Jer zbog čega ako netko, ne znam kvalificiran liječnik, sveučilišni profesor, zbog čega on ne bi mogao održati nekakvo predavanje i ne iskoristiti zapravo njegove potencijale koje on ima. Popravljene su u ovom zakonu također i odredbe koje su vezane za darove, one su sada strože, one su sada restriktivnije, ali time su i pravednije. Općenito gledajući izmjene jesu nešto strože. Međutim, ima što sam govorio zapravo i u prvom čitanju one odredbe koje se odnose na dionice i na udjele u trgovačkim društvima, mislim da tu u budućnosti će prvo trebati zahvatiti nekakvim izmjenama, jer sami prijenos upravljačkih prava na dionicama sama po sebi mislim da nije značajna, jer dionica je vrijedonosni papir kojij daje jednu široku paletu, jedan spektar prava i de facto upravljanje putem dionice čak i nije originarno pravo, nego zapravo temeljem dionice čovjek ima pravo sudjelovat u radu skupštine dioničkog društva, ima pravo biti biran, i ima pravo znači birati nadzorni odbor i tek temeljem toga sudjelovati u upravljanju. Sami prijenos dionica na odvjetničku kancelariju ili nešto po meni nije bitno značajna mjera i to će svakako u budućnosti zahtijevati određene promjene. Ali u svakom slučaju koliko god mi stvari zakonom regulirali, koliko god mi stvari zakonom ograničili, napravili ih restriktivnima, ima jedna stvar koja je bitna, a to je da nam sve institucije društva funkcioniraju na temeljima profesionalnosti, stručnosti i neovisnosti o politici, o moći, o utjecaju, jer kad imamo nekakav natječaj, kada imamo nekakve takve stvari vrlo je bitno da ljudi koji na tome rade su slobodni i neovisni da ne mogu podleći nekakvom pritisku koji netko sa pozicije moći, sa pozicije dužnosti koju on obnaša može izvršiti na njega. Klub HDZ-a će podržat ovaj zakon, zato što je ovaj zakon u svakom slučaju mali korak naprijed, i popravlja postojeći tekst. A što se tiče zakona koji je uvažena potpredsjednica gospođa Adlešić predložila on je također dobar i drago nam je zapravo da je Vlada i prepoznala dobro riješenje i već ga ugradila u ovaj tekst. Međutim, u svakom slučaju u budućnosti ovaj zakon će morati pretrpjeti i daljnje promjene, ali ovo za sada mislim da potrebno podržati i naravno amandmane koje sam već u ime Odbora za Ustav i Poslovnik predložio koje mislim da bitno popravljaju postojeći tekst. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. U ime Kluba SDP-a, poštovani zastupnik Ivo Josipović. Izmjena koju nemam ovdje upisanu, to je kolega Leko, u redu, upisat ću. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Kolega Josipović je trebao govoriti u ime Kluba SDP-a, pa je spriječen, pa sam ja preuzeo tu dužnost sa zadovoljstvom. Ali moram odmah reći na početku da čitajući ovaj zakon učinilo mi se da zakon više skriva sukob interesa, nego što omogućuje spriječavanje sukoba interesa. Zašto to mislim? Naime, i zakon se više bavi malim stvarima da tako kažem, dok velike stvari ne regulira ili još važnije, zakon ex lege, dakle po zakonu utvrđuje šta je sukob interesa. To je najlakše ustvrditi i to nije sporno među nama svima. A znamo da sudac ne može biti u izvršnoj vlasti niti član ovog parlamenta. To nas ne zanima, ni građane to ne zanima, što je sukob po zakonu. Građane zanima in concreto, šta se događa kad mi svoj utjecaj saborskog zastupnika ili dužnosnika iskoristimo da bi nekome pojedincu bilo privatnom ili ne privatnom priskrbili dobit ili doveli ga u povoljniji položaj u hrvatskom tržištu ili općenito na štetu općeg ili zajedničkog interesa sviju nas. To je zadatak suzbijanja sukoba interesa. Ne ex lege, nego in concreto. Mi se time ne gavimo. Tu nigdje ne propisujemo ni tijela ni službe. Morale bi biti službe, ni postupak, ni inicijative ni kako to završava. Mi se bavimo darovima. I još nešto kad tako razmišljamo. Zašto ne uvedemo imovinske kartice za sve građane? Zašto ne počnemo graditi ravnopravnost i jednakost sviju građana? Pa nećemo utvrđivati tko su sve povezane osobe. Zar mora biti tako rodbinski povezan da netko ima zajednički interes na štetu općeg i na štetu zajedničkog interesa. Pa ne mora biti nikakva veza rodbinska niti obiteljska. O tim stvarima ovaj dom ne progovara a donosi Zakon o sukobu interesa. Ja mislim da je vrlo važno da se tijelo za ocjenu sukoba interesa formira, osnuje tako da bude nezavisno i od politike i od ekonomske ovisnosti, i od političke i ekonomske ovisnosti i da ima nezavisnu službu koja će profesionalno raditi i obavljati posao na antikorupcijskom sustavu i ona biti ovlašteni predlagatelj za ocjenu sukoba interesa pred nezavisnim tijelom pred povjerenstvom. Kad već govorimo o povjerenstvu zakon sam predlaže veći stupanj imuniteta za članove povjerenstva od onog koje imaju saborski zastupnici. Prema članku 75. Ustava saborski zastupnici uopće nemaju materijalni imunitet, dakle nema te odredbe koja materijalnu odgovornost saborskog zastupnika eliminira. Saborski zastupnici imaju samo procesni imunitet dok im traje mandat za neka kaznena djela, samo procesni imunitet i to molim vas lijepo u članku 75. stavak 2. kaže za izraženo mišljenje ili glasovanje u Hrvatskom saboru. Vrlo precizno se kaže gdje je taj imunitet i na što se odnosi i to u Hrvatskom saboru dok članak 6. prijedloga zakona govori da članovi povjerenstva imaju imunitet za obavljanje dužnosti bez obzira gdje. To je daleko širi imunitet, doduše također procesni za izraženo mišljenje i stajalište ali bez obzira je li to u Saboru ili nije u Saboru pa zaista je mogućnost zloupotrebe takvog imuniteta prevelika, ne samo sa formalno ustavnog aspekta nego zaista sa stvarnim odnosa u društvu. Radi preciznosti upozoravam i predlagatelja Vladu Republike Hrvatske da je odgovornost Predsjednika Republike utvrđena Ustavom i prema ustavnim odredbama članka 104. i 105. za utvrđivanje odgovornosti Predsjednika Republike nadležan je Ustavni sud. Ne možemo a da ne promijenimo Ustav dozvoliti da Povjerenstvo za sukob interesa bez obzira kako se to radi s kojim povjerenjem ili nepovjerenjem može raspravljati o odgovornosti Predsjednika Republike. Naprosto, to Ustav ne dozvoljava. Šta bi valjalo učiniti a da suzbijemo u naravi, u sustavu sukob interesa? Moralo bi se graditi sustavno. U Hrvatskoj poznato je svima vama a i građanima Republike Hrvatske da je najlakši ili najeklatantniji primjer zloupotrebe položaja dužnosnika u prostoru, čak više nego u poslu a Hrvatska nema još donešene niti prostorne planove niti urbanističke planove. S obzirom da je teren, zemljište trajno dobro, trajni resurs ne samo ove generacije nego generacija koje dolaze ja mislim da je pod hitno donijeti prostorne i urbanističke planove, srediti zemljišne knjige to će više utjecati na smanjenje korupcije i sukoba interesa nego ovako sročen zakon i svaka čast povjerenstvu koje će ad hoc bez uređenog postupka, bez posebne službe tko je u sukobu interesa i to još najčešće tko je po zakonu ex lege. Zbog toga Kluba SDP-a naravno nije protiv zakona, on je za zakon, bar otvara mogućnost da se raspravlja u ovom Saboru o procesima koji se događaju u društvu vezano na ovu temu a to je sukob interesa i korupcija, međutim mi mislimo da ovaj zakon zaista neće riješiti gorući problem u hrvatskom društvu pravne države i sukoba interesa ili korupcije. Zbog toga ne treba prestati tražiti nova rješenja koja će omogućiti ocjenu sukoba interesa in concreto, dakle u pojedinim poslovima, bilo u javnoj nabavi, bilo dobivanja poslova na natječajima koje daje države, društvo bilo stjecanja nekih drugih pozicija u društvu a koje omogućiti hrvatski dužnosnici bilo da su u Saboru bilo u izvršnoj vlasti, bilo u zakonodavnoj ili financijskoj sferi taj proces se ne može zaustaviti jer je tema otvorena. Zato predlažem da se nastavi sa praćenjem stanja kako bismo mogli izgraditi sustav za suzbijanje korupcije i suzbijanje sukoba interesa a to znači nezavisno tijelo, nezavisna služba, trajna služba i utvrđivanje postupka u ovoj stvari. Hvala lijepa.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Sljedeći je kolega Slaven Letica u ime Kluba HSP-a. Izvolite, kolega zastupniče!
Gospođo potpredsjednice Adlešić, kolegice i kolege! Da li je odlazak na Europsko nogometno prvenstvo na račun državnog proračuna sukob interesa ili ne, da li je to latentni ili manifestni sukob interesa? Tko može otići tamo a da nije u sukobu interesa? Tko može otići tamo a da se nalazi u sukobu interesa? To su pitanja s kojima bi se trebao baviti ovaj zakon. Naime, sukob interesa po definiciji nije ni prekršajno ni kazneno djelo, nije ni etički prekršaj, nije ni moralni prekršaj. To su samo situacije u kojima se svi mi nalazimo svakodnevno i svatko od nas pojedinačno dnevno je u sukobima interesa, interesa kao saborskog zastupnika, kao privatne osobe, kao poreznog platiše, kao sveučilišnog profesora i ovaj zakon bi trebao regulirati i imati jednu pedagošku misiju. On nije zamišljen kao antikorupcijski zakon. On nije zamišljen kao zakon za sprječavanje zločina zarobljavanja države. Još je manje smišljen kao antimafijaški zakon. Nevolja ovoga zakona vezana je uz jednu izreku koju je prije dva tjedna otprilike akademik Josip Županov objavio u stajalištima u "Vjesniku" podsjećajući na izjavu Kurta Levina koja je zapravo izvorna izjava Emanulla Kanta da ništa nije tako praktično kao dobra teorija. Ovom zakonu nedostaje dobra teorija, njemu nedostaje bilo kakva teorija. Ovo je antiteorijski, antiintelektualistički zakon. Ja ću vam kazati, dame i gospodo, da nama susjedna država Bosna i Hercegovina ima briljantno napravljen Zakon o sprječavanju sukoba interesa, briljantno. On je čak napisan na poluhrvatskom književnom jeziku, mogao je biti bez ostatka uz izmjene ključnih termina, ne znam državni zvaničnici u državni dužnosnici, primjenjen u našoj konkretnoj sredini. Kada je u pitanju aktualna polemika koju je započeo Antun Kapraljević jučer istupajući u javnosti s tezom da bi trebalo premijeru Ivi Sanaderu, dr. Ivi Sanaderu oduzeti 2 tisuće kuna a ne znam kome još tisuću kuna. To je u članku 4. Zakona Bosne i Hercegovine riješeno vrlo pragmatično i nedvosmisleno. Kaže se ovako: "Članstvo u poslovnom odboru, upravnom odboru nazornom odboru, izvršnom odboru ili svojstvu ovlaštene osobe u javnom poduzeću ne spojivo je sa javnom funkcijom izabranog zvaničnika, nosioca izvršne funkcije ili savjetnika." Znači, nedovosmisleno je riješeno, primali vi ili ne primali naknadu, uzimali vi Chartierov sat ili ne uzimali, ako ste na čelu nadzornog odbora INE ili ako ste na čelu nadzornog odbora HT-a ili bilo kojeg poduzeća, bilo ono, ili trgovačkog društva u tzv. više državnom interesu, ta kategorija državnih interesa ili od državnog interesa ili od lokalnog interesa ljudi ne znaju jer je ipak tu mnoštvo zastupnika koji su mlađi od pola stoljeća je izmišljotina Kidričeva koju je kasnije ponavljao Edvard Kardelj, u starim, prastarim zakonima su se tvrtke i poduzeća dijelila na poduzeća od saveznog, jugoslavenskog, kotarskog, općinskog i ne znam kakvog interesa. To su sve da prostite gluposti. Radi se o tome da treba imati političku volju hoćemo li mi se ozbiljno uhvatiti u koštac sa problemom sprječavanja sukoba interesa ili nećemo. Dakle, mislim da ovaj zakon prati naprosto neka vrsta loše karme ili zle kobi. Prije svega on bi trebao počivati na uzajamnom povjerenju, makar nas ovdje koji sjedimo. A počeo je sa velikim nepovjerenjem. I da budemo sasvim konkretni, sa skandaloznim nepoverenjem u dr. Tonči Tadića i Klub HSP-a koji su bili nosioci inicijative za predlaganje i usvajanje tog zakona. Znači povjerenstvo koje nema povjerenje u autora i nosioca zakona osuđeno je na sudbenu mrtvorođenčeta. I od toga nema nikakvog spora. Kada su u pitanju predodžbe o tome kako ljudi doživaljavaju taj zakon, već sam spomenuo jednu od predodžbi. Ljudi misle, jedan dio ljudi i veliki dio javnosti misli da je to neka vrsta USKOK-a za političare, da ga nazovemo, POSKOK-a, znači povjerenstvo za sprječavanje dobro bi čak i kao kratica funkcioniralo. To nije. Drugi dio povjerenstva, bizarniji smatra da je to neka vrsta igrokaza sa imovinskim karticama i tako je to bilo upriličeno u Saboru, u košarama se prenosilo iz sefa predsjednika Sabora u nekakvu kanutnal, ili šta već, gospodina Antuna Kapraljevića. Da budemo sasvim na javno, od 2000. godine moje imovinske kartice su sve na webu, čak i moj zdravstveni karton. Prema tome, svatko od nas ima pravo deklarirati javnim ono što smatra privatnom imovinom. Međutim, Hrvatska ima a pro po briljantno napravljeni Zakon o zaštiti osobnih podataka za razliku od katastrofalnoga napravljenoga ovoga Zakona. U tom smislu bih oživio ideju gospodina Pere Kovačevića, da se zbog nomotehničke kvalitete predlagača zakona, državnih činovnika, na različitim razinama, naprosto u Hrvatskoj napravi jedan centar pravne izvrsnosti kao nekakav zavod ili agencija Vlade koja nas naprosto ne bi iz sjednice u sjednicu, iz dana u dan vrijeđala lošim zakonskim prijedlozima. Sutra ću govoriti o jednom drugom zakonu. Naprosto je to ponižavajuće za insajdere. Ja sam u Klubu HSP-a se determinirao na nekoliko područja kompetencije osobne i kada na svakom od tih područja pročitam zakon, postidim se jer čovjek misli zašto bih ja uložio desetak, petnaest dana svog intelektualnog napora da popravim nešto što je u startu katastrofalno napravljeno na nešto što nema naznačene autore, po imenu i prezimenu da ga mi kao saborski zastupnici možemo pozvati na odgovornost, da mu oduzmemo licencu, da dobije otkaz ka državni dužnosnici. A ne da se prenosi iz jedne administracije u drugu i obnaša se praksa drvenih državnih dužnosnika koji su uvijek. Dakle, ja bih htio da mi kao racionalni ljudi vidimo u povjerenstvu neku vrstu, u ovom zakonu neku vrstu instruktivne pomoći državnim dužnosnicima koji se objektivno nalaze u sukobima interesa, da naprave sve što je moguće da izbjegnu te sukobe interesa. Ja kao sveučilišni profesor mogu doći u situaciju da ispitujem vlastito dijete, to može napraviti i profesor koji je ispitivao moga sina. Ne dolazi i u, znači ali mi ćemo izbjeći obojca, niti će on ispitivati svoju kćer niti ću ja ispitivati svoga sina, vjerojatno ni pravoslavni pop neće ispovjedati vlastito dijete. Imamo jučer situaciju koja je objavljena u današnjim novinama, kćer predsjednika Republike, Saša Mesić, je doktorirala na Naftno geološkom fakultetu, mene to kao vijest je osobito obradovalo. Međutim, njen mentor je Esad Prohić koji je savjetnik predsjednika Republike, to je nedopustivi sukob interesa. Prema tome, mi moramo izbjegavati takve situacije da se, i što bi onda trebalo urediti ovim zakonom? Prije svega trebalo bi ponoviti na početku barem onih 7 načela profesionalne i političke izvrsnosti kojih bi se trebali pridržavati državni činovnici. Ja ću ih samo nabrojiti a predlagači zakona ako budu htjeli nešto o tome znati, ja imam to u nekakvom pismenom obliku, pa im mogu to. Prvo je nesebičnost. Državni dužnosnici moraju donositi odluke isključivo u korist javnog interesa. Oni ne smiju donositi odluke kako bi ostvarili financijske ili druge koristi za sebe, svoje obitelji ili prijatelje. To je poznati Nolanov komitet u Velikoj Britaniji koji je radio na projektu reforme državne uprave. Drugo, integritet. Državni dužnosnici ne smiju dovesti sebe u bilo koju financijsku ili drugu obvezu prema vanjskim institucijama ili organizacijama koje mogu utjecati na izvršenje njihovih neposrednih dužnosti. Treće načelo izvršnosti, objektivnost. U vršenju javnih poslova i dužnosti, izbor službenika, sklapanje ugovora ili predlaganju pojedinaca za javna priznanja i nagrade državni dužnosnici moraju donositi odluke na temelju sposobnosti a ne na temelju pripadnosti stranačke, političke, srodstva ili prijateljstva. Daljnje načelo je načelo odgovornosti. Državni su dužnosnici za svoje odluke ili djelovanja odgovorni javnosti i moraju se podvrći javnom nadzoru kada god se od njih to traži. Otvorenost, daljnje načelo. Državni dužnosnici trebaju biti otvoreni prema javnosti kada su u pitanju njihove odluke i akcije a javnosti mogu uskratiti informaciju samo onda kada to javni interes od njih jasno zahtjeva. I zadnje, iskrenost ili poštenje. Državni dužnosnici moraju dužnost prijaviti, državni dužnosnici imaju dužnost prijaviti svaki privatni interes koji je povezan ili sukobljen sa njihovim javnim ovlastima i dužnostima te poduzeti nužne korake kako bi se mogli podvrći izbjegavanju sukoba interesa. I posljednje, vodstvo. I jedan od načela izvršnosti nažalost je kod nas još aktualan a u tim zapadnim demokracijama je odavno prevladan a to je načelo kompetencije. Da čovjek ne može biti ministar taj i taj ako nema elementarnu životopisnu karijernu profesionalnu kompetenciju da to obavlja. I konačno nekoliko riječi o, ako mi vrijeme, izgleda da dopušta, o tipovima sukoba interesa od kojih većina nije regulirana ovim Zakonom. Prvo je samoposlovanje. Znači to je osnov sukoba interesa. Samoposlovanje, da državni dužnosnik, ne znam, Goranko Fižulić, dođe na čelo nadzornog odbora INE i u 4 godine promet njegovih privatnih tvtki na crpkama Ine poraste od 6 na 66 milijuna kuna. To je sukob interesa. Da državnik dužnosnik pokrene dva državna projekta, izgradnju autoputa, i da njihove privatne tvrtke dobivaju natječaje. Na temelju insiderskih inforamcija, na temelju fiktivnog obranja damping cijena ugovoranja šta got hoćete. Drugo je korištenje beneficija, blagodati koristi i privilegija. Treći je prodaja utjecaja, znači svatko od nas ima neki skromni utjecaj on se povećava ako sste saborski zastupnik, ako ste član izvršne vlasti onda se on povećava mnogostruko zato što je u Hrvatskoj stvorena jedna skandalozna situacija, da svatko smatra saborskog zastupnika ili zastupnicu neradnikom ništarijom, neznalicom, ako ste u izvršnoj vlasti onda vas smatraju barem nekoliko prvih mjeseci kompetenim o tome se može početi ozbikljno govoriti i o tome ćemo početi ozbiljno govoriti o kompetenciji državnih dužnosnika. Korištenje državne imovine. od bizarnih oblika, telefona, mobitela, korištenje povjerljivih informacija. Imali smo nekoliko slučajeva planiranih devalvacija u doba radne proceudre stvaranje hrvatske države. Imali smko nekolio slučajeva privatzacija na tom području. Još ću nabrojiti samo pa ćemo sve ću to dati ovim državnim dužnosnicima za koje predlagačima zakona za koje moram kazati da su nekompetetni. Dodatno zapošljavanje ili fuš, naknadno zapošljavanje ili poslovanje imate mnoštvo sluačjeva recimo, da ljudi rade u ovom SAboru donose zakone zaposle se neakon toga u privatnoj tvrtci, dobiju menađerske ugovore na 200 tisuća dolara. Imate i čak sluačjeva da se pregovarači o privatizaciji velkih tvrtki udaju poslijel toga. I imate osobna ponašanja. ETo tako da vam kažem ne bih htio govoriti, ovo je preozbiljni zakon i mkolim vas o njemu bi trebalo danas odlučiti bez obzirana sve stavvoe da ga se ili ne izglasa, i ozbiljno napravi, ili da moramo se osuduti da od njega neće biti ništa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. U ime kluba HNSa PGSa poštovani zastupnik Dragutin Lesar izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Raspravljamo o dopuni jednoga zakona koji je u primjeni proteklih 6 mjeseci ili 4 mjeseca zavisno o djelu odredbe, za kojega ja smatram da praktički nije proizveo nikakav koristan pravni učinak ali s obzirom na predložene izmjene i dopune ni do kraja ove kalendarske godine, u njegovoj primjeni suštini i biti neće biti također nikakve pravne koristi ukoliko bude prihvaćen kao što je predložen. Vjerojvatno bi daleko lakše raspravljali o kvaliteti predloženih dopuna da je Vlada omogućila povjerenstvo da paraleleno ovu raspravu o prijedlogu zakona, vodimo i u njihovom privremenom ili prvom izvješću i da čujemo koji su probleni bili prisutni u dosadašnjem radu, pa bi kvalitetnije i realnije mogli ocjeniti promjene koje predlagetalj sada predlaže u seamom zakonu. No s obzirom da je ovo drougo čitanje a siguran sam i završno onda mi dozvolite da iskažem par stavova o samom tekstu zakona, i problemima za koje smatramo u klubu hrvatske narodne stranke da su bitne. Meni je izuzetno drago što je predlagatelj u svoj prijedlog za drugo čitanje preuzeto gotovo sve prijedloge koje je klub HNSa dao u svojem prijedlogu izmejna i dopuan zakona s početka ove godine, iako je tada Vlada dala mišljenje da ne prihvaća ili ne podržava naš prijedlog. A da će vladin prijedlog t o regulirati bolje. Dakle podsjećam da je naš klub imao svoj prijedlog izmjena i dopuna, i želim izdvojiti i pozdraviti podržati prijedlog da se u popis dužnosnika na koje se primjenjuje ovaj Zakon uvrste i župani i gradonačelnik grada Zagreba i njihovi zamjenici. Kao i općinski načelnici svi oni koji u to funkciji obavljaju dužnost pa i predsjednici općisnkih vijeća tamo gdje se načelnici ne biraju. Međutim s obzirom na karakter ili svrhu ovoga zakona a i posebice što je kolega Letica sada govorio o vrijednosti toga zakona i kako bi ga trebali promatrati, onda se postavlja pitanje ne bi li trebali njega protegnuti ili u taj popis uvrstiti i članove uprava nadzornih odbora iskupština dioničkih društava, za one koje imenuje ili delegira Vlada odnosno Sabor Republike Hrvatske, jer on također jesu u poziciji ili bi mogli biti da budu u sukobu interesa. Jer tamo su poslani u ime države da upravljaju tom nacionalnom imovinom. DRugo predlagatelj predlaže da riječi ili pojam, porezne kartice zamjenjuje za imovinskom karticom, iako u cijelom tekstu zakna ne postoji izraz imovinska kartica, nego u cijelom zakonu se govori izvješće o imovini državnih dužnosnika, pa bi i to trebalo usiladiti jer ćemo imati opet dva različita pojma u zakonu. Mislim na članak 3. predložene izmejne i dopune. Podržavam i to da se vrijednost darova koje dužnosnik može primati smanji na 500 kuna, ali me zabrinjava činjenica dfa brisanjem članka 8. Vlada izostavlja odredbu da se pod primanjem ili zabranom primanje darova podrazumjeva i ono kada neka drugaosoba u ime dužnosnika primi dar. Naime podsjećam da u sadašnjem zakonu je propisano, da se pod zabranom primanje darova podrazumijvva i onaj trenutak ili slučaj kada dar prima recimo član obitelji dužnosnika. Ovu odredbu Vlada predlaže brisati iz zakona pa bi ispalo da dužnosnik ne smije primati dar ali njegova supruga ili dijete da. Prema tome članak 8. iz Zakona stavak zadnji bi trebalo svakako ostati u zaknu, jre inače ova zabrana primanje darova će se izigravati a znampo mi nas kako brzo. Kada je u pitanju prijedlog da dionički udjeli u poduzećima koje bi dužnosnik trebao upravljanje prenjeti an nekoga drugoga ide na 0,5%, zbog malih dioničara, iako smo mi u našem prijedlogu početkom godine predlagali da to bude 0%. Prihvaćamo upravo zbog malih dioničara. ali želim podnovno podsjetiti, da je u Hrvatskoj javnosti i u ovoj govornici u nekoliko puta bilo rečeno da je ovih 25% dioničkog uloga unjeto u zakon temeljem zahtjeva i pristiska Hrvatske narodne stranke što je bila potpuna laž cielo to vrijeme i moram ponoviti da takvog stava Hrvatske nardone stranke nikada nije bilo. Podržavamo i prijedlog da se dužnosnicima općina, gradova i županija, omoguć članstvo u nadzornm odborima ali bez prava na naknadu dakle, istovjetno proceduri kao što je to predviđeno i za ministre odnosno druge državne dužnosnike. Kao i činjenicu da podržavamo da se iznos kazni poveća kao pšto je ovdje u Zakonu predloženo. Međutim odredbe članka 14. i 15. predloženih izmjena zapravo ukazuju ili dolazuju dva osnovna problema. Prvo, predlažući produženje roka u kojem Hrvatski sabor moda donjeti listu tvrtki u kojem dužnosnici mogu biti članovi nadzornih odbora, Vlada zapravo želi legalizirati sva imenovanja koja su do sad izvršena i produžavanjem roka čak za 6 mjeseci u dostavi popisa osoba koje podliježu imenovanju, izboru ili potvrdi praktični povjerenstvo onemogućuje da do kraja ove kalendarske godine provede i jedan jedino članak ili odredbu ovog zakona. Drugo, produženje roka za donošenje provedbenih propisa je zapravo dokaz, dokaz da je tvrdnja da sve što se radilo poslije 24. veljače ove godine je protuzakonito jer članak 20., točka 5. postojećeg zakona jasno i nedvosmisleno je propisao da stupaju, stupanjem na snagu ovog Zakona a protekom roka od 4 mjeseca primjenjuju se odredbe o obavezi izvješćivanja o imovini, o zabrani primanja darova, o obavljanju drugih poslova, o imenovanju u nadzorne odbore i o obavezi dužnosnika da obavijesti o svakom pokušaju, podmićivanju ili vršenju pritiska na njega kad obavlja tu dužnost. 24. veljače dakle te su odredbe stupile na snagu, a činjenica da Vlada predlaže prolongiranje tog roka novim odredbama je dokaz tome da su i oni svjesni da su zakasnili sa provedbenim propisima. I ako se prihvate ovi rokovi od 6 mjeseci od dana stupanja na snagu ovih izmjena i dopuna to znači Božić ove godine i to znači da i odredbe članka 20. pa članka 7., 8., 10., 11. i 14. neće se u praksi moći provoditi. Praktički bih sugerirao onda povjerenstvo da svoj rad zamrzne do Božića jer neće imati što raditi. Ako je zakon na snazi od 24. listopada prošle godine, a je, zbog čega 6 mjeseci rokova da izvršna vlast donese propise koje bi povjerenstvo trebalo provoditi i omogućiti. Državni tajnik je ove prijedloge obrazložio sljedećom izjavom. Kako Vlada tumači zakon. Dakle kako Vlada tumači Zakon. Ja sam mislio da jedino Sabor može davati tumačenje zakona i propisa, autentična tumačenja i ako je Vlada bila u dvojbi tumačenje zakona onda je preko Odbora za zakonodavstvo trebala zatražiti tumačenje zakona. Ako sami ne znaju protumačiti. I nedopustivo je da se Prijedlog zakona obrazlaže, piše i Saboru predlaže uz obrazloženje kako Vlada tumači zakon. Vlada mora zakone provoditi a ne tumačiti. Vlada zakone mora poštivati a ne tumačiti. A ako pak ima dvojbu prema našem Poslovniku možda u Vladi nemaju Poslovnik Sabora pa bi bilo dobro da im ga dostavimo, autentično tumačenje zakona daje Sabor koji je zakone i donio. I nadalje uvjeti za rad povjerenstva, sredstva, rokovi, provedbeni propisi samo su bojaznost kod mene osobno prisutna da i ovim izmjenama zakona zapravo imamo jedan jedini cilj da ga ne provodimo uz činjenicu da ćemo se moći legitimirati kako imamo zakonska rješenja. Zbog toga bi bilo izuzetno dobro da Vlada pomno razmotri amandmane koji će na ovaj tekst izmjena i dopuna doći, a zavisno o očitovanju Vlade odlučit će u Klubu da li ćemo promjene zakona podržati ili nećemo. I završavam sljedećim. Ako ostane kod ovakvog teksta nećemo moći podržati jer je koncept odugovlačenja, primjene zakona do kraja kalendarske godine, a tada ćemo vjerojatno poslije Nove godine dobiti onda ponovo sasvim novi zakon koji će cijelu materiju regulirati na novi način. Šteta što smo na početku mandata propustili šansu svi zajedno i ovdje u Saboru i s one strane Markovog trga da građanima Republike Hrvatske dokažemo da smo dovoljno jaki, dovoljno svjesni činjenice da sami sebi možemo propisati pravila ograničenja kojih ćemo se držati bez potrebe žandara da nas prati i nadzire. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi se javio poštovani zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodin Lesar je rekao sljedeće: ovim dopunama Vlada želi legalizirati sva imenovanja koja je završila kada je riječ o nadzornim odborima. Naime to uopće nije točno. Vlada radi po postojećem zakonu, a ja moram istaknuti sljedeće da gospodin Lesar, a i kolega Leko koji je prije govorio kritiziraju zakon koji se, onaj zakon koji je donijela Vlada kada su oni činili koalicijsku vlast kada je riječ o Vladi Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Još jedan ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Pa gospodin Lesar je rekao da je šteta što je ovaj saziv Sabora propustio reagirati na ovaj Zakon, a sami znamo činjenicu da je baš HNS dopustio da se ovako povjerenstvo imenuje i da se ne, zakon ne donese na pravi način i da recimo Tonči Tadić ne bude predsjednik. To je HNS kriv. Pa onda tko je tu sad? ... [[Upadica se ne razumije]]
Hvala lijepo, kolegice i kolege molim vas nemojte pokušavati riješiti problem iz klupa. Imamo jednu povredu Poslovnika. Poštovani zastupnik Lesar, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Kovačević povrijedio je članak 209. Poslovnika jer je krivo citirao moju izjavu s kojom je došao onda u polemiku. Rekao sam: “Šteta je što smo na početku mandata svi zajedno propustili da to područje reguliramo”, a nisam govorio o nepoštivanju zakona nego o poštivanju zakona. Krivo ste kolega citirali moje riječi.
Hvala lijepo zastupniče Lesar. S obzirom na vaše izlaganje molim predstavnika Vlade. Žao mi je da nema državnog tajnika koji je ovdje trebao biti kad nema ministrice da se očituje. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Obzirom da ja nisam bio prisutan kada je državni tajnik imao izlaganje ja se mogu očitovati na ovaj navod koji kaže kako Vlada tumači zakon. Pretpostavljam da tu državni tajnik nikako nije mislio da Vlada tumači zakon u smislu davanja autentičnih tumačenja nego da se radi o tome da Vlada razumije kako piše, kako smisao zakona je takav je li? Dakle, to vjerojatno se radi o pogrešnom, pogrešnoj terminologiji, ali sigurno državni tajnik nije mislio da Vlada tumači zakon u smislu davanja autentičnih tumačenja nego da je mišljenje Vlade da iz norme proizlazi nešto u određenom smjeru. Drugo što se tiče prelaznih i završnih odredbi činjenica je da na temelju prošloga propisa, na temelju sadašnjeg zakona nisu doneseni provedbeni propisi. Činjenica je da oni nisu doneseni, a razlozi zbog kojih nisu doneseni, ja ih, ja ih ne znam, ali te, te norme treba popraviti. Treba dati izvršnoj vlasti mogućnost da u određenom roku, Vlada procjenjuje da je to dovoljan rok 6 mjeseci, da donese ovaj provedbene propise. Prema tome taj rok može biti i kraći naravno. Naravno da o donošenju provedbenih akata ovisi i početak rada povjerenstva i početak funkcioniranja ovoga propisa.
