Molim zastupnike da stave kartice na predviđeno mjesto. .....predstavnici medija i nevladinih udruga, srdačno vas pozdravljam i otvaram 5. sjednicu Doma naroda Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine. Svima nazočnim izvan zastupničkih klupa jedna isprika zbog kašnjenja, jer je Ustavnopravno povjerenstvo malo duže radilo, a onda smo ostavili vremena da može tajnik Ustavnopravnog povjerenstva pripremiti materijale koji su i danas na dnevnom redu. Na sjednici je nazočno 13 zastupnika. Izočna su 2 zastupnika, zastupnica Dušanka Majkić i zastupnik Branko Zrno koji su na službenom putu. Kao što ste obaviješteni, iz opravdanih razloga sa dnevnog reda skinuli smo točke pod rednim brojem 5. i 9. koje imate u dnevnom redu koji ste dobili pred sjednicu. Zato za današnju sjednicu predlažem sljedeći, izmijenjeni dnevni red u kojem nedostaju ove dvije točke koje ste ranije dobili uz poziv. Neće se razmatrati Prijedlog zakona o dopuni Zakona o državljanstvu BiH jer ovaj zakon prethodno nije razmatrao Zastupnički dom i neće se razmatrati Prijedlog zakona o dopuni Zakona o obrani BiH čiji je predlagatelj zastupnik Slobodan Šaraba jer je nadležno povjerenstvo odložilo izjašnjavanje o ovom prijedlogu zakona, zbog toga što su tražili mišljenje Vijeća ministara BiH. Dakle, dnevni red je pod točkom, 1. Odgovori na zastupnička pitanja i zastupnička pitanja; 2. Usvajanje zapisnika sa 3. i 4. sjednice Doma naroda; 3. Zahtjev zastupnika za razmatranje Prijedloga zakona o dopuni Zakona BiH o izvršenju kaznenih sankcija, pritvora i drugih mjera po žurnom postupku, sukladno članku 122. Poslovnika Doma naroda – predlagatelj, zastupnik Slobodan Šaraba; 4. Zahtjev Vijeća ministara BiH za razmatranje Predloga zakona o okviru deviznog poslovanja u BiH po skraćenom postupku, sukladno članku 121. Poslovnika Doma naroda; 5. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o središnjoj evidenciji i razmjeni podataka (prvo čitanje); 2 6. Prijedlog zakona o dopuni Zakona o nadzoru nad tržištem (prvo čitanje); 7. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osnovama sigurnosti prometa na cestama u BiH (prvo čitanje); 8. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izmirenju obveza po osnovu računa stare devizne štednje (prvo čitanje) – predlagatelj: Zastupnički dom; 9. Izvješće o radu Državne regulatorne komisije za električnu energiju u 2006. godini; 10. Izvješće o radu Ureda za razmatranje žalbi u 2006. godini; 11. Izvješće o zaštiti osobnih podataka u Bosni i Hercegovini i o radu Povjerenstva za zaštitu osobnih podataka za 2006. godinu; 12. Godišnje izvješće Centralne banke BiH za 2006. godinu; 13. Finansijsko izvješće Centralne banke BiH za 2006. godinu; 14. Izvješće o radu Središnjeg izbornog povjerenstva BiH za 2006. godinu; 15. Izvješće o radu Pravobraniteljstva BiH za 2006. godinu; 16. Izvješće Ureda za reviziju institucija BiH o obavljenoj reviziji za 2005. godinu sljedećih institucija Bosne i Hercegovine: - Agencije za državnu službu BiH, - Agencije za promociju stranih investicija BiH, - Agencije za rad i zapošljavanje BiH, - Agencije za statistiku BiH, - Arhiva BiH, - Centra za uklanjanje mina BiH, - Središnje banke BiH, - Direkcije za civilno zrakoplovstvo BiH, - Direkcije za evropske integracije BiH, - Direkcije za implementaciju CIPS projekta, - Državne agencije za istrage i zaštitu, - Državne granične službe BiH, - Fonda za povratak BiH, - Glavnog tajništva Vijeća ministara BiH, - Institucije ombudsmena za ljudska prava BiH, - Instituta za akreditiranje BiH - Instituta za standarde, mjeriteljstvo i intelektualno vlasništvo BiH, - Konkurencijskog vijeća BiH, - Ministarstva civilnih poslova BiH, - Ministarstva financija i trezora BiH, - Ministarstva komunikacija i prometa BiH, - Ministarstva odrane BiH, - Ministarstva pravde BiH, - Ministarstva sigurnosti BiH, - Ministarstva vanjske trgovine i ekonomskih odnosa BiH, - Ministarstva vanjskih poslova BiH, - Ministarstva za ljudska prava i izbjeglice BiH, - Parlamentarne skupštine BiH, - Komisije za imovinske zahtjeve raseljenih i izbjeglih lica, 3 - Komisije za zaštitu nacionalnih spomenika BiH, - Pravobraniteljstva BiH, - Predsjedništva BiH, - Regulatorne agencije za komunikacije BiH, - Službe za zajedničke poslove institucija BiH, - Središnjeg izbornog povjerenstva BiH, - Suda BiH, - Tužiteljstva BiH, - Uprave za neizravno oporezivanje BiH, - Ureda za veterinarstvo BiH, - Ustavnog suda BiH, - Visokog sudbenog i tužiteljskog vijeća BiH, - Izvješće o izvršenju Proračuna institucija BiH za 2005. godinu; 17. Informacija o radu Tužiteljstva Bosne i Hercegovine za 2006.godinu; 18. Razmatranje kandidacijske rang liste za izbor glavnog revizora i zamjenika glavnog revizora; 19. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma o socijalnom osiguranju između Bosne i Hercegovine i Republike Slovenije; 20. Davanje suglasnosti za ratificiranje Ženevskog akta Haškog sporazuma o međunarodnoj registraciji industrijskog dizajna; 21. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma između Vijeća ministara BiH i Vlade Republike Slovenije o policijskoj suradnji; 22. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma između Bosne i Hercegovine i Srbije i Crne Gore o pojednostavljenom postupku prometa ljudi i robe na graničnim prelazima Uvac – Uvac i Ustibar – Vagan; 23. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma o određivanju graničnih prelaza između Bosne i Hercegovine i Srbije i Crne Gore; 24. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma između Bosne i Hercegovine i Srbije i Crne Gore o pograničnom prometu; 25. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma o zraačnom prometu između Vijeća ministara BiH i Vijeća ministara Republike Albanije; 26. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma o suradnji između Vijeća ministara BiH i Vlade Republike Italije u području borbe protiv organizovanog kriminala; 27. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma između Vijeća ministara BiH i Vlade Islamske Republike Iran o suradnji u području sigurnosti; 28. Davanje suglasnosti za ratificiranje Ugovora o finansiranju između Bosne i Hercegovine i Evropske investicione banke – Projekat obnove električne energije II; 29. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma o suradnji između Vijeća ministara BiH i Ureda Evropske policije (EUROPOL); 30. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma između Vijeća ministara BiH i Vlade Kraljevine Danske o prihvaćanju osoba čiji je boravak protivzakonit; 4 31. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma između Bosne i Hercegovine i Republike Hrvatske o izmjeni Sporazuma između Vlade BiH, Vlade Federacije BiH i Vlade Republike Hrvatske o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarima; 32. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma između Vijeća ministara BiH i Vlade Republike Mađarske o suradnji u oblasti obrazovanja, nauke i kulture; 33. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma o privrednoj suradnji između Vijeća ministara BiH i Vlade Republike Mađarske; 34. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma između Vijeća ministara BiH i Vlade Arapske Republike Egipat o suradnji u oblasti suzbijanja kriminala; 35. Davanje suglasnosti za ratificiranje Sporazuma između Vijeća ministara BiH i Vlade Republike Francuske o readmisiji osoba sa nezakonitim statusom i Protokola o primjeni Sporazuma; 36. Imenovanje članova u Povjerenstvo za izbor teksta himne Bosne i Hercegovine; 37. Izvješće o radu Državne komisije za reviziju odluka o naturalizaciji stranih državljana u BiH za razdoblje od 01.03.2006. do 31.01.2007. godine. Ovo je usuglašen dnevni red Kolegija Doma naroda. Javlja li se tko za riječ? Ukoliko nema izmjena i dopuna, dnevni red je usvojen i o njemu se, dakle, sukladno našem Poslovniku, članak 60. ne glasuje. Prelazimo na točku 1, to su, Ad.1. Zastupnička pitanja i odgovori Ja do sada imam jedno u pisanom obliku postavljeno zastupničko pitanje. Odgovora na zastupnička pitanja postavljena ranije nema. Dakle, sukladno članku 145. našeg Poslovnika, moraćemo polako početi koristiti naš Poslovnik doslovce, je trebalo u pisanom obliku dostaviti ovdje pitanja. I ja sad molim gospodina Rančića, predsjednika Kluba bošnjačkog naroda da postavi svoje pitanje. Izvolite gospodine Rančiću.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedavajući, uvažene kolegice i kolege, dame i gospodo, na osnovu člana 144. Poslovnika Doma naroda Parlamentarne skupštine BiH, postavljam Vijeću ministara BiH sljedeće delegatsko pitanje; Zakon o Budžetu institucija BiH i međunarodnih obaveza BiH za 2007.godinu, na ime troškova zakupa za smještaj institucija BiH, predviđen je iznos od 16.206.000 KM, što je 5 povećanje za 1.823.018 KM u odnosu na 2006.godinu. Dakle, imamo negativan trend. Trend povećanja troškova zakupa. Obzirom na postojanje velikog broja nekretnina u vlasništvu države i entiteta, smatram da je neprimjereno da se ovolika sredstva izdvajaju za smještaj institucija BiH te da je neophodno državne institucije smjestiti u nekretnine u vlasništvu države ili izgraditi objekte od strane države. Dakle, pitanje je, šta će Vijeće ministara uraditi da se u 2008. godini troškovi zakupa smanje i to na način da se državne institucije smjeste u zgrade koje su u državnom vlasništvu ili izgrade nove zgrade putem kapitalnog ulaganja? Hvala lijepo. Ne insistiram ako Vijeće ministara može dati sada usmeni odgovor, uredu, a ako ne, može i pismeni odgovor. Hvala lijepo.
Ima li želje od nazočnih ovlaštenika Vijeća ministara odgovoriti ili ćemo to dobiti u pisanom obliku? Hvala uvaženom kolegi Rančiću. Dakle, tražićemo u pisanom obliku odgovor. Uvaženi kolega Ivo Miro Jović, izvolite. IVO
Zahvaljujem uvaženi predsjedatelju i predsjedništvo, poštovani izaslanici, danas sam malo bogatiji sa pitanjima, imam ih dva, tri. Od nekih sam i odustao da ne bi bio prenaporan za one koji trebaju pripremati odgovore. Jedno od pitanja koja sam pripremio se odnosi se Vijeće ministara BiH, Predsjedništvo BiH ali i svekoliku javnost u BiH. Poznato nam je da je ovih dana u Sjedinjenim Američkim Državama, na tamošnji zahtjev administracije, organiziran susret gospodina Silajdžića i gospodina Dodika, a da su otišla dva člana Predsjedništva iz reda srpskog i bošnjačkog naroda. Onaj dio građanstva BiH u čije ime ja ovdje mogu govoriti, sa zebnjom prihvaća takav rad jer razotkriva politiku definitivne podjele BiH na bošnjački i srpski dio na račun trećeg hrvatskog naroda. Zašto u ovo izaslanstvo nije otišao na ovaj susret član Predsjedništva BiH iz reda hrvatskog naroda? Stavlja i dodatnu sumnju, jer u dosadašnjim ovakvim sličnim situacijama uglavnom bi član Predsjedništva iz reda hrvatskog naroda završio u zatvoru. Ali zato se jutros desila najava Visokog predstavnika i dok se ovo dešava u Americi, u Mostaru su u tijeku uhićenja hrvatskih prvaka. Jučer je Visoki predstavnik najavio, a evo danas se to odvija. Pa u razgovoru, pred ovaj sastanak, ovaj susret ovdje, sa jednim uvaženim profesorom sa sveučilišta, rekoh mu Šta se to dolje dešava u Mostaru? Jer nisam znao 6 odmah jutros. Kaže neće Mate u suru ali hoće u Pržun, hoće u zatvor. To je prvo pitanje, drugo i sa obrazloženjem. Drugo pitanje je, dana 22. travnja na katoličkom groblju u Docu kod Travnika, vršena su iskapanja od nepoznatih osoba i u jednom danu je, prema zvaničnim … ljudi koji su mogli iz prikrajka to gledati, pronađeno je 14 osoba, a planiralo se da bi mogla, to je masovna grobnica da se nađu dva do tri ostatka ubijenih Hrvata civila koji su likvidirani od strane pripadnika Armije BiH. Zašto je ovaj posao učinjen, to je pitanje Vladi Federacije BiH, bez nazočnosti službi sigurnosti, medija i predstavnika Međunarodne zajednice i što je sa posmrtnim ostacima ovih ljudi? I jedno pitanje prema Vijeću ministara. Zašto Vijeće ministara nije do danas imenovalo članove Upravnog odbora Instituta za nestale osobe u BiH? A znano je da je natječaj za ovu popunu završen još u srpnju prošle godine. Evo, prošla je godina dana da se jedno takvo važno povjerenstvo oformi, imenuje, kako bi radilo, kako ja ne bih postavljao ovo pitanje Vladi Federacije BiH. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Joviću. Ima li novih zastupničkih pitanja? Konstatiram da nemamo više pitanja. Možda bi bilo dobro još jednom podsjetiti sve one kojima upućuje ovaj dom, zastupnici ovoga doma pitanja da nam pravodobno odgovore na ova pitanja. Pitanja se uglavnom usmjeravaju prema Vijeću ministara. Nije uvijek Vijeće ministara nego i neka druga tijela, dakle, vladina koja su dužna odgovoriti na ovo pitanje. Ali vas molim prenesite to i gospodinu Špiriću, ovaj dom zahtjeva odgovore na sva pitanja. Dakle, mi nismo dobili nijedan odgovor od prošle sjednice. Hvala vam lijepa što ćete poslušati ovo što sam zamolio. Prećićemo na točku 2. Ad. 2. Usvajanje Zapisnika 3. i 4. sjednice Doma naroda Prvo ćemo usvojiti Zapisnik 3. sjednice. Javlja li se tko za riječ? Zaključujem raspravu. Stavljam na izjašnjavanje Zapsinik 3. sjednice. Tko je za? Glasovaćemo kartonima. Tko je za? Konstatiram da smo jednoglasno, dakle, još se uvijek nisu stekli uvjeti da, sukladno našem Poslovniku, primjenjujemo elektronički način glasovanja. Jer sukladno članku 76., stavak 4. našeg Poslovnika, ovdje na ovoj tabli nemate i hrvatski jezik pa zbog toga ne glasujemo elektronički. 7 Molim vas sada da se izjasnimo o Zapisniku 4. sjednice Doma naroda. Javlja li se tko za riječ? Zaključujem raspravu. Stavljam na izjašnjavanje. Tko je za? Konstatiram da smo jednoglasno prihvatili i Zapisnik 4. sjedince. Točka 3. je, Ad. 3. Zahtjev zastupnika za razmatranje Prijedloga zakona o dopuni Zakona BiH o izvršenju kaznenih sankcija, pritvora i drugih mjera, po žurnom postupku, sukladno članku 122. Poslovnika Doma naroda, predlagatelj je zastupnik Slobodan Šaraba
Gospodin Jusuf Halilagić, sekretar Ministarstva pravde. Gospodo zastupnici, gospodine predsjedavajući. Ovaj prijedlog je pripremalo Ministarstvo pravde BiH, ali su nakon promjene Vijeća ministara vraćeni svi ti zakoni. Mi ćemo vjerovatno u toku sedmice imati Prijedlog za izmjenu i dopunu ovog zakona, otprilike sličnog sadržaja.