Hvala vam lijepo. Vidim da se … slaže s ovim što ste vi rekli. Ja ću zatražiti da se u popodnevnom dijelu s nama ipak nađe državni tajnik kako vi ne biste pokušavali protumačiti što je on želio reći, jer držim da time nanosimo štetu ovoj raspravi. Vidim da se kolege slažu. Hvala lijepo. Sljedeći je u ime kluba HSS-a poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Poštovana gospođo potpredsjednice, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Naravno i kod ovog zakona dogodi se što se često događa, a to je da od njega očekujemo ono što on očigledno ne namjerava dati pa čak neki tumače i ono što on nije napisano u njemu, a pritom očigledno svatko želi izvući ono njemu odgovara i na taj način riješiti formu sadržaj očigledno i nije toliko u pitanju, on je gotovo i kroz ovu raspravu potrošen tako da je od njega vrlo malo ostalo, a i ono malo što je ostalo kod aktualnog zakona nije se konzumiralo. Prema tome ispravljanje one matrice koja nije dala rezultate i pokušati od nje stvoriti jednu novu varijantu aktivne matice mislim da i nije neki posao. Ovaj prijedlog zakona koji ima svoj javni, moralni karakter, osobni karakter, koji pokušava dati odgovore na najteža pitanja u ovom društvu, a to je javnost rada, moral, osoba koje obnašaju javne funkcije, pravičnost koja je jedna od temeljnih vrijednosti svakog društva pa zasigurno i hrvatskog društva. Naravno da taj zakon ima previše opterećenja, ograda pa i ovisnosti i da ga gotovo svaka otvorena rasprava ili pokušaj da političke stranke meritorno o njemu razgovaraju dovodi u svojevrsnu opasnost. Normativno i tehnički rješavanje ovih problema makar na način kako je ovdje navedeno, naprosto nije moguće. Nije moguće zato što je vrlo teško neke odnose u društvu normativno rješavati. Zasigurno je karakter javnog morala, osobnog morala vrlo teško normirati, vrlo teško ga dovesti u jedan slijed da se prema njemu možete ponašati kroz sankcije. Kako bi bilo da pokušamo donijeti zakon o ljubavi? Mislim da bismo se vrlo teško mogli složiti na koji način da normiramo tu ljudsku potrebu i normalnu pojavu, a da pritom svi budemo zadovoljni. Naravno da imamo različita gledišta o tome i teško je to donijeti. Kada govorimo o ovoj temi koja ipak za razliku od ljubavi je daleko jasnija, opipljivija, ona je opterećena prije svega ukupnim načinom funkcioniranja društva. Ovdje se nameće jedna potreba koju je kolega Kajin odmah na početku otvorio, a to je da je gotovo izrijekom svaka ovakva rasprava naslonjena na novo taloženje negativnosti koje saborski zastupnici vuču kroz ovakve i slične rasprave. Iako ovdje ako čitamo spisak dužnosnika oni više i nisu toliko prioritetni, oni su u brojčanom smislu izgubili prevagu, ali očigledno u moralnom smislu, javnom smislu oni nose sav teret svega onoga što u društvu ne valja, a ja bih želio kazati da ja osobno i kao saborski zastupnik i jučer u vlasti i danas u oporbi nisam stekao ili sam nesposoban ili valjda ne mogu kvalitetno reagirati, ali nisam stekao dojam da mogu utjecati presudno, bitno na određene pojave poput javnih natječaja, poput dobivanja poslova, poput kreiranja određenih smjerova financijskih ili bilo čega. Čini mi se da u izvršnoj vlasti postoje daleko niže razine koje daleko kvalitetnije, operativnije pa i konkretnije mogu raditi i mogu biti podložne takvom izazovu u obnašanju javne funkcije. Saborski zastupnici trebaju biti oni koji će zagovarati da se stvori pravni okvir nad ovim pojavama. Ono što je u ovom Parlamentu bitno, a i što će opredijeliti da li mi uistinu jesmo da se postavi prava i pravedna pravna kapa ispod koje će narodni zastupnici moći sa punom, sa pravom tumačiti svoj smjer kretanja jest odgovor na činjenicu da sve ono što saborski zastupnici mogu raditi u okviru svog aktualnog mandata je lobiranje, pokušaj da za nekoga navijaju. U nekim zemljama je pitanje lobiranja riješeno zakonom i zna se točno postupanje što to znači. Da li nešto u ovoj zemlji znači ukoliko mene ili moju stranku ili nekog drugog ili neku drugu stranku financira duhanski lobij ili ga financira cestogradni lobij ili ga financira turistički lobij ili ga financira odvjetnički lobij. Da li ti ljudi, te stranke i ti pojedinci i stoga imaju određenu drugu odgovornost, da li imaju mogućnost da budu javno objektivni, da budu moralni i da u parlamentu gdje se donose zakoni koji u konačnici kreiraju sva ona druga događanja, da li oni mogu ispravno postupiti i da li je ta ispravnost ustvari također jedna od tema ovoga Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Naravno da je, i naravno da ukoliko mene financira određena gospodarska institucija i ja na tim krilima dođem u hrvatski Parlament, valjda se i to smatra moralnošću da ja moram svoju poziciju iskoristiti na način da se revanširam. Prema tome sve su to teme koje su prisutne u društvu, o kojima građani potpuno javno govore i ne trebamo se ni mi ovdje libiti da o tome ne govorimo javno. Ovaj materijal ima dobru namjeru. On ima pozitivan karakter. On pokušava riješiti margine. Pri tome jasno, baca sav teret na saborske zastupnike, da oni i dalje predstavljaju sinonim svega onoga što ne valja u ovom društvu dok oni koji uistinu obavljaju određene poslove, koji nisu u skladu ni sa zakonom ni sa karakterom javnosti ni sa svima onima što treba biti kvaliteta i vrijednost jednog pravnog sustava, oni su s obzirom na karakter ovakav zakona, ostati i dalje tamo gdje jesu i radit će onako kako rade. Prema tome nemamo razloga biti licemjerni, jer nas licemjerje neće opravdati pred javnošću, a pošto smo već dovedeni pred javnost mislim da je dobro da budemo otvoreni. Ja sam prilikom prošlog čitanja u ime kluba iznio određene prijedloge za koje sam držao da je dobro da ih mi kao zakonodavno tijelo razmotrimo. Naime radi se o povjereniku u trgovačkim društvima. Što znači povjerenik u firmi u kojoj sam ja ili vi vlasnici, a ja sam ga imenovao kao povjerenika. Znači na taj način sam ja postao legitimista, spriječio sam da me itko može prozvati da imam neki interes ili da na bilo koji način koristim svoju funkciju kao dužnosnika ove države, jer imam povjerenika kojega sam ja imenovao, usput ga rečeno ja i plaćam i sada u čemu je razlika. U ničemu. Dobili smo samo jednoga maloga posrednika koji će usput dobiti svoju plaću, pa ako je ta plaća opravdanje nekog javnog karaktera, javnog dobra neka i to ostane. Ali nismo riješili suštinu, jer suština se ustvari i ne rješava tu, mi ne možemo normativno riješiti ako je netko vlasnik određene firme a sjedi u ovom parlamentu, on to treba vrlo jasno reći, to je sasvim pravno utemeljena činjenica, ona ne mora biti nemoralna, ali ona mora biti poznata. Sam povjerenik ne može opravdati mogućnost da će doći do sukoba interesa. Prema tome, ako ćemo na takav način opravdati to onda smo ovo nepotrebno, licemjerno i sutradan ćemo opet raspravljati o tome da ništa nismo učinili nego smo napisali da će Ante umjesto sebe imati povjerenika koji se zove Jure a koji je kod Ante na plaći, nećeš ti sigurnosti. Prema tome, ovakve intervencije u članku 11. u stavku 1. naprosto nisu potrebne ovom Zakonu jer one to neće riješiti. Nekada naravno nije ni sve moguće propisati zakonom ali ono što ne možemo urediti da se provede ono što neće biti djelotvorno nemojmo ni napisati jer nas samo opterećuje. Nadalje, kada sam predložio da proširimo listu dužnosnika jer ona je toliko velika da je obuhvatila pola svijeta onda sam rekao više u šali, u ironiji da je upotpunimo sa svima ostalima pa da ona iznosi jedno desetak stranica pa da zasigurno nikoga ne obuhvati. Ja bih predložio i to sam i rekao u trećem prijedlogu, založio bih se za brisanje članka 11. stavka 6. Naime, zašto ako smo već kao saborski zastupnici, toliko pod prismotrom javnosti, ako smo tako neopravdano dovedeni u poziciju da se moramo braniti i za ono što za realno ne snosimo odgovornost, ali mi ovdje javno govorimo, ovo prenosi televizija, građani stoga imaju percepciju kakvu imaju, ako to jest tako zašto uopće dozvoliti da mi koji sjedimo ovdje u Saboru danas na opoziciji, pozicije, sutra u poziciji vlasti, zašto da budemo uopće u nadzornim odborima. Pa ima ova država, dovoljno stručnih, moralnih pa ako hoćete i stranačkih ljudi u svakoj vlasti koja će znati sjediti tamo i ja se ne slažem sa onima tko ozbiljno sjedi u nadzornom odboru ozbiljne tvrtke da ne bude plaćen, toga nema nigdje ne svijetu, tamo treba sjediti netko tko odgovara i tko treba biti plaćen. A saborski zastupnici imaju sasvim dovoljno razloga da više posvete svom poslu, da se bave jednako radom u ovom dvorani kao i na terenu ali s tim bismo izbjegli jednu ogromnu zamku, ali i jedan veliki teret kojeg svi skupa nosimo, ali i prije i danas i tako će biti u budućnosti da nas se stalno proziva za nešto za što sam uvjeren da u većini slučajeva i ne možemo spriječiti i nismo odgovorni. Ako je tome već tako napravimo opet praksu kako bi rekao naš predsjednik Sabora pozitivnu, koja će trajati od danas pa neka traje čim naiđe na bolju podršku u društvu a vjerujte kada bi danas iz ove sabornice izašla jedinstvena poruka saborski zastupnici neće biti u niti jednom nadzornom odboru, to je naš doprinos rješavanju i novom moralu u ovome društvu, to je naš doprinos javnosti, to je naš doprinos da na vlastitom primjeru bez obzira što se ovdje kaže da neće dobivati ovdje naknadu, ali znate što narod kaže pa i ne treba njima naknada dobiju oni to drukčije. Prema tome, ne možemo narod uvjeriti nego na ovaj način na koji to jest jedino razumno, a to je da ne budemo tamo, nitko da ne bude u nadzornim odborima bili oni od državne, lokalne ili kako je rekao kolega Letica savezne razine. Prema tome, to bi bio dobar dokaz da mi želimo dobro ovome Zakonu. Ovaj Zakon će se mijenjati i sa ovom intervencijom i bez ove vrlo brzo, ali ova moralna vertikala u smislu našeg ponašanja odgovornosti bi bila vrlo značajna ne samo za budućnost ovog Zakona nego za budućnost ove zemlje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo gospodine zastupniče. Dužna sam dati informacije da je sukladno članku 207. stavku 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od deset minuta u 13 sati i 6 minuta. Imamo još jednu prijavu u ime kluba LIBRE to je gospodin zastupnik Jozo Radoš iza toga ćemo imati stanku do 15 sati kada nastavljamo sa pojedinačnim raspravama, izvolite.
Gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege zastupnici. Ovaj Prijedlog zakona koji imamo u drugom čitanju samo je na žalost nastavak loše prakse da se bavimo samim sobom i to na loš način, bez stvarnih pomaka u onome što želimo učiniti i ovaj Zakon je na žalost u svojoj dosadašnjoj provedbi pokazao se kao čista potpuna farsa pa se onda postavlja pitanja da li oni koji donose zakone doista žele da se taj Zakon donese, pa onda Zakon koji će biti provediv koji će doista regulirati pitanje sukoba interesa pa onda naravno ta ljaga, ta sumnja pada na sve zastupnike i na sve one koji obnašaju javne dužnosti. Ovaj Zakon ništa dobroga nije sa sobom donio otkad je na snazi, osim naravno velike javne pomutnje, stvaranje nereda, stvaranje krivih dojmova, otvaranje krivih dilema i ništa više taj Zakon nije sa sobom donio. Ako je u njemu nešto pozitivno onda je to jedino iskustvo, loše iskustvo na kojem se onda može i treba učiniti, ali opet ne na ovakav način. Trebalo je proći jedno vrijeme da se uoče jedan set pitanja, problema koje ovaj Zakon sa sobom nosi pa da se onda reagira a ovakav prijedlog od strane Vlade Republike Hrvatske nije to, to isto nastavak plivanja na stvorenim krivim dilemama, ja sam o tome zadnji put govorio u ime Kluba LIBRE a to je temeljni razlog zašto se Zakon donosi je da se onih 25% koji su besmisleni promjeni jer ako to smanjite na 0,5% ne znam odakle predlagatelju 0,5% ne znam što to znači, netko može imati 0,5% u velikom državnom poduzeću pa da je u snažnom sukobu interesa a netko može imati 20% u nekakvom malo poduzeću pa da gotovo ne može doći u sukob interesa ali predlagatelj je odnekud izvukao 0,5% ali ni to nije problem, ostaje temeljna činjenica da se sa tih brisanjem te odredbe odnosno obvezom prenošenja upravljačkih prava ništa ne postiže. O tome je ovdje već bilo govora. Onaj tko je prenio svoja upravljačka prava i dalje može vrlo mirno, komotno, bez ikakvog mogućnosti nadzora od strane bilo koga može i dalje upravljati svojim firmama, i tako kršiti onaj članak zakona koji govori da ne smije koristiti povlaštene informacije, tko to može nadzirati. I doista je da Vlada predlaže ovaj Zakon samo zbog toga, a odbija uvažiti većinu zastupničkih primjedbi uključujući i primjedbe klubova. Tako primaju se kada pokušava obrazložiti zašto odbija tu primjedbu kluba LIBRE da onaj tko je prenio prava može i dalje voditi svoje poslove koristiti povlaštene informacije koje ima, onda Vlada odgovara da se to ipak može pratiti kroz prijave građana ili na neki drugi način. Kakove prijave građana, što to znači, tko će pratiti prijave građana ili još naravno interesantnije pitanje, koji je drugi način na koji se može nadzirati da netko koristi povlaštene informacije, makar je sva upravljačka prava prenio na nekakvu drugu, treću osobu ili nekakvu pravnu osobu? Prema tome, to je samo nastavak jedne farse, klima je bila stvorena da je to ključno pitanje zbog dvojice, trojice ljudi i onda se Vlada da pokaže svoje iskrene namjere odlučila za ovo. Međutim, i sa ovim zakon postaje apsolutno Zakon koji nema zube, i zakon koji se zbog toga u mnogim aspektima neće moći primjenjivati. Farsično svega ovoga pokazuje i primjer objave imovinskih kartica. Nije intencija ovoga zakona da se vidi koliko je tko bogat i koliko je tko siromašn, nego da se vidi koliko je tko u vrijeme dok je obnašao neku dužnost eventualno povećao svoju imovinu i na takav način možda došao u sukob interesa. Mi smo na takav način samo povlađivali znatiželji naše javnosti i to samo po sebi nije loše, ali to nije namjera, to je nulti korak. Ideja je dakle da se te kartice naravno trebaju biti javne imovinske kartice, javnost mora znati i treba znati koliko imaju oni koji obnašaju dužnosti, ali to nije smisao sama imovina, samo bogatstvo po sebi nije loše, kao što naravno svako može imati razloga i prava da jednako tako ne bude bogat čovjek i još to ništa ne govori o tome da je taj čovjek u sukobu interesa. Prema tome, ta farsa koja je desetak ili 20 dana zabavljala javnost je doista kotraproduktivna i štetna je za tu temeljnu namjeru, a temeljna namjera je da se vidi, da li su dužnosnici pošteno obnašali svoj posao i da li su za vrijeme obnašanja dužnosti obogatili protivno zakonu. A naravno o tome ovdje nema niti govora. Da pokažemo koja je puna farstičnost ovoga zakona, mi smo u Klubu LIBRE napravili dva testa. U vrijeme kada se otvorilo pitanje, da li su kartice javna stvar. Mi smo uputili dopis gospodinu Antunu Kapraljeviću obnašatelju dužnosti predsjednika da nam dostavi naše kartice, da ih mi sami dakle zastupnici Pavlic, Herman i ja da nam se dostave naše imovinske kartice koje smo predali povjerenstvu, da bi ih mi sami svojom voljom objavili i prekinuli tu farsu što se bar nas tiče. Međutim, na taj dopis koji smo uputili Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa mi nismo dobili nikakav odgovor, a jednako tako nismo dobili naše kartice. Da stvar bude još smiješnija testirajući odredbu Zakona koji vrlo jasno govori u članku 6. o tome da su porezne kartice dužnosnika javne, ja sam uputio dopis ministru financija pozvao se na taj članak 7. stavak 6. zakona koji kaže, podaci iz porezne kartice dužnosnika su javni i tražio da mi se dostave porezne kartice, nekoliko dužnosnika najviših saborskih dužnosnika i svih članova Vlade. Ministar financija kao da se ja nisam pozvao na članak 7. Zakona o spriječavanju sukoba interesa odgovara. Da su člankom 8. stavcima 1. i 2. Općeg poreznog zakona to porezne tajne i da ih Porezna uprava mora čuvati i da ih temeljem toga može dostaviti samo tijelima državne uprave i pravosudnim tijelima, prema tome, ne može odgovoriti mome zahtjevu. Prema tome, ministar uopće ne poštuje činjenicu da postoji novi zakon koji izričito kaže da su te porezne kartice javna stvar. Poslije je ministar govorio o tome kako su podaci iz poreznih kartica javni, ali nisu same porezne kartice, što je naravno smiješno, što je izigravanje ne samo prava zastupnika, izigravanje logike, nego je naravno izigravanje zakona. I sada Vlada predlaže da te porezne kartice više ne budu javna stvar. Prema tome, ovaj zakon je u tom smislu korak nazad. Stoga mi u Klubu LIBRE podržavamo prijedlog zastupnice Adlešić, da i porezne i imovinske kartice budu javne. Javnost ima pravo znati kakve su poslovne aktivnosti dužnosnika ako smo ih već naveli i ima pravo znati i kakvo je njihovo imovinsko stanje na početku i na kraju mandata. Prema tome, ako hoćemo doista učiniti korak naprijed u provođenju zakona, onda jedna i druga od tih kartica na odgovarajući propisani način mora biti dostupna javnosti kada je o dužnosnicima riječ. Ovaj zakon ponavljam, mijenja odredbu i umjesto poreznih kartica uvodi imovinske kartice, to znači da porezne kartice po ovom zakonu neće biti javna stvar, a mislim da je to protivno intenciji zakona da javnost ima pravo znati i kakvo je gospodarsko stanje gospodarska aktivnost zastupnika, jer se preko te činjenice može posredno ili neposredno zaključivati da li je zastupnik u toku obnašanja svoga mandata taj mandat obnašao pošteno i da li je na nepošten način eventualno povećao svoje prihode, a time naravno to bi se trebalo vidjeti preko tih poreznih kartica. Inače i sama činjenica kako je konstituirano naše povjerenstvo je problematično Povjerenstvo je zapravo, bez obzira tko ga vodi, je u sukobu interesa. Povjerenstvo ne bi smjelo od toga raditi veliku političku misu i predstavu, a ono to mora raditi, jer je od pritiskom javnosti, jer su to interesantne teme, da ne govorim o tome da su članovi povjerenstva stranačke osobe, pa onda jednako tako u sukobu interesa u pogledu odnosa sa predstavnicima svoga kluba, odnosno nekih drugih klubova, i to nije dobro riješenje. U Britanskom parlamentu taj posao obnaša osoba od općega povjerenja, osoba koja ima iskustvo u takvim stvarima, to je parlamentarni povjerenik, koji taj posao nastoji raditi diskretno. Povjerenica koja je prije njega obnašala taj posao, napustila je taj posao upravo zbog toga zbog snažnog koketiranja sa javnosti. Javnost to treba znati, ali treba o tome imati pravila i mjeru. Stoga je povjerenstvo kako je konstituirano, da ne govorimo o političkim sukobima koji su nastupili prilikom konstituiranja povjerenstva i naravno tu ne mislim ni na koga pojedinačno, povjerenstvo se po logici stvari zapravo, a ovako konstituirano nalazi u sukobu interesa. Prema tome, to je još jedan od razloga zašto smatramo da ovaj zakon nažalost nije dobar zakon i ponavljam mi ćemo u ime Kluba LIBRE podržati drugi prijedlog zakona koji govori o tome da i porezne i imovinske kartice budu javne, ali ne možemo podržati ovaj zakonski tekst, jer je on u jednom dijelu koji predlaže zapravo neostvarin, a u drugom dijelu je restriktivan zapravo ide ispod razine koju već imamo u postojećem zakonu. Ono što ocijenjujem posebno loše je da zapravo Vlada nije prihvatila većinu klubova, primjedbi klubova zastupnika, niti samih zastupnika i to na jedan ignorantski način, tako primjerice kada obrazlaže zašto nije prihvatila primjedbu Kluba LIBRE, da i direktori javnih poduzeća budu osobe koje su u sukobu interesa, a jesu, tako da mi danas imamo činjenicu da primjerice direktor INA-e koji raspolaže sa nekoliko milijardi kuna nije po ovom zakonu u sukobu interesa, a javni pravobranitelj za zaštitu spolova ili ravnopravnost za zaštitu djece ili ravnopravnost spolova koji ima ukupni budžet od 500 tisuća kuna taj je u sukobu interesa. Direktor velikih javnih poduzeća ne samo na državnoj razini nego na gradskim razinama su oni koji doista raspolažu sa velikim novcima i oni mogu itekako biti u sukobu interesa ako ništa drugo zbog veličine državnih odnosno javnih sredstava s kojima raspolažu. Umjesto da pokuša ugraditi takve odredbe u zakon predlagatelj jednostavno kaže da se zakon odnosi na dužnosnike i gotova stvar. Dakle, pribjegava jednom formalnom objašnjenju, obrazloženju a bit primjedbe je ta da onaj tko je u većoj mogućnosti raspolaganja sa javnim sredstvima da je taj po definiciji zapravo snažniji i za javnost interesantniji u sukobu interesa. Prema tome, smatram nažalost da ovaj prijedlog zakona nije pomak naprijed nego da je samo nastavak ovog neodgovornost odnosa koji ovaj zakon uopće ima, prema kojem se odnosi i Sabor i politika pa mogu reći čak i javnost i da nažalost nije stvaranje nikakovih pozitivnih nego negativnih iskustava i ja se nadam da će i ta negativna iskustva biti ipak predložak da se jedanput, ne dakle ovom prilikom jer to svakako nije slučaj donese kvalitetan zakon koji će biti korak naprijed u rješavanju toga doista kompliciranoga i složenoga pitanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Kapraljević. Izvolite!
Ja bih trebao ispraviti jedan netočan navod kad je gospodin Radoš rekao da zakon nije donio ništa dobroga. Prvo bih naveo veliki broj a to je oko 200 građana koji su zvali povjerenstvo i koji su zainteresirani da ne uđu u sukob interesa i koji su tu svoju zainteresiranost i razriješili na taj način kad im se dalo tumačenje, razriješili to svoje pitanje sukoba interesa. A moram također napomenuti da je jedan saborski zsatupnik baš zbog sukoba interesa razriješio to svoje pitanje i otišao iz Sabora. Također moram napomenuti da je jedan gradonačelnik razriješio svoje pitanje sukoba interesa jer je podnio ostavku na mjesto direktora određene tvrtke. A što se tiče samog njihovog dopisa da im povjerenstvo dostavi njihove imovinske kartice te imovinske kartice nisu ni bile vlasništvo povjerenstva. Te imovine kartice je povjerenstvo preuzelo od predsjednika Sabora. Niste vi jedini koji su zatražili da im se to dostavi. Mi smo objavili imovinske kartice svih onih koji su potpisali. Koji nisu potpisali izjavu da se njihove kartice objave mi to nismo objavili.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. 13,34 sati je. Stanka do 15 sati. Hvala lijepo.
Riječ ima poštovana zastupnica Ingrid Antičević. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa pomoćnikom, poštovane kolegice i kolege. Evo, pred nama se nalazi Konačni prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti kojim Vlada želi otkloniti neke nedoumice koje su se već pojavile u praksi. Bar je takvo obrazloženje a čini se ipak i prava intencija. Međutim, u ovom trenutku čini se ipak da bi bila veća korist da je Vlada uložila trud da po osnovnom zakonu učini ono što joj je bila dužnost. Dakle, da donese ove podzakonske akte koji su striktno, kako je to striktno zakonom i određeno i u kojem roku to treba učiniti. A sve kako bi povjerenstvo otpočelo zaista sa radom i to u punini svog djelovanja i u punini svog ovlaštenja. Međutim, postavlja se onda ozbiljno pitanje, da li ćemo i sa ovim izmjenama išta učiniti ako se, nema ozbiljne političke volje koja se manifestrira onda i na ovakav način da Vlada učini nešto što je dužna po zakonu, odnosno kako bi saživio zakon. Zakon koji eto niti je saživio a već ga mijenjamo. A mijenjamo odredbe neke, kažem sa intencijom da ih se pojasne, a one koje uopče nisu sporne ne ispunjavamo. Takvo povjerenstvo i dalje djeluje u nekom svom krnjem sastavu od šest članova iako je zakon izrekom rekao da je poverenstvo, dakle tijelo od 7 članova. Pa ona logično je da se i javlja jedna određena zbrka, da li je to samo skup pojedinaca koji onda mogu i samostalno djelovati, a što sigurno niti je namjera ni itencija duha, a osim toga izrijekom to zakon govori. Dapače zakon izrijekom govori drugačije. Ali evo do dana današnjega upravo nemamo sedmog člana. Na to evo, jučer se i predsjednik Povjerenstva oglasio u javnosti i na to skreće pozornost, kada eto nisu urodile plodom, urodila plodom sva ona pisma i zahtjevi kojim je to tražio od Hrvatskog sabora, odnosno od predsjednika Sabora da se tomu udovolji, odnosno da se poštuje zakon. Kada se ovaj zakon donosio osnovna itencija je bila upravo da se pokloni jedna posebna pažnja upravo preventivnim mjerama za suzbijanje korupcije u prvom redu u onim tijelima koji su najviše izloženi korupciji, da se takvi dakle, upravo takva tijela, takve osobe najviše podvrgnu kontroli. Da rukovodeći, dakle tih tijela, organa budu solidni, da budu jasne njihove međusobne kompetencije, da budu jasno razgraničene, da njihovi postupci u njihovom djelovanju budu pregledni, da budu logični, općenito da ta tijela upravljanja bilo u upravi ili nekim drugim tijelima koja su jače izložena napadu, korupcije da im se pokloni velika pozornost, dakle da ti poslovi postanu maksimalno transparentni. Zato je upravo kada se donosio za vrijeme bivše vlasti ovaj Zakon usporedno, odnosno odmah nakon njega donesen je i Zakon o pristupu informacijama. Dakle, trebalo bi sada vidjeti koliko se u biti poštuje i taj zakon. Jer osim onog represivnog aparata kojem apsolutno treba dati podršku, koji se bave upravo suzbijanjem korupcije, mislim da je upravo ovaj Zakon, pa onda kasnije i ove izmjene evo koje Vlada i predlaže trebaju biti upravo u tom cilju. Dakle, prije svega treba djelovati preventivno. Zato su važne one norme koje ne govore samo o tome da bi se takve osobe mogle nači u sukobu interesa, jer vidimo iz osnovnih odredbi i prvih odredbi zakona koji kazuju da ne dozvoljavaju položaj državnim dužnosnicima i onda kada oni nisu u sukobu interesa ali tako izgledaju, dakle važno je i to što ljudi misle da te osobe u određenom trenutku, odnosno na određenom mjestu mogu učiniti. Zato mi se čini i podržavam sve one koji su već istaknuli da je ovo bila idealna prigoda već kada je Vlada, kada je predlagač išao sa izmjenama da se napravi jedan korak naprijed i da zaista članstvo u nadzornim odborima bude inkopatibilno sa državnom dužnosti. Međutim, ovdje zaista imamo i korak natrag, dakle, da se pokriva jedno stanje umjesto da se stanje unaprjeđuje. Pa se izrijekom sada govori da za vrijeme obnašanja javne dužnosti dakle, dok još Vlada nije izašla sa svojim popisom trgovačkih društava u kojima ima pretežno vlasništvo, gdje je posebno zainteresirana, dakle da sva ostala imenovanja i da u svim tim slučajevima koji se nalaze u državnom vlasništvu, dakle u tim poduzećima mogu nadzornim odborima biti državni dužnosnici. Međutim, upravo i bez, i uopće nije bitno što tu za takav posao, za takvo članstvo u nadzornim odborima državni dužnosnik ne prima naknadu. To uopće nije bitno. Bitno je da se on tu nalazi i da stvara jednu sumnju, jedno podozrenje kod javnosti da on ipak ima nekakav utjecaj. Ono što je u zakonu postavljeno, a sada se posebno još to razrađuje a mislim da je to osnovna mana postojećeg zakona gdje sada samo Vlada još proširuje rekla bih tu situaciju a trebala je ići upravo obrnutim smislom. Dakle, da onaj koji se odlučio za obavljanje javnim poslovima ne može u isto vrijeme obavljati nikakvu drugu djelatnost, osim znanstvene, nastavničke koja je svugdje u svijetu se priznaje. Sva ova druga profesionalna djelatnost, obrt, obiteljsko gospodarstvo i takvo, to nigdje nije moguće nego kod nas. I onda u biti ovo je postavljeno kao jedan izuzetak a u biti je pravilo. Jer osnovno je bilo da zastupnik, ministri, državni dužnosnici, ovako na koje se ovaj Zakon odnosi referira, imaju samo tu plaću. Međutim, tako smo mi od tog pravila napravili obrnuto, izuzetak, a izuzetak je upravo zbog ove širine postavljene stvari postalo pravilo. Jako je to važno upravo, čak je važnije nego ovo od 0,5% da li svoja upravljačka prava prenjeti 25%, pa sada 0,5%, ali stoji onaj objektivniji i stvarni prigovor o kojem je govorio kolega Radoš jer tih 0,5 negdje može značiti puno a negdje ni 20 ne znači ništa. Dakle, osnovno bi bilo da je, da netko tko se opredjelio za javni posao, za posao politike ima samo taj posao. Jer upravo ova druga različite takve situacije u koje on zapada obavljajući svoju profesionalnu djelatnost ili obrt izaziva sumnju. Zakon kaže, odnosno prijedlog, dakle da bi povjerenstvo od slučaja do slučaja ocjenjivalo ako to nije u suprotnosti sa posebnim zakonom, odnosno ako priroda te djelatnosti nije u suprotnosti sa obavljanjem njihove javne dužnosti. Dakle, da se onda dozvoljava obavljanje svih ovih poslova i djelatnosti. To je jedna, stvarno jedna široko ... [[Govornik se ne razumije.]] koje bi i samo povjerenstvo dovelo do jedne čudne situacije, pa ponovno do jednog arbitriranja, nekome bi isti posao bio dozvoljen zbog nekih različitih poslova koji se ... tog obrta ili djelatnosti odvijaju a drugdje ne bi. Dakle, dovodimo i samo povjerenstvo u jednu tešku situaciju kako je to uopće, kako je to uopće moguće kontrolirati odnosno kada dozvoliti a kada ne. U svakom slučaju ono će reagirati onda kad već bukne nekakva afera ili nekakva bruka ili nekakvo pogovaranje u javnosti, a to onda nije dobro. Jer osnovni smisao zakona je bio da se preveniraju takve situacije, da se afirmira politika, a on ide upravo in favorem i političarima i ponovo afirmira takvu jednu djelatnost kao zauzimanje za opće dobro. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženoj zastupnici Ingrid Antičević. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Ivan Jarnjak.
... [[Govornik se ne razumije]] Pa netočan je navod da je vlast kriva zato što se ne primjenjuje zakon u onom dijelu kod broja članova povjerenstva, da povjerenstvo djeluje sa 6 članova jer se čeka da se oporba dogovori i da predloži sedmog člana kako bi ga mogli staviti onda u proceduru da bude imenovan. I sedmi nije imenovan samo zato što oporba nema kandidate i ne može se dogovoriti.
Zahvaljujem. Izvolite. Povreda Poslovnika.
Predsjedniče, dakle ovdje ponovo se zloupotrebljava ovaj institut ispravka netočnog navoda pa je time i kolega zastupnik povrijedio poslovnik, članak 209. Eventualno radilo bi se o nekoj replici ali u svakom slučaju ne samo što je zloupotrijebio poslovnik i ovaj institut nego je moj točan navod ispravio svojim odnosno, u navodnike “ispravio svojim netočnim navodom” jer nije točno. Oporba je dala svoje prijedloge, ali time očito vladajući nisu zadovoljni.
Povreda Poslovnika. Jarnjak, poštovani zastupnik.
Gospodine predsjedavajući, kolegica je povrijedila Poslovnik rekavši da se ne čeka oporbu. Oporba je dala prijedloge i povukla na sjednici Odbora, povukla svoje kandidate i nije dala druge prijedloge.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani potpredsjedniče i poštovani državni tajniče. Evo ja ću sada za početak predložiti sedmog kandidata, ja predlažem da za sedmog člana imenujemo doktora Tadića pa možemo i tijekom dana još obaviti glasanje ukoliko se parlamentarna većina s tim složi i riješimo ovu situaciju. Dakle problem, problem je vrlo, vrlo lako riješiti. Imate oficijelni prijedlog. Neka se sastaje, sastane komisija odnosno saborski odbori, neka donese svoj sud o tome i saborska većina sama može to izglasati. To nije nikakav problem. Ja ću nastaviti tamo gdje sam stao raspravljajući u prvom čitanju o ovom Zakonu. Tada sam rekao da je zakon nekonzistentan zbog toga što je on pisan za državne dužnosnike, a onda je amandmanski kada je on donošen intervenirano i u taj zakon su ubačeni čelnici jedinica lokalne samouprave. Temeljem pretpostavljanih dijela moje rasprave iz prvog čitanja Ured državne uprave je uvažio neke primjedbe i ugradio neke mogućnosti odnosno neke instrumente za čelnike jedinica lokalne samouprave kako bi on bio ipak unekoliko primjenjiv jer prema prvom čitanju je ispalo da primjerice načelnik najmanje općine u Hrvatskoj može biti u nadzornom odboru INA-e, ali nije mogao biti recimo u nadzornom odboru svog komunalnog poduzeća koje djeluje na području njegove, njegove općine. Nešto ću još o tome reći zato što niti ovo rješenje koje je sada napisano nije u potpunosti primjenjivo na jedinice lokalne i regionalne, područne samouprave, ali mislim da ovako definiran zakon da je to inače prvi zakon koji na isti način i u jednim zakonom tretira i državu i lokalnu samoupravu jer ne vidim razloga zašto ne bi onda imali recimo zakon o izborima koji bi definirao i jedinice, i izbore u jedinicama lokalne samouprave i za parlament nego imamo odvojene. Zašto imamo posebni Zakon o lokalnoj samoupravi, a samo ovaj zakon imamo koji definira sukob interesa pri čemu sam ja za to da se doista vrlo strogo definira sprečavanje sukoba interesa i na državnom nivou i u jedinicama lokalne samouprave, ali mislim da bi za čelnike jedinica lokalne samouprave to trebalo činiti posebnim, posebnim zakonom. I pokazat će se da ovaj Zakon neće biti primjenjiv na čelnike jedinica lokalne samouprave, a ja ću danas u raspravi dijelom ukazati na to. Zakon ovaj će biti onoliko djelotvoran, ne koliko ima članova povjerenstva, ne koliko su kaznene odredbe nego koliko nam je snažna javnost u Hrvatskoj. Što će biti snažnija javnost, što će imati ona veći utjecaj na politički život u Hrvatskoj to će i ovaj Zakon ali ne samo zakon nego i ponašanje političara i odgovornih ljudi pa i državnih dužnosnika biti odgovornije. Jer u trenutku kada javnost ukaže na sukob interesa i to rezultira time da dođe do smjene ili do toga da taj, ta osoba bude eliminirana iz političkog života onda nam niti jedan zakon neće biti potreban, onda će biti odgovorno ponašanje i tada ćemo imati jasna pravila definirana u javnosti tko može i na koji način moralno i časno obnašati javne dužnosti u Republici, Republici Hrvatskoj. A sada mi dozvolite da ukažem na tek nekoliko stvari koje mislim da bi možda trebalo popraviti pri čemu upravo zbog toga što mislim da ne bi trebalo biti unutra čelnici jedinica lokalne samouprave. Neću reagirati amandmanski nego naprosto ću sada iznijeti svoje stavove. Prije svega čini mi se nelogičnim da imamo župane i gradonačelnika grada Zagreba te njihove zamjenike, a da nemamo primjerice predsjednika Skupštine grada Zagreba i njegove zamjenike odnosno predsjednicu Skupštine grada i njegove, njezine zamjenike. Isto tako ne vidim nikakvu razliku između župana i njegovog zamjenika i gradonačelnika i njihovih zamjenika gdje su de facto župan i gradonačelnik odnosno zamjenici jedni i drugi gotovo izjednačeni u nadležnostima i ovlastima. Ja se zalažem da se oni svi izbace iz ovog zakona i da se napravi posebni zakon, ali ako smo već stavili župana i njegovog zamjenika onda i gradonačelnika Zagreba i njegovog zamjenika odnosno gradonačelnicu onda ne vidim razloga da u zakonu ne budu i zamjenici gradonačelnika u ostalim, u ostalim gradovima jer u suštini i županije su oblik jedinica lokalne samouprave. One više nisu dio, dio državne, državne uprave. Isto tako ne, nisam siguran da li se ovdje podrazumijevaju predstojnici ureda državne uprave u ovoj, ali ne i gdje se govori o ravnateljima državnih, državnih agencija. Ja mislim da ovako definiran zakon je grubo uplitanje i kršenje autonomije lokalne samouprave i mislim da bi doista to trebalo regulirati posebnim zakonom kao što smatram da je definiranje rektora i prorektora sveučilišta uplitanje u autonomiju sveučilišta u Hrvatskoj i ne vidim razliku između primjerice prorektora i dekana u tom smislu kad govorimo o mogućnosti sukoba interesa budući da danas fakulteti imaju pravnu osobnost, a sveučilište nema tako snažnu pravnu osobnost kao što to imaju, kao što to imaju fakulteti. Dakle bilo bi dobro možda razmisliti da se tu omogući veća autonomija sveučilišta i u konačnici kod pobrojavanja državnih dužnosnika možda bi bilo dobro alineu zapovjednici korpusa oružanih snaga definirati na neki opći način zato što će u reformi doći do, preustroju doći da se korpusi ukidaju pa, a biti će brigade pa nećemo imati dakle više tih ljudi. Dakle možda da se stavi jedna opća, opća izrijeka koja će definirati taj rang zapovjednika, ali kad to tako gledamo ne vidim nikakav razlog da u ovaj Zakon primjerice ne ugradimo članove uprava poduzeća koje su u većinskom vlasništvu države. Zar oni ne mogu biti u sukobu interesa i dali se za njih ne bi moglo definirati da oni jednako tako imaju određene ograde. Što se tiče naknade za rad, meni je nerazumljivo ili ja ću sada reći kao ja išđčitavam ovaj zakon ovdje se kaže dakle da se ne može primiti naknada za rad osim za ono što obavljate kao dužćnosnik. ali da možete neke stvari raditi, dakle mkožete obavljati poslove znanstvene, nastave i druge obrazovne, kulturne i sportske djealtnosti. Tu se dakle po meni dozvoljava da to moežte raditi ali se sasvim siurno kaže da ne možete za to primati naknadu. I sasvim je izvjesno, da oni koji imaju dvojnu funkciju dakle su gradonačelnici, načelnici, saborski zastupnici, predsjedici županijskih skupštna i saborski zastupnici, za to ne mogu primati naknad, bez obzira kako tu naknadu upotrebljavali. U zdravstvene humanitarne, socijalne ili neke druge svrhe. Po ovom zakonu nitko od nas posebice ovdje koji sjedi, ne može primati nikakavu drugu naknadu za nikakav rad osim autorske honorare. I to je ovo što ovdje piše imate amandman kolege Jospovića koji to pokušava definirati. Ja ne znam kako će se Vlada na to očćiotovati. Ali ne možete biti sporstski trener i reći da saborski zastupnik i sportsi trener može primati nakadnu kao sportski trener ili kao neki drugi borak, košarkaš, nogometaš ili na neki drugačiji način Dakle to ovaj zakon kaže. Jednako kao što kaže da gradonačelnik ne može primati paušal i ne može vjećnik u gradskom vijeću ili županijskoj skupštini primati naknadu za prisustvovanje sjednica i plaću ovdje u Saboru. To bi nam valjda trebalo biti svima jasno nama koji se toliko zalažemo az sukob inteersa. Pa i svojim primjernom pokazati da to doistas tako jeste. Bez obzira što vi s time činili, vi to možete davati u humanitarne svrhe, ali ne smijete niti primiti pa onda ne mkožete to niti dati. Nadlje u ovom članku 6 se definira što možete imati pa se definira primjerice da možete imati obrt ali ne možete imati udio u trgovačkom društvu. Ja mislim da tu dolazi do diskriminacije po pitanju poduzetništva, i da tareba definirati ili da mkožete se baviti poduzetništvom ili se ne možete baviti poduzetništvom. Ili možete biti vlasnik neke poduzetničke aktivnosti, djelatnosti uključujući i obrt, ili ne možete. Nema nikakve razlike između obrta koji vrijedi milione eura, i poduzeča koje ima temeljni kapital 20 tisuća kuna i imate udjel unutra 0,5%. odnosno postoji veliak razlika, zato što po ovom zakonu možet debiti vlasnik takvoga obrta, ali ne možete imati 25%, nego 0,5% u poduzeču koje imate temeljni kapital od 20 tisuać kuna. I mislim da tu diskriminirano jako obrtnik. Jedanko tako kod dužnosnika u lokalnoj smaoupravi, ovdje se definira da mogu biti samo tamo gdje jedinice lokalne samouprave imaju većinski udjel. što je ako imaju jedinice manjinski udjel kao kod regionalnih vodovocda. Tamo jedinica lokalne samouprave ima manjinski udjel u tome primjerice 10%., Dali u tom slučaju može biti on u ovome. Dvije rečenice ako mi dozvoljavate. I u konačnici kaže se da će državni dužnosnici moći biti 6 mjeseci u poduzećima u nadzornim odborima, dok Vlada ne donese taj popis. Međutim se taj rok ne daje predstavničkim tijelima jediinca lokalne samouprave. Jedince lokalne samouprave i gradonačelnici i načelniic u roku od 8 dana moraju izaći iz nadzornih odbora.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Bitunjac.