Šta znači to ako je istog sadržaja?
Pa sličnog sadržaja ćemo imati. Na kraju krajeva ovakav prijedlog je pripremalo Ministarstvo pravde ranije, mi ćemo vjerovatno uz male ograde predložiti Prijedlog za izmjenu i dopunu ovog zakona, otprilike u identičnom, sličnom tekstu. Inače, taj Prijedlog za izmjenu i dopunu zakona je predložen u programu rada Ministarstva pravde za ovu godinu. 8
Moje pitanje se svodi na to ima li išta štetno u Prijedlogu zakona, odnosno štetno u Prijedlogu zahtjeva, u zahtjevu da se o ovom prijedlogu glasuje bez amandmana po žurnom postupku. To je pitanje.
Mislim da bi, treba voditi raspravu da ne bi trebalo ići za izmjenu i dopunu zakona po žurnom postupku.
Hvala lijepa.
Molim.
Dakle, čuli smo mišljenje resornog ministarstva. Dakle, sugestija je da to ide u redovitu proceduru, da to ne usvajamo bez rasprave. No, ja sam dužan staviti na glasovanje. Ima te li Vi potrebe, gospodine, Vi ste predlagatelj, nemate. Hvala lijepa. Dakle, ja ću sad staviti na glasovanje da li da zakon razmatramo po članku 122., dakle, po žurnom postupku bez rasprave ili da, ako bi bio odbijen taj zahtjev, taj zakon nije odbijen ali on ide u redovitu proceduru. Dakle, sugestije resornog ministarstva da zakon ide u redovitu proceduru. No, ja pitam, tko je za ovaj zahtijev da on ide po žurnom postupku? Tko je za? Tko je protiv? Izbrojaćemo. Tko je suzdržan? Dakle, 2 su suzdržana. Zakon ide u redovitu proceduru. Točka 4. je, Ad. 4. Zahtjev Vijeća ministara BiH za razmatranje Prijedloga zakona o okviru deviznog poslovanja BiH, po skraćenom postupku, sukladno članku 121. Poslovnika Doma naroda 9 Vodimo raspravu da li zakon razmatrati po skraćenom postupku. Informiram vas, Zastupnički dom je usvojio zahtjev Vijeća ministara da se skrate rokovi za razmatranje zakona. Tko se javlja za riječ? Glasujemo da li će zakon biti razmatran po skraćenom postupku. Tko je za? Tko je protiv? Suzdržan? 3 protiv, 4 protiv, samo malo, 4 protiv. Nemamo entitetsku većinu. I trebalo bi ići na usuglašavanje, što znači da ćemo sada glasovati, samo malo, ovo je skraćeno, dakle, evo, nema suglasnosti da to ide po skraćenom postupku nego da to ide, da to ide u redovitu proceduru. Ja ću staviti na glasovanje, dakle, ovaj prijedlog, nemam, dakle, on ide u redovitu proceduru po samom Poslovniku. Dakle, ne moramo se izjašnjavati oko toga. Dakle, ovaj zakon ide u redovitu proceduru jer nema entitetske većine. Točka 5. je, Ad. 5. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o središnjoj evidenciji i razmjeni podataka, to je prvo čitanje
Uvaženi predsjedavajući, predsjednici, uvaženi zastupnici, s obzirom da je ovaj zakon koji se nalazi danas pred vama, da je to zakon koji nije obrazlagalo Vijeće ministara, da se 12 radi o zakonu koji je predložio Zastupnički dom, odnosno uvaženi zastupnik, mislim gospodin Gligorić, sa aspekta našeg ministarstva, mi stojimo na stanovištu da ovaj zakon, u principu, na ovakav način se ne može prihvatiti, da je on ekonomski neodrživ, da ugrožava makro-ekonomsku stabilnost zemlje i da je zbog toga naš prijedlog, ako se želi uvažiti, resornog ministarstva, mene kao ministra, da se ne prihvati. Naime, usput koristim priliku i želim vas upoznati da smo mi radili određene izmjene na ovom zakonu ispred Vijeća ministara, uputili ga u proceduru na prijedlog Zastupničkog doma, gdje smo uvažili određene principe kada je u pitanju Sud za ljudska prava, kada su u pitanju rokovi, kada su u pitanju osiguranja dodatnih sredstava za izmirenje računa stare devizne štednje. Pošto sam imao nekoliko sastanaka sa udruženjima starih deviznih štediša i pošto sam došao do zaključka da jedan broj ljudi nije baš upoznat ni tehnički oko nekih stvari koje se tretiraju zakonom, mi smo se dogovorili da proširimo taj sastanak. Ja i predsjedavajući Vijeća ministara smo jučer održali sastanak sa svim udruženjima, znači Centralno udruženje štediša BiH. Oformili smo jednu radnu grupu da u narednih 30 dana prođe kroz zakon, sasvim izvjesno da postoji određeni prostor, da se rok za povrat stare devizne štednje može smanjiti, ali da postoje određeni parametri koji se moraju uvažavati i nema isplate ad hoc, ono što se, evo, na neki način pokušava, da neko, kako bi narod rekao, otvori vreću i vrati staru deviznu štednju. Jako je puno nesporazuma. Ono što smo mi potencirali, da utvrdimo konačan iznos stare devizne štednje, to je proces verifikacije koji po meni nema alternative, mi smo na tom stajalištu. Sve anomalije koje su se pojavile u toj proceduri, i ukoliko ima kaznenih djela, apsolutno vjerujem da dijelim vaše mišljenje. Mi podržavamo da se sankcioniraju, ali dok se to sve ne utvrdi, mislim da o tome i ne treba govoriti. Evo, na ovakav način, ovo je naš pristup i sugestija, znači, da se ovaj modalitet odbije, ne prihvati kao takav, a da idemo ovom procedurom koju smo već uputili prema Zastupničkom domu.
Hvala lijepo uvaženom ministru Vrankiću. Čuli smo, dakle, mišljenje resornog ministarstva vezano za ovaj zakon koji je puno prašine podigao u cijeloj BiH. Ja otvaram raspravu o Izvješću. Izvolite, gospodine Ivaniću.
Ma evo, ja mislim da je jučešnji taj sastanak koji ste imali, za nas, za odlučivanje, izuzetno značajan. Koliko sam shvatio, Savjet ministara je sa udruženjima ili predstavnicima ljudi koji traže svoj novac nazad postigao neku vrstu dogovora. Ja mislim da naše današnje treba da bude u toj funkciji, dakle, da mi svojim odlučivanjem omogućimo da se dogovor realizuje. Pred nama postoje dvije opcije. Mi imamo prijedlog komisije koji kaže da zakon pada, dakle, da se zakon odbije. 13 I ima druga opcija da mi zakon vratimo komisiji, ako je ovim zakonom koji je ovdje moguće izvršiti promjenu i da komisija u roku od 30 dana, 60 dana, ono o čemu smo mi i na Kolegiju pričali, eventualno izvrši izmjene postojećeg prijedloga koji već imamo, koji je prošao, pa da ga mi usvojimo u obliku koji je prihvatljiv za sve. Dakle, nama bi koristilo, po meni, da nam ministar kaže šta je, koja je od te dvije opcije korisnija Savjetu ministara, da zadrži pozitivan ambijent koji je postigao sa štedišama, a da ovaj dom sad svojim odlučivanjem ne proizvede neku negativnu reakciju i da se dalje zakomplikuje to. Dakle, i naš je, ja pretpostavljam, barem je moje mišljenje takvo, svih, da taj pozitivni ambijent koji ste postigli bude nastavljen i da mi danas kao, ovaj, predstavnici ovde, poslanici u ovom domu omogućimo nastavak tog razgovora i rešenje problema za koje, koliko sam shvatio iz javnosti, se pretpostavlja da bi moglo doći u nekih 30-40 dana do nekog zaokruženog prijedloga. Tako da bih ja zamolio ministra da nam kaže od ovih opcija koje mi imamo pred sobom, koja je za njega, Savjet ministara i devizne štediše korisnija? Da svojim odlučivanjem ne napravimo… Ako je korisno, vratiti ga komisiji da još jednom, ako je sam zakon u takvom obliku, da sa promjenom broja godina koji ćete usaglasiti može proći, mi bismo ga vratili. Ali ako je zakon u svom sadržaju loš, pa ne može omogućiti i ako ga je potrebno odbiti, molimo Vas da nam kažete šta je Vaša sugestija.
Hvala lijepa, gospodine Ivaniću. Dakle, evo, ministre Vrankiću, čuli ste i ovo. Mi smo, dakle, zbog ozbiljnosti teme na Kolegiju postigli konsenzus, dakle da, između ostalog, ako ovo izvješće povjerenstva prihvati ovaj dom, zakon pada. Bez obzira što je on prošao u Zastupničkom domu. Izvješće koje i nosi u sebi jedan zaključak, vjerujem da ste ga pročitali, taj zaključak glasi – obvezuje se Vijeće ministara da nakon završetka verifikacije stare devizne štednje sačini prijedlog izmjena i dopuna Zakona o izmirenju obveza po osnovu stare devizne štednje, računa stare devizne štednje i dostavi ga Paralemtarnoj skupštini BiH. Dakle, ovo što je gospodin Ivanić rekao, ja ne bih ponavljao. Ali svodi se na to, ako je moguće popravcima, dakle, zakona koji je pred nama, u suradnji s Vijećem ministara i u suradnji sa štedišama koje ste već involvirali u ovaj postupak, je li, popraviti ovaj dio teksta. Mi smo, dakle, na Kolegiju zaključili predložiti, u suglasnosti, dakle, s resornim ministarstvom, Domu da se ovo izvješće koje je negativno, vrati povjerenstvu, da se ono dogradi i doradi i da time skratimo postupak, dakle donošenja, ako ćemo postići isti efekt u odnosu na ono što ste Vi maloprije rekli. Evo ja bih molio, ako ne, onda da nam kažete što je najsuvislije, dakle, a nije štetno za štediše. Izvolite, ministre Vrankiću.
Gledajte, ako sam ja jučer rekao starim štedišama da imam dva srca, onda bih jedno dao njima, a jedno bih ostavio državi, ovaj, različiti su interesi, ovaj, to je njihova imovina, nju treba vratiti. A kao državni ministar, onda kažem moram, ovaj, sačuvati makro- ekonomsku stabilnost zemlje i naći varijantu da se to stvarno može vratiti, da možemo zemlju razvijati dalje. Ono što bih ja zaželio i što bih najviše želio da, jednostavno, se rasteretimo ovog ambijenta i politiziranja i dovođenja u zabludu i starih deviznih štediša i nas samih koji radimo na tom projektu. Mi sad imamo u opticaju dva zakona. I kako god kome i šta kome treba, tako se poziva. Mi smo novi zakon uputili prije mjesec dana u proceduru Zastupničkom domu u kojem se nismo odredili prema roku, a u zakonu se kaže da je rok do 13 godina. Niko nije rekao 13. Moja je procjena da stare devizne štednje nema ni 70% od onoga, od 2 milijarde koliko smo mi predvidjeli. To je automatski 30% manji rok. Automatski 30% manji rok. A dali smo u ovim izmjenama koje smo poslali dodatne izvore sredstava koje smo našli, to je još jedna stvar. A mislimo da pripremimo jedan amandman, a sad ću biti slikovit. S obzirom da sam bio federalni ministar, prošle godine smo imali 150 miliona maraka neraspoređenih sredstava jer je sve više bilo prihoda od potrošnje ali nije se radio rebalans i sad smo došli u novu godinu, gdje smo ta sredstva uputili u potrošnju. To je grijeh kakav se ne može oprostiti. Ta sredstva trebaju ići u višak prihoda, ... na saniranje unutarnjeg duga. To je ono što je jedino ekonomski ispravno, što je se trebalo napraviti. I upravo zbog toga da smo išli konstruktivnim pristupom, da smo pošli rješavati staru deviznu štednju, ja vjerujem da biste vi svi digli ruke i u Federalnom parlamentu, da se tih 150 miliona maraka usmjeri ka rješavanju duga. I to je, recimo, već, ako je ono 30% manje na 9 godina, sa 150 miliona maraka već vraćeno na možda 7-8 godina, što je prihvatljivo. Imamo vrijednosne papire koji su međunarodno priznati dokumenti koje izdaje država, servisira Centralna banka, garantira proračun za njih, apsolutno prihvatljiva stvar i ono što neko i treba ili ako ima potrebe kao što sam jučer čuo, da ljudi se moraju liječiti, pa onda kad imate svoj vrijednosni papir, odete na banku sa malim diskontom, ovaj, naplatite. A još usput želim reći da je veliki broj starih deviznih štediša se verificirao i traži rješenje. Oni su potpisali. Mi ne možemo nazad. Nama su ostali samo veliki. Znači oni koji su cifra vezi i zbog tog jednog pristupa mislim da jednostavno smo trasirali put kojim moramo nastaviti. A ostalo je, znači, poslije verifikacije da stvarno vidimo koji je to bonitet koji može biti i šta su dodatni izvori sredstava da ove rokove svedemo na prihvatljive rokove. Evo, ja sam optimist poslije jučerašnjeg sastanka i poslije svih ovih inputa koje imamo, da se na jedan takav način radi. Ako me pitate za ovaj zakon, ja bih volio, ovaj, da nas rasteretite, da se ne pozivaju puno na druge, a da mi ovo što smo počeli s procedurom i s ovom komisijom, da tim putem nastavimo i da dođemo do toga rješenja. Hvala.
Hvala, ministre Vrankiću. Nas ovo ne priječi da otvorimo raspravu. Mi moramo otvoriti raspravu. Ja otvaram raspravu nakon što smo čuli, evo, diskusiju gospodina Ivanića i ministra Vrankića u dva navrata. 15 Gospodin Ivo Miro Jović, izvolite. IVO
Hvala lijepa, gospodine predsjedatelju. Još jednom pozdravljam sviju. Kada je u pitanju ova točka, ja želim malo diskutirati i reći u kakvim okolnostima se ovo sve skupa dešava. Podsjećanja radi, jako je afirmativno umirujuće ovo što smo mi danas ovdje čuli od gospodina Vrankića, ministra financija i riznice. Umirujuće i za nas koji ovdje predstavljamo i ljude koji su u onoj skupini deviznih štediša kako bismo mogli i na terenu ona naša obećanja i predizborna i svekolika kroz godine, uraditi na najbolji mogući način. Do sada, doista je bilo frustrirajuće stanje spram ljudi koji su u ovoj kategoriji deviznih štediša. Oni su svoju ušteđevinu stečenu bilo u zemlji, bilo vani, s povjerenjem prema zemlji koja je tada bila uložili u tadašnji bankovni sustav. Na posljednjoj stranici svih tih deviznih knjižica stajalo je da za ulog jamči država. BiH je raspadom bivše zemlje preuzela kontinuitet i obveze u svim segmentima, pa tako i u ovome. I do sada nije bilo korektno od strane tijela vlasti, zatvaranje očiju na te činjenice. Međutim, što upornim pritiskom ljudi koji su izravno oštećeni, što sigurno shvaćanje svekolike javnosti da se radi o poštenom, korektnom zahtjevu ljudi, a u posljednje vrijeme imamo i situaciju da sud u Štrazburu je donio i presude da treba spram tih ljudi reagirati i vratiti im ono što je opljačkano. Onda, sigurno je dobro da se mi u ovim klupama bavimo i puno više vremena ovim pitanjem, nego što je to bilo do sada. Različiti prijedlozi zakonskih rješenja izazivali su dodatna ili nerazumijevanja ili frustracije. Međutim, ostaje uvijek sa okusom gorčine pitanje, između ostalog, evo, čuli smo da malo, ovaj, referiram i gospodin ministar Vrankić je sad rekao da, postojala su uvjetno neka moguća rješenja i u prošloj godini na razini Federacije, tako ostaje gorčina kako je bilo moguće da iz sredstava sukcesije ne bude ova kategorija zahvaćena u nekoj mjeri. Sad, koja je to mjera, ne znam, ali bilo je korektno. A ne da bude totalno izostavljeno. A u prvi plan su stavljena rješavanja pitanja boraca, bojovnika, jel sam dobro se pokupio po jezicima i vojskama, oni koji su vodili rat, oni su izmireni od onoga što su ovi ljudi mukotrpno i strpljivo radom stvarali. To je moje stajalište koje iznosim u javnosti jer ja moram reći, moja opredjeljenost spram ovih ljudi, da to zemlja mora njima vratiti. Zato kada govori ministar Vrankić, evo po neki put, po ko zna koji put ga, ovaj, u ovom mom izlaganju spominjem, onda neka budu dva srca i jedna duša, gospodine ministre. Znači, spojite, a već ste to pokazali, dobru upućenost u ovu problematiku što je jako pohvalno. Pokazali ste iz razumijevanja prema ovim ljudima i želju i odlučnost da se to riješi, a ne da se odgađa. I ja vjerujem da ovi ljudi po malo stječu i povjerenje na rješenja. Zato je dobro da smo ovdje danas čuli da imamo određeni zaključak i ja dobijam optimizam jer se o ovom pitanju počelo razmatrati hladne glave. Do sada je to bilo, ponavljam, stalno fustrirajuće za jednu i drugu stranu. Država je uporno govorila da to ne može vratiti, pa možda ponekad i da ne treba, ne treba zanemariti da je jedan dio 16 međunarodnih čimbenika ovdje ukazivao na to da to ne treba, ne treba vraćati, a evo sada pomalo se približavamo rješenju i mislim da imamo ljude koji su željni i voljni i hoće da urade ovu zadovoljštinu. Samo u ovom zaključku nedostaje nešto što bih ja sugerirao, a to je termin. Ljude interesira, lijepo je to što ste rekli, radujemo se tomu, samo do kada. Na izmaku su nam strpljenja. Zato ja predlažem za ovaj zaključak, znači, kada će tijela zajedno sa predstavnicima ovih udruga stvoriti i napraviti to što ste Vi rekli, kako bismo mogli reći e evo napokon ovo pitanje ima izgledno rješenje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, gospodine Joviću. Za riječ se javio uvaženi kolega Božo Rajić. Izvolite Rajiću.
Gospodine predsjedavajući, kolege i kolegice zastupnici, uvaženi gosti. Čini mi se da ova tema zahtijeva da se o njoj progovori u ovome visokom domu, ponajprije zbog onih koje se ovaj problem neposredno tiče, ali i zbog ukupne javnosti BiH. O ovoj temi je izgovoreno i napisano kao o rijetko kojoj temi u BiH, ali ja bih htio pokušati taj problem dotaknuti iz nekih aspekata koji možda nisu dovoljno, nisu barem u ovome domu prezentirani. Povjerenstvo za proračun i finansije, ja sam baš govorio u tom smislu nešto danas, ministar Vrankić je vrlo slikovito rekao da je ovdje nužnost, nama zastupnicima, pomiriti dva interesa, dvije potrebe i dvije mogućnosti. S jedne strane BiH, kao pravnog sljednika i dužnika mimo svoje volje, da izvrši tu obvezu i da pri tome se dovede u pitanje stabilnost zemlje i s druge strane izvršiti, prije svega moralni, a onda i zakonski dug prema onima čiji su novci ostali i potrošeni su bez njihovog pitanja, bez njihove prethodne ili naknadne suglasnosti. I u tom traganju za uravnoteženjem ta dva interesa, ta dva zahtjeva, mi smo pokušali neka rješenja, formulacije praviti na Povjerenstvu za proračun s tim da se naš ... zaključak, koji je i usvojen i u materijalu dostavljen, da se zadužuje Vijeće ministara, ako taj prijedlog zakona koji je usvojen u Zastupničkom domu ovdje ne bi dobio potporu, znači, u toj varijanti. Ali, evo, desilo se to da je Vijeće ministara i samo po svojoj odluci krenulo u jedan proces izrade onoga što taj zaključak prodrazumijeva. Znači, pripremanje izmjena i dopuna zakona. Međutim, ja moram se dotaknuti, sa stajališta ekonomske struke i odnosa koji vladaju, da se ovdje radi o klasičnom odnosu dužnika i vjerovnika. I čini mi se da je prečesto u našim raspravama i u medijskim istupima ponekad bilo prisutno stajalište da je, da se sva rješenja traže po mjeri i mogućnostima dužnika, što nije ni tipično, ni pravno, ni moralno. Dakle, povjerilac, onaj čija jesu sredstva, bi morao imati barem primat, bar u ovoj našoj nesretnoj klasičnoj formi 51:49. I mi moramo jedanput shvatiti da je dužnik, prije svega, dužan izvršiti obvezu, a da povjeritelj može imati razumijevanja, a to razumijevanje ne može biti ni neograničeno, niti može biti beskonačno. 17 I zato vas podsjećam, sve vas koji, naravno, svi smo živjeli u ovoj zemlji i znamo ponešto o prilikama koje su vladale, ne radi se o 17 godina koliko traje, od '90. do danas. Radi se još o najmanje 8 do 10 godina kada je u vlastima, u tijelima vlasti ondašnje države i Republike BiH ... socijalističke, bilo ograničeno tim istim štedišama mogućnost raspolaganja njihovim novcem. Sjećamo se mi svi dobro i par, nepar i dana bez benzina i Milke Planinc i reformatora Ante Markovića, dakle 8 do 10 godina ti isti ljudi i mi među njima, mnogi ovdje nismo mogli do svojih štednih uloga jer je bilo ograničeno pravo raspolaganja. Dakle, to više nije 17 godina od '90. do danas, nego najmanje 25, a možda i 27 godina. I ako sad ljudima kažete da ih očekuje nekakav rok koji je otvoren, otvoren je samo sa zadnje strane, sa ... sad je 13, do 13 godina i ljudi jadni u toj svojoj nevolji uvijek shvaćaju da se radi, a to jeste stvarno pravilo 13 godina, iako govorimo, čujem ovdje ćemo pokušavati tražiti rješenja da to bude primjereniji rok koji bi mogao, na neki način, zadovoljiti oba ova interesa i dužnika i vjerovnika. Ja bih molio, dakle, kod razmatranja ovih pitanja da se ima na umu da se ne radi samo o 17 godina koje su protekle, nego 25 najmanje i, teorijski gledano, model plus 13 godina. To je strašno dug period za svakog od nas. Ja ne znam tko bi imao toliko vjere da vjeruje da će to biti riješeno na korektan način. Kad govorimo o zakonu, ja sam za to da donesemo zakon i usvojimo zakon povjerenja, dakle, zakon koji je realan, koji je provediv, koji je materijalno financijski pokriven. Mi ne bismo smjeli dopustiti sebi ni po jednu cijenu da još jedanput prevarimo štediše, da im damo politička obećanja ili da im damo politički motiviran zakon koji nema nikakvo realno pokriće, da onda kasnije kažemo – znate, evo, imaćete neke druge koji to rješavaju. Ja sam za to da se zakon uradi na takav način da on ima apsolutne garancije da će biti proveden u rokovima, na način kako to bude njime definirano. I zato sam zainteresiran da se dadne šansa iznalaženju rješenja koje će biti pravedno i ostvarivo. Zato podržavam ovu ideju da se zaključak Povjerenstva za proračun i financije vrati da bi tamo bio ponovno razmatran, dorađivan u korelaciji sa rješenjima koja nudi Vijeće ministara, u zajednici sa predstavnicima udruga štediša i da iz ta dva materijala, dvije, te dvije, tri volje, političke poruke i zahtjeva, dođemo do jednog rješenja koje ćemo ovdje moći konačno usvojiti, jer mi imamo formalno pravne mogućnosti, a to je tehničko pitanje kako taj zakon usuglasiti sa onim koji je donesen na Zastupničkom domu jer nije nikakav problem da se zakon amandmanski uredi ako on odgovara interesima svih koji su u to uključeni, prije svega štediša. Dakle, gospodine predsjedavajući, pridružujem se prijedlogu da se zaključak Povjerenstva za financije i proračun vrati tom povjerenstvu i da se otvori mogućnost daljeg usuglašavanja i rješavanja ovoga pitanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa, gospodine Rajiću. Želi li još netko riječ? Gospodin Ljubičić, izvolite.
18 Gospodo predsjedavajući, uvažene kolege delegati, dame i gospodo. Ja želim samo sa par napomena da se obratim pred ovim domom po ovom pitanju. Ne sporim pravo i potrebu kolega delegata da javno iznesu svoj stav i mišljenje po bilo kojem pitanju, normalno i po ovom pitanju koje je, evo čuli smo, a svi su svjesni, dugo vremena jedno pitanje o kome se puno govori u ovoj državi i ova država neosporno ima obavezu po ovom pitanju i prema ovim ljudima da odgovori. Ja nemam namjeru u svojoj diskusiji da se vraćam nazad vezano za ovo pitanje. Ovo je problem koji se dogodio i kako se dogodio i ko je kriv itd., znači, da li će se o tome govoriti poslije i ko će govoriti o tome, o tom po tom. Prihvatam činjenicu da smo mi po ovom pitanju ovdje gdje jesmo i da ova obaveza stoji pred nama. Ali želim, takođe, da napomenem da u potpunosti uvažavam pravo ovih ljudi, znači, koji uporno traže, insistiraju da im se ova sredstva vrate. Znači, to je neosporno i u potpunosti podržavam sva ta njihova nastojanja, sve njihove inicijative koje idu u ovom pravcu, ali kao delegat u ovom domu želim da napomenem da, a vjerujem da smo svi svjesni ovdje koji sjedimo o tome, imamo obavezu i prema državi i da našim izjašnjavanjem i glasanjem o bilo kojem zakonu, ja bar, evo, govorim u svoje ime, ne želim i nemam pravo, mislim da nemam pravo da svojim glasom dovedem i ugrozim funkcionisanje države na bilo koji način. Da skratim svoju diskusiju, mislim da ovdje, što se tiče ministarstva i prijedlog ministra gospodina Vrankića i ono što je raspravljano i razgovarano na nadležnoj komisiji po ovom pitanju, vidim da su i stavovi komisije, i prijedlog ministarstva i gospodina Vrankića ide, da se nađe jedno pomirljivo rješenje vezano za ovo pitanje. Koliko će sada ti ljudi biti zadovoljni i sa tim novim prijedlogom zakona koji će doći u proceduru, znači ostaje da vidimo, ali mislim da je to jedino rješenje da premostimo ovo pitanje i da premostimo ovaj problem. S te strane ja ću podržati sigurno prijedlog gospodina Vranikića u ovom dijelu, a i ovo što je vezano za stav i prijedlog komisije da se nađe rješenje. Ja mislim da i u prijedlogu komisije i ovo što nam je gospodin Vrankić govorio da je to to. Hvala vam.
Hvala lijepa, gospodine Ljubičiću. Tko želi dalje riječ? Dakle, ja zaključujem raspravu. Molim?