Moja replika se odnosi ui onom dijelu na izlaganje gospodina Mršića a vezana je sa interpretacijom da bi se postojći zakon trebao odnositi kada je riječ i o predsjednicima županijskih skupština i predsjednicima njihovim zamjenicima gradskih vijeća. Mislim da ne može vući na neki način znak jednakosti između izvršne vlasti na ovoj lokalnoj razini, i između uvjetno rečeno zakonodavne. Kada je riječ o gradskim vijećima odnosno županijskim skuštinama. Prema tome, smatram da je to samo jedno proširenje dodatno, a s druge strane mogu primjetiti sljedeće, da je u dosadašnjem izlaganju kako sam čuo ik olegica Ingrid je to spomenula. U smislu kritike prema ovom Zakon kada se on prvi puta donosio. MOram konstatirati sljedeće da ovaj Zakon koji je sada na snazi, njega on je donešen u starom sazivu Sabora i kad aje većina u ovom Saboru bila malo drugačija. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Mršić.
Poštovani kolege ja nisam rekao da se to prenosi na predsjednike županijske skupštine, izuzve grada Zagreba. Ja sam govorio sam o gradu Zagrebu kao posebno jedinici područne regionalne samouprave koji ima posebni status. Ja sam pokuašvao usporediti status i ovlast župana i njihovih zamjenika sa gradonačelnikom i njihovim zamjenikom i tu doista što se tiče zakona nema nikakve razlike. ali mi dozvolite da ja ne govorim o tome da se on od prvi puta primjenjuje. ali je činjenica da svi koji su danas imenovani u nadzorne odbore a na ovom popisu, a na starom popisu su, su u sukobu interesa. Jer Vlada imala obavezu dostaviti popis a mi smo trebali taj popis usvojiti. Vlada to je dostavila i tri puta povukla iz procedure. To jedno. I drugo svi čelnici jedinica lokalne samouprave trenutno su u sukobu interesa. Jer po zakonu nisu niit mogli biti u andzornim odborima, tek im se sada kaže da to će moći biti, tek kada predstavnička tijela jedinica lokalne samoupravedonesu te popise. Pri čemu predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave nemaju 6 mjeseci vremena i do kraja godine ako što ima Vlada i sAbor. Nego bi to trebali učiniti u roku 8 dana. Ali je činjenica da asu svi ministri svi pomoćnici, zamjenici, svi zastupnici koji se danas nalaze u nadzornim odborima u sukobu interesa. I nedopustivo je da glavnogovornik Vlade polemizira sa sa borskim zastupnicima na način da on njima kaže da mi ne znamo čitati zakone koje ovdje donosimo. Ako pročitate.
Zahvaljujem isteklo je vrijeme. Oprostite.
Je ovdje izrijekom piše, dakle, da se ne piše u nadzornom odboru osim u onim poduzetćima koje ovaj Sabor stavi na popis. Budući da popisa poduzeća nema, nema niti tk oda bude u tim nadzorhm odborima. To je ste problme upravljanja. Ali dozvolite problem je upravljanja tamo gdje su trgoavčka društva gdje se moraju, gdje nisu imenovani predstavnici nadzornih odbora, nego se moraju sazvati skupštine. Na to se u ovom zakonu ne misli u prijelaznim i završnim odredbama da mora netko dioničko društggo sazvati skupštinu da bi promjenilo svoj nadzorni odbor. Jer nisu svi nadzorni odbori imenovani od starne Vlade. Nego postoji drugačiji način izbora nadzornih odbora.
Na redu je uvažena zastupnica Ivana Sučec Trakoštanec.
Odustajem.
U redu. Ne redu je uvažena zastupnica LJubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Kada je ovaj SAbor donosio zakon o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti imao je cilj donjeti Zakon koji će jamčiti da oni koji obnašaju vlsat to čine časno i pošteno. Nije jednostavno pronaći rješenja kojima će se postići zacrtani cilj pogotovo u atmosferi javnog mišljenja da su svi političari nemoralini, i da taj posao rade samo radi osobnih interesa i probitaka. Šteta je što je rasprava o zakonu nije provedena u mirnijom atmosferi u kojoj bi raspravom dominirao racio i iskreno traganje za efikasnim i provedivim rješenjima. Na žalost zakon je bio u proceduri u preizborno vrijeme kada su stranke bile motivirane jednim jedinim ciljem dobiti simpatije što većeg broja građana. Do simpatija se pokušalo doći umjesto argumentiranim i konstruktivnim prijedlozima teškim međusobnim optužbama koje se do danas nisu dokazale ni osnovanim ni opravdanim. Smatram da nitko ne smije koristiti svoje dužnosničke pozicije za vlastite probitke. To mora biti pod strogom kontrolom i zbog toga zakon i jeste predviđeno osnivanje povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Već pri imenovanju članova povjerenstva stvoren je utisak da nema političke volje za stvaranje uvjeta za nepristran i nezavisan rad povjerenstva. Vladajuća saborska većina ne želi prihvatiti kandidata jedne oporbene stranke. Čak što više, želi sama vršiti odabir između oporbenih zastupnika što jasno pokazuje da sada vladajuća stranka ne želi nepristrano i nezavisno povjerenstvo koje bi nadziralo i kontroliralo sukob interesa dužnosnika. Dakako da su dužnosnici koji mogu doći u sukob iz redova vladajuće većine i to je bio razlog zbog čega smo zakonom uredili sastav povjerenstva na način da se predsjednik imenuje iz redova oporbe. Ni tu nije ispoštivana volja oporbe i imenovanjem predsjednika bez glasova oporbe dovedena je u sumnju uopće uloga povjerenstva kao nezavisnog i nepristranog tijela koje će biti jamac da državni dužnosnici časno i pošteno obnašaju svoje dužnosti u funkciji zajedničkog dobra, a ne osobnih probitaka. Ne treba posebna mudrost da bi se shvatilo zašto vladajuća većina želi imati nadzor nad povjerenstvom. Osim saborskih zastupnika više nema državnih dužnosnika iz oporbenih redova jer su svi počišćeni. Ako je suditi po žestokim retorikama zastupnika iz svih klubova i onih koji su u vrijeme donošenja bili oporba, a danas su vladajući i oni koji su danas oporba, a tada su bili vladajući, bilo je za očekivati da će se bez problema oko imenovanja članova povjerenstva postići konsenzus, no do toga nije došlo. I ne samo to, do danas povjerenstvo nije kompletno, manjka jedan član iz oporbe i upravo zbog toga manipuliranjem, nedostatkom kvoruma onemogućava se rad povjerenstva. Kome je to potrebno? Oporbi sigurno ne. Odbijanje konsenzusa sa oporbom aktualna vlast je narušila kredibilitet povjerenstva u samom početku, a to je nepotrebno ukoliko sadašnja vlast ostaje kod svojih stavova iz vremena kada je bila oporba i zalagala se za nepristranu kontrolnu ulogu povjerenstva. Iako još uvijek nisu stvoreni uvjeti za rad povjerenstva pred nama su izmjene zakona za koje se kaže da će popraviti postojeći zakon. Tako se predlaže da ubuduće dužnosnik može zadržati samo dar simbolične vrijednosti pod kojom se smatra vrijednost dara od 500 kuna. Takva odredba valjda podrazumijeva da će dužnosnik uz dar zahtijevati prilaganje računa kako bi se mogla nedvojbeno utvrditi vrijednost dara. Takvo što je nedopustivo i daleko je jednostavnije propisati da dužnosnik ne smije zadržati nikakav dar. Na taj način rješavamo neugodnosti daroprimatelja i pojednostavljujemo kontrolu provedbe zakona. Nadalje, proširuje se krug poslova, odnosno djelatnosti koje dužnosnik može obavljati za vrijeme obnašanja dužnosti. Tako će ubuduće premijer Vlade, ministar u Vladi, saborski zastupnik ili drugi dužnosnik uz posao koji obavlja moći obavljati poslove u obrazovanju, ali baviti se i športskim djelatnostima. Kako dužnosnik, dakle premijer, ministar, zastupnik ili drugi za posao koji obavljaju obnašajući dužnost primaju plaću postavlja se pitanje. Da li će uz dužnosničku plaću za poslove obrazovanja ili sportsku djelatnost primati dodanu plaću ili naknadu. Još dodatnih 100, 200 tisuća ili nekoliko milijuna kuna. Prema stavku 9. važećeg zakona to ne bi bilo moguće, jer on kaže: Dužnosnici za vrijeme obnašanja javne dužnosti primaju plaću za dužnost koju obnašaju i ne smiju primati nikakvu drugu plaću ili naknadu osim ako je to zakonom izričito propisano. Međutim, da to nije baš tako, ukazuje članak 2., stavak 2. članka 8. izmjena koja kaže: Dužnosnici koji obavljaju neki od dozvoljenih djelatnosti obvezni su o stečenim prihodima obavijestiti povjerenstvo uz dostavu preslike porezne prijave. Temeljem toga potpuno je jasno da će neki dužnosnici ubuduće uz dužnosničku plaću primati neki drugi oblik primanja za druge poslove koje će obavljati za i u vrijeme koje bi morali iskoristiti za obavljanje dužnosničkih poslova, jer je za njih i plaćen novcima poreznih obveznika. Neka se gospoda odluče što će raditi, jer za isto vrijeme ne mogu primati dvostruke plaće ili naknade. Čini mi se da se na ovaj način neće postići jedan od temeljnih ciljeva kako reče tadašnji zastupnik, a današnji predsjednik Sabora, učvrstiti poljuljano povjerenje građana u obnašanje vlasti ili obnašatelje vlasti. Nadalje, cilj je zakona spriječiti sukob interesa dužnosnika koji obavljaju javne dužnosti s njihovim privatnim interesima. Stoga se predlaže da svi dužnosnici za vrijeme obnašanja dužnosti moraju prenijeti svoja upravljačka prava društvom kapitala na drugu osobu koja ne smije biti niti njegov bračni ni izvanbračni drug, niti srodnik po krvi u uspravnoj lozi, niti posvojenik ili posvojitelj, srodnik u pobočnoj lozi do drugog stupnja niti srodnik po tazbini do drugog stupnja. Ta obveza odnosi se na sve dužnosnike koji u jednom trgovačkom društvu imaju više od 0,5% dionica ili udjela. Površnim čitanjem čini se da ta odredba isključuje sukob interesa, međutim to baš nije tako. Vlasniku ili suvlasniku trgovačkog društva jest interes da upravlja društvom, ali samo s jednim jedinim ciljem, a taj je ostvariti što veću dobit. Prijenosom upravljačkih prava dužnosnik se odriče upravljanja, ali onaj temeljni interes ostvariti što veću dobit njegovog društva kapitala ostaje. Zar se može i teoretski isključiti mogućnost da dužnosnik ako je nečastan i nepošten neće pogodovati svojem društvu kapitala samo zbog toga što je svoja upravljačka prava prenio na nekog drugog. Dakako da ne može i zbog toga je nebitno da li i koliko dionica ili udjela ima, bitno je da se ne može pogodovati sebi ili svome društvu zato što je dužnosnik. U onemogućavanju toga presudna je uloga povjerenstva, ali ne povjerenstvo u krnjem sastavu ili sastavu zbog kojeg nije postignut konsenzus svih parlamentarnih stranaka. Unatoč teških optužbi dosadašnje vlasti za članstvo u nadzornim odborima društava u vlasništvu države, a za koje dužnosnici nisu primali nikakvu naknadu i po ovim izmjenama i novi će dužnosnici moći biti članovi odbora u trgovačkim društvima od posebnog državnog interesa. Koja su to društva to još uvijek neznamo, jer je Vlada svoj prijedlog odluke povukla iz procedure. Ako je vjerovati novinari, neki šogori, zetovi, kumovi i prijatelji te ostali rođaci ministara našli su svoje mjesto u odborima dakako uz naknadu. Ako će i ubuduće uloga članova biti da prati društvo do njegovog odlaska u stečaj onda vam mi iz Slavonije poručujemo, - hvala vam, nama takvi članovi nadzornih odbora ne trebaju, to znamo i sami raditi i bez plaćanja troškova puta. I u konačnici kad smo donosili ovaj zakon u prošlom sazivu tada se tražilo da se izvjese slike zamislite samo dvojice političara. Sada kada donosimo ove izmjene i dopune ja vas pitam koliko bi slika ovdje u ovom Saboru trebalo vjesit, za koliko osoba i političara se predviđa, odnosno kome se sve prilagođava ovaj zakon. Ovaj zakon je neučinkovit, ovaj zakon je neplodan, ovaj zakon je pučki rečeno jalov i kao takav nam ne treba.
Zahvaljujem uvaženoj zastupnici. Za ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Jrnjak.
Poštovana zastupnica Lalić je rekla da je većina u Saboru nije želila prihvatiti prijedlog oporbe. Oporba je imala pravo na člana povjerenstva, oporba se nije mogla usuglasiti, predložila je tri člana, kada je izabran gospodin Kapraljević ostala dva člana su povukli i odustali od daljnjih kandidiranja, od tada se čeka na oporbu da predloži tog sedmog člana. To je istina to je ovdje bilo raspravljeno.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Jarnjaku. Povreda Poslovnika.
Kolega Jarnjak je povrijedio članak 209. obmanjujući javnost ponavljanjem stalno neistina, i na taj način stvarajući uvjerenje da je to istina. Oporba je ponudila, oporba je i zahtjevala s obzirom po zakonu da je predsjednik povjerenstva iz oporbenih krugova.
Nije povrijeđen Poslovnik, članak 209.
... Zahtjevali smo da naš ...
Nije povrijeđen Poslovnik 209. ja vas molim da. Povreda Poslovnika gospodin Jarnjak.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, gospođu Lalić treba upozoriti na način izražavanja već je dosta bilo ovdje izrečeno i zadnji put smo se lijepo dogovorili da nećemo se međusobno vrijeđati, prema tome, ovo što sam rekao, 209. isto, ovo što sam rekao je tako, postoji fonogram zapisnika izvolite ga pročitati.
NI u ovom slučaju nije povrijeđen članak 209. kao i u prethodnom, ja vas molim da ne zlorabite pločicu Povreda Poslovnika. Za ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Matušić.
Gospodine potpredsjedniče potpuno je netočno da je vladajuća koalicija određivala tko će sjediti u povjerenstvu i potpuno je netočno da to isto povjerenstvo nije radilo zbog nedostatka kvoruma kao što je to pročitala u svom govoru kolegica Lalić. Naime, povjerenstvo je funkcioniralo, radilo je, istina da je nedostajao jedan član povjerenstva ali ono je moglo funkcionirati i ono i danas funkcionira i ono se sastaje onda kada to oni sami žele. Prema tome, ne treba obmanjivati javnost takvim neistinama i doista je neprimjereno da se u ovom domu na takav način govori.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. Na redu je uvaženi zastupnik Velimir Pleša.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti objedinio je od prvog čitanja neka pozitivna rješenja potpunije definirajući krug osoba odnosno dužnosnika na koje se odnosi, pitanje primanja darova, kao i pitanje vlasničkih udjela te reguliranje mogućnosti dužnosnika da budu članovi nadzornih odbora trgovačkih društava u državnom vlasništvu bez prava, bez naknade na rad. Ovim Zakonom se određuju standardi u obnašanju javnih dužnosti kakvi već postoje u zemljama tradicionalne demokracije i Europske unije. On je svojevrsna uputa dužnosnicima o ponašanju kakvim se od njih očekuje i obavijest javnosti kakvo se ponašanje dužnosnika smatra prihvatljivim. Ili možda još bolje, Zakon je ustvari ozakonjeni etički kodeks ponašanja dužnosnika ili bi to trebao biti. Sukob interesa su sve situacije u kojima se sukobljava privatni interes dužnosnika s javnim interesom koji bi on morao zastupati, to su situacije u kojoj javni dužnosnici pri dodjeljivanju poslova nisu nepristrani već postoji sumnja namještanja poslova po kriterijima koji nisu u okvirima proklamiranog tržišnog natjecanja. Radi se naime o situacijama kada javni dužnosnik namješta poslove tvrtkama u kojima su on, supruga, djeca ili bliža rodbina vlasnici ili suvlasnici. U takvim situacijama javni dužnosnik i s njim povezane osobe ostvaruju prihode koji možda omogućavaju i profit, pri čemu poziciju na kojoj se nalazi koristi na nemoralan način. Zbog toga je bitno da se ovim Prijedlogom zakona ta situacija ograničava, odnosno zabranjuje. Svrha ovog Zakona nije samo poštivanje procedure ulaska u Europsku uniju pa samim tim i usklađivanje Hrvatskog zakonodavstva sa Europskim. Ovaj Zakon ima veliku važnost i za funkcioniranje Hrvatske pravne države. Borba protiv korupcije Hrvatski je nacionalni interes, to najbolje naglašava važnost ovakvog zakonskog prijedloga ali i ozbiljnost situacije u kojoj se nalazi Hrvatsko društvo jer nemojmo zaboraviti prošlogodišnje ocjene međunarodnih stručnjaka za borbu protiv korupcije koji Hrvatsku postavljaju na gornji dio liste korumpiranih država, 53 mjeste od 103 zemlje. Po kriteriju razine korumpiranosti političara. Samo pojavljivanje na ovakvoj listi dovoljno je glasan alarm za hitno djelovanje. Korupcija i nepotizam osim potenciranja apatije kao sociološke posljedice ekonomske socijalne krize nanose nezamislive štete Hrvatskom gospodarstvu i razvoju tržišta destimulirajući potencijalne investitore i tržišnu konkurenciju. I tako možemo zaista reći da je korupcija jedan od najvećih prepreka gospodarskog razvoja. Samo prošle jeseni prilikom donošenja ovog Zakona kojim današnjim izmjenama ćemo promijeniti jedan je dobar potez bio upropašten vladinim amandmanom u posljednji tren. Tim je amandmanom ublažena odredba o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Tadašnja oporba današnja vlast, glasno je upozoravala tadašnju Vladu kako je ublažila odredbe o sprečavanju sukoba interesa kako bi stvorila prostor za daljnji nesmetani politički poduzetnički angažman tadašnjeg ministra za javne radove, obnovu i graditeljstvo i tadašnjeg predsjednika Hrvatskog sabora. Tim Vladinim amandmanom ostala su i dalje otvorena vrata malverzacijama i daljnjih zloporabama pogotovo što državi nije zabranjeno sklapanje poslova s društvima u kojima neki državni dužnosnik ima vlasničke udjele. Tim amandmanom, a onda i takvim Zakonom stavljena je samo krinka za ponašanje državnih dužnosnika koji su svoj položaj koristili kako bi pogodovali vlastitom poduzeću ili pak onim koji kupujući skupe jahte vrijedne više od milijun kuna izjavljuju kako nemaju apsolutno nikakve imovine. Bez ikakve se dvojbe može i danas kao i onda ustvrditi kako je svojim amandmanom tadašnja Vlada pokazala svu licemjernost, i poništila intenciju donošenja Zakona. Zakon je u takvom tekstu bio donesen u predizborne svrhe a njegova primjena odnosila se i tako tek na novu Vladu, bilo koja to u tom trenutku se razmišljalo bila, budući da je ona prijašnja tijekom svog mandata bila zauzeta nekim drugim vrlo često poduzetničkim aktivnostima. NO, današnja je Vlada ostajući na promišljanjima i polazištima za koje se zauzimala kao prijašnja parlamentarna oporba vrlo brzo i čvrsto odlučila izmjeniti Zakon i znatno pooštriti i proširiti odredbe o poslovima i dužnostima kao i prigodima nespojivim dužnosnicima. Zaključno, podržavam ovakav Prijedlog zakona u nadi da se njime stvara barem osnovno zakonsko polazište za borbu protiv jedne od najvećih pošasti Hrvatskog društva, korupcije i nepotizma. Ono što slijedi trajat će puno duže i neće se moći rješavati tako lako. Svi naime moramo biti jednako sretni zbog imenovanja nekog na neku funkciju. Ne mogu kumovi, rođaci, supruge i djeca biti sretniji od običnog birača. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. Za ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Antičević.
Gospodine predsjedniče uvaženi kolega rekao je jednu bezočnu neistinu da ne upotrijebim malo teži riječnik, rekavši da je ovaj Zakon donesen samo u predizborno vrijeme. Prije svega, trebate znati neka vas to poduče kolege koji su ranije bili, koliko je bilo doduše mukotrpno donošenje ovog Zakona, prema tome, on je u to vrijeme pao ali nikako nije istina da je bio donesen u samo predizborno vrijeme radi toga, radi samih izbora jer da se Vlada bavila drugim problemom. Ovo je bio također njezin, jedan od njezinih važnih pitanja i da vam napomenem, da je koalicijska Vlada donijela i nacionalni program za borbu protiv korupcije, da je potpisala niz..
Zahvaljujem uvažena zastupnice. Niste ispravili netočan, on je zakon je donesen u predizborno vrijeme, to je uvaženi zastupnik rekao. Poklopilo se tako. Replika, ne možete, niste dobili riječ. Ja mogu. Replika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Kratka replika. Ovdje se sad puno govori kako je loš zakon koji je donesen za bivšeg saziva Sabora i okrivljuje se Vladu. To se mi kao pravaši slažemo s time, jer i mi nismo bili zadovoljni sa tekstom zakona koji je usvojen tada u Hrvatskom saboru. Kolege iz HDZ-a sad to spotiču, ali s pravom spotiču. Ali što ne naprave da vrate zakon na ishodišni onaj dio. Od Hrvatske stranke prava. Jer taj zakon je u tome obliku donesen u Bosni i Hercegovini, što je danas Letica govorio i drugdje je govorio. Ako može tamo štimat, zašto ne bi ovdje štimalo. Prema tome, imamo mogućnost. Imamo mogućnost sad donijeti opet, donijeti takav zakon gdje ćemo sve regulirat.
Zahvaljujem. Za repliku se javio poštovani zastupnik Mršić.
Pa ja bih želio polemizirati s kolegom oko toga. On je govorio da ovaj zakon će riješiti ili spriječiti korupciju. Dakle, ovo nije Zakon o spriječavanju korupcije, ovo je Zakon o spriječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, to je nešto sasvim različito. Korupcija nažalost postoji, korupcija će postojati i kada ovaj zakon bude donesen u bilo kakvom obliku. Korupcija je nešto što je kriminalno i korupcijom se trebaju baviti neki drugi državni organi, od državnog odvjetništva, policije itd., a ne povjerenstvo za spriječavanje sukoba interesa. Ovaj zakon definira samo pravila i način kako se obnašaju javne dužnosti u odnosu na jedan vrlo ograničeni segment javnih djelatnosti, dakle nema veze sa korupcijom. I ono o čemu ste govorili nije bila korupcija, ono je bilo možda više nemoralno, nego što je bilo koruptivno. A korupcije će i danas biti i vjerojatno i danas postoji, bez obzira koja Vlada bila u Republici Hrvatskoj, jer ju je nemoguće iskorijeniti niti u Hrvatskoj niti u drugim zemljama. Bilo bi zanimljivo možda vidjeti u ovom trenutku i u jednom trenutku da vidimo koliko kumova, rođaka i prijatelja se nalazi u nadzornim odborima državnih poduzeća ili poduzeća koja su u vlasništvu Republike Hrvatske kao što i u prošlom, usporediti samo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Pleša.
Vrlo kratak odgovor. Pa naravno da nije isto korupcija i spriječavanje sukoba interesa. Međutim, taj sukob interesa vrlo često upravo dovodi do korupcije i to u velikim razmjerima, i u tom smislu sam ja govorio, govoreći o korupciji, nepotizmu. A ja bih isto vrlo rado želio vidjeti kao i prije četiri godine tih 200 najbogatijih obitelji u Hrvatskoj o kojima ste toliko pričali.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Emil Tomljanović.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi članovi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Sukob interesa u obnašanju javnih dužnosti predstavlja zasigurno pojam kojeg se može definirati na najrazličitije načine i oduvijek od najstarijih uređenih društava izazivao je veliku pozornost, rasprave i interes javnosti koji nadilazi uobičajeni odnos i društva i pojedinca prema određenom zakonu. Na tragu načelnih rasprava nameće se i pitanje, da li je uopće moguće strogo razgraničiti privatno od javnog u obavljanju bilo koje djelatnosti? Gdje su te suptilne granice, gdje zakonodavac nužno mora intervenirati da obnašanje javnih dužnosti ne postane isključivo svrha materijalnih i drugih interesa pojedinaca, odnosno da se koliko je god to moguće onemogući poimanje javnih dužnosti kao sredstva za ostvarivanje u prvom redu materijalne koristi i zakonom propisanih prava. Postavlja se i pitanje, da li uistinu samo zakonom se mogu razriješiti svi oni problemi koji se nedvojbeno javljaju u svim društvima i to u najrazličitijim oblicima, a pronalazimo ih pod pojmovima, nepotizma, direktnog utjecaja na donošenje u javnoj sferi poslovnih odluka, privilegija i tome slično. Zasigurno ne samo zakonom, ali on predstavlja temelj, oslonac i prvu stepenicu da se sam sukob interesa u prvom redu definira, a potom koliko je to god moguće iskorijeni i svede na najmanju moguću mjeru. Shodno izloženom potrebno je krenuti od zakonske definicije sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, koja određuje da u obnašanju javne dužnosti, dužnosnici ne smiju svoj privatni interes stavljati iznad javnog interesa, a sukob interesa je situacija u kojoj su privatni interesi dužnosnika u suprotnosti s javnim interesom, ili kad privatni interes utječe ili može utjecati na nepristranost dužnosnika u obavljaju javne dužnosti. Dakle, sukob javnog i privatnog, te nepristranost državnog dužnosnika osnovni su pojmovi definicije sukoba interesa u obavljanju javnih dužnosti. Zakon koji je na snazi definira i načela djelovanja, postupanje dužnosnika u dvojbi o postojanju sukoba interesa, razrađuje zabranjena postupanja državnih dužnosnika, dužnost obavještavanja o imovinskom stanju dužnosnika, primanje darova, regulira naknade državnim dužnosnicima, nadležnost i rad, postupanje povjerenstva za riješavanje sukob interesa, a određuje i sankcije za kršenje predmetnog zakona. Međutim, što bih htio naglasiti, konačnim prijedlogom, dakle ovim zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o spriječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti apsolutno se poboljšava normativno riješenje važećeg zakona, i to u idućim segmentima. Prvo, precizno se određuje tko se smatra dužnosnikom u smislu primjene zakona. Drugo, ograničava se pravo dužnosnika na primanje i zadržavanje dara. Treće, proširuje se krug poslova, odnosno djelatnosti koje dužnosnik može obavljati za vrijeme obnašanja dužnosti. Četvrto, smanjuje se visina udjela i dionica u vlasništvu dužnosnika u trgovačkim društvima. Peto, omogućuje se da pod određenim uvjetom dužnosnici mogu biti članovi nadzornih odbora trgovačkih društava. I šesto, ustanovljuje se obveza prijavljivanja povjerenstvu svakog prihoda izvan redovitih prihoda i plaće. Dakle, precizno se određuje tko se smatra državnim dužnosnikom u smislu izmjene zakona, a kojim se krug osoba proširuje, te se ovaj propis odnosi i na glavnog tajnika Ustanog suda, tajnika Vrhovnog suda Republike Hrvatske, državni tajnici, zamjenici državnih tajnika, središnjih državnih ureda, ali i na dakle predsjednika Republike, ravnatelja i pomoćnika ravnatelja Hrvatskog zavoda za zapošljavanje, župani i gradonačelnici grada Zagreba, dogradonačelnik grada Zagreba i njegovi zamjenici, gradonačelnik i općinski načelnici, te predsjednici općinskih vijeća, koji obnašaju dužnost općinskog načelnika. Dakle, i ovaj krug osoba obuhvaćen je ovim konačnim prijedlogom zakona. Nadalje, ograničava se pravo državnih dužnosnika na primanje i zadržavanje dara kao što sam već kazao, na način da se napušta riješenje iz ovog zakona koji je na snazi da se može zadržati dar, to je još uvijek zakonska, dakle definicija, odnosno na taj način postojeći zakon to regulira, vrijednost do iznosa prosječne plaće u Republici Hrvatskoj, i uvodi se dakle novi kriterij, odnosno riješenje po kojem se može zadržati dar samo simbolične vrijednosti, najviše do vrijednosti 500 kuna od istog darovatelja. Nadalje, dužnosnici pored do sada dopuštenih djelatnosti, znanstvene, nastavne i kulturne mogu obavljati poslove i drugih obrazovnih i športskih djelatnosti, ako to nije u suprotnosti sa obavljanjem javne dužnosti dužnosnici mogu obavljati poljoprivrednu ili samostalnu profesionalnu djelatnost, obrt ili djelatnost obiteljskog gospodarstva. Izmijenjena je odredba temeljem koje dužnosnici koji imaju 0,5 i više dionica odnosno udjela u trgovačkom društvu moraju svoja upravljačka prava prenijeti na drugu osobu ili posebno tijelo. Dužnosnicima se omogućava da mogu biti članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima od posebnog državnog interesa ali bez prava na naknadu, osim prava na naknadu putnih i drugih troškova a ustanovljena je i obveza prijavljivanja povjerenstvu radi evidencije svakog prihoda dužnosnika izvan redovite plaće i redovitih prihoda. Zaključno izmjenom zakona deetaljnije i preciznije se određuju one situacije koje nedvojbeno predstavljaju sukob interesa u obnašanju javnih dužnosti nego što je to učinjeno temeljem važećeg zakona. Sam konačni prijedlog stoga treba prihvatiti kao kvalitetnije rješenje te ga naravno bez izuzetaka primjenjivati i u praksi. I dopustite mi, gospodine potpredsjedniče još samo dvije rečenice a vezano za raspravu i zadnju sjednicu Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav gdje smo zapravo konsenzusom jednoglasno donijeli izmjene postojećih rješenja i ne dvojim da će kao kvalitetna rješenja isto tako ući u tekst ovog predloženog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Tomljanoviću. Na redu je uvažena zastupnica Ruža Lelić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege! Podržavam donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti u kojem su ispravljene neke nelogičnosti iz zakona kojeg sada vršimo izmjene i dopune. Ja bih evo samo htjela reći da sam saborski zastupnik u prvom mandatu a već od samog početka u nekoliko navrata raspravljali smo i donosili izmjene i dopune Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika. Bile su to uglavnom izmjene i dopune za smanjenje prava. No, bojim se da naši građani, oni koji nas slušaju i gledaju nemaju takav dojam i ne pomisle da se bavimo ustvari sami sobom i povećavamo svoja prava. Cilj Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti koji je donešen krajem mandata bivše vlasti a i sadašnje izmjene i dopune idu s tim ciljem da se spriječi sukob interesa a to je u članku 1. stavak 2. rečeno da je to situacija u kojoj su privatni interesi dužnosnika u suprotnosti sa javnim interesima ili kada privatni interes utječe i može utjecati na nadpristranost dužnosnika u obavljanju javne dužnosti. Dakako da sam protiv takvog sukoba interesa. No, postavljam pitanje i sebi i svima nama. Kako jedan liječnik zašto što operira, dežura, pregledava, radi kao član nekog povjerenstva, profesor koji predaje kao i mnogi drugi koji u okviru svoje struke, zvanja i profesije obavljaju poslove koje su obavljali i ranije mogu biti u sukobu interesa, ili mogu to obavljati ali ne mogu primati naknadu. Tu je zapravo riječ ja bih rekla o jednoj nelogičnosti i nerealnosti koju otežava samu provedbu zakona a vodi i ka negativnoj selekciji i tome slično. Mišljenja sam da svojim radom u Saboru ali i na drugim poslovima za koje smo educirani trebamo te poslove obavljati krajnje savjesno, odgovorno, nepristrano i po tom našem radu će nas cijeniti a ne po tome što nećemo djelom raditi u okviru svoje struke i obrazovanja. Uostalom, često sam čula i slušala konstatacije što on ili ona ima da govore kada nikada nigdje nisu radili, nemaju jedan dan radnog staža i tome slično. Zato podržavam donošenje predloženog zakona kako bi se povjerenstvo moglo baviti onima koji su zaista u sukobu interesa. Hvala.
Zahvaljujem uvaženoj zastupnici Lelić. Na redu je uvaženi zastupnik Miroslav Korenika. Ja se ispričavam, vi ste se javili, ovo nije rasprava, za ispravak netočnog navoda.
Za ispravak? Ja sam mislio za raspravu.
Ne, ne. Za ispravak netočnog navoda.
Ja se ispričavam. Hrvatski sabor je na 5. sjednici 23. ožujka 2004. godine prihvatio da 18. točka dnevnog reda te sjednice bude Prijedlog odluke o popisu trgovačkih društava od posebnog državnog interesa. Međutim rasprava o prijedlogu odluke uopće nije provedena. Hrvatski sabor je na 6. sjednici 21. travnja 2004. godine prihvatio da 22. točka dnevnog reda te sjednice bude Prijedlog odluke o popisu trgovačkih društava od posebnog državnog interesa. Sa ove sjednice je Vlada povukla popis trgovačkih društava i nije točno da je Vlada donijela taj popis. Nema ga na ovoj sjednici.
Zahvaljujem. I posljednji za ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Kovačević. Izvolite.
Ja molim gospodina Palarića da pažljivo čita. Članak 11. stavak 6. kaže se da je Hrvatski sabor morao donijeti popis. U članku 19. predviđena je i sankcija, on je rekao da nema sankcija. Predviđena je i sankcija prema stavku 4. Drugo što je najbitnije, da je tome tako posredno Vlada i priznaje u svome članku 14. ovoga prijedloga zakona. Prema tome, o čemu mi pričamo onda? Znači formalno pravno jest riječ o sukobu interesa nije de facto zbog toga što se ne dobiva naknada, ali je, budimo svjesni.
Dobro. Zahvaljujem. S ovim smo završili sa ispravcima netočnih navoda i za raspravu uvaženi zastupnik Kapraljević. Izvolite.
Ja se ispričavam, mislio sam da sam ja na redu pa onda sam tako počeo. Evo zahvaljujem na inicijativi i izražavam zadovoljstvo što je SDP predložio gospodina Tončija Tadića za sedmog člana povjerenstva. Nadam se i da će Sabor takav prijedlog podržati i da će povjerenstvo biti kompletno i da ćemo biti u sastavu od sedam članova. To je prije moje rasprave. Raspravu bih počeo i pojasnio neke aktivnosti povjerenstva jer čitavo vrijeme se proziva da povjerenstvo ništa nije radilo, a počet ću sa naše prve sjednice 6. veljače 2004. godine povjerenstvo je donijelo zaključak da upozori Vladu, da upozori predsjednika Republike i predsjednika Sabora na njihove obveze koje oni moraju temeljem Zakona o sprječavanju sukoba interesa ispoštivati. Prva točka naš dopis je bio usmjeren predsjedniku Vlade gospodinu Ivi Sanaderu i bio je ovako naslovljen: Provedba zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Pod 1. točkom smo obavijestili predsjednika Snadera i rekli da Vlada treba donijeti uredbu iz članka 20. stavak 4. to je uredba o darovima. Pod točkom 2. smo obavijestili ono gdje kažemo, Vlada treba Saboru žurno predložiti popis trgovačkih društava od posebnog državnog interesa. Taj dopis je upućen 9. veljače, a rekli smo ovako: Odredbom članka 11. stavak 6. Zakona o sprječavanju sukoba interesa propisano je da je samo iznimno dužnosnici mogu biti članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima koja su u državnom vlasništvu ili u kojima država ima većinski udjel, a od posebnog su državnog interesa, ali bez prava na ikakvu naknadu ili primanje dara, osim prava na naknadu putnih i drugih troškova te da Hrvatski sabor utvrđuje popis trgovačkih društava od posebnog državnog interesa na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. I dalje, zakonom nije propisan rok do kada Vlada mora podnijeti takav prijedlog, a Sabor utvrditi popis, ali dok to ne učini ni jedan dužnosnik niti iznimno ne može biti član nadzornog odbora u ni jednom trgovačkom društvu pa vas molim da taj popis što prije utvrdite, a radi praćenja ostvarenja te odredbe, prijedlog popisa dostavite i povjerenstvu. Takav dopis je upućen 9. veljače premijeru Sanaderu, a usput želim reći da je skandalozno da glasnogovornik Vlade gospodin Maček proziva saborske zastupnike da li znaju, da li poznaju i da li imaju pojma o zakonima, a usput budi rečeno znamo da je gospodin Maček bio sasvim prosječan dopisnik HTV-a iz Čakovca. Sad bih se vratio i na odredbe zakona sa kojima se ja osobno ne slažem, a i neki od članova povjerenstva, a to je u prvom redu ukidanje ureda povjerenstva. Odredbom da se ukine ured povjerenstva, povjerenstvo automatski gubi samostalnost i postaje ovisno o Saboru i o volji saborskih djelatnika da li će nama ispoštivati potrebe za bilo za prostorom, bilo za opremom, bilo za zapošljavanjem djelatnika. Zašto se ne slažem sa ovim? Ne slažem se iz jednostavnog razloga što se to opravdava nekakvim smanjenjem administrativnog aparata. Logike ni uzora nema ni u jednom drugom regulatornom tijelu jer postoji Komisija za vrijednosne papire, postoji i Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja i da ne nabrajam dalje, a osnovni problem ću iznijeti i direktno. Kada sam tražio da nam se zaposli pravni savjetnik koji bi radio i obavljao poslove u povjerenstvu tada sam dobio odgovor da nema nikakvih problema, predsjednik Sabora ima tri pravna savjetnika pa može nama u povjerenstvu posudit jednog pravnog savjetnika 15 minuta dnevno. Mislim da bi taj pravni savjetnik nama jako dobro došao i tih 15 minuta ja smatram da je dovoljno za rad i evo bilo bi jako dobro da mi to prihvatimo. U međuvremenu sam ja pokušao riješiti taj način i naći nekog pravnika da nam pomogne barem u donošenju mišljenja s čim smo krenuli i šta smo već počeli donositi na povjerenstvu i uspio sam naći jednu pravnicu koja je volontirala mjesec i pol dana, ali njoj je u međuvremenu dosadilo volontiranje jer nije postojao nikakav način ni da je se primi ni na ugovor o djelu. Znači ukidanjem Ureda povjerenstva i prebacivanjem tog na stručne službe sabora, smatram da neovisnost povjerenstva u svakom slučaju je vrlo upitna ako ne i nemoguća. Nadalje, želim ukazati na još jednu stvar koja je totalno nelogična u ovom prijedlogu kojeg smo dobili od Vlade a to je pitanje žalbe na određene sankcije koje može donijeti Povjerenstvo a u prvom redu čak i na mišljenja gdje se kaže da bi to trebao, samo malo da citiram točno kako to kaže, da bi to trebalo biti vrhovnom sudu da bi se te žalbe mogle podnositi Vrhovnom sudu Republike Hrvatske. DA pojasnim odgovor predsjednika Vrhovnog suda na tu inicijativu Vlade. Kao predsjednik Vrhovnog suda Republike, to je dopis od 5. travnja, "Kao predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske uputio sam Vladi Republike Hrvatske pismo u kojem sam iznio stav da smatram da nema ustavnog temelja da se nadležnost za odlučivanje o žalbama protiv odluka povjerenstva za odlučivanje sukoba interesa upućuje Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, uz poštovanje predsjednik gospodin Ivica Crnić". To je ono što smatram da je Vlada ili previdila ili nije ni vidjela taj dopis ali bi bilo jako dobro da razmotri i ono što dođe na njenu adresu a bitno je za donošenje Zakona. Još jedna stvar koja je prilično loše definirana u ovom Prijedlogu to je vrijeme za podnošenje imovinskih kartica. Definiran je rok od 30 dana, moram prvo pojasniti kako je u Pravilniku Povjerenstvo donijelo odluku na koji način će se raditi sa tim imovinskim karticama ili točnije kako bi to trebalo biti u izvješćima o imovini, Povjerenstvo je zaduženo da zaprimi oko 2000 tih izvješča o imovini, mora to ubaciti u kompjuter znači u bazu podataka i onog trenutka kada zaprimi izvješće o imovini treba tom dužnosniku od koga je to izvješće došlo njegovom knjigovodstvu ili računovodstvu već onom organu koji mu isplaćuje plaću javiti da mu plaća može biti isplaćena. Zašto Povjerenstvo do dana današnjeg nije razmatralo imovinske kartice, iz jednostavnog razloga znači oblik imovinskih kartica naših ne onih koje smo preuzeli od predsjednika Sabora, nego naših imovinskih kartica, prijedlog je gotov ali iz jednostavnog razloga onog trenutka kada mi te imovinske kartice objavimo moramo biti spremni primiti 2000 imovinskih kartica i ljudima dati mogućnost da prime plaću. Ako im ne damo mogućnost da prime plaću ispalo bi da mi u povjerenstvu ne želimo ili kočimu isplatu plaće, to mi ne želimo preuzeti na sebe jer smatramo da nemamo osoblje i nismo spremni potvrditi taj prijem i omogućiti ljudima da prime plaću. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku. Za ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Korenika.
Gospodin Kapraljević je rekao da je gospodin Ratko Maček bio prosjećan dopisnik HTV-a iz Čakovca, moram reći da to nije točno on je bio šef dopisništva HTV-a iz Čakovca, možda je čak preoptimistično reći da je bio prosjećni koji je usput bio u sukobu interesa jer je bio istovremeno na HTV-u i u sukobu interesa jer je prema nekim internim propisima HTV-a bio istovremeno suvlasnik jedne lokalne televizije.
Zahvaljujem ispravili ste netočan navod, znači nije bio prosjećan nego iznad prosjeka koliko smo razumjeli. Za repliku uvaženi zastupnik Korenika izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. MI smo čuli ovdje gospodin Kapraljević nam je nabrojio niz aktivnosti u radu Povjerenstva. Meni je jako drago da je Povjerenstvo unatoč otežanim uvjetima kao što smo čuli nisu imali dovoljno ljudi, nepopunjeno je i nemaju suradnika koji moraju pomagati u radu, bez obzira na to povjerenstvo se povremeno javlja sa rezultatima svoga rada i ja sada ovdje postavljam pitanje i polemiziram, koji su razlozi da za evidentne dokaze o sukobu interesa i prema ovom Zakonu, i prema Zakonu o pravima državnim dužnosnika, neću nabrajati imena jer ih nema trenutno ovdje koji su primali novce za rad u nadzornim odborima preko žiro-računa sve se zna zašto još uvijek niste dali rješenja o tome i zašto ne obavijestite javnost, ne mogu vjerovati da su razlozi za to u tome što nemate dovoljno ljudi za evidentne dokaze, možda ćete na odgovoru na repliku reći koji su to razlozi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Kapraljević.
Moram odgovoriti na repliku, točno je da imamo prijava protiv nekih dužnosnika međutim, vrlo dobro znate da od osoblja imamo samo tajnicu. DA bi donijeli ili da bi pokrenuli istragu u Zakonu piše istragu možemo pokrenuti i trebaju nam pomoći svi organi izvršne vlasti. MI prvo i nemamo pravnog savjetnika nemamo ni jednog pravnika zaposlenog koji bi priredio materijale za sjednicu, koji bi pokrenuo, nemamo predstojnika Ureda, nemamo pravnika koji bi pokrenuo istragu i mi to u ovom trenutku ne možemo napraviti.
Zahvaljujem. Za repliku se javio uvaženi zastupnik Josipović.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Zapravo ne bih polemizirao sa našim uvaženim kolegom čiji rad u Odboru naravno jako podržavam već sa tezom koja je došla i sadržana u ovom pismu sa Vrhovnog suda. Ja mogu razmjeti da Vrhovni sud želi manje nadležnosti posebno potencijalno osljetljive nadležnosti ali nema nikakve ustavne zabrane da bi Vrhovni sud bio za to nadležan, a ovakvo pismo može i predsjednik Upravnog i bilo kojeg suda zašto, zato jer Ustav naprosto kaže da se nadležnost sudova određuje Zakonom. Ja osobno jako podržavam varijantu Vlade da odlučuje Vrhovni sud, upravo zato jer neizmjerno cijenim Vrhovni sud i mislim da je to naše najviše sudište koje će brzo efikasno i na način koji štiti dostojanstvo dužnosnika riješiti predmet. Varijanta s Upravnim sudom mi se puno manje sviđa jer znamo da na žalost zbog preopterećenosti predmeti tamo traju i po 3, 4, 5 godina. A posebno još nešto, žalba mora biti suspenzivna.
Zahvaljujem. Za repliku uvaženi zastupnik Mršić, izvolite.
Ja se potpunosti slažem da ni jedno poduzeće ne može biti ni u jednom trenutku bez nadzornog odbor jer je nadzorni odbor važniji dio upravljanja tim poduzećem, ali ako se složimo s tim da to ne može biti u poduzećima koje su u većinskom državnom vlasništvu onda moramo osigurati da to jednako tako bude sa poduzećima koje su u vlasništvu jedinica lokalne odnosno regionalne, područne samouprave. Zato bi bilo dobro da se možda članak 14. dopuni na način da se ne samo u njemu definira mogućnost da se u poduzeću nadzorni odbore takva poduzeća imenuju u samom poduzeću u državnom vlasništvu nego da se imenuju i u vlasništvu jedinica lokalne, regionalne, područne samouprave tako dugo dok predstavnička tijela tih jedinica lokalne samouprave ne utvrde popis tih poduzeća jer sada po ovom Zakonu u roku od 8 dana bi došlo se do toga da iz nadzornih odbora moraju izaći načelnici, gradonačelnici, župani i zamjenici župana, a sasvim je izvjesno da niti jedna skupština, niti jedno gradsko ili općinsko vijeće se neće sastati samo zato da u roku od 8 dana od dana objave ovog Zakona se utvrdi popis tih poduzeća. Dakle, možda bi bilo dobro da se člankom 14. definira isto pravo jedinicama lokalne regionalne područne samouprave kao što za sebe uzima si za pravo država, odnosno Hrvatski sabor što se tiče sukoba interesa dužnosnika u tim nadzornim odborima, jer u ovom trenutku su svi gradonačelnici i načelnici koji jesu u nadzornim odborima u jednakom statusu kao i ministri u nadzornim odborima državnih poduzeća.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospodo iz Hrvatske vlade, poštovane dame i gospodo zastupnici. Slušajući eto ovu raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona, moram se osvrnuti zapravo na elementarnu stvar, a to je, koja je svrha i smisao postojanje ovog zakona. Svrha je bila i o tome smo mi u HSP-u posebno vodili računa i to posebno ja koji sam vodstvo stranke bio zadužen za realizaciju ovog projekta, svrha tog zakona jest bila onemogućiti najopasniji oblik korupcije, a to je spregu visoke politike i biznisa. To je smisao ovog zakona i to bi trebao biti cilj rada povjerenstva. Sve druge što se ovdje vrtjelo, nekakve imovinske kartice, pravo na pisanje kolumni, dužnosti koje ljudi obavljaju, nadzorni odbori, sve to drugo je samo drveće od kojeg se ne vidi šuma. Ja opet potsjećam koja je svrha te cijele priče? Svrha je onemogućiti štelanje poslova, namještanje poslova preko svoje političke funkcije. To je sukob interesa. TO su dakle situacije u kojima se dužnosnik nađe i kada je u dvojbi da li će postupiti u korist javnog dobra ili će postupiti u korist svog vlastitog dobra. To je dakle situacija u kojoj je šteta države radi njegove pristranosti ogromna, i u kojoj on sebi štela poslove. To su situacije s kojima se treba baviti povjerenstvo za sukob interesa. Ponavljam, sve drugo je samo drveće od kojeg se ne vidi šuma. Važnost ovog zakona je iznimna za Hrvatsku. Ja ću ovdje pročitati citat iz samog zakona kada je usvajan u Saboru, dakle zakona koji je kao prijedlog dospio u Sabor temeljem rada zajedničke radne skupine HSP-a i Ministarstva pravosuđa u prošlom sazivu. Takav vid suradnje je danas u ovakvim okolnostima uz ovakvu raspravu naprosto nezamisliv. Ali eto, pročitat ću činjenicu, da je Vijeće Europe, da je Europska komisija, da su sve moguće europske institucije istaknulo važnost borbe protiv korupcije na prvom mjestu kao apsolutni prioritet svih mogućih europskih integracijskih procesa u zemljama kandidatima. Što će vam 4 stotine zakona prilagođenih zahtjevima Europske unije, ako istodobno nemate efikasan mehanizam za borbu protiv korupcije? Koga mi to varamo sa time? Što će nam tulumi na Trgu bana Jelačića, radi toga jer smo dobili status kandidata za Uniju, ako u Hrvatskoj još uvijek nemamo efikasan Zakon za borbu protiv korupcije, i ako nemamo povjerenstvo koje provodi efikasan i dobar Zakon o sukobu interesa. Koju to mi Europu glumimo? Ponašamo se na zadnji …balkanski način, zapravo, o tome se radi. Dakle, radi se o tome da je ovakav zakon, ako je efikasan i ako je dobro provođen, važan za razvoj demokracije u Hrvatskoj. Jer spriječava korištenje demokratskih institucija za osobno bogaćenje pojedinaca nečasnim radnjama. Važan je za investiranje u Hrvatsku. Jer u Hrvatsku nitko neće investirati, ako se natječe sa firmom koja u vlasništvu ministra, kojij sam sebi štela poslove. Važan je naravno i za ulazak u Uniju. Jer smo neozbiljni kao kandidat. Ja ne kažem da u drugim zemljama nema korupcije, ja ne kažem da čak ni oni koji su sad ušli u Uniju nisu baš cvijeće. Ali se mi protiv korupcije i protiv ove najopasnije korupcije u vidu sukoba interesa, dakle štelanja poslova, namještajanja poslova moramo boriti sami, radi nas samih. Dakle, što se tiče darova koji su spominjani. Cijela priča sa darovima, sa tome koliki je dar, tko će ga preuzeti se u dokumentu koji je bio nit vodilja, a to je … [[govornik se ne razumije]] to je kanadski zapravo Zakon o sukobu interesa, u tom zakonu to vrlo jasno stoji. Dar nije opasan radi toga što je dar, nego je dar opasan radi toga što on utječe na pristranost dužnosnika, pa će taj dužnosnik radi tog dara postupiti tako da neće gledati javni interes, nego će nastojati sebi štelati poslove, ili svom poslovnom partneru ili stranačkom kolegi ili članu svoje uže ili šire obitelji. Nadzorni odbor, opet. Moram pročitati da se 82% građana, odnosno 17% uglavnom potpuno 65% prema anketama slaže sa zabranom imenovanja dužnosnika u upravne ili nadzorne odbore. To su činjenice. Sad mi možemo govoriti što god hoćemo. Ali hrvatski narod, naša javnost smatra da nije dobro imati političare u nadzornim odborima zato što mogu koristiti tu svoju poziciju za namještanje poslova, pa makar i ne primali plaću. Nažalost, unatoč tome što je takvo stajalište bilo jednodušno u radnoj skupini koju su činili predstavnici HSP-a i predstavnici Ministarstva pravosuđa u prošlom mandatu ipak smo dobili na kraju zakon koji je mic po mic išao sve dalje od tog osnovnog modela kojeg je HSP-e predložio u Hrvatskom saboru. Pa se tu dodalo i priču sa onih 25% dionica koje nisu opasne, pa se tu dodalo i potpis nekakvih posebnih firmi u kojima se može biti u nadzornom odboru, pa se onda na to sve skupa nakalemilo popis dužnosnika koji je sada već toliki da zauzima dvije stranice, pa se išlo na širenje svega toga na lokalnu samoupravu unatoč mojih očajničkih upozorenja da se dovodimo u istu situaciju u kojoj je bila Bugarska koja je isto povjerenstvo opteretila sa naganjanjem sukoba interesa u lokalnoj samoupravi, gdje je onda jednako važno ili važnije je li Pero kumu Štefu namjestil jeftino štand na nekom placu, nego da li je neki drugi Ivan nekom drugom kumu Peri namjestio posao za njegovu firmu za gradnju socijalnih stanova. E mislim o tome se radi. Bugari su bili u toj situaciji i meni je uzaludna sreća radi toga što se taj model, odnosno vrlo sličan onaj zakon kojeg je izradilo zajedničko radno tijelo HSP-a i Ministarstva pravosuđa da se sličan takav zakon danas primjenjuje i u BiH i u Gruziji i u cijelom nizu istočnih zemalja. Što će mi to sve skupa, kad ovdje u Hrvatskoj imamo zapravo zakon koji je došao vrlo daleko od onog početnog modela s kojima sam ja pišući taj zakon počeo. Dakle, ja sam htio imati avion koji će letjeti, a međuvremenu je taj avion opremljen plugom da usput zaore pistu kad polijeće, dodane su mu škare za živicu, a da lakše leti je dobio još dva balona i helikoptersku elisu, ali uz sve to skupa nema pilota i nema motora. Dakle, to je stanje u kojem je danas ovaj zakon. I zato gospodine Kapraljeviću i ostali iz SDP-a koji mi eto sad nudite da ja vodim to povjerenstvom, ja vam kažem, čujte, ja bih to povjerenstvo vodio da je taj zakon bio onakav kakav je izašao ispod čekića radne skupine za Sv. Antu prošle godine. Stim zakonom bi HSP-e bio zadovoljan, ali sve što se dalje ide sa time, se zapravo dobiva zakon koji je neprovediv. I sad se čovjek pita, koja može biti doista svrha da povjerenstvo do danas nije dobilo popis firmi u kojima se smije biti u nadzornim odborima, da to povjerenstvo do danas nema novaca za funkcioniranje, da mi idemo već u entu izmjenu zakona, da zapravo niti jedan od ... [[Govornik se ne razumije.]] likova iz bivše Vlade koji je zapravo bio jedan od glavnih povoda Udruzi poslodavaca da inzistira na donošenju Zakona o sukobu interesa, da nitko od njih nije zapravo nagrabusio odnosno što bi rekao jedan kolega ovdje da mu se ništa loše nije dogodilo. Koja je svrha toga da se tu izvode cijela čuda sa imovinskim karticama, jer ponavljam imovinska kartica nije poanta. Poanta je u tome da li čovjek ima poslovne veze i da li te poslovne veze koristi za štelanje poslova. Nije poanta pisanje kolumni nego je poanta u tome da li čovjek štela poslove. Ljudi moji, osnovna stvar je u štelanju i namještanju poslova i nanošenju štete državi sa time što koristiš tu poziciju za ugovaranje takvih poslova koji su na kraju za državu štetni. Sve to skupa zapravo nas mic po mic dovodi do ključnog pitanja je li doista sve to toliko slučajno, je li doista riječ o nevjerojatnom zbiru koincidencija ili je doista nekome u vladajućoj većini i u današnjoj vlasti stalo da cijeli sustav ne profunkcionira. Ako je stvarno tako onda se narod ove zemlje ima duboko zamisliti nad vlastitom sudbinom i nad sudbinom Hrvatske u borbi protiv korupcije. Moja želja je bila kad se donosio ovaj zakon a posebno kad se usvajao sastav povjerenstva da on bude plod konsenzusa ali sve ono što se izdogađalo ovdje kad se usvajao sastav povjerenstva, sve ono što je rečeno na moj račun jer je doista dalo vrlo jasnu naznaku što će na kraju biti sa ovim zakonom u njegovoj provedbi. A to je, dame i gospodo teška blamaža. Hvala.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Tadiću. Završili smo raspravu u trajanju od deset minuta. Još imamo dva kluba u trajanju od pet minuta. Klub LIBRE uvaženi zastupnik Vilim Herman.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Evo, ne mogu se oteti dojmu da je kolega Tadić definitivno sada potpisao svaku nemogućnost da se nađe bilo kada osim s one strane vremena u Povjerenstvu za sukob interesa jer je doista nakon ovakvoga nastupa sjajnih argumenata zapravo zapečatio svoju sudbinu. Da ne bude osamljen a neka ne zvuči patetično htio bih reći nešto što je gotovo neobično za hrvatske prilike a da velim Tonči ne bi bio osamljen možda mu se ja pridružim. Nikada u životu nisam bio ni u jednom nadzornom odboru, nikada. To je nevjerojatno ali je doista istinito i moguće su i takve situacije. Naravno da ima i inače takvih ljudi, oprostite ako sam nekoga možda izazvao ali je moguća takva situacija i takva situacija je, draga kolegice i dobra prijateljice, ona bi trebala biti izazov. Ja ne govorim o tome što želim isticati sebe ili gospodina Tadića nego zbog toga što mislim da postoje i oni primjeri koji bi naprosto morali utemeljiti poput jedne dobre orijentacije, poput jednog dobrog i pouzdanog prometnog znaka što su to vrijednosti i na koji način se zapravo možemo ponašati. I neka zvuči još jednom patetično. Klub LIBRE zapravu tu poruku želi i poslati da postoje vrijednosti u ovom društvu i da nasuprot tih vrijednosti koje želimo gajiti i za koje se zalažemo i za koje smo u mnogim govorima ovdje čuli dobijamo kaučuk zakon, zakon koji zapravo izbjegava upravo to suočiti se sa svim onim što su danas tragične posljedice u našem društvu koje je duboko ranjeno, čije je biće ranjeno. Kako se iskazuje a nema potrebe previše objašnjavati zapravo ta ranjenost društvenoga bića, dapače i nacionalnoga bića. Općim nepovjerenjem u sve i sva. Postoje tako brojni stereotipi koji naprosto utvrđuju sve je pokvareno, sve je loše, autoritet i institucija je jednostavno na nuli. Smijemo li se mi složiti ovdje s time? Možemo li pogledati istini u oči i kazati doista radi se o kaučuk zakonu, idemo se suočiti da je potrebno odgovoriti na ono što to ranjeno društveno biće traži a to je potpuno jasno definirana pravila igre. I što je minimum u definiranim pravilima igre? Pa dati povjerenstvo koje će biti sastavljeno od ljudi kako je naš jezik nepravedan i žena naravno koje će biti stručno, koje će biti kompetentno. To su opća mjesta ali koje će prije svega raditi neovisno, koje će biti osigurano financijski i koje će biti osigurano kadrovski. Sve ostalo je naprosto zamuvavanje i priča koja želi postaviti još jednu novu kulisu a sve da se ne bi zapravo suočili sa posljedicama. Pa tko će snositi odgovornost? Ja je ne želim snositi jer ne pripadam onom košu u kojem se nalaze oni koji zamagljuju i istu kulisu grabe. Zbog toga ako se ne učini da povjerenstvo ima potpunu neovisnost, kadrovsku i financijsku naprosto se dakle ne želi riješiti problem. Gospodine Palarić, svi znamo da ste vrsni pravnik ali nemojte raditi domaće zadaće. To je posve jasno da se ovdje radilo o domaćoj zadaći. I usput, podrška kolegici Adlešić koja isto tako upire prstom u središte problema. Ma kakva imovinska kartica, ma kakve priče i igrokazi. Porezna kartica kao obvezatna koja daje nesumnjive i nedvojbene podatke o tome tko smo, što smo i jesmo li je spremni uopće u doslovnom smislu prikazati ali u tom smislu se ponašati kao građani disciplinirane savjesti odgovarajući na osnovno pitanje koje je to. Jesmo li u ovoj državi doista građani koji ispunjavaju savjesno svoju obvezu? Koju drugu obvezu, kolega Crkvenac, građanin treba ispunjavati kada je doista to osim ispunjavanja upravo te porezne obveze koje je nakon toga simbol izvršavanja bilo koje druge obveze i započinju naravno izvršavanja njegovih prava. Dakle, Klub LIBRE ne da ne može podržati ovaj zakon nego on pred svojim očima i ne vidi zakon, ne vidi ono što treba odgovoriti potrebama ranjenoga društvenoga bića. Hvala vam, gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Hermanu. U ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik. Oprostite, ispravak netočnog navoda. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodin Vilim Herman je rekao da je svojim izlaganjem gospodin Tadić zapečatio svoju sudbinu vezano uz potencijalno članstvo u Povjerenstvu za sprječavanje sukoba interesa. Dragi kolega Herman, to je netočno. Ja sam uvjeren da će još na ovoj sjednici vladajuća većina prihvatiti stav oporbe i jednoglasno skupa s nama podržati njegov izbor u Povjerenstvu za sprječavanje sukoba interesa.
Zahvaljujem. Na redu je u ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik Josipović. Izvolite!
Gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Klub SDP-a je razmatrao ovaj zakon i misli da predložene promjene predstavljaju poboljšanje izvornog teksta zakona i podržat će zakon, uz neke nadamo se popravke, ima i nekih amandmana pa se nadamo da će nešto od toga biti prihvaćeno. Međutim, vratio bih se na ono što je već nekoliko zastupnika reklo, što je bit ovog zakona i što je bit rada povjerenstva. Jest ovo jedno novo iskustvo i ja moram reći da sam djelom i zadivljen upornošću kako povjerenstvo te svoje, ne svoje nego naše dječje bolesti svladava i otvara jedan novi prostor. Međutim, ima nešto što uvijek treba imati na umu i čini mi se da to do sada svi skupa nismo imali do kraja a to je ono što je već bilo istaknuto i od uvaženog kolege Tadića a to je da nije bit zakona da se razmatra u povjerenstvu je li netko za članak u listu X dobio 600-800 kuna, je li ministar koji drži ambulantu dobio 200 ili 400 kuna, ma taman svejedno. Bit je zakona da spriječi one velike zlouporabe politike i Povjerenstvo se na to mora koncentrirati. Ako će gubiti vrijeme na ove sitnice onda će se desiti ono na što mnogi upozoravaju, da će zapravo, od drveća nećemo zapravo vidjeti šumu. Zato preporuka i moja i kolega iz klupa sa ove strane sabornice, koncentrirajte se u primjeni zakona, jer primjena zakona je nešto što u velikoj mjeri ne možete samo iz teksta proppisa dobiti nego će ovisiti o vašoj volji, vašoj intenciji, vašemu usmjerenju, usmjerite se na velike važne stvari a ne na neke sitnice. Isto tako mislim da je radi digniteta profesije u kojoj ste neki stalno a za stalno vjerojatno za cijeli svoj radni vijek a neki od nas vjerojatno privremeno i vrlo kratko. Čuvajmo dignitet nas i naše profesije. Nemojmo, mislim da to nije bilo uspjelo u prvim koracima Povjerenstva, malo smo zaestradili bili, vidjeli ste reakcije, reakcije koje su bile u medijima, pa nije to bit da se javnost iživljava na neki način je li netko ima stan od 100 kvadrata ili ima 120 kvadrata. Posebno za one koji to nisu stekli u politici. Bit je da se usporedi što je netko imao prije ulaska u politiku ili u dijelu mandata, što ima poslje i da se vidi da li je to stekao zakonito i na način koji ne predstavlja sukob interesa. Sve drugo je višak i degradacija onih ljudi koji sjede i u ovim klupama i preko u ovoj zgradi i drugim zgradama gdje zasjedaju državni dužnosnici. Od onih stvari koje bi nekako stavio na dušu, na dušu predlagatelju, pogledajte malo ove neke praktične strani da ne bi bilo neprovedivih rješenja čini mi se kod onog samostalnog obavljanja djelatnosti i nekih drugih stvari, to je jedna stvar. I drugo, zaista mislim da bi trebalo sa liste dužnosnika ako ne već neke druge, mislim da je ona preširoka i slažem se, trebalo bi izbaciti rektore i prorektore jer oni državni dužnosnici nisu, to se kosi sa ustavnom, ustavnim određenim autonomije sveučilišta i osim toga postoje privatna sveučilišta i sa kojim pravom bismo njih stavljali među državne dužnosnike. Zahvaljujem i nadam se da će Povjerenstvo sljediti duh zakona, intenciju i raditi kao što je i krenulo oštro ali na dobrobit i društva i naše profesije. Hvala.