Možemo li prije izjašnjenja 5 minuta pauze? Samo prije izjašnjenja, da se mi dogovorimo sad, pošto ja…
Kolegij je blizu jednog prijedloga zaključka. Evo stanka 5 minuta samo da se mi dogovorimo oko ... I molio bih ministra Vrankića ako može malo, ovaj … [[PAUZA]] 19 Dakle, evo mi smo imali kratke konsultacije koje su možda i bile duže od 5 minuta ali bile su jako nužne. Bile su jako nužne i nakon konsultacija došli smo do, budući smo imali dva promišljanja i ovaj što je Kolegij predložio i ovo što je predložio gospodin Rajić, što je u biti i jedinstveno stajalište Kluba hrvatskog naroda i u odnosu, dakle, nije do mene nego do razglasa, i u odnosu na sve ovo što smo čuli od gospodina Vrankića, u odnosu na aktivnosti koje su do sada poduzete, u odnosu na neke nove okolnosti, ja bih tako rekao, do kojih smo sada došli - da su prikladnije i štedišama jer je razgovor o tekstu koji je stavljen već u proceduru iz Vijeća ministara i nalazi se u proceduri u Zastupničkom domu, obavljen, dakle, sa svim štedišama iz oba entiteta, pa sad čak i sa udrugom koja je išla do te mjere, u verbalnom smislu, priprijetiti zastupnicima klubova koji su spremni oboriti ovaj zakon, odnosno prihvatiti negativno stajalište Povjerenstva za financije i proračun. Dakle, te nove su okolnosti da je postignuto i to suglasje s udrugama oko elemenata koji će biti u tom zakonu i prihvatljivije nego da vratimo povjerenstvu, budući je, po zaključku kojeg je ovo povjerenstvo usvojilo prije nego što je ovaj dom i raspravljao i prihvatio ovaj zaključak, Vijeće ministara već reagiralo. Dakle, to je jedna vrlo bitna činjenica, ovaj, mi bismo mogli vratiti ovo povjerenstvu na doradu zaključka u smislu elemenata koje smo čuli od ministra Vrankića. Da hoćemo vjerovati da smo politički toliko zreli i ozbiljni i da se radi o jednoj toliko bitnoj i važnoj krucijalnoj stvari, u odnosu na sve štediše u BiH, kada ih više nitko ne smije prevariti. Dakle, ova naša odluka, prihvatiti izvješće povjerenstva da je to suprotno načelima temeljnog teksta, značila bi da pada zakon. Pada zakon i čekamo da nam dođe, dakle, ovako priređen zakon s tekstom usuglašen, opet kažem, ponavljam riječi ministra Vrankića, sa svim udrugama, ovaj, sa svih razina u BiH gdje će se voditi računa o mogućnosti o roku povratka i da će to biti negdje u okvirima između 7 i 9 godina, kako je to rekao gospodin Vrankić. Ali ako se kaže do 13, onda se to podzakonskim aktom, dakle, regulira, provedenim aktom, dakle, regulira izvršenje tog zakona Vijeće ministara, odnosno resorno ministarstvo. Dakle, ja sam sebi dopustio slobodu malo objasniti o čemu smo mi do sada raspravljali i zato je prijedlog, prijedlog, dakle, Kolegija nakon konsultacija, da se izjasnimo o izvješću povjerenstva sa zaključkom koji je u tom izvješću, a glasovaće svak po svojoj osobnoj, dakle, odgovornosti, želji, dakle, da ne kompliciramo stvar jer se smatra da će na ovaj način stvar biti i povoljnije i brže riješena za štediše, prema riječima, dakle, resornog ministarstva. Ja vjerujem, ovdje su najodgovorniji ljudi iz ministarstva. Ja ne zaključujem raspravu, rasprava je i dalje otvorena. Tko želi riječ? Možemo li prihvatiti onda ovo što sam rekao, uz obrazloženje koje sam dao i pristupiti glasovanju? 20 Ispričavam se, tko želi riječ? Izvolite, gospodine Joviću. Dobiće svi riječ, nitko neće biti uskraćen. Svako će dobiti riječ. IVO
Moja diskusija, zapravo, nije, nego je samo upit. Današnjim odlučivanjem, ostaje li zakon u proceduri? Ako ne ostaje - ja neću biti za takav, bilo kakav prijedlog.
Molim vas, stvar je osobne odluke svakog zastupnika. Izvolite, gospodine Rajiću.
Gospodine predsjedavajući, ja apsolutno respektiram napore koje je Kolegij doma uložio u ovoj kratkoj stanci da pokuša naći rješenje. Ali bih htio samo u dvije rečenice objasniti zašto inzistiramo mi iz Kluba Hrvata u ovome domu da se zakon ne odbija, nego da ostane živ u proceduri i da bude u stalnoj korelaciji sa rješenjima koje će nuditi Vijeće ministara u dogovorima i uz suglasnost sa štedišama, odnosno njihovim udrugama. Kad se to dogovori i kad mi dobijemo ovdje dokaz da štediše podržavaju taj prijedlog o kojem je gospodin ministar Vrankić govorio, mi smo spremni tada odbiti ovaj prijedlog zakona o kojem sada danas govorimo i okrenuti se novom prijedlogu. Dok ne budemo imali taj prijedlog, budimo iskreni, bilo bi preveliko, ovaj, ma, ne znam, uložili bismo preveliko povjerenje u nešto što nema ... Dakle, mislim da treba vratiti povjerenstvu, održati zakon u životu dok se ne pojavi prijedlog kojeg radi Vijeće ministara, a onda taj zakon, koji je usvojen u Zastupničkom domu, odbiti ako treba, uz dokaze da imamo suglasnost štediša i da onda svi guramo u istom pravcu. Toliko, hvala lijepo. Dakle, ostajem pri ovom zaključku.
Hvala lijepa, gospodine Rajiću. Ovo je, dakle, mi smo raspravljali i o jednoj i o drugoj. Vjerujte mi da smo bili na vagi da li je dobro jedno ili drugo pitanje. Prevaga ovog prijedloga je samo u jednom detalju koji baš i nije detalj u odnosu na ono kako to gleda Ministarstvo financija. Postoji jedna bojazan, dakle, nije sporno, dakle, postoji volja, dakle, čak i Vijeća ministara da se to, ovaj, vrati komisiji na doradu. Dakle, da znate odmah nije to, ništa nije zakovano, raspravljamo o tome, ali postoji jedan opravdan strah, jedno malo strahovanje koje može biti štetno jer bi mogla stati verifikacija stare devizne štednje. To je nešto što ne bi odgovaralo praktično, ovaj, jer su u pitanju sad ostale nešto veće štediše. Možete li dopustiti Kolegiju jednu stanku još od 5 minuta? Izvolite, gospodine Ibrahimpašiću. 21
Ovaj, zašto bi stala verifikacija? Smisao ovog što je komisija uradila, nemojte gledati odvojeno ovo odbijanje od zaključka, dakle, mi kad smo, ja sam bio u vašem bivšem ministarstvu prije te sjednice, dobro se informirao kod vaših ljudi koji to rade i moj dojam je bio nedevojben da se to može skratiti. Ali niko nije u stanju i vaši ljudi iz ovog ministarstva su kazali, nek' taj tvoj to potpiše, znate. Dok se god ne završi verifikacija teško je govoriti o bilo čemu. Ne znaš koliko si dužan, a kako ćeš onda znati na koliko ćeš godina i šta ima vratiti. Ako se ne varam, tad je opcija bila da će to biti gotovo do jula, ako griješim neka me neko prekine. Dakle, verifikacija bi trebala biti gotova do juna, trebala je biti do 1. maja pa je nekim zakonom to produženo, ako se ne varam, tako je meni to prezentirano. Ako je to sve do jula, hajmo da pričekamo do tog jula, to nije na kraju krajeva tako daleko. Znate čega se ovdje ljudi boje, ako ovo sada totalno uništimo onda nema sablje nad ministarstvom pa se može štošta stvari i dalje dešavati. Nismo mi bili za to da se ovaj zakon, ovakav kakav je predložen, usvoji, to moram reći. Ja nisam, ne možeš jednostavno principijelno ako ne znam koliko sam dužan, kako mogu reći koliki je rok. A ja znam kako činovnici rade, kad god nešto sračuna, da bi bio siguran, puta dva. To je tako, kao statičari. Dakle, principijelno nismo za to da se usvoji takav kakav jeste, jer ljudi kad čuju do 13, džaba je tebi priča jel' to asli. Piše 13 i gotova je priča. Svako to podrazumijeva da je 13. Dajte da ovo ostavimo, živim, na neki način do kraja tog jula ili do početka jula, ako se ne varam da bi do tad trebala biti gotova ta ratifikacija. Ako ja griješim, ako ovo nije tačno oko ratifikacije, neka neko kaže pa da onda ja mogu možda i da drugačije zaključujem. Ako je to tako blizu, pazite, to je sad šta, vratite to onda komisiji, imate ovaj proces, do tada će biti mnogo stvari jasnije. Ovo što je vijeće, ovaj, predstavnici u domu usvojili ..., to je dibidus, mislim tu smo saglasni. To je bilo u doba prije izbora kada su ljudi ofirali sa svakim glasom, tako onda kao takvog i podržali. Iz rukava je tih 5 godina kao što je, vjerovatno, iz rukava i ovih možda malo manje, ovih 13. Evo, ako sam ja bilo čemu pomogao, a ne znam da jesam, ali ja bih ostavio ovo živim, neka to bude ko nekakva sablja da ministarstvo mora ovo korektno uraditi kako je počelo. Eto, hvala.
Hvala vam lijepa Ibrahimpašiću, pomogli ste jer je odustao gospodin Ivanić od svoje diskusije i vratili ste se na prvotni naš prijedlog Kolegija da se to, ipak, vrati povjerenstvu na doradu. Dakle, to je zaključak i Kolegija da ga ja iznosim kao jedinstveno stajalište. Nećemo uzimati stanku, dakle, ja ću, ali ću ja po redoslijedu stvari, kako smo to predvidjeli. Mi moramo dati prioritet, uvažavati naša stalna tijela, povjerenstvo je dalo svoje izvješće, ja ću prvo staviti, dakle, to izvješće. Ako bismo prihvatili izvješće povjerenstva zakon pada. Dakle, a onda nema smisla ovaj naš prijedlog Kolegija. Ako vratimo povjerenstvu na doradu tada zakon još uvijek ostaje u životu i tad ću vam predložiti u kom smislu bismo to vratili na doradu. 22 Dakle, ja moram poštovati, ovaj, naša stalna tijela i ja ću staviti na izjašnjavanje, dakle, izvješće povjerenstva sa zaključkom. Tko je za ovo izvješće povjerenstva sa zaključkom? Ima li itko? Ko je protiv? Ima li netko suzdržan? ___________(?) Ja ne mogu glasati kao član komisije, moram biti suzdržan. Dva člana komisije, tri člana komisije su suzdržana. Dakle, konstatiram da nismo prihvatili, dakle, ovo izvješće i sada predlažem, dakle, da, dakle, da vratimo povjerenstvu na ponovno odlučivanje s tim da Povjerenstvo za financije i proračun, u roku od 30 dana, u dogovoru sa Ministarstvom financija i u dogovoru s udrugama koje predloži i s kojima je već razgovaralo Ministarstvo financija dogradi, Vijeće ministara, Ministarstvo financija, Vijeće ministara, dogradi zaključak sa više detalja o kojima je govorio ministar Vrankić, da ih ne spominjem sada, i o čemu će se Dom naroda izjasniti u okviru tih 30 dana. Da li je 29. ili 30. dan, dakle, izjasniće se u okviru tih 30 dana. Može li se prihvatiti ovakav. Izvolite, gospodine Neimarlija.
Jedna mala samo korekcija ako je prihvatite. Ja ne bih dom obavezivao da vodi paralelne razgovore i sa udrugama i sa ministarstvom nego bih obavezao, u skladu sa onim što nam je ministar već kazao, da dom bude, odnosno naše Povjerenstvo za finansije pravovremeno obavještavano o rezultatima dogovora između ministarstva i udruga. Da nas oslobodim direktnih kontakata, da nas oslobodimo direktnih kontakata jer nema potrebe, budući da se već odvijaju njihovi razgovori koji treba da urode dogovorom.
Hvala lijepa. Dakle, to je vrlo prihvatljivo. Dakle, komisija, da mi vraćamo povjerenstvu na ponovno odlučivanje koji će ovom domu dostaviti potpuno novi izvještaj, dakle, novo izvješće, ali neka vode računa o svim elementima o kojima je govorio uvaženi ministar Dragan Vrankić ovdje i ovo što je čuo iz diskusija zastupnika koji su o tome govorili. Stavljam na izjašnjavanje ovakav, ovakav zaključak. Tko je za? ___________(?) I oni amandmanima mogu izmijeniti ovaj zakon. 23 Konstatiram da smo jednoglasno vratili ovo povjerenstvu da nam sačini novo izvješće na način kako smo to i konstatovali. Zaključujemo, dakle, ovu točku dnevnog reda. Točka devet je, Ad. 9. Izvješće o radu Državne regulatorne komisije za električnu energiju
Evo, ja mislim da je ovo jedna izuzetno značajna oblast za BiH jer BiH spada u rijetke zemlje u regionu koja ima višak električne energije. Jedna od zemalja koja do sada nije verifikovala tu svoju veliku prednost, između ostalog, što ni tržište u jugoistočnoj Evropi, pa ni tržište u BiH nije bilo adekvatno uređeno. Ja mislim da je u onom dijelu koji pokriva Državna regulatorna komisija napravljen značajan iskorak jer je došlo do formiranja elektroprenosa koji treba da omogući konkurenciju između proizvođača. Međutim, taj dio na domaćem tržištu još uvijek nije zaživio. I taj dio reforme koji je ostao, to znači međusobna konkurencija između proizvođača i pravo kupaca da mogu da biraju onog proizvođača koji je jeftiniji, još uvijek nije do kraja dovedena do izražaja. Mislim da je sa stanovišta generalnih principa koje pokriva ova Regulatorna komisija, jer ona se uglavnom bavi prenosom, tu je dosta stvari vrlo korektno urađeno i ja ih u tom smislu i podržavam da nastave dalje, ali jednako tako mislim da je bitno da se reforma u maksimalnom smislu ubrza, budući da je to proces koji je pristupom BiH tržištu jugoistočne Evrope nužan. Mi to nećemo više moći, na neki način, ni izbjeći. Istovremeno smatram da se Regulatorna komisija dobro treba da posveti i planovima i načinu na koji se misli širiti mreža dalekovoda, budući da je očito da u BiH, ako bude investicija one će ići u sektor proizvodnje i čujem da ima određenih problema u donošenju odluka oko toga koje dalekovode, kada i na koji način raditi. Ja mislim da je to neki dokument, ne zna se da li je on u nadležnosti regulatorne, mislim da nije, mislim da je više u nadležnosti prenosne kompanije direktno, da bi trebalo da se pojavi na nadležnim institucijama da znamo kuda, kako i na koji način se misle i graditi i raditi dalekovodi koji bi trebalo da omoguće korištenje prednosti BiH, a to je izvoz, posebno električne energije koje 24 će, sasvim sigurno, bivati sve manje i čija će cijena, sasvim sigurno, nastaviti da raste i što je jedna od razvojnih šansi pojedinih dijelova BiH. Mislim da sa tog stanovišta treba činiti sve što se može da se ti kapaciteti pripreme. Istovremeno mislim da nije dobro da imamo jednog privremenog člana Regulatorne komisije, a godinu dana je istekao mandat i nije, prosto ne mogu da shvatim kako je moguće da se ne može provesti procedura za izbor jednog člana Regulatorne komisije, da komisija bude u kapacitetu. Sad i drugom članu, koliko vidim, do kraja juna ističe mandat, pa nam se može desiti da od 3 člana , 2 člana budu privremena, a to za autoritet i kredibilitet jedne takve institucije ne bi bilo dobro i mislim da ovaj dom treba da obaveže, ja ne znam više koga, ili sam sebe ako je u pitanju parlament, da se procedura izbora ljudi u toj komisiji provede u najkraćem mogućem roku do kraja. Hvala.