Zahvaljujem. I u ime predlagatelja, gospodin Palarić.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, zahvaljujem svima koji su raspravljali o ovom važnom Zakonu a posebno onima koji podržavaju donošenje ovoga Zakona. Mi u Vladi držimo da je smisao ovog Zakona definirana člankom 1. stavkom 2. a to je da eliminira sukob privatnog i javnog interesa a ne da se stvara profesionalna struktura ljudi koji ništa durgo ne rade nego se samo bave politikom. I zbog toga smo pokušali ovim Zakonom fokusirati se na bit zakona pa čak i jačati ulogu Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa, riskirajući da budemo optuženi da predlažemo imunitet tamo gdje mu nije mjesto. I vjerujemo da će stručne službe Sabora osigurati tehničku podršku i da će ovo Povjerenstvo odraditi ono za što je osnovano a to je da bude jedna karika u eliminiranju korupcije u hrvatskom društvu. Ne jedina, ne isključiva jer ne možemo eliminirati ulogu pravosuđa, ulogu državnog odvjetništva, USKOK-a i svih onih koji se moraju boriti protiv kriminala. U tom cilju da napravimo korak naprijed u ovom rješavanju ove problematike i da učinimo i korak dalje u vraćanju povjerenja građana u institucije i u hrvatske dužnosnike i da odbijemo insinuacije da su državni dužnosnici u velikoj većini u sukobu interesa ja predlažem da podržimo ovaj Zakon, da Povjerenstvo nastavi sa svojim radom i da se bavi onim stvarima koje su bitne u njihovoj ulozi. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. S ovim smo završili raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, gospodine državni tajniče! Odmah napočetku moram reći da se bojim da donošenje ovog zakona na ovaj način jednostavno nastavljamo jalove razgovore i pregovore o tome koliko je tko u sukobu interesa i bojim se, još jedanputa naglašava, da ispada u hrvatskom društvu da su zastupnici, najčešće zastupnici kamen spoticanja i osobe koje su najčešće i najviše u sukobu interesa. Mislim da ćemo se svi skupa složiti da su ipak predstavnici u izvršnoj vlasti na svim razinama, daleko veće mogućnosti imaju biti u sukobu interesa, odlučivati o nekakvim poslovima za razliku od nas zastupnika koji istina možemo lobirati često puta i lobiramo za svoj kraj ali najčešće i sigurno nismo u sukobu interesa. Samim time čini mi se da popis svih onih koji su državni dužnosnici odnosno koji su u ovom slučaju dužnosnici možda nekima jest preširok ali čini mi se da Vlada, i ona prijašnja i ova sadašnja nije do kraja principijelna kada govori o tome. Već su neki kolege ranije govorili, ako znamo koji je značaj grada Zagreba onda sasvim sigurno predsjednik ili predsjednica Gradske Skupštine po svome utjecaju može i mora biti osoba koja će biti u sukobu interesa i sasvim sigurno utjecaj te osobe ne može biti utjecaj načelniku jedne općine koja ima od tisuću do dvije, tri tisuće stanovnika. Upravo zbog toga ako gledamo sukob interesa bojim se i to posebno naglašavam, ima li mi neposredne izbore jer govorim i o tome da će se u Zakonu o izborima za lokalnu samoupravu mijenjati i da ćemo imati neposredne izbore za općinske načelnike i gradonačelnike doći će do posvemašnje negativne selekcije jer ljudi koji žive i rade u malim općinama, u manjim gradovima su najčešće volonteri koji žele dobrobit svoga kraja, dobrobit svoje općine, koji rade često puta i bez bilo kakve naknade, koji od nečega moraju živjeti. U kapitalizmu smo, ljudi imamo privatna poduzeća, ljudi su vlasnici tih privatnih poduzeća koji najčešće nemaju ili gotovo nemaju nikakvih zajedničkih ili dodirnih točaka njihov rad poduzeća sa onim što se radi u jednoj općini ili manjem gradu. Na ovaj način u startu eliminiramo mogućnost da takvi ljudi koji su sposobni i koji imaju vizije da se jednostavno suoče i da porade na napretku svoje vlastite sredine. Čini mi se puno oportunijim isto tako a o tome je bilo ovdje govora da lokalna samouprava koja uostalom ima i svoju autonomiju da se njoj možda propiše zakonska obveza da na svojoj razini utvrdi pitanje sukoba interesa. Na ovaj način stavljamo veliki broj lokalnih dužnosnika da jesu i da će biti u sukobu interesa a u isto doba moramo biti svjesni toga da i tu ću citirati članak 7. izmjena i dopuna ovoga Zakona gdje se kaže da se stavak 6. mijenja i glasi da iznimno dužnosnici mogu biti članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima koja su od posebnog državnog interesa. Ovdje se, poštovane dame i gospodo, ne stavlja koliki udio treba država imati. U izvornom tekstu zakona kojega sada mijenjamo je stajalo da to mora biti većinski udio. Ovaj puta znači i za znatno manje udjele što ima smisla jer primjerice INA ili Hrvatski Telekom imamo i znatno manje vrijednosti su veće ali odmah u nastavku u stavku 7. koji se mijenja kada se obvezuju jedinice regionalne i lokalne samouprave tamo se i dalje stoji da to mora biti većinski udio. Poštovane dame i gospodo, ovdje nema logike, nema principa jer za Varaždinsku županiju ili za nekakvu, nekoliko općine koje imaju zajednička komunalna poduzeća, koja imaju zajednički vodovod itekako je važno da imaju svoga predstavnika pa možda to bio i općinski načelnik u komunalnom poduzeću ako žele utjecati na rad toga poduzeća ovime stoji da iz te ili pojedine manje općine koja ima manje od onog 25% plus jednu dionicu ako si ja dobro tumačim a bojim se da čak niti to. Većinski udio znači da morate imati 50% plus jedan glas ako je dioničko društvo odnosno 50,1% udjela u društvu sa ograničenom odgovornošću. Meni bi bilo draže da imamo onda principjelnu politiku, da imamo kako za državu jednaka pravila ponašanja, za lokalnu i regionalnu samoupravu. Moram isto tako reći da mi je jako žao što Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa očito, barem ja ne znam, ne radi svoj posao za koji je osnovan. Je li tome razlog što nije izabran još jedan član iz oporbenih redova, i moram reći da je netona informacija da se oporba nije dogovorila. Klub zastupnika SDP-a je povukao kandidaturu gospođe Milanke Opačić u korist kolege Tadića, jer smo svi stali i uvjerenja smo da će on u Povjerenstvu vrlo korektno obavljati svoju ulogu. Potez je na većini u ovom Visokom domu. Prema tome, vrlo lako se spriječi da Povjerenstvo ima odgovarajući broj članova ukoliko postoji dobra volja. Čini mi se da kod nas u oporbi ta dobra volja postoji. Volio bih isto tako znati, možda predstavnik Vlade ovdje zna jer predsjednik Povjerenstva ne može raspravljati o tome koji su razlozi da ima veliki broj ne riješenih predmeta koji je išao prema Povjerenstvu gdje imamo sukobe interesa, imamo i kršenja ranijih zakona. Poštovne kolegice i kolege nemojmo zaboraviti da Zakonom i Izmjenama zakona o pravima državnih dužnosnika i ranije državni dužnosnici su mogli biti u nadzornim odborima ali bez primanja bilo kakvih naknada. Nažalost imamo slučajeva gdje dužnosnici primaju ili još uvijek čak primaju naknadu za svoj rad, to je predato Povjerenstvu za sukob interesa i nije mi jasno zašto javnost nije upoznata sa rezultatima rada Povjerenstva oko toga. Kada govorimo o korupciji pa i o nepotizmu, bojim se da što je niža razina, da je to više nepotizma i više mogućnosti utjecaja na, da dođe do sukoba interesa. Više je mogućnosti, lakše se dogovaraju poslovi i čini mi se da ćemo vrlo brzo morati uz ovaj Zakon mijenjati Zakon o javnoj nabavi i na taj način doći vjerojatno do kvalitetnijih i boljih rješenja. S obzirom da sam bio jedan od onih koji je i kada se donosio ovaj Zakon iznosio neke skepse prema njemu, bojim se da Zakon je potreban, to uopće nije sporno. Je li on ovakav dovoljno dobar, čini mi se da nije?! Ali bolje ikakav zakon i ponovo još jedan naglasak. Treba inzistirati na tome da lokalna samouprava ali i država, Vlada moraju imati jednake rokove, tu ćemo imati nekakve principe i oko donošenja pojedinih podzakonskih akata. Kao što znamo Vlada nam je predložila popis trgovačkih društava koja su od državnoga interesa. Tamo, znamo da u tom popisu, nažalost i to smatramo promašajem Vladinih tijela i agencija koji čak nisu došli do toga da znaju koliki su udjeli u pojedinim poduzećima, čak u pojedinim društvima su, nisu ni stavljena na takav popis a radi se o društvima koja vrijede po par stotina milijuna kuna a stavljena su primjerice bila društva koja imaju udio države od 50-ak ili 60-ak tisuća kuna. Upravo zbog toga i lokalnoj samoupravi treba dati primjerene rokove da se prilagode ovom zakonu jer ja ne živim u zabludama i iluzijama da ovaj zakon na ovakav način koji nije savršen neće proći. Isto tako gospodo iz većinske koalcije ukoliko prijašnja Vlada i prijašnji većinski udio u Saboru nije uspio popisati i obznaniti popis od 200 najbogatijih obitelji, na vama je ... [[Govornik se ne razumije.]] ja se nadam da ćete nas o tome vrlo brzo izvjestiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. Na redu je uvaženi zastupnik, a oprostite, u ime predlagatelja. Gospodin Palarić.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupniče, pa javio sam se da ne bi ostala u zraku kao dvojba jer su u svom izlaganju rekli da saborski zastupnici teško mogu doći u iskušenje sukoba interesa, da je sukob interes prisutan u izvršnoj vlasti. Odgovorno tvrdim da izvršna vlast i dužnosnici izvršne vlasti nisu u sukobu interesa i ako znate za kakav pojedinačni slučaj izvolite to prijaviti povjerenstvu ali nije dobro paušalno govoriti o nekoliko stotina ljudi koji rade u izvršnoj vlasti. Evo, hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik, ispravak netočnog navoda, izvolite.
Gospodine državni tajniče, bojim se da me niste dovoljno pažljivo slušali. Neosporna je činjenica i tu ispravljam vaš navod, ja rekoh i stojim iza toga, da zastupnici puno teže dolaze u sukob interesa nego oni koji su u izvršnoj vlasti, na kraju krajeve po ovom zakonu je kompletna Vlada a po sili drugih zakona su pojedini ministri imenovani u nadzorne odbore pojedinih poduzeća koji su od državnog interesa, ili gdje je država u većinskom vlasništvu i moramo priznati htjeli mi to ili ne s obzirom na nedostatak da nemamo popis trgovačkih društava od državnog interesa, da ti ministri, odnosno članovi izvršne vlasti jesu u sukobu interesa. Ja znam da je to teško prihvatiti ali to su činjenice od kojih ne možemo jednostavno pobjeći.
Na redu je uvaženi zasutpnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Državni dužnosnici u nadzornim odborima trgovačkih društava prvorazredan je politička tema posebno atraktivna ovih dana. Sukob interesa političara bez obzira da li se radi o saborskim zastupnicima, ministrima, pomoćnicima, državnim tajnicima, nešto je čemu javnost poklanja posebnu tajnu, nešto je na što je javnost punim pravom posebno osjetljiva. Nešto je što je nedopustivo i neprihvatljivo svakom društvu a posebno razvijenim demokracijama. Postavlja se centralno pitanje kako i na koji način riješiti taj problem osobnog, individualnog interesa i šireg javnog i društvenog u ovom slučaju kada je u pitanju ovaj Zakon to se odnosi na dužnosnike kjoi su ovim zakonom jasno specificirani. Svakako taj problem nije ni jednostavan ni lak i ja bih rekao, kada bi se on mogao rješavati i jedino i isključivo da državni dužnosnici nisu u takvoj poziciji da su članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima ili na nekim drugim funkcijama onda bi to bio oblik ponašanja koji zaista ne bi bio prihvatljiv, jer jedan veliki broj ili najveći boj državnih dužnosnika, savjesno, odgovorno i stručno obavlja teške i odgovrne zadaće u nadzornim odborima, trgovačkih društava u kojima je država vlasnik. I to je činjenica. I tu činjenicu treba uvažavati i zbog nekih, malog broja ljudi koji su zaista u sukobu interesa, koji narušavaju svoja profesionalna prava i obveze, ne bi trebalo kažnjavati sve ostale. I mislim da je to ključna i važna činjenica koju treba naglasiti. Svakako ovaj zakon precizno navodi sve određene probleme kako se oni trebaju i moraju regulirati da bi što je moguće manje bilo tih sukoba interesa ali oni koji se ovdje navode, zaista su ja bih rekao minorni i beznačajni. Svakako kad se govori o ovom zakonu onda bih zaista trebalo govoriti o određenim ograničenjima. Neprihvatljivo je i nedopustivo da pojedini državni dužnosnici sudjeluju u prevelikom broju nadzornih odbora trgovačkih društava jer je pitanje što oni mogu uraditi sa ograničenom količinom vremena koja im stoji na raspolaganju ali sa ograničenim stručnim i ostalim kompetencijama da bi na određenim mjestima bili korisni.I to je nešto što bi trebalo omogućiti da se kontrolira i da se ograniči. Sukob interesa ne može se riješiti kao što sam rekao restrikcijama, zabranom državnim dužnosnicima da sudjeluju u narodnim odborima jer kad bi se to moglo to bi se možda imalo smisla prihvatiti ali svakako nakon toga ako nema u nadzornim odborima državnih dužnosnika pojavljuju se neki drugi ljudi i ostaje opet ono isto zajedničko pitanje koje je od interesa za sve nas i društvo u cjelini da li sukob interesa postoji jer taj sukob interesa ugrožava državu, pravnu državu, ugrožava gospodarstvo, konkurentnost i mnogo toga drugoga. Prema tome reći ću sukob interesa je nažalost izražen u ovom društvu i nije vezan uz jednu kategoriju ljudi, nije vezan uz državne dužnosnike. On je vezan na kraju i uz mnoge druge društvene skupine i rezultat je naše nedovoljne profesionalne kulture, nedostatka etike, profesionalne, administrativne i svake druge i to je nešto čemu organizirana država poklanja posebnu pažnju određenim sustavnim mjerama i organiziranim i dobro osmišljenim obrazovanjem, obrazovanjem državnih dužnosnika, obrazovanjem državne administracije, obrazovanjem onih koji upravljaju javnim odnosno trgovačkim društvima. I nažalost to je onaj segment koji zaslužuje posebnu pažnju i koji može uspješnije i kvalitetnije rješavati navedene probleme osim restrikcija zakonima. Iluzija je da zakoni mogu riješiti i spriječiti sve te negativnosti. Poznato je da gotovo sve kvalitetne poslovne škole u svijetu, nažalost u Hrvatskoj ih gotovo i nema, poklanjaju posebnu pažnju profesionalnoj etici iz čitavog niza razloga, iz razloga ne samo sprečavanja sukoba interesa nego zbog povećanja konkurentnosti, profesionalnosti, gospodarstva. Državna uprava i administracija i institucije koje se bave obrazovanjem državnih dužnosnika i takve institucije postoje u gotovo svim razvijenim državama poklanjaju isto tako tom problemu posebnu pažnju. Obrazovanje u svemu tome ima posebnu važnost i ulogu. Ono što se vidi iz svih ovih rasprava do sada da se pokušava jednostavnim normativnim aktima, zakonima, restrikcijama koji vrlo često ponekad imaju i rigidni karakter, spriječiti da ljudi koji znaju i mogu pored svojih dužnosničkih zadaća obavljaju i ovu vrstu poslova u nadzornim odborima trgovačkih društava, savjesno sukladno svojim obvezama, moralu i etici. Vidljiv je međutim i strah. Strah i zabrinutost da neki drugi možda sposobniji, angažiraniji, kvalitetniji ne sudjeluju u onoj mjeri kojoj, u kojoj mogu i trebaju u donošenju odluka ne samo u sferi javne uprave i državne administracije nego i u sferi određenih poslovnih odluka, usmjeravanjem rada nadzor, usmjeravanja rada pojedinih uprava kroz nadzorne odbore u trgovačkim društvima. Prema tome rekao bih na kraju ti problemi jesu problemi obrazovanja, organiziranog društva, brige o državnoj administraciji, njenom obrazovanju, profesionalnom razvoju, etici i to je izuzetno važna komponenta o kojoj danas gotovo da nismo uopće govorili. Prenormirana, restriktivna država sa rigidnim zakonima nažalost nije kvalitetna i slobodna u onoj mjeri da bi poduzimala, podupirala inicijative pojedinaca na svim razinama sukladno standardima i normama koje su uobičajene i prihvatljive za sva razvijena društva. Drugo, što bi također naglasio. Sukob interesa je vrlo često i posljedica činjenice nekonkurentnog gospodarstva, nesposobnosti da se proizvodi ono što kažu Englezi kvalitetno, brzo i jeftino. Ako to niste u stanju napraviti onda je sasvim jasno da mnogi i poduzetnici i mnogi drugi zahtijevaju potporu politike drugih lobija kako bi svoju nesposobnost, svoju nekonkurentnost ne samo na domaćem tržištu nego, nego i na međunarodnom tržištu kompenzirali različitim neprihvatljivim vrstama lobiranja. Prema tome i nekonkurentno gospodarstvo nažalost je izvor opasnosti koje su vezane uz tu vrstu neprihvatljivog ponašanja i sukoba različitih interesa. Hvala lijepo.
Zahvvaljujem uvaženom zastupniku. Imamo 3 replike. Prvi na redu je uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
S obzirom da se ovdje danas gospodine potpredsjedniče puno govori o članku 11. točki 6. ja ću je pročitati: “Iznimno dužnosnici mogu biti članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima koja su u državnom vlasništvu ili u kojima država ima većinski udjel, a od posebnog su državnog interesa, ali bez prava na ikakvu naknadu ili primanje dara osim prava na naknadu putnih i drugih troškova”. I onda dalje: “Hrvatski sabor utvrđuje popis trgovačkih društava od posebnog državnog interesa na prijedlog Vlade Republike Hrvatske.” Da li mi to imamo? Nemamo. Prema tome riječ je o sukobu interesa. Budimo svjesni, riječ je o sukobu interesa zbog toga što nije donešen taj propis. Može gospodin Palarić bilo kako tumačiti ali ovo je tumačenje i jezično i gramatičko i onako kako piše. Druga bitna stvar. NItko me neće uvjeriti da državni dužnosnici mogu tako kvalitetno obavljati te poslove u nadzornim odborima. Pa oni zakone fizike u isto vrijeme, u 7, 8 su nadzornih odbora. Kažem vam. Imamo mladih ljudi, doktora, magistara koji su nezaposleni na burzi rada. Siguran sam da bi daleko kvalitetnije i bolje obavljali te poslove. I da nikad ne bi došli u sukob interesa. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeći na redu je uvaženi, [[Upadica: Odgovor na]] Odgovor na repliku, izvolite.
Najveći broj državnih dužnosnika koji pored svojih redovitih dužnosničkih zadaća obavlja dopunske poslove tipa sudjelovanja u nadzornim odborima trgovačkih društava to radi kvalitetno, odgovorno i uspješno u interesu svih. SVakako ima onih koji to ne mogu iz različitih razloga uraditi. Prvo ograničenje, ja sam ga jasno istaknuo i spomenuo. Neprihvatljivo je da pojedinac sudjeluje u 10 ili 20 nadzornih odbora jer tamo zaista ne može biti niti od kakve koristi u nadzornom odboru ali ni samom sebi. I drugo važno ograničenje je raspoloživo znanje i struka koje pojedinci imaju ili nemaju da bi bili od koristi u takvim tijelima. I rekao sam na kraju zbog svih tih činjenica ne možemo prihvatiti zakon koji bi bio restriktivan, koji bi spriječio sve one koji kvalitetno i odgovorno obavljaju svoje poslove tog karaktera. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeći za repliku javio se uvaženi zastupnik Lesar.
Hvala lijepa. Ja sam izabrao repliku a ne ispravka netočnog navoda kako bih kolegi Čosiću dao mogućnost da ispravi početno svoje izlaganje jer je rekao da je ovih dana osnovna politička tema rad državnih dužnosnika u nadzornim odborima i da se oko toga vode polemike što naprosto nije točno. Naime ovaj Zakon, u članku 22. piše da stupa na snagu 8. dana od dana objave u Narodnim novinama. U članku 20., točki 5. piše da odredbe članka 7., 8., 10., 11. i 14. se primjenjuju 4 mjeseca od dana stupanja na snagu, a u članku 11., točki 6. jasno piše da državni i dužnosnici mogu biti članovi nadzorih odbora trgovačkih društava, kada ih imenuje Vlada ili Sabor. A da Hrvatski sabor utvrđuje popis tih trgovačkih društava. Na prijedlog Vlade. Spor je u tome što nakon četri mjeseca 24 veljače oveg odine popisan nema a Vlada je izvršila imenovanje državnih dućnosnika u nadzorne odbore. Državni tajnik je danas u uvodu rekao kako vlada tumači da nisu suprotnsoti zakonu, a glasnogovornik vlade u medijima danas poručuje saborskim zastpnicima da ne znaju čitati i tumačiit propise. Pa ljudi molim vas. Zakone donaša i tumači Sabor ne Vlada i galsnogovornici Vlade. Nije spor i problem da je inistar član nadzornog odbora, nego je spor u tome da ga Vlada nije smjela imenovati prije no što je sabor donio popis tih trgovačkih društava. Samo u tome je spor. 24. veljače dan D. Točka. Zarez, Amen. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeći za repliku se javio uvaženi zastupnik potpredsjednik Doma Arlović.
Gospdoine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja zapravo koristim ovu repliku da ukažem na jednu okolnost koja je istovremeno pristuna dok raspravljamo o izmjeni i dopuni Zakona o sukobu interesa. Gotovo je 100% u pravu kolega Čosić kda kaže da se zakonom ne može u cijelosti riješiti pitanje sukoba interesa i da to može biti samo iluzija. Ili da se ne može riješiti restrikcijama. U pravilu se ne može riješiti restrikticjama, jer se time slažem, ali restrikcije mogu biti jedno od sredstava. Međutim još je opasnije ako se zakonom zakonskim rješenjima stvaraju preduvjeti ili pogodni uvjeti za uspotavljanje sukoba interesa. I u tom pgoledu vjerujte poštoavne kolegice i kolege da se postavlja pitanje ozbiljnosti s jedne strane predlatelja zakona, a sa druage strane nas samih koji donosimo zakone. I istodobno naše konzestentosti s jedne strane i dosljednosti s druge starne. vidite kolegice i kolege dok mi rapraljamo o ovom zakonu kojeg treba donjeti, u isto vrijeme na dnevnom redu imamo tri zakona koji sadsrže prijedloge koji mogu dovoditi su sukoba interesa. Prvi je zakon o prijenosu vlasti. Koji govori u članku 9. između ostaloga da će se između poslodavca i dužnosnika sklopiiti ugovor koji kaže citiram, između ... [[govornik se ne razumije]] dužnost bivšeg poslodavca, pobliže će se odrediti uvjeti i rokovi ostvarivanju prava iz stavka 1. kada obbvezano za povratak na radno mjesto. Kolegice i koleg htjeli ne htjeli taj poslodavac je prendosti može postaviti uvjete koji su vezani izneđu ostaloga, ili može dovesti u poziciju da evenatulno postavi uvjete koji su u sukobu interesa. Slična je situacija sa prijedlogom zakona o izmjeni i dopuni zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi. U članku 2. odnosno vezano za članak 92.a. doduše vodje ne govorio više o sporazumu nego ugovoru, nego o sporazumu, dakle terminolgoija nije ujednačena. Ali isto govori o mirovanju, o poratku na radno mjesto i tako adlje, i kako će se dogovoriti dužnosnik sa poslodavcem s time da poslodavac zapravo određuje uvjete a ne dužnosnik. Koji je radnik kod njega. Dok prije, nego što je postao dužnosnik, ili koji mora postati ponovno radnik nakon što presatne biti dužnosnik.
Zahaljujem.
Jo samo da kažem i za t reći zakon, jer je sve na dnevnom redu danas, odnosno ovoj sjednici. To je Zakon io pravima dužnosnika. Prema tome imamo konstradikciju sami sa sobom jer mi moramo raščistiti ove probleme.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku. U ime predlagatelja poštovani gospodin Palarić.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Uvijek se dobro vratiti na smisao i zaknsku definiciju sukoba interesa i da znamo što govoriomo kada optu žujemo cijelu Vladu i brojne dužnosnike izvršne vlasti da su u sukobu intersa time što su članovi nadzornih odbora trgovačkih društava koji su u vlasništvu REpublike Hrvatske. Naime sukob interesa je sitaucija u kojoj su privatni interesi dužnosnika u suprostnosti sa javnim interesom ili kada privatni interes utječe ili može utjcati na nepristranost dužnosnika u obavljanju javne dužnosti. To je esukob interesa. Postoji norma koja i postoje i prelazne odredbe ovoga Zakona koje su nespretne koje odgađaju primjenu norme, norme koja nema sankcije. I Vlada mora primjeniti ovaj zakon. Vlada ga mora primjeniti, Vlada ga mora odgovorno primjeniti, i ona ne može ostaviti trgovačka društva u vlasništvu Republike Hrvatseke bez uprave bez nadzornog odbora, jer je to jedan od ključnih instrumeanta upravljanja državnom brga o državnim poduzećima o briga o državnoj imovini koja se nalazi u tim poduzećima. Stoga, nikakvog sukoba interesa nema ukoliko je netko od državnih dužnosnika u članstvu u nadzornim odborima, mi mislimo da se prije 4 mjeseca nije ni moglo poslati u proceduru popis trgovačih društava, Vlada ga je poslala, i što sada. I što se može dogoditi. Valda ne može zapovjedati Saboru kada će ga donjeti, dali će ga donjeti, u kojoj formi. I u tom smislu život ne može stati. I mi ne možemo tumačiti Zakon tako jer nema sankcija za situaciju kada nije donesena lista poduzeća. Hvala.
Prava lavina ispravaka netočnih navoda. Prvi je na reud uvaženi zastupnii Mršić.
Ispravljam netočni navod. Dakle nisu ministri time u sukobu što su u ndazornom odboru, nego su sukobu u tome što Vlada nije ispunila svoju zakonsku obavezu. A Vlada nije ovom SAboru dostavila popis trgovačkih društava zato što ga je dostavila i povukla. I uvredljivo je govoriti ovdje da Vlada nešto ne može ovom sAboru nametnuti jer Vlada ne nametnula ovom Saboru donošenje Zakona od popodneva do ponoći, donošenje zakona u tom danu, donošenje i mjenjanje zakona tri puta u dva mjeseca. Prema tome vlada može što hoće.
Zahvaljujem. Ispravili ste netočan navod nemate pravo na raspravu. Sljedeći na redu je uvaženi zastupnik Lesar.
Netočan je navod gospodina državnog tajnika da sam ja ili bilo koji kolega zastupnik, rekli da su državni dužnosnici članovi nadzornih odbora u sukobu interesa samo zbog toga što jesu članovi nadzornog odbora. Gospodine državni tajniče ponavljam, jesu u sukobu interesa zato što Vlad Saboru nije predložila sa Sabor nije donio popis tih t rgovačkih društava. I molim vas kada se obraćate nama saborskim zastupnicima, nemojte nam vi tumačiti zakone, mi smo da vama tumačimo. Ne vi nama.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku, ispravili ste netočan navod. Sljedeći je na redu uvaženi zastupnik Korenika.
Hvala lijepa. Netočan je navod da su trgovačka društva u v ećinskom državnom vlasništvu bila bez nadzora jer su ta trgovačka društva imala svoje nadzorne odbore, da i moramo sami sebi priznati zbog nedonošenja popisa trgovačkih društava pred ovaj Dom da ga usvoji. Svi oni koji su na taj način u nadzornim odborima jesu u sukobu interesa po slovu ovoga Zakona. A ako se nešćto htjelo nametati moglo se donjeti i ostaviti u tom interregrumu da ostanu stari članovi nadzornih odbora. ali jeste oni jesu u sukobu interesa a ovi kao nisu. Pa dajte nemojte biti naivni.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi potpredsjednik doma Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, nije točna tvrdnja da Vlada nije dostavila odnosno da je dostavila popis trgovačkih društava. Ona je dostavila i povukla popis trgovačkih društava, tako da sabor niej mogao o tome odlučivati. I istodobno moram reći još jednu činjenicu da Vlada točno ne može nametnuti Saboru o čemu će odlučivati, ali može otežat Sabor odlučivanje o pojedinim pitanjima ako je Vlada isključivi predlagatelj pojedine odluke kao u ovom slučaju kada se radi po sili zakona, jedino Vlada ovlaštena pripremit prijedlog odluke o popisu trgovačkih društava o kojima treba odlučiti Sabor. Onog momenta kada je povukla tu prijedlog odluke, ona je onemogućila Saboru da donese odgovarajuću odluku i da po njoj postupi se.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Ingrid Antičević.
Identično gospodine potpredsjedniče što je rekao sada i kolega Arlović, što je izjavio državni tajnik, da ne može Vlada nametati Saboru kada će donijeti, jer istina je to da je Vlada povukla taj svoj prijedlog, a ja dozvoljavam da to vi neznate, jer počesto vladini dužnosnici, odnosno pojedini članovi Vlade različito nastupaju jer uopće nemaju saznanja iako se stvara jedan veliki dojam jedinstvenosti.
Zahvaljujem. Ispravili ste netočan navod.
Ima još dalje. Oprostite, ima još dalje. U nekoliko navrata rečeno je kako Vlada tumači pa još jednom vas upozoravamo da Vlada provodi propise i zakone.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, potpredsjedniče ja se ispričavam. Prvo sam mislio krenuti sa analizom onoga što je Vlada predložila kao dopune i izmjene zakona, međutim prije toga želim zahvaliti gospodinu Mršiću što je iznio prijedlog …
U ime Kluba gospodine predsjedniče. Zakon o kojem bi trebali sad odlučivati ima 17 članaka, podnijeto je 24 amandmana, i jedini članak na kojega nema amandman je su prijelazne i završne odredbe kada zakon stupa na snagu. S obzirom da prema članku 158. Poslovnika Hrvatskog sabora u slučajevima velikog broja amandmana ili kada je narav amandmana takva da bitno mijenja predloženi zakon odlukom Sabora ili prijedlogom predlagatelja takvi se zakonski prijedlzi šalju u treće čitanje. S obzirom na broj amandmana i njihovu narav smatram da su ispunjeni uvjeti za treće čitanje oko ovog prijedloga zakona.
Hvala. Nisu, jer ste to trebali podastrijeti prema Poslovniku u pisanoj formi taj prijedlog za treće čitanje zakona. Stoga idemo na glasovanje. Molim tablicu. Državni tajnik Središnjeg ureda za upravu gospodin Palarić. Amandman 1. zastupnika Antuna Kapraljevića.
Ne prihvaća se.
Kolega Kapraljević izvolite.
Moram u svakom slučaju i vjerujem da ćemo često se čuti danas. Ovako, ovim predloženim amandmanom se u svakom slučaju definiraju oni dužnosnici koji se, gdje se radi o aktu, izboru, potvrdi ili imenovanju. Nigdje u Narodnim novinama gdje god je objavljen bilo koji zakon nema nikakve, nigdje nikakve oznake koji su to dužnosnici koji su na taj način imenovani. i tek brisanjem ovog dijela članka znači ako je to određeno aktom o izboru, potvrdi i imenovanju tek tada se definira koji su to dužnosnici. Zatim, popis dužnosnika koji nisu izrijekom napravljeni u Zakonu o pravima, obvezama i pravima državnih dužnosnika, ovdje se definira i smatram da bi ovaj amandman u svakom slučaju trebalo prihvatiti i tražim glasovanje o tom amandmanu.
Hvala lijepa. Molim, tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 2. zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvaća se jer su rektori i prorektori obuhvaćeni Zakonom o državnim dužnosnicima pa smatramo da se na njih mora odnositi i ovaj zakon.
Kolega Josipović, izvolite!
Pa osobno smatram da je odredba po kojoj se rektori i prorektori svrstavaju među dužnosnike protivna Ustavu a i činjenici da postoje i privatna sveučilišta i ne vidim nikakvog argumenta s kojim bi ovaj Sabor ili bilo tko drugi rektore privatnih sveučilišta ako ne i one druge proglasio državnim dužnosnicima. Molim da se glasuje.
Molim, tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 3. zastupnika Antuna Kapravljevića.
Ne prihvaća se jer smo mi na bolji način riješili davanja imovinskih kartica i vjerojatno ćemo prihvatiti dio amandmana koji to još proširuje koji slijedi iza, tako smatramo da ova formulacija nije adekvatna.
Poštovani zastupnik Kapravljević, izvolite!
Ja ne vidim uopće na koji način je to bolje riješeno. Prvo, ovo je izvješće o imovinama jer kroz čitav zakon se provlači naziv "Izvješće o imovini" da bi u tom članku se definiralo da su to imovinske kartice. Mi smo kažemo da bi taj obrazac se trebao i zvati Izvješće o imovini. Ne vidim da ste vi to igdje obuhvatili. A drugo, ispravljamo redakcijsku pogrešku do koje je došlo prigodom objavljivanja zakona u Narodnim novinama 163. od 2003. a vi tu redakcijsku pogrešku i dalje ne ispravljate i pozivamo se na neke članke koji uopće ne postoje, tako da ne vidim gdje vi to ispravljate. Tražim glasovanje.
Molim, tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 4. zastupnice Đurđe Adlešić.
Ovaj amandman je u većem dijelu sadržajno ugrađen u tekst zakona osim dijela koji se odnosi na porezne kartice. Mi bi ga mogli prihvatiti ali u formulaciji Vlade, tako da glasi "Podaci iz stavka 1. i 2. su javni i mogu se objaviti bez suglasnosti dužnosnika." a porezne kartice moraju biti dostavljene povjerenstvu jer porezne kartice po prirodi stvari nisu javni dokument.
Poštovana zastupnica Đurđa Adlešić prihvaća, pa u tom izmijenjenom dijelu se amandman prihvaća i postaje sastavni dio zakona. 5. amandman Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav.
Vlada prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 6. zastupnika Antuna Kapravljevića.
Vlada ne prihvaća jer ovakva formulacija može dovesti do zloupotreba da netko poslije kompromitira dužnosnika i kaže da je u ime njega primio dar. Nitko nije ovlašten primati dar u ime nekoga drugoga i prema tome ne prihvaćamo ovaj amandman.
Hvala. Zastupnik Kapravljević.
Brisanjem ovog članka i definiranjem novog članka ispalo je iz obveze da ustvari dobili smo mogućnost recimo da moja žena primi u moje ime dar i da to onda se ne smatra dar. Ja smatram da bi ovakva formulacija gdje se zabranjuje primanje dara i onim osobama koje su obuhvaćene zakonom da bi u svakom slučaju to trebalo onemogućiti i da ista je stvar da li primilio ja sam u svoje ime dar ili primio netko drugi u moje ime dar da je to svejedno primanje dara. Tražim da se glasuje.
Molim, tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 7. Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav.
Načelno prihvaćamo ovaj amandman s time da predlažemo da se on dopuni, dakle predlažemo formulaciju Vlade a koja se tiče rješavanja problema zaposlenih odnosno državnih dužnosnika koji su istovremeni predavači na fakultetima. Stoga predlažemo da se iza riječi: "plaću" točka i navodnike brišu i doda: "osim ako obavljaju djelatnost dopuštenu ovim zakonom." Naime, postoji jedna kategorija državnih dužnosnika koji su u fakultetima rade i kod njih se to tretira kao plaća.
Gospodine Palarić, molim vas glasnije govorite. Predsjednik odbora daje znak da prihvaća u toj izmijenjenoj formulaciji. To je amandman u izmijenjenoj formulaciji i postaje sastavni dio zakona. 8. amandman zastupnica Ive Josipovića.
Ne prihvaćamo jer je formulacijom koju smo prihvatili Odbora za Ustav bolje riješeno ovo pitanje.
Kolega Josipović, izvolite!
Povlačim jer je to zaista tako.
Hvala lijepo. Amandman 8. je povučen. Amandman 9. zastupnika Antuna Kapraljevića.
Ne prihvaćamo također iz istih razloga jer je formulacija koju smo prihvatili bolja.
Zastupnik Kapravljević, izvolite!
To nije točno u svakom slučaju jer je ovaj amanadman, ja ne znam na koji vi amandman gledate. Međutim, radi se o tome da mnogi dužnosnici koji su obuhvaćeni drugim zakonima imaju pravo na određenu nadoknadu. Samim tim i saborski zastupnici i svi drugi dužnosnici koji nisu obuhvaćeni nekim drugim zakonom nemaju pravo na nadoknadu i ja smatram da bi svi trebali biti izjednačeni. Mogu navesti primjer, recimo članovi Savjeta Narodne banke su regulirani posebnim zakonom i imaju pravo na nadoknadu dok oni drugi koji nisu obuhvaćeni posebnim zakonom nemaju to pravo. Tražim da se glasuje o amandmanu.
Molim, tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebni broj glasova. 10. amandman Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav.
Prihvaćamo, osim u dijelu koji se u članku 10. stavak 1. predlažemo da se riječi: "osim dužnosti u političkoj stranci" brišu jer smatramo da to nisu javne dužnosti.
Predsjednik odbora suglasan sa ovom izmjenom. Amandman postaje sastavni dio zakona u ovom izmijenjenom dijelu. 11. amandman zastupnika Ive Josipovića.
Ne prihvaćamo jer se to podrazumijeva.
Kolega Josipović.
Pa nisam, ako se podrazumijeva onda je dosta nelogično da se ne prihvaća ali mislim da ne bi bilo loše naglasiti da sve djelatnosti koje su izvan obavljanja javne dužnosti moraju biti podređene urednom obavljanju javne dužnosti. Ako Vlada misli da se to podrazumijeva što mislim da nije tako ja mogu i povući taj amandman.
Hvala. Amandman povučen. 12. zastupnika Antuna Kapravljevića.
Ne prihvaćamo jer tvrdimo da je formulacija članka 7. kako ga je Vlada predložila precizna i kvalitetna i stoga ne treba dopunjavati ni mijenjati.