Hvala lijepa, gospodine Ivaniću. Tko želi dalje riječ? Ima li potrebe, gospodine Salkić, izvolite.
Poštovani delegati, poštovano predsjedništvo. Red je samo na nekakav način prokomentirati izlaganje gospodina Ivanića u smislu i podrške nekim stvarima koje je izrekao i samo jedno kratko ili dva kratka objašnjenja. Prva stvar, kada je u pitanju unutrašnje tržište BiH. U skladu sa zakonom i u skladu sa Ugovorom o energetskoj zajednici jugoistočne Evrope, mi imamo jedan plan, odnosno, donijeli smo Odluku o obimu otvaranja tržišta tako da u skladu sa programom iz tog ugovora mi smo već ove godine omogućili određenim potrošačima koji imaju veću potrošnju od 10 gigavat sati, da izađu na tržište. Od 01. januara 2008. godine daje se mogućnost svim drugim, izuzev domaćinstava jer 2015. godine daće se mogućnost i domaćinstvima. Znači, mi se držimo tog plana. Druga stvar – šta smo učinili i kakva je trenutna situacija na tržištu energije u okruženju, po Evropi? Da li će svi oni koji će imati mogućnost da krenu na tržište, da li će to svoje pravo i iskoristiti, jer su trenutne cijene energije u BiH, na veleprodajnom tržištu, znatno niže nego u okruženju i svi ovi koji su tarifni kupci teško se odlučuju da pređu na tržište. To je jedna stvar. Druga stvar, kad je u pitanju reforma i restruktuiranje tržišta - iz tog razloga sam se najviše javio. Vi znate da postoje akcioni planovi u oba entiteta za reformu elektroenergetskog sektora. Ja moram reći jedan veliki dio posla se uradio, ali isto tako značajan dio je i preostao. Opet naglašavam, većim dijelom u Republici Srpskoj je taj posao urađen, u Federaciji jednim dijelom se kaska i bojim se, čak, da u Federaciji, kad je u pitanju taj dio, znači razdvajanje proizvodnje i distribucije, prenos smo već razdvojili, da se javljaju, čak, i retrogradni procesi, u smislu izmjena i onoga što smo ranije učinili. I to je nešto na 25 čemu će morati, prije svega, raditi entitetske vlade, entitetske regulatorne komisije, da bi obezbijedile ovo što je gospodin Ivanić govorio. Da napomenem pored prenosa inkompanije formiran je i operator sistema električne energije - znači koji vodi sistem, a dalje pitanje razvoja mreže zakonski je potpuno uređeno, znači na osnovu indikativnih planova proizvodnje prenosna kompanija će predložiti plan razvoja prenosne mreže, a u obavezi je DERK-a da taj plan odobri i ja ne očekujem značajnije ili bitnije probleme u naredenom periodu, kada je u pitanju prenosna mreža u BiH, pogotovo uzimajući u obzir da je ona, na nekakav način, prekapacitirana i da još uvijek imamo, bar u tom segmentu, dovoljno kapaciteta za, za rad. I sljedeća stvar, ne mogu da se, da ne kažem, pitanje izbora jednog od članova Državne regulatorne komisije. Državna regulatorna komisija je početkom još 2006. godine, na nekakav način, podnijela zahtijev ili upozorila, ili dostavila zahtjev Federalnoj vladi da se pokrene procedura za izbor člana kome ističe manadat, kome je isticao mandat 30. juna prošle godine. Na žalost, ta je procedura kasnila, došli su izbori, prema informaciji koju ja imam, došlo se do Vijeća ministara i Vijeće ministara će uskoro predložiti, ja se nadam, prijedlog Domu naroda i Zastupničkom domu, tako da očekujemo da bi bar do kraja juna mjeseca taj prijedlog trebao biti usvojen, a paralelno sad se vodi proces u Republici Srpskoj za izbor drugog kandidata kome ističe mandat 30.06. ove godine. Ja podsjećam, mi smo uputili jedno pismo na Vijeću ministara da ovakvim kašnjenjem je narušen princip stepenastog mandata članova komisije, na način da se pokušavalo, odnosno da se išlo ka tome da se izbjegne da se bilo kada dogodi da se 2 člana ili 3 člana komisije, ne daj Bože, mijenjaju u isto vrijeme. Može se lako, odnosno desiće se ove godine, vjerovatno, da ćemo imati mogućnost da 2 člana budu promijenjena. Ja ne znam kako će biti, izbor teći ali je teoretski moguće da će biti 2 člana istovremeno promijenjena tako da će samo 1 ostati za naredni period od prethodnih članova. Intencija je zakona bila da se svake godine mijenja po 1 član, znači da se nikada ne dogodi ovo što se dogodilo u prošloj godini i dobro bi bilo razmisliti, čak i da se taj mandat, sada, člana kome se zakasnilo sa izborom, da se eventualno na nekakav način definira da to zbližavanje izbora u naredenom periodu izbjegnemo. Hvala.
Hvala lijepa, gospodine Salkiću. Želi li još netko riječ? Sad zaključujem raspravu i stavljam na izjašnjavanje izvješće. Tko je za ovo izvješće? Konstatiram da smo, gospodine Tihiću, nadam se da ste i Vi za, dakle, konstatiram da smo jednoglasno prihvatili ovo izvješće. Prelazimo na točku deset, to je Ad. 10. Izvješće o radu Ureda za razmatranje žalbi u 2006. godini 26 Mišljenje povjerenstva ste dobili i izvješće o radu Ureda za razmatranje žalbi u 2006. godini. Zastupnički dom je prihvatio ovo izvješće. Ja otvaram raspravu. Otvaram raspravu, ako ima potrebu neko ispred ureda – molim, ako ne, sačekajte zastupnike pa ćete dati odgovor. Javlja li se tko za riječ? Oslobođen je gospodin Pilav. Dakle, ja stavljam na izjašnjavanje izvješće o radu Ureda za razmatranje žalbi. Tko je za? Konstatiram da smo, također, jednoglasno prihvatili i ovo izvješće. Točka jedanaest je Ad. 11. Izvješće o zaštiti osobnih podataka u BiH i o radu Povjerenstva za zaštitu osobnih podataka
Ovdje imamo Izvješće Ureda za reviziju institucija, a ne izvješće rada tih institucija. Zato ja smatram da mi usvojimo Izvješća Ureda za reviziju, a to znači ovaj paket. zajednička diskusija
To je OK, to je OK. Primjedba je OK, to je OK. Ja nisam, ispričavam se, to je u redu, ali ja nisam ni predložio da mi usvajamo paket nego jedno po jedno izvješće. [[zajednička diskusija]] Prvo ćemo usvojiti, dakle, Izvješće Ureda za reviziju, rada Ureda, molim, prvo ću otvoriti raspravu po tom pitanju. Želi li netko riječ? Zaključujem raspravu. Stavljam na izjašnjavanje, dakle, ovo izvješće. Tko je za ovo izvješće? Sad je to paket, eto, vidite to. Hvala lijepa. Konstatiram da smo to jednoglasno prihvatili, jer to u biti tako mora biti, je li? Mi smo ovaj dio okončali. Sedamnaesti je 29 Ad. 17. Informacija o radu Tužiteljstva BiH za 2006. godinu
Evo ja ću ukratko da podvučem ono što je najbitnije u ovom izvještaju. A to je da je napokon, nakon niza godina, rezultat jednog timskog rada, dakle, komisijskog pred vama i mislim da se radi o jednom vrlo kvalitetnom radu. Dakle, u osnovi je rezultat sledeći, da smo, da je komisija, tokom analize predmeta koji su njoj bili na dnevnom redu donijela preko 400 rješenja o oduzimanju državljanstava. Na ta rješenja do sad je negdje od 12 tužbi uloženo od 12 predmeta sudskih, potvrđeno je negdje oko 6 što najbolje govori o kvalitetu rada ove komisije. Suština, dakle, ovih rješenja koja su donesena u najvećem dijelu su, dakle, činjenično sljedeća, dakle, komisija je jednom napravila javni poziv, pozvala lica koja su iz tog mandatnog perioda i najveći broj rješenja je donesen u situacijama kada se ta lica nisu odazvala i mi ih nismo imali registrovane u CIPS-u. To je najveći broj slučajeva. Da bi po broju tih osnova po kome smo mi oduzimali rješenja o oduzimanju, o prijemu državljanstva je bio prijem po osnovu učešća u armiji. Dakle, jedan određen broj lica je bio pripadnik armije i po tom osnovu oni su primani poslije Dejtona. Komisija je stala na stanovište da to nije bilo zakonito, doduše u tom trenutku oni praktički nisu ni bili pripadnici armije. Tako da smo veliki broj rješenja po tom osnovu o oduzimanju donijeli. Sud je, dakle, ove naše stavove, nakon uloženih tužbi na rješenja, potvrdio. Tako da do sad, od uloženih tužbi na naša rješenja imamo samo jedan predmet u kome je sud tražio da mi zaista utvrdimo identitet određene osobe. Znate, ima zaista određenih problema u utrvđivanju stvarnog identiteta. Imamo, dakle, radeći na ovim predmetima, mi smo utvrdili da ima jedan predmet gdje osoba, recimo, ima preko tridesetak nekih identiteta. Lično smatram, dakle, radeći u ovoj materiji državljanstava od samog početka zasnivanja radnog odnosa, negdje 2001., da je ovo jedan veoma solidan rad, da smo napokon skinuli jedan balast, bolje reći jedan fiktivni teret. Fiktivnost vidim u tome što, dakle, većina od ovih ljudi kojima je doneseno rješenje o oduzimanju nije u BiH. Dakle, nema jednu faktičku vezu što je osnov državljanskog prava. Mislim da nema potrebe nešto specijalno izlagati. Vi ste dobili jednu detaljnu statistiku i imena. Ako ima pitanja tu smo, je li? 37
Otvaram raspravu. Izvolite, gospodine Ivaniću.
Ja se izvinjavam što mene malo ovdje zafrkavaju da ja stalno nešto diskutujem, ali zaista imam potrebu na nekim ključnim stvarima. Prvo, ja ne spadam među one ljude koji su se trudili da ovo politizuju i da od ovoga prave neku veliku političku priču i nisam to radio. Međutim, ja mislim da za cijelu ovu priču nisu krivi oni koji su dobili državljanstvo. Nego su krivi oni koji su im nelegalno davali državljanstvo. Cijela priča je pomjerena ka ljudima koji su dobili, umjesto onih koji nisu na adekvatan način primjenjivali zakon. Srećom takvih ljudi ima iz raznih naroda tako da niko ne može reći da je neko protiv nekog naroda. Nije logično ako neko nije radio po zakonu i ako je davao nelagalna državljanstva da poslije toga nastavlja da obavlja značajne državne funkcije u ovoj zemlji i značajne funkcije u sektoru administracije. Ako mi to pustimo, a istovremeno se događaju stvari da nosioci ključnih političkih funkcija nose zakonske odgovornosti za svoje ali nekada i političke odluke, onda mislim da ćemo dignitet u cjelini državnog službenika spustiti na nizak nivo i zato je smatrama nužnim i neminovnim da se na jedan normalan način negdje bez velike politizacije javnosti o tome progovori i da na takav način, onda, ljudi koji su nelegalno davali državljanstva snose odgovornost, jer mislim da oni u prinicipu ne mogu da ostanu državni službenici i da rade te i još povjerljivije poslove u ovoj zemlji. I zato mislim da bi neki zaključak te vrste, ovaj, ipak, trebalo da se napravi. Dakle, ja ne govorim o krivičnoj odgovornosti. Ja govorim o normalnoj, u to uopšte ne želim da se upuštam, nije moje da ja to potcjenjujem. Ja govorim o obavljanju funkcije državnog službenika. I mislim da bi bilo dobro da neko nadležno tijelo provjeri legitimitet tih ljudi koji su u tome bili prisutni, da ostanu i dalje državni službenici.
Hvala lijepa, gospodine Ivaniću. Dakle, u odnosu na prijedlog da se nekakvim zaključkom to regulira kao odgovornost osoba koje su radile i dovele do stanja protuzakonitoga rada, dakle, ja moram podsjetiti samo da u zaključcima u točki 3. stoji: „Obvezuje se Državna komisija da Izvještaj o radu dostavi Tužiteljstvu BiH radi eventualnog poduzimanja zakonom propisanih mjera protiv pojedinih institucija i pojedinaca koji su radili na dodjeli državljanstava BiH suprotno propisima“. Dakle, tu je sadržano ovo o čemu je govorio gospodin Ivanić. Je li to ispravno?
To je potpuno drugo, to je krivična odgovornost. Ovdje je odgovornost za svoj posao. Disciplinska, evo da pojednostavljeno kažem. Koja je daleko niža, zastara, znači zastara je za ljude koji mogu i dalje da rade na istim ili sličnim poslovima iako njihova imena pokazuju da nisu poštovali zakon ove zemlje kada su to radili. 38 Ja vas molim da razmislite o čemu govorim, ja govorim o odgovornosti za profesionalni posao, ne krivičnoj. I moram biti iskreni da to smatram minimalnim nekim potezom koji bi neka od institucija, jel' to Agencija za državnu službu, trebala, ako ništa drugo, a ono da provjeri, pa kaže, nema elemenata, zastario je. Ali ako pređemo preko toga, onda zaista smatram da smo potpuno amnestirali, u profesionalnom odnosu, ljude koji su za to bili odgovorni.
Hvala lijepo, Mladene.
Ako ne okrivi, ja znam taj zaključak i rekao sam odmah u svom prvom, ne govorim ja o krivičnoj, to će raditi nadležni organi, ali ja govorim o profesionalnoj odgovornosti državnog službenika.
Ako dođe do kaznenog procesuiranja, dakle, i ako dođe do osude, taj državni službenik će samim činom presude, osude, dakle, biti maknut iz državne službe. Gospođa Alma Čolo, izvolite.
Ja [[zajednička diskusija]]
Ispričavam se, gospođo. Alma Čolo, izvolite.
Kada je, molim vas, evo možda ću ja malo pojasniti. Kada je u pitanju, ovaj, pojedinačna odgovornost svakog od ovih ljudi koji su izdavali takva rješenja, da biste mogli preduzeti protiv njih odgovarajuće mjere potrebno je, znači, da je i sud u postupku po službi u upravnom sporu utvrdio da je takvo rješenje doneseno nezakonito. Znači, da je komisija koja je ispitivala donošenje rješenja kojim je neko primljen u državljanstov BiH, znači, da je u tom konkretnom slučaju ona pravilno utvrdila da je zakon, nezakonito dodijeljeno državljanstvo i da to sud potvrdi. Međutim, mi imamo situaciju da od velikog broja osoba kod kojih je utvrđeno da je nezakonito dodijeljeno državljanstvo, da oni nikad nisu pokrenuli upravni spor. Ja neću da, ovaj, ulazim u neke kalkulacije zašto ljudi nisu pokrenuli upravni spor. 39 Mi smo na Administrativnoj komisiji, zajedničkoj, na posljednjoj sjednici, ne na ovoj na kojoj je usvojen izvještaj, imali pritužbu nekih ljudi koji su rekli da je uskraćeno njihovo pravo na podnošenje pravnog sredstva protiv rješenja kojim im je ukinuto državljanstvo. Oni, istina, nemaju pravo na žalbu, oni nemaju pravo na žalbu. Pravo na žalbu je garantirano Evropskom konvencijom o ljudskim pravima. Gospodin Vuković je rekao da nemaju pravo na žalbu, zato što im se ne zna ko je drugostepeni organ iznad ove komisije, mada bi drugostepeni organ mogao biti Vijeće ministara. Ali, eto, njima je pravno sredstvo osigurano kroz tužbu u upravnom sporu. Oni su imali pravo u roku od 60 dana da pokrenu upravni spor. Postavlja se pitanje, kada se taj čovjek ne nalazi na teritoriji BiH, na koji način on saznaje da je njegovo, ovaj, državljanstvo oduzeto. Ako mu nije dostupna informacija, je li on ima pravo u roku od 60 dana od kad je primio to rješenje komisije ili kada je saznao na bilo koji način, jer se tu primjenjuju odredbe Zakona o upravnom postupku BiH, pa se može oglasiti u sredstvima javnog informiranja da je nekome oduzeto državljanstvo. Ako on, ako njemu to nije bilo dostupno on nije ni mogao pokrenuti upravni spor. Ja nisam protiv toga da se ljudi koji su profesionalno pogriješili, ako su pogriješili, da snose odgovarajuću odgovornost. I naravno da, ukoliko se procesuira, ja imam saznanja da je to odavno pokrenut postupak, pred Federalnim Tužilaštvom se ispitivala dodjela državljanstava u Federaciji BiH, ne znam, ovaj, za drugi dio teritorije BiH. Znači, ukoliko Tužilaštvo ocijeni da ima elemenata krivične odgovornosti, naravno, to povlači za sobom i njihovu odgovornost kao državnih službenika da ne mogu obavljati taj posao. Ali ko će utvrditi njihovu pojedinačnu odgovornost u državnoj službi, ja stvarno ne znam pogotovo gdje nije potvrđeno rješenje o oduzimanju državljanstva. To je veoma delikatno pitanje. Morali biste ići od slučaja do slučaja. Znači, samo u onom slučaju gdje je Sud BiH rekao da je to rješenje zakonito, komisije, da je, znači, zakonito mu oduzeto državljanstvo, ako je, na primjer, rješenje donio Šahbaz Džihanović, da se pokrene postupak neke njegove odgovornosti. Ne znam ni gdje čovjek radi, ni ko će pokrenuti, ko je nadležan da pokrene pitanje te odgovornosti. Tako da, vjerujte, ne znam u kom pravcu da se taj vaš zaključak praktično formulira i na koji način da se praktično realizira.
Hvala lijepa, gospođo Alma. Da ne idemo u polemike.
Neće, samo ću kratko, neću ja dugo, ali evo, ajde.
Gospodin Božo Rajić je tražio prije riječ, ispričavam se pa onda gospodin Rančić, pa ćemo na kraju dati Mladenu da … 40
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Ja razumijem i podržavam ovo stajalište da su najmanje krivi ljudi koji su dobili državljanstvo na takav način kako su ga dobili. Mislim da se, u najčešćim, u najvećem broju slučajeva radi o neukim strankama koji nisu mogle manipulirati procesima, to je činio neko drugi. Shvatio sam, također, gospodina Ivanića, da on razumije što je i ne inzistira na tom zaključku, jer on je sadržan već u zaključku povjerenstva, o kaznenoj odgovornosti o čemu je gospođa Čolo govorila, znači, to je procesno pitanje, da se utvrdi je li to rješenje koje je, kojim je oduzeto državljanstvo, validno kad sud tu presudi, ima li procesa, ima li kaznene odgovornosti? Mislim, ja sam shvatio gospodina Ivanića da govori o procesu kojem bi se utvrdila podobnost ljudi da obnašaju i dalje važne poslove u kategoriji državnih službenika, namještenika ili još možda nekih sa većim i širim oblastima. To za mene nije pravno, nije ni političko, nego moralno pitanje, a mi znamo da u postupku raznih imenovanja, počev od dolaska na kandidacijske liste, od najnižih razina do najviših, da postoje neka tijela u ovoj zemlji, institucije koje vrše provjeru podobnosti. Da nam ne moraju ni kazati svaki put zašto neko jeste ili nije podoban, za nekoga će se kazati da je nepodoban za vršenje te funkcije jer je sklon alkoholu, a to neće nigdje napisati. Dakle, ja sam to shvatio kao jedan moralni čin, a za to bi, po mom shvatanju, koliko ja razumijem sustav odlučivanja, kandidiranja i provjeravanja trebala biti nadležna Agencija za državne službenike. Ona bi, kad dobije ova rješenja, to trebala da kaže – slušajte, dok se ovo ne rješi, dok se ovo ne vidi, ovi ljudi, objektivno, nisu podobni za vršenje tako povjerljivih poslova u oblasti za sektor državnih službenika, namještenika ili nešto drugo. A hoće li neko odgovarati ili neće, zastara može biti pravna kategorija, ne može biti moralna, nikada ne može biti moralna kategorija, po pitanju zastare o kojoj je glavni tajnik govorio. Ja sam tako shvatio i mislim da sam dobro shvatio. Hvala vam.
Hvala lijepa, gospodine Rajiću. Gospodin Rančić, izvolite.
Gospodine predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege. Dakle, ako je u pitanju riječ o odgovornosti, trebali bismo biti principijelni i to na način da se vratimo na ovaj izvještaj i da se podsjetimo da je rođenjem, naturalizacijom dakle, 16 hiljada ljudi steklo državljanstvo na cijelom prostoru BiH od strane različitih institucija. I ako ćemo biti principijelni, onda bismo trebali potegnuti pitanje odgovornosti svih osoba koje su učestvovale u nezakonitom izdavanju rješenja, odnosno dodjeli državljanstava za svih 16 hiljada, neovisno jesu li oni sa prostora bivše SFRJ ili su to samo ovih hiljadu i po slučajeva koji su predmet rada ove komisije, koji su strani državljani van prostora bivše SFRJ. 41 Dakle, ako želimo u to ući trebamo biti principijelni, a onda nadležnom tijelu dati zadatak da preispita svih 16 hiljada prirođenja, a gdje god je neko pogriješio da se spram toga utvrđuje odgovornost. Ne možemo državne službenike dijeliti na one koji su dodjeljivali državljanstvo državljanima stranih država van bivše SFRJ i na one koji su dodjeljivali državljanstva državljanima država koje su nastale raspadom bivše SFRJ u pogledu odgovornosti. I u pogledu cjelokupnog izvještaja i prijedloga mjera, odnosno zaključaka od strane same komisije želim podjeliti jedno razmišljanje zajedno sa vama svima, a to je da pored ovih pet predloženih zaključaka eventualno razmotrimo još jednu stvar, a to je da li je neophodno parlamentima podnijeti izvještaj šta je urađeno, šta će državne institucije uraditi sa svim tim ljudima koji u svim tim konačnim, pa makar to bili ili ne bili sudski postupci, ostanu bez tog državljanstva, kako i na koji način će država postupiti prema njima, u skladu naravno, sa važećim i domaćim i stranim propisima. Dakle, u predloženim zaključcima toga nema. Imaju imena, prezimena, matični broj, odakle je itd. Ali mislim da bi bilo, onaj, logično i izvještaj potpun ako bismo imali i te informacije. Hvala.
Hvala lijepo, gospodine Rančiću. Gospodin Ivanić.
Prvo, ja u potpunosti prihvatam sugestiju gospođe Čolo, dakle, nemoguće je odlučivati o odgovornosti prije nego što se verifikacija dovede do kraja. S tim što je moje mišljenje da onaj ko se nije žalio, prihvatio je praktično rješenje, osim u slučaju kad dokaže da nije znao. A valjda će vrijeme pokazati, valjda će imati potrebu nakon godinu dana, godinu i po dana da pokaže pa ako se i tada pojavi ja bih da se mene pita, ja bih tom čovjeku dao šansu da ponovo tuži, ne bih ga ograničio na 40 dana, jer nije znao, nije bio obavešten. Ja ne mislim da to sad treba raditi, ovo što sam govorio. Ali po pravosnažnosti rješenja, ljudi, postavlja se elementarno pitanje, može li čovjek koji je izdavao rješenja koje na kraju i sud pokaže da su bila protiv zakona ostati da obavlja funkciju? Ja, dakle, ne kažem da može ili ne može, ja stvarno mislim ako mi, ako se na kraju sve završi time „puj pik“ je, ne važi, bilo prošlo. Ljudi i dalje obavljaju značajne funkcije u ovoj zemlji, neke povezane sa bezbjednosnim elementima, ja to iskreno, iskreno mislim da nije dobro. Ja ovo ne govorim zbog javnosti jer javnosti ovdje nema, ovo neće ni ići vani, nije ovo meni kupovanje političkih poena, zaista nisam o tome uopšte pričao. Nego zaista iskreno, principijelno to smatram. I ne mislim da mi o tome treba da odlučujemo, nego da pozovemo nadležno tijelo da provjeri samo ima li elemenata utvrđivanja radno pravne odgovornosti za tu poziciju. A po Zakonu o državnim službenicima, Agencija za državnu službu je ona koja utvrđuje, ovaj, disciplinsku odgovornost, ne može ni samo, sam znam zato što sam bio ministar, ali joj neko treba dati podsticaj da to uradi. Dakle, ja ne govorim o sada, u ovom momentu, ja govorim tek kad prođe ova procedura tužbi i rješavanja tih slučajeva, ali u jednom trenutku se to mora uraditi. I uz dužno 42 poštovanje, je mislim da, ipak, postoji razlika između onih koji su, kako ste sami rekli, naturalizacijom, legalnim boravkom u ovoj zemlji dobili i onih koji su dobili po rješenju. Ako je neko slagao naturalizaciju, ja sam za to da se odmah, ovaj, pokrene procedura i protiv takvih. Dakle, odmah sam za to da se i protiv takvih pokrene procedura na isti način na koji sam predložio i za ovu prvu grupaciju. Ali naturalizacija bi bila jedna generalna odluka, zakonska odluka, koja je rekla, čini mi se, ko je 5 godina tu, mislim da je, tako je bilo u doba kad smo mi imali, čini mi se, tu varijantu. Ako je tu bilo zloupotrebe zakona i za to sam da se i to provjeri, evo, vjerujte mi, najiskrenije. Dakle, nisama ja protiv. Nemojte misliti da ja sad nešto razdvajam, nemam uopšte razloga, vrlo principijelno govorim. Ko god je zloupotrijebio zakon treba da odgovara. A mi sad imamo jedan slučaj koji je i privukao pažnju i razlika je velika, ovaj, kod ljudi. Ja samo, dakle, predlažem zaključak, vrlo labav, da po pravosnažnosti svih odluka komisije, Agencija za državnu službu razmotri, evo, vrlo blago govorim, razmotri svrsishodnost pokretanja disciplinskih postupaka protiv ljudi koji su to radili, a koji se još uvijek nalaze u državnoj administraciji bez obzira na kom nivou. Dakle, vrlo načelan stav, ali da ne prođe da ništa nismo rekli.
Hvala lijepo za drugi put, gospodinu Ivaniću. Drugi put gospodin Rančić.
Poštovane kolegice i kolege, dakle, naturalizacija je jedan od načina sticanja državljanstva ili prirođenja. Potiče iz rimske robovlasničke države. Podnošenjem, to je način sticanja državljanstva gdje stranka, strani državljanin ili apatrid podnese zahtjev državi i ona mu ga da ili ne da. Uz ispunjenje određenih uslova, obična i olakšana, gdje se manje uslova traži. Dakle, i u izvještaju stoji, citiram: „Na osnovu dostupne dokumentacije izvršena je procjena da u BiH ima cirka 16 hiljada osoba kojima je u periodu poslije 06. aprila '92., a prije 01. januara 2006. godine dodijeljeno bh. državljanstvo naturalizacijom. Od čega je 1 500 osoba kojima je zemlja porijekla izvan područja bivše SFRJ i to se uglavnom ovo tretira javnim pozivom itd. A da, zato sam rekao, ako ćemo biti principijelni, onda svih 16 hiljada naturalizacija ili drugih osnova sticanja državljanstva trebamo, onaj, preispitati, pa ko god je pogriješio, naravno, neka odgovara. Da ne budemo neprincipijelni, za 1 500 građana stranih ili apartrida van bivše SFRJ i tu ćemo tražiti odgovornost, a za 14 500, onaj, naturalizacija koje su sa prostora bivše SFRJ, to ćemo zažmiriti. Ne bi bilo principijelno, ne bi bilo principijelno, prema službenicima jedne bismo imali, eto, kome se zalomilo da izdaje tamo i oni će odgovarati, a ovaj drugi koji je pogriješio u naturalizaciji sa prostora bivše SFRJ bio bi od nas aminovan, to ne bi bilo pošteno. Pa zato ja predlažem ako ćemo o tome govoriti, onda cjelovito. 43
Hvala lijepa. Želi li još netko riječ? Gospodin Ljubičić, izvolite.