Kolega Kapravljević, izvolite!
Jasno mi je da vi tvrdite da je tako, međutim ovim proširenjem dužnosnika koji bi mogli biti članovi uprava nadzornih odbora u trgovačkim društvima postavlja se pitanje uopće svrhe izuzimanja nekih jer se dešava to da ćemo onda proširiti da svi mogu biti svagdje i postavlja se pitanje da li uopće ima smisla nekome ograničavati a nekome ne jer će se desiti da svaka jedinica lokalne samouprave proglasi od javnog interesa bilo šta i bilo koga i da tamo može imenovati u nadzorni odbor trgovačkih društava nekoga od dužnosnika. Smatram da ni obrazloženje a i brisanje toga da uopće nema smisla. Tražim glasovanje.
Molim, tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 13. Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 14. amandman zastupnika Ive Josipovića.
To je nomotehničko poboljšanje teksta i prihvaćamo amandamn.
Hvala. Amandman prihvaćen. 15. amandman zastupnika Antuna Kapraljevića.
Ne prihvaća se. Vlada je u Prijedlogu zakona dovoljno precizno navela kako ona vidi ulogu Povjerenstva i njegov položaj. I ovakvo proširenje prihvaćanja ovog amandmana bi Povjerenstvo pozicioniralo drugačije kao jedno samostalno tijelo državne vlasti što je za Vladu neprihvatljivo. Vlada ostaje kod svog stava da će prema njezinom Prijedlogu zakona Povjerenstvo uspješno moći obavljati svoj posao.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Točno je da se ovim amandmanom određuje status prava i obveze članova Povjerenstva. Točno je da je amandman obuhvatio sve ono što smo mi prije toga definirali pravilnikom a to je od polaganja prisege do imuniteta i sve ostalo što se tiče naročito vanjskih članova. I u tom amandmanu je naročito definiran onaj prijelazni rok kada se rormira novi saziv Sabora da se ne desi da 4 člana koji su saborski zastupnici automatizmom čim im prestaje rad u Saboru onemoguće rad Povjerenstva do konstituiranja novog sabora. I smatram da bi na ovaj način kako smo mi to predložili amandmanom Povjerenstvo moglo funkcionirati i dalje dok se ne, dok se ne sazove novi saziv Sabora i zbog toga tražim glasovanje.
Molim tko je za ovaj amandman? Amandman nije dobio potrenu većinu. 16. zastupnika također Antuna Kapraljevića.
Ne prihvaćamo jer ovaj amandman također teži stvaranju Povjerenstva kao samostalnog državnog tijela što je za Vladu neprihvatljivo.
Kolega Kapraljević, izvolite.
Ja to u svakom slučaju ne vidim tako. Iako kada smo donosili Zakon, svi i oporba i vlast, onda pri donošenju Zakona, ja tada nisam donosio, vi ste ga donosili, neki od vas, kada ste donosili Zakon, između ostalog i HDZ se zdušno kao oproba zalagao da Povjerenstvo ima svoj ured. Mi ovim amandmanom u svakom slučaju želimo zadržati ured i ovako formulirani amandman bi zadržao neovisnost Povjerenstva od bilo kojeg, bilo kojeg organa vlasti. I smatarm da je ovaj amandman ključan i jako je bitno da se njega usvoji zato što nam se neće onda dešavati da ne možemo zaposliti ljude, da ne možemo ustrojiti Povjerenstvo i zbog toga tražim glasovanje. Tražio bih i pojedinačno ali kažu da u proceduri ne smijem.
Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrenu većinu. 17. Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav.
Prihvaćamo.
Hvala. Postaje sastavni dio Zakona. 18. zastupnika Antuna Kapraljevića.
Ne, prihvaćamo. Ne prihvaćamo jer on znatno pooštruje obaveze dužnosnika koje prelaze granice koje Vlada planira da se ovim Zakonom treba urediti.
Kolega Kapraljević izvolite.
Mislim da je obrazloženje totalno krivo jer u svakom slučaju se ne pooštruju sankcije niti se bilo kako povećava nekakav sankcijski dio u radu Povjerenstva. Između ostalog tu reguliramo i predsjednika Republike. Jer onim izmjenama koje je predložila Vlada i predsjedniku Republike bi mi mogli izreći sankcije i zatražiti od njega da podnese ostavku što smatram da nema nikakve logike, ne nema logike nego nema ni Ustavnog temelja da Povjerenstvo predsjedniku Republike koji je izabran znamo na koji način da mi njemu propišemo da on mora podnjeti ostavku. I zbog toga tražim u svakom slučaju glasovanje o amandmanu.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 19. također zastupnika Antuna Kapraljevića.
Prihvaća se. ... [[Pljesak!]]
Hvala. Postaje sastavni dio Zakona. 20. amandman također zastupnika Antuna Kapraljevića.
20. amandman ne možemo prihvatiti, već i po samom amandmanu rokovi su istekli a Vlada je predložila u prijelaznim odredbama rokove za pojedine aktivnosti a Uredba o darovima je već pripremljena, samo čeka stupanje na snagu ovoga Zakona.
Kolega Kapraljević, izvolite.
Zahvaljujem na prihvaćenom amandmanu, to, iznenadio sam se u svakom slučaju. Međutim, to što kažete, rokovi jesu u svakom slučaju svi prošli međutim, vi vašim prijedlogom zakona prolongirate sve rokove čak i ovu Uredbu o darovima i sve one druge, naročito popis trgovačkih društava od posebnog državnog interesa, to sve prolongirate do kraja godine, to znači da bi mi praktički mogli početi sa radom tamo negdje za Božić, između Božića i Nove godine, pa u svakom slučaju tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 21. amandman Kluba zastupnika HSS-a.
Ne prihvaća se jer Vlada ne želi raditi razliku između dužnosnika o tome da li su u izvršnoj ili zakonodavnoj vlasti.
Hvala. Poštovani zastupnik Markov.
Pa kada se u javnosti govori o obnašanju javne dužnosti ili kada se govori o parcepciji državnih dužnosnika javnost je uvijek usmjerena ka saborskim zastupnicima i mislim da su svi svjedoci toga često i nepravedno, koliko toga saborski zastupnici upravo zato što ovdje javno govore, što su izloženi medijima i što je po prirodi stvari, oni su nositelji te odgovornosti, upravo željeći pojačati, a na taj način bi ovaj Zakon mogao dobiti određenu prolaznu ocjenu jer mislim da sami na sebi moramo dokazivati ono što ovaj Zakon ima tedenciju da pokaže a to je da želimo biti odgovorniji od svih drugih. Mislim da upravo zbog toga bez obzira na činjenicu što su državni dužnosnici ili saborski zastupnici koji obnašaju članstvo u nadzornim odborima nisu plaćeni za svoj rad ali radi same percepcije nespojivosti tih funkcija da je dobro da saborski zastupnici jedan puta za uvijek ne trebaju imati svoje mjesto u nadzornim odborima jer ova država ima dosta pametnih, mudrih glava koji mogu biti tamo. I to bi se odnosilo kako za ovaj amandman tako jedan puta za uvijek. Mislim da bismo na taj način dali jednu jasnu poruku javnosti da upravo od sebe polazimo i da mi sami za sebe ustanovljujemo još jedan rigorozan kriterij koji bi pomogao da se podigne pa i dignitet saborskih zastupnika ali i uloga i časnost obnašanja javne funkcije. Zbog toga tražim glasovanje želeći još kazati da i druge zemlje parlamentarne demokracije imaju ovakav institut koji jasno kaže da saborski zastupnici ili narodni zastupnici ne mogu biti članovi nadzornog odbora. To vas molim kolega da podržite ovaj vrlo važan amandman. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 22. zastupnika Antuna Kapraljevića.
Ne prihvaća se iz razloga što ćemo mi uredbu staviti van snage uredbama Vlade kada budemo riješili pitanje darova, kad ona ne bude više potrebna kao i pravilnik. A i rokovi koje predviđa amandman su istekli. A osim toga imovinske kartice koliko je u našem saznanju su predane Povjerenstvu.
Poštovani zastupnik Kapraljević, izvolite.
Samo u ovom zadnjem dijelu se slažem sa gospodinom Palarićem a onaj prvi dio da objasnim usput, gospodin Letica je rekao da je to privatna lakrdija ili nešto slično u tom stilu predsjednika Sabora i Antuna Kapraljevića. Pa da takvih lakrdija ne bi bilo, ovaj amandman se odnosi na to, a mi smo samo preuzeli kartice od saborskih zastupnika. Nismo preuzeli kartice koje se čuvaju u Vladi Republike Hrvatske i nismo preuzeli imovinske kartice koje se čuvaju kod predsjednika Republike. Zbog toga je ovaj amandman i tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 23. također zastupnika Antuna Kapraljevića?
Ne prihvaća se. Mislimo da mora postojati obaveza da se dostave povjerenstvu popis osoba koje podliježu imenovanju i oni će biti sigurno dostavljeni prije proteka ovog roka. U članku je samo krajnji rok napisani. Ostajemo kod ovog našeg članka 15.
Kolega Kapraljević izvolite.
Nisam ni mislio da ne ostajete pri tom članku iz jednostavnog razloga zato što Vlada od 25.2. nije napravila taj, ustvari napravila je popis i 25.2. kad je stupio na snagu zakon Vlada je to prije toga trebala napraviti. Vlada to nije, nije napravila. Samim tim su svi ti dužnosnici bili u sukobu interesa i samim tim Vladi i odgovara da to ostane ovako kako ste vi predložili jer pokušavate abolirati sve ono što je napravljeno, znači abolirati kršenje zakona. Tražim glasovanje.
Molim, tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 24. poštovanog zastupnika Antuna Kapraljevića.
Vlada ne prihvaća. Vlada u zakonu predlaže formulaciju da su dužnosnici dužni koji nisu predali imovinske kartice u roku 30 dana predati imovinske kartice. Mi čekamo obrazac i to je razlog zašto nismo podnijeli imovinsku kartice, ali mi ćemo predati ako ne dobijemo, ako ne bude propisan obrazac prema ranijim obrascima ili prema nahođenju kako dužnosnik sam odluči, ali vodeći računa o zakonskoj obavezi što mora biti u poreznoj, u imovinskoj kartici. Ali ne možemo se vezati uz objavu obrasca.
Zastupnik Kapraljević.
Odlično. Gospodo ja predlažem da u roku 30 dana po stupanju ovog Zakona na snagu na trgovačkom listu papira ispišete svoju imovinu jer u protivnom povjerenstvo je dužno donijeti rješenje da vam se obustavi plaća. Ne samo vama nego svim onim dužnosnicima, svim načelnicima, gradonačelnicima i svima onima koji su u zakonu predloženi kao državni dužnosnici. Da bi mi svi skupa dobili plaće nakon stupanja na zakon, stupanja na snagu ovih izmjena i dopuna zakona mi moramo dostaviti povjerenstvu izvješće o imovini ili imovinske kartice kako su sada definirane, a povjerenstvo je dužno svim računovodstvima od načelnika, gradonačelnika pa redom do onih koji su obuhvaćeni pa i do predsjednika Sabora, dužni obavijestiti računovodstva da vam smiju isplatiti plaću. Ja ne želim prihvatiti odgovornost pošto nemamo ljude u povjerenstvu, pošto ne možemo odgovoriti tim računovodstvima da se plaća smije isplatiti, ja kao obnašatelj dužnosti predsjednika povjerenstva ne želim preuzeti odgovornost da netko od dužnosnika u ovoj državi ne primi plaću. Tražim glasovanje.
Molim, tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Hvala lijepo gospodine državni tajniče. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 74 glasa za, 27 protiv i 21 suzdržanim donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o spriječavanju sukoba interesa, obnašanju javnih dužnosti u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvačenim amandmanima.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti, drugo čitanje, P.Z. br. 30 Predlagatelj zakona je Vlada Rebublike Hrvatske, prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovoga Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje Zakona, članak 155. – 157. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predlagatelj dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite gospodin Palarić, državni tajnik.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Sukladno Ustavu Republike Hrvatske Vlada obavlja izvršnu vlast, dok god Vlade ima ona je mora obavljati poštivajući i provodeći zakone kao što smo to više puta čuli. Međutim, postoji jedan trenutak u političkom životu kada Vlada je izvan političke odgovornosti. Vlada za svoj rad, poštivanje zakona, odgovara Hrvatskom saboru, hrvatskom Parlamentu ali u trenucima kada je Parlament raspušten do formiranja novog parlamenta ona se nalazi u poziciji da nema kome politički odgovarati. Stoga Vlada predlaže da se to posebno, period, taj period uredi posebnim zakonom tako da se ograniči ovlast Vlade u pogledu nekih stvari koje mogu zadržati, pogoršati poziciju same države ukoliko dođe do promjene sustava. U proceduri je bilo prijedloga zakona o promjeni vlasti, o primopredaji vlasti koji se ... [[Govornik se ne razumije.]] pobrajanjem dužnosti koje su promjenjive pa se je čak predlagalo da se i određene kategorije državnih službenika smjenjuju nakon smjene vlasti. Mi smatramo da je veći problem mogućnost da Vlada u periodu izvan političke kontrole prezaduži zemlju, da preuzme neke obaveze koje će neka druga Vlada morati plaćati stoga predlažemo zakon kojim bi se naložilo Vladi koja završava mandat da sačini temeljito izvješće o stanju u resorima a posebno izvješće o preuzetim obavezama koje neće biti podmirene do formiranja novog parlamenta. Takvo izvješće moraju dočekati novu Vladu. Mi predlažemo da se Vladi nakon raspuštanja Sabora, pogotovo nakon raspisivanja izbora zabrani imenovanje na dužnost. Bilo je nažalost situacija i da je iako ne u velikom broju slučajeva ali da se i nakon objave izbornih rezultata da su se izvršila neka imenovanja i onda to stvara nelagodu ljudima koji su imenovani i onima koji su zatekli takve ljude. Smatramo da to nije korektno, smatramo da Vlada ne bi imala pravo imenovati dužnosnike u tom periodu a eventualno ako je tijelo državne vlasti ili ostalo upražnjeno u svom čelniku da bi mogla imenovati vršitelja dužnosti. Mi predlažemo da se Vladi ograniči pravo na zaključivanje ugovora iz preuzimanja novih obaveza pa čak i da se u zakonu propiše da bi ugovor zaključen suprotno ovom zakonu bio ništav tako da i mogući druga strana, sugovornik Vlade zna kakve mogu biti posljedice ukoliko u trenutku kada Vlada više nema legitimitet sa njom zaključuje ugovore. Mi smo predložili da se i određene kategorije državnih dužnosnika, njihov mandat provjeri. Da njihov mandat mora biti na raspolaganju, ali čak ne ni svi državni dužnosnici jer mislimo da treba težiti profesionalizaciji državne službe i stoga isključujemo bilo kakvu mogućnost da bi sa promjenom političke vlasti automatski državni službenici bili ugroženi u svojim, svom statusu. Smatramo da bi mandat Vlade trebalo staviti na raspolaganje tajnik Vlade, zamjenik tajnika Vlade, državni tajnici, tajnici ministarstava, pomoćnici ministara, predstojnici ureda Vlade i ravnatelji državnih upravnih organizacija, glavni državni rizničar i ravnatelj agencija Vlade i ravnatelji zavoda koje imenuje Vlada. Predlažemo također da se zakonom uredi obaveza državnih dužnosnika koji su imenovani kao članovi skupština ili nadzornih odbora trgovačkih društava, onih trgovačkih društava koje će Sabor utvrditi da su od posebnog državnog interesa, da oni moraju staviti mandat onom tijelu koje ih je imenovalo. Ako je skupština onda Vladi, ako su članovi nadzornih odbora onda mandat stavljaju skupštini. Međutim proces tranzicije, prijenosa vlasti treba vrlo brzo završiti i mislimo da se u roku od 60 dana nova Vlada treba opredjeliti oko daljnje sudbine tih dužnosnika koji joj stavljaju mandat na raspolaganje. Ona u 60 dana mora ili ponovo potvrditi njihovo imenovanje ili ih razriješiti dužnosti i imenovati novu ekipu tako da se što kraće drži neizvjesnost u tijelima državne vlasti. Ali ovim zakonom želimo i popuniti jednu prazninu koja je nastala brisanjem nekih odredbi Zakona o radu, a to je želimo omogućiti državnim dužnosnicima da po prestanku dužnosti da se vrate na radno mjesto na kojem su radili ili u tijelo u kojem su radili. Ako je državni dužnosnik došao iz reda državnih službenika ostavljamo mogućnost da bude ponovno raspoređen u tijelo iz kojeg je došao, a ukoliko je dužnosnik prije stupanja na dužnost radio u trgovačkom društvu propisujemo mogućnost da se vrati na rad kod tog poslodavca i naravno kao što je gospodin potpredsjednik rekao mislimo da se ugovorom treba riješiti, ali u trenutku odlaska na dužnost pravo na povratak na rad i što ne mora značiti da je apriori da bi taj dužnosnik morao pogodovati svom bivšem poslodavcu jer i dalje vjerujemo da će imenovani izabrani dužnosnici časno obavljati svoju djelatnost. Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici ovaj Zakon Vlada predlaže kao moralan čin jer tako kad god zakon bude donesen nova Vlada je prva na koju će se on odnositi i ova Vlada sama sebi nameće ograničenje. Predlažemo da je to jedan važan zakon u popunjavanju praznina u političkom životu i da će on svaki budući prijenos vlasti učiniti lakšim i bez velikih problema. Predlažemo da ovaj zakon podržite. Hvala lijepa.
Zahvaljujem državnom tajniku Palariću. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? U ime Odbora za Ustav, za Ustav, Poslovnik i politički sustav gospodin zastupnik Bošnjaković.
Gospodine potpredsjdniče, kolegice i kolege, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav na 14. sjednici održanoj 25. svibnja raspravio je Konačni prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada. Na, raspravili smo Zakon o temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika kao matično radno tijelo. Konstatirali smo da je donošenje ovog Zakona bitno za osiguranje nesmetanog tijeka postupka primopredaje vlasti. U raspravi smo imali određene primjedbe i to na članak 9. Konačnog prijedloga zakona u vezi njegove suglasnosti s ustavnim odredbama o poduzetničkoj slobodi. Također upozoreno je na suvišnost odredbe članka 5., stavka 2. Konačnog prijedloga zakona čija odredba bi mogla rezultirati nesigurnošću u pravnom sustavu. Iznjeli smo i određene nomotehničke primjedbe u vezi izričaja uživanje povjerenja, nesmetani rad u člancima 2. i 4. Konačnog prijedloga, prijedloga ovog Zakona. Odbor također drži da članak 6. i 7. treba nomotehnički urediti na način da Vlada može razriješiti dužnosnike navedene u tim člancima, a ne da oni svoj mandat stavljaju na raspolaganje. Nakon toga većinom glasova, 6 za i 1 uzdržanim predložili smo Hrvatskom saboru da donese ovaj Zakon.
Zahvaljujem. Možemo prijeći na raspravu po klubovima. U ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Slušajući uvodno izlaganje gospodina Palarića da nisam čitao Zakona stekao bih dojam da je zakon stvarno dobar i kvalitetan. Ali budući sam ga čitao mogu reći u ime Kluba HSP-a kratku ocjenu ovoga Zakona. On je pravno nekonzistentan i neobične pravne stilizacije što nas i ne čudi jer takvih zakona neobične pravne stilizacije i pravno nekonzistentne od Vlade dobivamo vrlo često. I sad me čudi, nema ovdje predsjednika Sabora, zašto on prema članku 127. Poslovnika nije reagirao i vratio predlagaču natrag ovaj Zakon? Naime u slučaju družbe Adrie i prijedloga KLuba HSP-a da Hrvatska istupi iz sporazuma družbi Adria nama predsjednik Sabora drži pravne lekcije, smatra se čak iznad Sabora pa jedanput kaže da to nije predmet odluke. Drugi put kaže da to nije predmet zaključka. Treći put kaže da to nije prijedlog zakona. Sad ćemo mu poslati sve moguće pravne akte pa neka odabere koji oblik smatra da je najprihvatljiviji. Toliko o tome dijelu. Inače zadnji put sam u ime Kluba HSP-a rekao da je zakon nakaradan. Ovo je malo lošija varijanta i zbog toga ga sad ocjenjujemo kao pravno nekonzistentnim i neobične pravne stilizacije. To je ona uvijek stvar kad netko uzme tuđu ideju, a ovaj put je Vlada uzela ideju od HSP-a i onda je došla u situaciju da ne zna šta na kraju hoće s tim zakonom. Prema tome mi u Klubu HSP-a imamo, podnijeli smo 8 amandmana na ovaj Konačni prijedlog zakona. Ako se uzme i primjedbe koje u biti imaju i sadržaj amandmana kako Odbora za zakonodavstvo tako i Odbora za Poslovnik, Ustav, Poslovnik i politički sustav već stječe, stječu uvjeti da ovaj Zakon ide u treće čitanje i da se napravi stvarno kvalitetan zakon. Ja ću vam sad samo pročitati neke recimo izričaje koji stvarno nisu primjereni u pravnoj praksi. Prvo recimo u članku 2. i 4. govori, uvode se novi izrazi, veli “uživanje povjerenja ili izraz nesmetani rad” pa onda imamo dalje u članku 4. se kaže “od dana raspisivanja izbora”. Ne kaže se kojih izbora. Da li parlamentarnih, da li za izbor miss, da li lokalnih? Tako ista je dikcija i u članku 5. veli, od dana raspisivanja izbora Vlada. Pa kojih izbora valjda odredimo precizno pravnu varijantu jer nije kazano kojih ibzora. Prema tome, a inače zašto jer pravno nekonzistan pa valjda je logika stvari prvo odrediti pravi naziv Zakona. Naš prijedlog je Zakon o prijensu vlasti. Zašto, zakon o prijenosu vlati, zato što je to sve obuvhatan pojam koji u sebi obuhvaća sve znači od dana raspisivanja parlamntarnih izbora mora e točno i precizno odrediti što i u kome opsegu i kakve propise i koje stvari može poduzetima Vlada koja je tzv. tehnička Vlada. Znači to je jedan prvi dio koji je jako bitan, tu je vezano i pitanje imeovanja, druagi dio je vezan na pitanje onih sklapanja ugovora i svih drugih stvari, a teči za nas dio je bitan i evzano za uredbe sa zakonskom snagom. Jer se tehnička Vlada u tome rauzdoblju mora ograničiti da ne može uredbama sa zakonskom snagom mijenjati vrijedeće zakone na način da izh mijenja biti i u suštini. To smo imali slučaj za vrijme bivše Vlada koja je u tom razdbolju stvarno tako postupaka i mijenjala zakone. Prema tome nakon toga se točno mora odrediti i ovaj dio kada su održani izbori kada je konstituiran novi saziv sabora, mora se onda orediti kako ide taj tijek primopredaje vlasti. Jer pazite izraz primopredaja to je i sam izraz iprimo predaja daleko je uži od izraza prijenosa vlasti. Izraz primopredaja je za Vladu novu koja dolazi svečani čin za onu Vladu koja odlazi to je tužan čin. A to je znači primpredaja. Imamo i ugovotnom pravu kod ugovora da je znači u znak sugčlasnostai volje vrši se obavlja se primopredaja. Prema tome, ne znam zašto Vlada inzitsira na ovom svom nazivlju da je to zakon o postupku primopredaje vlati, pitajte koga hoćete jezičara, pitajte ljude na cesti. Znači izraz primkopredaja nije sve obuhvatan i zbog toga imamo amandman već na sam naziv zakona dato bude zakon o prijenosu vlasti. E sada znamo i sami da smo ovaj Zakon imali a mi smo ga ponudili i za vrijeme ... [[govornik se ne razumije]] saziva Sabora nije donešen nme bi gubili dane i dane u raspravi kakvo je stanje zatekla sadašnja Vlada od bivše Vlade. Zbog toga što bi se točno znalo kako i na koji način se obavlja primopridaja što sve treba biti sadržano i izvješću, pa ne bi svaki dan slušali drugu izjavuRecimo prvi puta je bilo da je deficit državnog proračuna 4,5%, pa ond je bilo 5.1, pa onda j ebilo 5,7% pa je bilo 6,6, pa je bilo čak 6,9. Onda ministar Šuker je bio u LOndonu pre,mijer kaže 6,6, na kraju je ispalo 6,3. Prema tome tu ne bi bilo pogađanja nego bi se odmah točno saznalo. Ali da bi se to provelo na pravi način jedan od bitnih stvari koje smo mi usvojim amandmanima i kazali, da je dio da mora čostojati odbor odnosno povjerenstvo a to je parlamentarno, koji će pratiti taj sam čin prijenosa vlasti i koji će činjenično i stručno konstatirati što i kako je. Nakon toga se Vlada nova koja je stupila na dužnost izvjetsi novi sazvi Sabor i više nećemo gubiti mjesece godine na tome kako je stanje bilo kad je Vlada nova preuzela od bivše vlade vlast. Nego bi se odmah trebalo postupati i raditi kako treab. POjedine odredbe su stvarno posebno odredba članka 5. je toliko neprecizna i da je imamo u ovom sadašnjem zakon da je zakon bio u ovome donešen u bivšem sazivu Sabora, odredba članka 5. govori otome da Vlada od dana raspisivanja izbora kaže se ne kaže se koji, ne smiije zaključivati Hrvatski je sklapati ugovore značjane vrijednosti. Veli osim ukoliko bi nezaključivanje misli se na nesklapanje ugovora, prouzročilo neznatnu materijalnu štetu, odnosno, ukoliko je zaključivanje ugovora nužno radi ispunjenja međunarodnih obveza Republiike Hrvatske a za poslove za koje se pretpostavlja da će biti okonačni do stupanja na dužnost Vlade nakon provedenih parlamentarnih izbora. Ugovor veli, zaključen suprotno odredbi stavka 1. ovoga članka je ništavan. Takva odredba ako ostane ona ništa ne govori nego će samo dati mogućnost novoj Vladi iako je to pravno opasno oglašavati neke ug ovore ništavnim. To bi bio nonsnes jedan pravni. Prema tome to vam ne drži vodu nikom dijelu. Zato smo mi išli amandmanom u tim dijelovioma. DA u takvoj varijanti pravilo je da Vlada ne može sklapati ugovore osim onih ugovora koje su posljedica već međunarodnog preuzetih obveza. I onih ugovora a ako ih Vlada ne sklopi da bi država pretrpila štetne posljedice. Ali uč tom dijelu onda tko može biti jedini mjerodaan onda je predsjednik države zbog toga što on jedini u tome dijelu legalni koji može dati mišljenje. Prema tome da se kasnije ne bi izvodile razno razne varijante. A sitaucija će biti sasvim drukčija kod novih izbora jer imati ćemo predsjendika Leticu koji će znati kako i na koji način reagirati. Također vezano za članak 7. zadnji puta sam govorio u ime kluba u članku 6. da ovaj dio d je obveza dužnosnika da moraju u roku 15 dana staviti svoj mandat na raspolaganje. Što će se reko dogoditi, sada je to članak 6. u varijanti jer nema kaznenih odredbi ako ne satvi mandat na raspolaganje. I sada se išlo jednom pravnom presumkcijom a to je da se smatra automatski da je mandat na raspolaganju. Ok. Ali idemo na članak 7. gdje se govori o trgovačkim društvima, i opet stara formulacija da ti članovi trgiovačkih društava moraju u roku od 15 dana staviti svoj mandat na raspolaganje. što ako ga ne stavi nema odgovora, nema kaznenih sankcija. Prema tome radi morala što sam zadnji puta rekao, ili idete u treće čitanje ili povucite ovaj prijedlog zakona. Hvala vam ljepa.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Peri KOvačeviću. U ime predlagatelja državni tajnik Palarić. Izvolite.
poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupniče, stavljanjem mandata na raspolaganje moralni je čin. Tko ne satvi mandat na rasplaganje i vlada ocjeni dan ije korektan i da ne radi dobro, i da ne može biti u njeziom timu Vlada će ga jednostavon razrješiti. To je već postojeća rješenje i ne treba ponavljati stvari što su riješene drugim zakonima. Evo samo toliko. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba IDSa uvaženi zastupnik DAmir Kajin.
Ja sam govorio o članku 6. i 7. zadnji puta je bila ista dikcija da su obveznici staviti dužnosnici. Sada je u članku 6. napravljeno da se smatra automatski da je mandat na rasplaganju. Ali u članku 7. to nije učinjeno. O tome sam ja govorio gospodine Palariću.