Gospodo predsjedavajući, dame i gospodo, kolege. Poći ću od ovoga što je komentarisao gospodin Rančić. Ja s te strane nemam nikakvih dilema i takođe sam na tom stanovištu, i ako hoćemo principijelno da se ponašamo, ja sam za to. I uopšte ne sporim ovo što je gospodin Rančić komentarisao. Znači, za mene je prihvatiti normalno. Međutim, želim nešto drugo, takođe, da kažem. Kad je u pitanju ovaj problem ili pitanje i ova problematika, ja sam to komentarisao i na Komisiji za ljudska prava i bila je gospođa Čolo i ne znam ko još sa mnom, gospodin Koprivica. Ponoviću dio diskusije i ovdje pred ovim Domom. Lično mislim da se ovdje radi o vrlo osetljivom pitanju. Osetljivo je po meni iz dva razloga. Prvi razlog zato što se radi o ljudima i radi se o određenim ljudskim pravima. Znači i s te strane je sigurno osetljivo pitanje. Zašto mislim po drugom osnovu da je takođe osetljivo pitanje? Mislim da je osetljivo pitanje zato što se država BiH po ovom pitanju, ja sam ubijeđen, sigurno posmatra od strane Međunarodne zajednice i gleda i čeka da vidi kako će se ovo pitanje riješiti u ovoj državi. I s te strane, takođe, mislim da je izuzetno osetljivo pitanje. I želim nešto drugo, znači, da napomenem uvažavajući i ovu osetljivost ovog pitanja, lično mislim da treba dati maksimalnu podršku komisiji i želim takođe da iznesem svoj lični stav i svoje mišljenje kad je u pitanju rad ove komisije. Mislim da je komisija ovo dosta izuzetno profesionalno uradila i očekujem i znamo mi da je ovoj komisiji produžen mandat još godinu dana i ako sada razmišljamo i govorimo i o ovom što je gospodin i Rančić govorio to je sad još jedan dopunski dodatni posao itd. ali o tom po tom. Znači, da li će se baviti i ovim ostatkom ili ostalim brojem ovih ljudi u BiH, da li su ovdje ili ne? Ja bih želio samo da kažem, ja očekujem da komisija nastavi ovaj posao u ovom smislu profesionalizma i očekujem od nadležnih institucija koje treba da se zabave i pozabave određenim pitanjima koja su signira i istaknuta upravo u ovom izvještaju, pa i u ovim zaključcima. Ja jednostavno očekujem od nadležnih institucija da se takođe pojave po ovim zaključcima i nešto što je za mene, takođe, evo napomenuto i u ovom izveštaju, a to je komentarisano u okviru komisije. Kancelarija za saradnju, znači, imala određenih problema u svom radu i to imala je problema od nadležnih institucija i u okviru ovoga i što je gospodin Ivanić govorio, tu se radi o vrlo važnim institucijama, bilo po u entitetima bilo, znači, na nivou države BiH. Ja očekujem stvarno i takav jedan maksimalni profesionalizam od tih institucija da se privede kraju ovaj posao na jedan maksimalno profesionalan način. Uz maksimalno uvažavanje, opet želim da napomenem, znači, posebno ljudskih prava da ne napravimo bilo kakvu grešku po tom pitanju. 44
Hvala lijepa, gospodine Ljubičiću. Dogovorite se kojim ste redom digli ruke. Nisam vidio, daćemo prednost. [[zajednička diskusija]] Ne radi signalizacija, evo daćemo riječ, dakle, profesoru Neimarliji.
Zahvaljujem, nisam imao namjeru
Pa gospodin Jović, pa onda gospodin Ibrahimović.
Nisam imao namjeru, ali nakon posebno diskusije kolege Rajića imam potrebu da izrazim svoju saglasnost sa razlogom koje je iznio kolega Ivanić za svoj prijedlog. Jednu malu dilemu oko toga da li bi bio suvišan u mjeri u kojoj, ovaj, i ovim preporukama komisije predviđeno, zapravo, krivično, odnosno sankcioniranje onih koji su kršili zakon i malo bi bilo na prvi pogled, po meni, problematično profesionalno karakterizirati kao problem profesionalne etike kršenje zakona, recimo. Ali dakle, podržavam u potpunosti, zapravo, načelnu vrijednost prijedloga kolege Ivanića i obrazloženje me je potaklo da se i sam uključim, zaista, bez obzira što smo na kraju na ove dodatne razloge koje je iznio kolega Rajić, a koje bih ja proširio na potrebu da mi porazgovaramo malo, ako bi bilo moguće, na ovakav način u Domu naroda o problemu profesionalne etike, odnosno o problemu moralne odgovornosti. Ne samo, zapravo, prije svega državnih činovnika, ali i da progovorimo uopće o krizi etike i morala kod nas. O tome da je, recimo, skraćujem, nemojte mi, ovaj, mislim da ne bi obrazlagao šire siguran sam da ćemo se razumjeti. Da se pozabavimo razlozima zašto je kod nas danas ovakva situacija, da biti političar, znači unaprijed biti osumnjičen. Zašto imamo krizu morala u medijima, u novinarstvu? Zašto ne govorimo o krizi morala i krizi etike? Zašto uopće ne govorimo? Druga društva koja su prošla te tranzicije, u Hrvatskoj se vrlo ozbiljno postavlja pitanje i govori se o svojevrsnom moralnom i etičkom oporavku u različitim kategorijama hrvatskog društva, sa Srbijom je situacija drugačija, s Crnom gorom znate kako je .... kod nas se još i ne postavlja problem recimo, ovaj, moralne krize, ovaj, u različitim kategorijama, posebno u najosjetljivijim ja bi rekao, a to je u političkim i, recimo, u ovim medijskim strukturama koje se tiču direktno ove najintenzivnije javnosti. Jer prosto je nevjerovatno da mi imamo sada jedan takav, dovodimo se u situaciju da se suočavamo sa cinizmom cijeđenja prava, prava ljudi i izrugivanja, zapravo moralu u zaštiti tih prava. 45 Pošto je zatvorenog karaktera ovaj sad naš susret, a podržavajući razloge koje je kolega Ivanić iznio, podržavajući i ovo proširenje koje je pomenuo kolega Rančić, razloge koje je kolega Rajić proširio na princip, a imajući u vidu svu neugodnosti, recimo, još uvijek priče, s obzirom na sjećanje, na moralno političku podobnost koju smo imali iz prethodnog, ovaj, sistema koja je bila znamo koje vrste podobnost. Mi još uvijek nismo u prilici da govorimo, recimo, o užasnoj krizi morala. Mi imamo situaciju, neka me se pogrešno ne razumije, ali mislim da je to, recimo, važno osjetljiva kategorija, pitanje, recimo, policajaca nad kojima visi, da li je osnovano ili ne, optužba da su bili akteri zločina koji se dogodio u Srebrenici, recimo. Nad svima nama vise optužbe koji je političar ovdje pošteđen, unaprijed optužen da je kriv, da je kriminalac, ko je od nas pošteđen, ko može računati na to. Cijelog života se, ovaj, trudim da sačuvam obraz i u situaciji sam da sam bio, zaista vjerujte, u ozbiljnim dilemama da li da budem u Domu naroda ili ne. Iskreno vam govorim. I zato, evo, potaknut prijedlogom, zaista, i razlozima koje doista podržavam, pozivam vas da, evo, imamo pravo na to, imamo pravo na sve oko čega se dogovorimo, da napravimo mi za sebe tematsku sjednicu ili sastanak ili da pribjegnemo, ne znam, nekoj drugoj formi, da recimo razgovaramo, evo, o ovim stvarima otvoreno, bez medija, pošteno. Da razgovaramo recimo o našoj političkoj odgovornosti, odgovornosti medija. U našoj nemogućnosti da recimo se odbranimo od terora medija ali isto tako da se odbranimo od zloupotreba politike u odnosu na medije, odnosno zloupotreba, ne znam, drugih nekih moći, je li, i domaćih i inozemnih, itd. Jer, ova odgovornost o kojoj govori, s kojom je počeo ovaj kolega, je problem koji nadilazi problem državljanstava. Čak nadilazi problem državnih činovnika, mada se tu, zapravo, čini mi se, pošteno i može krenuti ako mi kao najodgovorniji ljudi, politički najodgovorniji na pošten način se suočimo s ovim problemom. Imamo doista ljudi, ovaj, problem sa realnom državom, sa funkcioniranjem zakona, prava itd. ali u ovim problemima s kojim smo suočeni, jednostavno na oko je nevjerovatna činjenica da mi ne zamjećujemo, da ne dozvoljavamo sebi pravo da zamijetimo kako ne govorimo, recimo, o krizi profesionalne etike, profesionalne etike ni na jednoj razini. I evo moj prilog, dakle, ovim razlozima koje ste istakli i eventualnoj nekoj inicijativi za koju bismo mogli da nađemo odgovarajuću formu, da nekada na ovakav način možda porazgovaramo o ovim i eventualno drugim pitanjima kojih također ima sigurno jako puno, a koja ne samo da zaslužuju našu pažnju, nego cijenim da bi naš uopšte rad mogao imati nekog uspjeha, zahtijevaju vrlo ozbiljnu i poštenu raspravu. Hvala.
Hvala lijepo, profesore Neimarlija. O ovim pitanjima inače se jako malo raspravlja u društvu. Pitanje je morala, kako je to, i etike kako je to spomenuo gospodin Rajić, ovaj, ja mislim da nije ni dotaknuto u Zakonu o državnim službenicima osim kad on krši svojom namjerom, s nakanom da proizvede štetu. Gospodin Jović. 46 IVO
Hvala lijepa. Uobičajeno je kazati, javljam se radi krivog navoda. Ja se moram javiti radi ispravnog navoda. Ispričavam se, profesore, što ću možda rečenicu dvije reći u prilog vaše diskusije, onda tek o ovoj točci, koliko je dopušteno, predsjedatelju. Naime, pomalo stidljivo ali istinito, mi imamo, nažalost, od institucija i međunarodnih čimbenika u BiH koji dotiču ovo pitanje o čemu je bilo govora, podsjećanja radi, pozvani smo i mi iz Parlamenta, predstavnici Ministarstva obrane, Ministarstva sigurnosti, Granične službe i niz drugih institucija i, podkraj ožujka, imali smo ovdje u susjedstvu na poziv OSCE-a raspravu upravo na temu, zamislite, prva rečenica u sklopu preuzetih obveza koje je BiH preuzela, onda oni kažu da je potrebita izrada godišnjih informacija OSCE-a o kodeksu ponašanja, pa em što bi moglo ići u sklopu etike, moralnosti i ostalo. Svakako da ovaj poticaj koji je došao .... jednu širu dimenziju od onoga što bi bilo samo profesionalno, nego druge dimenzije i ja sam sasvim siguran da bi naišla na odobravanje mnogih, a i onaj prijedlog koji smo dobili od OSCE-a o izradi kodeksa ponašanja parlamentaraca. Vi znate, je li? To su mali pomaci, ali su vidljivi i trebaju. Ja da se vratim ovom. Mi danas ovdje pod ovom točkom raspravljamo o Izvješću koje nam je dostavilo jedno tijelo, Državno povjerenstvo za reviziju odluka o naturalizaciji, što nas ne sprječava da mi raspravljamo i na ovakav način o uzrocima i posljedicama s čim se suočilo to tijelo. Mnogo toga je gospodin Ljubičić mi, ovaj, oduzeo i suglasan sam sa svim onim što je rekao. Mi raspravljamo, znači, o radu ovog povjerenstva. Da li je ono pri svom radu štetilo onome što se zove ljudsko pravo i mi smo to imali na Povjerenstvu za ljudska prava i tamo smo dali svoje suglasje da nije bilo kršenja ljudskih prava, da nismo imali ni primjedbi. Ja sam se osobno susreo i sa dvojicom ljudi koji su izravno involvirani u ovaj problem. Jedan od njih kome je oduzeto pravo, to je profesor, odnosno doktor pravnih znanosti, mislim da je Sirijac i Abu Hamza. Ostali smo sat vremena u razgovoru o pitanjima, uzročno posljedično je povezano iz onoga da li je netko pogriješio, kako je pogriješio i kako je došlo do tog i nakon 10 godina, evo, šta sad. Nekako mi se jednostavno čini, pa možda i bespotrebnim, da mi sad ovdje zasjedajući na ovom domu kažemo, pozivamo tijela vlasti da preuzmu i rade svoje zakonske odnosno u okviru svojih zakonskih ovlaštenja, svoj posao. Mislim da, ne znam koliko je to baš dobro, takav zaključak. Mi ćemo pozivati tijela vlasti da rade ono što im je u sklopu zakona. Ja sam da mi kažemo da svatko treba raditi svoj posao iz domena svoga rada, biti za njega odgovoran, a zato i postoje ova povjerenstva i ta povjerenstva, zamislite kolike ovlasti imaju. Odluka je konačna. Mislim da ni u jednom poslu to nije dobro. A vjerojatno je predlagatelj imao ispred sebe probleme, pa da bi ovlastio nekoga, da više skinemo s dnevnog reda. Ulaziti u analizu, ako je Dejtonskim ugovorom rečeno da svi moraju za 30 dana napustiti BiH i to je kraj siječnja, odnosno kraj prosinca 2006.godine ili početak siječnja '96., kako je moguće da 4,5,7 godina poslije po tom osnovu sudjelovanja u nekim naoružanim snagama čovjek dobije, to su one stvari koje su problematične. To je kriv postupak. Očito da se radi o kriminogenoj radnji. To je netko tko je sebi, znači, uzeo za pravo da pravi krivotvorine i što je posebno znakovito u radu ovoga 47 povjerenstva, a to je da od 411 onih ljudi kojima je oduzeto državljanstvo, svega je 9 onih koji žele dalje da raspravljaju na temu. Očito da oni ili nisu bili zainteresirani za nas ili jednokratno je to bilo ili radi nekakvih poslova, sumnjivih radnji, kako bi oni mogli ostvariti nekakve svoje ciljeve ili skupina kojima pripadaju ili nisu uopće u ovu zemlju došli. Oni su negdje na meridijanima sa našom putovnicom u džepu. I zato je jako dobro, raspravljajući, pa makar ovdje i bez javnosti, kazati, na ovakav način BiH postaje tumačem vjerodostojnosti. Mi na ovaj način pomažemo ovoj zemlji da ona napravi onaj važni iskorak, da nisu naša ova, zapravo, međunarodne tamo i veleposlanstva pretrpana od jutra do mraka naših građana koji u nesvijest padaju čekajući satima za vizu. Mi hoćemo i želimo biti ono što i jesmo, sastavnica modernog, uljudbenog svijeta, biti Evropa. Dobro došao svatko tko nam dođe i da mi dobro došli budemo gdje dođemo. Nema nikakve potrebe da punimo naslovnice negativnostima onih ljudi koji nose sobom naša dokumenta. I zato je važno podržati rad ovog povjerenstva i ovdje sad bi mogao biti eventualno zaključak, da u suglasju sa gospodinom Ljubinčićem, pozvati tijela koja su do sada iskazivala rezervu ili na neki način odbijala suradnju, da nastave suradnju da se taj posao privede kraju. Na čemu će se to povjerenstvo zaustaviti, na 16 tisuća, na 400, mi ćemo nekom drugom zgodom, raspravljajući o radu ovog povjerenstva, vjerojatno reći, dosta vas je ili nastavite. Ja sada kažem, usvojimo ovo izvješće, poželimo im da nastave raditi, da ne krše ljudska prava, da ničiju suzu ne zarade i da u tom smislu vrijede(?) kodeksi ponašanja i kod njih i kod nas i da kažemo da mi imamo jedno tijelo koje vraća vjerodostojnost ove zemlje.
Hvala lijepa, gospodine Joviću. Gospodin Ibrahimpašić.
Ponavljam se, ovaj, ali imam potrebu stvarno da kažem da nikad nisam slušao ljude da s toliko obzira prema ljudskim pravima tih ljudi koje su tretirali i s toliko argumenata, da smo mi u jednom momentu, ja sam član te komisije, se pretvorili u nekog ko hvali komisiju, a razumijete? Ovaj, da bi na kraju, ipak, zaključili da je sve što su uradili, maksimalno su poštivali ljudska prava. Dakle, toliko o toj komisiji. Svaka im čast, nastavite ovako raditi, daj da im damo toliko vremena da u tom mandatu sve ovo pročešljaju. Ali onda posljedica toga bude ovo o čemu Ivanić govori. Ja isto mislim da, ovaj, ne možemo se, ne znam jesmo li to mi, ali neko mora postojati u ovoj zemlji ko mora kazati, pa nije ujeo vuk magare, nego je neko povrijedio nekakva, nekakav posao, neki kodeks profesionalni prema ovoj državi i treba zato da snosi neke konsekvence. Slažem se, nije samo, ovaj, ali jesmo li to mi ili nismo, ja, ja. A nismo mi. Ja isto mislim da nismo mi. Dakle, ja se vraćam na ovo Jovićevo, da usvojimo ovo izvješće, moraju postojati neki ministri u ministarstvima u kojima rade takvi ljudi i sada ako rade, i njihov bi posao bio da ovo pročešljaju, pa da kažu, je li neko, ovaj, kad mi svi znamo da su to nekad ti ljudi radili za pare, a nekad i na telefon, pa je, onda, pitanje, ko je kriv. Je li? Eto. 48 Dakle, ja bih se na to sveo. Da usvojimo ovo i da nastavite ovako raditi kako ste, dakle, vi kao komisija, kako ste do sada radili. Da dođete do kraja, pa da onda normalna posljedica bude toga svaka ova odgovornost za te ljude koje se može, ali mi to nismo. Mi nismo egzekucija nikakva.
/odmaknut od mikrofona/
Eto, dajte to formulišite, ne znam ni ja, nekako, ali da. Ja nemam ništa protiv ovog Jovićevog prijedloga.
Hvala lijepa, gospodine Ibrahimoviću. Dakle, evo, sad ću dati riječ gospodinu Tihiću i nakon toga je gospođa Alma. Ako neko ima želju, neka se prijavi, pa ćemo nakon gospođe Alme, ako nitko ne želi, privest kraju. Gospodin Koprivica, OK.
Vidite, mi smo danas ovdje se u prvom redu sastali da razmatramo Izvještaj o radu ove državne komisije za reviziju odluka o naturalizaciji stranih državljana i iz ove diskusije koja je bila i diskusije iz Izvještaja Komisije, jasno je da je Komisija uradila dobro posao i da mi dajemo podršku toj komisiji da nastavi sa svojim radom. I to je ono ključno pitanje. I ključno pitanje jeste da se oduzmu državljanstva onima koji su to na nezakonit način stekli. I ovaj dom treba o tome prvenstveno da razmatra. Pitanje odgovornosti, to je jedno daleko šire pitanje nego što ga je naš kolega Ivanić ovaj, na neki način reducirao. Vi znate svi i da dodjela državljanstava u svakoj zemlji i u normalnim i u nenormalnim prilikama je stvar politike, je stvar zakona koji su se donosili na ovaj ili onaj način. I znamo kako je to u ovom vremenu koje mi posmatramo, kako su zakoni donošeni. Znamo kako su radile i te službe. Znamo kakva je bila politika. Trebalo je one tamo, ne znam ti, ovaj, Srbe iz Knina koji su bili protjerani, koji su došli u BiH, trebalo je rješavati njihove statuse, između ostalog kroz, između ostalog i kroz državljanstva jer su tu ljudi ostali. Nisu se mogli vratiti, jesu mogli, nije bitno ali, ovaj, to je bila i jedna politika isto tako kao i Bošnjake iz Sandžaka. Bilo je i ovih slučajeva kad su u pitanju, ovaj, stranci iz drugih zemalja van područja bivše Jugoslavije koji jesu, da kažem, ovaj, i najveći problem. I sad mi kad posmatramo ovaj izvještaj vidimo da ima dosta državljanstava koja su u redu, gdje se provela dobra procedura. Vidim imamo nekih imena koja se često ponavljaju po 10 po 20 puta. Imamo nekih imena koja se pominju 1-2 puta. Imamo nekih ministara koji su pomenuti(?). Vi svi znate ko je god se bavio upravom i bilo kojim postupkom da imaju oni ljudi koji potpisuju rješenja, imaju drugi koji to pripremaju, a ima i ovo što gospodin Adem kaže, imaju oni koji zovu telefonom, pogotovo u takvim vremenima. E sad, pitanje odgovornosti, zbog čega sam ja rekao, ovaj, samo ga reducirati na jedan broj ljudi, ja nisam 49 protiv, ja sam za to da odgovaraju, i da ljudi koji su svjesno činili nezakonitost, ne mogu ostati u državnoj službi u svakom slučaju. Nisam siguran da ovo može da utvrđuje Agencija, Državna agencija za službu jer mi ćemo ovde sada dati, ovaj, uzmimo 10 poništenih rješenja za neku osobu, a njemu je na drugoj strani potvrđeno 90 rješenja. Vi znate i sudije kad sude, pa niko nema 100% prolaz. Vidjeli smo danas, sudi se članu Predsjedništva pa se donese oslobađajuća presuda. Jel' taj sudija ili tužilac više treba i ne treba da bude na tom poslu, tako da ovo pitanje uz, normalno vodeći računa o tome, ima onaj koji potpisuje, ima ko radi, pitanje odgovornosti je dosta složeno i široko postavljeno. Zbog toga bih ja ovdje išao sa onim izvještajem koji je predložila Komisija s tim da kažemo, evo, ako je to u okviru mandata ove komisije, mislim da bi to bilo možda jedno rješenje da se pitanje odgovornosti, podobnosti u svakom slučaju, ostavi za kraj ovoga postupka i da to ova komisija koja može na bazi cjelokupnog materijala, na bazi rada, ne znam ti pojedinaca, odgovornih lica da zaključi koji su to bili drastični slučajevi pojedinaca koji su činili te nezakonitosti, znate. Nećemo sad zbog nekoliko predmeta, ovaj, pozivati na odgovornost itd, i doći Državnoj agenciji, poslaće se 10 negaitvnih rješenja, ali ima istovremeno na drugoj strani 90 pozitivnih rješenja itd. Možda bi dobro bilo da u konačnom izvještaju ova komisija, između ostalog, ukaže na određena imena za koja treba pokrenuti pitanje odgovornosti, znate. Ja ovdje sad vidim nekoliko imena koja se najčešće pojavljuju. Možda su to ta imena, znate. Ali da vidimo jedan cjelovit izvještaj, pa da se onda ide sa, evo, nekakvim zaključkom koji je gospodin Ivanić predložio uz sve one, evo, rezerve koje sam kazao, da pitanje odgovornosti je dosta šire postavljeno nego sama ona osoba koja ga je potpisivala. Prvenstveno je cilj da usvojimo Izvještaj, da damo podršku Komisiji, da Komisija radi da se oduzmu državljanstva koja su nezakonito stečena i, normalno, ovo mi je drago da je Izvještaj takav Komisije da se poštuju ljudska prava, sva ona koja je BiH preuzela potpisujući, ratifikujući brojne konvencije koje smo mi i danas ovdje usvojili.
Hvala lijepa, gospodine Tihiću. Gospođa Alma Čolo, izvolite.
Ja bih, ovaj, kratko. Mislim, ukoliko prihvatimo ovakav Izvještaj Komisije da Izvještaj Komisija o reviziji državljanstava uputimo Tužilaštvu, to je najteži oblik odgovornosti i osoba koje su radile na tome i institucije koje su učestvovale u tome. Međutim, znači, ukoliko smo mi za to da, ovaj, se eventualno utvrđuje pitanje njihove krivične odgovornosti, ne mislim da ovaj dom treba da bude protiv da se utvrđuje pitanje njihove profesionalne odgovornosti. Naravno da neko ne bi trebao biti kandidat za sudiju Ustavnog suda ako se utvrdi u nekoj redovnoj proceduri da je nezakonito davao državljanstva. 50 Tako da mislim da je prijedlog gospodina Tihića, ovaj, u tom pravcu pomirujući, da, znači, kao ovaj dom donesemo još jedan dodatni zaključak, da se obaveže Komisija za reviziju državljanstava da nakon što sačini konačan izvještaj, predloži odgovarajućim institucijama pokretanje odgovornosti službenih ili ovlaštenih lica koja su radila na dodjeli državljanstava za koje je utvrđeno da su državljanstva dodijelili nezakonito. Ne mislim to, nemamo mi razloga da štitimo nekoga ako je radio nezakonito.
Hvala lijepa. Gospodin Koprivica. Hvala lijepa, gospođo.
Poštovana gospodo, gospodine predsjedavajući, drage kolege, ja ne bih o ovome više govorio. Mislim da smo sve rekli. Zaključke koje smo čuli, odnosno koji su predloženi u potpunosti podržavam. Jedino bih dodao svemu ovome, ovo što je pomenuo maloprije gospodin Jović, mi smo jučer imali delegaciju OSCE-a tu, oni su, ovaj, dolazili, mi smo ih primili iz Komisije za ljudska prava. Rekli su nam da bi bilo vrlo poučno, odnosno u ovom trenutku vrlo, ovaj, produktivno da se uradi ovaj kodeks ponašanja poslanika, odnosno delegata. Mi smo, ovaj, u tom smislu i dogvorili neke aktivnosti koje predstoje. Dogovorili smo da, ovaj, svim poslanicima, odnosno delegatima oni dostave prijedlog, odnosno nacrt tog akta, da mi u nekom, u roku od nekih 20-ak do mjesec dana svi, kad dobijemo te, ovaj, taj kodeks ponašanja, da damo svoje eventualne primjedbe, da Komisija za ljudska prava bude ta koja bi prikupila primjedbe, uradila prečišćeni tekst i koji bismo kasnije normalno u procedurama usvojili na oba doma. Ja bih ovome svemu samo još dodao neko moje lično viđenje da bismo ovaj kodeks trebali proširiti ne samo na nas u Parlamentu BiH, nego jednostavno na sve izabrane zvaničnike. Mislim da je to ovako jedno pitanje vrlo bitno za rad i samog Parlamenta i komisija i svih ostalih kako u ministarstvima tako i na drugim javnim mjestima, javnim pozicijama, obzirom da ovaj narod, ova zemlja jednostavno je u takvoj situaciji da narod jednostavno očekuje od nas javnih ličnosti jedan takav pristup, jedan takav odnos da mi sami sebi propišemo sankcije za eventualno postupanje suprotno tom kodeksu itd. Pa u tom smislu ovim putem koristim ovaj skup da jednostavno vas informišem o tome. Mene su zadužili da budem jedan od nosilaca tih aktivnosti, pa bih vas zamolio da u nekom periodu kada dobijemo ove kodekse, ovaj, da se malo aktiviramo, da ga pročitamo, da pripremimo te predloge, da nam to dostavite u Komisiju, a mi ćemo kasnije, ovaj, u što kraćem periodu to uraditi u smislu prijedloga koji ćemo kasnije razmatrati na ovim sastancima. Toliko, hvala.
Hvala lijepa. Želi li još netko riječ? Dakle, zaključujem raspravu. Sudjelovalo je ukupno 11 zastupnika, od toga 3 dva puta. Ja predlažem da mi prihvatimo Izvješće o radu Državne komisije sa zaključcima koje imamo u ovom izvješću i istodobno da prihvatimo ovo otprilike, ja sam pokušao napisati ovo 51 što je rekla gospođa Alma, da se zadužuje, dakle, Državna komisija za reviziju itd. da nakon konačnog izvješća predloži mjere za odgovorne osobe koje su sudjelovale u nezakonitim postupcima dodjele državljanstava u nadležnim tijelima u BiH. Nisu samo na jednom mjestu dodjeljivana državljanstva. Da li bi to bilo pomirujući zaključak u odnosu na sve ove diskusije koje smo… Ako je to to, ako je to prihvaćeno, dakle, ja stavljam prvo na izjašnjavanje, dakle, prihvaćanje Izvješća. Tko je za prihvatanje Izvješća sa zaključcima? Evo, i za sam za to. Dakle, jednoglasno. I ko je za to dakle s... ili ispadne ili otme. I tko je za to da prihvatimo i ovakav, dakle, zaključak na kraju ove rasprave koji sam pročitao, skinuće ga sa stenograma. Hvala lijepa. Konstatiram da smo jednoglasno prihvatili, prihvatili i istodobno zaključili raspravu oko ovoga. Gospodin Pandurević ima potrebu nešto reći.
Ja bih želio samo da se zahvalim na ovoj jednodušnoj podršci.
Hvala lijepa, gospodine Pandureviću. Dakle, mi smo iscrpili današnji dnevni red. Zaključujem rad pete sjednice Doma naroda. Hvala lijepa. Sjednica završila sa radom u 14:45 sati.