Zahvaljujem. Damir Kajin gubi pravo na raspravu. U ime Kluba HSSa, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospdoine državni tajniče. Gospođe i gospodo zastupnici.Pa i već samo izvješće odbora za zakonodavstvo bila je tiha sugetsija Vladi ili da se s ovim zakonom ide u treće čitanje ili da se naprosto pokuša popraivti amandmanima, Klub HSSa ne priječi pravo Vladi da predloži ovakav zakon, čak što više smatra potrebnim ruediti ovo područje, konačno jedan puta trebamo donjeti propis o načinu predaje primopredaje i čak i mislim da po meni nije bitan naziv zakona. Dali se to zove zakon o primopredaji ili predaji vlasti, značjniji je tekst zakona. Dijelom se slažem sa državnim tajnikom kada on govori da je moralna obaveza svakoga dužnosnika Vlade da stavi svoj mandat na rasplaganje, a da će ŽValda ocjeniti one koji jesu stavili mandat na raspolaganje pa će vagnuti dali su napravili jedan moralan čin i one koji nisu stavili pa ćeih razrješiit. Međutim mislim da to nije potrebno, nije naprosto potrebno pisati u zakonu odnosno obvezivati dužćnosnike Vlade da stavljaju mandate na raspolaganj ei slažem se s onim što je rečeno na Odboru za zakonodavstvo, već naprosto u zakonu treba dati pravo Vladi da razriješi određene dužnosnike i mislim da bi to trebala biti tema ovog zakona. No od viška glava ne boli i nećemo mi na tome inzistirati, ali neke stvari naprosto u zakonu bi trebalo promijeniti. Prije svega članak 5. stavak 1. nije dovoljno određen. Još bi sve bilo u redu da ne bi bilo stavka 2. u kojem stoji: Ugovor zaključen suprotno odredbi stavka 1. ovog članka je ništav. Znate u državi i poslije izbora pogotovo u državnoj upravi život teče dalje, kroz vrijeme dok se ne konstituira nova Vlada, dok nova Vlada odnosno ne bude imenovana u Saboru državna uprava naprosto mora raditi. Naravno da je potrebno propisati pravila igre i propisati koje ugovore Vlada ima pravo sklapati odnosno pojedina ministarstva, Vlada nije nešto što visi u zraku, a koje nemaju. Naime teško je odrediti tu i slažem se i s tim, imovinski cenzus do kojeg Vlada smije zaključivati ugovore, a poslije kojeg ne smije. Imate ugovora koji su po svojoj financijskoj težini teški, ali ih Vlada mora sklopiti. Ukoliko ih ne sklopi nastat će šteta za državu. Sugeriram dakle da se ako treba i amandmanom Vlade preuredi članak 5. stavak 1. jer je neodređen, a znate kad propisujete u stavku 2. ugovor je ništav, to znači ne proizvodi nikakav pravni učinak, time nije oduzeto pravo drugoj ugovornoj strani da tuži za naknadu štete. Time što je ugovor ništav i ne proizvodi učinke ne znači da druga ugovorna strana nema pravo naknade štete. I onda nešto o trgovačkim društvima. Znate evidentno je još uvijek na našim prostorima pravo svake politike da svoje ljude stavlja u nadzorne odbore pa i uprave trgovačkih društava. Nisam baš siguran znate kad se govori o roku od 15 dana pa onda od 60 dana u kom će roku Vlada razriješiti te ljude koje je postavila ranija Vlada, za to vrijeme se život u trgovačkom društvu zbiva. Nisam siguran da je dobra ta formulacija, ali ako je to želja Vlade mi se na taj dio nećemo osvrtati, ali članak 9. je doista jedna blanketna pravna norma koja nema nikakvih posljedica. Pazite razriješeni dužnosnik po prestanku dužnosti ima pravo na povratak na rad. Na poslove na kojima je radio prije imenovanja ili na druge odgovarajuće poslove kod poslodavca kod kojeg je radio prije imenovanja na dužnost i sve bi to bilo u redu kad bi bilo poslije tog članka 9. stavka 1., 2., 3. i neki stavak 4. ili idući članak u kojem bi bile propisane sankcije za nepoštivanje članka 9. Ovako je to naprosto blanketna pravna norma i poslodavca ne obavezuje na ništa, baš na ništa. Mislim da bi trebalo još nešto urediti. Naime u istom tom članku 9. stavku 3. se propisuje da ugovorom između dužnosnika koji stupa na dužnost i bivšeg poslodavca pobliže će se odrediti uvjeti i rokovi ostvarivanja prava iz stavka 1. ovog članka. Malo je nejasno da li je to zapravo njegovo zakonsko pravo, ugovorno pravo, što ako nema takvog ugovora i koji sadržaj zamjenjuje tekst ugovora ukoliko ugovor ne postoji. Mislim da je to trebalo preciznije urediti. I ono što je najvažnije za taj članak 9. čini mi se da članak 9. ne spada u ovaj zakon, ovaj Zakon o prijenosu vlasti, o primopredaji vlasti. Prava državnih dužnosnika su uređena zakonom ići će biti čak sutra i na dnevnom redu izmjene tog Zakona o obavezama i pravima državnih dužnosnika i mislim da je to tema koja spada prije u taj nego u ovaj zakon, ali predlagač se očigledno odlučio za ovu varijantu. I na kraju članak 10. je bespotreban u ovom zakonu. Naime, stoji doslovce ovako: Ukoliko razriješeni dužnosnik ne ostvari prava iz članka 8. i 9. ovog zakona misli se o povratku na rad, odnosno za razdoblje do ostvarenja prava ostvaruje pravo na naknadu sukladno na naknadu u kojem se uređuju prava i obaveze državnih dužnosnika. On uvijek po tom zakonu ostvaruje prava ako ne ostvaruje po drugom propisu. Mislim da je ta norma suvišna. I na kraju ja bih doista predložio da ovaj zakon ide u treće čitanje, mislim da ćemo dobiti jedan kvalitetniji propis. Nema nikakve žurbe da se taj zakon mora donijeti na ovoj sjednici Sabora. On može čekati jesen pa čak i kasnije, možemo dotle napraviti jedan bolji zakonski tekst, a ukoliko se Vlada odluči mislim da bi bilo dobro da i postojeći tekst prije svega uredi svojim amandmanima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku Vresku. U ime kluba SDP-a potpredsjednik Doma gospodin Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a bi se založio također da ovaj zakon ide u treće čitanje i to iz razloga načelnih, a i pojedinačnih primjedbi na tekst samog zakona. Prvo još uvijek ostaje načelno pitanje da li je uopće potrebno ovu materiju regulirati zakonom, jer u razvijenim demokracijama i u zemljama u kojima se dosljedno prakticira demokratsko ustroj i demokratska politika zna se da praktički nakon novih izbora, nakon konstituiranja Parlamenta i izbora Vlade sve osobe koje su imenovane ili birane na određenu dužnost od strane Vlade, odnosno Sabora trebaju i moraju i mogu biti razriješene, odnosno zamijenjene u tom kontekstu. I zbog toga je ako se takva načelna praksa zna, upitno da li je potrebno donijeti ovakav zakon. Međutim u našoj praksi političkoj i u našoj javnosti već je pomalo nametnuto stajalište kako je potrebno propisati koje su to sve dužnosti koje obavljaju osobe u izvršnoj i parlamentarnoj vlasti te u našim trgovačkim društvima i javnim ustanovama, za koje se očekuje da praktički kao moralni čin se podnese mandat na povjerenje novoizabranoj Vladi i da ona odluči da li će ih zadržati ili ne u funkciji. Pa ako je već takvo stajalište nametnuto i ako je to nekakva prijelazna faza u razvoju naše demokracije neka bude međutim tada treba dosljedno i konkretno i konzistentno urediti sve ove odnose. Mi u tom kontekstu postavljamo si vrlo ozbiljna pitanja pa i primjedbe iznosimo već na članak 2. ovoga zakona. U stavku 2. se između ostaloga kaže da svaki član Vlade kojem prestaje mandat detaljno izvješćuje o stanju i problemima u području djelokrugu tijela kojim su upravljali. To uopće nije točno. Oni ne upravljaju pojedinim tijelima samo nego su po Ustavu sukladno članku 114. odgovorni za područje rada za koje su osobno odgovorni, to je nešto drugačija definicija i oni su zapravo odgovorni sadržajno ne samo za upravljanje organima uprave nego za područje rada koje pokrivaju i u takvoj situaciji je sasvim drugačije je zapravo trebalo propisati njihovu odgovornost s jedne strane i s druge strane postavlja se pitanje da li je moguće detaljno izvijestiti o stanju u području rada koje pokriva jedno ministarstvo. Čini se da je to malo preambiciozna formulacija, jer sasvim sigurno da bi trebalo propisati da su dužni izvijestiti o kretanjima i stanju u području rada koje pokrivaju da bi zapravo one osnovne tendencije i pravce kretanja u području rada mogao sagledati novi ministar, odnosno novi član Vlade da bi mogao biti na odgovarajući način odgovoran i naravno poduzeti i provoditi odgovarajuću politiku. U članku 3. piše da je posebno Vlada treba sukladno članku 2. posebno izvijestiti o preuzetim, a ne podmirenim obvezama do dana primopredaje vlasti. E sada se ovdje postavlja vrlo ozbiljno pitanje. Da li se radi o podmirenim ili ne podmirenim preuzetim obvezama. Jer ako se radi o nepodmirenim preuzetim obvezama onda se zapravo radi o izvješću o svim ugovorima koje je Vlada sklopila, koji imaju materijalne ili financijske posljedice ili nekakve sadržajne odredbe za Vladu i za buduće poslovanje uopće i položaj države. U takvoj situaciji je to preozbiljno i prezahtjevno, pazite to zapravo znači izvijestiti o svim međunarodnim ugovorima koje je država sklopila bilateralnim i multilateralnim iz kojih proizlaze za državu određene financijske itd. obveze o kreditima i tako redom i naravno o svim onim koji su konkretno vezano za odnose, poslovne odnose u koje država stupa sa određenim subjektima a gdje ugovore sklapa u ime države, Vlade Republike Hrvatske ili pojedino resorno ministarstvo naravno na unutrašnjim tržišnim i poslovnim odnosima u državi. Mislim da to jednostavno nije moguće i da bi trebalo tražiti drugu formulaciju, ja ne mislim da o tome ne treba izvijestiti novu Vladu, dapače treba izvijestiti i o onim obavezama koje su preuzete a koje eventualno nisu dospjele ali u jedan ... način a ne na način koji ovako kako piše posebno izvješće o preuzetim, to je zapravo nemoguće i zapravo treba povući ovu distinkciju razliku između dospjelih a nepodmirenih obaveza i onih obaveza koje su općenito preuzete. Posebno je pitanje formulacija članka 5. stavak 1. znate ovdje se kaže da Vlada može sklopiti zapravo zaključiti Ugovore značajnije vrijednosti ukoliko ne bi zaključivanje tih ugovora prouzročilo značajniju materijalnu štetu odnosno ukoliko je zaključivanje ugovora nužno radi ispunjenja međunarodnih obaveza Republike Hrvatske. Postavlja se prvo materijalno pravno pitanje a što je s onim ugovorima koje propuštanje ili nezaključivanje ili nesklapanje od strane Vlade Republike Hrvatske se ne bi omogućila veća korist za Republiku Hrvatsku, zato neće izazvati nikakvu štetu ako se ne sklope, ali će onemogućiti ostvarivanje određene koristi za Republiku Hrvatsku i njene gospodarske subjekte ako se ne sklope. Ovaj stavak 1. takvu situaciju nije zamislio, on je samo propisao da može sklopiti one ugovore vezano za provođenje međunarodnih ugovora ili eventualno one ugovore koji će spriječiti nastanak štete, međutim ostvarenje koristi nije, dakle jedno ... potpuno krivo u odnosu na razvoju koncepciju koja je jedna suvremena državna politika mora voditi i provoditi i u takvoj situaciji je sasvim jasno da je i stavak 2. koji je propisan po kojem ugovor zaključen suprotno odredbi stavku 1. je ovaj ništavan, da je ovakav kakav je propisan zapravo uopće ne stoji jer prvo takav ugovor koji Vlada sklopi čak ako je i suprotan stavku 1. prema trećem neće biti ništa, prema trećima će se morati ispuniti pogotovo ako se radi o međunarodno pravnom subjektivitetu i recimo ako se radi o ulaganju financijskog kapitala, jer po Ustavu nije on više ništa s obzirom da se mora biti posebice zaštićen. Dakle, zakonom ga nije moguće proglasiti ništavnim može se stvoriti uvjeti da on bude ... i dati zakonom propisati eventualno da Vlada Republike Hrvatske će takve ugovore eventualno preispitati, vidjeti da li su štetni itd pa da onda pute sudske instance ih nekako ne proglasi ništavnim, ili eventualno dođe u pitanje da ih otkaže u odnosu na treće i da vidi zapravo što je korisno a što nije. Naravno u takvoj situaciji je sasvim jasno da se mora voditi posebno računa o tom pitanju. Slična situacija je sa člankom 6. a u vezi sa člankom 7. Prvo, u članku 6. stavku 2. se ne razlikuje pitanje čina razrješenja od čina ponovnog imenovanja, jer ovdje se kaže Vlada će u roku od 60 dana donijeti odluku o razrješenju odnosno ponovnom imenovanju, drugim riječima neovisno o tome neku će odluku donijeti. Ili će donijeti odluku o ponovnom imenovanju imenovane osobe ili će imenovanu osobu razrješti pa eventualno nekog drugog imenovati. Prema tome, ako je netko imenova na dužnost na kojoj jest i na kojoj se nalazi nema nikakvog razloga da bude ponovno imenovan na tu dužnost, prema tome, treba postaviti sasvim otvoreno drugačije pitanje, ovdje se mora postaviti pitanje da svi moraju dati mandat na povjerenje a Vlada će ocijeniti prihvaća li taj mandat, i imenuje drugu razrješuje, imenuje drugog ili će zapravo ponovno imenovanje koje već postojalo potvrditi a ne izvršiti, ponovno imenovanje. Time da se aktualizira i suvremena odnosno nova Vlada sa svojom vlašću. Slična situacija sa člankom 7. ovdje unešena, ipak, automatizam po našem mišljenju jer su oni dužni članovi trgovačkih društava, nadzornih odbora odnosno skupština trgovačkih društava za koje Hrvatski sabor utvrdio da su od posebnog državnog interesa kaže se stavljaju u tim tijelima na raspolaganje tijelu koje ih je imenovalo svoj mandat. Ovdje se prvo postavlja pitanje što je sa onima koji su izabrani, oni izgleda ne bi trebali stavljati mandat na raspolaganje ja podsjećam da po Zakonu o trgovačkim društvima u trgovačkim društvima skupština i bira članove nadzornog odbora ne imenuje. Drugo pitanje u ustanovama i pojedinim institucijama koje imaju posebni karakter vezano za ... posebnog zakona. Drugo pitanje koje iz ovoga proizlazi jeste što je sa tijelima koje su pandan ili odgovarajući nadzornom odboru kao što su upravna vijeća u ustanovama i poduzećima od javnog značaja. Da li i oni moraju dati ili ne moraju dati mandat na povjerenje tijela koje su ih imenovale odnosno birale. Treće, što ako oni ne daju tijelima koje su ih birali primjerice mandat na povjerenje to su skupštine, što će tada Vlada učiniti neovisno o tome što se radi o poduzećima i trgovačkim društvima ili ustanovama za koje se odlukom Hrvatskog sabora utvrdilo da se radi o društvu od posebnog državnog interesa, zbog toga bi to trebalo jednostavno precizirati jer ovako kako je postavljeno zapravo otvara prostor da se može rastezati norma koja je ponuđena. Naravno da je po našem uvjerenju zapravo sljedeća tri članka su u biti suvišna. Članak 8., članak 9., članak 10. su članci koji su inače regulirani Zakonom o izmjenama i dopunama zakona o državnim dužnosnicima, odnosno zakona o pravima, saborskih zastupnika, gdje se zapravo rješava pitanje položaja državnog dužnosnika koji je došao na dužnost iz pojedinog poduzeća odnosno trgovačkog društva i koji se ima pravo vratiti u to trgovačko društvo pod uvjetom, tamo piše sporazum a ovdje predlaže se ugovorom a ako se radi o dužnosnicima koji su došli iz državne uprave da se imaju pravo vratiti na iste poslove, da ih se rasporedi ili na poslove za koje imaju odgovarajuću stručnu spremu ali naravno u roku od 30 dana. Zbog toga ja osobno mislimo i mi iz Kluba zastupnika SDP-a mislimo da nije potrebno ponavljati te odredbe o članku o primopredaju, o Zakonu o postupku primopredaje vlasti iz prostog razloga jer članak 8., i člnaka 9. i članak 10. nisu vezani uz materiju primopredaje vlasti nego se radi zapravo o utvrđivanju prava i obveza dužnosnika i prestanku i pravima koje dužnosnici imaju nakon prestanka mandata bez obzira da li se radi o isteku mandata, da li se radi o razrješenju ili ... tim da drugo, tim da podsjetim da se ovdje radi, ili pokušava ovdje u članku 8., 9. i 10. generalno ovo pitanje urediti a zakon koji ćemo imati uskoro na ovoj sjednici na dnevnom redu na raspravi je vrlo precizan on kaže da na to pravo ima pod uvjetom da se radi o jednom mandatu eventualnoj o 5. godini nakon toga ne bi mogao imati. E, sada se javlja stanovita koalizija i u takvoj situaciji je sasvim jasno da zapravo treba preispitati potrebu članka 8., 9. i 10. da uopće ostanu u ovom zakonu. To tim više što u članku 9. stavku 3. se govori da se ugovorom između dužnosnika koji stupa na dužnosti bivšeg poslodavca, pobliže će se odrediti uvjeti i rokovi ostvarivanja prava iz stavka 1. ovog članka odnosno povratka na posao to može dovesti u poziciju da dođe do sukoba interesa budućih dužnosnika sa bivšim svojim poslodavcem i eventualno budućim poslodavcem u odnosu na uvjete pogotovo kada se kaže uvjeti i rokovi, jer on jednostavno može zahtjevati određeno pogodovanje koje ne mora biti izravno nego neizravno recimo kroz predlaganje pojedinih Zakona ili provođenje pojedinih zakona način njihova tumačenja itd u odnosu na tog poslodavca da mu se zapravo na taj način osigura kvalitetniji i povoljniji položaj u odnosu na sve druge poslodavce na tržištu. Zbog svih tih razloga Klub zastupnika SDP-a predlaže predlagatelju da predloži i prihvati rješenje da ovaj Zakon ide u treće čitanje a do trećeg čitanja da se pokušaju precizirati i doraditi sve ove odredbe koje u načelu s obzirom na ideju koju nude su prihvatljive ali ih treba razraditi, doraditi i u tom segmentu praktički otvara mogućnost da se rješi jedno pitanje na dugoročan i kvalitetan način iako je upitno pitanje da li je uopće potreban taj Zakon ponovno ponavljamo s načelnog aspekta, ali ako smo se opredijelili da u ovoj međufazi je potreban onda to treba precizirati tako kvalitetno i dobro da ne bude norma rastezljiva i da se ne može tumačiti na više načina ista norma u odnosu na iste ili slične slučajeve, nego mora biti dosljedno provđena u svim slučajevima jednako. Hvala lijepa.
Zahvaljujem potpredsjedniku Doma gospodinu Arloviću. U ime Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ovo je zakon kojim popunjavamo jednu pravnu prazninu u našem pravnom sustavu, jer se njime reguliraju pravila primopredaje ili prijenosa vlasti. Da li je zakon potreban u prvom čitanju, mislim da smo bili gotovo suglasni da ga je potrebno donijeti. Sjetimo se samo koliko je bilo rasprave, koliko je bilo riječi, koliko je bilo emocija oko toga, da li je nekog dužnosnika trebalo razriješiti, da li to razriješenje ima političku pozadinu, da li je deficit proračuna 4,5, 6,7% i mislim da smo imali takav zakon da bismo sve te ili veći dio tih rasprava izbjegli i eliminirali i imali bi jednu daleko čistiju i jasniju situaciju. Radi toga gledajući znači nekakav naš politički ambijent u kojem djelujemo mislim da je zakon u svakom slučaju potrebno donijet. Što se samih odredbi tiče i ovih nomotehničkih primjedbi, ja bih rekao koje su iznijete one u dobrom dijelu su opravdane i zapravo smo i sami na Odboru za zakonodavstvo upozoravali na određene propuste i mislim da Odbor za zakonodavstvo već i pripremio određeni broj amandmana, pa kao i drugi zastupnici i mislim da sa tim amandmanima zapravo bitno možemo poboljšati ovaj zakon koji je pred nama. Nedvojbeno je najopasnija po meni odredba članka 5. stavka 2. gdje se kaže da ugovor koji je sklopljen protivno odredbi stavka 1. je ništav. To dovodi zaista do jedne pravne nesigurnosti, jer Republika Hrvatska u pravnom prometu zapravo pravni subjekt kao i svaka druga obična firma kao neko trgovačko društvo. Ukoliko znači neko trgovačko društvo sklopi ugovor sa Republikom Hrvatskom, poduzme pripremne radnje za ostvarenje, realizaciju tog ugovora i sada nakon primopredaje vlasti dođe netko i kaže, e taj ugovor vam je ništav, jer nije sukladan ovom Zakonu o primopredaji vlasti, mislim da je to nešto što zapravo niti sa ustavno pravnog aspekta ne bi bilo opravdano, a na koncu konca ništavost je kategorija koja se propisuje Zakonom o obveznim odnosima. I mislim koliko sam vidio zapravo postoje i amandmani vezano za taj stavak, ja vjerujem da će Vlada dobar dio tih amandmana prihvatiti. Ali ono što je značajno donošenjem ovog zakona izbjegli bismo ove žućne rasprave kod sljedećih primopredaja vlasti kod sljedećih izbora i konstituiranja nove Vlade, izbjegli bismo rasprave o revanšizmu, o čišćenju, o politički podobnima i nepodobnima. I zato u svakom slučaju zakon treba donijeti. Da li treba ići u treće čitanje, mislim da ukoliko Vlada jedan dio amandmana koji su ovdje vrlo korektno predloženi prihvati, mislim da ga možemo donijeti u ovom čitanju. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj zakon. A nadam se da će i Vlada podržati jedan dio amandmana koji su ovdje podnijeti. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovani kolega. U ime Kluba zastupnika LIBRE, poštovani kolega Jozo Radoš. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. U ime Kluba LIBRE najprije moram reći naš temeljni stav da ovaj zakon treba donijeti, ali ovaj zakon sam po sebi zapravo neće puno toga riješiti. Možda će neke dileme eliminirati, ali zapravo pitanje primopredaje vlasti i svih ovih vrlo neugodnih i neurednih odnosa koji nastaju u društvu prilikom primopredaje vlasti nije samo pitanje zakona, nego je pitanje političke volje, pitanje želje, političke kulture da se neka pitanja riješe na odgovarajući civilizirani način. A naravno to pitanje ne može riješiti niti jedan zakon i to je pitanje koje će se riješavati vjerojatno dugi niz godina, naravno da bi bio naš interes kao zemlje i kao naroda da to bude što je moguće kraće. Da imamo civilizirane predaje vlasti, u kojima je jasno što se naslijedilo od bivše vlasti, a ne da se stalno mjesecima, pa možda čak i godinama navodno otkrivaju neke nove stvari koje se nisu znale u početku primanja vlasti. To je nešto što je potpuno štetno, što unosi nered u politički život i što naravno što je još opasnije može biti alibij da se ništa ne radi. Da se ne provodi odgovarajuća politika i da se za tu politiku odgovara, nego se stalno stvari vraćaju nazad i stalno se optužuje neka ranija bivša garnitura vlasti, da je ostavila dugove, da je loša vladala itd., i time se zapravo gubi smisao politike. Mi smo toga bili svjedoci proteklih pola godine u Republici Hrvatskoj. i svakako bi bilo dobro da se stim stane. Ali ponavljam to neće moći učiniti ovaj zakon, a pogotovo neće moći pomoći nikakva povjerenstva. Jer to je ipak pitanje političke volje i teško je naći povjerenstvo koje bi bilo nezavisno, koje bi moglo doista arbitrarno sa autoritetom, a nezavisno reći primopredaja vlasti je učinjena sa tim i tim manjkavostima. To je nažalost vrlo teško očekivati u našim Hrvatskim uvjetima. Ali dobro je da se definira jedan krug dužnosnika koji prilikom smjene vlasti trebaju očekivati da mogu biti smijenjeni. Da se ne bi stalno preko javnosti ili unutar ministarstava čule žalopojke o tome kako se vrši nekakav revanšizma, pa jedna vlast drugu optužuje za revanšizam, a poslije toga radi sve isto ili još nekoliko za nekoliko razina gore. Prema tome, mislim da je dobro što smo u članku zakona definirali dužnosti svih onih dužnosnika koji trebaju biti ili mogu očekivati da mogu biti smijenjeni i da smjenu ne doživljavaju kao izraz političkoga revanšizma, nego kao normalnu političku volju onih koji dolaze na vlast i imaju pravo dakle upravljati sa državom, odnosno sa pojedinim segmentima Vlade i njenih institucija. No, bit će tu stanovitih naravno također poteškoća. Pitanje je što sa nižim razinama vlasti? Da li ovo znači da su one niže razine vlasti, visoki državni službenici koji nisu ovdje da se oni ne mijenjaju, to naravno ne bi bilo dobro. Jedan dio tih službenika u nas koji nemamo do kraja izrađenu kulturu i nezavisnost, stručnost tih službenika je došao na ta svoja mjesta također zahvaljujući onome što se u narodu kaže laktašenje, dodvoravanje i naravno u konačnici politička podobnost. Jedan dio. Ja to govorim naravno zbog onih koji nisu na takav način došli i naravno zbog toga da bi u konačnici mogli stvoriti doista nezavisne, stručne i prema kriterijima imenovane državne službenike koji onda ne bi ovisili o politici. Toga nažalost kod nas u potpunosti u Hrvatskoj nema niti na nižim razinama. Kada se mijenja vlast, postoji stanovita neisigurnost već do razine, odnosno čak do razine načelnika pojedinih odjela. Jer se očekuje da bi moglo doći do smjena, jer su neki od tih ljudi zato što su se bez izravne veze sa nekom strankom na vlasti zapravo došli na te pozicije zahvaljujući nekim političkim vezama, i zbog toga postoji ta, zapravo za državnu upravu vrlo nepovoljna nestabilnost i to bi bilo dobro spriječiti ali naravno to nije pitanje koje može regulirati bilo koji zakon pa tako niti ovaj zakon. Inače, kad smo kod toga da ovaj zakon neće moći riješiti niz tih pitanja ali unatoč tome što će dakle njegov doprinos biti skroman treba ga pozdraviti ja bih ukazao da nekoliko odredbi ovoga zakona koje nije bilo moguće izbjeći a koje će služiti kao alibi da se ponovo radi na isti način, da se optužuje bivša vlast a to su odredbe članka 8. odnosno članka 4. i članka 5. koji govori o tome da od dana raspisivanja izbora nema više imenovanja ali iznimno ih može biti. Što to znači iznimno i kako će to tumačiti nova vlast, to je naravno pitanje ali se ipak tu radi o imenovanju vršitelja dužnosti pa je to blaži oblik je li tako. Ali je članak 5. u tom smislu vrlo, vrlo širok za razne interpretacije i ukoliko ne bude bilo volje da se i naravno sposobnosti da se primopredaja izvrši na civiliziran način onda ova odredba da se ugovori ne smiju zaključiti ali osim znatne materijalne štete koja bi zbog nezaključivanja mogla biti nanijeta državi to može biti korišteno za osporavanja, za napade i za sličnu ovu političku retoriku ili folklor koji smo imali otprilike gledati i slušati proteklih mjeseci iza kojih se nadam da je negdje blizu kraja. Pogotovo je odredba i o tome je jedan kolega govorio opasna odredba da su svi ugovori koji se tako sklope ništavi. Mislim da je hrvatski izraz ništavni ali je pitanje da li tako opasna odredba smije stajati u zakonu. Ako taj ugovor bude sklopljen i već bude proizvodio odgovarajuće pravne i stvarne učinke pitanje je da li tako stroga odredba smije stajati u ovome zakonu i zato bih na tragu onoga što je govorio čini mi se kolega Bošnjaković ispred HDZ-a zamolio ili savjetovao predlagatelju da malo razmisli o tako oštroj formulaciji jer ta formulacija unosi pravnu nesigurnost u funkcioniranje države a pogotovo onih segmenata koji posluju sa državom a koji nisu odgovorni zato što država dobro ne radi nekakav svoj posao. I na kraju bih skrenuo pozornost na nekoliko nelogičnosti ili bar jednu ključnu nelogičnost u ovome zakonu. U članku 8. kada se radi o službeniku koji je dužnosnik postao iz sustava državne uprave kaže se da se ima pravo vratiti na posao ukoliko postoji slobodno službeničko mjesto a za osobu koja se vraća u institucije izvan države kaže se jednostavno da se ima pravo vratiti na isto ili odgovarajuće mjesto. Ja mislim da ako treba nekome osigurati na neki način izvjesnost povratka onda to svakako treba državnom službeniku koji je bio u državnoj upravi. Prema tome, i za državnog službenika se ne smije ostaviti ova formulacija ukoliko postoji odgovarajuće mjesto. Državni službenici koji dolaze sa visokih dužnosničkih mjesta često puta ne dolaze baš u najbolju atmosferu i ako se ostavi ova formulacija doći će do stanovitog šikaniranja tih ljudi a mislim da to nije u redu i u pogledu zaštite njihovog prava na rad. Prema tome, formulacija u članku 8. mora biti ista ili približno ista. U smislu ista kao što je i formulacija članka 9. a to znači da državni službenik se ima pravo povratka na svoje bivše radno mjesto ili na radno mjesto sa sličnim opisom poslova, inače to neće biti dobro jer državni službenici neće biti ravnopravni sa ostalim dužnosnicima koji su došli u državnu službu kao dužnosnici iz nekih drugih vanjskih struktura. Evo, mislim da bi dakle te primjedbe koje ovdje izlažem u ime Kluba LIBRE trebalo prihvatiti jer da bi one svakako poboljšale ovaj zakon i ponavljam našu temeljnu ocjenu. Ovaj zakon će pomoći malo ali taj zakon niti jedan drugi zakon da je sto puta veći i bolji od ovoga ne bi bio u stanju riješiti nedostatak, nadomjestiti nedostatak političke volje da se primopredaja vlasti dogodi u nekom kratkom roku, da bude civilizirana, da ne ostavlja iza sebe repove i da ne unosi nered u politički život zemlje. To ne može osigurati zakon, to treba osigurati naravno politička volja i politička kultura ali će u nekom segmentu bar u jednom malom segmentu ovaj zakon neke stvari ipak učiniti jasnijima. I zbog toga u ime Kluba LIBRE mi podržavamo usvajanje ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala vama, kolega Radoš. U ime Kluba HNS-a i PGS-a poštovani kolega Dragutin Lesar. Izvolite, kolega Lesar!
Štovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Eto, neki su u Portugalu, neki u korneru, neki u opsajdu a mi u sabornici raspravljamo o jednom veoma značajnom zakonu jer kada smo prvi put čitali ovaj zakon sabornica je bila puna, ovdje su sjedili i ministri, mediji veliki interes a očito u finišu u raspravi u usvajanju ovog zakona nešto je interes ipak manji. No, kažu da je nogomet najvažnija sporedna stvar na svijetu pa budimo tolerantni. Kada je bilo prvo čitanje ovog prijedloga zakona postavio sam direktno pitanje predstavniku Vlade da li će se pitanje primopredaje vlasti ili prijenos vlasti na lokalnom i regionalnom nivou utvrditi Zakonom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi ili ovim, nisam dobio nikakav odgovor ni iz jedne izjave nastupa nikoga do sada nisam mogao prepoznati što Vlada i na koji način i kojim zakonom misli regulirati pitanje prijenosa vlasti u općinama, gradovima i županijama i to pitanje ponovno sada direktno postavljam državnom tajniku sa zamolbom da nakon mojeg izlaganja odmah da odgovor. U kojem zakonu će se pitanje prijenosa vlasti regulirati u lokalnoj i regionalnoj samoupravi, i kada normalno? Drugo, rekao sam tada i ponavljam da ne bude dvojbe da je ovaj zakon Hrvatskoj potreban, da je šteta što ga nismo donijeli prije tri, četiri ili deset godina i svi oni koji su ga propustili donijeti napravili su grešku, pogrešku i spram sebe samih, svojih birača i odgovornosti koju su imali kad su imali vlast. No, dozvolite par primjedbi ili apela jer već sam umoran od pisanja amandmana i pokušaja pomaganja Vladi da zakoni koje ćemo usvojiti budu što kvalitetniji. U članku 3. djelomično se pokuša riješiti problem kojega smo svjedočili unatrag šest mjeseci pa i na prošlom zasjedanju i svađali se i prepirali oko toga kakve su državne financije preuzete ili predate, kakvo je stanje u proračunu, državnoj riznici, deficitu i svemu ostalom. Raspravljajući tada o tome rekao sam da očito u ovom zakonu ćemo trebati ipak unijeti jasnije odredbe a članak 3. koji je ponuđen ne rješava nijedan problem mogućih polemika i nije točna tvrdnja da Vlada sama sebi ograničava ili stavlja određene obaveze jer ovakve definicije kao što su tate i u članku 3. su poput žvakaće gume, odnosno svatko od nas ovu odredbu može tumačiti kako god želi. Pa bi možda bilo dobro da Vlada sa svojim amandmanom članak 3. douni, dakle odnosi se na obavezu bivše Vlade da novu Vladu izvjesti o preuzetim ali ne podmirenim obavezama do dana primopredaje vlasti, po nastavku, po modelu i obrascima MMF-a. Međunarodnog monetarnog fonda ili možda Svjetske banke ili Europske banke za obnovu i razvoj. Ja ne znam. Ali ni jedan obračun, ni jedan podatak, ni jedan iskaz koji je bio rađen po hrvatskim propisima i obračunima nije bio predmet suglasja. Jedino u ćemu smo morali se suglasiti i prihvatiti kao činjenicu je ono što se izračunalo u Washingtonu a ne u Zagrebu. Pa prema tome bilo bi dobro da zaista u tom Zakonu upišemo da pitanje preuzetih a ne izvršenih obaveza, dakle prenjetih obaveza po bilo kojoj obvezi obračunavamo po metodologiji MMF-a i onda više ne moramo se dvoumiti da li je bivši ministar financija državnu riznicu, novom ministru financija predao po obračunu koji više ne može biti predmet sporenja niti prepreka novom stand by aranžmanu niti uvjetim povlaćenja eventualno ranije ugovorenih ili dogovorenih kreditnih linija. Bez obzira da li će nova Vlada procijeniti da li su oni Hrvatskoj potrebni ili ne. Nadalje, u članku 6. propisuju se ili taksativno navode dužnosnici ili funkcije koje su pokrivene ovim Zakonom u smislu stavljanja mandata na raspolaganje. Rekao sam raspravljajući u prvom čitanju da dolazimo do jednog paradoksa da Vlada ili vlast koja predlaže ovaj zakon nastoji da toga bude što manje, a oporba će uvijek tražiti što više, nadajući se da ona bude nova vlast. I ovdje se zadržalo na državnim funkcijama, pa nešto malo dionička društva ili trgovačka društva ali ako koristimo iskustva iz ove sabornice unazad 6 mjeseci onda bih ja postavio i pitanje a zašto u članku 6. ne uvrstiti i ravnatelje ustanova, jer najveće sporove, javne polemike i svađe imali smo kod ustanova, kod bolnica. Da li šefovi bolnica u državnom vlasništvu, dakle državnih klinika idu ća ili ne idu? Pa možda i šefovi labaratorija u bolnicama, ja ne znam?! Ali ovdje ovim Zakonom ... [[Govornik se ne razumije.]] nisu. A oni jesu bili predmet spora u nazada 6 mjeseci a svi smo tvrdili pa i predstavnici Vlade da je cilj ovog zakona zajednom uvijek skinuti svaku moguću dilemu, natezanje i raspravu i podmetanje o tome da li nekakva smjena jeste ili nije revanšizam. Ovdje ta područja niti ne diramo a podsjećam da su opće bolnice u vlasništvu županija ali da je i država vlasnik bolničkih klinika. Dakle, pitam, da li to znači da ova Vlada odustaje od toga da predmet smjena nakon izbora budu i šefovi klinika? Ili je to pravilo vrijedilo samo sada i više nikada?s Postoji i odredba u članku 5. da stara Vlada od dana raspisivanja izbora ne smije zaključivati ugovore značajnije vrijednosti osim ako. Neka mi netko od pravnika ili ekonomista protumači pojam "značajnija vrijednost". Što to znači? Što je to "značajnija vrijednost" u resoru pravosuđa, policije, zdravstva, državne riznice, dakle bilo što? Ja sam ponudio amandman da to bude 10% proračunske stavke. Ne znam da li je najpametnije rješenje ali je pametnije, određenije i čišće od pojma "značajnije vrijednosti". Jer oprostite, za bivšu Vladu značajna vrijednost može biti 100 milijuna a za dolazeću Vladu 10 milijuna. I opet ćemo nakon izbora 6 mjeseci potrošiti na propitivanje da li su potpisivani ugovori značajnije ili ne značajnije jer suprotno od značajnije valjda je ne značajnija vrijednost. I završavam sa primjedbom a i obrazloženjem svogeg amandmana na članak 9. Članak 9. vraća u Hrvatsku zakonodavstvo pravo dužnosnika da se vrati poslodavcu kod koga je prije radio. To pravo i zakonsku regulativu izbacilo se iz Zakona o radu krajem ili sredinom prošle godine. Kada smo raspravljali početkom godine o setu tih zakona upozoravao sam da nema niti jedne regulative koje bi to područje reguliralo i tada su mi predstavnici Vlade rekli da lupetam gluposti. Sutra ili prekosutra ćemo raspravljati o tri zakona pravima državnih dužnosnika, pravima saborskih zastupnika i o lokalnoj i regionalnoj samoupravi gdje se vraća i uvodi pravo da ugovor o radu miruje do 5 godina nakon stupanja na dužnost, vraća se, uvodi se iz Zakona o radu u ta tri područja. Jer je među mnogim državnim dužnosnicima pa i saborskim zastupnicima nedostatak te odredbe izazvao otkaze, otkaze. Međutim, ova odredba u članku 9. je u potpunoj suprotnosti sa ovih tri zakona o kojima ćemo raspravljati sutra ili prekosutra jer ona tri zakona, mirovanje ugovora limitiraju na pet godina a ovdje u članku 9. nema limita nego kaže da se ima pravo vratiti. Pa se po ovoj odredbi članka 9. može tumačiti i nakon 20 godina. A onda tri zakona vele do 5 godina a nakon isteka 5 godina po sili zakona mirovanje Ugovora o radu više nema. I zbog toga sam dao i drugi amandman da se i u članku 9. dodaje nastavak tog stavka ili novi stavak da se to pravo ili ta odredba vrijedi do 5 godina kako bi i ovaj Zakon bio suglasan, istovjetan onima koji su došli iz drugih resora očito ni isti, ni isti kao i ovdje. I sama činjenica da imamo zakone pred sobom koji nisu u tom dijelu usklađeni i na različiti način reguliraju ista prava, istih ljudi, iste skupine dužnosnika dokazuje da u Vladinim koordinacijama ne postoji suglasje ili da se isti zakoni ne rasprave. I zbog toga molim, dakle ponavljam molim državnog tajnika da razmotri posebice ovaj moj drugi amandman kako ne bi bili u situaciji da nakon usvajanja i ovoga imamo zakonske propise na koji na tri različita načina reguliraju prava dužnosnika, dakle svih nakon prestanka mandata. Isto tako stav kluba o tome da li ćemo glasati za ovaj zakon ili ne ovisi i o stavu Vlade o našim podnjetim amandmanima oko toga i ponavljam, pitanje i molim odmah odgovor. Ako je problem prijenosa vlasti na državnom nivou potrebno regulirati zakonom mislim i pitam kojim zakonom i kada će Vlada ponuditi reguliranje pitanja prijenosa ili primopredaje vlasti na lokalnom i regionalnom nivou? Hvala lijepa.
Hvala vama poštovani kolega. Poštovane kolegice i kolege isteklo je vrijeme za prijavljivanje rasprave od po 10 minuta. Riječ ima predstavnik predlagatelja, gospodin Palarić. Izvolite gospodine.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici, Vlada priprema reformu lokalne samouprave kao što je već rečeno i ona će biti u, u paketu zakona predočeno ovom cijenjenom domu sa prijedlogom da se usvoji. Naš je plan da svi ti zakoni budu na vrijeme prije sljedećih redovnih izbora usvojeni. Ukoliko se ocijeni da je postupak primopredaje vlasti na razini, na lokalnoj razini problematičan mislim da možemo doraditi zakonske prijedloge na kojima sada radimo i ja ću uzeti u obzir ovaj vaš prijedlog i pokušat ćemo na analogan način riješiti Zakonom o lokalnoj samoupravi. Pitanje je, ovaj, kako će biti sudbina tih zakona ali mi ćemo o tome voditi računa. Iako je do sada primopredaja vlasti išla uglavnom bez velikih tenzija i tu se uspostavila jedna visoka razina kulture. Samo bih još, rekao bih još nešto u pogledu primjedbi da Vlada nije koordinirana sama sa sobom, da moramo voditi računa da je Vlada predlagatelj ovog Zakona, a ova tri zakona o kojemu će se naknadno raspravljati je predlagatelj Odbor za izobr, imenovanje tako da u tom dijelu nije bilo koordinacije između Vlade i Odbora... ... [[Upadica se ne razumije]] Hrvatski sabor je samostalno tijelo državne vlasti i ja vjerujem da će se u zakonodavnoj proceduri rješenja uskladiti ukoliko, uvijek postoji ono pravilo “legs posteriori” ili “legs specialis” koje se primjenjuje ukoliko bude razlike između zakonskih rješenja. Eto hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda poštovani kolega Lesar.
Netočan je navod da Vlada ne zna za ove prijedloge odnosno da je samo Odbor za izbor, imenovanje, je Vlada dala pozitivno mišljenje.
Nije bio ispravak netočnog navoda jer je predstavnik predlagatelja gospodin Palarić kao ravnatelj državne uprave govorio o tome da ti zakoni nije predlagatelj Vlade i da nisu išli na vladine koordinacije, a ne da li je Vlada upoznata ili nije. Kolega, ... ... [[Upadica se ne razumije]] Ne daje mišljenje koordinacija, nego daje Vlada. Kolega Radoš ispravak netočnog navoda.
Gospodin državni tajnik je, reče da je u Hrvatskoj uspostavljena prilikom primopredaje vlasti visoka razina političke kulture. Ja smatram da je to izrazito netočan navod. Ono što se događalo i događa u prvoj polovici ove godine, osim ako državni tajnik ima zapravo puno, puno različite kriterije od mojih, svakako svjedoči o niskoj razini političke kulture prilikom primopredaje vlasti. Hvala vam.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika. Prvi na redu je poštovani kolega Stazić. Njega nema, gubi pravo govora o ovoj temi. Zatim je kolegica Ingrid Antičević-Marinović. Želite raspravljati? Da. Izvolite poštovana kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, poštovani predsjedniče Vlade. Sigurno da jedno stabilno i pravedno političko uređenje zahtijeva osim zakona i izvjesna nekakva bazična zajednička uvjerenja jedne zajedničke moralne vrijednosti jedne građanske vrline također. Kada se donosi bilo koji zakon sigurno je da za njega postoji jedna politička platforma, jedan stav, pa ja bih rekla i jedno moralno uvjerenje da tako treba postupati. Prema tome mislim da je to upravo ono što je sporno u ovom Konačnom prijedlogu zakona o postupku primopredaje vlasti jer evo nakon smjene vlasti događale su se situacije u kojima kako se Vlada ponašala, sasvim suprotno nego što sada, nego što je istovremeno predlagala najprije prvo čitanje Prijedloga zakona o primopredaji vlasti, a sada evo i Konačni prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti. Pa eto tako smjenjivi nakon promjene vlasti ostaje tajnik Vlade, zamjenik tajnika Vlade, državni tajnik, tajnik Ministarstva, pomoćnici ministara, predstojnik ureda. Dakle nešto što uopće nikada i nije bilo sporno niti je izazivalo ikakve sumnje i podozrenja. Nedavno je i sam ministar Hebrang rekao: “Pa naravno ravnatelji bolnica jesu političke osobe. To su politička mjesta.” Međutim mi ovdje ne vidimo da će se i oni u slučaju smjene vlasti smjenjivati. Gdje su direktori državnih poduzeća? Što je sa razinama upravitelja u carini, policiji koji se svi sreda smjenjuju? Nemamo ništa ako je to, ako je to, ako su to politička mjesta, a očito da Vlada kad to čini misli, e zašto onda predlaže kada dođe do promjene vlasti drugačije postupanje? U tome je problem. Da Vlada opet jedno radi, a drugo misli. Odnosno želi iskoristiti situaciju. Pa to me podsjeća neodoljivo na Zakon o sudovima. Ono što se dogodilo 90-tih godina sa pravosuđem mi se još desetljeće nećemo oporaviti. Dakle kad su se dogodile čistke onda uvedimo nesmjenjivost i veliki uspjeh, europski demokratski standardi neovisnosti pravosuđa i trajnost te funkcije. Da, sigurno. Ali ne nakon što se to dogodi. U tome je spor. To je ono sporno što zaista ovaj Zakon čini ustvari čak i suvišnim jer mi se već ponašamo ono što je pokrio ovaj Zakon. Ali je problematično ono što zakon ne pokriva a Vlada se tako ponaša. Zašto je tomu tako to je jasno, ali u tome očito Vlada misli kako je mudra, ... [[Govornica se ne razumije]] i kako se eto tome ranije vlade nisu dosjetile. Dakle ako se odlučimo samo na ove situacije dakle pobrojane osobe u članku 6. onda bi sigurno trebalo datum stupanja na snagu promijeniti. Dakle mora pokriti one situacije kako se zadnja Vlada ponašala. Inače ostaje upitno i Vlada ostaje nevjerodostojna. I ne samo što ostaje nevjerodostojna nego na takav način u biti ne rješava situaciju koju kao eto želi riješiti. Također evo ovdje je bilo rečeno o nekonherentnosti zakona. Jedan zakon govori jedno, drugi zakon govori drugo. To se ponekad čini namjerno, ali ja vjerujem da počesto i nenamjerno jer se nema u vidu cjelina, ne znam da li je to zbog nekompetencije ili se ne sjete svih zakona. Evo u članku 4. govori se da iznimno Vlada može u slučajevima kada je to nužno radi osiguranja nesmetanog rada tijela državne uprave ili drugih državnih tijela imenovati vršitelja dužnosti inače to nije moguće odnosno članak 4. zabranjuje da od dana raspisivanja izbora Vlada dotadašnja ne smije donositi odluke o imenovanjima na dužnosti. Međutim Vlada također donosi imenovanja temeljem zakona, određenih zakona. Ja ih ovdje sada uopće neću spomenuti. To je vladin posao, da zna o kojim se zakonima radi gdje se veže za rok od dana raspisivanja poziva ili oglasa dakle ne natječaja nego oglasa na koje onda Vlada može suvereno odlučivati ili određena tijela odnosno ministri pojedini. Na temelju zakona i u određenom roku i što ako se taj rok ne poštuje, a dođe upravo u to izborno vrijeme. Dakle zaboravilo se očito na odreene zakone koji će stvarati onda problema u praksi. Naročito ako dođe do imenkovanja ili još više ako ne dođe do imenovanja jer imenovanje nije izvršeno u roku. VEć je bilo ovdje upozoreno na članak 5. na stavak 2. da ugvoor zaključen suprotno odredbi stavka 1. čini takav ugovor ništavnim, postavlja se pitanje svih onih dakle koji posluju sa državom koji su u dobroj vjeri koji ne trebaju uvijke znati jer je Vlada vlada za njihovo smišljeno ili nesmijšeljno ili nesmotreno ponašanje. I na kraju krajeva tko će snnositi troškove takvog ništavnog ugovora ako je nastupila šteta za određenu odnosno u pravilu ovu drugu ugovornu stranu. Članak 8. je u direktnoj suprostnosti sa člankom 9. jer razrješeni dužnosnik koji je prije imenovanaj bio državni službenik, dakle ima pravo samo raspreda ako njegovo mjesto nije popunjeno To izaziva jednu veliku nesigurnost i tijelima državne uprave. Dovodi do zazora državnih službenika i namjšetenika da se uopće natječu za rukovodeća mjesta, jer nikada ne znaju odnosno njihovi položaji pošto postaju dužnosnici, i moraju znati da nakon promjene vlasti njihovo mjesto je upitno, odnosno u pravilu će biti razrješeni, dakle kud će se oni vratiti. Dakle to je jedan veliki rizik, koji onda dovodi i do negativne selekecije a uprav oje intencija barem tako Vlada stalno govori, da joj je u intresu upravo jedna stručna administracija. Prema tome mislim da će bilo koji od sada državni službenik pretendirdati an ovo mjesto. Jer upravo zbog tri ili četri godine svogam andata gubi jednostvno radno mjesto a možad i godinma čitav život i radi se o sigurno kvalitetnom čovjeku čim u pravilu ako je došao iz sustava i ako ga je određena odnosno, aktualna Vlada na tu dužnost i imenovala. Sigurno da je u tome onda i vodila računa. I kao što j eto bilo upozorneo, on to je u direktnoj suprotnosti na članak 9. dakle država si uzima za pravo da ponaša se drugačije, nego što traži od drugoga poslodavca. Što također i s toga aspekta nije prihvatljivo. Dakle, za svakako za podražti je upravo uređenje ove materije, ali vidjeli smo dakle da ovaj konačni prijedlog zakona iu postupku promopredaje vlasti praktički spala knjiga na nekoliko slova za sve ono što se sada događa, što se dogodilo u ovih nekoliko mjeseci. I što smo svjedoci da se svakodnevno događa da se događaju smjene, jer to Vlada objašnjava da jet o logično. DA se radi o političkim mjestima, ali eto dok je samo ona na vlasti. Naravno ka da ta garnitura više prestane biti na vlasti obnašati te dužnosti, e onda za drugi vrijedi upozorenje da to više nisu politička mjesta nego stručna mjesta. Hvala lijepa.
Hvala vam poštovana kolegice. Na redu je poštopvani kolega Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo govora o ovoj temi. Na redu je poštovani kolega DAmir Sesvečan. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, zamjenici, zamjeniče kolegice i kolege zastupnici. Puno je toga o ovom prijedlogu zakona o postupku primopredaje vlast bilo izrečneo i predloženo danas. Kao i u prvom čitanju kada se vodila objedinjena rasprava, o prijedlogu vlade i o prijedlogu Zakona o prijenosu vlasti koji je predložio klub zastupnika HSPa. Vlada je veliki dio priejdlog iz rasprave uvažila, i danas je pred nama konačni prijedlog zakona. Svi sudionici u raspravi u prvom čitanju ovoga zakona, suglasili su se da je ovkav zakon bilo potrebno donjeti, jer to područje do sada nismo imali normirano. Ovaj zakon omogućiti će da se promjena vlasti i sama primopredaja vlasti obavi po unaprijed poznatim pravilima što jamči određeni stupanj sigurosti državnih službenika. A time i kontinuitet u obavljanj poslova iz nadležnosti pojedinih tijela državne uprave. Iz tih razloga podržati ću donošenje ovoga Zakona. Da smo taj zakon imali prije posljednjih parlamentarnih izbora vjerojatno bismo izbjegli sva neargumetnirana proizovanja za revanšizam, čistke kao i svake druge kvalifikacije, koji smo si posljednjh mjeseci naslušali. Ovaj prijedlog zakona vrlo precizno određuje do koje reazine idu kadrovske promjene u izvršnoj vlati na način da se točno navode dužnosnici koji su dužni svoje mandate staviti na raspoalganje Vladi Republike Hrvatske. Da bi se izbjegle dvojbe što se događa ako pojedini dužnonsik ne želi staviti svoj mandat na raspolaganje predložio biuh da se u članku 6. preciznije normira i omogući Vladi da iste dužnosnike može bez nekih ograničenja i razrješiti. Isto se odnosi na odredbe članka 7. koji deifnira državne dužnosnike koji su članovli skupštinai nadzorih odbora trgovačkih društava. Od posebnog državnog interesa. Ukazujem također na nedostatak predloženih rješenja u članku 5. držim potrebnim preciznije definirati značenje odredbe da Vlada ne smije zaključivati ugovore značajne vrijednosti. Pojam značajnijih vrijednosti je vrlo širok i podložan različitim tumačenjima i osobnoj percepciji što je to značajnija vrijednost. Nastvno tome u stavku 2. istog članka dvojbena je odredba o ništavnosti zaključenog ugovora, na što upozorava i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav kao i Odbor za zakonodavstvo, u kontekstu moguće štete i nesigurnosti u pravnom prometu. Vezano uz odredbe članka 8. predmetnog zakona kojima se na određeni načn štite državni dužnosnici koj isu prije stupanja na dužnost obavljali poslove državnih slubežćnika i propisuje se pravo rasproeda bez natječaja u državno tijelo, u kojem su bili u službi prije imenovanja na dužnost ili u neku drugo državno tijelo. Ako postoji slboodno službeničko mjesto za koje ispunjava propisane i stručne uvjete. DRžim korektnim da se na istovjetan način propiše takva mogučćnost za službenika i namjštenike koji su na državne dužnosti izabrani ili imenovani a bili su zaposleni u jedincama lokalne i područne samouprave. Nisam uvjeren mogu li se oni podvesti pod odreebe članka 9. ovoga prijedloga zakona. Stoga eto predlažem da predlagatelj razmotri ove prijedloge, te da vlastitim amadmanima kao smatra potrebnim dopuni odnosno dotjera svoj prijedlog ovoga Zakona. zahvaljujem.
Hvala vam poštovani kolega. na redu je poštovani kolega Jure Bitunjac.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. ja ću biti također vrlo kratak. Smatram da ovaj Zakon o primopredaji vlasti koji je pred nama da je na neki način rezultate određenih demokratskih procesa. KOji bez obzira na tenzije koje postoje u našem Parlametnu u Hrvatskom saboru, su prisutnm ei da jednostavno donošenju ovoga zakona da ćemo doći u jednu poziciju da prijenos vlasti odnosno bolje rečeno primopredaje vlasti među nakon parlamentarnih izbora bude po određenim eurpskim standardima. Jedan od kolega je rekao da bi bilo bolje da sam zakon se zove Zakon o prijenosu vlsti. Međutim kada je riječ o prijenosu vlasti mislim da to pravo pripada na neki način biračima, i da ovaj termin postupak primopredaje vlasti jer vlast ipak proizlazi na neki način iz naroda, od građaan koji nas biraju. I mislim da je ovaj termin kojeg Vlada predlaže na neki način primjereniji. U samom zakonu ja bih istakao dvije komponente koje su na neki način ili se namaću kao bitne. Jedna je materijalna koja s jedne strane znači primopredaju, kad je riječ i o financijskom poslovanju bivše Vlade, a s druge strane i jedno izvješće, iscrpno izvješće kad je riječ o radu svakog ministarstva pojedinačno. Drugi aspekt oko kojeg često puta mi ovdje vodimo bitku jest kadrovski i na neki način on će novim zakonom biti riješen. Ja bih iskoristio priliku i rekao i želio bih podsjetiti da sadašnja Vlada nije upala u pogrešku Vlade od 3. siječnja bar u onom segmentu, govorim bar, a u onom segmentu koji se odnosi na sredstva javnog priopćavanja gdje smo de facto tada imali sječu kadrova u onim kućama koje su bile ili su još uvijek u većinskom državnom vlasništvu. I mislim da gledajući samo s tog aspekta ovo je već jedan značajan pomak, a s obzirom da se određenim člancima i prije kad smo raspravljali o Zakonu o sukobu sprječavanja interesa mislim da Vlada ova ili bilo koja druga Vlada bez obzira što taj zakon u kojem je riječ o popisu trgovačkih društava od posebnog državnog interesa nije još donesen, da tamo gdje je država vlasnik i gdje ima većinske udjele onda ima obvezu, zakonsku obvezu, ima pravo i nadzirati te u tom smislu i primjedbe kada je bila riječ o prošloj točki dnevnog reda ne stoje kad je riječ da je tobože Vlada u sukobu, odnosno članovi Vlade da su u sukobu interesa kada je riječ o njihovom prisustvu, odnosno imenovanju u nadzorne odbore, odnosno upravne odbore trgovačkih društava. Sve u svemu smatram da je ovaj zakon koji će eventualno nekim amandmanima biti dorađen da će biti jedan solidan zakon koji će ubuduće urediti odnose među političkim strankama prilikom formiranja vlasti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. Na redu je uvaženi zastupnik Boras.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče i zamjeniče, kolegice i kolege. Pa evo očito je nas neljubitelja nogometa malo u ovoj sabornici, ali da bi nas nekako probudio dopustite mi iznijeti moje mišljenje o ovom zakonu. Zašto moje mišljenje, jer moje mišljenje se uistinu razlikuje od svih izlaganja koje su po ovom pitanju poštovane kolege zastupnici pa i iz HDZ-a, a i iz oporbenih redova ovdje danas iznosili. Manje-više svi smo si postavili pitanje je li ovaj zakon potrebno donositi. Moja mišljenja idu u pravcu i odgovor je jasan, ja apsolutno mislim da je ovo nepotreban zakon, a to iz dva razloga koja ću na kraju spomeniti. Ali prije svega želim reći da ono što je većina mojih kolega prethodno rekla da ovaj zakon eto ipak regulira neke bitne stvari, ali ne regulira sve da ostaju još uvijek mnoga pitanja otvorena, je sa ja bih rekao stajališta struke neprihvatljivo objašnjenje i obrazloženje. Ili se stvar regulira potpuno jasno i do kraja ili se stvar prepusti regulaciji nekih drugih regulatornih faktora kao što su običaji nešto drugo ili neki drugi propisi itd. Prema tome nije pametno, nije stručno raditi propis koji donekle regulira određeno pitanje, određenu materiju. Nadalje smatram da je nepotrebno ovaj zakon donositi stoga jer nas na to upućuju dobri običaji, dobra praksa koja se događala u našoj prošlosti sve ja bih rekao do razdoblja konac 2003. i početak 2004. Podsjetit ću. 1990. u onim ključnim prijelomnim trenucima kad se je mijenjala ne samo vlasat nego i društveno uređenje, kada se rušio komunizam i uvodila demokracija taj propis je na naš hrvatski ponos, taj prijenos vlasti je naš hrvatski ponos protekao u granicama i po pravilima običaja i u granicama političke uljuđenosti. Koliko se sjećam uglavnom nije bilo problema. Garnitura koja je dolazila dobila je i dokumenta i informacije od svojih prethodnika. Naravno i kroz stanovito vrijeme nakon samog čina primopredaje kontakti su se nastavljali i mislim da je taj proces vrlo kvalitetno se dogodio i kažem podsjećanje samo na to razdoblje zbilja me kao čovjeka, kao političara, kao osobu zabrinjava da mi danas 2004. godine ovdje u ovom Visokom domu moramo raspravljati pa ja bih rekao i ovako poluzainteresirano ili bez velikog interesa o ovim pitanjima, naprosto primijenimo ta pravila. Isto se dogodilo 1992. neovisno o tome što je ista politička stranka sudjelovala u tom procesu, ali su to bili drugi ljudi, druge osobe, a taj proces kažem protekao je bez ikakvih većih nejasnoća, problema i nije se tvrdilo da ne postoji zakon koji to onemogućava ili otežava. 1996. imali smo istu priču pa i 2000. kada se dogodila jedna smjena, jedna promjena gdje su dvije različite političke opcije sudjelovale u tom procesu i smatram da je i ta primopredaja bila uljuđena i u granicama političke uljuđenosti. Dogodila se 2003. pa 2004. Podsjetiti ću samo na nekoliko dokumenata, ali prije toga želim reći nepotrebno je donositi zakon stoga što ni najmaštovitiji zakonodavac ne može propisati one anomalije i one događaje koji su se događali koncem 2003. Spomenut ću samo neke. Plan obnove Vukovara za razdoblje 1.1.2004. – 31.12.2008. Nije to četverogodišnji plan u kojem će se potrošiti milijardu i pol kuna nego je to Račanova petoljetka, 1.1.2004. – 31.12.2008. je pet godina. Račan tada mislim da je to bilo 19. prosinca kaže: Vlada će u naredne četiri godine u Vukovar uložiti milijardu i pol dolara. Nemoguće je zakonom propisati da se tako nešto ne čini, odluka je legitimna, plan je legitiman, ali ja vas pitam je li politički oportun i opravdan da se takav plan donosi i za koga se on donosi. Dakle donosi se zbog svoje promocije, zbog obmane javnosti iz razloga koji nisu zbog obnove Vukovara nego zbog nečega drugoga. Dakle legitiman je bio plan, ali i može li se propisati ovim zakonom da se takve stvari ne čine. Vrlo teško, jer će se tako dogoditi neke druge. Drugi dokument koji ću spomenuti plan razvoja malog i srednjeg poduzetništva. Razdoblje svibanj ili srpanj 2003. konac 2007. Ja vas pitam je li uobičajeno da jedno ministarstvo za takvo važno područje života donosi planove na isteku svog mandata za nekoga drugog. Možda i za sebe, možda svoju stranku, ali takve stvari se u uljuđenim demokracijama ne čine. Dakle taj plan je legitiman, nitko ga ne može s te strane osporiti i dovesti u pitanje, ali on naprosto nije važeći za jednu drugu političku opciju koja nakon tog razdoblja dolazi što se konačno i u Hrvatskoj dogodilo. Dakle, plan je, dokument je legitiman ali politički neoportun, nepotreban itd. i izaziva dan danas neke prijepore jer bivši ministar, danas zastupnik uvaženi poštovani kolega Pecek u nekoliko svojih izlaganja pozivao na taj dokument iako da nova Vlada radi potpuno drugi svoj plan razvoja malog i srednjeg poduzetništva za svoje mandatno razdoblje. Spomenut ću i često spominjem i danas Zakon o sukobu interesa, tvrdi se svi su ministri u sukobu interesa zato što je potkraj mandata prošla Vlada donijela jedan propis koji kaže dužnosnik ne može biti ništa nego dužnosnik, i mi robujemo takvom Zakonu umjesto da kažemo ono što je od početka nevaljano, ne može nikada postati valjano. Po tom Zakonu seljak, zemljoradnik taj kojim slučajem i jedan od njih izabran ovaj Hrvatski državni sabor ili Hrvatski sabor sada ne bi mogao obrađivati svoju zemlju i uživati plodove rada na svojoj zemlji jer Zakon kaže da ni jedan državni dužnosnik pa ni zastupnik ne može ostvarivati nikakva druga primanja osim primanja zastupnika i takav smo zakon donijeli i takav zakon danas ovdje svi branimo. To je Zakon koji treba staviti izvan snage i donijeti jedan korektan uljuđen zakon konačno ako hoćete što je danas poštovani kolega Kovačević ... govorio prepisati Zakon susjedne i prijateljske Republike Bosne i Hercegovine koji je donijet pod međunarodnim ... patronatom i on je ja bih rekao na zadovoljavajući način rješava ta pitanja a nikome nije palo na pamet da bosanskom seljaku zabrani obrađivati svoju zemlju samo zato što je poslanik u parlamentu federacije ili parlamentu Republike Bosne i Hercegovine, a ja kažem kod nas je na snazi zakon koji zabranjuje seljaku obrađivati svoju zemlju i to ponavljam uživati plodove svog rada samo zato što je zastupnik jer kaže se i tumači se u sukobu interesa. Molim vas lijepo, je li potreban ikakav komentar. Dalje, spomenut ću još jedan dokument, odluka o ekološko-ribolovnoj zoni, donijeta potkraj mandata, odluka legitimna, ne može je nitko s te strane osporiti, istovremeno ona predstavlja jedno ključno, političko pitanje koje se donosi nadglasavanjem uz svađe itd, i tobože njima se riješavaju pitanja ribara iako znamo da se ribari u Jadranu tisućama godina i sada odjedamput pojavila se potreba ajmo to regulirati zakonom dva mjeseca prije isteka mandata, prema tome, ni takve stvari ovaj Zakon ne može propisati, vidim da se pali crveno svjetlo. Prema tome, ja smatram da je nemoguće ovim zakonom propisati sve one situacije ... koje se mogu dogoditi i da nema opasnosti da će u budućoj primopredaji vlasti sudjelovati jedna stranka koja se naziva partijom i to su dovoljni razlozi što smatram da ovaj Zakon je nepotrebno donositi a buduća primopredaja i sve buduće ja se nadam će se odvijati po pravilima običaja i uljuđenog političkog ponašanja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Borasu. Za repliku se javio uvaženi zastupnik Anton Peruško.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. U mnogočemu bih se bio složio sa diskusijom kolege Borasa pogotovo s onim njegovim prvim dijelom rasprave i bio bih prezadovoljan da je to tako kako je on situaciju u Hrvatskoj pokušao prikazati i onda kada bismo mi zaista išli koracima ka jednom uljudbenom društvu ja bih bio protiv donošenja ovakvog Zakona međutim, Hrvatska realnost je nešto sasvim drugo i radi toga mislim da je donošenje ovog Zakona neophodno da li u ovom i nekom drugom obliku, stvar je za raspravu, možda je rješenje i treće čitanje ali govoriti upravo na ovim primjerima koje je kolega Boras citirao donošenje programa za tako značajna područja kao što je Vukovar, pa razvoj malog poduzetništva i gospodarstva a pogotovo sada govoreći o ribolovno-ekološkoj zoni u kontekstu kako je rasprava vođena u ovom Saboru i kada nije postignut veći stupanj konsenzus među nama, isključivo nije postignut veći stupanj konsenzusa zbog nastupa aktualnog premijera gospodina Sanadera u ovoj Sabornici, i upravo posljednji istup gospodina premijera me uvjerio da mi još uvijek ne idemo ka tom uljedbenom društvu o kome je govorio gospodin Boras i radi toga mislim da je zaista nužno potrebno donošenje i ovakvog Zakona i njega transferirati na lokalne razine. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Boras.
Evo poštovani kolega zbilja se zahvaljujem, ali mislim da je upravo ovo pitanje oko kojeg bi se možda mogli suglasiti na žalost ja sam ostao izdvojen u manjini ali moramo konačno težiti tome i nastojati bar, jer ovo je direktno pitanje, tog događaja, te primopredaje vlasti, tog čina za kojeg držim da bi se zbilja mogli usuglasiti jer neće se evidentno taj događaj događati sutra prekosutra, imamo dovoljno vremena mislim da nije izlaz drugo čitanje jer ovo je krivo od početka postavljeno ali pretenciozno je zamišljati da se ovim Zakonom može sve riješiti, ja naprosto tu pesimist i mislim da bi i dalje mislim da bi trebali ostati u okvirima običaja i dosadašnje prakse, naravno odbacujući sve ono što je bilo loše u toj praksi.
Zahvaljujem. Evo poštovane zastupnice, poštovani zastupnici s ovim smo. U ime predlagatelja državni tajnik Palarić.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici znam da ste svi već umorni ali htio bih samo zahvaliti se svima onima koji su diskutirali o ovom Zakonu. Vlada je isto tako bila u dilemi da li da ili ne predložiti ovaj Zakon, i to u našem programu rada nije bilo planirano ali kada se ušlo u dubioze financijske, kada se ... neke stvari za koje se nije znalo onda je Vlada odlučila da se to ne smije ponoviti i da se mora ovo pitanje riješiti. Inače praksa primopredaje vlasti u pogledu smjenjivosti dužnosnika je iznad razine i ovog predloženog Zakona. Moram vas izvijestiti da su mnogi pomoćnici ministra ostali na svojim mjestima, neki su i napredovali, ravnatelji agencija, Vlade su svi više manje na svojim mjestima državnih upravnih organizacija dakle nema govora o nekakvom revanšizmu, ali ipak mislimo da mora biti red i da će ovako pobrojene najviše državne dužnosti koje su podložne smjeni stabilizirati, politički sustav i da će učiniti stvari transparentnima. Naravno da svaki Zakon može biti i bolji ovo je jedna novina, on popunjava jednu prazninu i predlažemo da ga usvojimo a da će život donijeti još možda i bolja rješenja i uvijek je to moguće popraviti kada za to dođe vrijeme. Zahvaljujem.
Zahvaljujem državnom tajniku. Poštovani zastupnici s ovim smo završili dnevni red za današnji dan, sutra je nastavak u 9 i 30 i počinjemo sa Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od požara, prvo čitanje, prijedlog zakona broj 85. Dakle u 9 i 30 sutra.
Sljedeća točka je Konačni prijedlog zakona o postupku primopredaje vlasti, drugo čitanje, Prijedlog zakona broj 30. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli klubovi zastupnika i zastupnici. Molim državnog tajnika Antuna Palarića da se očituje o amandmanima. Amandman broj 1 Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvačamo jer ovaj Zakon, naslov Zakona kako ga je Vlada predočila ili predložila definira o čemu se u ovom Zakonu radi i mislim da on je u skladu sa sadržajem zakona.
Pa s takvim obrazloženjem ni gospodin Palarić ne može biti zadovoljan jer zakon glasi o primopredaji vlasti. To je samo jedan čin u prijenosu vlasti. Budimo pametni. Znači primopredaja je završni čin i jezično i kako god hoćete ne može biti primopredaja i prijenos vlasti isto. Prijenos vlasti je daleko širi pojam, obuhvaća sve dijelove od raspisivanja parlamentarnih izbora, provedbe što radi tehnička vlada i onda je primopredaja. Kako to da vam nije jasno? To je meni uopće nejasno. Evo gospodin Bošnjaković je podržao, odbori su podržali, ali to ne mogu shvatiti.
Molim tko je za ovaj amandman? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. 2. amandman Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvačamo jer smo člankom 1. definirali sadržaj ovog Zakona na bolji način nego što je predloženo ovim amandmanom.
Zastupnik Kovačević.
Drugo to je netočno što je rekao državni tajnik. Pročitajte i mišljenja Odbora za zakonodavstvo, pročitajte i mišljenje Odbora za Ustav i Poslovnik i pogledajte ovo, pa dajmo jedanput radimo propise u smislu zaštite pravne struke i provedbe, a ne na ovakav način. Normalno glasovanje tražim.
Tko je za ovaj amandman? Hvala, nije dobio potrebnu većinu. 3. Kluba zastupnika također HSP-a.
Ne prihvačamo. Ne prihvačamo jer nama članak 2. kako je predviđen govori o sasvim drugoj materiji, a ne o ovome što predviđa Klub zastupnika HSP-a. On govori o obavezama Vlade da izvješćuje Vladu koja će nastupiti o problemima i stanjima u resoru. Prema tome za nas je ovaj amandman neprihvatljiv.
Zastupnik Kovačević.
A nema se šta kazati. U svemu tome stvar je jasna, a hoće se popraviti ovako loš tekst jer inače pametnije bi bilo da se taj Zakon vrati u treće čitanje. Sa ovakvim načinom će to biti još gori tekst i tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 4. također Kluba zastupnika HSP-a amandman.
Mi ne prihvačamo iz razloga što moramo dopustiti ovu zakonodavnu delegaciju u slučajevima kada je to nužno. Vlada će se ovlastima koristiti u skladu sa odredbama zakona koji joj te ovlasti bude davao, ali ne želimo ovaj instrument koji je potreban kada ne zasjeda Parlament staviti van snage jer mogu se okolnosti pojaviti takve da je doista nužno donijeti uredbu sa zakonskom snagom. Stoga ne možemo prihvatiti.
Predlagatelj, zastupnik Kovačević.
Očito je da gospodin Palarić nije dobro ni pročitao naš amandman. Da je pročitao vidio bi varijantu da se u prvome stavku govori da se, Vlada ne može donositi uredbe sa zakonskom snagom kojima suštinski mijenja važeće zakone. To je bitna razlika od onoga što vi kažete. Druga stvar koja je bitna, govori se u onoj varijanti to je u vašem članku 5. a mi smo išli normalno redoslijedom da se prvo regulira što se radi u vrijeme od raspisivanja izbora, a vi ste tu preskakali, jedanput govorite o ovome, drugom u onome, a pogledajte vaš članak 5. veli od dana raspisivanja izbora, ne kaže se ni kojih izbora, Vlada ne smije zaključivati ugovor i onda se ne kaže kakve ugovore i onda govori o ništavosti. Pa to je pravno nedopustivo. Dajte pročitajte amandmane. Tražim glasovanje. Nedopustivo.
Molim tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Peti amandman Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaćamo, jer ovim amandmanom se mijenja numeracija, a kako nismo prihvatili ranije amandmane nema potrebe ni za ovim amandmanom.
To je do sada jedino točno što je rekao.
Amandman povučen. Amandman 6 Kluba zastupnika HNS-a PGS-a.
Ne prihvaćamo, jer je neprecizan. Namjera je bila Vlade da se u ovom kratkom periodu kada ona nema legitimitet ne zadužuje zemlja i ne stvaraju nove obaveze koje će neka nova Vlada morati podmirivati i zato ne prihvaćamo ovakvu formulaciju.
Zastupnik Lesar.
Hvala lijepa. U tekstu zakona vašeg prijedloga piše da Vlada ne smije potpisivati ugovore značajnije vrijednosti, a naš amandman ide u smjeru tome da ipak to vežemo na visinu stavke u državnom proračunu. Predložili smo 10%. Rekli ste da je naših 10% neprecizan, a značajnija vrijednost koja ostaje u zakonu je precizan pojam pa pretpostavljam da ćete osnovati povjerenstvo za tumačenje značajnije vrijednosti kad se taj zakon bude primjenjivao. Tražim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 7 zastupnika Dražena Bošnjakovića.
Ne prihvaćamo, jer Vlada inzistira da i druga strana koja sklapa ugovore sa Vladom kojoj ističe mandat, bude svjesna mogućih posljedica ukoliko sudjeluje u nekakvim nedopuštenim aktivnostima, dakle sklapa sa Vladom ugovore kada ona to nije ovlaštena. Stoga predlažemo sankciju protiv takvih ugovora.
Zastupnik Bošnjaković povlači amandman. Amandman 7 povučen. Amandman 8 Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaćamo, jer je formulacija Vladina dovoljno precizna i nema potrebe mijenjati ovaj članak.
Predlagatelj.
Kad je bila riječ u prvome čitanju mi smo rekli u članku 6. sadašnjem, ista je varijanta bila a odnosi se na ove državne dužnosnike koji su pobrojani i rekli smo što ako oni ne daju svoj amandman na raspolaganje što je kazano i to je sad u konačnom prijedlogu prihvaćeno, a sad opet idemo s drugom varijantom za članove trgovačkih društava daje se rok od 15 dana, a naš je prijedlog mandat automatski je na raspolaganju. Znači tamo ste prihvatili, a ovdje niste. A što ćete napraviti ako on ne da mandat na raspolaganje razumijete, što ćete onda napraviti. Dajte malo razmišljajte pravno. Simulirajte. U šahu treba, to predsjednik Sabora dobro zna, igra dobro šah, bar tri-četiri poteza predvidjeti. Tražimo glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 9 Kluba zastupnika HNS-a PGS-a.
Mi ne prihvaćamo ovaj amandman. Mi smatramo da je pravo na povratak na rad jedna od prava koja moraju pripadati državnom dužnosniku i ograničavanja na pet godina ne prihvaćamo.
Zastupnik Dragutin Lesar, predlagatelj amandmana.
Hvala lijepa. Člankom 9. ovog zakon auvodi se do sada u Hrvatskoj neviđena privilegija dužnosnika. Naime nikada do sada ni jednim zakonom nije postojalo pravo državnih dužnosnika da se vraća na rad kod istog poslodavca, a da to istovremeno nije bilo ograničeno određenim brojem godina. Ograničenje do 9. mjeseca prošle godine bilo je pet godina, dakle pravo povratka ukoliko na dužnosti nije proveo više od pet godina. Odredbom koju ste vi predložili i dužnosnik koji na dužnostima različitima provede i više od 20 godina, ima se pravo vratiti na rad kod istog poslodavca na isto radno mjesto sa kojeg je otišao. Takve privilegije za državne dužnosnike nikad nitko u ovom Saboru nije do sada donio. Tražim glasanje o amandmanu koji predlaže da to bude ograničeno do pet godina. Hvala.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 10 amandman Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaćamo. Smatramo da ne treba osnivati posebno povjerenstvo za provedbu ovog zakona, da će se sadašnja, buduća i sve Vlade poštivati odredbe ovog zakona. Ukoliko ne bude postoji propisana ustavna odgovornost za kršenje ovog zakona i odbijamo amandman.
Predlagatelj Kovačević.
Pa sam dio preuzimanja ove vlasti, znači nakon parlamentarnih izbora, govori da baš to treba. Sjećamo se koliko je bilo, koliki je deficit bio. Jedanput je bio 4.5, pa je bio 6.7 pa 6.3 pa 5.5 pa sad nezna više nitko koliki je bio deficit i da li ga je uopće bilo i puno takvih situacija postoji i očito je normalno, a to je svagdje vani na taj način regulirano da parlamentarno povjerenstvo nadzire taj prijenos vlasti, dajte malo tišine. Nadzire prijenos vlasti i da narod onda zna kad je obavljena primopredaja kakvo je stanje u državi, a ne da se mi bavimo godinama o tome kakvo je stanje vlast jedna preuzela od druge vlasti i na ovaj način neprihvaćanjem ovih amandmana i ovoga cijeloga dijela vi sami govorite gospodine Palariću kako loš zakon ste dali i da uopće se nema namjere suštinski urediti sve ono što je potrebno u ovakvome zakonu, a loše ste našu ideju HSP-a prepisali i ubacili u proceduru. Tražim glasovanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 11 Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaća se, s obzirom da mijenja numeraciju članaka, a to zbog toga što nismo prihvatili druge amandmane nije potrebno.
Predlagatelj zastupnik Kovačević.
Odustajem.
Hvala. Amandman povučen. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je sa 82 glasa za, 17 protiv i 18 suzdržanih donesen Zakon o postupku primopredaje vlasti u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima.