Poštovani g. potpredsjedniče HS-a, cijenjene kolegice i kolege. Mandatno-imunitetno povjerenstvo raspravljalo je o dvije točke dnevnog reda pa ćemo o jednoj, svakoj ponaosob, dakle prva. Mandatno-imunitetno povjerenstvo HS-a razmotrilo je na 18. sjednici održanoj 5. srpnja 2021. zahtjev Ureda europskog javnog tužitelja pod br. I.4098/2021 od 29. lipnja 2021. g. upućen predsjedniku HS-a aktom od 30. lipnja 2021. za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Vinka Grgića, zastupnika u HS-u zbog osnovane sumnje da je počinio kazneno djelo primanja mita iz čl. 293 st. 1 Kaznenog zakona i zlouporabe položaja i ovlasti iz čl. 291 st. 2 u svezi sa st. 1 Kaznenog zakona kojim kaznenim djelima je prouzročena šteta Europskim strukturnim i investicijskim fondovima. Ured europskog javnog tužitelja ima nadležnost nad istragama, kaznenim progonima te pokretanjem sudskih postupaka vezanim uz kaznena djela kojima je prouzročena šteta proračuna EU. Ured obavlja funkcije tužitelja u država članicama EU, a započeo je sa radom 1. lipnja 2021. g. RH sudjeluje u Uredu europskog javnog tužitelja. Vinko Grgić, zastupnik je 10. saziva HS-a te na temelju čl. 76 Ustava RH i čl. 23. Poslovnika HS-a ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata te bez odluke HS-a ne može biti pritvoren niti se može pokrenuti kazneni postupak. Nakon provedene rasprave, Mandatno-imunitetno povjerenstvo na osnovu čl. 116. Poslovnika HS-a većinom glasova, 5 za i 1 protiv predlaže HS-u donošenje sljedeće odluke: Daje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka protiv Vinka Grgića, zastupnika u HS-u po zahtjevu Ureda europskog javnog tužitelja br. I.4098/2021 od 29. lipnja 2021. g. zbog osnovane sumnje da je počinio kazneno djelo primanja mita iz čl. 293. st. 1 i zlouporabe položaja i ovlasti iz čl. 291 st. 2 u svezi sa st. 1 Kaznenog zakona kojim kaznenim djelima je prouzročena šteta Europskim strukturnim i investicijskim fondovima. Obrazloženje. Mandatno-imunitetno povjerenstvo odlučilo je predložiti HS-u davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika u HS-u Vinka Grgića po zahtjevu Ureda europskog javnog tužitelja kao neovisno tijela Unije koje je nadležno postupati protiv počinitelja kaznenih djela kako bi moglo učinkovito obavljati svoju dužnost temeljem Uredbe Vijeća 2017/1939 od 12. listopada 2017. g. o provedbi pojačane suradnje u vezi s osnivanjem Ureda europskog javnog tužitelja EPPO. Drugo, Mandatno-imunitetno povjerenstvo HS-a na 19. sjednici održanoj 12. srpnja 2021. razmotrilo je pisanu obavijest zastupnice Rade Borić upućene predsjedniku HS-a aktom od 8. srpnja 2021. kojim je izvijestila predsjednika HS-a da na temelju čl. 14 Zakona o izborima zastupnika u HS stavlja svoj zastupnički mandat u mirovanje s danom 15. rujna 2021. g., zatim izjavu Milana Kekina ovjerenu pred javnim bilježnikom Tihanom Sudar iz Zagreba, Frankopanska 2a, od 7. srpnja 2021. g. kojom ne želi obnašati zastupničku dužnost zamjenika zastupnice te dopis političke stranke Nova ljevica-NL upućenu predsjedniku HS-a aktom od 8. srpnja 2021. g. potpisanog od strane predsjednice Nove ljevice-NL Ivane Kekin kojim se za zamjenicu zastupnice Rade Borić određuje Ivana Kekin sa danom 15. rujna 2021. g. Rada Borić, izabrana je za zastupnicu u 10. sazivu HS-a kao kandidatkinja s najvećim brojem osvojenih preferencijalnih glasova, 21,06% na listi Možemo!, politička platforma Nova ljevica-NL, Radnička fronta-RF, Održivi razvoj Hrvatske-ORaH, Zagreb je NAŠ, ZA GRAD u 7. izbornoj jedinici. Milan Kekin je prvi sljedeći neizabrani kandidat sa najvećim brojem osvojenih preferencijalnim glasovima, 20%, sa liste Možemo!, politička platforma Nova ljevica-NL, Radnička fronta-RF, Održivi razvoj Hrvatske-ORaH, Zagreb je NAŠ, ZA GRAD u 7. izbornoj jedinici. Povjerenstvo je utvrdilo da Milan Kekin na temelju svoje izjave od 7. srpnja 2021. g. ne želi iskoristiti svoje pravo na obnašanje zastupničke dužnosti zamjenika zastupnice. Zamjenika zastupnika temeljem čl. 42. st. 3 Zakona o izborima zastupnika za HS, ukoliko nema neizabranih kandidata prema preferencijalnim glasova iz iste političke stranke na listi dvaju ili više političkih stranaka, određuje politička stranka kojoj je u trenutku izbora pripadao zastupnik kojem je mandat prestao ili miruje. Kako na listi Možemo!, politička platforma Nova ljevica-NL, Radnička fronta-RF, Održivi razvoj Hrvatske-ORaH, Zagreb je NAŠ, ZA GRAD u 7. izbornoj jedinici nije bilo više kandidata koji su dobili više od 10% preferencijskih glasova, sukladno čl. 42 st. 3 Zakona o izborima zastupnika u HS, Nova ljevica-NL odredila je Ivanu Kekin kao zamjenicu zastupnice Rade Borić. Povjerenstvo je utvrdilo da su ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti za početak mirovanja zastupničkog mandata zastupnice Rade Borić i uvjeti za početak obnašanja zastupničke dužnosti zamjenici zastupnice Ivane Kekin sa danom 15. rujan 2021. g. Slijedom navedenog Mandatno-imunitetno povjerenstvo temeljem čl. 116 Poslovnika HS-a jednoglasno predlaže HS-u donošenje odluke o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika te početku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika. Slijedom navedenog Mandatno-imunitetno povjerenstvo temeljem čl. 114 i 11 te čl. 42 st. 3 Zakona o izborima zastupnika u HS te čl. 9 st. 2 i čl. 116 Poslovnika HS-a jednoglasno predlaže HS-u donošenje odluke o mirovanju zastupničkog mandata zastupnice i početku obnašanja zastupničke dužnosti zamjenice zastupnice. Dana 15. rujna 2021. započinje mirovanje zastupničkog mandata zastupnike Rade Borić, zastupničku dužnost dana 15. rujna 2021. g. počinje obnašati zamjenica zastupnice Ivana Kekin.
Hvala lijepa. Zahvaljujem predsjedniku Mandatno-imunitetno povjerenstva. Otvaram raspravu. Nitko se ne javlja. Zaključujem raspravu, a o tome ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Time ćemo završiti sa današnjim radom i nastavit ćemo sjednicu sutra, u 9.30 sa izjašnjavanjem o amandmanima na raspravljene točke. Želim vam ugodno veče. SJEDNICA PREKINUTA U 18,40 SATI.
Dobro jutro poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Danas započinjemo s: - Konačnim prijedlogom Zakona o gospodarenju otpadom, drugo čitanje, P.Z.E. br. 132 Predlagatelj je Vlada na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. u vezi s čl. 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Sada će nam predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje. S nama je poštovani državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva i održivog razvoja Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsjedniče Sabora, uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici. Konačni prijedlog Zakona o gospodarenju otpadom, ja ću proći kroz one dijelove i one članke koje smo između dva čitanja kao vaše sugestije prihvatile. Dakle, u odnosu na prvo čitanje u konačnom prijedlogu zakona sadržajno su izmijenjeni sljedeći članci, izmijenjen je čl. 11. st. 1. kojim se propisuje ovlast Vladi RH umjesto ministra za donošenje odluke u slučaju sprečavanja nastanka ili otklanjanja posljedica šteta uzrokovanih višom silom ili u slučaju druge opasnosti materijalna dobra i okoliša. Ova primjedba je bila traženje uvažene zastupnice Dalije Orešković i to smo prihvatili. Čl. 36. st. 5. je mijenjan u kojem je riječ i zamjenjuje se riječju ili te sada odredba glasi da je financijsko jamstvo bankarska garancija ili drugi odgovarajući ekvivalentni financijski instrument kao što je polica osiguranja ili drugo. I to je traženje saborskog Odbora za zaštitu okoliša. Čl. 70. smo promijenili odnosi se na javnu uslugu i u kojem je brisan st. 5. da korisnik javne usluge koji nije u kućanstvu usluge prikupljanja reciklabilnog otpada ugovora s ovlaštenom osobom pod komercijalnim uvjetima. Ovo je bilo traženje uvažene zastupnice Mirele Ahmetović i prihvatili smo ovu njezinu sugestiju. Čl. 73. koji se odnosi na javnu uslugu i u kojem je pojam kućanstvo zamijenjen širim pojmom korisnik te je tako proširen opseg primjene kriterija za umanjene cijene javne usluge koji moraju poticati sve korisnike, a ne samo kućanstva da odvojeno predaju biootpad, reciklabilni otpad, glomazni otpad, opasni otpad od miješanog komunalnog otpada. Ova sugestija je bila na traženju saborskih zastupnica gospođe Mirjane PUljak i gospođe Mirele Ahmetović i to smo prihvatili. Čl. 135. st. 3. koji se odnosi na javnu uslugu i to kad u nadzoru zakonitosti odluke o načinu pružanja javne usluge ministarstvo obustavi primjenu odluke predstavničkog tijela jedinice lokalne samouprave odnosno Grada Zagreba dužno je umjesto privremene odluke donijeti odluku o nužnom načinu pružanja javne usluge i naplatiti jedinstvene cijene javne usluge za vrijeme obustave odluke. U istom članku dodani su stavci 5., 6. i 7. prema kojima izvršno tijelo jedinica lokalne samouprave odnosno Grada Zagreba dužno odluku o nužnom pružanju javne usluge dostaviti ministarstvu i objaviti u službenom glasniku i na mrežnim stranicama jedinica lokalne samouprave u roku od 15 dana od dana donošenja. Zatim ako Visoki upravni sud RH u postupku ocjene zakonitosti ukine odluke predstavničkog tijela jedinice lokalne samouprave o načinu pružanja javne usluge predstavničko tijelo je dužno donijeti novu odluku u roku od 45 dana od dana objave presude Visokog upravnog suda RH u Narodnim novima, a do donošenja nove odluke javna usluga se pruža temeljem odluke o nužnom načinu pružanja javne usluge i naplati jedinstvene cijene usluge. Ova sugestija je bila na traženje Ministarstva pravosuđa i uprave. Čl. 168. st. 1. dodane su točke 20., 25 kojima se propisuju kazne u iznosu od 10 do 100.000 kuna za prekršaj Gradu Zagrebu odnosno jedinici lokalne samouprave ako ne postupi sukladno prije spomenutom čl. 135. i ne donese odluku o nužnom načinu pružanja javne usluge i naplati jedinstvene cijene za vrijeme obustave odluke. Ako odluka o nužnom načinu pružanja javne usluge ne sadrži propisano i ako nije dostavljena ministarstvu ili nije objavljena u službenom glasniku i na mrežnim stranicama jedinica lokalne samouprave u propisanom roku te ako jedinica lokalne samouprave nije osigurala pružanje javne usluge temeljem odluke o nužnom načinu pružanja javne usluge. Ova sankcija je bila predviđena odnosno je traženje Ministarstva uprave i pravosuđa. Mijenjali smo i čl. 181. st. 4. i čl. 192. u kojima su brisani datumi 3. srpanj 2021., što je rok iz Direktive 904 o smanjenju utjecaja određenih plastičnih proizvoda na okoliš te je rok za ispunjenje navedenih obveza određen kao danom stupanja na snagu ovoga zakona. Ovaj rok se odnosi na čl. 181. objava opisa mjere za smanjenje potrošnje plastičnih proizvoda za jednokratnu upotrebu iz popisa a dodatka 3 ovog zakona, to su čaše, posude za hranu itd. I čl. 17. st. 1. zabrana na stavljanje na tržište u RH plastičnih proizvoda za jednokratnu uporabu iz popisa b dodatka 3, to su štapići, slamke, pribor za jelo, tanjuri, čaše, posude itd. i proizvoda koji su načinjeni od okso razgradive plastike. Mijenjani čl. 185. st. 2. gdje je skraćen rok sa 12 na 6 mjeseci za donošenje pravilnika iz čl. 5. dakle to su ovi pravilnici koje je ministarstvo dužno donijeti da bi se uskladilo sa ovim tekstom zakona i konačno, dodatak 3, uz svaki popis jednokratnih plastičnih proizvoda, to je popis A, od popisa A do popisa G, dodani su podnaslovi sukladno Direktivi 904, a kojima je označena obveza za određeni popis proizvoda na traženje sa, to je bilo na traženje saborskog Odbora za zaštitu okoliša i prirode. Odbor za zakonodavstvo je imao 64 nomotehničke primjedbe koje smo prihvatili, Ministarstvo prostornog uređenja i graditeljstva je imalo 4 nomotehničke primjedbe koje smo također, prihvatili i ugradili u ovaj tekst zakona. Ministarstvo uprave imalo je 27 nomotehničkih primjedbi, isto su prihvaćene i Vlada i Vladin Ured za zakonodavstvo je imalo 11 primjedbi nomotehničkog karaktera i one su ugrađene u ovaj Prijedlog zakona, tako da je ovo sad konačno pročišćeni tekst za drugo čitanje. Hvala.
Ostanite, državni tajniče, imate nekoliko replika. Prvi je na redu kolega Grmoja, izvolite.
Hvala. Poštovani državni tajniče, iznijeli ste tu niz nekakvih sitnih korekcija i primjedbi koje ste prihvatili u ovoj verziji zakona, ali ono što nikako ne želite prihvatiti i što konstantno gurate, to je ovaj preskupi sustav centara za gospodarenje otpadom koji puno koštaju naše građane, a i zbog kojih će odvoz znači, biti skuplji, to će u konačnici sve platiti građani, umjesto da se konačno okrenete cirkularnoj ekonomiji, znači izgradnji više sortirnica, reciklažnih dvorišta i to je zapravo jedini način kako možemo ispuniti ove ciljeve koji su pred nama. Dakle, držite se tog sustava koji je skuplji, koji je u konačnici lošiji i štetniji za okoliš i koji ne ide u onom smjeru za kojeg vi deklarativno govorite da se za njega zalažete.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Dakle, vezano za centre za gospodarenje, oni su obuhvaćeni, predviđeni samo načelno čl. 12 i čl. 13. Centri za gospodarenje su definirani u planu gospodarenja otpadom koji je ova Vlada zatekla, dakle oni su već bili u PGO-u definirani, definirane lokacije, definirane ovaj, ovaj, količine, itd., mi samo provodimo ono što je bilo u planu gospodarenja zacrtano. Mi ovdje nismo rekli niti način financiranja niti kapaciteti, mi u ovom Zakonu ne definiramo te stvari, ali se postavlja jedno osnovno pitanje, ako smo si zadali ciljeve da ćemo do 2030. g. imati reciklirano negdje oko 60% količine komunalnog otpada, a 10% smijemo odlagati, šta ćemo raditi s onom razlikom od 30% komunalnog otpada koje se ne reciklira i koje se ne smije odložiti?
Hvala vam. Kolegice Vučemilović, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče, svi znamo, nije nikakva tajna, da Hrvatska stoji jako loše kada je u pitanju količina plastike koja se odvojeno prikuplja i reciklira, na samom smo začelju EU. Isto tako, poznato je da EU od ove godine je donijela novu uredbu, novi porez koji je na razini EU temeljem količine nereciklirane plastike. Je li naše Ministarstvo gdje ste vi državni tajnik radilo određene projekcije koliko će ta naša nebriga i neorganiziranost koštati porezne obveznike RH u nekom budućem razdoblju, barem do 2030., mada bi bilo logično jer sve projekcije se rade do 2050., da imamo određenu znači brojku koliko će nas to godišnje koštati. Hvala.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice. Dakle, mi smo ovim Zakonom postavili vrlo visoke ciljeve, iz tih razloga smo postavili vrlo visoke ciljeve u recikliranju ili pripremi za ponovnu oporabu otpadne ambalaže, pa čak i plastike jer vidimo da je tu do '25. g. moramo čak 65% mase otpadne ambalaže reciklirati ili pripremiti za ponovnu uporabu. Da li imamo dovoljno kapaciteta tehnoloških, industrijskih za to, to je pitanje. Mi dakle pripremamo čak i jedan poziv gdje ćemo, tražimo sad iskaz interesa da vidimo otprilike kakav je interes upravo da ti kapaciteti za reciklažu se pojačaju. Dakle da pomognemo industriji reciklaže da se pojačaju kapaciteti, kako bi prevenirali upravo ovaj problem odnosno opasnost od plaćanja velikih poreza za nerecikliranu tonu.
Kolega Habijan, izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče, ja ću se osvrnuti na jedan problem miješanog komunalnog otpada, konkretno u gradu Varaždinu. Dakle, proteklih nekoliko tjedana, grad Varaždin suočio se s navedenim problemom, obzirom da je inspekcija naložila uklanjanje miješanog komunalnog otpada s područja jednog prigradskog naselja gdje se nalazi pretovarna stanica, obzirom da isto služi samo za pretovar smeća, ne i za odlaganje odnosno skladištenje otpada. Prijetila je bojazan da bi ulice grada mogle biti zatrpane smećem, odnosno otpadom i ovim putem želim zahvaliti i Ministarstvu odnosno ministru i vama, državnom tajniku i Vladi u cjelini, što ste proteklog tjedna, evo održali jedan sastanak u Ministarstvu na kojem je taj problem, koliko sam shvatio, privremeno riješen i ja vas molim, radi hrvatske javnosti, odnosno prije svega, radi stanovnika grada Varaždina, ako možete ukratko dakle iznijeti što je na tom sastanku dogovoreno i kakav je konkretni prijedlog rješenja. Hvala lijepo.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Kao što ste rekli, cijeli prošli tjedan smo se bavili problemom odloženog otpada u Varaždinu na jednu plohu pretovarne stanice, dakle, inspekcija je naložila da se, dakle, zabranila je odlaganje komunalnog otpada i na tu površinu, na tu plohu i naredila je uklanjanje i dala je rok za uklanjanje toga otpada. Mi smo našli načina da se interventno taj dio ukloni, razgovarali smo i ministar je razgovarao sa čelnicima grada Varaždina, novoizabrani gradonačelnik i njegovim suradnicima koji su shvatili ustvari da su lokalne samouprava je isključivo nadležna za zbrinjavanje komunalnog otpada i provođenje politike gospodarenja otpadom u njihovom prostoru. Mislim da ćemo ovaj tjedan dobiti konkretne ugovore sa određenim odlagalištima gdje će se onda omogućiti normalno odlaganje odnosno zbrinjavanje otpada do kraja 2021.g.
Hvala. Kolegice Petir, izvolite.
Hvala vam g. predsjedniče. Gospodine državni tajniče. Ja ću se osvrnuti na jedan problem koji je prisutan na lokalnoj razini gdje zbog neosviještenosti pojedinaca s jedne strane i nepravodobnog odgovora sustava s druge strane događa se da pojedini građani ne prikupljaju otpad odvojeno i ne predaju ga komunalnom poduzeću već ga zbrinjavaju rekla bih na jedan poprilično neprihvatljiv način tako da taj otpad spaljuju u okviru svojih kućanstava, nerijetko odbacuju u šume i vodotokove. Naravno da to pogoršava kvalitetu života cijele lokalne zajednice ako se spaljuje još k tome plastika da tu mogu biti također plinovi koji štetno utječu na ljudsko zdravlje. Mene zanima kako će ustvari ovaj zakon odgovoriti na potrebu snažnijih kontrola što od strane komunalnih redara što od strane nadležne inspekcije kako bi se ove pojave suzbile u korijenu? Hvala lijepo.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice Petir. Dakle, čl. 140. ovog zakona smo jasno definirali ovlasti komunalnog redara gdje smo predvidjeli da komunalni redar je ovlašten utvrditi identitet osobe koja je neovlašteno u prostor stavila odbacila otpad. Ukoliko to nije moguće nekakav normalan način on ima pravo tražiti pomoć i intervenciju nadležnog MUP-a i naravno komunalni redar može čak podnijeti određene tražiti pomoć suca za prekršaj u određenim slučajevima. Dakle, komunalni redari trebaju imati jednu ključnu ulogu u lokalnoj samoupravi u kontroli neovlaštenog odbacivanja otpada u prostor.
Kolegice Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče HS-a. Poštovani državni tajniče. Odredbom čl. 16. definirate centre za ponovnu uporabu otpada, dakle to je nešto što imamo sad u ovom zakonu, ja znam za neke centre odnosno teško da se to mogu zvati centri, znam za neke aktivnosti koje su vezane da uz ponovnu uporabu pojedinih i predmeta i svega ostalog, zanima me kako je zakonodavac predvidio način rada tih centara odnosno tko da ih osnuje, da li je tu tema privatne inicijative ili je tema jedinica lokalne samouprave odnosno regionalne samouprave jer je naravno tema otpada jedna vrlo osjetljiva tema. Tema je na način da se moramo prema tome ponašati posve drugačije nego što sad činimo, dakle tema i ponovne uporabe i recikliranja tako da cijenim da je dobro da imamo te centre, ali me zanima što je … dalje? Jedno je napisati na [[Upadica predsjednik: Hvala.]] papiru, a drugo je stvarnost.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice. Dakle, mi kad smo sebi postavili ciljeve onda smo rekli da su ciljevi u recikliranju i pripremi za ponovnu uporabu. Dakle, centri za ponovnu uporabu će imati jednu ključnu ulogu u ostvarivanju ovih ciljeva, to su građevine koje obavljaju postupke dekategorizaije otpada, oni moraju imati dozvolu za gospodarenje, moraju biti upisani u očevidnik za sakupljača odnosno moraju biti upisani u evidenciju centara za ponovnu uporabu koja se vodi pri županijskom uredu. Dakle, mi smo to u načelu predvidili način osnivanja centara za ponovnu uporabu i dakle taj svaki centar može dekategorizaiju provesti na način da vidi da li roba koja ulazi kod njih ispunjava namjenu u suštinu namjenu za koju je provedena kako bi se mogla dekategorizacija onda i provesti.
Kolega Đakić, izvolite.
Hvala lijepa g. predsjedniče HS-a. Gospodine državni tajniče. Lijepo je čuti da ste prihvatili određene primjedbe u prvom čitanju, no nisam čuo da ste nešto rekli i o onim primjedbama koje sam ja izrekao. Ja pozdravljam sve izmjene koje idu u cilju postizanja što veće efikasnosti zbrinjavanja otpada, no međutim mislim da u čl. 97. je nužno dodati sakupljače i razdvojiti oporabitelje od sakupljača otpada i to ću inzistirati i dalje jer smatram da samo tako postižemo transparentnost, kvalitetu i veću kontrolu u tom vrlo škakljivom terenu gdje se skupljanje i oporaba ne mogu ić zajedno.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. U svakom slučaju skupljanje i oporaba su jedan tehnološki proces, dakle nema oporabe bez skupljanja bez sakupljenih reciklata nema mogućnosti recikliranja. Vi pošaljite amandman i vidjet ćemo sadržaj tog amandmana u kom pravcu idete sa svojim prijedlogom pa ćemo se izjasniti oko toga.
Kolegice Baričević, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče HS-a, uvaženi državni tajniče. U medijima i javnosti vrlo često slušamo o lošem stanju u području gospodarenja otpadom te su uvijek u prvom planu centri za gospodarenje otpadom i dalo bi se zaključiti da u druge dijelove sustava gospodarenja otpadom ne ulažemo, pa me zanima da li ima pomaka i kakvi su rezultati u odvojenom prikupljanju komunalnog otpada i recikliranju i da li smo imali ulaganja u infrastrukturu u tom smjeru? Hvala lijepa.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvažena zastupnice. Dakle, svakako da smo imali to smo već kad god smo imali raspravu na ovu temu uvijek isticali i apostrofirali smo iznose sredstava koje smo kroz razne projekte za izgradnju reciklažnih dvorišta, izgradnju sortirnica, kompostana, bioenergana itd. koje smo uložili. I činjenica jeste da naša lokalna samouprava, čelnici lokalne samouprave se nisu na najsjajniji način snašli u konzumiranju svih ovih mogućnosti dakle vjerojatno su tu zapreke i, i imovinsko pravni odnosi itd. određeni propisi iz graditeljstva. Uglavnom, uvijek je na raspolaganju određena količina novca za izgradnju sustava i infrastrukture za gospodarenje otpadom. Mi ćemo tom politikom ići i do kraja i određen dio tih sredstava je predviđen i u narednom operativnom programu i sa tim ćemo izaći u javnost kad to bude bilo potrebno.
Sada će replicirati kolegica Zmajić, izvolite.
Hvala predsjedniče. Poštovani državni tajniče, svjedoci smo da nas je neki dan posjetila predsjednica državne komisije gđa. Ursula i odobrila nam prijedlog našeg Nacionalnog plana oporavka i otpornosti u visini od 47,5 milijardi kuna. Kako je tim planom oporavka i otpornosti predviđen iznos od 1,25 milijardi kuna za gospodarenje otpadom, zanima me koje su to investicije i projekti uvršteni u taj naš Nacionalni plan i oporavka za gospodarenje otpadom? Hvala.
Zahvaljujem se.
Prije odgovora, samo malo državni tajniče, prije odgovora imamo povredu Poslovnika, kolega Grmoja.
Povrijeđen je čl. 238., ne radi se o predsjednici državne komisije nego valjda Europske komisije. Ako vi u HDZ-u imate nekakve aspiracije da EU postane nekakva nadržava mi ćemo se oštro tome suprotstaviti. Dakle, Europa je zajednica suverenih, suverenih država.
Baš vam hvala na vašoj intervenciji, ali to je bio lapsus, vjerojatno to svak zna osim onoga ko je zlonamjeran, tako da vam evo opomena zbog toga. Izvolite sada.
Zahvaljujem se. Uvažena zastupnice kao što ste rekli za naredni period je predviđeno negdje oko milijardu i 200 milijuna kuna za izgradnju infrastrukture i dogradnju infrastrukture u RH u gospodarenju otpadom. Uglavnom su to projekti vezano za bioplinska postrojenja, za izgradnju kompostana, za izgradnju reciklažnih dvorišta, sanaciju odlagališta i mislim da je nešto predviđeno čak i za sortirnice.
Sada će replicirati kolegica Benčić, izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani državni tajniče, evo ja bih vas molila da objasnite zbog javnosti na koji način će plaćati otpad odnosno odvoz otpada kućanstva koja ujedno primjerice povremeno iznajmljuju sobu ili dio stana za turističke svrhe, na koji način će se to razlikovati i po kojim tarifama, za kućanstva ili po onima za nekućanstva?
Izvolite odgovor.
Uvažena zastupnice, dakle ovdje se radi o, o, o strukturi cijene javne usluge. Svi znamo da javna usluga se sastoji od onoga svoga obaveznoga dijela i od tzv. fiksnog i od varijabilnog dijela koji treba da potiče građane na odvojeno sakupljanje otpada kako bi onda oni imali kroz tu manju količinu odloženog otpada u, u, u ovaj, u kantama imali manji račun. Ovaj dio koji se odnosi na, ovaj dio cijene koji se odnosi na fiksni iznos, njegova uloga je kao što smo jučer to i rekli na, na, na saborskom odboru jeste da se kroz određeni fiksni iznos, stalni iznos na računu osigura kvalitetno pružanje usluge svim građanima i oni koji imaju veću količinu otpada i oni koji imaju manje količine otpada jer onaj kamion koji prolazi mora proći kraj svih korisnika. Dakle, na čelnicima lokalne samouprave jeste da donesu cjenik i da provode politiku cijena u pružanju usluga u, u, u gospodarenju otpadom u JLS.
Hvala lijepa. Kolega Brkan, izvolite.
Poštovani državni tajniče, na tragu ovoga što je gđa. Benčić maloprije pitala, možete li zbog hrvatske javnosti ponoviti. Znači, tko određuje cijenu obvezne minimalne javne usluge, jel to JLS? Da li također u biti predstavničko tijelo JLS ima mogućnost i donošenja kriterija za umanjenja cijene obavezne minimalne i javne usluge i posebno s naglaskom u kontekstu privatnih iznajmljivača koji bi u ovu kategoriju spadali u ne kućanstva? Znači kolko ja čitam zakon sve je na predstavničkom tijelu JLS koje same mogu donijeti kriterij i obveznu minimalnu cijenu.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Dakle, ključna odluka je odluka JLS, znači općinskoga vijeća o načinu pružanja javne usluge. U toj odluci smo čak predvidjeli i mogućnost da se ugrade kriteriji za umanjenje cijene prema nekim situacijama. Iz te odluke onda proizlazi i donošenje cjenik. Cjenik predlaže davatelj usluge. Taj cjenik, ono što je vrlo bitno, mora ići na javnu raspravu građanima, 30 dana građani imaju pravo da se očituju na, na, na elemente toga cjenika. Taj cjenik iza toga da bi se mogao staviti u funkciju na njega mora dati suglasnost i čelnik izvršne vlasti, dakle načelnik i gradonačelnik Grada Zagreba mora provjeriti prije svega da li je taj cjenik po svojim elementima u skladu sa zakonom, da li ima mjere koje motiviraju građane na odvojeno sakupljanje i onda dati suglasnost na taj cjenik. Taj cjenik mora ići na javnu raspravu, dakle na uvid javnosti. Prema tome, apsolutno je transparentno da politiku cijena u korištenju javne usluge određuje lokalna samouprava.
Hvala vam. I zadnja replika kolega Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi državni tajniče, prijedlog ovog Zakona o gospodarenju otpadom jasan je ulaz ove vlade u područje zelenih politika koje će obilježiti buduća 10-ljeća ispred nas i jasno je da smo primijetili znači jako rastući problem onečišćenja okoliša plastikom. Reagirali smo kroz izmjene zakona tj. zakon, zabranili znači plastične vrećice od 15 do 50 mikrometara, zabranili proizvode, plastične proizvode za jednokratnu upotrebu i još niz drugih mogućnosti koje daje zakon. Ušli smo jasno sa ciljevima i za reciklažu, i za uporabu i za odlaganje. Što je problem? Ovo što čujemo od nekih političkih opcija, a to je ono na čemu će oni vjerojatno danas inzistirati da se ide u politiku zatvaranja Centara za gospodarenje otpadom. Ja pitam, s obzirom da imamo nekoliko centara, da smo zatvorili brojna odlagališta otpada, što bi prouzročila takva politika takvih opcija kada bi krenuli zaista u tom smjeru i zatvorili ove centre koje smo izgradili a plus to zatvorili i sva ona odlagališta na kojima se do sad odlagalo [[Upadica predsjednik: Hvala vam.]] znači otpad?
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče Borić. Dakle, konkretno da smo zatvorili centre, a istodobno imamo i obvezu zatvaranja odlagališta neusklađenih, a infrastruktura je izgrađena kako je izgrađena prema inicijativi lokalnih čelnika, mislim da bi se našli u poziciji da ne bi imali gdje odlagati određenu količinu miješanog komunalnog otpada.
Hvala državnom tajniku. Možete se vratiti na mjesto jer su gotove replike. Želi li netko od izvjestitelja odbora uzeti riječ? Da. Kolegica Benčić u ime Odbora za zaštitu okoliša i prirode. Izvolite.
Zahvaljujem vam se. Odbor za zaštitu okoliša i prirode jučer je na 20. sjednici raspravio Konačni prijedlog Zakona o gospodarenju otpadom, odbor je ovo raspravio kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju državni tajnik, a zahvaljujem se i državnom tajniku i svim službenicima ministarstva koji su jučer vrlo detaljno obrazlagali ovaj prijedlog zakona, prezentirali su razlike između rješenja koja se predlažu konačnim prijedlogom u odnosu na rješenja iz prvog prijedloga zakona. O tome je već više državni tajnik ovdje govorio pa neću o detaljima, govorit ću o stvarima o kojima se zapravo raspravljalo i koje su bile sporne. Dakle, nakon uvodnog obrazloženja jedna od članica odbora osvrnula se na to da je u prvom čitanju dano izdvojeno mišljenje o neusklađenosti predloženog zakona sa Zakonom o pravu na pristup informacijama. Isto tako ona se obratila povjereniku za informiranje i uputila mu je predstavku kojom je ukazala na moguće povrede čl. 11. Zakona o pravu na pristup informacijama, a iz razloga što svi komentari koji su pristigli dakle, nisu svi dobili adekvatan odgovor one odgovore koji jesu mogući po Zakonu o pravo na pristup informacijama. Povjerenik se očitovao i ustupio je predmet na postupanje Uredu za zakonodavstvo Vlade RH koje je nadležno za primjenu tog zakona i ono što je bitno da je povjerenik zaključio da se odgovor koji je bio davan na određene komentare, a koji glasi ne postoji odgovor nije predviđen Zakonom o pravu na pristup informacijama i da se takav odgovor u javnim savjetovanjima ne može davati. Dakle, nakon toga u nastavku značajan dio rasprave vođen je vezano uz čl. 101. koji regulira poticajnu naknadu kao mjeru kojom se potiče jedinice lokalne samouprave da u okviru svojih ovlasti provode mjere kojima se smanjuje udio miješanog komunalnog otpada u komunalnom otpadu koji nastaje na području te jedinice. Izražena je dvojba o prihvatljivosti predloženog modela sa stajališta najuspješnijih jedinica lokalne samouprave koje ostvaruju 60% i više neke odvojenog prikupljanja otpada, budući da će one na ovaj način biti kažnjene ukoliko u jednoj godini smanje za primjerice 1% odvojeno prikupljanje otpada. Međutim, nakon toga predstavnici ministarstva detaljno su objašnjavali da će se sada gledati stopa prikupljenog otpada samo unutar jedne godine, dakle neće se više biti referentno godina 2015. jer upravo zbog toga je dolazilo do te nepravde da oni koji nisu povećali stopu odvajanja, a već su bili na 50 plus posto su zapravo plaćali kazne, a bili jedni od najuspješnijih. Također želim dodati da je članica odbora iz reda javnih znanstvenih i stručnih djelatnika ujedno članica Zelene akcije izrazila žaljenje što odbor nije održao sazvanu sjednicu koja je bila intencija razmotriti dodatne neke teme predloženog zakona, međutim naglasila je da organizacije civilnog društva smatraju da predloženi zakon nije dovoljno ambiciozan, da ne ide dovoljno u pravcu zamjene modela regionalnih centara za gospodarenje otpadom prema zapravo kružnom gospodarstvu i kružnoj ekonomiji i isto tako naglasila je da studije izvodljivosti za centre za gospodarenje otpadom predviđaju kapacitete koje su puno veći dakle za puno veće količine miješanog otpada nego što trenutno postoji na razini županija, a smatra da bi se zapravo te količine trebale planirati na razini 2024. i 2025.g. kada ćemo imati nadamo se manje miješanog otpada. Također smo raspravljali o modelu odnosno o pitanju cilja, bilo je od strane mnogih nevladinih organizacija prigovoreno to da je cilj iz Nacionalnog plana gospodarenja otpadom bio 60% do '22., a sad smo na 55% do 2025. kako je predviđeno ovim zakonom, međutim iz ministarstva je objašnjeno da je razlika u tome što se ovih 60% odnosilo samo na odvojeni otpad dakle na stopu odvajanja, a 55% na stopu odvajanja i recikliranja odnosno ponovne uporabe, tako da je na neki način ministarstvo smatra da se te dvije stvari ne mogu uspoređivati. Dodatne dvojbe iskazane su i vezane uz obaveznu minimalnu javnu uslugu i cijenu obavezne minimalne javne usluge gdje su korisnici razvrstani u dvije kategorije, kategoriju korisnika kućanstvo i kategoriju korisnika konji nije kućanstvo. Dakle, istaknuto je da se u kategoriji ne kućanstva može javiti primjerice privatni mali iznajmljivač koji iznajmljuje jednu malu sobu i generira malu količinu otpada i s druge strane veliki hotel ili pak mali kiosk i s druge strane tvornica i da ta cijena ne bi smjela biti u potpunosti ista nego da bi te kategorije trebalo razlikovati kako bi se onima koji su manji kako bi im cijena ukupna bila niža. Eto to su nekakve ključne stvari o kojima smo raspravljali, neću čitati sve, vrlo detaljno izvješće imate i na stranicama i na stranicama saborskog odbora, a vjerujem da ćemo i u raspravi čuti još više informacija. Hvala.
Sada ćemo prijeći na raspravu, prvi je na redu Klub zastupnika MOST-a i poštovani kolega Nikola Grmoja, izvolite.
Dobar dan svima. Dakle, samo kratko vezano uz koncept i ovo što je kolega Borić govorio jer naš stav je poznat, dakle oko koncepta gospodarenja otpadom. Njega smo prezentirali dok smo bili dio vlade i kroz konkretne zakone politike. Rekao je kolega Borić, dakle ako bi se odustalo od tih Centara za gospodarenje otpadom da bi bilo pitanje što, što bismo uopće napravili, u kakvoj bi se situaciji našli. A stvarnost i činjenice demantiraju politiku vladajućeg HDZ-a i g. Borića jer gdje god su zaživjeli Centri za gospodarenje otpadom mi tamo imamo probleme, od Marišćine do Kaštijuna, dakle i što se tiče znači kvalitete zraka, što se tiče troškova za građane u smislu znači odvoženja otpada i svugdje se taj koncept pokazao promašen, a sad bi ga, ne sada nego kroz cijelo ovo vrijeme vladajući HDZ, g. Borić i Ministarstvo zaštite okoliša guraju ovaj promašeni koncept i pokazalo se dakle i dole u Lucinom Razdolju gdje mi od 2007. imamo jednu fantomsku agenciju sa 3 zaposlena, gdje je ulupano u njihove plaće znači milijune, a ništa se nije realiziralo. Imali smo sad i poništeni natječaj jer su znači sredstva koja su predviđena odnosno ono što je pristiglo na natječaj cifre su puno veće od onoga novca koji je predviđen, predviđen za to. Dakle, sasvim je jasno da je ovaj cjelokupan koncept promašen, da trebamo od njega odustati i vidjeti dakle gdje je moguće ići u promjene, a ne se držati toga. Znate koji je argument g. Horvata, državnog tajnika iz ministarstva, znači to je planirano, to je nama zadano. Pa ako je nešto loše i ako se pokazuje kao loše onda treba tražiti ovaj nekakav drugi, drugi način, a imamo druge načine gospodarenja, gospodarenja otpadom. Dakle, ja mislim da su svi klubovi dobili i mailove, znači proteste određenih udruga koji se bave ovim pitanjem i u tom smislu ja mislim da je vrijeme da vlada sjedne, da vidi što napraviti po pitanju ovih Centara za gospodarenje otpadom, pa uostalom sjetimo se Piškornice, po čemu mi pamtimo te Centre za gospodarenje otpadom nego po aferama, dakle i evo vidimo tamo gdje su izgrađeni pamtimo ih po lošoj kvaliteti zraka, po većim cijenama znači odvoza, odvoza otpada i to je nešto na što mi u MOST-u ne možemo pristati. Dakle, zalažemo se za cirkularnu ekonomiju, za više znači reciklažnih dvorišta, više sortirnica. To je jedini način kako možemo ove ciljeve koji su postavljeni pred nas ispuniti. Pozivam dakle vladajuće, pozivam kolegu Borića, pozivam ministarstvo da odustanu od dokazano lošeg koncepta koji je pokazao znači loš i za hrvatske građane i za hrvatsku državu i da prestanu prodavati dakle priče da se radi o nečem bez čega mi ne možemo, upravo suprotno, taj koncept dakle pred nas stavlja jedan nemoguć izazov da sve ove ciljeve koje smo postavili pred sebe ispunimo, a u konačnici će skuplje koštati hrvatske građane, netko će se možda namiriti, netko će napuniti džepove, možda zato kolega Borić ovako silovito, ovako srčano brani ovaj koncept. Hvala.
Idemo [[Upadica: Nema replika]] Nema replika. Imamo sada drugu raspravu, Klub zastupnika Centra i GLAS-a i poštovana kolegica Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče HS, poštovani državni tajniče sa suradnicom. Pred nama je u drugom čitanju Zakon o gospodarenju otpadom. Ja ću za početak naglasiti dvije stvari koje ću samo naglasit iz razloga da ne zaboravim, pa sam to odlučila na početak. Jedno je svim zakonima koje sad imamo u posljednje vrijeme se definira naknadna procjena učinka propisa i to uvijek se branimo direktivama EU. Propise treba kontrolirati stalno, stvarno vidjeti, nijedan od zakona nije uklesan na kamen, u kamen i tokom vremena vidjeti što i kako treba mijenjati i mijenjati brzo i ekspeditivno. Druga stvar, komunalni redari. Dakle, postala je već trajno u svim zakonima kad ne znamo ko bi se trebao nečim baviti onda to prebacujemo na komunalne redare, pa se komunalni redari bave svim. Između ostalog bila je tu i jedna replika uvaženom državnom tajniku i on je rekao komunalni redari će ići, pa bilježiti, pa vezano uz otpad. Dakle, oni se bave od čepiranjem pasa, mačaka, preko otpada do vezano uz tende, nadstrešnice i niz drugih stvari. Mislim da je došlo vrijeme da stvarno ozbiljno porazmisli o činjenici da se i njih onda definira vezano uz određene poslove, ali to je jedna tema koja je šira od ovog Zakona o otpadu. Mi moramo konačno odlučiti kako se odnosimo prema otpadu. Otpad već davno nije smeće. Otpad ima zaista određene vrijednosti i mi moramo konačno ko država odlučiti što i kako ćemo radit. Ne može nam se desiti, a to smo imali priliku gledati iz prvih redova da odjedanput kažemo da sve što smo do sad radili ništa ne valja i sad idemo ispočetka, pa onda to radimo godinu, dvije, pa se onda vraćamo na stari model. To jednostavno nije dobro. To su nekakve odluke koje mora donijeti struka na razini zemlje i to mora biti stalno. Dakle, svatko od nas dnevno proizvodi 1,01 kilogram otpada. To vam znači na godišnjoj razini, svatko od nas bez obzira proizvodi 370 kilograma otpada i to se sve ovo vrijeme nije smanjilo. Analize su rađene proteklih nekakvih 30-tak godina i to vam je otprilike to. I sad je samo pitanje kako se svatko od nas pojedinačno doma odnosimo prema otpadu, kako se to odnosimo u smislu gospodarenja i u smislu jedinica lokalne samouprave i države. Kad gledate uopće glavne one ciljeve i načela, imate ih 5. Jedno je sprečavanje nastanka, drugo je ponovna uporaba, treće je recikliranje, četvrta je tema odnosno postupci oporabe i peto je zbrinjavanje. Dakle, u tim svim postupcima, uvijek će ostati dio otpada s kojim nećete moći napraviti ništa. Dakle, nema perpetuum mobile, da sve radite i da je nula. Nećete moći napraviti ništa. Ali ja bih krenula od početka. Sprečavanje. Dakle, odnos prema otpadu kreće od najranije dobi. Pogledajte našu djecu u vrtićima. Naša djeca u vrtićima apsolutno se odgajaju na način da odvajaju otpad, pogledajte da se nose različite stvari od doma, nose, kad tete .../nerazumljivo/... odnosno neću reći tete, odgajateljice kažu, donesite nekakvu plastiku, donesite nekakav karton pa djeca od toga rade nešto drugo, to je zapravo taj odgoj od najranije životne dobi, ja se pitam gdje on po putu nestane. To se pitam iz razloga kad dođete do nekakvih postotaka, kako nas ocjenjuju drugi. Hrvatska reciklira 16%. Dakle, mi recikliramo 16%, europski prosjek je 43, recikliranje i kompostiranje, susjedna Slovenija 62%. To je podatak koji sam sad ovaj, skupila i išla vidjeti da budu najsvježiji mogući podaci. Dakle to je ono što je Ministarstvo na odboru za, nadležnom Odboru za zaštitu prirode i okoliša rekla da je odvajanje i recikliranje. Dakle vi morate odvajati. Odvajati morate doma, dakle to je postupak koji ide. Morate se odgajati da to radite, onda morate naučiti se doma odvajati. Onda kad se naučite odvajati, morate se npr. naučiti da ako uz papir stavite i nešto drugo što nije papir, da taj papir više neće do, dakle da ako se smoči, ako se nešto desi s tim papirom, neće moći ići dalje. Dakle, važnost edukacije od najranije životne dobi, važnost našeg življenja, dakle to je ono što moramo napraviti doma i što trebamo činiti doma. Onda vam tu dolazi uloge jedinice lokalne samouprave koja u trenutku kad je dakle, tema, o tom ću u pojedinačnoj raspravi nešto više govoriti, ali ona temu koju otvaramo, a to je način na koji plaćate. Tu vam ima, dakle, ljudi koji kažu, tu odmah možemo usporediti i sa cijepljenjem i sa puno toga. On kaže gle, ja odvajam, a moj susjed ne odvaja pa onda to ide u zajedničke kante pa baš me briga. Pa, dakle, kad je odnos baš me briga nije dobar odnos. Dakle, ono što trebate poticati, morate poticati i reći svom susjedu, ako živite u višestambenoj kući, imate kantu za papir i ako u tom papiru nađete nešto što nije papir, to je mogao baciti, a živi vas u kući 20. Dakle netko od vas 20 je to mogao baciti, nije mogao baciti netko iz, ne znam, iz nekog drugog mjesta. Dakle, otpad nije samo zakon. To zapravo cijelu raspravu želim tako i voditi. Mi možemo imati najbolji mogući zakon na ovom svijetu i može nam zakonske odredbe biti najbolje moguće, ali tu ima niz, niz stvari, dakle. Ono što tražimo od jedinica lokalne samouprave da se kroz cijenu stvarno načina na koji plaćate, ima mogućnost da se nagradi onaj koji o tome vodi računa. Da li je to moguće i koliko je moguće, ja nisam do kraja sigurna, ali ajdemo probati doći do toga što bliže jer dio cijene mora biti fiksno jer vi morate imati aute, vi morate, odnosno koji odvajaju, morate imati kante i sve ostalo. Onda dolazite zapravo, dakle uloga države je ona nekakva krovna uloga, da imamo zakone, da znamo što treba raditi, nije uloga države da se tvrdoglavi pa onda ima na, onda Ustavni sud kaže ljudi moji, niste to dobro napravili. Ali, vratit ću se još malo na ovu ponovnu uporabu i recikliranje. Dakle, već u postupku proizvodnje više nema otpada, taj, odnosno nema smeća. Taj otpad treba biti za nešto drugo. Jednako tako, imamo tu odredbu čl. 16 koji govori o centrima za ponovnu uporabu. To je nešto na čemu treba inzistirati, to je nešto što, uvijek kada vam se jedna niša zatvori, otvori se druga ništa. Za kraj ću govoriti i reći nešto vezano uz potres koji se desio na području grada Zagreba, odnosno na Banije, kosa crta, Banovine. Postoji jedan projekt i o tom ću govoriti cijelo vrijeme s ove govornice, možda nekom dođe do ušiju. Dakle, Ursula von der Leyen je u jednom trenutku rekla da jedna od, odnosno imala je veliki govor, jedna od tema koja može se .../nerazumljivo/... gospodarstvo, u ovom stoljeću je i novi Bauhaus. Dakle, Bauhaus koji je bio jedna ideja sa, gdje se je dizajnirao namještaj, a da bude i da svi ti predmeti budu dostupni svima. Dakle bio je vezan uz graditeljstvo, način građenja, način uporabe i svega ostaloga. Rekla je da je došlo vrijeme za poticaj u gospodarstvu jednog novog Bauhasa i da će biti nekakvih 5, 6 zemalja koji mogu ući u pilot-projekt. Ja mislim da je to pilot-projekt koji je idealan za Hrvatsku. Iz kog razloga? Vi na području Banije odnosno Banovine ćete morati srušiti, ja neću sad biti dr. Rukavina pa iz rukava reći 500, 600, 700 zgrada, ali ćete jedan određenu količinu zgrada morati srušiti jer nećete moći s njima ništa drugo napraviti. Dobit ćete građevinski materijal, taj građevinski materijal možete recikliranjem stvoriti prefabrikate koje možete koristiti dalje za gradnju. Idealno za područje Banije i Banovine ako tamo još više uopće ima ljudi jel su svi digli ruke od toga, da se napravi takva jedna, takav jedan, jedan pogon, takvo jedno gospodarstvo. Kao prvo ljudi će radit, kao drugo nećeš, jer sad se, sad nitko ne zna što će s tim građevinskim materijalom, nećeš nasipavati nekakve rupe jer ne znaš što ćeš s tim, dakle ljudi će raditi i moći će graditi kuće od određenih prefabrikata. Meni se to čini, to je tema otpada. Dakle, ti imaš građevinski otpad kojeg recikliranjem dobivaš za, dobivaš novu vrijednost, zaposlio si ljude i napravio si pomak. Ja sam to govorila s ove govornice, nekoliko puta sam rekla i nekim ministrima iz naravno vladajućim i više ne znam što da činim. Ljudi moji, osvijestite gdje smo, što smo i nešto napravite. To je tema ako se hoćete pametno baviti otpadom. Hvala lijepo.
Sada ćemo čuti dvoje zastupnika iz Kluba zastupnika SDP-a, poštovana kolegica Udović je prva, nakon toga kolega Jakšić, izvolite.
Poštovani predsjedniče HS, drage kolegice i kolege, predstavnici ministarstva. Evo moram se osvrnuti zapravo na moj govor koji sam ovdje u sabornici imala u prvom čitanju Zakona o gospodarenju otpadom i tada sam rekla da se radi o netransparentnom, nedemokratskom, ali slobodno možemo reći i zakonski neusklađenom prijedlogu zakona. A da je tome tako zapravo govori i činjenica da sam ukazujući na isto u odgovoru povjerenika za informiranje dobila i potvrdu svojih razmišljanja. Naime, u svom odgovoru on između ostalog navodi. Uvidom na portal e-savjetovanja utvrđeno je da izvješće o provedenom savjetovanju kako je objavljeno ne odgovara izvješću sa analizom komentara i odgovora na isto u materijalima koji su dostavljeni saborskim zastupnicima. Evo ovo je već jedna informacija koja nas može malo zabrinuti. Nadalje, između ostalog potvrđuje i ukazuje na činjenicu da je uvidom u sustav e-savjetovanja utvrđeno kako je prema opcijama filtriranja odgovora na komentare u svim objavljenim izvješćima vidljivim svim korisnicima za one do sada moguće „prihvaća se“, „djelomično se prihvaća“, „primljeno na znanje“ i „ne prihvaća“, moguće filtrirati i mogući odgovor „ne postoji odgovor“. E pa ovo moramo posebno istaknuti i moramo napomenuti, kako je to i sam povjerenik rekao, ova opcija nije u skladu s normativnim okvirom za provedbu savjetovanja s javnošću u kojoj se jasno navodi kako se izvješće objavljuje s odgovorima na pristigle komentare i mišljenja, te s obrazloženjem razloga za ne prihvaćanje onih komentara koje nije bilo moguće prihvatiti. Opcija odgovora „ne postoji odgovor“ ne predstavlja odgovor u smislu Zakona o pravu na pristup informacijama, pa izvješće koje sadrži ovaj tekst ne bi smjelo uopće biti moguće objaviti na portalu e-savjetovanje. Postavlja se pitanje tko je za ovo odgovoran? Predlagatelj tj. Ministarstvo gospodarstva i održivog razvoja, vladin ured za zakonodavstvo ili predsjednik HS koji treba brinuti o postupku donošenja zakona? Evo danas mi ovdje u sabornici trebamo raspravljati o prijedlogu zakona koji je u proceduru ušao ne poštujući zakonsku regulativu. Postavlja se uopće smisao onda rasprave i pisanja amandmana jer zapravo ne znamo da li raspravljamo o zakonskom prijedlogu. I kako mi je ministar prošli puta rekao u svojoj replici da sve to što govorim vezano na primjenu Zakona o pravu na pristup informacijama govorim krivo, sada slobodno mogu reći da ono što on i ministarstvo na čijem je on čelu rade je potpuno krivo. Evo kakav će zapravo biti epilog ovog zakona vrijeme će pokazati jer vjerujem da će u četvrtak biti izglasan, no iako je u raspravi puno puta ponavljano o kakvim se sve nedostacima zakona radi. Evo ja se moram ponovno osvrnuti zapravo na cjelokupan sustav koji ova vlada i dalje bazira na regionalnim centrima odnosno Centrima za gospodarenje otpadom. Da li će vlada postići cilj koji si je ovim zakonom smanjila u odnosu na što je bilo postavljeno u prijašnjem zakonu? Pa ja baš i ne vidim. Ne vidim s obzirom da ovakvi centri nisu učinkoviti, vrlo su skupi, a koliko su skupi vidjet će građani kada zapravo budu dobili nove račune, pogotovo oni građani koji žive u sredinama gdje takvi centri još nisu uspostavljeni jer oni mogu očekivati poskupljenje računa za više od 100%. Mi u Primorsko-goranskoj županiji možemo uskoro očekivati povećanje one konačne cijene, znači onu cijenu koju će platiti građani, sigurno za nekakvih 30 do 40%, svi drugi mogu očekivati itekakvo povećanje. I zato je zapravo lukavo ministarstvo sada u ovom prijedlogu zakona uvrstilo mogućnost da lokalna samouprava može biti ta koja će subvencionirati cijenu. Znači opet sve spuštamo na lokalnu samoupravu, a ministarstvo je to koje postavlja zakonsku regulativu. Evo zahvaljujem.
Nastavit će kolega Jakšić.
Hvala poštovani predsjedniče sabora, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, u RH kad pričamo o gospodarenju otpadom i što želimo postići puno puta kad bi to gledao netko sa strane ko nije upoznat s time što sve spada u gospodarenje otpadom i što je sve potrebno razraditi pomislio bi da doista raspravljamo o nekim novim formulama za nuklearnu fiziku. Jako puno toga si zadamo i jako puno toga postavimo s ove ili one strane. Sve u svemu, na kraju ispada da bi shvatio kako razvrstavati otpad, da ti treba neka posebna škola, a da bi shvatio kuda dalje s tim otpadom i kako ga obraditi, pitanje je da li bi našli dovoljno obrazovanih ljudi u RH da to rastumače onima koji će to na kraju dana sve platiti, a to su naše sugrađanke i sugrađani. Ovaj Zakon, osim usklađivanja s europskih direktivama gdje je puno toga prepisano, ne odgovara na onaj krajnja pitanja što će se događati s cijenama, što će biti s tehnologijama i što nas čeka u narednih 10, 20, 30 godina sa gospodarenjem otpada u RH. Imamo jako puno primjera u EU, od onih koji su puno uspješniji od nas, koji znaju što raditi sa otpadom koji imaju jasno razrađen sustav, kao što imamo primjera u EU, pa i u našem bližem okruženju, gdje nažalost se ne gleda javni interes, zaštita građana, zaštita gospodarstva, zaštita okoliša, nego se uglavnom vodi računa o tome kako da se zaštite nečiji privatni interesi, od biznismena koji su se ubacili u smetlarske operacije, imamo jedan primjer u gradu Rimu, gdje danas imamo apsolutno zatrpan grad sa otpadom i zato mi je žao što opet ne razgovaramo o tome koje su te tehnologije koje ćemo imati u našim centrima. Imamo primjer Marišćine i Kaštijuna gdje dobivamo jako puno povika da nije dobro. Imamo u Koprivničko-križevačkoj županiji pripreme za Regionalni centar za gospodarenje otpadom Piškornica, gdje je tender u tijeku, ali još uvijek nije do kraja odgovoreno koja je to tehnologija i što će ona nositi našim građanima, pogotovo onima koji žive u okruženju, a ono posljednje pitanje na koje uopće nemamo odgovor je to koju će cijenu građani plaćati, koliko će to poskupiti jer doći u posjed feasibility studije i vidjeti koja cijena je tamo obećana je malte ne tajna operacija. I onda si postavljamo pitanje zašto građani ne vjeruju u gospodarenje otpadom na taj način, zašto ima toliko povika, zašto u konačnici se pojavljuje u nekim gradovima RH i građanski revolt. Prevaljivanje odgovornosti za buduće provedbe Zakona o gospodarenja otpadom ovim putem kojim smo mi krenuli, isključivo pod a) na teret građana i isključivo pod b) opet na jedinice lokalne samouprave kroz tu mantru jedinice lokalne samouprave mogu subvencionirati, izgleda kao ništa drugo nego pranje ruku nad nečim što netko u startu sumnja da na kraju neće uspjeti i neće donijeti i one benefite koje smo obećali građanima koje smo u konačnici obećali i EU i kad smo ulazili u nju, ali i kad smo prihvaćali neke njezine stavove prema gospodarenju otpadom. I doista nejasno mi je kad će se napraviti taj jedan politički switch da konačno donesemo na koji način želimo uvesti burze sekundarnih sirovina, na koji način želimo opuštati otpad u ponovnu oporabu, a ne da i danas imamo situaciju da ispada za masu tih kategorija koje naši građani sortiraju i naša komunalna poduzeća prikupljaju, da ispada da je jeftinije to opet voziti sve kao miješani komunalni otpad jer kad platiš sve ono što trebaš platiti da bi to netko zbrinuo, ušao si u apsolutni minus. Kao što je i dovesti jasnu razradu građanima i poticanja što oni mogu dobiti i što mogu očekivati ako će se držati svega onoga što razvrstavanje otpada od njih traži, koji su za njih benefiti, koliko će eventualno jeftinije plaćati svoje račune, pa i na koji način će biti nagrađivani. Nemamo danas razrađen opet sustav, niti kažnjavanja, niti nagrađivanja, ali ono što je najbolnije, što i dalje očito nismo donijeli odluku sami sa sobom, da li želimo biti među razvijenijim europskim zemljama kad pričamo o gospodarenju otpadom ili želimo ostati i dalje zemlja koja će imati interventna rješenja, ali interventna rješenja koja obično na kraju vuku na nečiji privatni interes određenih lobija koja nažalost, i danas u RH imamo. Hvala vam lijepo.
4. rasprava bit će rasprava Kluba zastupnika HDZ-a i poštovanog kolege Josipa Borića, izvolite.
Hvala vam lijepo uvaženi predsjedniče HS-a, državni tajniče, kolegice i kolege. Rasprava o Zakonu o gospodarenju otpadom, malo me iznenadila na početku jer smo imali jednog gospodina koji je silno zagovarao reformu tj. drugačiji način gospodarenja otpadom, ali nije uspio ponuditi rješenje, onda je otišao, kao što inače nudi svoje reforme koje onda završavaju s kaznenim prijavama, a onda smo imali i raspravu kolegice iz SDP-a koja je suvlasnik jednog centra za gospodarenje otpadom i kaže, Vlada je kriva što će tamo poskupiti usluga. Znači imamo logiku koju bi trebalo onda pretočiti u raspravu o ovom Zakonu. Ja ne razumijem tu logiku jer jednostavno ono što ovdje piše nije ono što vi govorite i sad se moramo onda opet vraćati u neku prošlost, da bi podsjećali na one iste koji su provodili također, politike gospodarenja otpadom, kao što je to SDP koji je izgradio prvi centar za gospodarenje otpadom, a to je ta Marišćina u kojoj je kolegica, jedan od suvlasnika kao načelnik općine Viškovo i onda određuju pravila, a ta pravila kažu bit će skuplja za sve građane, a za to je kriva Vlada i sad bi se trebali oko toga ovdje raspravljati. To nije istina. Znači, što nudi ovaj prijedlog Zakona o gospodarenju otpadom? Očito da ćemo ga svi gledati na različiti način, kao što ga gledaju i dijelovi RH na različite načine. Od Dalmacije do kontinentalnog dijela, Slavonija, otoka, Istre, Primorsko-goranske županije, Grada Zagreba, svatko ima svoj način gospodarenja otpadom. Obveza je svih da stvorimo centre za gospodarenje otpadom. To je rečeno 2006. g., to nije rečeno prošle godine niti prije 5 godina. Znači 2006. g. i taj koncept je opstao, on se nije promijenio. Bilo je pokušaja kao što su bile te mini reforme od gospodina Grmoje koji su bili 2 puta po 6 mjeseci u Vladi pa morali biti izbačeni iz tih .../nerazumljivo/... zato jer su nudili nešto tko nije imalo kraja. Znači, pokušavali su pričati da je svaka sredina za sebe onaj koji proizvodi i koji završava sa tim otpadom na kraju i sve je riješeno u toj maloj sredini, a to nije moglo biti. I danas imamo priču, napravio malo više reciklažnih dvorišta, malo više sortirnica i mi smo riješili problem. Uvijek ima onaj MKO ili kako mi kažemo miješani komunalni otpad koji ostane, što ćemo s njime? Hoćemo li na najjednostavniji način na prvo brdo pa isprazniti pa to košta nula, kao što se radilo desetljećima u RH pa je to zadatak da saniramo ili ćemo od toga stvoriti neku politiku tj. sustav koji se stvara evo već punih 15 godina za kojeg utvrđujemo da nije baš najuspješniji, ali da ipak postoji i da ga negdje moramo zbrinjavat i pretvoriti u nešto da bi bio na kraju nekakav proizvod kojeg se može negdje ili prodati ili ga barem posuditi ili dati nekome da ga na kraju kažemo zbrine? Isto je sa svim ostalim reciklatima od plastike, papira, stakla, metala, baterija, guma itd., itd. I gdje smo sada? Imamo direktive iz 2018. i 2019.g. s kojima se moramo uskladiti i u dijelu koji se tiču plastičnih proizvoda, u dijelu ambalaži i ambalažnom otpadu, odlagalištima otpada, otpadnim vozilima, o baterijama, akumulatorima, o otpadnim baterijama akumulatora, otpadnoj električnoj i elektroničkoj opremi znači imamo određen obveze i to činimo kroz ovaj zakon i postavljamo najveće moguće ciljeve u deset godina do 2025. 55%, 2030. 60%, 2035.g. 65% recikliranja. Je li to ambiciozno? Ja mislim da je dovoljno. Kažu iz udruga da nije dovoljno iako je ovo iznad svih prosjeka, ja mislim čak i EU. znači mi smo ambiciozniji, ali nije dovoljno jer kažu da to nije dovoljno dobro. Krećemo ono što sam rekao u politiku zelene politike koje se tiču dijela ajmo zabraniti ono što nam vidljivo smeta i zagađuje okoliš, znači plastični proizvodi za jednokratnu uporabu od štapića, slamki, pribora za jelo itd., plastičnih vrećica rekli smo od 15 do 50 mikrometra, ajmo to zabranit s 1.1.2022.g. Mi kažemo opet je nedovoljno ambiciozno, trebamo zabraniti sve plastične proizvode. Je li to moguće samo tako? To moramo razmisliti. E sad kad mi krećemo u to naravno da se neko osjećao nije dobro s obzirom da je HDZ krenuo u taj prostor zajedno sa svojim koalicijskim partnerima u … zelenih politika i tu nalazimo sada na … sad više ništa nije dobro zato što smo mi krenuli nego zato što nismo sad dovoljno ambiciozni. E sad tu ambiciju treba procijeniti. I kada pokušavamo posložiti cijeli sustav od samog stvaranja i generiranja otpada od kućnog praga pa do njegovog zbrinjavanja koji bi trebao imati finale u centru zbrinjavanje otpadom ili u oporabiteljima koji ga kao sekundarnu sirovinu onda ponovno pretvaraju određene proizvode, mi kažemo stvaramo sustav i za to predviđamo alate, objekte, predviđamo sufinanciranja, predviđamo i dajemo sredstava, fond ovlaštujemo da se brine o tome, dajemo okvir u kojem ćete vi kao lokalne samouprave svoju politika zbrinjavanja otpada. I što je dobro? Na početku je mandata svakog lokalnog čelnika, ne možeš reći došli ste mi u trećoj godini i u drugoj godini mandata nisam ništa napravio. Na početku mandata su tu svi, mnogi već sa mnogim iskustvima, odličnim iskustvima koji su čak i bolji od onoga što imamo kao neko prolazno vrijeme, čak i na europskoj razini. I mi kažemo, e sad mi više ne bi to, mi bi sad nešto drugo. Ali što je to drugo, nitko nije ponudio. Dođite ovdje i recite što je to drugo. Nisu centri za gospodarenje otpadom da vidimo što je to drugo. Nije to riječ ja se zalažem za cirkularnu ekonomiju, kružno gospodarstvo i što si s time riješio? Ništa. Reci mi što je rješenje jer mi smo u županijama u Istarskoj, u Primorsko-goranskoj probali ovaj sustav, on nije savršen, on ima problema, ali on je generirao događanja na čitavim prostorima županija. Zatvorena su odlagališta brojna, ne sva, što ćemo sa tim saniranim zatvorenim odlagalištem? Kako ćemo mi na otoku Rabu zbrinjavati otpad ako ukinemo centar za gospodarenje otpadom? Molim da mi to kaže Grmoja ili da mi to kaže netko iz SDP-a i što ćemo mi radit. Hoćemo li ponovo otvoriti novo odlagalište? To je rješenje ako je to rješenje pa ćemo raditi isto što smo radili desetljećima ili je to neko drugo rješenje koje vi imate, a da mi ne znamo. E to bi ja volio čuti u ovoj raspravi jer nije problem reći netko je kriv, uglavnom Vlada. Ovdje, ovdje je sve na lokalnoj samoupravi. Usvojen je članak koji jasno dajem svakome što se tiče cijene da sam odredi kakvu će cijenu imati na svom prostoru. Ima mogućnosti umanjenja za one za koje smatra da treba nagraditi, ima kriterije koji mu dozvoljavaju to umanjenje od gospodarstva do pojedinačnog člana kućanstva, sam ih izvoli izmisli i stavi ih u svoj cjenik. Predstavničko tijelo raspravlja o cjeniku tj. o kriterijima samo, a izvršno tijelo načelnik, gradonačelnik donosi cjenik koji mora biti na javnoj raspravi, ne može ga donijet prije javne rasprave tj. savjetovanja 30 dana. Znači sve se posložilo da ti kao čelnik počinješ upravljati sa svojim prostorom tj. gospodariš otpadom i sve je na tebi i predstavničkom tijelu. Vlada ti je dala okvir, ako ćete se pozivat za nečinjenje na Vladu da vam je ona naredila da poskupite cijenu, to će vam biti loše ne piše nigdje ovdje. Što je Vlada učinila? Da vam smanjimo troškove koje imate sada za oporabu ovih drugih reciklatora, plastike, papira, metal sufinancirat ćemo iz fonda ugovorno iznose. Izvolite to staviti u svoju ukupnu cijenu troška zbrinjavanja otpada. Vi kao lokalne samouprave ako želite podizati cijenu možete taj dio prebaciti na sebe kao čelnici i reći ja ću svojih milijun kuna umjesto u onu cestu izdvojiti za to da moja domaćinstva manje plaćaju ako je to potreba da se dogodi, to moramo reć, to nije Vlada to je lokalna samouprava i HDZ i SDP i bilo koja druga opcija. I svako pozivanje na to da je sad Vlada kada smo upravo mi inzistirali da Vlada spusti nama dolje da mi odlučujemo o održivosti naših sustava, kada to ovaj zakon dozvoljava e mi sad kažemo e nećemo sad. E tu je razlika od onih koji hoće i znaju i mogu primijeniti i žele da kad smo ušli u to desetljeće zelenih politika u kojima ćemo se itekako brinuti o okolišu, ali i prvenstveno o zbrinjavanju otpada i da to više nije besplatna kategorija, kao što nije bio ni do sada, al smo se činili ili pravili da je, a nije bio, nikada nije bio, samo su bili drugačiji odnosi i manje se plaćalo zato jer se očito najlakše zbrinjavalo taj otpad, a to je rekao sam, prvo brdo, pa ćemo u onu udolinu baciti taj kamion, pa će već doć neko nakon 10.g. i to sanirat. To prestaje biti politika zaštite okoliša. Ja sam zadovoljan da na mome otoku više nema ni kilogram otpada koji ostaje na tom otoku i to će nešto koštati. Ali postoje elementi, postoje alati u rukama čelnika lokalne samouprave da uz pomoć ovog zakona, uz pomoć agencija vlade, a to je fond i ministarstva generiraju politiku zbrinjavanja otpada na svom prostoru koja će biti uspješna.
Hvala vam. Idemo dalje, sada je na redu Klub zastupnika Domovinskog pokreta i poštovani kolega Škoro, izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče i poštovani predstavnici ministarstva. S obzirom na kozmetičke promjene u odnosu na prvo čitanje kad smo iznijeli svoj stav da je sustav gospodarenja otpadom u Hrvatskoj na začelju EU jer se previše otpada odlaže, jer se premalo odvojeno prikuplja i reciklira, jer se veći dio biorazgradivog otpada još uvijek odlaže umjesto odvojeno prikuplja, jer je sustav odvojenog prikupljanja problematičnog i opasnog otpada slab i učinkovit. Mi ne možemo podržati ovakav prijedlog zakona. Već smo napomenuli da cijelim sektorom gospodarenja otpadom u stvari upravlja klijentela koja u naše ime troši golemi novac, odgovornosti naravno nema, niti tko za nju pita i u tom smislu ovaj zakon ne donosi nikakvu promjenu. I dalje dakle neće biti ništa od brze i efikasne izgradnje nacionalne infrastrukture sortirnica, komposišta i centara za ponovnu uporabu bez čega nije moguće ispuniti ciljane stope recikliranja. Težište svih aktivnosti bit će na infrastrukturi za obradu smeća, a ovim zakonom nadležno ministarstvo održava na životu regionalne centre za smeće koji su skupi i štetni promašaji, a zanemaruje smanjenje i ponovnu uporabu otpada. Centri za gospodarenje otpadom za čiju se skupu izgradnju već 10-ljećima pripremaju mnoge županije koje su inače u ovom sektoru bez iskustva, kompetencije i odgovornosti, trebale bi biti nositelji provedbe ovog zakona iako županije nemaju iskustva jer se time ne bave, to čine gradovi i općine, nemaju ni znanja, ni kompetencije jer takvih kadrova županija nikada nije ni trebala niti imala. Već sam rekao govoreći prvi puta na ovu temu, a slično upozoravaju i neke udruge koje su podnijele prijave protiv regionalnih centara za smeće i drugih spornih dijelova zakonodavstva pred hrvatskim i europskim pravosudnim tijelima da dva već izgrađena takva centra riječka Marišćina i pulski Kaštijun iako smo za njih platili preko 300 milijuna kuna za svakoga imaju silnih problema u radu, njihov doprinos recikliranju jednostavno ne postoji. Emisija čestica i neugodnih mirisa su gotovo svakodnevne, a jedan od njih već je dva puta sudski izgubio tzv. okolišnu dozvolu. Međutim, klijentelističke snage time kao da nisu taknute, pa se planira niz slijedećih centara sličnih značajki i najavljuju se cifre od pola milijarde kuna ili nešto malo manje po svakom centru. Eto prigode za vantroškovničke radove i pogodovanje. U svakoj od županija koje planiraju izgradnju takvog centra to je projekt koji će biti najveća investicija koju su ikada županijske vlasti vodile i kontrolirale. Upravo zato ih tako zdušno brane unatoč svim argumentima neovisne struke i unatoč poraznom iskustvu sa već spomenutim Marišćinom i Kaštjunom. Nije važno ni to da je zdrava alternativa i do 10 puta jeftinija, kao niti to da se ovim investicijama ne omogućuje postizanje ciljeva recikliranja nego suprotno, stvara se velika ugroza i šteta za okoliš i građane. Što se tiče brige za građane i cijene koju će oni u konačnici platiti valja napomenuti da je ministarstvo u zakon ugradilo i sporne odredbe o formiranju cijene javne usluge iz Uredbe o otpadu koju je nedavno osporio ustavni sud. Drugi je problem što su sve članice EU trebale u svoja zakonodavstva prenijeti načela iz Direktive o smanjenju utjecaja određenih plastičnih proizvoda na okoliš, čl. 17. direktive koja je stupila na snagu još u srpnju 2019., jasno kaže da je sve trebalo bit gotovo do 3. srpnja ove godine, a danas je 13. srpnja i mi po običaju kasnimo i evo još raspravljamo o konačnom prijedlogu, a Europska komisija nas zbog toga može novčano kazniti, vjerojatno neće, ali može. Treće, u ovom je zakonu najveći problem detektiran u plastici i proizvodima od plastike odnosno plastičnim vrećicama, pa se posegnulo za zabranom. Doduše, kada zabrana stupi na snagu trgovci mogu potrošiti svoje zalihe, ali jedno je sigurno, svi troškovi koji će nastati ići će na teret potrošača, dakle građana jer je već npr. poskupilo mlijeko u plastičnoj boci za 50 lipa, mnogima nebitno, ali onima koji imaju mala primanja i troše mlijeko svaki dan, vrlo bitno. Što se tiče famoznih plastičnih vrećica njih u Hrvatskoj proizvodi oko 30 kompanija koje zapošljavaju 800 ljudi, a posljedice smanjenja korištenja takvih vrećica u EU su već naravno osjetili. Protiv potpune zabrane vrećica u Hrvatskoj su HGK, HUP i HOK, te su Ministarstvu gospodarstva i održivog razvoja koje vodi g. Tomislav Ćorić predložili poseban HGK znak. Tim znakom označile bi se vrećice koje imaju dio recikliranog sadržaja i to je napominju dobar model i za okoliš i za gospodarstvo, no taj prijedlog naravno nije prihvaćen. Zbog toga je zatražena odgoda roka za primjenu ovog zakona. Zabrana vrećica prema njihovom prijedlogom stupile bi na snagu tek 2024.g. uz to što bi se tvrtkama koje ih proizvode pomoglo novcem iz NPOO-a jer su neke od tih tvrtki kupile strojeve za proizvodnju tih vrećica novcem EU koji im je odobrila nadležna hrvatska ministarstva i agencije 2018.g.. U cijeloj priči oko plastičnih vrećica je ključno to da europska direktiva ne traži zabranu vrećica već smanjenje njihova korištenja, što je cilj koji je Hrvatska već postigla, pa se možemo s pravom pitati zašto opet pilimo granu na kojoj sjedimo jer smo smanjili korištenje plastičnih vrećica za 60% samo njihovom naplatom. Slovenci koji su puno više ekološki osviješteni dozvoljavaju proizvodnju vrećica od 80% reciklata. Predložili su to i hrvatski proizvođači našem ministarstvu, ali isto nije prošlo. Proizvođači plastike su 2019.g. bili na sastanku u ministarstvu, te su pitali spremaju li se ikakve zabrane. Poručeno im je da nema nikakve zabrane niti nakane za ukidanje, ali eto, u veljači već 2020. čuli su da se te vrećice koje oni proizvode, od čega živi tih 800 ljudi ipak zabranjuju. Što bi bila alternativa plastičnim vrećicama? Papir, ali papir možda nije alternativa jer su sječe šuma, izbjeljivanje silne količine vode i klora koji se koristi u proizvodnji papira daleko opasniji po okoliš. Biorazgradive vrećice također, nisu alternativa jer za njih nema dosta sirovina, one se proizvode od krumpira i kukuruza. Važno je reći to da se biovrećice ne razgrađuju same od sebe nego ih treba kompostirati jer kad ih baciš na smeće, one su isto što su i vrećice od plastike. Jedan proizvođač plastike iz Bjelovara je rekao otprilike ovako, dio našeg asortimana bit će zabranjen. Na taj asortiman otpada dio ljudi i dio strojeva, oni idu izvan funkcije. Ti će ljudi morati na Burzi jer nemam drugi posao za njih, a tvrtka će ostati kapitalno oslabljena jer ću im isplatiti otpremnine. Nestaje dio prihoda i nestali likvidnost. Dakle, ne zagovarajući opstanak plastičnih vrećica, želim reći da su brojne studije pokazale da su one za sada ipak prihvatljiva ambalaža jer ako proizvođač nafte ne pretvori polietilen u granulat, on će ga spaliti, a kad ga spali, kud to ide, u atmosferu i što se događa? Opet zagađujemo. Stoga je jasno da je postupno stavljanje van upotrebe kritičnih vrsta plastičnih proizvoda dio rješenja je, ali bi uspostava sustava kružnog gospodarenja plastikom u kojem bi se uključili poduzetnici i obrtnici i iz branše „plastičara“ uz edukaciju građana, da primjerice, plastičnu vrećicu možete koristiti više puta, nitko ne kaže da ne smijete, pitanje je vaše dobre volje, isto dalo neke rezultate, tu možemo uključiti i neke od udruga iz kojih je nastala platforma Možemo! pa da mogu i oni povući jedan dio novaca i zvat ljude, osvijestiti ih kako se koristi plastična vrećica više puta. Na kraju, kad se već uvodi restrikcija na jedan dio proizvoda, onda se moglo razmisliti i o aktivaciji puno većeg gospodarskog potencijala u izgradnji kružnog gospodarenja plastikom našeg društva. Potencijal je ogroman jer više od 300 tisuća tona plastike se godišnje baca, umjesto da se izgradi snažna mreža za odvojeno prikupljanje, procesiranje i recikliranje. Za sada u tome prednjači jedino HS čiji su toaleti, barem oni muški, nakon zadnje rasprave, umjesto s jednom košarom za otpatke opremljeni sa njih 5 i čestitam zaslužnima za ovaj potez, dakle u muškom WC-u u Saboru možete posebno odložiti plastiku, posebno staklo, posebno biootpad, posebno aluminij, a u ovu 5. ide komunalni otpad, ostali, a možda jedino da razdvojimo papir od drveta. Hvala lijepo.
Idemo sad na zadnju raspravu kluba, to je poštovani Marin Lerotić u ime Kluba zastupnika IDS-a, izvolite.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Evo, pred nama je još jedan zakon kojim se usklađujemo s europskih regulativama, a za kojeg smatramo da je donesen brzopleto i sa nizom manjkavosti, što su uočili, ne samo zastupnici u Saboru, već i šira javnost. Donošenjem ovog Zakona ne ide se na ruku građanima, iznajmljivačima, poduzetnicima, a tu prvenstvo mislim na one male privrednike. Smatram diskriminirajućom odredbom po kojem korisnik se može svrstati i u kategoriju kućanstvo i u kategoriju po kojoj nije kućanstvo, a kad ste korisnik se stvara u kategoriju po kojoj nije kućanstvo, plaća veću naknadu. Tu prvenstvo mislim na one male. Riječ je o ljudima koji istu kuću ili prostor koriste i za primjerice obrt ili neku uslužnu djelatnost i za stanovanje, a može se raditi i o različitim odnosima kad vlasnik iznajmi prostor u svom kućanstvu nekome druge za obrt, a on stanuje na istoj adresi. Da li zaista zakonodavac smatra da je ispravno i pravedno da je cijena minimalne i javne usluge jedinstvena za sve korisnike privrede, tj. za korisnike kategorije korisnici koji nisu kućanstvo. Minimalna javna usluga zahtijeva minimum sredstava koja su potrebna za rad sustava, što obuhvaća sve fiksne troškove, kao što su nabavka vozila, opreme, troškovi deponija, troškovi djelatnika, servisiranje vozila, ali i one koje sam Zakon nameće, poput izgradnje reciklažnih dvorišta i ti fiksni troškovi čine otprilike od 50 do 70% ukupnih troškova. Ovakvom formulacijom zakona, zakonodavac bitno povećava račune manjim poduzetnicima i obrtnicima, dok smanjuje onim velikima jer npr. trgovački centri će plaćati istu minimalnu uslugu, kao npr. postolari, auto-kamp kapacitete 10 tisuća ljudi plaćati će istu cijenu kao i auto-kamp u vlasništvu OPG-a sa recimo, kapacitetom 12 ljudi. Hotel kapaciteta 100 soba plaćati će istu cijenu kao i mali privatni iznajmljivači, iako trgovački centar troškovno bitno više utječe na poslovanje komunalnih poduzeća u troškovima minimalne javne usluge, od npr. postolara. Zakonodavac inzistira da veliki poslovni subjekti, turističke kuće, trgovački centri povećaju svoje profite, a da njihove stvarne troškove snose građani i mali poduzetnici. Jedino ispravno zakonsko rješenje bilo bi da korisnici učestvuju u fiksnim troškovima razmjerno omjeru u kojem opterećuju sustav, tj. razmjerno realnom trošku kojeg stvaraju. Sukladno prijedlogu zakona, zakonodavac te troškove svjesno prebacuje na manje poduzetnike, iako ih oni, ponavljam, ne stvaraju. Također, smatramo da je potrebno jasnije definirati što se smatra otpadom ambalažom, budući da se u reciklažnom dvorištu skuplja više različitog vrsta otpada, a što bi prema Zakonu trebao financirati upravo Fond, isticanjem da Fond financira troškove otpada koji se sastoje pretežito od otpadne ambalaže, uključujući i sve ostale vrste otpada koje se zaprimaju u reciklažnom dvorištu. Ono što treba pohvaliti je angažman mnogih zastupnika, raznih udruga i organizacija koje su prepoznali važnost ove teme i to da je prihvaćena da javna komunalna poduzeća prikupljaju sav otpad, kako miješani, tako i reciklabilni, pogotovo kod kategorije „nije kućanstvo“ jer bi nas u suprotnom očekivao teški kaos. Međutim, ovaj zakon ne nudi rješenja, nije ambiciozan i nema neku viziju i bojim se da će nas još više dovesti u probleme i upitnost provedbe, umjesto da bude sve suprotno. Prema tome, vjerujem da nam slijedi još jedan period zagađenja, povećanje računa za građane i šteta za zdravlje. Treba bolje propisati ciljeve smanjenje potrošnje, treba bolje regulirati odgovornost proizvođača kao i mogućnost otvaranja zelenih radnih mjesta u kontekstu razvoja sustava za jednokratnu upotrebu. Bojim se da smo napravili dva koraka nazad umjesto jedan naprijed.
Došli smo do kraja rasprave po klubovima, prelazimo na pojedinačne rasprave. Prva je na redu poštovana kolegica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče HS-a. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Ovu raspravu kada je riječ o otpadu zaista možemo sa nekoliko razina voditi, a ja bih sada u ovoj pojedinačnoj se nekako se osvrnula na onu bazičnu kad se mi vratimo doma u svoj stan između svoja četiri zida ili ono što naši građani očekuju od ovog zakona. Što naši građani očekuju? Oni očekuju da otpad plaćaju prema količini koju proizvode, oni očekuju da kad stave otpad u kantu bez obzira da li je riječ o obiteljskim kućama, više stambenim da se otpad redovito odvozi i oni očekuju da relativno blizu svoje nekretnine u kojoj žive ili rade imaju mjesta na koja mogu odlagati otpad onaj koji je predmetom ponovne uporabe. Dakle, tu dio posla mogu odraditi oni sami, ali dio posla se očekuje da odrade država odnosno jedinice lokalne samouprave. Ajdemo posvetit tri točke, prva točka da se plaća otpad prema količini koja se proizvodi, tu u cijeni znamo da imamo fiksni i varijabilni dio. Znamo da je taj fiksni dio definiran novim zakonom o određenom postotku, a varijabilni dio onda je prepušten zapravo jedinicama lokalne samouprave da odrede odnos koji je. U fiksnom dijelu je nabava naravno kanti u kojima će se odlagati otpad i naravno odvoz. I to nije svud isto i ne može bit svud isto i to nije isto u velikim gradovima i nekim drugim stvarima da ne govorim recimo o velikom broju jedinica lokalne samouprave koje se nalaze uz more, koje imaju one pikove, koji za vrijeme turističke sezone imaju puno veće potrebe i odvoženja i odlaganja i svega ostalog nego za vrijeme godine, oni moraju funkcionirati i mora sve funkcionirati za vrijeme turističke sezone jel po tome prepoznajemo. Da li je moguće napraviti tu određen balans? Moguće je. Da li to očekujemo od ovog zakona i dalje od jedinica lokalne samouprave? Očekujemo. Da se otpad redovito odvozi, ne moram vam reći da je slika pojedinih gradova bila kako to izgleda kad se otpad ne odvozi. Ja uvijek nekako dajem usporedbu sa gradom koji najboljem poznam u kojem živim, to je Grad Zagreb gdje kad vi dolazite do ove sabornice možete vidjeti koliko je kanti, možete vidjeti koliko imamo uz kanti bačenog otpada, to je sve slika nas, ali slika uopće sustava da se taj otpad redovito odvozi. U Zagrebu je cijelo vrijeme bila priča kako i što činiti i ja se duboko nadam da ćemo tokom vremena prestati biti ovaj kantograd koji smo bili nego ćemo se pretvoriti u nešto drugo. Ta tema zelenih otoka, oni mogu biti ako u Ljubljani koja nije tako daleko od nas, to može funkcionirat ja se nikad ne mogu načuditi zašto to ne može funkcionirat kod nas. Mogu biti zeleni otoci, sve može biti ukopano, ništa ne mora biti vani, ali slika ako na tim zelenim otocima ako uz one spremnik u koji ide postoji još otpad sa strane je slika nas. Ali ako su ti spremnici pretrpani i vi ništa u njih više ne možete staviti onda je to slika jedinice lokalne samouprave koja ne radi svoj posao. Dakle, mi tu zaista trebamo postaviti si ključno pitanje što mi možemo učiniti za naše građane? Dakle naše građane zanima onaj račun koji dobijemo, dakle njih zanima da im neko redovito odvozi njihov otpad i zanima ih da ti računi ne budu veći. E sad, da li je moguće to uspostaviti ravnotežu između jednog i drugo, to je ono pitanje za milijun dolara. Nisam nikad sigurna da li je to sve zajedno moguće uspostaviti, ali tu trebamo zapravo težiti tome. Ono kad sam u mislima odnosno rekla neki gradovi, imali smo primjere Rima gdje se nije odvozio otpad gdje je grad bio zatrpan otpadom, najavu je bio i primjer jednog našeg grada na svu sreću to se nije govorim o Varaždinu, to se bez obzira na najavu nije desilo. Dakle, bavljenje otpadom je jedan ozbiljan posao, ne samo ono svakodnevno bavljenje da se redovito odvozi, da o tome vodimo računa nego bavljenje otpadom i iza toga. Postoji još jedna priča koje se uopće nismo dotakli, a to je priča da s jedne strane zaista svi navijamo i mislimo da trebaju biti automobili na baterije, električni automobili, a druga priča vam je šta ćemo raditi s baterijama, šta ćemo raditi s tim automobilima [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] ali to je za neku drugu raspravu. Hvala.
Hvala i vama. Replika gospođa Vesna Nađ.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana zastupnice. S obzirom na obnovu koja ide puževim korakom i u Gradu Zagrebu, a i u Sisačko-moslavačkoj županiji, mene zanima bila ste ministrica graditeljstva što sa građevinskim otpadom? Čini mi se da u Gradu Zagrebu kao da je ministar Horvat u nekakvom dealu sa ministrom Ćorićom pa ova obnova ide tako sporo da ne bi taj građevinski otpad bio u središtu Zagreba na hrpama. Kud ćemo sa tim građevinskim otpadom? Očito nema ideje ni u Gradu Zagrebu kuda sa tolikim građevinskim otpadom. Ja vidim već i u Sisačko-moslavačkoj županiji po šumama i uz puteve građevinski otpad odložen samo tako. Hvala.
Fala. Odgovor molim.
Hvala lijepo na vašem pitanju. Dakle, ja sam radila u jednom projektu obnove Cvelferije iza poplave. Mi smo tada srušili 480 obiteljskih kuća koje su bile glavninom rađeni od čepića, dakle ne od klasične opeke nego od zemlje i oni su se kad je bila ta poplava niste imali tu što spasiti i mi smo to tad koristili kao tampon za obnovu puteva, dakle za nabijanje pojedinih i šumskih puteva i ostalo se je to koristilo i točno smo znali zašto koristimo i to je bilo dobro iskorišteno. Tema građevinskog otpada, ja sam se tu referirala i na kad sam imala raspravu u ime kluba baš vezano uz građevinski otpad. Dakle, obnova koja je sad u Zagrebu to nije sustavna obnova vođena od strane države, to je pojedinačno ljudi. Ja živim u takvoj kući koja je imala štetu iza potresa i mi kad smo taj građevinski otpad imali se vozilo na područje drugih županija jel se nije imalo gdje na području Grada Zagreba. To je tema koju mora riješit gradonačelnik Grada Zagreba zajedno s resornim ministrom.
Fala lijepo. Nemate više replika. Sad je na redu g. Josip Borić. Izvolite.
Hvala vam lijepo uvaženi potpredsjedniče. Evo želim nastaviti tamo di sam stao dok sam govorio u ime kluba i osvrnuti se na još neke momente važne u ovom zakonu. Prije svega spomenuti znači da obveza reciklažnog dvorišta više nije za općine do 3000 stanovnika i za više od 3000 kada mogu imati i mobilno reciklažno dvorište, ali onda na svakih 25.000 više moraju napraviti jedno fiksno reciklažno dvorište i mislim da je to pomoglo puno malih lokalnih samouprava da ne ulažu, pogotovo ako su na nekom manjem prostoru, na nekom obuhvatu jedna pored druge da ne trošimo te novce da bi stvarali takve prostore, a neće se koristiti s obzirom da ih ima puno i previše. Tako da evo to pozdravljam i to je dobro. Što se tiče minimalne javne usluge i samog cjenika, jasno je propisano i ne puno drugačije nego što je bilo do sada, ali jasno određeno što je kućanstvo i što nije kućanstvo. Procedure donošenja cjenika, znači ništa nije na vladi i ministru, nema nikakvih suglasnosti. Ono što je isto dobro da ste ukinuli planove gospodarenja otpadom za lokalne samouprave. Oni su sada i tako više-manje svi isti. Tako da novi načelnici osim župana i gradonačelnika Grada Zagreba ne trebaju donositi planove gospodarenja otpadom. Za to su brigu preuzele više razine, to su regionalne samouprave i županije. Kako ćete odrediti cjenik? E tu je sad svaki čelnik ponaosob, prije svega direktor komunalnog društva. Cjenik određuje direktor komunalnog društva. Mora ga napraviti u skladu s kriterijima koji su ovdje napisani. Poprilično su slični dosadašnjima, ali daju puno više mogućnosti da se ne dogodi da se neopravdano ne opterete domaćinstva i da se opet provede priča vlada je kriva zato jer je cjenik tj. cijene gospodarenje otpadom na našem području postale veće. To ovaj zakon ne nudi. Svatko ko se bude pozivao na zakon i govorio da je to zbog toga govorit će krivo. Zašto? Jer opet direktor komunalnog društva mora sagledati ukupne troškove na vlastitom prostoru u kojem zbrinjava otpad u godišnjoj razini. Te troškove on mora riješiti kroz novi cjenik. Kako će on to riješiti? Piše ovdje uz suglasnost izvršnog tijela, a to je načelnik i gradonačelnik grada, ali nakon što provede javnu raspravu. To je ona najvažnija poruka. Znači, građani će biti i moraju biti upoznati s time što će se događati na njihovom prostoru. Svi oni koji raspravljaju da će opet bit netko drugi kriv govore krivo jer to ovdje ne piše. I jasno su dane ovlasti svakome od čelnika lokalne samouprave što da čini. To je taj proces u slijedećim godinama koje ćemo gledati i u Gradu Zagrebu i u Gradu Zagrebu, i u gradu Sinju i u drugim gradovima, da vidimo te politike kako ko na svom prostoru gospodari otpadom. Ono što je zabrinjavajuće da mi još danas još uvijek govorimo o nabavi kanti nakon 10-tke provedenih natječaja. Znači da postoje ljudi koji nisu zainteresirani, čelnici lokalnih samouprava koji nisu zainteresirani za tu priču, gdje ste dobivali 85% bespovratnih sredstava da nabavite kante za svoje stanovništvo, da ste dobivali vozila, komunalna vozila koja te kante isprazne i odvedu, da ste dobivali mogućnost sada sufinanciranja fonda za ono što se do sada nije naplaćivalo neće se naplaćivati ni dalje, a to su sve vrste otpada osim miješanog komunalnog otpada, znači i plastika i papir i staklo, metal, itd., sve što ste vozili bilo je u onoj ajmo reći drugom dijelu cjeniku minimalnoj javnoj usluzi. Varijabilni dio ovisi o vama i piše ovdje jasno ili ćete po kilogramu ili ćete po volumenu. Koliko će koštati vaša kanta od 120 litara određuje direktor komunalnog društva uz suglasnost načelnika i gradonačelnika ako ima zbrinjavanje i odvozi otpad na Centar za gospodarenje otpadom. Mi znamo koliki su troškovi oporabe reciklata, plastike, papira itd., to su isto troškovi koji ulaze u ukupan trošak zbrinjavanja otpada. Što nudi država? Ugovore sa fondom za svaku pojedinu kategoriju u sufinanciranju troška. Je li to dobro? Ja mislim da da. To su konačni pomoći lokalnoj samoupravi od strane fonda. Zašto bi bio protiv ovog zakona? Onda sam protiv svakog svog čelnika koji je do sada stvarao taj trošak, a nije mu ga imao tko platiti osim same lokalne samouprave ili komunalnog društva. Znači dajemo puno mogućnosti, ali dolje je život, dolje se zbrinjava otpad i dolje će se događati aktivnosti ko zna bolje znat će ko ne zna morat će se potruditi temeljem ovog zakona.
Fala. Gđa. Danica Baričević prva replika.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Evo uvaženi kolega Borić, jako ste dobro istaknuli i u vašem izlaganju u ime Kluba HDZ-a, a sad i u pojedinačnoj raspravi ovaj prijedlog zakona i vidljivo je da se procedure pojednostavljuju i koji će se okvir zakona, da će doprinjeti i sprječavanju nastajanja otpada i dalje, tako ste istakli upravo je i suradnja između ministarstva i fonda koja je regulirana ovim zakonskim prijedlogom vidljiva iz natječaja koji su i sad bili u tijeku da fond, s obzirom da smo mi otočani, fond sufinancira i prijevoz otpada s otoka, nabavu spremnika i druge komunalne opreme i sanaciju divljih odlagališta i to su sve značajna sredstva koje pojedine JLS nemaju i one će zasigurno pomoći da se …
Fala. Mogli ste završit rečenicu. Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Kolegice Baričević, pa evo ja se sjećam izmjena Zakona o otocima kada smo to upravo, kad smo imali sjednicu na otoku Hvaru onda smo rekli da ćemo uvesti i sufinanciranje fonda za prijevoz otpada sa otoka na kopno. I to su veliki troškovi i mi smo to uveli kroz javni poziv i javni natječaj kao fond i to funkcionira i da komunalna društva koja odvoze otpad s kopna imaju pravo sufinanciranja, naravno nije to 100%, ali ti olakšava i ti troškovi su onda za komunalno društvo manje, kao i sve ostalo što ovdje olakšava znači sada da lokalna samouprava ne prevali mogući trošak, novi trošak zbrinjavanja otpada na domaćinstva i građane. I tu postoje elementi. Ko će ih i kako koristiti? Ako ste vrlo jednostavan načelnik i ne želite se previše brinut, vi ćete to prebacit na građane. Ako se želiš brinut naći ćeš načina kroz ovaj zakon i kroz svoj cjenik da to ne učiniš.
Gđa. Sanja Udović druga replika.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Borić, evo malo ću se osvrnut na vaše izlaganje kasnije u pojedinačnoj raspravi, a sada bih rekla repliku vezano na vašu raspravu gdje se ove odredbe znači pojedine spuštaju na čelnike lokalne samouprave gdje kažete da je lokalna samouprava odgovorna kako bi napravila svu potrebnu infrastrukturu kako bi sustav gospodarenja otpadom funkcionirao i gdje ste istakli zasluge i ministarstva i fonda. No međutim željela bih ukazati da je fond provodio postupak nabave odnosno dodjela ugovora za pojedine spremnike je trajala punih 3.g.. Zašto je fond bio taj koji će provoditi javnu nabavu? Očito zato jer nema povjerenje u čelnike lokalne samouprave. Puno je onih koji su htjeli to napraviti puno, mislim puno prije odnosno čim su se stekli uvjeti, a isto tako i nabavku sortirnica i nabavku kompostana. Znači, zašto je ministarstvo inzistiralo na centralnom postupku javne nabave?
Fala. Izvolite odgovor.
Hvala lijepo kolegice Udović. Ja se ne slažem s vama jer vi ste mogli i bez fonda nabaviti kante ako ste htjeli, ali su svi čekali i pomoć države i htjeli su da to netko drugi plati s time da obvezu i dalje imate vi kao lokalna samouprava. Ko se nije javio, nije nabavio. To je svima jasno mislim, a svi su imali priliku. I zato govorimo da ovaj zakon tiče drugačije neke dijelove RH. Mi znamo što imamo u nekim prostorima RH. I izdvajam nas u Primorsko-goranskoj županiji i u Istarskoj županijama i nekim drugim županijama koji su cjelokupni sustav koji je bio baziran na zakonima više-manje priveli kraju i imamo trošak za razliku od drugih koji to nisu radili, što ne znači da neće jer sada dolaze one odredbe kazni ovdje, ima i kazni ovdje, podosta za oni koji neće, ne žele itd. i misle da je to nečije drugačije, da je to problem nekog drugoga, ne njih koji dolje žive i koji su dužni po zakonu zbrinjavati komunalni otpad, kao što su dužni i dodati tj. dati kućanstvu vodu ili zbrinuti oborinsku odvodnju ili odvodnju. To je njihova dužnost. Tako da ne razumijem to što ste mi rekli.
Fala lijepa. Gđa. Marijana Petir.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče. Kolega Boriću, govorili ste o tome da u stvari postoji nedostatak političke volje kod pojedinih čelnika lokalne samouprave da osiguraju financijske i provedbene kapacitete kako bi se odgovorno pristupilo zbrinjavanju otpada. Ja bih vas tu u stvari zamolila za pomoć u traženje odgovora na jedno pitanje koje mene jako muči jer ako znamo da 444 kilograma otpada proizvede godišnje svaki stanovnik RH kako je moguće da se nitko ne zapita zašto pojedini građani ili pojedina kućanstva nikad ne predaju otpad jer pretpostavljam da nije riječ o tome da oni sami oporabljuju taj otpad i da je tu odgovornost na velikoj razini već da taj otpad zbrinjavaju na jedan neprikladan način, znači ko je tu odgovoran, tko mora uć u trag takvim postupcima i sankcionirati ih?
Fala. Odgovor.
Hvala lijepo. Ono što ja mogu reći iz iskustva, znači da uređeni sustav prepoznaje one koji ne daju otpad. Znači ako imate kante, ako imate vozila, ako imate čipirane kante, ako imate sustav i cjenik i sve ostalo vi na svome računu prvih 6 mjeseci ili u godinu dana vidjet ćete tko vam nije predao otpad. S takvima komunalno društvo razgovara i postoje kazne. Oni će vam dat 10-tke objašnjenja zašto tog otpada nema, a mi znamo da ga mora biti i da je on negdje drugdje završio i da to nastaju onda oni divlji deponiji koji opet dođu na trošak lokalne samouprave i opet je to višestruko veći trošak od onoga što se nudi kroz mogućnosti koje daje ovaj zakon. Zato je na lokalnim čelnicima, ne zato što ja imam nešto, nemam ništa protiv njih i ja sam bio … [[Govornik se ne razumije]] imamo ih ovdje koliko hoćeš, nego da prepoznaju što im ovaj zakon nudi. Ako to prepoznaju vrlo lako će složiti i cjenik i sve ostalo kad već znaju, imaju iskustva koliko im košta sustav u toku godine, troškovi nisu rasli previše, ali će rasti ako budemo imali nered u cijelom sustavu.
Fala. Gđa. Vučemilović.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Boriću, svi znamo da je najveći problem u stvari nerazvrstani otpad i to je problem onda koji se preljeva na Centre za gospodarenje otpadom i tu se nekako vrtimo u krug, stalno nam nedostaje ta primarna selekcija otpada koja bi smanjila taj udio nerazvrstanog otpada. Imamo svijetlih primjera nije da ih nemamo i Prelog i recimo grad Osijek, otok Krk itd. da ne nabrajam, ali i dalje imamo problem koji je vezan i za našu glavnu gospodarsku granu, a to je turizam. Znači turisti kad dođu svoje dobre navike uglavnom ostave kod kuće i to su sva istraživanja pokazala da turisti se ne ponašaju na isti način kad je u pitanju razvrstavanje otpada kod kuće i na odmoru i to su vam istraživanja u cijeloj EU pokazala ima svijetlih primjera, ali velika većina ne vodi računa o tome.
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Mogu prihvatiti da ima i toga, ali ima ako nema sustava znači ako postoji sustav u privatnim kućama koje se bave iznajmljivanjem, ako imate pet kanti u koje odlažete otpad svaki će vas turist pitat gdje će staviti pojedinu. Ako imate samo jednu kantu on naravno ne može napraviti ništa osim sve staviti u tu istu kantu to je to, a onda istraživanje može potvrditi to. A to opet povlači o čemu govorim, koliko je nas ili koliko čelnika lokalne samouprave želi uspostaviti sustav jer to iziskuje određene troškove i kada se to uspostavi onda vrlo brzo sve primijetimo. To govorim iz iskustva, prije pet godina i danas što se događa recimo na mome otoku. Znači to je moguće, a primarna selekcija se događa na kućnom pragu tj. u kući, onaj ko hoće odložiti stavit će, ako ne želi napraviti deset koraka on će to sve staviti u istu kantu i onda ide u miješani komunalni otpad, a onda sve završi negdje u centru za gospodarenje otpadom [[Upadica Radin: Hvala.]] ili na nekom brdu pa se isprazni dolje i ne košta ništa.
Hvala lijepo. I na kraju gospođa Dreven Budinski.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Poštovani kolega Boriću. Zakonom se i određuje nadležnost u vezi izdavanja dozvole za gospodarenje otpadom, znači ministarstvo izdaje dozvolu za obradu opasnog otpada te opasne i neopasni otpad za postupke korištenja otpada, a županijsko tijelo izdaje dozvole za neopasni otpad i sve ostale postupke uporabe i zbrinjavanje i piše da je to rok propisuje da se dozvola za gospodarenje otpadom izdaje na rok od deset godina. Pa evoga mene interesira s obzirom da dolazim iz Varaždinske županije gdje je nama otpad problem već punih 30 godina i pitam vas da li je taj rok dovoljan ili bi ga trebalo smanjiti ili povećati? Hvala lijepa.
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala lijepo kolegice. Ja mislim da je dovoljno deset godina, deset godina je poprilično dugo razdoblje i hvata gotovo tri mandata nekog lokalnog čelnika. Ako želiš riješiti problem ti ćeš se s tim problemom morati uhvatiti u koštac i primjenjujući zakoni o podzakonske akte i riješiti problem. Ako nema centra za gospodarenje otpadom to je na regionalnoj razini i imaju oni obvezu da ga riješe. Mislim da je i tu podosta vremena prošlo i stvari su se ipak pokrenule, bez obzira što mi mislimo da se ništa ne događa, događa se i imamo rokove, ali imamo i kazne i penale koje će plaćati država i sve to netko mora kažem staviti u sustav. ovaj zakon stavlja to u sustav i daje najveću ovlast lokalnoj samoupravi jer je to i tako izvorna ovlast lokalne samouprave da se brine i o vodoopskrbi i odvodnji i o zbrinjavanju otpada. Pa ne može to raditi ministarstvo niti ministar, bilo tko, ali Grad Zagreb ili netko drugi pokazat će vrijeme recimo oni su u statusu županije, što će se događati sa gospodarenje otpadom u sljedećih nekoliko godina na ovom prostoru [[Upadica Radin: Hvala.]] Da li je ovo njima pomoć ili ne? Ja mislim velika pomoć i Gradu Zagrebu.
Nemate više replika, hvala. Sada je na redu gospođa Marijana Petir. Izvolite.
Hvala vam g. potpredsjedniče HS-a. Državni tajniče, ravnateljice, zastupnice i zastupnici. Možemo reći da izbjegavanje proizvodnje otpada prvi je izbor koji imamo kod zaštite okoliša, međutim sve što trošimo prije ili kasnije ipak se pretvori u otpad. Stoga bi nam u gospodarenju otpadom prevencija nastajanja otpada i ponovno korištenje trebali biti prioritet. Prema dostupnim podacima koje imam iz 2017.g. 46% komunalnog otpada u EU se reciklira i kompostira. Hrvatska nažalost čini to u bitno manjem postotku. Međutim, moramo reći da se prakse razlikuju od države do države i da neke države još uvijek koriste u većini slučajeva odlaganje komunalnog otpada na odlagališta. Bogatije zemlje te zemlje koje se bave turizmom proizvode više otpada. Iako komunalni otpad predstavlja manje od desetine od 2,5 milijardi tona otpada proizvedenog u EU svake godine vidljiv je i složen problem, prvenstveno zbog sastava izvora otpada te veze sa obrascima potrošnje. EU postavila je vrlo ambiciozne ciljeve za recikliranje zbrinjavanje, ali sama odlagališta kako bi se potaknuo prelazak na kružno gospodarstvo te je u tom smislu usvojen i novi akcijski plan u kojem se traže dodatne mjere za postizanje ugljično neutralnog, ekološki održivog, netoksičnog i potpunog kružnog gospodarstva do 2050.g. uključujući stroža pravila o recikliranju. Države članice trebaju povećati visoko kvalitetno recikliranje, napraviti odmak od odlagališta otpada i svesti spaljivanje na najmanju moguću mjeru. U Hrvatskoj je zabilježen rast odvojenog prikupljanja otpada za 11%, a smanjenje odlaganja 18% u protekle četiri godine. Dakle, ipak se krećemo prema naprijed. No posljedice dosadašnjih obrazaca potrošnje na klimu i okoliš su velike, troši se energija, povećavaju se emisije CO2, a ustvari uvođenjem principa kružnog gospodarstva smanjio bi se pritisak na okoliš, povećala bi se sigurnost nabava sirovina, konkurentnost i inovacije, ojačalo gospodarski rast, čak su neke procjene do kojih sam ja došla da bi to bilo 0,5% BDP-a i svakako bi se otvorila nova radna mjesta, potrošači bi imali dugotrajnije, otpornije i vrjednije proizvode. Sve ove argumente govorim zbog toga što mi se čini da još uvijek nismo do kraja svjesni zbog čega je tako važno održivo i kružno gospodariti sa otpadom i to pokazuju podaci, vidimo da zaostajemo u Hrvatskoj u postizanju za ciljevima EU koji se odnose na smanjenje otpada, uglavnom zbog slabih tehničkih i financijskih kapaciteta gradova i općina za prikupljanje i razdvajanje otpada te poticanje recikliranja. Pretvaranje otpada u resurs ustvari je bit kružnog gospodarstva, ako ponovo proizvodimo ponovo koristimo i recikliramo te ako otpad jednog sektora postane sirovina drugog sektora, možemo se onda približiti kružnom gospodarstvu u kojem se otpad smanjuje na najmanju moguću mjeru te se resursi koriste efikasno i održivo. Poboljšanjem gospodarenja otpadom možemo umanjiti i zdravstvene i okolišne probleme, smanjiti emisije stakleničkih plinova te izbjeći negativne učinke na lokalnoj razini, kao što su to narušavanje krajolika zbog odlagališta otpada te zagađenje vode i zraka. Hrvatska treba postići održivo gospodarenje otpadom, u tom smo svi složni, ubrzati recikliranje, ograničiti uporabu odlagališta i stvoriti poticanje za promjene u ponašanju potrošače i u tome će nam pomoći i ovaj Zakon. Dakle država nam daje zakonski okvir, ali i mi naravno, moramo uložiti i napore i hitno promijeniti svoje ponašanje. Već sam spomenula, reći ću još jednom, na lokalnoj razini, događaju se situacije u kojima zbog neosviještenosti pojedinaca s jedne strane, zbog neodgovarajućeg odgovora sustava sa druge strane neki naši građani, umjesto da otpad odvojeno prikupljaju, da ga predaju komunalnim poduzećima ga zbrinjavaju na neprimjeren način, spaljuju plastiku, odbacuju otpad u šume, lokalne vodotokove, sve to ima dalekosežne posljedice i ako znamo da svaki stanovnik proizvede godišnje 440 kilograma u prosjeku otpada, onda mene uvijek iznova čudi kako se netko tko je odgovoran ne pita gdje je taj otpad završio, ako nije predan nadležnom komunalnom poduzeću, stoga apeliram na snažniju aktivnost komunalnih redara i inspekcija zaštite okoliša u ovakvim slučajevima.
Hvala. Hvala, imate replike. Prvu repliku ima g. Borić.
Hvala lijepo kolegice Petir. Govorili ste o tome da ima onih koji ne zbrinjavaju otpad, tj. ponašaju se kako se ponašaju. U drugim državama mi vidimo nekad i oduševljenje naših građana koji odu u, ne znam, Švicarsku ili Austriju ili Njemačku i kažu, najbolji kontrolor tog da li netko radi kako treba ili nije prvi susjed, naravno, jer su stekli kroz vrijeme obvezu da nešto rade kako treba. Kod nas to još nije i neće sigurno biti neko duže vrijeme, što ne znači da neće ni kod nas, kako se to kaže, nadići. Ali, što je važno u ovom Zakonu. Znači u ovom, pripremi ovog Zakona i konačno prijedloga i u prvom čitanju i u drugom čitanju, sudjelovala je grupacija upravo onih koji ovise o odredbama ovog Zakona, to su pružatelji usluga zbrinjavanja otpada i oni kažu, ovaj Zakon je nama odličan, dobar. A na lokalnoj razini imamo svakakvih političkih opcija, svih vrsta i sad mi je nejasno, da se oni slažu, oni koji direktno ovise o ovom Zakonu i njihovom poslovanju, da oni kažu nama je ovo dobro, a da njihovi politički eksponenti na višoj razini kažu [[Upadica: Hvala.]] ovaj Zakon ne valja ili su im čak i lokalni čelnici i ovo ne valja i ne pridonosi [[Upadica: Hvala lijepa.]] Jednostavno tu ima problema i [[Upadica: Hvala.]] nije mi jasno zašto su ... [[Govornik se ne razumije.]]
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Pa kolega Boriću, ja mislim da bi ovo pitanje doista trebalo biti lišeno svih ideoloških podjela, no vidimo da tome nije tako, da su mnogi koji su dobili izbore na zelenim temama u vrlo kratkom roku presvukli kapute i ponašaju se potpuno drugačije, njihovo razračunavanje korupcijom ustvari pokazuje da se korupcija dodatno gomila, a zelene teme i zbrinjavanje otpada na pravilan način pale su u drugi plan. Ja razumijem i podržavam odredbe zakona koje idu u smislu održivijeg gospodarenja otpadom i koje također, daju, kao što je državni tajnik rekao, i dodatne ovlasti komunalnim redarima. Ono na što ja apeliram da ti komunalni redari ne izlaze na teren samo po prijavi nego da sami od sebe, što im je u opisu posla, obiđu teret, posebice u manjim lokalnim sredinama i vide što se događa, kako bi ustvari te protuzakonite pojave spriječili u samom njihovom nastajanju.
Gđa. Anka Mrak-Taritaš, replika.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, kolegice Petir, vi ste u uvodnom dijelu vašeg, odnosno izlaganja i takvo vam je izlaganje cijelo vrijeme, odgovornost pojedinca, odgovornost pojedinca prema otpadu kojeg zapravo stvara i neodgovorno ponašanje dalje s tim otpadom. I tu ima strašno puno istine, ali ono što mi se čini i tu bih voljela i nekakva vaša iskustva, važnost edukacije. Dakle mi od najranije životne dobi djecu u vrtićima odgajamo, ali ja mislim da je važnost edukacije kroz cijelo vrijeme, možda i nekakve emisije koje jesu ili eventualno nekakvi spotovi da se ukaže što neodgovornim ponašanjem činimo. One slike, jedanput godišnje su one zelene čistke koje se rade u šumama, kontinuirano se radi iz podmorja i ono što ostanete zabezeknuti, da netko izvlači nekakav frižider ili nekakvu pećnicu ili nekakav auto, uopće vam nije jasno, koji je napor netko napravio da dotegli taj otpad tamo, odakle ga ovi izvlače. Hvala.
Hvala. Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče, kolegice Mrak-Taritaš. Da, ja se isto iznova čudim koje napore netko želi uložiti da bi na neregularan način zbrinuo otpad, a ne želi uložiti duplo manje napora da bi ga zbrinuo na način kako je to propisano zakonom. Slažem se s vama da je edukacija izuzetno bitna, no, rekla bih da je tu bitno cjeloživotno obrazovanje, ako tako možemo reći jer ako mi djecu učimo u vrtićima i u školama na koji način će oni pristupiti zbrinjavanju otpada, odvojeno ga prikupljati i stvarati manji pritisak na okoliš, ukoliko to nije podržano na svim razinama, od lokalne samouprave pa i samog kućanstva ili komunalnog poduzeća, onda imamo problem. Ja se sjećam prije, davno godina je to, doduše bilo, ali mi smo kao klinci udružili i počeli sakupljati papir odvojeno. Morali su naši roditelji platiti kontejner koji će nam se dovesti da skupljamo taj papir, onda smo morali platiti da se taj kontejner odveze i na kraju [[Upadica: Hvala.]] je taj papir završio na komunalnom otpadu, dakle to nije dobra poruka.
Hvala lijepa. I na kraju, g. Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a, poštovana kolegice. Svaki zakon ima za cilj riješiti određene probleme, pa i ovaj o gospodarenju otpadom. Pored zakona, rekli ste, važna je isto tako i edukacija. Međutim, ljude korisnike ne interesira ni ministarstvo ni fond ni lokalna samouprava, njih interesira što ovaj Zakon donosi, da li će oni plaćati više ili manje zbrinjavanje otpada. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Izvolite odgovor.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. U pravu ste naravno, kolega Šimičeviću, ljude zanima hoće li oni platiti otpad onoliko koliko proizvedu i to im sustav mora osigurati, ne da plaćaju tuđi otpad ili ono što je netko zaboravio zbrinuti ili je zbrinuo na neadekvatan način. No, kako bi potaknuli naše građane da sa punom sviješću i savješću pristupaju ovom problemu, ja doista mislim da moramo više uložiti u informiranje i u samu edukaciju na svim razinama i uspostaviti sustav koji će biti učinkovit. To je zadatak i lokalne samouprave i komunalnih poduzeća koji moraju znati broj kućanstava, broj korisnika i na kraju krajeva, imati povratnu informaciju da li onda svi surađuju sa tim sustavom onako kako je to zakonom propisano.
Hvala lijepa. Nemate više replika. Hvala. Sada je na redu gđa. Vesna Vučemilović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče hrvatskog državnog Sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Namjera mi je u ovoj pojedinačnoj raspravi osvrnuti se, ne samo na posljedicu i način na koji mi rješavamo ovim Zakonom problem otpada, nego isto tako i na uzrok. Znači mislim da i tu se slažem sa ovim, sa svima koji su govorili prije mene, da premalo se mi bavimo uzrokom, odnosno našim načinom života, našom strukturom gospodarstva koje je glavni uzrok ustvari ove ogromne količine otpada koju mi proizvodimo. Naime, vratit ću se malo u povijest, ja sam počela raditi 1990. g. u jednoj prehrambeno-prerađivačkoj industriji u proizvodnji piva i u to vrijeme 100% ambalaže je bila povratna ambalaža. Znači samo 31 g. prije sva ambalaža je bila povratna ambalaža. Kada smo išli u trgovinu, nosili smo košaru ili kako mi u Slavoniji kažemo ceker, je li, i bilo nam je to normalno. Sada govorimo da ćemo zabraniti plastične vrećice i drama je. Ha ne znam. Možda se trebamo svi malo zapitati kako to naš način života utječe u principu, i na ove ogromne količine otpada koje mi proizvodimo. Tamo negdje sredinom 90-ih pojavila se ta famozna PET ambalaža. Najprije su to bili gazirana pića, sokovi pa voda, itd., i odakle nam je došla ta tehnologija, sa Zapada. Vrlo brzo smo se mi naučili toj komociji. Da onako lijepo staviš ruke u džep, uzmeš tamo vrećice, sve što ti treba, ne moraš nositi nikakve boce i u tom razdoblju, u te 30, u tom razdoblju od 31 g., što se desilo? Emisije CO2 su se prepolovile jer naša industrija je jednostavno, zatvorila se, evo. Gase se tvornički dimnjaci, prošle godine šećerana u Osijeku, ali količina otpada se udvostručila i ne treba previše biti vidovit i ustvrditi kako je gospodarenje otpadom u vremenu koje je pred nama uistinu ključno. Mi smo imali nekakve obveze i jedinice lokalne samouprave su još 2014. neke stvari trebale riješiti, nisu riješile ni do dana današnjeg. Ne sve, ali neke i sada se to prebacuje na razinu regije odnosno županije, ali opet, kada pogledamo kako se to rješava u Kaštijunu ili Marišćini, ne možemo biti zadovoljni i ne možemo biti optimisti. U replici kolegi Boriću sam ukazala malo i na tu našu strukturu gospodarstva. Činjenica je da turizam kao gospodarska građana generira ogromne količine i to nerazvrstanog otpada. Zbrinjavanje tog otpada nosi sa sobom brojne izazove, o nekima sam i govorila gdje nam iz Zagreba dolazi miješani komunalni otpad i biootpad u Donji Miholjac i imamo ozbiljnu ugrozu, ne samo što se tiče kvalitete zraka nego isto tako, što se tiče kvalitete tla jer se zagađuje taj digestat sa mikroplastikom, onda dolazi na naše oranice i ide u naše podzemne vode. Pogledajte što se dešava u Zagrebu kada u principu idemo u tu nekakvu primarnu selekciju otpada. Mene osobno je stid, uistinu me stid da glavni grad svih Hrvata i ulice glavnog grada svih Hrvata izgledaju ovako kako izgledaju. Nogostupi su krcati sa kantama. Spremnici za različite vrste otpada se mogu držati nigdje dalje nego na nogostupima. Zagreb je prljav i Zagreb smrdi. To je činjenica. Možda će nova uprava nešto učiniti, ne vidim da se išta pomaklo sa mrtve točke. Primarna selekcija otpada je nešto što je nužno i na to se svi moramo jednostavno naučiti. To da mi baš nemamo kapaciteta za preradu plastike koja je odvojena baš i ne stoji jer imate u Osijeku tvornicu koja od reciklirane plastike radi jednokratnu plastiku i uvoze plastiku iz arapskih država iz cijelog svijeta jer nemaju dovoljno sirovine ovdje u Hrvatskoj. Promjene koje ovaj Zakon donosi, ha mislim da ćemo osjetiti samo na računima. Najiskrenije, zbrinjavanje otpada košta i ti računi će definitivno biti veći nego što su sada. Donekle se tu na nas potrošače i korisnike kućanstva prebacuje i neodgovornost pojedinih jedinica lokalne samouprave koje do sada nisu napravile ništa. To je isto činjenica i ja sam malo u replici državnom tajniku rekla, osvrnula se na taj porez koji je EU od ove godine uvela na plastiku koja se ne reciklira i bojim se da će to na razini RH biti značajna stavka jer mi ne odvajamo i ne recikliramo dovoljno plastike. Evo, pokušala sam čisto dočarati plastično kako je izgledao naš život prije samo 31 godinu, znači nije to bilo tako davno. Potrošačke navike se mogu promijeniti, ali na tome treba raditi i tome trebamo težiti. Ako budemo samo rješavali posljedice, ali ne i problem tamo gdje nastaje nećemo daleko stići jer uzrok je taj na koji se ustvari trebamo fokusirati.
Hvala. Imate nekoliko replika, prvu repliku je tražio g. Dretar.
Hvala lijepa poštovani predsjedavajući. Poštovana gospođo zastupnice. Pratio sam vašu repliku gospodinu državnome tajniku no nismo uspjeli dobiti podatak pa ću vas još jednom pitati, nemamo trenutno projekcije koliko će porez na ne reciklirajuću plastiku koštati porezne obveznike. Možete li vi kao stručnjakinja za financije dati evo ovdje za hrvatsku javnost neku približnu procjenu? Hvala lijepa.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa na pitanju kolega Dretar. Kada se donosio proračun onda sam vidjela da na poziciji Ministarstva financija je predviđen određeni iznos, mislim da se radi nešto oko 800 eura po toni što u Hrvatskoj nije mala stavka i ove godine to je još u nekakvoj preliminarnoj fazi, ali bojim se da od iduće godine bi to moglo zaživiti značajnije i tu bi onda Hrvatska odnosno porezni obveznici RH mogli dosta loše proći ukoliko mi ne povećamo taj udio plastike koja se skuplja i reciklira. Nisam dobila odgovor to ste vidjeli i vi jel, ali mislim da ćemo ga dobiti kada budemo usvajali državni proračun za iduću godinu.
Hvala. Gospodin Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS-a. Poštovana kolegice. Evo svjedoci smo i svjesni smo da je gospodarenje otpadom jedan od problema u RH i nadam se da donošenjem ovoga zakona da ćemo riješiti bar one inicijalne probleme, ali ja bi sada ovdje postavio pitanje odgovornosti nas Hrvata. Hrvati kad odu u svijet i bilo gdje oni se ponašaju u skladu sa zakonima, pridržavaju se reda međutim mi smo najgori u svojoj domovini. I da li može zakon riješiti problem naše svijesti? Ja mislim da ne može i da mi moramo poraditi na svijesti. Ako već nije dovoljna edukacija onda mislim da bi možda u ovim situacijama bilo dobra i represija jer samo na takav način možemo održati Hrvatsku zdravom, čistom i lijepom onakvu kakvu treba našim potomcima. Hvala.
Hvala. Odgovor.
Hvala lijepa kolega Šimičeviću. U potpunosti se slažem s vama i na odborima sam nekoliko puta već pitala što je sa, mi stalno govorimo o tim nekim afirmativnim mjerama, idemo educirati, ali to jednostavno nije dovoljno i određena penalizacija treba biti za jedinice lokalne samouprave, da krenemo od toga, a onda, iskreno ja radim određena istraživanja među studentima svake godine vezano za zelene potrošače i o tome koliko su osviješteni i činjenica je da oni znaju i afirmativno se izražavaju kada ih se pita, ali očigledno bi trebalo malo poraditi i na ovom dijelu jer nije dovoljno samo educirati. Tu smo mi već dosta napravili i sad idu raznorazne promidžbene poruke i radi se još od vrtića nadalje, ali mislim da bi trebalo krenuti i sa, a ne jako velikim, ali malo represivnim [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] mjerama, da slažem se.
Posljednja replika gospođa Petir.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče. Kolegice Vučemilović govorili ste o tome da su bila velika očekivanja da će se u Gradu Zagrebu uvesti jedan drugačiji progresivniji način zbrinjavanja otpadom, nažalost to se nije dogodilo. To nam pokazuje da je ipak sustav taj koji mora imati prvu i glavnu riječ, neće biti dovoljan sam zakon ako čelnici te lokalne samouprave ili bilo koje druge ne promijene pristup prema zbrinjavanju otpada, no važan je i taj jedan pristup koji mi kao građani, koji kao pojedinci imamo. Prema nekim podacima ministarstvo je uložilo preko 53 milijuna kuna u edukativne kampanje, kampanje kojima želi promijeniti način ponašanja. Sad ste i sami rekli da očigledno to nije dovoljno da bi trebalo uvoditi još neke mehanizme, a potkrijepili ste to i na primjeru ponašanja turista kada dođu na obalu, pa ako možete nešto više o tome reći.
Hvala. Odgovor.
Hvala lijepa kolegice Petir. Pa evo kolega Borić se sa mnom ne slaže, ali istraživanja ga demantiraju uistinu, a rađena su u Švedskoj, Njemačkoj znači u državama koje su odakle dolaze turisti, tu mislim na Njemačku, ali isto tako i u državama koje imaju dosta razvijenu svijest kada je u pitanju primarna selekcija otpada, jednostavno ljudi te svoje dobre navike ostave doma i ovdje se ipak na odmoru malo više opuste, ali onda nama rade probleme i to je činjenica. A što se tiče našeg glavnog grada, evo ja dosta hodam, volim hodati pa onda često hodam i sad pogotovo kada su ovako visoke temperature to uistinu izgleda strašno. Meni je to ja ne znam u Osijeku koji ima daleko veći postotak primarne selekcije otpada nećete naći na nogostupima kante, spremnike za razdvajanje otpada u Zagrebu je to najnormalnije i meni je to uistinu neprihvatljivo. Nadam se da evo još je kratko vrijeme, ali mislim da ako se po tom pitanju nešto ne napravi Zagreb možemo preimenovat u kantograd.
Hvala gospođo Vučemilović, nemate više replika. Sada je na redu gospodin Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Pa evo pred nama je drugo čitanje Zakona o otpadu u kojem zakonu se poboljšavaju dosadašnji postignuti ciljevi i on je zapravo novela onoga što Hrvatska želi postići u svojim ciljevima u zbrinjavanju otpada. Zakon je konceptiran i definiran kako bi postigao javni interes u skupljanju, prijevozu i obradi otpada. Otpad je ne samo sirovina, ne novi proizvod, on je i energija koja ako se pravilno upotrebljava i kroz ovaj zakon može se vidjeti da su ciljevi u njemu jasno definirani i da oporabitelji ovoga otpada mogu biti oni koji stvaraju novi proizvod, sirovinu i energiju. Najgore kada neki naši ljudi u Hrvatskoj zovu energane spalionicama, što je zapravo krivo i stvara jedan metež i krivu sliku i dojam. Pun je svijet energana koje su na otpad i one su korisna stvar koja najbolje zbrinjava i proizvodi električnu energiju. Stoga mislim da i ovim zakonom ćemo postići jedan od tih ciljeva. No ja bih htio još dodatno poboljšati sve ono što je napravljeno dobro u ovom zakonu i reći sljedeće da postoje stvari koje su definirane u ciljevima, postoji javni interes o skupljanju, prijevozu i obradi otpada, pa tako on je u nekom dijelu i dobro povezan, recimo u čl. 29. je čak opisano što to treba biti i kako se to može, ali u nekim drugim posebnim kategorijama otpada to nije definirano. Tako da u čl. 29. u st. 3. pa imamo podastvke 1. „kao sakupljač otpada započeti obavljati djelatnosti skupljanja otpadom postupkom skupljanja otpada na cijelom području RH“, to je negdje kasnije u posebnim kategorijama otpada nestalo i ja bih želio da se zbog kontrole, transparentnosti i jasnoga uvida u prikupljeni otpad, prevezeni otpad i dostavljen oporabitelju na oporabu raščlani to tako da sam pripremio i određeni amandman kako bi sve ovo dobro što je bilo još bolje poboljšali onim stvarima koje bi trebale izgledati na sljedeći način. A s obzirom da ne govorim sada o detaljima i praksi koja se zapravo javno vidljiva i dostupna što se događalo u proteklom vremenu i trebamo to jasno otkloniti. Mojim amandmanom koji sam uputio u ovu proceduru u čl. 97. iza st. 1. dodaje se novi st. 2. koji bi trebao glasiti, „osoba koja namjerava sklopiti ugovor sa fondom za obavljanje skupljanja otpada radi ispunjavanja ciljeva odvojenog skupljanja elektroničkog otpada iz čl. 59. st. 1. dužna je pribaviti ovlaštenje.“ Mislim da to nije ništa pretenciozno niti prebitno, ali bitno transparentnije prikazuje one koji skupljaju, predaju tako da jedan sam sebi ne može pisati ni otpremnice, ni blokove, ni vagati, niti bit sam sebi kontrola. I tako iza st. 6. dodati novi stavak koji bi trebao glasiti „ovlaštenje se izdaje osobi koja ispunjava uvjete kao što to ispunjava uvjete i za gospodarenje otpadom“, a to ovlaštenje se izdaje na pet godina i mislim da je to jasno. Ima još u st. 11. iza riječi obrade dodaju se riječi sakupljanja. Evo to je cijeli moj problem koji ja vidim u ovom zakonu još da bi se on približio stvarnosti, da bi bio što efikasniji i bolji da bi se ciljevi koji su postavljeni u svim kategorijama skupljanja posebno u posebnim kategorijama skupljanja i oporabe otpada došlo do onoga što želimo, a to je 85% domaće elektroničke opreme ili guma ili nekih drugih proizvoda da se skupi ili 65% da se postigne cilj koji je zadan u ovim zakonom, a i europskim pravilima koja moramo dostići. Hrvatska danas dosta lijepo izgleda i moram reći da sam jako zadovoljan kao osoba prolazeći spram onih prijašnjih punih naših staza, cesta papira, plastike i svega ostaloga, danas je to sasvim drugo. Mogućnost življenja na prostoru RH, a i pohvalno je da taj otpad postaje zapravo sirovina, postaje energija i postaje novi proizvod, pa vas molim da i ovo uvažite što sam vam dao … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa, nemate replike pa, nemate replike pa onda ovaj. Gospođa Romana Nikolić dok se to očisti je sada na redu. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Poštovani predstavnici ministarstva, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Danas raspravljamo o Konačnom prijedlogu Zakona o gospodarenju otpadom koji ima za cilj do 2025. zabranu stavljanja na tržište određenih plastičnih proizvoda. Ponovno ću istaknuti kao i u pravom čitanju da je klub SDP-a podnio prijedlog zakona prošle godine u veljači u kojem smo tražili zabranu stavljanja u promet plastične vrećice i određene proizvode za jednokratnu upotrebu i to sve u svrhu smanjenja negativnog utjecaja na okoliš, posebice na vode, morski okoliš, zdravlje ljudi te doprinos uspostavi kružnog gospodarstva. Vladajući su to tada odbili iako su se prenosile direktive Europskog parlamenta i Vijeća o smanjenju utjecaja određenih plastičnih proizvoda na okoliš. Time smo propustili priliku da Hrvatska bude barem u nečemu prva i prezentira se na europskom tržištu, da smo ne samo država koja brine o okolišu već i da stvara prostor za inovativnu i novu industriju i da iskoristimo to europsko tržište. Tek sada uvodimo te promjene koje su odavno mogle već zaživjeti temeljem našeg prijedloga zakona. Mi ovim konačnim prijedlogom tek od 1. siječnja 2022. ćemo zabraniti stavljanje na tržište lagane plastične vrećice za nošenje uz izuzetak vrlo laganih plastičnih vrećica, 3.7.2024. zabraniti proizvode na tržištu koji imaju plastični čep ili poklopac. Također bi istaknula je ključan problem ovog prijedlog isključivanje javnosti i uskraćivanje ustavnog prava područja lokalne samouprave, a time i njihovo stanovništvo jer se kroz ovaj prijedlog zakona spalionice opasnog otpada pretvaraju u objekte državnoga značaja i interesa te da lokacije centra za gospodarenje otpadom, odlagalište i spalionice moraju biti planirane dokumentom prostornog uređenja, a da ove djelatnosti mogu obavljati gotovo svi, kao i to da lokacija na kojoj se može obavljati djelatnost zbrinjavanja otpadom ne mora biti planirana dokumentom prostornog uređenja ako se nalazi u području komunalno servisne, gospodarske ili poslovne namjene. Drugim riječima, jedinice lokalne samouprave dužne su preuzeti planirane lokacije i uskladiti ih sa planovima više razine dok na sve ostale građevine za gospodarenje otpadom ne mogu nikako utjecati već ih svatko može graditi bilo gdje pa čak i u gospodarskim zonama koje su često u blizini stambenih naselja. Osvrnula bih se na proces ukidanja statusa otpada, za ukidanje statusa otpada potrebno je priložiti brdo dokumentacije i sam proces ukidanja traje mjesecima. Ukidanje statusa otpada trebalo bi proizlaziti iz samih dozvola za rad i elaborata jer se njih ne može dobiti ako se ne dokaže da je proces na kompostani i dobivanje komposta prihvatljivog organskog otpada. Još jednom bih istaknula i osnovni problem, a to je slaba edukacija građana u pogledu razvrstavanja i općenite svijesti o važnosti prikupljanja biootpada. Razdvajanjem štedimo, čuvamo prirodne resurse i smanjujemo količinu otpada koja se vraća u prirodu. Bez odvojenog sakupljanja otpada i recikliranja neodrživ je sustav gospodarenja otpadom. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Sada je na redu gospođa Sanja Udović. Izvolite.
Evo nastavit ću ovu pojedinačnu zapravo raspravu na ono što sam iznijela i kao stav Kluba zastupnika SDP-a. Naime, kao što sam naglasila ovaj novi zakon i dalje zapravo podupire političku orijentaciju Vlade HDZ-a, a to je da se naš sustav gospodarenja otpadom i dalje naslanja na centre gospodarenja otpadom, ali ovaj puta uz spalionice otpada koje će se također moći graditi no bez konzultacije javnosti i struke. Naime, mene kao čelnika lokalne samouprave izuzetno zabrinjava isključivanje lokalne samouprave u radu odnosno u planiranju centara za gospodarenje otpadom, ali da ne kažemo posebno spalionice jer spalionice sada postaju objekti od državnog interesa pa onda zapravo lokalna samouprava je po zakonu dužna te iste centre odnosno građevine planirati u svojim prostornim planovima. Tako da lokalna samouprava više ne može upravljati svojim prostorom što joj je dato u djelokrug rada. Također moram reći da zapravo centri za gospodarenje otpadom kako su zamišljeni su odnosno predstavljaju zadnju točku ja bih rekla u sustavu gospodarenja otpadom. kolegice i kolege su puno govorili o primarnoj selekciji, ja moramo također istaknuti da umjesto što smo se fokusirali na ovu zadnju točku u sustavu gospodarenja otpadom smo morali svoj fokus staviti na primarnu selekciju otpada, ali isto tako i na uspostavljanje tržišta sirovina jel sirovinama u RH praktički ne postoji što znači da u budućnosti troškovi gospodarenja otpadom odnosno troškovi za krajnje korisnike će samo rasti, a rasti će isto tako i u onim dijelovima Hrvatske gdje centri za gospodarenje otpadom nisu počeli raditi jer sama fizibiliti studija centara pokazuje da su se oni trebali nasloniti na spalionice odnosno energane koje po onom prijašnjem zakonu trebalo izgraditi ministarstvo odnosno država, no međutim u ovom proteklom je to izostalo i sada ti isti centri plaćaju više od 800 kuna za zbrinjavanje goriva koji nastaje obradom otpada u tim istim centrima. No isto tako centri u svojoj cijeni moraju sadržavati i nešto što se zove rezervacija za planiranje ploha u budućem poslovanju tih centara i postojeće cijene koje iznose negdje realno znači ta cijena na ulazu u centar iznosi nešto više od 100 eura zapravo neće biti dostatna. To je prepoznalo i ministarstvo odnosno fond pa tako planira u svom financijskom planu sufinanciranje zbrinjavanja goriva iz otpada, ali se zato postavlja pitanje što će biti kada to izostane, što će biti kada fond više ne bude sufinancirao tu cijenu zbrinjavanja i što će biti kada postojeći centri budu morali planirati za budućnost svog poslovanja razvoj novih ploha. Jedna takva ploha vam dođe nešto više od 20 milijuna kuna, pa to će se sve preliti na naše građene koji će to onda morati platiti u cijeni prikupljanja i odvoza otpada jer će komunalna društva to morati ugraditi u svoju cijenu. Dakle, bez da se radi i dalje i da se fokusirano radi na primarnoj selekciji otpada, ova nadogradnja troškova funkcioniranja centara za gospodarenje otpadom će izuzetno opteretiti naše građane. I zato zapravo mi ukazujući na ovo, ali i na sve ostale nedostatke ne možemo prihvatiti ovakav prijedlog Zakona gospodarenja otpadom jer on ne radi u interesu naših građana nego dapače, naše građane dodatno opterećuje, a da pri tome ne rješavamo problem gospodarenja otpadom odnosno zaštite okoliša jer je poznata stvar da u RH gospodarenje otpadom zapravo predstavlja onu najlošiju kariku u zaštiti okoliša. Evo zahvaljujem.
Hvala lijepa. Nemate replika. Hvala. Sada je na redu gospodin Jure Brkan. Izvolite.
Dobar dan poštovani predsjedavajući. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, drage kolegice i kolege. Evo ispred nas je Konačni prijedlog Zakona o gospodarenju otpadom znači drugo čitanje je već, od prvog do danas mi dosta pričamo o svim aspektima predloženoga zakona, argumentirano raspravljamo o svim njegovim manama i postojećeg zakona i ovoga kojega se predlaže. Međutim, isto trebalo bi istaknuti i pozitivne stvari koje nam donosi ovaj prijedlog Zakona o gospodarenju otpada. Najpozitivnija po meni i najbolja stvar što upravo nastavlja graditi sustav održivog gospodarenja otpadom, ovaj zakon u biti nastavlja sve pozitivne stvari iz postojećega koje su do sada dovele do toga da je koliko toliko RH odvaja više otpada nego što je odvajala prije četiri godine. Isto tako miješani komunalni otpad zbrinjava na normalan i zakonit način. Mi sve to govorimo i u kontekstu zelene tranzicije i naše obaveze kao članice EU u prelasku na zeleno održivo gospodarstvo sa ciljem smanjenja zagađenja i očuvanje prirode i okoliša. Isto tako možemo da se spomenem i onoga što su kolege iz oporbe govorile vezano za kršenje odredbi Zakona o pravu na pristup informacijama. Ukoliko postoji takva se desilo vezano za ovaj prijedlog zakona u biti da je Zakon o pravo na pristup informacijama u kontekstu davanja odgovora na e-Savjetovanju nije bilo u skladu sa normativnim okvirom kakvi se propisuje u Zakonu na pristup informacijama, svejedno to ne smanjuje vrijednost zakona ovoga u gospodarenju otpadu niti koristi koje će društvo imati o usvajanju ovoga zakona. Mi smo na Odboru za zaštitu okoliša i prirode nekoliko navrata posebno detaljno čuli i od predlagača sva obrazloženja vezana za pozitivne strane ovoga zakona. Isto tako na našim sastancima odbora imali smo i u biti učestvovali su u raspravi i razne ekološke udruge, organizacije civilnog društva, a s druge strane bi imali i stručne gospodarske organizacije poput HGK-a, HOK-a. Oni su u biti najviše koplja lomili oko ove odluke iz našega zakona da se ukida jednokratna plastični proizvodi, a isto tako da se oko plastičnih vrećica za nošenje debljine stjenke manje od 50 mikrometara. Stalno je bilo u biti priča o tome da li to treba sad naglo prekinuti, ekološke udruge i organizacije civilnog društva uglavnom su zahtijevale skoro trenutačno ukidanje skoro svih plastičnih proizvoda. S druge strane Gospodarska komora i oni su govorili koliko je ljudi zaposleno u tome sektoru, koliko će ljudi biti pogođeno takvom odlukom i kako sve još to nije spremno da se dogodi. Međutim, nama je svima jasno naše obaveze nama je svima jasno da želimo održivu zelenu ekonomiju, nama je također svima jasno da je ono što je predlagač rekao da već pet godina se komunicira sa proizvođačima plastičnih proizvoda, da je odavno počeo taj dijalog s njima i u konačnici da sve to stupa na snagu 1.1.2022.g. i svi do tada u tom periodu imaju dovoljno vremena da se prilagode prelasku na u biti da se prilagode zabrani stavljanja na tržište određenih plastičnih proizvoda. Pored ove zabrane ovim zakonom su se odredili i novi viši ciljevi odvajanja recikliranja otpada do 2035.g. i novi niži ciljevi za odlaganje otpada tako da u svrhu doprinosa kružnog gospodarstva EU RH treba ostvariti sljedeće ciljeve, ponavljam, najmanje 55% mase ukupnog komunalnog otpada mora se oporabiti recikliranjem i pripremom za ponovnu uporabu do 2025.g., 60% do 2030., a 65% do 2035.g. Ovim zakonom se također propisala i nadležnost vođenja evidencija i očevidnika za djelatnosti gospodarenja otpadom koje vode nadležna županijska upravna tijela, isto tako propisala se javna usluga prikupljanja miješanog komunalnog otpada, što sve čini javnu uslugu, tko su korisnici javne usluge, obračun, cijena javne usluge, obaveze korisnika davatelja javne usluge te jedinica lokalne samouprave. Dakle, puno novih stvari koje će omogućiti našem društvu da brže, sigurnije i bolje prijeđe na zelenu održivo gospodarstvo [[Upadica Radin: Hvala.]] i stoga ne vidim zapreke da se ovaj zakon izglasa ovakav kakav je predložen.
Hvala lijepa. Gospodin Borić prva replika.
Hvala lijepo. Kolega Brkan dobro ste iznijeli ovaj svoj dio pogleda na ovaj zakon, ali mene stalno evo logično ne funkcionira ova rasprava koju provodi klub SDP-a u kojem jedna gospođa koja je suvlasnik jednog centra, ajmo reći s obzirom da je načelnica Općine Viškovo koji gospodari otpadom u našoj županiji i sada zakon nudi mogućnost pomoći, da fond pomaže u onom dijelu gdje se stvaraju troškovi, a oni uporno najavljuju već evo nekoliko puta nam je već najavila da će nam poskupiti ajmo reći zbrinjavanje tog otpada u tom centru za nekih 30 i više posto. Znači zakon ti pomaže, ja sam protiv zakona, ali ćemo vam povećati cijenu to je nekakva poruka te rasprave. Ja to ne razumijem, ali dozvoljavam da svatko misli šta hoće. Ono što je važno znači konačno stvaramo sustav koji je dogovoren sa lokalnom samoupravom tj. sa čelnicima iz grupacije koji se brinu da taj sustav može funkcionirati i da stvara što manje troškove. Kakva su vaša iskustva u vašoj županiji tj. vi ste bili donedavni čelnik [[Upadica Radin: Hvala.]] i je li to blizu onoga što mi već imamo u našoj županiji ili što tamo treba učiniti da bi to bilo bolje.
Hvala lijepa. Odgovor.
Kao što ste rekli gradimo sustav i ako želimo odgovorno i dobro upravljati sustavom to nešto i košta. I mi smo toga u biti kao čelnici JLS bili uvijek svjesni i normalno da taj trošak dodatni nismo htjeli prebaciti kompletan na naše sugrađane. Što ste vi rekli, sretan je onaj koji ima dostupan Centar za gospodarenje otpadom, sretan je onaj kojemu fond u tome prijevozu do toga centra pomaže. Grad Makarska nažalost od 2004.g. nema odlagalište otpada. Naša županija još nije sagradila Centar za gospodarenje otpadom. Stoga se mi mučimo dugi niz godina i grad Makarska sufinancira prijevoz odvoženja otpada diljem Hrvatske sa velikim, značajnim iznosom. U tome nam pomaže fond i mi smo mu zahvalni na tome. Međutim, ne možemo reći da to sve što je država napravila za nas sada odjednom će poskupit dalje odvoz i prikupljanje otpada. Ako se racionalno i pametno gospodari može cijena ostati ista.
Fala lijepa. Gospodin Pavić.
Poštovani zastupniče, ja sam se javio iz dva razloga. Prvi je taj što sam vidio da je g. Borić digao repliku, pa sam očekivao da će napast SDP i bio sam u pravu. Pozdrav kolega Boriću. Ovoga i da ga odmah ispravim, znači naša kolegica nije suvlasnica otpada nego je zapravo ona načelnica Ooćine Viškovo, a općina Viškovo je suvlasnica tog odlagališta, tako da ne bi bilo tu nekakvih dilema i … [[Upadica iz klupe se ne razumije]] e, ha, pa nije to isto. Drugo, htio sam, htio sam…
Ovo sad replicirate govorniku, jel da?
Da, da. Htio sam skrenuti pozornost i vi ste pričali o vrećicama za, za nošenje robe koje se zapravo bacaju, jednokratne vrećice i ovoga vrećice koje zapravo stvaraju velike probleme. Mislim da je bilo dovoljno vremena da se oni koji te vrećice proizvode da zapravo svoju proizvodnju promijene odnosno da se preorijentiraju i da rade sasvim drugi asortiman sa istim radnicima na drugim strojevima. Međutim, pitanje je koliko su bili agilni i da li su bili spremni na to.
Fala lijepa. Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se uvaženom zastupniku na replici. Kao što ste rekli u biti g. Borić je upravo mislio, gđa. Udović je odgovorna osoba u vlasniku dijela Centra za gospodarenje otpadom. Međutim, kao što ste rekli, kod nas nije zabrana, no zabrana stavljanja na tržište plastičnih vrećica … [[Govornik se ne razumije]] je do 50 mikrometara. Svaki proizvođač takvih vrećica u dosadašnjem periodu, znači njemu nije zabranjeno, on ih može izvozit ako ima tržište za to, a isto tako prilagoditi svoje proizvode i proizvodnju za neke drugačije tipove vrećica ili neke druge ostale plastične ambalaže. Ali u konačnici ovaj Zakon o gospodarenju otpadom, mi ga donosimo zato da bi naš okoliš i priroda bili čišći, da takve stvari ne bi završile u okolišu. Nama u jadranskim obalnim gradovima je pogotovo teško što kad takve vrećice završe u moru onda ih je teško više pokupit, one trajno ostaju u moru i zagađuju naš okoliš. Zbog toga ja držim da je dobra stvar da se prekine i u biti zabrani stavljanje na tržište takvih vrećica.
Fala. Nemate više replika. Sada je na redu gđa. Urša Raukar Gamulin. Izvolite.
Hvala g. predsjedavajući, poštovani tajniče. Dakle, jučer se ovdje pred saborom udruge okupljene u inicijativu „Zero Waste Hrvatske“ poručile da je ovaj prijedlog zakona nedovoljno ambiciozan i time nedovoljno radi na poboljšanju kvalitete života naših građana i zaštite okoliša. To su udruge koje se doslovce godinama, neke bome i 10-ljećima bave izradom i razradom programa za gospodarenje otpadom slijedeći najnovije trendove i dobre prakse iz drugih zemalja. Uporno upozoravaju na goreće probleme tog važnog segmenta zelene tranzicije i uvijek predlažu inovativna rješenja, učinkovita rješenja koja vode smanjenju, ponovnoj uporabi i recikliranju otpada. Glavne zamjerke ovom prijedlogu Zakona o gospodarenju otpadom su da samo nabrojim neke, zamjena cilja odvojenog prikupljanja otpada od 60% do 2022., slabijim ciljem od 50% recikliranog otpada do 2025.g., mada su neki gradovi i općine dokazali da se može i bolje od tog zacrtanog cilja od 60%. Istina je da se sada radi i o recikliranom otpadu, a ne samo odvojenom, ali i dalje smatramo da je cilj trebao biti minimalno 60%. Zatim uporno nametanje obaveza gradovima i općinama da miješani otpad predaju u regionalne centre umjesto ekološki prihvatljive obrade u vlastitim postrojenjima, centri to skupo naplaćuju nakon čega su gradovi prisiljeni dizati račune građanima. Također je problematično da se obaveza donošenja planova gospodarenja otpadom prebacuje sa JLS na županije što je u potpunosti suprotno načelima održivog decentraliziranog gospodarenje otpadom koje je diljem svijeta dokazano najučinkovitije i najodrživije. Upozoravaju isto tako da se u prijedlog novog zakona prenose tek minimalni zahtjevi EU direktiva bez većih i potrebnih ambicija koje pokazuju odgovornije zemlje poput Slovenije, Irske, Francuske, Austrije, mislim da. Dobar primjer su mjere za smanjenje jednokratne plastike, one se svode na zabranu samo određenih štetnih i jednokratnih plastičnih proizvoda, dok za ostale nisu propisane nikakve mjere niti ciljevi smanjenja koji se nalaze u toj Direktivi o jednokratnoj plastici. Također iako se zakonom zabranjuju lagane plastične vrećice, što je korak naravno naprijed, ne zabranjuju se najtanje jednokratne plastične vrećice koje su poznato je jedan od sigurno najvećih zagađivača. Naglašavaju isto tako dodatnu zabrinutost činjenicom da se zakonom omogućuju različite interpretacije brojnih članaka koji se vrlo lako mogu onda i iskoristiti zapravo na štetu i građana i građanki. Najbolji primjer za to, već je to sve spomenuto, je način izračuna cijene javne usluge. Ne definiraju se mehanizmi kojima bi se građane zaštitilo od nepravedne strukture cijena te zapravo nagradilo za pravilno postupanje s otpadom. Dakle ne treba biti stručnjak za gospodarenje otpadom da bi se vidjelo s koliko stručnosti, znanja i imperativnog javnog interesa udruge okupljeno u Zero waste Hrvatska se bave temom gospodarenja otpadom. I zato smatram neprihvatljivim činjenicu da u javnoj raspravi u prevelikom postotku nisu uopće uzeti u obzir argumentirani komentari i prijedlozi, ne samo Zero waste Hrvatske nego i brojnih građana, civilnih organizacija i građanskih inicijativa jer čemu onda javna rasprava, ako nema mogućnosti dijaloga između izrađivača zakona i zainteresirane javnosti i struke. Čemu onda održavanje neke, da tako kažem, puke forme bez volje za istinskom suradnjom koja bi sigurno izrodila bolji prijedlog zakona koji zaista određuje smjer gospodarenja otpadom u sljedećih 10 godina, što je jedan sigurno od stupova zelene tranzicije, za koju, nadam se, više ne treba dokazivati koliko je važna i hitna jer zeleni razvoj Hrvatske nema alternativu. Hvala.
I vama. Sada je na redu g. Tomislav Okroša. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, uvaženi predstavnici Ministarstva, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Vezano za Konačni prijedlog Zakona o gospodarenju otpadom, istaknuo bih primjer dobre prakse iz sredine iz kojeg dolazim. Grad Vrbovec i općine Dubrava, Gradec, Farkaševac, Rakovec i Preseka, suvlasnici su komunalnog poduzeća Komunalac Vrbovec. Jedna od djelatnosti poduzeća je prikupljanje i zbrinjavanje otpada, a da se pametno promišljalo, govori i realizirani projekt sanacija odlagališta otpada Beljavine. Projekt je financiran sredstvima Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost kao i svih 6 jedinica lokalne samouprave. Rezultat saniranog i proširenog odlagališta otpada je da stanovnici s područja navedenih općina i grada Vrbovca imaju najmanju cijenu odvoza otpada u široj okolici. Kako se od stupanja na snagu ovog Zakona zabranjuje stavljanje na tržište određenih jednokratnih plastičnih proizvoda i plastičnih vrećica, dobro je da se podigla svijest građana o odvajanju i recikliranju otpada. To smo postigli sufinanciranjem, nerijetko i do 85% izgradnje i opremanja reciklažnih dvorišta. Nabavkom mobilnih reciklažnih dvorišta, kao i dodjeljivanjem kanti za odvojeno prikupljanje otpada svakom domaćinstvu. Isto je bitno napomenuti da donošenjem ovog Zakona o gospodarenju otpadom, obveznici izrade Plana gospodarenja otpada postaju RH i županije i Grad Zagreb, a ne više jedinice lokalne samouprave. Smatram da je Zakon izuzetno bitan i važan, stoga ćemo, naravno, podržati ovaj Zakon. Hvala.
I vama. Gđa. Zmajić je tražila repliku.
Hvala. Kolega Okroša, vi ste čelnik jedinice lokalne samouprave i u obvezi ste poštivati odredbe i propise Zakona o gospodarenju otpadom. Zanima me kako biste vi postupili u vašoj općini vezano za odvajanje komunalnog otpada? Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepo na pitanju. Naravno da smo radili i sudjelovali na svim natječajima Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost te smo nabavili mobilno reciklažno dvorište kojim periodično prikupljamo i razvrstavamo otpad u svih 27 naselja u općini Dubrava. Isto tako, izradili smo i u rad pustili reciklažno dvorište gdje građani besplatno mogu zbrinuti otpad. Nabavili smo i podijelit ćemo svakom kućastvu kante za odvojeno prikupljanje otpada, papira i plastike. Isto tako smo u više naselja postavili lokacije sa zelenim otocima, a i odradili smo i niz edukativnih radionica za stanovnike.
Gotovo? Je. Hvala lijepa, nemate više replika. G. Davor Bernardić ima sljedeću raspravu. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS-a, uvažene kolegice i kolege. Ono što sam rekao i prvi put kada u ovoj dvorani nije bilo puno zastupnika, isprike na glasu, mislim da je zbog klime u autu, manje zbog delta soja. Ono što sam rekao prvi puta je da ovaj Zakon kasni najmanje godinu dana. Dakle gospodarenje otpadom u Hrvatskoj nažalost pokazuje kako je Hrvatska zapravo potpuno nespremna za novu paradigmu EU, a to je Zeleni novi plan. Dakle Zeleni novi plan je ključni dokument EU s kojim se jednostavno svi dokumenti i u Hrvatskoj i u EU moraju uskladiti, a on predviđa društvenu i ekonomsku transformaciju Europe do 2050. g., to znači da će apsolutno cijela ekonomija morati počivati upravo na tim održivim principima. Gospodarenje otpadom je prvi preduvjet za prelazak na cirkularnu ekonomiju. Dakle, po principu 3R, reduce, to znači smanji otpad, reuse, ponovo iskoristi proizvod i recycle, recikliraj. Dakle Hrvatska će sasvim sigurno s obzirom na trenutno stanje morati puno intenzivnije raditi na tranziciji s trenutne linearne prema kružnoj ekonomiji i to usvajanjem i discipliniranom provedbom upravo Strategije zelene transformacije Hrvatske. No, kakva je zapravo realna situacija u Hrvatskoj? Hrvatska debelo kasni s implementacijom otpadnih direktiva, zbog čega su već iz EU komisije najavili penale, odnosno financijske kazne za Hrvatsku. Reći ću vam samo jedan primjer, dakle, za jedno nesanirano odlagalište Italija je plaćala milijun EUR-a dnevno kazne, dakle te kazne mogu biti toliko drastične. Hrvatska kasni i s implementacijom Waste Pekić Direktive o zbrinjavanju ambalažnog otpada, Hrvatska kasni sa uskladbom s Direktivom za posebne kategorije otpada, Hrvatska kasni, a to nas posebno zabrinjava, sa uskladbom Landfill Direktive koja predviđa saniranje postojećih odlagališta. A u Hrvatskoj nažalost niti jedno odlagališta, dakle reći ću ponovo, niti jedno odlagalište nije sanirano po europskim standardima jer se još uvijek na sva odlagališta odlaže neinertizirani otpad, dakle to je bio otpad zajedno s ostalim otpadom zbog kojeg se javljaju plinovi, koji izaziva truljenje i jednostavno izaziva smrad. Možda najbolji primjer za to je najveće hrvatsko odlagalište otpada Jakuševac koji smrdi već 20-tak godina stanovnicima cijelog Zagreba, a posebno smrdi stanovnicima Novog Zagreba jer Zagreb samo naoko ima odvajanje otpada i na kraju sav otpad izgleda da završi na istoj hrpi. I stoga pozdravljam najave nove gradske vlasti Grada Zagreba i g. Tomaševića i g. Klisovića kao predsjednika gradske skupštine koji su još i u vrijeme izborne kampanje istaknuli kako je nužno što prije zatvoriti odlagalište otpada Jakuševac. Ja ih naravno pozivam da to što prije naprave kako se taj smrad po Novom Zagrebu i po ostalim dijelovima grada ne bi tako širio i kako bi jednostavno dali sve od sebe da konačno u Gradu Zagrebu imamo normalan sustav gospodarenja otpadom. Što se tiče vlade, ono što treba reći da zadnjih 5.g. nije apsolutno ništa napravljeno po pitanju zbrinjavanja otpada jer se nažalost u Hrvatskoj cijelo vrijeme igra ping pong između JLS-ova s jedne strane, između vlade s druge strane i na taj način se prebacuje odgovornost, a u biti se ne rješava problem. Odavno sam govorio u ovom saboru da je potrebno da država u potpunosti preuzme odgovornost za sustav zbrinjavanja otpadom jer u konačnici onaj tko će morati plaćati penale su na kraju dana hrvatski građani i to je nešto što ne smijemo dopustiti. Dakle, građani bi zbog neodgovornosti države i lokalnih jedinica uskoro mogli imati duplo veću cijenu odvoza smeća. Dragi zastupnici, to ne smijemo dopustiti i zato je naša odgovornost da jednostavno upozoravamo na to i ovdje predstavnike vlade kako bi što prije sanirali odlagališta u Hrvatskoj i kako bi što prije primijenili sve otpadne direktive kako jednostavno naše ljude koji žive u našoj zemlji ne bi doveli u tu situaciju. Hvala vam lijepa.
Fala i vama. Imate dvije replike. Prvu repliku je tražila gđa. Vučemilović.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Bernardiću, govorili ste o smradu koji se širi iz Jakuševca. Pa ja ću vam reći taj smrad iz Zagreba se širi sve do Donjeg Miholjca jer se miješani komunalni otpad sa biootpadom vozi u bioplinsko postrojenje u Donjem Miholjcu i tamo se zbrinjava na način koji je potpuno neprikladan. I sve dok vi pozdravljate novog gradonačelnika ja ću ga prozivati dok ne prestane sa tom štetnom praksom kojom truje zrak, našu plodnu slavonsku zemlju i podzemne vode. Hvala lijepo.
Odgovor izvolite.
Odgovorit ću vam. Pa evo poštovana zastupnice naravno da problemi ne postoje od jučer, problemi su sigurno nagomilani i kad je Grad Zagreb, ali i cijela Hrvatska po pitanju i to je ono zapravo što sam rekao, s čim ste se vi složili sa mnom, da u Hrvatskoj niti jedno odlagalište otpada nije zapravo sanirano jer postoji taj neinertizirani otpad gdje se zapravo taj biootpad miješa sa ostalim otpadom i to stvara smrad, stvara plinove, stvara truljenje i jednostavno to je nešto što se u Hrvatskoj mora riješiti jer ponavljam dobit ćemo penale. Vjerujem da je za potpuno rješavanje pitanja otpada u Gradu Zagrebu potrebno neko vrijeme, ali mislim da će to biti prioritet buduće gradske vlasti kao što bi mogao postati i prioritet hrvatske vlade jer ukoliko ne riješimo pitanje otpada ne samo da ćemo se zatrpati u smeću nego ono što je najgore građanima ćemo natovarit na vrat upravo veće cijene odvoza smeća, što nikako ne smijemo dopustiti.
Gospodin Klarić.
Uvaženi kolega Bernardić, vi kao i brojni drugi ste spomenuli zatvaranje Jakuševca, ali niti od vas, ali niti od tih brojnih drugih nisam čuo alternativu Jakuševcu u ovom trenutku. A meni se osobno čini da je Grad Zagreb prošle godine u ovo vrijeme bio puno čišći nego što je danas, da je bilo puno pokošenijih parkova, da nije bilo lišća i da nije bilo toliko smeća po ulicama kao ove godine. Apro po vaših pohvala aktualnom gradonačelniku ja očekujem da će se konačno mrdnut nešto po tom pitanju.
Izvolite odgovor.
Pa dobro, kolega Klariću, dobro ste primijetili. Kao prvo možda je Zagreb bio čišći, ali je bio lockdown, dakle ljudi su jednostavno, nije ih bilo na ulicama u to vrijeme toliko koliko ih je možda danas. Druga stvar vezana za izvršnu vlast. Dakle, ja ovdje nisam ih hvalio niti kudio bilo koga nego sam iznosio samo činjenice. Prema tome, onaj tko je najodgovorniji za rješavanje pitanja otpada na razini Hrvatske je Vlada RH, a u Gradu Zagrebu gradonačelnik Zagreba i očekujem naravno da će svi postupiti sukladno onome što su govorili na razini Hrvatske, a i na razini Grada Zagreba da će se konačno riješit to pitanje otpada u cijeloj Hrvatskoj i na Marašćini, ali isto tako, na Marišćini, ali isto tako i u Gradu Zagrebu i da će se konačno zatvoriti taj Jakuševac. O tome su mnogi govorili, vjerujem da tu postoji plan, da postoji ideja, da postoji inicijativa i ono što je najvažnije da postoji dobra volja da se to napravi. Hvala vam.
Hvala i vama. Sada je na redu gđa. Mirela Ahmetović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS, poštovane kolegice i kolege. Otok Krk je prije nekoliko dana pristupio „Zero Waste“ strategiji gospodarenja otpadom odnosno strategiji maksimalnog smanjenja nastanka i povećavanja ponovne uporabe, recikliranja i kompostiranja otpada. Time si je Krk otvorio vrata u društvo najboljih europskih praksi u gospodarenju otpadom. Otok Krk je počeo još 2005. kada je ostatku Hrvatske i velikom dijelu Europe to bio nedohvatljiv san. Kad kažem otok Krk, onda mislim na njegove građane. Mislim na građane koji su prvi u Hrvatskoj prihvatili takav cjelovit sustav zbrinjavanja otpada u RH. Danas je otok Krk čvrsto na poziciji ekološki najosvješćenijih sredina upravo zahvaljujući volji i razumijevanju tih istih građana. Oni ne trebaju kazne niti poticajne naknade, kakvima su bili nepravedno kažnjavani, tako reći do danas. Otoku Krku treba pomoći u optimizaciji sustava prikupljanja otpada i zato smo odlučili provesti Zero waste strategiju jer smo odgovorni i jer želimo biti bolji. Istovremeno želimo smanjiti trošak odlaganja otpada upravo za nas za građane koji su odgovorni, koji smo odgovorni i koji zaslužuju da se njihova odgovornost isplati. U tom kontekstu zahvaljujem Ministarstvu gospodarstva i održivoga razvoja i Vladi RH na prihvaćanju moje primjedbe koju sam dala u prvom čitanju ovog Zakona, a kojom se spriječio rizik rasta odnosno prevaljivanja fiksnih troškova na građane koji bi ih morali platiti da primjedba nije prihvaćena. Isto tako, zahvaljujući te primjedbe, na otoku gdje se 70% otpada generira tijekom turističke sezone, spriječio se rizik da se taj otpad ne evidentira i da se stoga nepravedno otok s najboljim rezultatima u odvajanju otpada penalizira. Naravno, ti penali platili bi se iz proračuna jedinice lokalne samouprave odnosno, moramo toga biti svjesni, iz džepova hrvatskih građana otoka Krka. Zbog svijesti koliko se truda i novaca uložilo u ovih 16 godina od strane tih istih građana, kako bi se implementirao uspješan model gospodarenja otpadom, na Odboru sam predlagala i dodanu kategorizaciju jedinica lokalne samouprave prema uspješnosti u odvajanju otpada, pa one koje ne ostvaruju nacionalni cilj, ali su nadohvat tog cilja, ne bi trebale plaćati istu cijenu, odnosno poticajnu naknadu po toni jednake cijene kao i oni koji su miljama daleko od tog cilja. Želim da cijela Hrvatska razmišlja kao otok Krk, želim da cijela Hrvatska razmišlja kao građani otoka Krka i da znaju da će se njihovo odgovorno ponašanje nagraditi. Ostaje, međutim, problem u ovom Zakonu, cijena osnovne minimalne javne usluge. Govorimo o fiksnoj naknadi, koja je jednaka za sve korisnike unutar kategorije kućanstvo i nekućanstvo. Kod kategorije nekućanstvo nastaje problem jer se jednako tretira građanin koji iznajmljuje jednu sobu sa hotelom od 2 tisuće ležajeva. Isto tako, izjednačuje se mali kiosk sa tvornicom. Čl. 66, doduše, dana je mogućnost da jedinice lokalne samouprave donesu kriterije za umanjenje cijene javne usluge za pojedine korisnike, ali čl. 73 propisao je da ti kriteriji moraju poticati korisnika da odvojeno prikuplja otpad i kad mogu, da ga kompostiraju. Međutim, to je nedovoljno. Zašto je nedovoljno? Jer su ovi korisnici, odnosno korisnici nekućastva i bez ovog uvjeta naprosto neusporedivi. Ne možete usporediti generiranje otpada od strane jednog penzionera koji tijekom turističke sezone iznajmljuje jednu jedinu sobu i hotel sa 2 000 ležajeva, a koji je to kriterij koji će omogućiti da oni, da dokažemo da se potiče odvojeno prikupljanje otpada? Dakle oni su svjetlosnim godinama neusporedivi. I ne trebaju nikakve kriterije da bi se ta neusporedivost vidjela. Isto tako, želim iskoristiti ovu priliku i ukazati na propust u prijedlogu Zakona koji je potrebno ispraviti, a na što je Klub SDP-a uložio i amandman, govorim o nepokrivenom financiranju troškova usluge prijevoza i predaje otpada ovlaštenoj osobi i usluge preuzimanja otpada u reciklažnom dvorištu, koji se ne financira sukladno odredbi čl. 65 st. 2 ovog Zakona, ali da ne opterećujem raspravu, amandman je uložen i ja vjerujem da ćete ga prihvatiti.
Hvala. Gđa. Benčić je tražila repliku.
Zahvaljujem se. Poštovana kolegice Ahmetović. Vi ste i govorili o nekim mogućim modelima pravednije sustava naplate na samom Odboru i zašto zapravo će doći do .../nerazumljivo/... nepravde prema onima koji su manji potrošači, koji su mali, imaju male obrte, kiosk, itd. i onima koji jesu veliki, koji zaista moraju plaćati veći dio, veći fiksni dio. Pa možete, molim vas, nam reći, na koji način bi zapravo taj sustav bio pravedniji?
Izvolite.
Hvala lijepa. Jednako kao što bi se trebali kategorizirati, što bi se trebalo kategorizirati, jedinice lokalne samouprave koje su nadomak ostvarenja nacionalnog cilja odvajanja otpada i da one budu u povlaštenijem položaju, odnosno da plaćaju manju cijenu odvajanja otpada, odnosno odvoza otpada od onih koji su daleko od njih, tako bi se trebale i kategorije koje generiraju puno manje otpada od onih koje generiraju gomilu otpada, kategorizirati i njima omogućiti, naprosto niža cijena. Ne može jednaku fiksnu naknadu, a znamo da je oko 95% naknade zapravo fiksno u svim našim javnim poduzećima, jednako plaćati i jedan mali korisnik koji zaista iznajmljuje samo jednu jedinu sobu i onaj veliki hotel od 2000 ili više ležajeva.
Hvala lijepa. Nemate više replika, hvala. Sada idemo na klubove zastupnika, prva je, prvi je Klub zastupnika zeleno-lijevog bloka odnosno gđa. Sandra Benčić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Dakle, navest ću sada nekoliko razloga zbog kojih Klub zastupnika zeleno-lijevog bloka ne može podržati ovaj prijedlog Zakona o gospodarenju otpadom. Prvo, istaknula bih još jednom i zahvalila se zapravo na trudu zastupnici Udović koja nam je pokazala zapravo i dokazala putem povjerenika za informiranje da proces e-savjetovanja nije bio u skladu sa procedurom i nije se poštovao Zakon o pravu na pristup informacija, te jedan velik dio pristiglih komentara nije dobio zadovoljavajući odgovor, a isto tako nisu niti uvršteni u konačni prijedlog zakona. Drugi razlog je razlog što su zapravo Centri za gospodarenje otpadom i dalje osnovna zapravo strategija za zbrinjavanje nerazvrstanog komunalnog otpada gdje zapravo se jako jako velik dio sredstava iz EU iz prioritetne osi za okoliš troši upravo na izgradnju predimenzioniranih po nama Centara za gospodarenje otpadom. Naime, kada govorimo o predimenzionirani, o čemu govorimo? Mi smatramo da ako bi i postojala potreba za Centrima za gospodarenje otpadom, a uvijek ćemo imati jedan dio otpada koji nećemo moć niti razvrstati, ni ponovno uporabiti itd., da je preduvjet, da je preduvjet za svaku županiju odnosno regiju u kojoj se išao planirat Centar za gospodarenje otpadom trebao biti postavljeni u potpunosti sustav za prikupljanje, razdvajanje, ponovnu uporabu, sortirnice, reciklažnog dvorišta itd. kako bi zapravo osigurali da onda zaista ti Centri za gospodarenje otpadom budu samo za onaj preostali dio nakon što smo maksimalno, maksimalno ponovno uporabili i iskoristili sve ono što smo od otpada iz kućanstava i pravnih subjekata mogli. Tada, tada u tom slučaju mi ne bi imali studije izvodljivosti kakve imamo danas za pojedine Centre za gospodarenje otpadom koji su rađeni na temelju brojki iz 2018., 2019. i 2020. o količinama ne nerazvrstanog komunalnog otpada. I šta se onda događa? Imate evo primjer o kojem sam često govorila u Dubrovačko-neretvanskoj županiji gdje je planiran Centar za gospodarenje otpadom iznad Malostonskog zaljeva gdje postoje ozbiljni rizici da bi bilo kakvim, bilo kakvim prolaskom otpadnih voda iz Centra za gospodarenje otpadom u podzemne vode one mogle završiti u Malostonskom zaljevu čime bismo zapravo onemogućili proizvodnju i stavljanje na tržište kamenica i školjki, drugih školjki iz Malostonskog zaljeva koji je zaštićeno područje i isto tako smo te kamenice uspjeli zaštitit. Dakle, zašto? Zato jer je predimenzioniran jer je rađeno na brojkama koje su ili sada ili koje su iz 2018. i 2019., a taj CGO bi npr. trebao biti gotov dok se izgradi za 3.g., 4.g. itd., dakle to je krivi pristup. Druga stvar, što se tiče zabrane i stavljanja na tržište određenih plastičnih proizvoda za jednokratnu uporabu. Prvo, mi smatramo da je trebalo biti ambicioznije i pokriti sve što se može pokriti od jednokratnih proizvoda. Drugo, ali za svaki od tih proizvoda staviti tzv. katovdejt, dakle kada, kada zabrana stupa na snagu. Na taj način bi proizvođači imali dovoljno vremena se pripremiti. Dakle, mi smo apsolutno za to da se makne sva jednokratna plastika, ali smo isto tako za to da se svi proizvođači i svi oni koji koriste to na kraju krajeva, primjerice caterinzi itd., da se imaju vremena pripremit. I ne samo to, još važnije, da mi ovdje u Hrvatskoj proizvodimo zamjenske proizvode, da mi proizvodimo zamjenske proizvode i u tom trenu kad nema više te jednokratne plastike koristimo naš proizvod i zaposlili smo dodatni broj ljudi, a nismo nužno izgubili radna mjesta. I to je ono što mi zovemo pravedna zelena tranzicija. Također smatramo da treba postojati jači proaktivni pristup u financiranju vlasti, lokalnih vlasti na svim razinama što se tiče postavljanja infrastrukture za razdvajanje otpada. Zahvaljujem se.
Gospodin, hvala lijepa, g. Josip Borić će govorit u ime Kluba zastupnika HDZ-a, također završno. Izvolite.
Hvala vam lijepo uvaženi potpredsjedniče. Evo završno u ime Kluba HDZ-a, s obzirom da su iznesene i neke nove primjedbe na zakon želim reći slijedeće. Znači nikada do sada u cjenicima koje su formirale lokalne samouprave tj. lokalna komunalna poduzeća, ta gospođa koja ima jednu malu sobu nije bila izjednačena s hotelom od 1000 smještajnih jedinica. To nije jednostavno bilo moguće, niti su jednaki uvjeti, niti su jednake cijene, niti su jednaki spremnici koji se koriste, niti je bilo što jednako u tom odnosu. Tako da pokušavajući se koristiti sa ovim odredbama kućanstvo i ne kućanstvo se pokušava opet stvoriti jedna slična priča. Zašto je ovaj zakon dobar? Jer ćemo konačno vidjeti, npr. uzet ću Grad Zagreb, konačno da vidimo kako formiranje zelenih politika funkcionira na ovako velikom gradu, gotovo 800.000 stanovnika. Svi smo čuli, imamo odlagalište nesanirano još uvijek u funkciji, što je velika prednost sada s obzirom na cijenu koštanja otpada u odnosu na Primorsko-goransku i Istarsku županiju gdje plaćamo odvoz otpadana na Centre za gospodarenje otpadom. Svi su obećali u kampanji mi ćemo to zatvoriti, čuli smo prvo zatvaranje 2025.g., na kraju mandata, na kraju mandata, ne 2022.-2023., na kraju mandata. Kakva je to poruka? I dalje ćemo koristiti benefite nezatvorenog odlagališta koje smrti. Ajde se potrudite vi gospodo u zelenim politikama ili zeleno-lijevom bloku zatvorite ga što prije i recite građanima koliko to onda košta i tko će preuzeti taj trošak. Što je ovaj zakon omogućio? Omogućio je gradonačelniku da vrlo brzo formira novi cjenik kroz Holding kojeg ima, kroz njegovog čelnika koji će propisati temeljem ovih kriterija apsolutno sve varijable tog cjenika, pa i hotel, ne znam Westin ili bilo koji drugi koliko će plaćati on, a koliko će plaćati građanin u stanu od 40, 30, 50 kvadrata sa jednim, dva, četiri ili šest članova obitelji. To ćete propisati. Nakon toga ćete doći u Skupštinu, nakon što Skupština najprije izradi kriterije na čelu sa SDP-om i donese kriterije temeljem kojeg će se formirati taj cjenik od strane direktora komunalnog društva. Onda će gradonačelnik dati suglasnost. Ali uvijek morate imati u podsvijesti da još uvijek zbrinjavate na odlagalištu koje nije sanirano. Ono dnevno prima otpad, malo ga pokrije sa dijelom zemlje i to funkcionira. I to nam je benefit dosadašnjeg zbrinjavanja otpada u ovom gradu za razliku od mnogih drugih sredina gdje toga nema. Mi nemamo gdje odložiti onaj višak o kojem govori gospođa Benčić. Onaj najmanji dio miješanog komunalnog otpada njega moramo odvesti. Mi nemamo ga gdje staviti jer smo sanirali kako kaže gospodin Bernardić, nema ni jednog saniranog. Ima saniranih odlagališta u potpunosti u skladu sa onime što od nas traži Europska komisija i Europska unija i fondovi jer ne možete dobiti uporabnu dozvolu na navedenom objektu ako niste radili u skladu sa onime što vam je propisano. Ne možete dobiti. Ako si dobio znači da si napravio sve. Imamo problem kojim se olako prilazi, a to je kompostiranje. Pa nije problem napraviti jednu kompostanu. To je veliki problem danas napraviti. Sve ćete napraviti i sanaciju i pretovaru i reciklažnu i sortirnicu. Kompostanu to je malo teži problem. I ima ih jako malo. Zašto? Jer je problem. Na koji način funkcionira, na koji način se zbrinjava i na koji način se prelama trošak izgradnje jedne takve kompostane na leđima onih koji plaćaju a to su građani. Oni koji su bili ili su htjeli već sudjelovati u stvaranju sustava, a govorim opet o građanima i moje županije, Istarske županije itd. Znamo što nas košta. U mojoj općini svako domaćinstvo ima komposter. Imati komposter znači jedan račun u godini platiti manje, jer imate popust od 8 do 9% na svakome računu. To vam je ušteda jednog računa godišnje. Želiš kompostirati? Kompostiraj. Dat ćemo ti komposter, plaćaj manje i to je u redu. Ja smatram da imamo dobrih iskustava da možemo učiti da je ovaj zakon to učinio konačno u suradnji sa lokalnom samoupravom i ponovo spominjem grupaciju pružatelja usluga u zbrinjavanju otpada koji su rekli da ovo njima ide u pomoć i u korist. I zato mi je neobično da oni koji su predvodnici zelenih politika danas govore protiv ovog zakona, a imat ćemo priliku kažem vrlo brzo shvatiti da li je ta politika bila uspješna, da li je riješila ono što je obećala u predizbornim kampanjama ili se samo naslonila na ono objašnjenje koje će biti najlakše. Bio je loš zakon, kriva je Vlada, a mi smo radili sve najbolje što znamo.
Sada će gospođa Mirela Ahmetović govoriti ispred Kluba zastupnika SDP-a također završno. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Pa s obzirom da sam u svojoj raspravi prilično zorno prikazala problem, odnosno probleme i negativnosti zakona koje su ipak ostale unatoč izvjesnom poboljšanju zakona a kolega Borić je ovdje iznio neke tvrdnje koje ne korespondiraju sa onim što piše u zakonu, a imam potrebu ispraviti ga. Dakle, obvezna minimalna usluga naplaćuje se, a govorim o fiksnoj naknadi, naplaćuje se unutar pojedine kategorije korisnika, korisnici su ne kućanstva i kućanstva istovjetno. Dakle, svi u kategoriju kućanstvo i svi u kategoriji nekućanstvo plaćaju istovjetnu cijenu minimalne javne usluge. Kad govorimo o zamišljenom penzioneru koji iznajmljuje jednu sobu, iako je on i kućanstvo i nekućanstvo po ovom zakonu ovdje će se tretirati kao nekućanstvo. Unutar te kategorije taj isti koji iznajmljuje jednu jedinu sobu je istovjetan onome koji iznajmljuje 2000 ležaja hotelu i oni plaćaju identičnu cijenu minimalne javne usluge. Pročitajte zakon i to je nelogičnost o kojoj sam progovorila. I doduše da, jedan od članaka zakona kaže da postoje kriteriji koje omogućuje jedinicama lokalne samouprave, predstavničkim tijelima da donesu popuste unutar pojedine kategorije ali kriterij koji se mora ostvariti jeste da se potiče korisnika na odvojeno prikupljanje otpada. A kojim ćete to kriterijem poticati ovu jednu osobu koja iznajmljuje samo jednu sobu da odvojeno prikuplja otpad, a istovremeno nećete poticati hotel da odvojeno prikuplja otpad. E o toj nelogičnosti ja govorim. Dakle, zakoni služe da budu provedivi na terenu, da budu logični i da idu u korist građanima RH, a ne da se samo donesu kako bi se donijeli i kako bi se ispunile europske direktive. Otok Krk ne treba ničiju direktivu da bi bio ekološki otok. Građani otoka Krka su prije 16 godina implementirali, odnosno počeli implementirati cjelovit sustav gospodarenja otpadom. Njima penali i kazne ne trebaju da bi bili savjesni i da bi bili odgovorni. Njima treba pomoć da se njihov sustav optimizira, da budemo bolji i od najboljih u Europi ne samo u Hrvatskoj. Ali nemojmo to činiti preko leđa građana koji su uložili ne samo trud, ne samo vrijeme, nego i svoj novac jer ne zaboravimo sredstva i Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost i ministarstva i jedinica lokalne samouprave i javnih poduzeća. Pa nisu to sredstva iz džepa Andreja Plenkovića ili bilo kojeg drugog premijera. To su sredstva građana RH u ovom primjeru građana otoka Krka. I nemojmo ih trpati u isti koš sa neodgovornima. Nemojmo iznositi ono što ne stoji. Zakon je vrlo jasan, ja sam ga vrlo jasno pročitala i tražim da se ovakva nepravda ispravi. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada mi morate reći najprije Borić ili Borić jer ja sam tu čuo Borić malo prije. Dobro, gospodin Borić, izvolite povreda Poslovnika.
Hvala lijepo. Članak 238. u dijelu gdje omalovažava kolegica Ahmetović moju raspravu, niti sam jednom riječju se osvrnuo niti na otok Krk, niti na građane tog otoka. Debelo ih poštujem u svakom pogledu i sve ono što su učinili. To što ste pokušali ostaviti dojam da ja tamo nešto miješam s obzirom na taj odnos, ja tvrdim da sam u pravu jer vi imate zajedničko poduzeće koje se brine. Mi na Rabu imamo dva poduzeća koja se brinu o zbrinjavanju otpada i svatko ima svoja iskustva. Ja tvrdim odgovorno da nikada ni do sada ni u buduće nisu u istoj kategoriji bili niti taj pojedinac, niti hotelsko naselje.
Molim vas, bila je replika. Moram vam dati opomenu. Gospodin Mile Horvat će, državni tajnik govorit će u ime predlagatelja. Izvolite.
Zahvaljujem se uvaženi zastupnici. Dakle, na kraju ove rasprave ja ću se vama svima zahvaliti na mišljenjima, stavovima koje ste iznijeli. Slušamo ih, uvažavamo i cijenimo. Naravno ne moramo svi razmišljati o istoj stvari na isti način ali trebamo raditi isti posao i ići ka istom pravcu da bi ovaj zakon koji nije ni malo jednostavan saživio u životu trebaju mnogi promijeniti svoje načine ponašanja, načine razmišljanja. Trebamo educirati građane, trebamo najmanje ljude educirati u cijeloj toj stvari. I naravno čelnici lokalnih samouprava akteri političkog života trebaju shvatiti da je njihova uloga u gospodarenju otpadom sada puno složenija, konstruktivnija, kreativnija i odgovornija. Amandmane koje smo dobili ćemo pogledati danas, sutra ćemo se o njima izjasniti i samo ću završiti. Dakle, da ne ostane u zraku ipak se o 305 odlagališta saniralo 210 na stručan, tehnički prihvatljiv način tako da ne bude u zraku da se ništa, da ni jedno odlagalište u RH nije sanirano. Hvala vam.
Hvala i vama. Ostanite imate tri replike. Gospođa Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Poštovani državni tajniče, dakle ovaj zakon će biti usvojen u četvrtak, nema tu nikakvih tajni. No vi ste već jedno vrijeme državni tajnik u ministarstvu, pa bez obzira kako se zvalo. Sa otpadom se mučimo svi, muči se država, muče se jedinice lokalne samouprave a temelj su između ostalog i građani koji moraju biti na adekvatan način educirani i to cijelo vrijeme naglašavamo. Mene zanima vi kao državni tajnik za resor otpada šta bi vi, koji rezultat vi očekujete dakle na kraju mandata ove Vlade? Koje su to poboljšice i koji je to iskorak u smislu otpada i odnosa prema otpadu koji je za očekivati? Kad uzimamo neke postotke vidimo da to jednostavno nije dobro i da su različiti dijelovi Hrvatske u različitom stanju od otoka Krka koji odlično odrađuje posao, do nekih drugih i većih gradova koji ne odrađuju odlično. Koji bi to bio rezultat koji bi vas zadovoljio, odnosno kojim bi mogli reći da je posao dobro odrađen.
Hvala gospođa Mrak-Taritaš. Izvolite gospodine.
Zahvaljujem uvažena zastupnice. Dakle, postavili ste mi vrlo teško i kompleksno pitanje šta bi nas zadovoljilo? Dakle, sebi smo zadali ciljeve, matematičke ciljeve u ovome zakonu. Da li ćemo se tim ciljevima približiti ne znam, vidjet ćemo. Ja sam optimista po prirodi. Digresija jedna. Volio bih kada bi grad Rijeka više odvajao otpada, kad bi se maknuo od onih 12, 13% i onda bi vjerojatno i situacija na Marinščini kao centru koji je paradigma nečeg što nije dobro, što je neuspješno, štetno bilo sasvim drugačije.
Gospodin Đakić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Pa još jedanput zahvaljujem što ste saslušali našu raspravu, što konstruktivno razmišljate i što ste vjerojatno shvatili da je nužnost i potreba kako bi se postigli ciljevi zadani u zakonu, da se sakupljanje definira kao posebno, a uporaba ili prerada otpada onako kako smo to predložili u amandmanu. Vjerujem da ćete i to prihvatiti i tada će zakon biti cjelovit, transparentan i sagledavati sve one stvari koje su potrebne kako bi sakupljanje imalo također dozvolu na pet godina kao i uporaba.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se. Uvaženi zastupniče, dakle sakupljanje jeste dio cjelovitog sustava. Sakupljanje je segment koji organizira, kontrolira, financijski prati itd. Fond za zaštitu okoliša kao naše operativno tijelo. Mi smo postavili kriterije u ovom zakonu unutar kojih se svi i sakupljači i uporabitelji trebaju ponašati. Ja se nadam da će taj sustav profunkcionirati na najbolji način jer u jednoj široj raspravi bi mogli konstatirati da prošlo vrijeme baš nije bilo, u prošlom vremenu baš nije bilo idealno ponašanje i korelacija između ta dva bitna segmenta i subjekta u gospodarenju posebnim kategorijama otpada.
Hvala. Gospodin Pavić.
Poštovani tajniče, nadam se da ćemo se složiti sa time da na žalost otok Krk i stanovnici Krka su zapravo što se tiče zbrinjavanja otpada iznimka u Hrvatskoj. Takvih ima malo. Mi smo u Krapini proveli obuku naših stanovnika kako da odvajaju otpad, a nakon toga su stanovnici dobili samo dvije kante plavu i zelenu – plavu za papir i zelenu za ostali otpad. E sad oni koji su malo savjesniji na zelene otoke odvoze staklo i plastiku i odvoze u reciklažno dvorište još materijal za kompostiranje, ali samo oni koji su savjesniji a ostali se snalaze kako znaju i umiju. To vam je hrvatska stvarnost i tu trebate nešto napraviti po tom pitanju jer inače ćemo završiti tamo gdje nam nije mjesto.
Hvala. Odgovor.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče. Apsolutno ste u pravu kad ste detektirali da je to hrvatska stvarnost i o tome bi mogli jako puno pričati, o različitim navikama, ponašanjima ljudi unutar RH. Ali zadnja rečenica što ste rekli da mi to trebamo nešto poraditi preskočili ste, vi trebate koji ste čelnici lokalnih samouprava, vi prvo trebate nešto poraditi koji ste u direktnoj komunikaciji sa građanima, sa korisnicima javnih usluga, sa davateljima javnih usluga kojima, koje morate dovesti u red u svom ponašanju, a mi kao država, kao ministarstvo smo ovlašteni samo da propisujemo mjere koje unutar kojih se treba ponašati. Dakle, mjere koje trebaju određeni subjekti provoditi.
Gospodin Pavić povreda Poslovnika, vi znate kako će završiti, ali izvolite.
Povreda Poslovnika 238., ja nisam tamo lokalni čelnik, lokalni čelnik je kolega iz HDZ-a i provodi to kako smo mi rekli.
Gospodin Pavić, gospodin Pavić moram vas, moram vas zaustaviti.
Da su oštrije, da su oštrije kazne bilo bi drugačije.
Moram vas zaustaviti, moram vas zaustaviti i imam pravo vas zaustaviti po Poslovniku. Imate opomenu. Zaključujem raspravu, glasovat, jer je bila replika naravno, glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Pauza do 1 sat i 5 minuta. Otvorite prozore molim vas radi provjetravanja. Hvala. STANKA U 12,55 SATI. Nemamo više iznošenja stajališta, prelazimo na slijedeću točku dnevnoga reda. - Prijedlog Zakona o Hrvatskoj gospodarskoj komori, prvo čitanje, P.Z. broj 160. Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika HS-a. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja ministar gospodarstva i održivog razvoja g. Tomislav Ćorić uzeti riječ uvodno? Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS g. Radin, poštovane zastupnice i zastupnici u HS. Zakon o HGK datira još iz 1991.g.. Tijekom njegove 30-godišnje primjene promijenile su se mnoge okolnosti kako na tržištu tako i u komorskom sustavu i upravo zbog toga gospodarsku komoru treba prilagoditi novim trendovima u gospodarstvu i potrebama poduzetnika koje su se tijekom vremena mijenjali. Osnovni cilj donošenja ovog zakona je povećanje angažmana, proaktivnosti i kvalitete HGK odnosno njezine transformacije u učinkovit i efikasan servis okrenut gospodarstvenicima. Osim toga, u proteklom razdoblju bilo je potrebno izvršiti usklađivanje još važeće no zastarjele terminologije izraza u ovom zakonu koji više ne korespondiraju s važećom legislativom u RH. HKG samostalna je stručno poslovna organizacija gospodarskih subjekata koja se osniva radi promicanja, usklađivanja i zastupanja zajedničkih interesa, te rješavanja njihovih sporova u zemlji i inozemstvu. Komora je ustrojena prema teritorijalnom principu na županijske komore uz mogućnost osnivanja predstavništava i ureda u inozemstvu uz suglasnost Vlade RH, te mješovitih komora sa stranim osobama sa sjedištem u zemlji ili inozemstvu. Članstvo u komori je obvezno, a članovi su pravne osobe koje obavljaju gospodarsku djelatnost sa sjedištem u RH. Obveze koje proizlaze iz njihova članstva u komori moraju biti razmjerne njihovoj gospodarskoj snazi koja se određuje njihovim razvrstavanjem u skupine prema podacima u iznosu ukupne aktive, prihoda i prosječnom broju zaposlenih tijekom godine koji su sadržani u godišnjem financijskom izvješću svakog člana odnosno članice. Članovi na dobrovoljnoj bazi mogu biti ustanove i druge prave osobe koje obavljaju društvenu djelatnost, profesionalna i strukovna udruženja, znanstvene i obrazovne institucije, udruge, te druge pravne i fizičke osobe koje za to iskažu interes. Sredstva potrebna za rad HGK osiguravaju se iz članarina, naknada ostvarenih u obavljanju vlastite djelatnosti, prihoda od imovine, te drugih izvanrednih prihoda. Većina članica komore odnosno 96,7% njih plaća članarinu u visini od 42 kune mjesečno za što ima pravo na neograničeno korištenje većine usluga. Riječ je o bazama podataka, pravnim informacijama, logističkim i lobističkim i marketinškim uslugama, traženju partnera na inozemnim tržištima, organizaciji poslovnih susreta, konzultantskim uslugama za projekte financiranja iz eu fondova itd. Razvijen je web portal digitalna komora koja pruža novu dimenziju e usluga svojim članicama. Sukladno modelu razvrstavanja sada prepoznajemo tri skupine članova HGK. Prva skupina obuhvaća članove komore koji ne prelaze dva od sljedeća tri kriterija, da je ukupna aktiva do 7,5 milijuna kuna, da su ukupni prihodi do 15 milijuna kuna i da je broj zaposlenih do 50. Druga skupina obuhvaća članove komore koji prelaze dva od tri kriterija iz prve skupine, ali ne prelaze dva od sljedeća tri kriterija, da je ukupna aktiva 30 milijuna kuna, da su ukupni prihodi do 60 milijuna kuna te da je broj zaposlenih do 250. Treća skupina obuhvaća članove komore koji prelaze dva od tri kriterija iz druge skupine. Razvrstavanje članova u skupine obavlja se svake godine na temelju podataka iz godišnjeg financijskog izvješća, a visinu članarine za svaku pojedinu skupinu članova komore svake godine određuje Skupština komore posebnom odlukom. Visinu članarine za članove komore koji se dobrovoljno prijavljuju u članstvo svake godine određuje Skupština komore također posebnom odlukom. Imajući u vidnu dugogodišnje izraženo nezadovoljstvo dijela članove komore koji članarinu doživljavaju kao parafiskalnih namet, a u cilju smanjenja i ukidanja parafiskalnih nameta u RH te rasterećenja gospodarskih subjekata i unapređenja poslovne klime odlučili smo se za model koja prvi skupinu članova oslobađa od članarine. Ova skupina je najbrojnija i uključuje oko 96% članova komore. Uvođenje mogućnosti članstva bez plaćanja članarine ovim zakonskim prijedlogom za prvu skupinu članova koji ujedno predstavljaju najbrojnije članstvo, ima za cilj stimulirati i modernizirati komorski sustav i ponuditi nove usluge koje bi privukle novo članstvo i motiviralo staro za zadržavanje članstva. To je važno naročito za članove koji učinkovitu zaštitu svojih interesa žele ostvariti odgovarajućoj zastupljenosti u tijelima komore, a to su skupština, upravni odbor, nadzorni odbor te pozicija predsjednika. Subjekti koji odluče zadržati članstvo dobili bi potrebnu reprezentativnost po veličini, prihodima i djelatnostima u tijelima upravljanja. Uz postojeće usluge i proizvode komora mora osmisliti u narednom razdoblju i lepezu novih usluga za dobrobit svojih članova i daljnje prepoznavanje komore u poslovnom svijetu kao pouzdanog partnera koji skrbi o interesima i dobrobiti svojih članova. Krajnji cilj ovih izmjena zakona je unaprijediti poduzetničko okruženje i povećati kvalitetu pružanja javnih usluga, povećati konkurentnost hrvatskih poduzetnika na domaćem i inozemnom tržištu te doprinijeti stvaranju platforme e-poslovanje i povećati razinu digitalne internacionalizacije hrvatskog gospodarstva. Posljedično, ovaj će zakon poboljšati djelovanje komore i promijeniti percepciju komore od strane javnosti i dijela članova kao institucije koja je samoj sebi svrha, što smo više puta u proteklih mjeseci imali priliku za čuti te isto tako učiniti da ona bude u funkciji razvoja i dobrobiti gospodarstva i njegovih nositelja. Predviđa se da će se poboljšanjem usluga koje će komora pružati postići bolji rezultati, veće koristi za gospodarske subjekte odnosno članove komore, a što će u konačnici odraziti se i na prihodovnoj strani hrvatskog proračuna. Smatramo da se ovim zakonskim rješenjem približavamo postizanju takvog cilja i modelu poslovanja koji ujedno neće ugroziti opstojnost komorskog sustava. Neosporno je da HGK predstavlja jednu od najstarijih i najutjecajnijih organizacija koja je zagovarala model obveznog članstva propisanog zakonom jer je na taj način osiguravala svoju političku neutralnost i neovisnost kao i financijsku stabilnost. Međutim, hrvatski komorski sustav postavljen na ovaj način prije 30 godina izazvao je, kako sam naglasio na početku, negodovanje i nezadovoljstvo odnosno više nije bio održiv u postojećoj formi. Upravo zbog toga vjerujemo da ćemo ovim izmjenama koje donosi prijedlog zakona uspjeti vratiti povjerenje gospodarstvenika u komorski sustav i HGK kao instituciju koja će hrvatske gospodarstvenike podupirati i pratiti na putu njihovog razvoja i ekspanzije. Reformski procesi koji se vežu uz ovaj Prijedlog zakona o HGK nosi financijsko rasterećenje kako sam već naveo, ali isto tako i funkcionalnu i organizacijsku reorganizaciju rada HGK. Poštovane saborske zastupnice i zastupnici, nadam se da vam je ovaj Prijedlog zakona o HGK-u prihvatljiv i da ćete ga u svojim raspravama podržati i da ćemo u konačnici iz HS izaći s novim Zakonom o HGK-u koji će kako smo još jednom naglasili učiniti sve da HGK u hrvatskom gospodarstvu ima mjesto koje i zaslužuje. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama, ostanite ovdje jer ćete imati replike. Ali prije replika gospođa Marijana Puljak je tražila stanku. Izvolite.
Poštovani. Tražim stanku u ime kluba Centra i GLAS-a kako bi ne samo se konzultirali o ovom zakonu već i kako bi savjetovali ministru da povuče zakon iz rasprave, obzirom da nije poštovan čl. 11. Zakona o pravu na pristup informacijama koji kaže da javno savjetovanje mora trajati 30 dana, a ovaj zakon je naprasno povučen iz javne rasprave i javnog savjetovanje i savjetovanje koje bilo prvo određeno 15 dana skraćeno na pet dana. Time se nije dala prilika svim zainteresiranim stranama, svim onim poduzetnicima koji su evo i čekali taj zakon i imali primjedbe na ovaj prijedlog zakona da daju svoje primjedbe. Ima se dojam kad se osjetio ton primjedbi koje su početno pristigle da se osjetio i bijes poduzetnika i jednostavno to je savjetovanje prekinuto. Dakle, potpuno je nerazumljivo zašto se to napravilo, nije se poštovao zakon i evo predlažemo da ga povučete. Hvala.
Hvala i vama, naravno odobrava se stanka i na osnovi Članka 293b. nastavljamo sa raspravom. Replika sada, počinjemo sa replikama, prvi je gospodin Siniša Hajdaš Dončić.
Hvala lijepo. Poštovani ministre u svom ste izlaganju spomenuli da je svrha obveznog članstva bila da komora bude dalje od političkog utjecaja bilo od kojih političkih dionika u hrvatskom društvu. Dakle, to se u HGK-u definitivno nije događalo. Mislim da ovdje svi koji sjede više-manje znaju da ona je oduvijek bila pod patronatom HDZ-a od Vidoševića do Burilovića, ali nevezano uz to nego mene zanima nešto drugo. Dolazite iz akademske zajednice, zašto ste dozvolili dvije ću reći proceduralne velike greške u donošenju ovog zakona. Prva vam je ova što vam je Marijana spomenula, a to je skraćivanje ne razumijem zašto samog nazovimo to instituta javnog savjetovanja, a druga koja je možda još gora, ne znam da li je to netko primijetio dakle vi ćete raditi naknadu, naknadnu procjenu učinaka ovog zakona, dakle niste ih radili unaprijed, dakle što je vrlo opasno. Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa na opasci kako gospođi uvaženoj zastupnici Puljak, tako i vama gospodine zastupniče Hajdaš Dončić. Dakle, kraća javna rasprava po ovom zakonu uzrokovana je činjenicom da se Vlada RH odnosno Ministarstvo gospodarstva i održivog razvoja kao predlagatelja ovog zakonskog teksta obvezalo zaključkom Hrvatskog sabora od ranije, od ove godine da će ovaj zakonski prijedlog u saborskoj raspravi biti prije kraja zasjedanja odnosno ove ljetne stanke. Upravo je to razlog činjenici da smo morali skratiti proceduru javnog savjetovanja.
Gospodin Željko Pavić, izvolite replika, replika, molim. Izvolite.
Poštovani tajniče vjerojatno ste svjesni da se s ovim zakonom ne mijenja ništa, apsolutno ništa. Članarine koje ste rekli da ćete ukinuti niste ih ukinuli. Jel tako? Rekli ste, rekli ste u zakonu da članarine neće plaćati oni najsiromašniji odnosno oni najmanji korisnici, mikro i ovoga mali poduzetnici. Međutim, njihova članarina je bila 42 kune i njima se ne isplati da ne plaćaju tu članarinu. Ako oni ne plate članarinu vama i dalje ostaje odnosno komori i dalje ostaje 65% sredstava jer ovih 10 i 6,7% članica plaća članarinu iznosu od 35%. Znači velika većina članarine ostaje, ali niste govorili ništa o kvaliteti. Ne govorite o kvaliteti usluga, niste ovim zakonom prisili komoru da radi kvalitetnije da nudi nešto novo …/nerazumljivo/… bolje, tu je problem.
Izvolite odgovor.
Poštovani zastupniče Paviću ne mogu se složiti sa vašom uvodnom tezom budući je ovaj zakonski prijedlog jasno naglašava činjenicu ne obveze plaćanja članarina za preko 96% odnosno članica komore odnosno preko 133.000 pravnih subjekata. Činjenica da će HGK u narednom razdoblju kako ste i sami naveli u svom izlaganju ostati bez 35% prihoda od članarina sama po sebi je najjača pretpostavka za reorganizaciju rada HGK, daljnje smanjenje broja uposlenih, a u konačnici samim time i sve ostale racionalizacije u, povećanje efikasnosti njihovog djelovanja. To nije nešto što se propisuje zakonom, međutim jasno je naglašeno da će HGK u narednom razdoblju svoje izvore prihoda kao i do sada djelomično tražiti u apsorpciji europskih fondova, suradnji s gospodarstvom i u konačnici obavljanju javnih ovlasti za koje će biti plaćeni.
Gospođa Marijana Puljak, replika.
Poštovani ministre, vaš odgovor na to zašto je skraćeno javno savjetovanje je, a neću reći smiješan, ali zapravo skandalozan. Dakle, nije vam kriv zaključak sabora o tome kada treba zakon doći u javnu raspravu nego je krivo vaše ministarstvo koje nije na vrijeme pripremilo taj zakon. Dakle, ne možete poslati u saborsku proceduru nešto što nije odradilo prije toga procedure. Dakle, od toga procjene učinka propisa do evo javnog savjetovanja koje ste u početku definirali 15-tak dana do 17.7., a onda ste naprasno to brže bolje skratili je li kako bi ovo moglo, moglo doći u proceduru. Zapravo je zaista skandalozno i neprihvatljivo. A evo htjela sam još reći da u samom ovom obrazloženju zakona kažete i rekli ste to u uvodu, dakle vi sami priznajete da je komora trenutno neučinkovita, neefikasna, da [[Upadica: Hvala lijepa, hvala, vrijeme.]] je i samoj sebi svrha. Hvala.
Izvolite odgovor.
Dozvolite poštovana zastupnice Puljak da u nekoliko dijelova odgovorim na vaše replike. Dakle, prije svega činjenica da se nešto mijenja pretpostavlja i činjenicu da ne funkcionira optimalno. I prepoznali smo u konačnici činjenicu da HGK nije funkcionirala optimalno u proteklim godinama odnosno desetljećima. Što se tiče vaše opaske na konto javnog savjetovanja imajte na umu činjenicu da je ovo prvo čitanje Zakona o HGK, da ćemo drugo imati priliku vidjeti tijekom jeseni i da će svi oni koji su zainteresirani za rad HGK, komorskog sustava u Hrvatskoj imati priliku vrlo agilno odgovoriti svojim protuprijedlozima, kritikama bilo pozitivnim, bilo negativnim. Ukoliko je vaša jedina opaska na ovaj prijedlog zakona činjenica da je javno savjetovanje trajalo kratko odnosno kraće nego što je bilo izvorno proklamirano, mislim da smo sadržajno onda pogodili. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospodin Dario Hrebak.
Poštovani uvaženi ministre, nakon 30 godina dobili smo priliku konačno reformirati gospodarsku komoru s kojom očito nitko nije zadovoljan. E sad, možemo se baviti sad ovim administrativnim, tehničkim stvarima ili ćemo se baviti reformom komore. Čuo sam sad dosta kritika o tome kako nema u biti nikakve reforme, pa mene zanima imate li vi podatak koliko ljudi je već napustilo gospodarsku komoru samo zbog činjenice što kreće reforma i samo zbog toga što znaju da će biti prekobrojni u toj istoj gospodarskoj komori, moje informacije govore da je to preko 250 ljudi u zadnjih nekoliko godina, a posebno otkako smo krenuli sa najavama da će se gospodarska komora ići reformirati. Dakle, ipak dolazi do određene reforme, manje ljudi će raditi, morati raditi efikasnije i manje ljudi će se morati okrenuti prema tržištu jer neće imati jednostavno drugi način sredstava da bi opstali na tom istom tržištu. Hvala.
Fala. Odgovor izvolite.
Hvala vam lijepa g. zastupniče Hrebak. Složit ću se dijelom s vašim konstatacijama, manji broj zaposlenih će sigurno značiti racionalizaciju povećanja efikasnosti ukoliko se želi dostići određena razina usluga. Što se tiče odlazaka iz HGK treba imati na umu činjenicu da je HGK u razdoblju od 2015. odnosno '16. do danas o broju zaposlenih sa 560 se spustila na 384 osobe, to je zadnji podatak kojim raspolažem. To je samo po sebi značilo značajno umanjenje broja zaposlenih i racionalizaciju, međutim očito je da prostora ima još. Ja ću još jednom istaknuti činjenicu da je velik dio naših malih i mikro poduzetnika ovu članarinu 42 kune simbolički smatrao prevelikom, previsokom, prekomjernom, parafiskalnim nametom za koji nisu dobivali protuuslugu i upravo zbog toga smo ih te članarine odnosno njezina plaćanja oslobodili.
Fala. Gospodin Marko Pavić.
Poštovani ministre, pa ne razumijem tu tugu kod oporbe, nisu uspjeli u uništavanju institucije, sad se love na administraciju, na administrativne i tehničke stvari, očito da je prijedlog zakona njima kvalitetan i dobar. A dobar je jel daje kompromis, daje s jedne strane budućnost HGK tradicije 170.g., koja i daje i dosta kvalitetnih usluga i koja i želi i ono što smo i zadnji put raspravljali postati poput austrijske gospodarske komore. Druga stvar, možda objasnit kolegama iz oporbe da i u skupštini i u upravnom i nadzornom odboru sjede prvenstveno gospodarstvenici. Nije na saboru i vladi da njima nameće kolega Pavić bilo šta, na vladi je i saboru da regulira, a ovim zakonom ćemo regulirat 96% članova neće plaćat članarinu, a isto tako ovo što ste sami istaknuli već ova uprava je reducirala s gotovo sa 600 na 380 zaposlenih. Hvala.
Fala lijepa. Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče Paviću. Složit ću se sa vašim tezama. Dakle, nije na hrvatskoj vladi odnosno HS kao zakonodavcu da utječemo na proces izbora unutar HGK, na nama je da uredimo zakonski okvir, a HGK je kako sam i u uvodnom dijelu obraćanja naglasio, komora koja obuhvaća sve pravne subjekte u RH, samim time gospodarstvenici kao članovi komore imaju mogućnost da u okviru tijela komore promišljaju najbolja moguća rješenja, pa i za funkcioniranje komore u narednom razdoblju. Hvala lijepo.
Fala. Gđa. Jeckov.
Zahvaljujem. Poštovani g. ministre, šta će biti sa ovih 11 javnih ovlasti koje HGK ima poput izdavanja raznih potvrda, vođenja registra nekretnina ili stalnog arbitražnog sudišta, na koji način će se one dalje ove obaveze ispunjavati?
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepa poštovana zastupnice Jeckov na vašem pitanju. Dakle, HGK kako ste i sami rekli obavlja niz javnih ovlasti, držim da ih obavlja uspješno i u tom kontekstu funkcioniranje HGK ne treba biti dovedeno u pitanje. Ono o čemu se promišlja je zapravo još javnih ovlasti koje bi HGK u narednom razdoblju obavljala. Ona za to treba biti i financirana upravo od strane tijela državne uprave odnosno resora za koje se te javne ovlasti obavljaju. Hvala vam lijepo.
Gđa. Rada Borić.
Poštovani g. ministre također bojim se da je malo neuvjerljiva teza u prijedlogu zakona da modelom obveznog članstva HGK osigurava svoju političku neutralnost i neovisnost. Pa stvarno vas realnost demantira. Znamo i za g. Vidoševića i Burilovića kako su sjedili u prvim redovima ili tko je sve iz vladajućih sjedio s njima u prvim redovima, a da ne kažemo kolika je povezanost, kako je moguće da g. Vidošević pod teškim sumnjama od još 11. studenoga i '13., prošlo je 7.g. i 8 mjeseci i nema nikakvih podignutih optužbi, pa ne bih rekla da nam je komora politički neutralna i neovisna, a posebice da će to biti ukoliko će biti obvezno članstvo.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepa poštovana zastupnice Borić na vašem komentaru odnosno na replici. Dopustite da vas teorijski povežem samo s konceptom nekih drugih institucija. Njihova politička, najčešće osobna neovisnost postiže se financijskom neovisnošću, a financijska neovisnost se u pravilu postizala kod HGK upravo obveznim članstvom. Što se tiče osoba koje ste spomenuli odnosno bivših predsjednika komore nisam imao priliku upoznati g. Vidoševića, g. Burilovića znam kao predsjednika komore. Ja moram priznat da ne bih svodio raspravu na njih. Što se tiče imenovanja predsjednika ove komore, kao i bilo koje druge komore u Hrvatskoj ili bilo koje druge institucije iz sustava to imenovanje je jasno propisano Pravilnikom o izborima. Nemojte da počnem povlačiti paralele sa nekim imenovanjima u Gradu Zagrebu proteklih dana, to ne bi imalo smisla.
Gđa. Romana Nikolić.
Zahvaljujem potpredsjedniče sabora. Poštovani ministre, pozivate se na načelo solidarnosti, kao i na činjenicu da je dio europskih zemalja zadržao model obveznog članstva s kojima ne samo da se ne možemo mjeriti po ekonomskoj snazi i čak ni uređenju sustava potpore gospodarstvu, već isto tako ne želite uzeti vjerodostojan primjer naše susjedne Slovenije koja je uvela model dobrovoljnog članstva za sve ne samo za neke, a komora je ipak opstala bez ikakvih problema. Sustav funkcionira po načelu slobodne tržišne ekonomije i plaćanja cijene za zatraženu uslugu. Kolega Pavić je također istaknuo i rekao vam je da komora ostaje bez, rekli ste vi da komora ostaje bez 35% prihoda, ali kolega Pavić vam je rekao zbog čega neće ostati bez toga iznosa jednostavno zbog toga što se članarina, što se članarina oslobodila i za najmanje od onih od 42 kune.
Odgovor izvolite.
Ja vam se zahvaljujem poštovana zastupnice Nikolić na vašim tezama. Međutim, ta zadnja vam je potpuno pogrešna. Ukoliko oslobodite nekog članstva on je taj koji odlučuje hoće li plaćati članstvo ili neće. Dakle, mi smo ovim oslobođenjem plaćanja članstva oslobodili 30% sredstava kao parafiskalnog nameta koji su bili plaćeni HGK. Vi i gospodin Pavić promovirate krive teze koje nemaju nikakvo uporište u logici, ali dopustite da odgovorim na drugi dio vašeg pitanja. Mogli ste kao primjer uspješne komore uzeti austrijsku gospodarsku komoru koja je obvezna, a ne slovensku. GDP per capita u Austriji je nešto veći od onog u Sloveniji pa ste možda mogli ići u tom smjeru. Komorski sustav kao takav ima svoje prednosti, naravno da ima i svoje nedostatke. Možemo govoriti iz potpuno liberalne pozicije da bi svaki gospodarstvenik svoje mjesto pod suncem trebao tražiti potpuno samostalno liše bilo kakvog udruživanja. Međutim u malim otvorenim ekonomijama na globalnom tržištu to baš tako najuspješnije i ne ide. Hvala vam lijepa.
Gospođa Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani ministre, dakle nakon 30 godina dobivamo novi zakon o komori. Dakle, onaj stari je iz '91. godine bazični i bila je jedna izmjena. Ovaj zakon o komori koji je u raspravi je nekako isforsiran od vašeg koalicijskog partnera, ali o tom potom. Imamo ga tu gdje imamo. Mene zanima jedna stvar. Dakle, rasprava koja je imala na prijedlog Kluba MOST-a je između ostaloga se temeljila i na činjenici da probamo razmisliti da članstvo u HGK-u dakle nitko nije osporavao važnost HGK-a, ali da bude nekako fakultativno. Vi ste se i dalje odlučili za odredbu to je članak ako se ne varam 19., koji kaže da je članstvo u HGK-u i dalje obavezno. Zašto ste se odlučili za taj model obaveznog članstva? Zašto niste razmišljali da ipak probamo napraviti nakon 30 godina iskorak na koji su svi govorili da nam je potreban? Hvala lijepa.
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala lijepa gospođo Mrak Taritaš na vašoj replici. Dakle, da suprotno stavovima Kluba zastupnika MOST-a i njihovim prijedlozima odlučili smo se i dalje za obvezno članstvo u HGK jer mislimo da komorski sustav odnosno HGK kao institucija takvog prije svega, takve povijesti koja već desetljećima integrira gospodarstvenike u RH na jednom mjestu treba opstati i dalje. Negativne prije svega medijske okolnosti i zapravo jedna vrsta linča koja se stvorila oko pozicije HGK prije nekoliko mjeseci i u Hrvatskom saboru, a i šire nisu vodile za tim da bi HGK u slučaju fakultativnog članstva što ste vi i sami dali čini mi se promišljati da bi opstala. Upravo na ideji reforme, ideji pozitivne promjene mi gradimo i ovaj prijedlog zakona, ne na ideji rušenja institucija do čega bi možebitno u ovoj varijanti došlo.
Hvala. Gospodin Bošnjaković.
Hvala lijepo. Poštovani ministre, doista mislim da ovaj zakon je potreban u ovom trenutku jer sami ste rekli da je unazad nekoliko mjeseci zaista smo svjedoci svojevrsnog linča u odnosu na HGK i stvoren je jedan dojam u javnosti kao da je to zaista jedna parazitska organizacija koja ne radi ništa. Zato mislim da za drugo čitanje treba možda staviti i više podataka koliko toga je komora obavila zapravo u korist gospodarstvenika. Pri gospodarskoj komori djeluje stalno arbitražno sudište, djeluje centar za mirenje, to su zapravo važne stvari kojima bismo prevenirali onaj veliki broj postupaka koji se nalazi pred sudovima putem kojih bi zapravo razvijali i jedan, jednu novu kulturu komunikacije unutar gospodarskih subjekata gdje ne bi išli na sud nego bi stvari rješavali arbitražom, stvari bi rješavali na ovom centru za mirenje. Stoga nadam se da vodite računa da ovi manji prihodi koji će [[Upadica: Hvala.]] bit da neće utjecati na to.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepa poštovani zastupniče Bošnjakoviću na vašoj replici. Doista javne ovlasti koje HGK obavlja, dio njezinih aktivnosti mogu se okarakterizirati kao više nego uspješne i upravo na valu odnosno na platformi tih aktivnosti HGK u narednom razdoblju treba dalje uz nužne racionalizacije kako smo rekli i funkcionalnu reorganizaciju koji izostanak dijela prihoda, a govorili smo i o tome u narednom razdoblju nosi. Hvala vam lijepo.
Gospođa Marijana Petir.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre nitko ne dvoji da je reforma HGK potrebna. Na tom tragu je ovaj zakon koji danas predlažete u Hrvatskom saboru, a kojim doslovce 133.000 gospodarstvenika oslobađate članarine. Naravno da će to uzročno posljedično dovesti i do smanjenja prihoda od nekih 35% što će komoru usmjeriti i prema nekim drugim izvorima, možda jednoj snažnijoj komunikaciji i uspostavi veza sa samim gospodarstvenicima, ali i prema Europskim fondovima. Rekli ste da javne ovlasti neće doći u pitanje. No, znamo da komora osim javnih ovlasti sa Ministarstvom vanjskih poslova radi na gospodarskoj diplomaciji, na otvaranju prostora za naše gospodarstvenike u drugim državama, da ima svoja predstavništva, ali isto tako komora je u stvari posjednik jednog registra robne razmjene koju Hrvatska ima sa drugim državama. Zanima me hoće li se u tom smislu nešto mijenjati i hoće li ona sa ovim jednim novim pogledom i drugačijim sustavom komora moći nastaviti i sa tim aktivnostima koje je do sada radila.
Hvala. Odgovor izvolite.
Hvala lijepo poštovana zastupnice Petir. Prije svega i na ovom pojašnjenju doista čitavog niza dodatnih aktivnosti koja HGK uz svoje standardne obavlja i upravo mi tu vidimo snagu i važnost HGK, ne samo za dionike odnosno njezine članove već za cjelokupno hrvatsko gospodarstvo od statistike koju ste naveli preko gospodarske diplomacije koja je danas neizbježan alat u promoviranju prije svega robne razmjene odnosno izvoza jedne zemlje i njezine proizvodnje. Upravo tu vidimo jačanje HGK u narednom razdoblju posebice na onim tržištima koja su u fazi velike ekspanzije u proteklih 10-tak godina. Vjerujem da će i naredno razdoblje upravo donijeti u onom trenutku kad se HGK konsolidira novim okolnostima, a njezin iskorak i na nova tržišta. Hvala vam lijepo.
Gospođa Perić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre, pa ja bih htjela podsjetiti javnost da sada se postavlja pitanje zašto je članstvo obvezno. Članstvo je obvezno u većini europskih država i u Francuskoj i u Španjolskoj i u Njemačkoj, Austriji, Crnoj Gori itd., dakle mislim da to ne bi trebala biti prepreka i razlog zbog čega se ne bi podržao ovaj zakon. Mislim da će puno važnije biti da komora toliko ojača i da producira svoje usluge one koje može dati poduzetnicima na način kao što je i do sada radila, a to da i sufinancira izlaske na međunarodna sajmove i na domaće sajmove, a isto tako da im bude podrška u ostvarivanju određenih evo upravo aspekata otvaranju tržišta u drugim državama i u Europi uopće i u svijetu.
Hvala. Odgovor.
Hvala vam lijepa poštovana zastupnice Perić na vašoj replici. Stavljanje u omjer broja zemalja u kojima postoji obvezan sustav članarine i onih koji ne postoji držim potpuno deplasiranim. Svaka zemlja odnosno svaki sustav s obzirom na svoje funkcioniranje i svoj razvoj sigurno zaslužuje promišljanje i o jednoj i o drugoj varijanti. Ono što u Hrvatskoj definitivno možemo očekivati od HGK u narednom razdoblju i trebamo je da se tradicionalni alati od kojih ste vi neke i spomenuli poput financiranja izlazaka na sajmove odnosno sufinanciranja i promidžbe u inozemstvu, da se kombiniraju sa novim iskoracima HGK prije svega u njezinoj aktivnosti na privlačenju europskih sredstava. Naravno u suradnji s drugim institucijama u RH. To je iskorak koji i očekujemo i naravno u novim usluga HGK. Hvala vam lijepo.
Gospođa Maksimčuk.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre HGK je organizacija sa dugom 170-to godišnjom tradicijom, stručna je naravno i poslovna. Postojeći zakon je iz 1991. godine što zasigurno iziskuje promjene, ali i dopune. Zakoni se donose naravno i mijenjaju i svaki novi donosi nešto novo, kvalitetnije i suvremenije što će zasigurno donijeti i ovaj novi Zakon o gospodarskoj komori. Znamo da su organizacije HGK podijeljene teritorijalno na županijske komore, širok im je spektar djelovanja. Osobno sam na mom starom radnom mjestu imala odličnu suradnju sa mojom županijskom komorom na usklađivanju voznih redova što je zasigurno jedan veliki posao koji obavljaju komore. Sigurna sam i naravno da ćemo novim zakonom transformirati našu HGK, da će ona biti još efikasniji servis svim našim gospodarstvenicima. No, po vašem mišljenju koliko brzo se mogu transformirati naša HGK samim time i hrvatske i komore po županijama, proširiti svoju lepezu usluga i naravno biti funkcionalniji.
Hvala lijepo, oprostite, oprostite. Izvolite odgovoriti.
Hvala vam lijepa na vašoj replici poštovana zastupnice Maksimčuk. Transformacija je vrlo brza onda kada je potencirana izostankom financijskih sredstava. Budimo realni, činjenica da će HGK u narednom razdoblju izgubiti dio svojih prihoda koji su do sada bili neupitni sama po sebi je alarm da već sada prilikom predstavljanja ovog prijedloga zakona ljudi u HGK promišljaju kako i na koji način upravo o ovom smanjenju financijskih sredstava doskočiti, kako na razini županijskih tako i na razini gospodarskih komora, tako i na razini središnjice. Ta reorganizacija prije svega mora pretpostaviti i pretpostavljam da će pretpostaviti spajanje određenih funkcija na razini županijskih komora odnosno središnjice. Vidjet ćemo u kojem smjeru će to ići. Vjerujem da je taj iskorak moguće napraviti. Dijelom će se on osjetiti i u smanjenju broja ljudi i to je neupitno. Međutim, racionalizacija sama po sebi i nosi takve procese.
Gospodin Troskot.
Poštovani ministre, zbog čega diskriminacija srednjih i velikih poduzeća. Dakle, 17.-ti članak ovog vašeg prijedloga zakona kaže da će HGK da daje podršku internacionalizaciji te uključivanju u globalne lance vrijednosti. Pa je u Hrvatskoj, ako je to doista tako onda ću vas moliti da kažete hrvatskoj javnosti šta je to konkretno HGK učinila primjerice u spajanju One Equity Partners i ulaganju dakle u Infobip, što je konkretno napravila recimo u ulaganju …/Govornik govori stranim jezikom./… što je konkretno napravila za otvaranje novih tržišta ovim dvjema kompanijama primjerice u SAD-u i u Europi, dakle to je pitanje broj 1. A pitanje broj 2, zašto javnosti ne kažete da je zapravo članarina HGK zapravo porez jer recimo ove ostale koje će morati plaćat tipa 1.083, 3.973 kune ukoliko neko poduzeće to ne plati, Porezna uprava šalje rješenje da postoji porezni dug i da se tad poduzeće ne može prijaviti u [[Upadica: Hvala lijepa.]] dakle javnu nabavu. Evo ga, hvala lijepa.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa gospodine Troskot na vašoj replici. Ja ću pretpostaviti da vaše ekonomsko znanje seže toliko daleko da ste u stanju razlikovati članarinu u HGK od poreza koji su prema poreznom sustavu RH postoje u našoj zemlji. Pa onda taj drugi dio odgovora evo shvatite kao moj apel ukoliko niste, da to proučite, ekonomist ste završili ste Ekonomski fakultet ukoliko se ne varam. Što se tiče drugog dijela vašeg pitanja, funkcioniranje HGK odnosno komorskog sustava u Hrvatskoj na promociji hrvatskog gospodarstva, na asistenciji hrvatskom gospodarstvu u inozemstvu je nešto što se događa kontinuirano. Slučajevi koje ste spomenuli najprominentniji slučajevi u proteklih nekoliko godina siguran da su bili daleko ispred svog vremena u reakciji, govorim o dionicima u tim procesima i da nisu zahtjeva asistenciju HGK. Ukoliko ste to tražili kao odgovor ja vam ga dajem. Što se tiče HGK odnosno stavljanja [[Upadica: Hvala, hvala.]] u negativan položaj srednjih ili velikih, ne oni nisu stavljeni u negativan položaj.
Hvala gospodine ministre. Gospodin Bačić.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani ministre, smanjenje prihoda od 30% bilo kojoj organizaciji, tvrtci, poduzetniku je značajan zahvat i on će svakako podrazumijevat nekad novu prilagodbu, možda pružanje novih usluga HGK, korištenje i iznalaženje novih izvora financiranja jer činjenica je da je to ogromno smanjenje prihoda. I stoga ja podržavam upravo ovu intenciju koja je osmišljena Člankom 40. gdje se govori o naknadnoj procjeni učinka temeljem kojega bi se vršila evaluacija, valorizacija rada, rada komore nakon ovakvog novog zakona i nakon toga možda išlo u daljnja rasterećenja. Vidjet ćemo kako će se ove dvije godine koliko je predviđeno ovim člankom da ćemo vršiti tu procjenu učinka samoga zakona kako je i na koji način. Možda nakon 2 godine idemo u daljnju reformu, dalju reorganizaciju.
Hvala. Izvolite odgovor.
Poštovani zastupniče Bačiću, slažem se s vašim tezama i zapravo potrebno će biti vrijeme da se vidi koji su sve učinci koji proizlaze iz ovog novog modela funkcioniranja HGK samim, ne samo na komoru i njezino funkcioniranje već na čitavo gospodarstvo. Iskoristimo vrijeme, evaluirajmo te učinke i vjerujem da ćemo iz te evaluacije iznijeti, izaći sa određenim zaključcima za ubuduće. Hvala vam lijepa.
Gospođa Andreja Marić.
Hvala lijepa. Poštovani ministre zašto mislite da će se ovim zakonom promijeniti percepcija da se komora bavi sama sa sobom, da je sama sebi svrha kako navodite tu obrazloženju zakona, da nije u funkciji gospodarstvenika i članova, da se ne radi o političkom kadroviranju itd. Zbrzali ste donošenje zakona, vidjeli smo koliko se skratila javna rasprava. Puno je zamjerki na rad HGK, na komunikaciju s članovima, vodstvo odnosno broj trajanja mandata vodstvu se nije ograničio. Dakle, teško da ćete promijeniti i reformirati rad i ulogu komore. Ako se zakon donosi zbog percepcije, a ne zato da se HGK reformira, da bude funkcionalan i na pomoć gospodarstvenicima onda je stvarno pitanje što će ovaj zakon zaista dobroga donijeti gospodarstvenicima.
Izvolite odgovor.
Poštovana zastupnice Marić zahvaljujem se prije svega na vašoj replici. Teze koje ste iznijeli promovirane se u hrvatskoj javnosti u proteklih mjeseci više puta. Da, percepcija je jedan od razloga pristupa ovim promjenama. Percepcija javnosti odnosno dijela javnosti bila takva da mikro i mali poduzetnici, upravo ovi koji plaćaju članarinu 42 kune mjesečno ne dobivaju za tu svoju članarinu dovoljno od HGK odnosno ne dobivaju protuuslugu kakvu bi zaslužili, da HGK svojim dijapazonom usluga odnosno servisa njih nešto manje dotiče nego i srednje i velike koji se u pravilu ne žale na funkcioniranje HGK. I u tom kontekstu je upravo članarina za ovu prvu skupinu bila u našem fokusu u ovim izmjenama Zakona o HGK. Da li će se ta percepcija promijeniti ukoliko imate skupinu koja je cijelo vrijeme legirala ne plaćajmo više i ne želimo plaćati sad sa ne plaća [[Upadica: Vrijeme.]] sad ne plaća pa vjerujemo da hoće jer im HGK više sada ne bi trebao smetati.
Hvala. Gospođa Benčić.
Zahvaljujem se. Poštovani ministre evo zanima me kada pristupamo inače reformi institucija kao što je HGK koja ipak ima nekakvu sad 30 godina tradicije iza sebe u, od kad smo neovisna država, mislim da bi bilo dobro upravo zbog svih problema o kojima smo ovdje govorili, a to je i pitanje kvalitete usluga, ali i cijena onda tih usluga napraviti vanjsku evaluaciju takve institucije i na temelju zaključaka te evaluacije krenuti u pripremu novog zakona. Dakle, govorimo o tome da nije dovoljno samo pitanje, riješiti pitanje naknada i plaćanja HGK-u nego i tom da li njihove usluge zadovoljavaju potrebe naših poduzetnika. To nismo nikada evaluirali koliko je meni poznato ili ako je vama poznato možete nam ovdje iznijeti. Hvala vam.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepa poštovana zastupnice Benčić na vašoj replici. Temeljita evaluacija, sustavna evaluacija koja bi sigurno uzela neko vrijeme bila bi dio jednog procesa koji bi trajao neko dulje vrijeme. Još jednom ću naglasiti činjenicu da je zaključkom Hrvatskog sabora, hrvatska Vlada bila do ljetne stanke obvezna pustiti ovaj prijedlog zakona i predstaviti vam ga ovdje u Hrvatskom saboru. Što se tiče samog reformskog procesa, držim da je financijska racionalizacija odnosno smanjenje financija samo po sebi vrlo često, ako ne i u pravilu, ne znam za iznimke koje su išle u drugom smjeru, na najbolji mogući način da se procesi i dakle organizacijska i funkcionalna struktura neke institucije ili sustava protresu i na neki drugi način urede. I u ovom konkretnom slučaju vjerujem da će biti tako. Ukoliko ne bude, ukoliko buduće razdoblje pokaže da rezultati nisu optimalni, nema ni jednog jedinog razloga da ne pristupimo ponovno [[Upadica: Hvala.]] izmjenama i na taj način pokažemo smjer.
I posljednja replika gospođa Urša Raukar Gamulin.
Hvala gospodine predsjedavajući. Gospodine ministre portal Telegram je u veljači 2021. napravio istraživanje na uzorku od 500 poduzetnika iz raznih branši i poražavajući su rezultati. Bit ću vrlo kratka, 86% je protiv obaveznog članstva, 78% nije zadovoljno radom HGK, 60% gotovo je ocijenilo da uopće ne postoji zastupanje interesa članica pri donošenju izmjenama zakona, visoki postotak 60-70% je tvrdi da uopće ne postoji angažman HGK oko raznih njihovih potreba. Dakle, a vi ste skratili javnu raspravu na nekakvih 5-6 dana. Ne mislite li da je nakon 30 godina što nemamo novi Zakon o gospodarskoj komori osim što je trebalo poštivati zakon da je zaista bilo potrebno omogućiti široku i javnu i stručnu raspravu od 30 dana kako bi se doista donio [[Upadica: Vrijeme.]] jedan kvalitetan zakon u tom smislu promjene. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor. jedan kvalitetan zakon u tom smislu promjena. Hvala lijepo. Hvala lijepa. Odgovor.
Dozvolite poštovana zastupnice Raukar Gamulin da u dva dijela odgovor na vašu repliku. Dakle, prvo ću se referirati na zadnji dio. Dakle, ovaj Prijedlog zakona će u svom konačnom obliku pred Hrvatskim saborom biti negdje u rujnu odnosno listopadu mjesecu. Dakle, imamo tri mjeseca da hrvatska javnost zainteresirana na sve moguće načine promišlja ovaj Prijedlog zakona i u konačnici na njega se referira kako kroz saborske zastupnice i zastupnike iz pojedinih dijelova zemlje tako i kroz udruge raznog tipa. Ako me tražite da komentiram anketu koju je proveo jedan portal odnosno istraživanje rekli ste, molim vas nemojte to tražiti od mene, nemojte tražiti od mene jer ste se referirali na to u prvom dijelu vašeg izlaganja. Prvo što bih vas trebao pitati je li taj uzorak reprezentativan, a onda dalje. Ali evo dopustite da tu stanemo i vi i ja.
Gospodine ministre vi ste za sada relativno slobodni. Izvolite. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je gospodin Zvonimir Troskot koji će govoriti u ime Kluba zastupnika Mosta. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege i poštovani građani Republike Hrvatske koji nas pratite putem ekrana. Hrvatska gospodarska komora kako sama za sebe kaže na svojoj službenoj web. stranici samostalna je stručno-poslovna organizacija koja promiče, zastupa i usklađuje zajedničke interese svih svojih članica pred državnim i drugim tijelima u Hrvatskoj i u inozemstvu. Također ona bi trebala pronalaziti dakle, našim članicama inozemne partnere poduzetnicima koji žele izvozno se orijentirati te tako pomagati pri izlasku na strana tržišta. I postavlja se odmah pitanje ovdje. Ako je načelna uloga ove institucije tak pozitivna zašto većina njezinih prisilno učlanjenih članova čak i među srednjim i velikim poduzećima i dalje ne želi biti obvezna na to članstvo? Točka broj 1 koju bih ovdje danas raspraviti jest zbog čega diskriminacija velikih i srednjih poduzeća ukoliko ne žele biti u samom članstvu. Dakle, članak 17. kao što sam i postavio pitanje kaže da Hrvatska gospodarstva, članak 17. stavak 1. točka 1. da Hrvatska gospodarska komora daje podršku u internacionalizaciji te uključivanju u globalne lance vrijednosti. Pa ako je to stvarno doista tako, ministar je i sam odgovorio primjerice Gideon Brothers, Rimac automobili, NANOBIT, Infobip, Q agency, Microblink sve su to kompanije koje su prisutne preko 10 godina na hrvatskom tržištu, ali i ostale uspješne kompanije koje su se uspjele profilirati na stranim i najzahtjevnijim tržištima sa svojim znanjima i vještinama bez ikakvog posredstva same Hrvatske gospodarske komore. Dakle nisu našli to novo tržište. Dva nisu našli te fondove rizičnog kapitala koji bi zapravo dokapitalizirale te kompanije. Nisu išli na pregovore sa One Equity Partnerst, nisu išli razgovarati sa … [[govornik se ne razumije]] koji su onda uložili konzekventno, dakle Infobip i u Gideon Brothers. Ako po opsegu djelatnosti HGK-a dakle u članku 16. sve ove kompanije, ali i druge koje su se javljale dakle rade zapravo njihovi interni odjeli i ako nisu zadovoljni sa tom uslugom koju niti ne primaju, zbog čega bi onda plaćali dakle obveznu članarinu bez obzira što se prema sustavu dakle ovom novom Prijedlogu zakona nalaze u srednjem, u kategoriji srednjih i velikih poduzeća? Kaže ministar dakle da je to jednostavno tradicija od 170 godina. Jedan i drugi su se pozvali na to. Ima i drugih zemalja koje imaju dugoročnu tradiciju i dakle ovi prijedlozi ne rade na rušilačkim nekakvim postavkama i idejama, nego da se jednostavno pospješi poslovanje tako važne institucije unutar hrvatskog gospodarstva. Kako je to najbolje vidjeti? Pa kroz pokazatelje. Prvi je recimo robni izvoz kroz zaposlene. Dakle, Hrvatska gospodarska komora je tijekom 2020. godine uspjela smanjiti broj zaposlenih na 419. Dobro ali nedostatno. I uspjela je smanjiti troškove marketinga za 50%. Sada su na nekih 20 milijuna. Međutim, usporedbom 9 zemalja Europske unije Estonija, Slovenija, Austrija, Njemačka, Danska, Finska, Italija, Belgija i Francuska Hrvatska i dalje ima najgore pokazatelje u smislu izvoza po zaposlenom u Hrvatskoj gospodarskoj komori, gdje jedna Estonija stvara robni izvoz koji je jednak Hrvatskoj uz tri puta manje stanovnika i gdje estonska komora danas ima 30 zaposlenih u gospodarskoj komori za razliku od naše gdje je zaposleno 419 zaposlenih sa 31. 12. 2020. godine. Namjerno sam uzeo ove zemlje sve koje sam nabrojao jer su to i sustavi gdje je i obvezna i gdje je i dakle fakultativna dakle članarina. Drugi pokazatelj je recimo broj zaposlenih na milijun stanovnika. Dakle, kada govorimo o broju zaposlenih komore na milijun stanovnika onda možemo ustanoviti da Slovenija ima 55 koeficijent, Estonija 24 zaposlenih u komorama, a ostale zemlje Europske unije imaju Francuska 16 a Austrija 90. Hrvatska ima više nego Austrija. E sada upravo po tim pokazateljima zapravo se i nameće važan i najzanimljiviji zaključak u ovome svemu, a to je da najefikasnije komore su upravo one u malim državama poput Danske, Slovenije, Finske i Estonije u kojima članstvo u komorama nije obvezno, već je u potpunosti dobrovoljno za sve kategorije poduzeća. Idemo dalje. Efikasnost poslovanja komore primjerice otvoreni uredi koji koštaju na godišnjoj razini milijun eura odnosno 7 i pol milijuna kuna. Korupcija kao takva ovdje nije samo davanje mita. Korupcija u širem smislu te riječi zapravo zapravo se je zapravo mjera efikasnosti javnog sektora kao takvog koji se najbolje očituje u recimo određivanju načina zapošljavanja, otvaranju nepotrebnih agencija ili recimo otvaranje ureda HGK u zemljama u koje imamo svoje veleposlanstvo, pod broj jedan, i odjel koji se unutar tog gospodarstva bavi niti manje niti više sa gospodarskom diplomacijom. Dakle, opet nepotrebno zapošljavanje ili zapošljavanje bez rezultata koje nema evaluacije. U Šangaju imamo otvoren Ured HGH, dobro, ali u Kini imamo isto tako i svoje veleposlanstvo i ured koji se bavi sa gospodarskom diplomacijom koji jest kao takav odgovoran Upravi za gospodarske poslove i razvojnu suradnju pri Ministarstvu vanjskih poslova. Kad se usporedi izvoz predcovid, namjerno sam predcovid gledao, 2019. i '18., mi imamo pad u Kinu na drugo najveće tržište ili najveće tržište na svijetu od 20%. poduzetnici, ali svi do jednoga, bez obzira u kojoj kategoriji poduzeća se nalazi postavljaju pitanje, tko će biti odgovoran za pad tog izvoza od 20%, da li će to biti u ured u Šangaju jer je to zapravo i jedini zadatak koji trebaju raditi ili će to biti ured unutar samoga veleposlanstva u Kini koji bi to isto trebao radit? Ipak je taj šangerski ured na kraju dana i općenito promocija hrvatskog gospodarstva financirana iz obveznih članarina i tih velikih poduzeća koji to moraju plaćat od strane tih članova. I s obzirom da nije problem tu ured Šangaj kao takav već je rad, odgovornost za rezultat i rezultat kao takav. Da, studirao sam ekonomiju, da jesam i tu i vani i jasan mi je i porez i parafiskalni namet, ali nije očito ministru. Čl. 31. Zakon i namjerno sam postavio to pitanje, Zakon o gospodarskoj komori članarina se uplaćuje na račun komore po zakonu prijedlogu zakona koji mi danas ovdje iščitavamo, međutim, članarinu poduzetnik plaća na račun, ali kontrolu te naplate vrši i verificira Porezna uprava. Recimo da kao poduzetnik ne uplatim 1.083 kune kao u drugoj skupini poduzetništva ili 3.973 u trećoj skupini velikih poduzeća, poduzeće od Porezne uprave dobiva negativnu potvrdu da postoji porezni dug. Znači postoji potvrda gdje neplaćanjem članarine vama Porezna uprava izdaje rješenje da postoji porezni dug. I onda kakve veze ima članarina sa poreznim dugom? Pa svako postavlja, to sam i ja postavio pitanje pa je onda bilo dociranje. U svakom slučaju kada to poduzeće želi ući u proces javne nabave, poduzeće mora dostaviti potvrdu, nešto slično kao ovo cijepljenje danas od porezne kako nema dugo. Ukoliko poduzeće nije platilo članarinu, automatski je diskvalificirano kao što će biti i velika većina hrvatskog građanstva u javnom natječaju jer ima porezni dug prema HGK-u. Javne ovlasti, čl. 11. Prijedloga zakona o HGK govori da pri komori djeluju centri za mirenje stalno arbitrarno sudište i Sud časti i činjenica je da su na HGK prebačene određene javne ovlasti u vidu arbitražnog suda i centra za mirenje. No ta činjenica da zbog toga i te činjenice HGK kao takva ne može biti isključivi tržišni subjekt jednostavno ne pije vodu. Prvi razlog tome jest da HGK može funkcionirat bez ovih tijela koje sam naveo jer su si sami ukinuli ta tijela tijekom korone u 10. mjesecu 2020.g. i navodim g. Burilovića jer nije bilo financijskih sredstava jer su bili recimo Sud časti financijski kao takvi neodrživi. I upitno je koliko sami članovi komore javnih ovlasti traže od HGK kad se zna da u slučaju ozbiljnih nesporazuma ili problema među poduzećima postoji trgovačko pravo i trgovački sudovi. Taj argument Vlade toliko ne stoji da bi to značilo da svi onda trebaju biti članovi policijske, sudske ili učiteljske komore jer eto sudovi, policija i škola imaju javne ovlasti.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika bit će onaj SDP-a, a govorit će poštovani zastupnik Siniša Hajdaš Dončić. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege. Poštovani potpredsjedniče Sabora. Da komora zadnjih koliko je to 20-ak godina, 25 godina funkcionirala normalno i da zapravo nije bila pod pupoljcima HDZ-a koji su iz te komore stvorili instituciju koja ima javne ovlasti, ali koja je problematična mi danas možda uopće ovdje ne bi razgovarali jer ako gledamo suštinu udruživanja, spomenuo je to nešto g. Ćorić, dakle u ovom dijelu Europe je prisutan taj javnopravni model zapravo ovdje postoji obvezno članstvo i koje možda uopće ne bi bilo loše, malo vas iznenađujem, možda uopće ne bi bilo loše, ali opet zbog te vražje percepcije, a sve u Hrvatskoj nažalost u percepciji i uništavanju institucija se pokazalo da to nije dobro. I što sad mi zapravo danas imamo ovdje? Mi nemamo zakon koji suštinski pokušava reformirat jednu instituciju koja je nekakvoj hrvatskoj gospodarskoj baštini vrijedna, koja ima desetine vrijednih nekretnina po Hrvatskoj, koja ima i nekakvo ono da tako kažemo, povijesno-intelektualno nasljeđe koja bi mogla raditi puno bolje nego što radi. Ali neko je uništio, netko je stvorio tu percepciju u javnosti. I onda imamo 2020.-2021., dakle treći pokušaj da vas podsjetim, treći pokušaj reforme komore. Prvi je to sada možda sadašnji predstavnik HSLS-a sjeća bilo opet u vrijeme one Vlade SDP-a i HSLS-a 2007.-2008. ili nešto čak … s HDZ-om je već onda bila nebitno, znači gdje ste pokušali reformirati pa je došla kriza pa niste, pa niste, pa ste onda uhapsili Vidoševića pa se opet pokušala reformirat komora pa se nije reformirala. Evo sad ponovo vas i što radi vaš koalicijski partner hajmo nešto napraviti onako kao nešto radimo. Vi zapravo radite što? Ukidate jedan dio članarina, ništa drugo. Dakle, nema tu nekakve suštinske nemam pojma promjene, izmjene da će imati nekakve … da će komora nešto sada procjenjivati, da će sami poduzetnici reći ok nama je u redu ako idemo, nemam pojma u Moskvu na nekakav skup da smo povećali izvoz parketa, nebitno što sada pričam. Dakle, toga nema u tom zakonu. To vam je jednostavno administriranje i zadovoljavanje vjerojatno manjinskog koalicijskog partnera. Ja ponavljam dakle redefiniranje uloge komore da i čak ne treba biti niti obvezno članstvo na papiru da ili ne i o tome se može razgovarati, a to treba biti suštinski dokument koji je prošao široku javnu raspravu. Jer da vas podsjetim, podsjetit ću i gospodina Ćorića da moguće je javna rasprava prije drugog čitanja. O tome se jako, jako rijetko primjenjuje i do sada se primjenjivalo jako, jako rijetko. I onda imate još ovo što ja spominjem, to je netko spominjao. Pa da po nama treba imati nekakva procjena na učinke što će se dogoditi sa tim zakonom. Ovdje vam piše na prvoj stranici obrazloženja vam piše da će to raditi naknadno. Dakle, vi nešto radite a imate vremena. Imate vremena. Imali ste koliko? Tri mjeseca, četiri mjeseca kada smo o tome pričati. Imali ste vremena to pripremiti puno bolje i imati zapravo nekakvo suštinsko vrijeme za dobru transformaciju. Dakle iz toga da zaključim jer nema potrebe da trošim vrijeme vaše ili svoje, ni vaše. Dakle mi to nećemo podržati. Taj zakon sigurno nećemo podržati. Hvala vam lijepo.
Sljedeći Klub zastupnika bit će onaj Domovinskog pokreta, a govorit će poštovani zastupnik Daniel Spajić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Nedavno se ministar financija slavodobitno puku hrvatskom pohvalio kako će Hrvatska iduće godine naravno ako sve bude u redu sa turizmom rasti stopama od 5 do 6% godišnje. Ono što je propustio naglasiti jest činjenica kako je u 2020. pad hrvatskog BDP-a bio rekordan u Europskoj uniji, pa ćemo ovim rastom krajem 2022. jedva nadići BDP-e iz 2019. godine. Znači još tri izgubljene godine za gospodarski razvoj Hrvatske kao i onih proteklih 20-tak. Čak se u Vladinoj strategiji u uvodnom dijelu jasno navodi kako je Republika Hrvatska početkom stoljeća bila jedna od razvijenijih u srednjoj i istočnoj Europi dok se danas sa Bugarskom grčevito borimo za zadnje mjesto po gospodarskom razvoju. Jedan od krivaca za ovakve katastrofalne gospodarske trendove koji su se kasnije pretočili u još gore demografske trendove je Hrvatska gospodarska komora. Najveća šteta koju je HGK-a nanijela Hrvatskoj nije taj budžet kojeg su trošili kroz plaće, putovanja, korupciju i raznorazne bakanalije već propuštene prilike i doprinos kojeg je morala dati gospodarskom razvoju Hrvatske. Također HGK-a je služila vladajućima kao sredstvo dodatnog uništenja Republike Hrvatske jer su u HGK-a imali skloništa za uhljebljivanje svojih kadrova. Iz niza razloga situacija u HGK-a je neodrživa i treba ju hitno mijenjati kao što je navedeno u Prijedlogu zakona o HGK-a važeći zakon je na snazi ni više, ni manje već 30 godina što je dovoljan poticaj za hitnu i konkretnu izmjenu naslijeđenog sustava koji nikako nije prilagođen tekovinama modernog gospodarstva, a posebice Ustavom Republike Hrvatske članak 49. proklamiranim temeljima gospodarskog ustroja Republike Hrvatske, a to su poduzetnička i tržišna sloboda. Sam predlagatelj ovoga Zakona navodi da Hrvatska gospodarska komora zagovara model obveznog članstva, jer na taj način osigurava, pazite ovo, svoju političku neutralnost i neovisnost te da je analiza pokazala da članstvo u komori poduzetnicima osigurava korištenje niza usluga i ostvarenje ciljeva koje ne bi mogli ne bi mogli ostvariti samostalno bez institucionalne podrške komore, a koja se koristi načelu solidarnosti. I onda je došao svizac i zamotao je čokoladu u papir poslije ove rečenice. Činjenica jest da je aktualni predsjednik Hrvatske gospodarske komore ujedno i član aktualne vladajuće stranke te uz to i član nadzornog odbora INA-e, Podravke, Badela a što je informacija dostupna iz javnog registra. Zar sama činjenica da osoba ovlaštena za zastupanje Hrvatske gospodarske komore ima interes u spomenutim trgovačkim društvima ne dovodi u pitanje nespojivost s proklamiranom političkom neutralnošću i neovisnošću. Činjenica jest i da je glavni ekonomist Hrvatske gospodarske komore ujedno i posebni savjetnik predsjednika Vlade Republike Hrvatske za ekonomska pitanja bez radnog odnosa. Da li iz slijedom svega navedenoga zaista možemo govoriti o političkoj neutralnosti? Smatramo da su takve funkcije nespojive. Predlagatelj zakona navodi načelo solidarnosti i poziva se na činjenicu da je dio europskih zemalja zadržao model obveznog članstva. Jest ali samo 8 zemalja to su Austrija, Francuska, Grčka, Italija, Luxemburg, Nizozemska, Njemačka i Španjolska. Dakle, govorimo o samo 8 zemalja, a s kojima je gotovo nemoguće povlačiti bilo kakve paralele u smislu ekonomske snage i uređenja sustava potpore gospodarstvu. Međutim, nigdje se ne spominje da je nama u susjednoj Sloveniji uveden model dobrovoljnog članstva te da sustav funkcionira puno bolje, jer funkcionira upravo na načelu tržišne slobode, ekonomije i plaćanja cijene za zatraženu uslugu. Kada govorimo u solidarnosti nameće se pitanje pravednosti kriterija podjele gospodarskih subjekata u tri kategorije ovisno o njihovoj gospodarskoj snazi kao i pitanje ogromne razlike u propisanim iznosima obvezne članarine. Druga skupina članova ima matematički gledano 4 puta veću gospodarsku snagu od prve skupine. Međutim, plaća članarinu koja je 25 puta veća od članarine prve skupine. Tijekom rasprave o izmjeni Zakona čuli su se mnogi komentari usmjereni na plaćanje najniže članarine. Pa ne gospodo nije problem u plaćanju 42 kune mjesečno, već je problem u činjenici da za plaćeni iznos ti subjekti ne dobivaju proklamirani pristup informacijama i uslugama i upravo je to razlog inzistiranja na sustavu dobrovoljnosti članstva u komori. Kada se iznosu obvezne članarine dodaju ostali nameti zaista je upitno da li je cilj države stimuliranje gospodarstva i poduzetništva ili a priori diskriminacija? Osnovni razlog zagovaranja obveznog članstva navodi se u javnopravnoj prirodi komore. Stoga postavljamo pitanje. Da li je analiza poslovanja pokazala da komora zaista svojim postavljenim ciljevima i propisanim djelovanjem djeluju u javnopravnom interesu? Te da li je takvo djelovanje iznad pojedinačnih interesa pojedinih članova kao i na koji konkretan način se štite članovi? Predloženom izmjenom Zakona članak 39. koji je sadržan u prijelaznim i završnim odredbama određenoj kategoriji članstva 1. skupina ostavlja se rok od 30 dana od dana stupanja zakona na snagu u kojem se roku ti subjekti moraju izjasniti žele li koristiti mogućnost članstva bez plaćanja članarine. Nejasno je kome i u kojem obliku se moraju izjasniti te kako će postupati subjekti koji će se tek upisivati u sudski registar. Ukoliko iskoriste tu mogućnost članstva bez plaćanja članarine svako korištenje usluge će im se naplatiti po važećem cjeniku. Dakle, prema tim članovima će se postupati po načelu tržišne ekonomije te će se njihova prava i interesi štititi kada plate tu uslugu. Dakle komora neće postupati jednako prema svima, već će određenoj kategoriji članstva uvjetovati korištenje zakonom zajamčenih prava i usluga plaćanjem istih, a imajući na umu načelo da nepoznavanje propisa ne ispričava činjenica da nitko nije znao za taj 30-dnevni rok nikome neće pomoći. Osim toga bitno je upravo na ovom mjestu napomenuti da komora za naplaćene članarine ne izdaje račun. Predloženom izmjenom Zakona uvodi se vrlo malo promjene glede načina biranja tijela internog funkcioniranja. Komora i dalje ostaje zatvorena i netransparentna. Članovi Gospodarskog vijeća i članovi Skupštine se ne biraju, već se imenuju podobni kandidati koji potvrđuju svoje odluke bez pitanja. Upravo je na način kako se bira rukovodstvo HGK-a i kako se tom institucijom upravlja glavni razlog svih problema o kojima govorimo. Jedan od mogućih uzora nama puno bliži od i navedenih zemalja je što je rekao kolega Troskot to bi mogla biti Estonija čija je Gospodarska razvojna agencija jedan od ključnih razloga velikog gospodarskog rasta i skoka u konkurentnosti na 31. mjesto, dok je Hrvatska podsjećamo na 63. mjestu. Ta agencija ima budžet od 91 milijun eura. Ima predstavništvo u 17 zemalja te konkretne ciljeve čija se realizacija provjerava na kvartalnoj razini. Ciljevi su vezani uz rast gospodarstva u sljedećim područjima: gospodarski rast i rast inovativnosti, rast izvoza, rast stranih investicija u zemlji, privlačenje stranih talenata i rast turizma. U svakoj kategoriji zadaju se konkretni i mjerljivi ciljevi, a ciljeve realizira i nadzire uprava i nadzorni odbor koji su sastavljeni od poduzetnika i predstavnika vlasti. O dobrim svjetskim praksama možemo još dugo pričati, ali te se primjere ne želi razmotriti niti slijediti, jer HGK-a već dugi niz godina je bankomat i spremište za stranačke uhljebe. To je samo jedan ali vrlo značajan segment mozaika našeg ekonomskog nazadovanja. Domovinski pokret ne može podržati ovakav prijedlog izmjene Zakona jer on nije usmjeren k rješavanju stvarnih problema u HGK-a, niti mu je intencija od HGK-a stvoriti jedan od zamašnjaka gospodarskog razvoja Republike Hrvatske. Na ovaj način uz kozmetički alibi izmjene nužne za umirenje javnosti HGK-a će ostati na žalost ono što je i do sada bio. Kako se HGK-a zalaže za rad poduzetnika, kako štiti poduzetnike najbolje govori podatak da je Hrvatska država sa najvećim udjelom u BDP-u u Europi. To je samo u komunističkim zemljama. To više nema nigdje gdje je slobodno tržište. To sve pokazuje koliko nama vrijedi HGK-a. Hvala.
Sljedeći Klub zastupnika bit će onaj Centra i Glasa, a govorit će poštovana zastupnica Marijana Puljak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovani ministre, drage kolegice i kolege. Na prvom aktualnom prijepodnevu u ovom mandatu Sabora i mom prvom aktualnom prijepodnevu postavila sam sasvim pristojno pitanje predsjedniku Vlade kada će Vlada krenuti ukidati obavezno članstvo ili članarine Hrvatskoj gospodarskoj komori, Hrvatskoj obrtničkoj komori i turističkim zajednicama. Tada umjesto pristojnog odgovora hoćemo li ukinuti, nećemo ili ukinut ćemo tada i tada dakle dobila sam … [[ne razumije se]] napada predsjednika Vlade jer ga očito ova pitanja jako nerviraju. Dakle, jako ga nerviraju prijedlozi da neka od učmalih institucija u ovoj državi čiji se članovi pitaju čemu služi prijeđe na dobrovoljno članstvo. Dakle, ne da se institucija ukine, već da članstvo bude dobrovoljno. Ovdje ću ja sada o Gospodarskoj komori pročitati i iznijeti rezultate istraživanja koja su objavljena na jednom portalu o kojima je ministar ovdje rekao da su nereprezentativni ili je insinuirao da su možda nereprezentativni, a zapravo ih je radila Agencija koja se bavi istraživanjem tržišta na uzorku od 500 poduzetnika, članova Gospodarske komore iz različitih djelatnosti i kategorija, dakle na jednom reprezentativnom uzorku. I što rezultati kažu? Dakle, čak 82,4% je reklo da ne bi plaćali članarinu HGK-u u slučaju da se ukine obveza, a svega 17,6% bi članarinu nastavilo plaćati. Što se tiče ocjene kvalitete rada 77,4% ispitanih uopće nije zadovoljno ili nije zadovoljno radom HGK što navodi na zaključak da HGK nikako ne bi opstala u ovom obliku da nema obvezne članarine. Ovo je istraživanje bilo važno i zbog toga što pokazuje i ukazuje na ono na što upozoravamo već dugo da poduzetnici koji su članovi ove institucije i financiraju je nemaju osjećaj da ona ima koristi u poslovanju već služi samoj sebi, to smo već rekli nekoliko i bezbroj zapravo puta, dakle služi samoj sebi, stranci koja je na vlasti da zadrži moć i da ovu instituciju koristi za zapošljavanje podobnih na visoke funkcije i dobro plaćena radna mjesta. 86,8% oni koji plaćaju članarinu HGK smatra da članstvo ne bi trebalo biti obvezno i ovako visok postotak nezadovoljnih radom jedne institucije ni u kojem sustavu ili državi ne bi mogao biti toleriran, osim evo ako ta institucija ne služi vladajućima. Dakle, ključni nalazi istraživanja osnovni je problem nerazumijevanje uloge i usluga Gospodarske komore, angažman ne prepoznaje dvije trećine malih i srednjih poduzetnika, mali i srednji poduzetnici nemaju kontakt sa Gospodarskom komorom, čak 91% ne zna ima referenta kome da se obrate uopće u toj komori, 87% nitko iz HGK nikad nije kontaktirao, samo 7% malih i srednjih poduzetnika se ikad obratilo HGK. Razlog obraćanja je rješavanje hitnih problema koji nisu dio poslovne svakodnevnice, a gotovo nitko se ne obraća HGK radi unapređenja poslovanja. Iznos članarine se uopće ne percipira kao problem, već je ključan problem vrijednost usluga, dakle citat ispitanika evo kaže, „ako ne postoji odnos svaka cijena je previsoka“. Dakle, stvar nije 42 kune nego je li išta dobijete za te 42, tri kune. Dakle, da bi povećao vrijednost i opravdao svoju svrhu Gospodarska komora bi morala povećati poznatost usluga kroz interakciju s poduzetnicima, primarno poboljšati razumijevanje usluga poslovnih savjetovanja i zastupanja i prilagoditi usluge potrebama djelatnosti. Dakle, one optužbe koje smo iz oporbe dobivali da destruktivnim prijedlozima rušimo instituciju poput HGK evo u ovom istraživanju se pokazuje potpuno jasno da se ta institucija već urušila sama od sebe, urušila je zapravo stranka koja upravlja s njom svojim parapolitičkim utjecajem. Kad se govori o nekakvim o strateškom razvoju HGK 2017.-2022. koji još uvijek je li na snazi, vidljivo je iz te strategije dakle nisu ispunjeni nikakvi strateški ciljevi koji su postavljeni pred HGK. I Vlada je sama minimalizirala ulogu komore razvijajući niz paralelnih institucija koje su obavljale i preuzele ulogu komore npr. HAMAG-BRICRO-a. Da više od 51% korisnika usluga bilo koje kompanije ili ustanove smatra da od te kompanije ne dobiva nikakvu podršku ona bi na tržištu vrlo brzo propala. Takvi nezdravi subjekti propadaju svuda u svijetu osim u zemlji koja na umjetan način štiti i održava sustav u koji građani nemaju povjerenja. Evo ovdje smo sad ispred sebe dobili zakon koji evo kao što sam rekla i u traženju stanke i u replici, dakle nije slijedio zakonsku proceduru o javnom savjetovanju. Ministar kaže, pa žurili smo radi zaključka Sabora koji je kazao da zakon mora doći prije ljeta, eto kriv nam je zaključak Sabora zašto smo požurili i skratili javno savjetovanje. Dakle nije kriv ministre zaključak Sabora nego krivi vi i vaše ministarstvo što niste počeli na vrijeme. Dakle, dobili smo zakon koji ima evo kad prebrojite svega nekih 12 stranica, od tih 12 stranica gotovo 10, 11 isto kao u prethodnom zakonu. Znači četiri mjeseca je trebalo ministarstvu da napiše zakon sa jednom novom jednom stranicom teksta, dakle četiri mjeseca. Kažem, evo po Zakonu na pristup informacijama čl. 11. javno savjetovanje mora trajati 30 dana, mi smo dobili pet dana, a u tih pet dana dva čovjeka su uspjela nekih 25 primjedbi dati i kad se vidjelo valjda kako idu u kojem smjeru idu te primjedbe, niti jedna nije prihvaćena, neke su primljene na znanje, evo reklo se ajmo to skratiti na pet dana i evo zaustavit ćemo sve te primjedbe. Drugo, dakle ovo prvo čitanje zapravo je potpuno nerazumljivo i podložno raznim tumačenjima. Evo ja sam se u čitanju samog zakona konzultirala s raznim ljudima, ne znam troje, četvero ljudi daju tri, četiri tumačenja u kojem smjeru ovaj zakon ide. Dakle, tko je odgovoran za ukidanje članarine jel to Skupština HGK ili ovaj zakon propisuje ukidanje? Dakle, nije jasan onaj članak čini mi se 30., 31., 32. nekako se pozivaju se jedan na drugi i nije sasvim jasno ko tu koga zapravo koje su ovlasti čije, dakle može li skupština odlučiti da ukine Skupština HGK odlučiti da ukine članarinu? Zašto se ne ukida članarina svima? Osim toga u čl. 39. članovi moraju podnijeti zahtjev za oslobađanjem članarine 30 dana od donošenja ovog zakona. Dakle jel to obaveza svih ili je samo do kraja ove godine? Hoće li se onda oni trajno osloboditi? Što ako promaše taj rok? Što ako se pojave novi pravni subjekti što je s njima, moraju li oni svaki put podnosit zahtjev za ukidanjem članarine? Dakle, to su stvari koje su nejasne iz ovog prijedloga zakona i kažem evo sa svim ljudima s kojim sam se konzultirala svako od njih ima neko svoje tumačenje toga. Dakle, to bi trebalo svakako pojasniti. Ono što želim reći na kraju, dakle zalažemo se za ukidanje obaveznog članstva ne članarine nego članstva u HGK. Prema tome bi zapravo jedan jedini amandman ili prijedlog kojega treba ovdje za promjenu implementirati da u članku 4. ovo članstvo koje se u članku 4. definira kao obvezno kaže evo: „Članstvo u komori je obavezno za sve pravne osobe“ da zapravo treba promijeniti da je članstvo dobrovoljno za sve pravne osobe. Dakle onaj tko želi koristiti usluge Hrvatske gospodarske komore slobodan je prijaviti se u njeno članstvo i onda plaćati i koristiti sve usluge u punoj mjeri. Dakle evo za kraj ovakav Prijedlog zakona sigurno nećemo podržati ne samo radi formalnih razloga kako je netko htio ovdje imputirati da su formalni razlozi sada važni. Važni su. Dakle, nije omogućeno svim onim zainteresiranim stranama koje žele dati primjedbe na ovaj zakon nije im to omogućeno. Ali i ovaj Prijedlog zakona je kažem dosta nejasan, podložan različitim tumačenjima, a i ono za što se zalažemo je ukidanje obaveznog članstva u samoj komori. Evo hvala.
Sljedeći Klub zastupnika bit će onaj SDSS-a, a govorit će poštovana zastupnica Dragana Jeckov. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine ministre sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Čitajući ovaj Prijedlog zakona o Hrvatskoj gospodarskoj komori vratile su mi se nemile scene od zimus sa rušenjem kvoruma i medijskim prepucavanjima koja su okončana usvajanjem zaključka, kojim je zadužena Vlada odnosno Ministarstvo da u roku od 6 mjeseci predloži Saboru reformu sustava Hrvatske gospodarske komore. Najspornija stvar tih dana nije bilo visina obvezne članarine od 42 kune mjesečno, već pitanje što se za taj iznos konkretno dobija od HGK-a i je li ona postala sama sebi svrha. Zajednički zaključak svakako je bio da Hrvatska gospodarska komora može bolje raditi, da može biti korisnija, bolja i dostupnija gospodarskim subjektima, a da su ove 42 kune mjesečno u doba teških gospodarskih uvjeta samo okidač za promjene. Nije ovo prvi put da se o obaveznoj članarini u Hrvatskoj gospodarskoj komori govori. Neke političke ideje su se rađale i ranije i 2008. godine se vrlo ozbiljno o tome govorilo da bi se, ali onda se dogodila ekonomska kriza i recesija i nekako je ta tema stavljena u zapećak. Tako da je danas nakon 30 godina pred nama novi prijedlog o Hrvatskoj gospodarskoj komori i nije na odmet spomenuti da se naš zakonodavac prije 30 godina odlučio na tzv. javnopravni kontinentalni model koji svoje korijene vuče još iz srednjovjekovnih cehovnih udruženja i ovakav komorski model obilježava obveznost članstva i reguliranje rada komore na razini nacionalnog zakonodavstva i to je zapravo ovaj model je najkarakterističniji za prostor kontinentalne Europe. Čak 9 zemalja Europske unije ima obavezno članstvo u gospodarskim komorama. Čini mi se da je netko od kolega već sve ih pobrojao. Neke od tih zemalja su najvažniji trgovinski partneri Hrvatske u izvozu. Čak 6 ima obvezno članstvo u gospodarskim komorama. U slučaju izglasavanja ovog Prijedloga zakona svrstat ćemo se u taj svojevrsni kombinirani model odnosno kombinaciju javnopravnog kontinentalnog modela i privatnopravnog anglosaksonskog modela jer su u tom slučaju komore dakle ustanovljene nacionalnim zakonodavstvom iako djeluju po modelu dobrovoljnog članstva. Kao što smo čuli Vlada se obvezala da će do 15. 07. dostaviti Prijedlog zakona koji ima za cilj osigurati reformu Hrvatske gospodarske komore u funkcionalnom i materijalnom smislu te daljnje rasterećenje hrvatskih gospodarstvenika i osnaživanje njihovog tržišnog položaja. Najvažnije novine koje donosi predloženi zakon tiču se primjene modela utvrđivanja članarine prema kojem su članovi razvrstani u tri grupe. O tome je naravno sve što se trebalo reći rekao gospodin ministar. Tako po ovom novom Prijedlogu zakona članovi komore iz 1. grupe neće imati obvezu plaćanja članarine, ali će posebne usluge i proizvode HGK-u plaćati po cjeniku posebnih usluga i proizvoda. Samo je ostalo nejasno i ne navodi se koji bi to usluge bile i koje bi zapravo trebala ponuditi u toj prijelaznoj godini dana nakon donošenja Zakona. Prva grupa članova do sada je plaćala članarinu u visini od 42 kune mjesečno za što je imala pravo na neograničeno korištenje većine usluge: baze podataka, pravnih informacija, logističke, lobističke, marketinške usluge, traženje partnera na inozemnim tržištima, organizaciju poslovnih susreta, konzultantske usluge i dr. Treba reći da je u proteklom periodu značajan dio članica HGK-a bio oslobođen plaćanja članarine. U tom su prednjačile novoosnovane tvrtke kojih je lani bilo 32 hiljade 264, dok je dodatnih više od 22 hiljade članica oslobođeno članarine u sklopu mjera za ublažavanje štete nastalih uslijed pandemije korona virusa. Privremeno je naravno obustavljeno plaćanje članarina za poslovne subjekte sa sjedištem na području pogođenim potresima kojima je zbog posljedica potresa onemogućeno redovno poslovanje što je također potpuno razumljivo. Međutim, članovi 2. i 3. grupe ostaju u režimu obveznog plaćanja članarine pri čemu visinu članarine za svaku pojedinu grupu članova određuje svake godine Skupština Hrvatske gospodarske komore posebnom odlukom, dok su do sada plaćali hiljadu 83 kune ili 3 hiljade 973 kune mjesečno. Ono od čega strahujem je činjenica da oslobođenje od plaćanja obveze plaćanja članarine u iznosu od 42 kune odnosno 500-njak kuna godišnje za mikro i male poduzetnike neće imati prevelik pozitivan utjecaj na njihovo poslovanje i time sigurno neće postati konkurentniji jer taj iznos ni do sad nije predstavljao neko značajno opterećenje. Ovim zakonom također ukinuli bismo obvezno plaćanje članarine, ali ostaje mogućnost dobrovoljnog plaća i plaćanja po cjeniku posebnih usluga i proizvoda, pa mi se nameće pitanje koliko će te usluge koštati i koliko će više koštati od prosječne 42 kune odnosno hoće li ih se sada moći priuštiti mikro i mali poduzetnici? Kad bi svoje prihode HGK ostvarila na tržištu u punom smislu riječi onda bi i usluge koje pruža morale biti po tržišnim cijenama, a samim tim bi postale nedostupne mnogima koji ih danas možda i koriste. Možda treba vidjeti kakve su posljedice izazvale ukidanje obveznih članstava u nekim susjednim državama. Tako imamo primjere zemalja u kojima se obvezno članstvo u gospodarskoj komori ukinuli, a s obzirom na brojne negativne posljedice koje je ta odluka imala za gospodarstvo obavezno članstvo je vraćeno kako bi se pružila jača podrška gospodarstvenicima. Sve u svemu HGK je morala doživjeti reformu, ali je pitanje je li problem bila samo obvezna članarina. 30 godina je dovoljno dug period da procijenimo je li nešto dobro ili nije, je li funkcionalno ili nije. Ove promjene moraju razbuditi vodstvo HGK i pozicionirati je na mjesto vodećeg servisa za poduzetnike u svakom smislu jer će sad HGK na neki način se boriti za poduzetnike na tržištu u isto vrijeme cjenovno biti prihvatljiv poduzetnicima. Hvala.
Sljedeći klub zastupnika biti će onaj HSLS-a i Reformista, a govorit će poštovani zastupnik Dario Hrebak. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani uvaženi ministre, kolegice i kolege zastupnici. HGK je jedna od najstarijih institucija Hrvatske države, čuli smo 180 godina stara, zadnjih 30 godina mnogobrojne afere su se vezale za HGK i ona je hrvatskoj javnosti predstavljala simbol uhljebništva, nerada, nepotizma, a bila je nažalost i sad predmetom istraživanja raznih institucija. Svih tih 30 godina od komore su većina poduzetnika imala malu ili nikakvu korist, a svi su morali plaćati članarinu. Godinama su vladajuće i lijeve i desne vlade obećavale reformu i ništa. Ono što je ključno da danas možemo na to utjecati i da je reforma upravo na saborskim klupama pred nama. Danas ćemo raspravljati o prvom čitanju ovog zakona i znam da stvari vrlo vjerojatno neće biti savršene, kao što smo mogli čuti kroz raspravu do sada i da se zakon sigurno može dodatno još poboljšati, što ćemo vrlo vjerojatno svi učiniti kroz javnu raspravu, kroz upravo ovdje raspravu u HS-u i svjestan sam, a i sam ću osobno slušati sve dobre prijedloge i pokušati dati neki svoj doprinos kao saborski zastupnik da se još bolji zakon nađe na čitanju u rujnu. Tema ukidanja obveznog plaćanja članarina uvijek je i uoči svakih izbora bila tema koja se nudila na političkim menijima mnogih stranaka, al se nikada ništa nije dogodilo po pitanju same reforme i promjene zakona. Naglašavam da HSLS nikad nije bio za ukidanje ove institucije, ali smo zadnjih barem 20 godina inzistirali na temeljitoj reformi i ukidanju obvezne članarine. Kada smo u HS-u prije nekoliko mjeseci zajedno s našim partnerima pokrenuli inicijativu oko reforme komore učinili smo to zbog iskrene želje da se komora nakon 30 godina konačno reformira i nismo htjeli podlegnuti političkom populizmu stranaka kojima je ova tema isključivo služila za hvatanje političkih poena. Dokaz da sam ja danas u pravu je da tih predstavnika koji su tada i mene osobno vrijeđali danas ih nema, toliko o tome koliko je njima tada bila važna reforma HGK kad danas kad je ovaj zakon na snazi nisu došli ovdje u HS barem izraziti neslaganje s ovim prijedlogom zakona, nije ih bilo briga. Nit ih je bilo briga tad, nit ih je briga danas, ali su zato znali tad koristiti to za hvatanje svojih uobičajenih populističkih poena. Čujem danas zamjerka je i kolege Hajdaš Dončića i još nekih drugih kolega vezano za administriranje, vezano za javno savjetovanje zašto smo to do 15.7., zašto se to nije napravilo još već u savjetovanju, ali gospodo licemjeri nije vam problem to da smo tad prije tri mjeseca trebali cijeli zakon promijeniti u jednom danu, jednom rečenicom bez ikakvog savjetovanja. Toliko o demokraciji i demokratskim procesima i postupcima. Dakle, u jednom danu smo trebali kompletno sve promijeniti, a zašto sad ne govorite zašto tad nije bilo javnih savjetovanja? Nakon 30 godina danas imamo priliku kompletno reformirati HGK. Rekao je jedan kolega, nema ništa o kvaliteti i unapređivanju funkcije, pa zar bi se kvaliteta zakonom trebala postizati? Kvaliteta se može postići na onaj način da HGK reformirate, da im kažete imate toliko novca, 35% sredstava je manje dakle morat ćete rezati sami sebe, morat ćete biti bolji, brži, efikasniji, digitaliziraniji inače nema para, inače nećete moći opstati kao što ne mogu opstati možda ni neke firme, dakle morat ćete dijeliti sudbinu onih za koje bi se trebali brinuti i to je sasvim u redu. Danas imamo kažem zakonski prijedlog, prije nekoliko mjeseci osobno sam bio verbalno izvrijeđan od istih tih kolega iz oporbe, …/Govornik se ne razumije. vidim danas ih nemamo, samo zbog toga što smo kao stranka htjeli zajedno sa svojim partnerima sjesti mirno, trezveno razgovarati i usuglasiti se da nakon 30 godina trebamo ići u ovu reformu. Mnogi znaju rušiti pogotovo kada su u oporbi jer nemaju nikakve odgovornosti, no graditi društvo u liberalnoj demokraciji nije lako, često je to mukotrpno, nailazi na nerazumijevanje okoline, ali od građenja društva i njegovih institucija HSLS sigurno nikad neće odustati. Nama cilj nije nikad bio rušenje HGK i danas nam je cilj reforma HGK. Nažalost u javnoj saborskoj raspravi kako sam već kazao moglo se čuti mnogo jeftinog i neracionalnog populizma, a vidjeti malo odgovornog pristupa. I volio bih da i danas u raspravi puno više se baziramo ne na hvatanju nekih političkih poena nego da se stvarno uhvatimo u koštac i da HGK nakon 30 godina doslovce promijenimo. Jedna od točaka kritika tiče se obveznog članstva u komori, u tom smislu valja kao prvo istaknuti da HGK na temelju ovoga, ali i niza drugih posebnih zakona obavlja brojne javne zadaće i ovlasti, što smo već i čuli, te ima status predstavnika interesa svojih članica pri državnim i drugim tijelima u tuzemstvu i inozemstvu. Danas je pred nama zakon kojim se nakon 30 godina pričanja konkretno reformira HGK i ukida obveza plaćanja članarine za 96% poduzetnika u RH, 96%. Neko će reć, ali zašto nije 100%? Ne znam, nakon 30 godina kao liberal, kao osoba kojoj je stalo do donošenja ovog zakona zadovoljan sam sa 96% jer nikada nećemo moći postići takav konsenzus da svi apsolutno budemo zadovoljni. Mi imamo koalicijske partnere koji se sastoji i od HDZ-a i od klub manjina, i od reformista, i od HNS-a i od drugih stranaka i svi zajedno samo se dogovorili zajednički dakle kompromisom da je ovo jedino racionalno zdravorazumsko rješenje i neće nikada ako se doista želi nešto reformirati i ako se doista želi nešto postići nikada nećemo svi biti zadovoljni, ali ključno je da nakon 30 godina neko se pozabavi i sva ovom problematikom. I zato sam ponosan da ono što je HSLS tražio ono što smo razgovarali sa našim koalicijskim partnerima na čemu smo inzistirali da ćemo to na kraju i isporučiti svojim biračima. Nekome se to ne sviđa, nekome se ne sviđa ovaj pragmatični model, ali osobno sam takav političar da mi je uvijek svakog dana na meniju ono što se treba složiti da se to i napravi, a ne da se samo priča, filozofira, da godine prolaze i da se ništa na kraju krajeva ne dogodi. Naravno, bit će uvijek onih koji kritiziraju, bit će onih koji će u vijek reći kad nešto nije pozlaćeno zašto nije posrebreno, ali takvi će uvijek biti protiv svega, takvi ne grade društvo, takvi ga uvijek rastaču. Istina uvijek dođe na vidjelo, sada vidimo kako se stvari mijenjaju, prije tri mjeseca bio sam praktički osobno razapet na križ, vidjeli smo kako je to teško kada se preuzme vlast i odgovornost, s tim nemamo problema u HSLS-u, ali kada se stvari u kampanji obećavaju to je uvijek lako, međutim promijeniti nešto nije tako jednostavno. U svakom slučaju HGK će se reformirati, unaprijediti kao institucija i tako poboljšana će sigurno biti od koristi svojim članicama, morat će se okrenuti tržištu to je neminovno, nakon ukidanja obveznog plaćanja članarine, ali to i treba biti, treba dijeliti sudbinu sa svima onima koje zastupa, sa svojim poduzetnicima, morat će se više upravo baviti njima, morat će se baviti svojim članicama ili će ih njihovi članovi, dakle poduzetnici kazniti za to. Ovaj zakon će dobiti našu podršku, glasat ćemo za njega jel ponavljam, njime se ukida obvezno plaćanje članarine za 96% poduzetnika u Hrvatskoj. Hvala.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj zeleno-lijevog bloka, a govorit će poštovana zastupnica Rada Borić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući. Kolegice i kolege. 10.814 dana ili 29 godina 7 mjeseci i 9 dana prošlo je od kada je Sabor RH donio na sjednicama Vijeća udruženoga rada, Vijeća općina i Društvenopolitičkog vijeća 4. prosinca '91. Zakon o HGK. Stoga je velika odgovornost i Vlade i Sabora i vladajuće koalicije i koalicija u proteklih 30 godina prema dosadašnjim ishodima takvog 30 godina zacementiranog zakona, kao dakako i prema odgovoru na pitanje da li sada uvodimo tek određene promjene u sustavu citat „kako u prijedlogu navodi Vlada ili doista je vrijeme za dubinske promjene u djelovanju HGK“. Čini se bez obzira što je drugačije to htio pokazati g. Hrebak da ćemo ponovo dobiti tek kozmetičku promjenu jer se Vlada poziva samo na dva cilja, po Vladi prvi cilj donošenja ovoga zakona je citat „prilagođavanje novim trendovima u gospodarstvu“, sa drugi cilj citat „usklađivanje izričaja terminologije sukladno nomotehničkim smjernicama“. Kako neambiciozna ako hoćete osim što je formalno čak je i samo optužujuće. Po ovom zakonskom prijedlogu Vlada priznaje da nove trendove u gospodarstvu i novu terminologiju jedva poznaje i ništa drugo u tom dugom periodu od 30 godina da se nije bilo vrijedno mijenjati. Još jednom moram reći da upravo i neuvjerljiva teza Vlade iz njenog prijedloga da modelom obveznog članstva HGK osigurava svoju političku neutralnost i neovisnost. Pa stvarno, šalite se. Realnost to demantira i svjedočili smo ko god je ikada gledao i g. Vidošević i g. Burilović na svim kongresima stranke su sjedili uvijek u prvome redu, a dakako i vidjeli smo kako neki procesu traju prema g. Vidoševiću. Ali ta vladina samohvala o uspjesima HGK izgleda doista kao uvreda svima koji su 30 godina uredno plaćali komorski doprinos i dok se ta samohvala nastavlja riječima, citiram, analize su pokazale da članstvo u komori poduzetnicima osigurava korištenje niza usluga i ostvarivanje ciljeva koje ne bi mogli ostvariti samostalno bez institucionalne podrške komore. Ovdje ministar se usudio govoriti da kakva su to je li istraživanja, a ovdje se lijepo Vlada govori analize su pokazale, pa koje to analize. Koje istraživanje možete pokazati, kolegica Raukar je rekla, ali je kolegica Puljak kasnije dodala to što je Telegram napravio istraživanje kao časopis on ga nije radio kao novinar i novinarsko istraživanje. To je radila agencija, kolegica Puljak mi rekla pa provjerite, agencija Masmi Adriatica, dakle netko tko se godinama bavi upravo istraživanjem tržišta. I tih 500 poduzetnika pa dođite kao Vlada i recite koju analizu je sama komora radila i evaluaciju svojih vlastitih usluga i zadovoljstvo članova komore uslugama koje komora, koje komora daje. Kolegice su već i ovdje i navele što vam znači ako vam 86,8% poduzetnika je protiv obaveznog članstva. Da, dat ćemo sada da i 96% ga ne mora platiti, ali činjenica da su plaćali i činjenica da su oni protiv toga i to nije naša velikodušna odluka ovdje, nego je valjda rezultat toga da je ipak netko svjestan što znači takvo nezadovoljstvo. Ako ogroman postotak poduzetnika od 54 do 93% tvrde da ne postoji angažman HGK oko, reći ću vam čega, pa to bi trebala biti reforma komore, olakšavanja pristupa financiranju kroz edukacije i individualne konzultacije, lobiranje i pružanje potpore pri izlasku na nova tržišta, poticanje istraživanja, razvoj inovacija, osnivanja novih i transformacija postojećih poduzeća. Reći ćete to nije u ingerenciji komore, pa želite nešto modernizirati u 30 godina. Pa kažu poticanje razvoja tehnološke infrastrukture i bolja informatizacija gospodarstva. Pa npr. da, gospodarska komora bi mogla biti to srce koje bi informatiziralo naše gospodarstvo ako već ne znam tko nam informatizira naše pravosuđe. 87 poduzetnika tvrdi da ih nitko, to je navela i kolegica Puljak nikada nije kontaktirao u posljednje godinu dana vezano je naravno uz istraživanje i 93 je reklo da nikada znajući kako ništa ne mogu dobiti u komori nisu tu komoru ni molili za pomoć. Dakako za informacije smo uvijek je li jedna i druga strana su odgovorne i ne tražiti pomoć netko bi rekao pa sami su krivi što nisu pitali komoru, pa koja su iskustva neki drugi imali ako su rezultati s obje strane jednaki. A evo što kaže Vlada u svom prijedlogu zakona. Veli iz navedenoga je razvidno da je komora razvijanjem svojih djelatnosti i osmišljavanjem usluga i proizvoda u proteklom vremenu postala ozbiljan partner svim članovima i da je kao takva spremna davati podršku poduzetnicima u njihovom rastu i pozicioniranju na tržištu. Iza komore stoje brojni uspjesi. To je citat. Sve ovo gore što su bile sugestije što im treba od poticanja istraživanja da podrške u razvoju tehnološke infrastrukture usudi se Vlada reći da je iz navedenog razvidno da je komora razvijala djelatnosti, osmišljavala usluge i proizvode u proteklom vremenu. Pa da je u tom proteklom vremenu ih razvijala pa sigurno ne bi toliki postotak pa na kraju i mi se ipak odlučili da neće za sve biti obavezna, obavezni komorski namet. U redu i mi se slažemo i mi smo za jačanje institucija, ali ovo bi treba biti tek prvi korak da se započne dubinska reforma, a vidjeli smo i ovdje da je do tog koraka došlo zbog pritiska koalicijskog partnera. I na tome mu hvala je li imamo je ipak neku, neku vrstu moći. Dakako da kao zeleno-lijevi klub pozdravljamo i činjenicu da se upravo to uvodi mogućnost članstva bez plaćanja, ali i to je uvjetovano. Dakle, za one koje obuhvaća najbrojniji dio članstva tih 96%, a to su trgovačka društva s ukupnom aktivom ispod 7,5 miliona kuna, s ukupnim prihodima manjim od 15 milijuna kuna i s manje od 50 zaposlenih. Dakle i to smo ograničili. No, slažemo se to bi trebao biti tek prvi korak, ali se onda taj prvi korak ne radi s ovakvom prinudom vezano uz dakako političko pozicioniranje bez obzira kako je tko priču započeo. 30 godina se stvari nisu mijenjale, 5 dana ste dali za javnu raspravu. Pa hoćete li i sutra kod prijedloga nekog drugog zakona nam također dati kao građanima ove države da imamo ravno 5 dana da se očitujemo što mislimo o nekim izuzetno važnim zakonima. Ne uspije li HGK kao i HOK o kome treba razgovarati, osmisliti, prvo se i osamostaliti od političkog utjecaja i poboljšati dakle kvalitetu usluga, rješenje ne treba tražiti u povećanju broja javnih ovlasti koje je netko da ih možemo dati tim komorama ili njihovom izravnom financiranju onda iz državnog proračuna jer ako nećemo, neće dobiti sredstva iz, od članarine dakako onda će i država morati pripomoći jer će nekome biti u interesu da ima komoru. Mislimo suprotno, pravi je put da se javne ovlasti oduzmu HGK-u i HOK-u i da se te ovlasti transferiraju drugim tijelima javne vlasti koje će to možda i bolje znati raditi. Ali nadamo se da ovaj proces koji smo otpočeli neće trajati 30 godina.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj HDZ-a, a govorit će poštovani zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika HDZ-a podržat će Zakon o Hrvatskoj gospodarskoj komori. Prije nego što kažem nekoliko riječi o samom zakonu, ja bih se složio sa konstatacijom g. Hrebaka koji je, koji se prisjetio da smo 5. veljače u HS-u glasovali o prijedlogu izmjene i dopuna Zakona o HGK koji je bio, a tada sam govorio isto, na ... [[Govornik se ne razumije.]] način nepromišljen, nedorađen, prijedlog izmjena zakona o hrvatskoj komori koji se sastojao u jednom članku sa jednom rečenicom i ja mogu razumjeti da je oporba u samom raspravi govorila o potrebi reorganizacije HGK, da je oporba govorila o potrebi donošenja novog zakona, ali da je oporba prilikom glasovanja o tom jednom nepromišljenom, nedorađenom aktu glasovala kao malo kada u proteklih godinu dana, ... [[Govornik se ne razumije.]] 11 mjeseci od kada je ovaj saziv Sabora konstituiran sa 65 glasova, o nečemu što niti na zakon ne liči, meni je, moram reći, neprihvatljivo sada u kontekstu ove rasprave jer se osporava, ovaj Zakon osporava zbog 5 dana, svega 5 dana javne rasprave. Ja se slažem da je 5 dana malo, da je Zakon o savjetovanju sa zainteresiranom javnošću rekao ... [[Govornik se ne razumije.]] drugačije rokove i zato mislim da bi Vlada i samo ministarstvo trebali iznaći do drugog čitanja koje će biti na jesene načina da se u ovaj Zakon uključe poduzetnici, svi zainteresirani kako bi još dodatno mogli svojim sugestijama doprinijeti kvalitetnijem tekstu zakona. Dakle, meni je neprihvatljivo da se može podržati jedna rečenica koja bi u bitnome riješila ili ne riješila status HGK, a ovdje se u jednom cjelovitom, kvalitetnom, dobrom zakonu polemizira na ovaj način, tako da mi je to jedno s drugim apsolutno, nije u skladu. Druga stvar što bih htio reći, to je da je, da je sama Komora koja ima gotovo 170 g. svoje tradicije nešto, institucija koja je na sličnim osnovama organizirana i u razvijenijim državama snažnih gospodarstava kao što je Francuska, Njemačka i Austrija, gdje također, jest obvezna članarina za tamošnje poduzetnike i ja držim da je Komora u proteklih 5 godina pokrenula određene inicijative, svakako da bi se složio da većina značajan broj hrvatskih poduzetnika nije zadovoljan radom Komore i mislim da ovim prijedlogom Zakona mi na određeni način ulazimo u određen, reformu ili reustroj, reorganizaciju same Komore. Pa bih podsjetio da je u posljednjih 5 godina Komora kroz svoju Strategiju razvoja HGK do 2022. provela određene reforme, određene korake, a koji se u značajnoj mjeri očituju i u smanjenju broja zaposlenih i gotovo 300 manje zaposlenih u Komori u odnosu na 2014. g., što ipak govori da je Komora od jednog glomaznog spore institucije, polako se prilagođava današnjim uvjetima tržišta, brzine, aktivnosti, reakcije, itd., tako da je osim, ali osim smanjenja broja zaposlenih, tu se govori o digitalizaciji, internacionalizaciji poslovanja, uvođenja dualnog sustava obrazovanja, preuzimanja i vođenja Sudskog registra, itd., itd. Ovdje ne treba smetnuti s uma da osim poslova koje su Zakonom predviđene u čl. 16 i 17 koji jesu djelatnosti Komore, postoji 11 značajnih javnih ovlasti koje Komora radi, da ih sad ne nabrajam, nemam niti dovoljno vremena, ali to su iznimno važne javne ovlasti koje Komora kao institucija, organizacija provodi i omogućava, jasno, poslovanje svojim članicama odnosno članovima. Komora je, isto tako treba reći, u početku korona krize reagirala na način da je oslobodila plaćanja članarine, smanjila je visinu članarine, itd., i tako da je u tom dijelu Komora ipak dobro reagirala. Da se sada vratim Zakonu koji je pred nama. Dakle, ovim se Zakonom, ono što je najvažnije, ukida članarina za preko 95% poduzetnika i njih milijun i 334 tisuće gotovo, koji plaćaju godišnje 504 kune na godišnjoj razini Komore uprihode oko 67 milijuna kuna. Prema podacima za 2019. g., što znači da, ako znamo iz Izvješća o poslovanju komore, da je članarina više od 70% ukupnih prihoda same Komore, ovakvim prijedlogom Zakona Komora ostaje bez 30% sveukupnih prihoda. To je vrlo važno. Za bilo kakvu raspravu o ovome Zakonu je činjenica da Komori se, da se Komori praktično oduzima 30% cjelokupnih prihoda. Ovdje treba reći dakle da je njih, da su to poduzetnici koji, čija aktiva ne prelazi 7,5 milijuna kuna, koji nemaju, ima manje od 15 milijuna kuna godišnje prihode, imaju manje od 50 zaposlenika. Druga skupina čine, recimo srednji poduzetnici koji moraju ispuniti, koji prelaze 2 od ta 3 kriterija koja sam maloprije rekao, ali im aktiva ne prelazi 30 milijuna, ukupni prihodi 60 milijuna i broj zaposlenika 250. Oni plaćaju na godišnjoj razini ukupno 13 tisuća kuna. Njih ima 3 306 i oni svojom članarinom uprihode Komori 43 milijuna kuna i treća skupina, to su oni veliki poduzetnici kojih ima u Hrvatskoj 1418. Oni godišnje plate oko 47 tisuća i 640 kuna članarine i njihova je, njihov doprinos članarini Komore je 38% odnosno 67 milijuna kuna. Ono šta bih svakako htio reći, dakle da i to sam podržao u replici u početku, da sam suglasan sa jednim posmakom koji je predviđen Člankom 40. u kojemu će se utvrditi učinak, procjena učinka samoga zakona i koji će 2 godine praktično omogućiti da i Vlada, ali da i komora bude, krene u transformaciju i doista postane efikasan servis okrenut gospodarstvenicima. Vjerojatno ćemo iz 2 godine iskustva moći dodatno promišljati nova oslobađanja, nove pogodnosti za hrvatske poduzetnike jer komora će zahvaljujući činjenici da smo značajno smanjili prihode biti u poziciji da se reorganizira, da potpuno izmijeni svoj način poslovanja i da se okrene novim izvorima financiranja, da se okrene Europskim fondovima, da bude bolji, kvalitetniji servis samim poduzetnicima. Ja iz ovog zakona iščitavam upravo želju Vlade da se komora apsolutno prilagodi novim, novom načinu poslovanja, novim uvjetima, a ti uvjeti su bitno definirani samom korona krizom koja je promijenila poslovanja i prije svega u trgovini, u načinu rada, rad iz kuće itd., rad iz doma, tako da je, da i sama komora u takvom novom načinu poslovanja mora se, mora se dobro prilgoditi. Dakle, da završim mi ćemo u Klubu zastupnika HDZ-a podržati ovakav, ovakav, ovakav prijedlog izmjena zakona. Očekujemo da će do drugog čitanja Vlada obaviti dodatne konzultacije i sa zainteresiranom javnošću i sa poduzetnicima i da ćemo nakon toga donijeti upravo onakav zakon kojega smo i predvidjeli kada smo planirali i donijeli zaključak kojim smo obvezali Vladu da do 15. srpnja izradi prijedlog izmjena zakona koji će ići ka financijskom rasterećenju hrvatskih poduzetnika, koji će ići ka reustroju same, same HGK kako bi postala doista pravi servis domaćem poduzetništvu. Hvala.
Hvala. Prije nego što pređemo na pojedinačnu raspravu htio bih vas samo izvijestiti da ćemo o raspravljenim točkama glasovati u četvrtak 15. srpnja u 10 sati, pa vas molim da to, svi klubovi će dobit obavijesti, ali molim vas da to prenesete i kolegama. A također ćemo sutra osim planiranih točaka raspraviti još jednu točku, a to je izbor, imenovanja i razrješenja. Pa evo, samo kao obavijest, a sad idemo na pojedinačnu raspravu i prvo će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice i kolegice i kolege, ja sam jedna od onih saborskih zastupnica koja zaista dosta uredno raspravljam o točkama, čitam prijedloge zakona, interesiram se oko svega toga i nije mi problem ostati ni do kasnih večernjih sati ako sve to zajedno ima smisla. Zašto smo mi danas ovdje i zašto mi danas raspravljamo o ovom zakonu? Samo zato što je jedan klub iz oporbe, dakle Klub MOST-a nije nikakva tajna išao sa prijedlogom zakona vezano uz HGK i vidi čuda tada je jedan vladajući klub rekao mi ćemo podržati taj prijedlog zakona. To je izrekao s ove govornice u ime kluba taj vladajući klub. Naravno kad imate 76 ruku u saboru da se nalazite u velikim problemima i onda morate ne podržati prijedlog oporbe, a probati ja bih tu zaista ima jedan, Zvonimir Majdak ima jednu odlučnu knjigu koja je napisana i mogao bi se citirati naziv te knjige, ali to neću činiti jer bi se moglo zaista bit neprimjereno vezano uz ovu raspravu i samo zato mi danas raspravljamo tu o zakonu o komori. Ni jedan, ni jedan drugi razlog nema. U nekoliko navrata se je već raspravljalo da li, da li obavezno članstvo u komori, da li neobavezno članstvo u komori, da li ovako, da li onako i onda zašto je bila rasprava tako kratka. Iz jednostavnog razloga što se je došlo u cajtnot. S 15.-tim prestaje rad sabora, desilo se to da se znalo da se mora ići iz obaveze prema koalicijskom partneru i danas mi raspravljamo o ovom zakonu samo iz tog razloga. Inače uvaženi gospodin Bačić ima nekako običaj za neke prijedloge koje su strane oporbe reći uradak. Koristi riječ uradak. Ja tu riječ ne koristim nikad, nikad ne koristim ni tu riječ niti za prijedlog nekakvog zakona, ali sad stvarno doživljavam kao jedan uradak gdje mi sad, hoćete pokazati vladajući da je riječ o nekakvoj reformi. Ma nema reforme, nema ničega. Ja i dalje mislim da Hrvatska treba imati HGK, mislim da je tradicija komora na ovim područjima izuzetno važna. Pri tom recimo prvi ceh je bio zagrebačkih krojača iz 1447. godine, dakle mi imamo dugu tradiciju, ali jedna jedina odredba kojom ste trebali reći, a to je da je članstvo u HGK dobrovoljno. I onda više nemamo ničeg ovog iza, ali nek ona bude dobra, nek bude uspješna, neka bude to da se ja želim učlaniti u HGK. Ja ću vas samo dati usporedbu s ne tako davnim događajem. Iz komore građevinara je u jednom trenutku još uvijek meni apsolutno nepoznatog razloga, je rečeno da se voditelji gradilišta i sve što je vezano uz gradilište da je članstvo u komori dobrovoljno, a ne obvezno. Ja sam mislila da treba biti tad iz različitih razloga da to treba drugačije definirano. Znate što se desilo? Nije se smanjio broj članova on se povećao zato što vam to članstvo u komori nešto znači. Da ste član u komori kao prvo morate znati zašto jeste, morate imati razloge zašto ste se učlanili u toj komori i morate znati što vi tom članstvom dobivate. Ako tim članstvom nešto dobivate vi ćete to članstvo dakle na određeni način kao i kad ste član ribičkog društva pa znate da ste član nekakvog ribičkog društva zbog dozvole ili nekakvih drugih razloga ili dobrog društva i plaćat ćete tu članarinu na razini godinu dana 200 kuna, sad stvarno govorim iz rukava. Prema tome, nitko nije protiv gašenja HGK. Članstvo u, dakle interes HGK treba biti da ima što više članova, da bude uspješna, da im pomaže, a ne da mi izmišljamo poslove zašto bi oni tamo trebali biti. I zaista ja vrlo rijetko koristim neke malo teže riječi, ali mi smo danas samo tu zbog koalicije koja je bila 76 ruku i jedan koalicijski partner došao za ovu govornicu i jasno rekao ja ću taj zakon podržati i sve se zajedno urušilo. Mogla je biti opcija i drugačija. Moglo je biti rečeno ok, nek ide u drugo čitanje pa ćemo između prvog i drugog čitanja, kao što nam sad govorite ok bila je javna rasprava 5 dana, ali i tu ćete nešto reći pa će biti nekakva javna rasprava jesen. Zašto nismo mi svi zajedno u saboru spremni za takav jedan iskorak, ajdemo se svi zajedno zapitati to. Hvala.
Imamo 2 replike, prva je poštovanog zastupnika Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice Mrak Taritaš, dva puta ste u Hrvatskom saboru glasovali za zakon kojim bi se ukinulo, ukinula obveza članarine u HGK. Ja ću vas podsjetiti 2017. godine kada je SDP u oporbi i vi kao …/nerazumljivo/… predlagali da se ukine obvezna članarina i drugi puta ove godine u siječnju. No znakovito je kad ste bili u mogućnosti to doista provesti, bili ste protiv vi kao tada članica HNS-a čiji je ministar bio ministar gospodarstva, sjećate se, a ministar SDP-ov koji je bio ministar obrta je predlagao ukidanje odnosno da se utvrdi da članarina bude neobvezna tada ste vi kao ministrica i vaša stranka tada HNS izričito bili protiv ovakvog zakona da se ukine članarina. Pa prema tome [[Upadica: Hvala.]] kad već govorite meni ili nama onda ja vas podsjećam kako to djeluje vjerodostojno kada vi nastupate.
Poštovana zastupnica Mrak Taritaš.
Hvala lijepo gospodine Bačiću. Da, djelomično ste u pravu, dakle kad ste član pojedine stranke onda kad izađete za ovu govornicu onda govorite uvijek ono što je dogovoreno na stranačkim tijelima. Možete u kuloarima govoriti neke druge stvari i zalagati se za neke druge stvari, ali vi kao odgovoran član bilo koje stranke vrlo rijetko ćete ići kontra, skoro nikad, pokažite nekog tko će ići kontra onog što je dogovoreno. Ukazivat ćete i, zato stranke i postoje da ukazujete na to da neke stvari nisu dobre i jednako tako sam ja i ukazivala na to da neke stvari nisu dobre i otišla iz HNS-a, kao što i vi i ja dobro znamo iz jednostavnog razloga što ne možete sebe svaki put pogledati u oči i do nečeg možete ići, a do nečeg ne. Ali sam i tad bila za opciju da HGK treba doživjeti nekakve promjene i da te promjene trebaju biti. Kao što sam bila tad i sad sam. Mislim da nikad nije dobro da idemo sjekirom, mislim da to idemo, da to treba ići [[Upadica: Hvala.]] postepeno.
Imamo repliku poštovanog zastupnika Grmoje.
Poštovana kolegice Taritaš, dakle svima je jasno da mi o ovom zakonu raspravljamo zbog pritiska udruge Glas poduzetnika ali i zbog zakona koji je u proceduru uputio naš kolega Troskot kada se podijelila bila vladajuća koalicija i kada je gospodin Hrebak rekao da podržava ovaj naš prijedlog da bi se kasnije povukao i da nekako opere svoj obraz onda imamo ovakav djelomičan prijedlog gdje zapravo se ne ide u smjeru kojeg vi zagovarate, a s kojim se ja slažem dakle da članstvo u HGK bude dobrovoljno i da onda oni poduzetnici koji to žele i koji od toga imaju koristi plaćaju tu članarinu. Nego se ide u ovom smjeru da se dijelu oprašta, da ponovno se odlučuje arbitrarno gdje vi morate podnijeti zahtjev za oslobođenje pa je pitanje što će od toga biti, gdje imamo situaciju da ove velike tvrtke neće biti oslobođene pa će možda prebijati to preko leđa ovih manjih svojih kooperanata itd.
Hvala. Poštovana zastupnica Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Dakle, kolega Grmoja ja tu uvijek znam koristiti jednu rečenicu koju koriste informatičari. Znate sad imate kompjuter i sad vam tu nešto s kompjuterom ne štima pa vam se pale ove ikonice, pa one i onda nazovete onog koji vam održava vaš kompjuter i onda vam je obično riječ daj sad ugasi i upali. Ja isto tako mislim, dakle ova priča s HGK nije ekskluzivno pravo ni kolege Troskoga nije on jedanput se toga sjetio. Dakle, rasprava o tome kakvu HGK hoćemo, kakvo članstvo u HGK hoćemo traje već dugi niz godina. Tu, ajmo biti pošteni pa jasni do kraja, znate što je problem kod HGK kod naše, vlasništvo koje ona ima, vlasništvo na nekretninama što u Zagrebu, što negdje drugdje. Ako postajete da je članstvo dobrovoljno, ako se sve to zajedno smanji onda će biti problem i tko će biti vlasnik tih nekretnina. Da li je vlasnik RH ili neko drugo [[Upadica: Hvala.]] pa ovakve rasprave se vode već godinama.
Hvala vam lijepa. Slijedeći će govorit poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite.
Hvala vam lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvažena državna tajnice, kolegice i kolege, evo želim i ja nešto reći o ovom Zakonu o HGK jer ono što mi se svakako iz ove rasprave jasno čini je da nitko nije za ukidanje HGK i tu smo svi složni. Sad kad nismo za ukidanje znači da joj moramo omogućiti određeni način života i da to ona može nekako funkcionirati u vremenu ispred nas jer očito da ta institucija ima svoju dugu povijest pronašao sam negdje 1952. godina osnivanje tada trgovačko obrtničke komore koja je bila preteča i Gospodarske, a očito i Obrtničke komore, da je to nekih 169 godina, starija i od mene i od kolege Bauka i od Hajduka i od Grmoje i treba nastaviti živjeti. Mislim da smo se tu složili. I sad, reformski potencijal, pokazao se i u ovom vremenu, znači ima reformatora koji kreću u reforme, koji završe s kaznenim prijavama ili reformiraju sa jednom riječju, kroz jedan članak, a ima onih koji se tome ipak daju malo više i pokušaju to riješiti s, da to može funkcionirati i osigurati život jer, da smo prihvatili neku reformu kroz jednu riječ, pitanje je bilo gdje bi mi danas razgovarali i na koji način bi razgovarali upravo o toj Komori koja može živjeti, što ona radi i zašto je uopće važna. Zašto su ljudi 1852. g. imali potrebu da iz nekakvih cehova se udruže na veću razinu Komore i da pokušavaju ostvariti neka svoje interese, poslovne interese u nekakvim državama ili tvorevinama tadašnjim, itd., a da nam to danas ne treba u ovom vremenu koje je puno dinamičnije, brže, bolje, itd. Znači da, niti smo novi niti smo nešto izmislili nego je toga bilo i davno prije. E sad, što smo mi već proživjeli kroz ovih 30 godina? Očito da je ovo prvi pokušaj da mijenjamo konačno taj prijedlog zakona iz '91., što ne znači da ih nije bilo, ali što je falilo kad je već bilo tih pokušaja? Falilo je nekakvih dogovora i hrabrosti, upravo onih koji kritiziraju. 2014., imate jednog ministra u naletu, g. Marasa, ako se sjećate, koji je bio ministar poduzetništva, i s druge strane, ministar gospodarstva. Oni su se posvadili. Imali su prijedlog zakona koji je trebao izaći na javnu raspravu koji je bio, pa, kad pogledamo, malo drugačiji od ovoga danas. Imao je određene aktivnosti, ali ni u jednom trenutku nije bio ono što govori gđa. Taritaš, da nema obveznog članstva. Barem za neke skupine. Za neke skupine, znači ni u jednom trenutku, ni tada. Ali danas, evo, zastupamo sasvim drugačije stajalište kao oporbeni zastupnik možemo i drugačije misliti i to je dozvoljeno. Znači, što se desilo 2014.? Desile su se smjene na određenim funkcijama i netko se jako naljutio na tadašnjeg izabranog člana, što je bio potez, idemo odmah reformirati cijelu tu Komoru na način, to ćemo mi propisati tko će bit dobrovoljno, tko će biti obvezno, kako ćemo birati predsjednika, koliko će biti njegov mandat, itd. Znači ne da nije bilo pokušaja, nije bilo hrabrosti, a onda, lako da nije bilo hrabrosti nego su se posvadili. E to je razlika u odnosu na ovo što danas imamo, tako da te reforme i te reformiste, narod je smijenio. Jednostavno, nije im vjerovao da oni mogu nešto riješiti kako treba. I danas smo čuli podatke, znači, čuli smo da imamo ukupno negdje u prvoj skupini do negdje ukupno 133 378 poslovnih subjekata koji plaćaju 42 kune mjesečno ili 504 kune godišnje. Tu se vrsti nekih 67 milijuna kuna koje će se ovim prijedlogom zakona otpustiti prema poslovnim subjektima. Ostaje 2. i 3. skupina sa onome što imamo od podataka, gdje imamo u drugoj 3 306 i 1 418 poslovnih subjekata u 3. skupini, to su oni najjači koji imaju više od 250 zaposlenih, jednostavno koji plaćaju najviše, tamo će se negdje zadržati nekih 110 milijuna kuna. I što onda mi radimo? Idemo se uspoređivati. Koga stavimo na prvo mjesto? Estoniju. Čujemo, 90 milijuna eura proračun. Pa mi smo loši na 110 ili 150 troška ili što god će se već dešavati kroz taj sustav i, kažemo, nema država koje imaju obvezno. Ima država koje ima obveznu članarinu, i Austrija i Francuska i Grčka, Italija, Nizozemska, Luksemburg, Njemačka, Španjolska. Nisu nam dovoljno dobre da se usporedimo sa njima. Uvijek smo mi nešto drugačiji ili posebniji od svih njih i nikako da složimo svoju, ajmo reći, svoje samoodređenje, samobitnost i da sami kažemo što želimo, evo, sad smo rekli, za prvu skupinu članstvo obavezno, a nećete plaćati [[Upadica: Hvala.]] i to ne valja.
Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika, kolega Grmoja, zakasnili ste, poštovanog zastupnika Marka Pavića.
Hvala lijepa poštovani kolega Borić. Pa evo, mislim da ste dobro uvidjeli. Jedna rečenica, iako se još dobro sjećam vašeg tumačenja, jedna neprecizna rečenica koja u biti ne mijenja ono to su kolege mislili da mijenja je reforma po hitnoj proceduri, a cjelovit zakon u 2 čitanja, to nije reforma. Ali upravo ste dobro rekli, ako gledamo tradiciju s obzirom da je Komora stala 170 godina, pogledajmo se na Austriju, na kraju, prije 170 g. bili smo ista i država. Osobno sam dosta bio i u Beču, posjetio i njihove gospodarske komore, posjetio WIFI institut, ono što HGK i smjer koji, posebice pri dualnom obrazovanju gdje oni godišnje obrazuju 15 do 20 tisuća ljudi, taj je smjer u kojem bi, isto tako trebali ići. Pa zašto gledati Estoniju, gledajmo u Austriju.
Kolega Grmoja dignuo je povredu Poslovnika, u čemu je povrijeđen Poslovnik? Izvolite.
Povrijeđen je čl. 238 jer se govori o jednom prijedlogu zakona koji je potaknuo znači vladajuće da uopće idu s ovom svojom mini reformom, kao jednom nepreciznom rečeničnom konstrukcijom. Dakle ta neprecizna rečenična konstrukcija je vas potaknula da barem nešto predložite, eto vidite koliko je to bilo ovaj, dobro da se išlo s tom nepreciznom rečeničnom konstrukcijom.
Kolega Grmoja, to je krajnje nekorektno od nas što ste sad napravili. Zakasnili ste dignuti pločicu replike i onda ste zlorabili svjesno instituciju povrede Poslovnika. Ja vam naravno, izričem slijedom čl. 239 opomenu, ali nemojte to raditi ubuduće, molim vas. ... [[Upadica se ne čuje.]] Da? Ponovno ste digli? U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Povrijeđen je čl. 8, dakle poštovani predsjedavajući. Ne možete vi tumačiti motive mog dizanja povrede Poslovnika. Ja nisam dizao jer sam zakasnio nego sam digao povredu Poslovnika da ispravim kolegu Pavića, a vi meni možete dati opomenu i to je sve što možete, a ne možete komentirati moje motive i nemojte to više sebi dopuštati.
Dopustit ću si itekako i sad ću vam temeljem čl. 240 st. 1 izreći opomenu s oduzimanjem riječi. Izvolite kolega Borić na odgovor na ovo, na repliku.
Hvala vam lijepo uvaženi potpredsjedniče. Kolega Grmoja, ... [[Upadica se ne čuje.]] /Upadica: Znači ne možete mi napraviti, izreći, niste mi dali drugu opomenu./
Kolega Grmoja. Ovo vam je bila druga opomena, da znate Poslovnik, da imate pojma o tome što piše u Poslovniku [[Upadica: Dobio sam jednu opomenu.]] znali biste da čl. 240 st. 1 znači samo opomenu s oduzimanjem riječi tog časa. Ali, vi se sad svadite sa predsjedavajućim pa vam sad temeljem čl. 240. st. 2 izričem opomenu s oduzimanjem riječi do kraja rasprave o ovoj temi. Izvolite kolega Borić.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, to je i najbolje rješenje jer kolega Grmoja [[Upadica: Znam da Boriću da tebi ne odgovara da sam ja tu, Boriću, da ne možeš raspravljati Boriću]] Kad malo evo, odgovorim [[Upadica: … jer znam ja Boriću da tebi, da ti najradije mene ušutkao potpuno, ali neće ići, Boriću.]] Ja sam jedini kolega Grmoja koji ... [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica: Neće ići, neće ići Boriću.]] [[Upadica: Kolega Grmoja]] [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Molim vas, dajte se upristojite, molim vas, dajte se upristojite, ne vičite sa mjesta [[Upadica: Ne vičem ja, samo pričam, ja uopće ne vičem.]]
Otišlo mi vrijeme, halo [[Upadica: Izvolite.]] Pa evo, otišlo mi, otišlo mi je pola minute na kolegu Grmoju, ja sam jedini koji njega brani kad ga napadaju iz zeleno-lijevog bloka, ali htio sam reći, kolega Pavić, kad malo vratimo vrijeme unazad i drugi mjesec predizborne aktivnosti i sve, sjetio se g. Grmoja koga će gurnuti u prvi red, to je bio g. Troskot i završio je na 4%, koliki je rejting i gospode iz Mosta trenutačno i zato će biti i niži s obzirom na njihov reformski potencijal. Ali kad se vraćamo nazad na Gospodarsku komoru, imamo situaciju da očito želimo svi da ta institucija opstaje. Mi smo ponudili rješenje o kojem danas raspravljamo. Oni koji su odustali od svojih mišljenja, mogu se pridružiti, oni koji žele doprinijeti, neka pomognu da izglasamo ovo u drugom čitanju još bolje, ako imaju prijedloge ili nek se pridruže i nek doprinose upravo našim poslodavcima koje jako vole i u koje se uvijek kunu, da i oni ostvare svoj interes upravo kroz ovu Komoru o kojoj danas govorimo, ali i kroz onu drugu, Obrtničku.
Sljedeća replika poštovane zastupnice Vučemilović.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Boriću, u javnosti se dosta ova rasprava htjela prikazati kao da ima netko nešto protiv institucije, odnosno Komore kao institucije, a uistinu mislim da to nema nitko i svi se slažemo da Komora kao takva treba ostati. Ali, način rada Komore je nešto o čemu vrijedi raspravljati. Ono što je ovdje, što će se ovdje desiti ovim prijedlogom Zakona, to je da će Komora ostati bez 60 milijuna kuna, odnosno 1/3 prihoda i posve je izvjesno da će doći do povećanja visine naknada za određene usluge koje Komora isključivo i jedino kao monopolist pruža na tržištu, što definitivno nije dobro i mislim da se tu možemo i složiti.
Poštovani zastupnik Borić.
Hvala lijepo kolegice Vučemilović. Ne možemo se složiti jer to, ovaj Zakon ne govori da će doći do ovoga ili do onoga, znači to su vaša razmišljanja koja trebaju ići in favore vaše nekakve rasprave ovdje, ali nije baš tako kako ste vi napisali jer jednostavno ovdje je jasno postavljeno tko nešto treba i tko ne treba. Ako ne želiš, očito će biti neka druga pravila pa ćeš razmišljati o tome jer mislim da je to u redu, ali da razgovaramo o tome da li je nešto dragovoljno ili dobrovoljno u odnosu na obvezno, tu se vodi rasprava ... [[Govornik se ne razumije.]] Mi smo rekli da ćemo otpustiti članarinu u ovoj prvoj skupini gdje ima najviše njih, 96% i mislim da taj trošak od 67 milijuna kuna o kojima se stalno govori, nije beznačajna pomoć onda ako o tome govorimo. To je ipak 130 tisuća poslovnih subjekata. Žele li oni i dalje koristiti usluge Komore? Ja mislim da da, da su oni i te usluge i sada dobivali. E sad, postoje puno tih institucija koje se zovu Komora, ja sam ih pronašao negdje 14 u različitim oblicima, gdje se ljudi udružuju kroz komore da rješavaju neke svoje usluge i pitanja zajednička, od šumarak, geodeta, ne znam, liječnika, itd. i oni imaju određena pravila zašto to rade, ja ne znam da li je kod njih sve besplatno recimo. Ne znam kako uopće funkcioniraju.
Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, kolega Borić. Postoji ono nikad nije kasno ili tko čeka, dočeka. Dalo bi se zaključiti iz vaše rasprave da ste vi željno čekali 2014. i 2015. da dođe jedan novi zakon o hrvatskoj komori i da možete podržati u tom času .../nerazumljivo/... kao oporba prijedlog vladajućih i da bi sa srcem glasali oko tog zakona i dapače, bili bi vrlo afirmativno vezani uz to što bi bilo veliko iznenađenje, pa pretpostavljam da je i vaša rasprava bila samo iz tog razloga što vam je bilo žao što to niste imali prilike 2014. i 2015., ali evo, 2021. ste dočekali pa ćete imati priliku. Hvala.
Poštovani zastupnik Borić.
Hvala lijepo kolegice. Mi smo tada čekali, ali nismo dočekali jer ste se posvadili 2 ministra koja su bila nadležna za gospodarstvo i za poduzetništvo, posvadili su se jer su napravili prijedlog u kojem jedan ministar se zalagao za dobrovoljno članstvo prve skupine, a drugi se zalagao za obvezno i tu je nastao problem u koaliciji, ako se ja, evo, kolega Bauk je bio ministar, on je svjedok tu, ne. Vjerojatno je on to rješavao na nivou Ministarstva uprave i nije riješio i na kraju se odustalo. Odustalo i došlo je vrijeme kada oni koji su odgovorni, a to je ova Vlada, želi riješiti i to pitanje, ali opet ponavljamo, ne na način mijenjamo jednu riječ i napravili smo reformu nego pokušavamo posložiti sustav da on ima svoju funkciju u budućnosti jer tih desetak javnopravnih ovlasti nisu beznačajne u poslovnom svijetu, po nama. Ako ih želite raditi u nekom drugom tijelu, onda to opet nešto košta i moramo to govoriti, a ne .../nerazumljivo/... tamo nešto samo naplaćuje, nitko ništa ne dobiva i to narod sluša i misli da je to tako, a nije baš to tako [[Upadica: Hvala.]] Zato je to vaše rješenje [[Upadica: Poštovana zastupnica Petir.]] bilo slično, a sad ste protiv njega.
Izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče, kolega Boriću. Argumentirajući važnost Komore, govorili ste koliko godina ona postoji pa ste čak usporedili i sa Hajdukom, rekli ste da je starija od Hajduka, a zaboravili ste reći da Hajduk živi vječno, ali Komora umalo da nije preživjela te neke reforme i reformiste, pa, ja bih samo htjela podsjetiti da poduzetnici kad su apelirali na reformu Komore, oni nisu bili za njeno ukidanje, oni su htjeli bolju uslugu. bolju uslugu. Kroz neke rasprave nisam sigurna u stvari kakve bi zaključke izvela danas kad slušam, jer imam dojam da bi neki najradije da Komore nema jer se ona spominje kao izvor svih zala u Hrvatskoj. Pa me zanima je li ta Komora nešto dobro napravila i može li ona u budućnosti nakon što se ovaj zakon promijeni i dalje raditi neke dobre stvari?
Poštovani zastupnik Borić.
Hvala vam lijepo kolegice Petir. Vi i ja znamo da to što mi imamo imaju i mnoge druge zemlje. Znači da, evo govori se o onima koji imaju obvezno članstvo i ne znam što smo mi slabiji od neke Njemačke ili Francuske ili Austrije ili bilo koje druge države. To imaju kao obvezno članstvo i nema nikakvih problema. Oni rade svoj posao. Mi stalno propitujemo pogotovo ako je nešto ovakvog oblika, a kažem pored toga postoji još nekih 14 ili više Komora koji udružuju mnoge druge stručnjake u pojedinim granama ili u pojedinim profesijama i oni između sebe rješavaju pitanja određenih usluga koje daju i na to imaju pravo i nitko o njima ne raspravlja. Kao što nitko ne raspravlja niti recimo o udrugama koje troše također silni novac. Neki su na tome napravili doktorate, a nitko ih ne propituje na koji način recimo funkcioniraju, na koji način biraju tijela itd. A i oni su u funkciji hrvatskih građana i rade programe i doprinose itd. Znači uvijek nađemo nešto. Ovo je po meni bilo više-manje kad vidim sada rekli su kolega Grmoja predizborno da on gurne jednog kandidata ali nije prošao.
Hvala. Poštovana zastupnica Maksimčuk.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega, upravo danas raspravljamo o organizaciji koja ima dugu tradiciju to ste i vi u vašoj raspravi naravno spomenuli. Svi se možemo složiti da zasigurno reforma ovoga zakona nakon 30 godina je dobro došla, ali ono s čim se ja ne mogu složiti, a to je kriva percepcija u javnosti. Mogli smo i danas čuti iz nekih rasprava, a spominje se ponovno uhljebništvo. Mislim da je to zasigurno kriva percepcija. Možda i komora dovoljno dobro nije isprezentirala svoje usluge, a ja ću samo napomenuti nešto što sam i u prethodnoj replici rekla, a ono što je pozitivno i dobro u onom dijelu posla koji sam obavljala i koji sam zajedno sa svojom županijskom komorom radila mi smo na godišnjoj razini imali na županijskim linijama usklađivanje oko tisuću voznih redova, oko dvije i pol tisuće bilo je prigovora naravno na te vozne redove. Prije ulaska u EU 6000 …
Hvala. Poštovani zastupnik Borić.
Hvala lijepo kolegice Maksimčuk. Razumio sam što hoćete. Znači i da nismo ništa napravili sa ovim zakonom u tom sustavu se nešto događa i već evo nekoliko godina, pa kad gledamo i to razdoblje 2013., 2020. Samo u broju zaposlenih od 640 na kraju 2020. 390. Znači gotovo 250 ljudi manje radi u tom sustavu. Nešto se događa. Racionalizira se poslovanje. Vjerojatno će i ovaj zakon doprinijeti da se i taj sustav još dodatno posloži, racionalizira i nametne sa određenim novim aktivnostima. Na nama je da im pomognemo da opstanu, da imaju koliko toliko siguran izvor financiranja koji se ovdje rješava na način koji je predložen i da to ne bude kraj načina koji su osmislili drugi, da to njima uopće nije potrebno. I kad stavimo riječ dragovoljno ili dobrovoljno da to se uruši samo od sebe i da nitko više nema nikakve odgovornosti. To nismo htjeli. To je bio prijepor politika koje su se ovdje vodile prije pet ili šest mjeseci. A sad vidimo da su to u stvari bile od strane MOST-a s obzirom na način na koji raspravljaju predizborne aktivnosti u cilju nekom sasvim drugom.
Hvala. Poštovani zastupnik Bačić.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Borić, na početku vašeg izlaganja spomenuli ste nitko nije za ukidanje Hrvatske gospodarske komore, ali ovdje možemo lako donijeti zaključak da nitko od oporbe neće ni podržati ovaj prijedlog zakona van ove stavke. Van ove rečenice uvođenja dobrovoljne članarine nismo čuli za nikakvi drugi prijedlog reforme HGK bez obzira na prijedlog ukidanja 95% obvezne članarine. Opet nema podrške, niti ćemo je dobiti. Sad s jedne strane imamo inicijativu oporbe koja je počela ima nekih godinu dana kada su bili izbori. Imamo na stolu rješenje Vlade, ali opet imamo jedno veliko nezadovoljstvo oporbe i u njihovim nastupima danas i sutra ispast će kao da nismo ništa riješili i opet smo na početku. Hvala.
Poštovani zastupnik Borić.
Poštovani kolega Bačić, pa ne znam, slušao sam kolegu iz SDP-a u njegovom govoru u ime kluba. Imao sam osjećaj da je to njemu bez veze u stvari ovaj zakon i rekao je da će biti protiv. Kada je bila jedna riječ svi su bili za i to su se okupljali da budu za. Kad su predložili oni kao vlast ili opcija kad su imali priliku onda su predložili slično i bili su za vjerojatno ali su se posvadila dva ministra. Tako da mi danas teško možemo biti, shvatiti što oni žele u biti kad govorimo o ovom prijedlogu zakona i uopće o toj Gospodarskoj komori. Znači to je taj nejasan stav. A onda i svi ostali se uklope u tu priču, zaborave što su bili, što su predlagali i naravno kao oporba su protiv. Mi ćemo ovo izglasati, poslati u drugo čitanje. Nadam se da će ako bude nekih prijedloga dobrih da se to uvaži, pa da raspravimo još jedanput u drugom čitanju i da to bude dobro, kako treba, da ne budemo ni Njemačka, ni Austrija, ni Estonija, da budemo Hrvatska, da osiguramo instituciju i njezino normalno funkcioniranje, da im dodamo ovlasti ako mislimo da trebamo i da onda to ima svoj smisao. A ne ono, evo vam jedna riječ, mi smo reformisti, a vi ostali ne znate ništa.
Hvala lijepa. Sada će govoriti poštovani zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Jedna od najzanimljivijih stvari u ovome zakonu je koji je na snazi je sam njegov naslov Zakon o Hrvatskoj gospodarskoj komori zagrada Narodne novine broj 66/91 i 73/91. Dakle, Ustav je promijenjen nekoliko puta, ukinut je Županijski dom, ušli smo u NATO i EU, vlast se promijenila nekoliko puta, u Hrvatskoj su se dogodile mnoge promjene ali zakon od HGK je ostao isti 30 godina. Tako da se u stvari postavlja ono pitanje je li Hrvatska gospodarska komora gospodarska komora RH ili je RH država od Hrvatske gospodarske komore, a one su država u državi. To se može vrlo, vrlo otvoriti jedna vrlo zanimljiva filozofska rasprava. A sad nešto o zakonu. O tome da nije bilo dovoljno javne rasprave govorili su neke kolege. To se može popraviti u drugom čitanju da se tad napravi jedna javna, jedno dulje savjetovanje sa zainteresiranom javnošću obzirom da imamo dva mjeseca ljetne stanke i vjerojatno još nekih prijedloga koji će biti više na razini prioriteta nego Zakon o HGK. Ali članak 2. stavak 1. je malo nepotpun. Ja ću ga pročitati i pročitat ću ono što fali. Dakle, Komora je samostalna stručno-poslovna organizacija gospodarskih subjekata koja se osniva radi promicanja, usklađivanja i zastupanja zajedničkih interesa, te rješavanja njihovih sporova u zemlji i inozemstvu. A ono što nedostaje na čijem se čelu uvijek nekako nađe član Hrvatske demokratske zajednice. To nedostaje. I mislim da bi zbog kompletnosti zakona to trebalo u drugom čitanju svakako dati, pri čemu onaj predzadnji koji je bio član predsjednik iz, istaknuti član HDZ-a dok se nije kandidirao na predsjedničkim izborima mimo HDZ-a, gospodin Vidošević je još k tome imao i određenih doticaja sa organima gonjenja zbog djelatnosti na čelu HGK zajedno sa određenim brojem zaposlenika HGK. To je jedna stvar koja nedostaje. Sad malo ozbiljnije. U članku 5. stavak 2. Statut Komore donosi se uz prethodno mišljenje ministarstva nadležno za gospodarstvo. Evo moj prijedlog je da bude prethodno mišljenje nadležnog radnog tijela Hrvatskog sabora. Dakle, pokušat ću objasniti. HGK ima dosta javnih ovlasti. I ja nisam sklon da institucije kojima se zakonom propisuje da imaju javne ovlasti, da samo donošenje tog zakona kojim se propisuje javne ovlasti bude jedini doticaj Hrvatskog sabora sa tom institucijom, a kao što vidite 30 godina se zakon nije mijenjao nego da i prilikom organizacije, načina izbora itd. kad već imaju javne ovlasti, dakle oni ako se žele slobodno organizirati mogu se isti ljudi i grupacije organizirati u Udrugu građana temeljem slobode udruživanja kad već imaju javne ovlasti i određene prihode od toga da se onda i malo više o tome njihovom radu raspravlja u Hrvatskom saboru. Što se tiče onoga što je najinteresantniji dio i zbog čega je bila i jedna rasprava, a tiče se članarine ja bih to rekao ovako. Dakle, ja nisam nikada pristalica one maksime i ideje naše, a benzin vaš. Dakle, mi zakonom obavezujemo određene subjekte, gospodarske subjekte da budu članovi nečega, da obavezno plaćaju određenu članarinu, a da se onda u potpuno i autonomno prepusti nekome drugome da to organizira i da u stvari odlučuje na koji će način biti utrošena sredstva onih koji plaćaju za to članarinu, dakle ne dobrovoljnu. I zbog toga ja mislim da je ovaj prijedlog u tom smislu također neću ga nazvati uratkom ali također nepotpun. Dakle, da bi u tom slučaju trebalo propisati i određene mehanizme kontrole, redovite mehanizme kontrole, vanjske kontrole rada Hrvatske gospodarske komore u onoj mjeri u kojoj su joj povjerene javne ovlasti. Inače druga je mogućnost da se te javne ovlasti koje se zakonima povjeravaju HGK-u provjere kao redovne poslove tijela državne uprave koje također su pod kontrolom Hrvatskog sabora i Vlade, ali se barem za njih provode demokratski izbori svake četiri godine ili češće ako se posvađate. Hvala.
Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Borića.
Hvala lijepa. Kolega Bauk, vi da li namjerno ili nenamjerno uvijek zaboravite jednog kolegu iz svog kluba koji je također dao doprinos u toj Hrvatskoj gospodarskoj komori. Mislim da je i sada zastupnik u ovom klubu i uvijek navodite neke druge i kažete HDZ je iza nečega. Pa ima tamo i nešto SDP-ovaca. Ali nije to bit. Mene drugo nešto interesira. Interesira me zašto kada je došao prijedlog na raspravu u Hrvatski sabor od uvaženog gospodina Grmoje u jednoj riječi nije bilo javne rasprave i to nije bio problem. Kada Vlada raspiše rok pet dana to je kratko, ne može se nitko javiti itd. Ovdje se nitko nije uspio javiti osim nas ovdje u sabornici i raspravljali smo. Što sad je to toliko problematično u odnosu na ono što imamo ovdje u direktnoj nekoj proceduri. Znači možemo raspravljati, nije to najveći problem, ali eto to vam smeta. A drugo, nisam razumio … … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]]
Svejedno, prošlo je vrijeme. Izvolite kolega Bauk.
Da parafraziram ministra Beroša, hvala vam na tim pitanjima. Dakle, što se tiče kolege zastupnika kojeg ste spomenuli ja sam govorio o predsjednicima Komore. Naravno da se svugdje pa čak i u nogometnom savezu ponekad pronađe i članova drugih stranaka, pa tako i članova moje stranke. Ponekad oni pomognu da baš sve ne ode kako ne treba, pa malo poprave ono što vaši stranački kolege pokvare, pa se ja nadam da je to bilo i ovaj slučaj. A što se tiče javne rasprave, da ja ne mislim da je neki veliki problem da javnana rasprava, da savjetovanje sa zainteresiranom javnošću za zakon koji ide u prvo čitanje traje pet dana. Uostalom bolje da to ja kažem, nego da vi negdje iskopate ili netko vam to da. I neke zakone koje sam predlagao kad sam bio ministar u prvo čitanje došli su bez ikakve javne rasprave, a nakon toga je provedeno savjetovanje sa zainteresiranom javnošću za drugo čitanje, pa nadam se da će to biti i slučaj sa ovim zakonom. Pa tako u tom smislu moja primjedba bila je samo to da fali ovo da … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Sada će govoriti poštovana zastupnica Vesna Vučemilović.
Hvala lijepa poštovani predsjedavajući, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Domovinski pokret, a i ja osobno koja često govorim o ovim gospodarskim temama ukazujem na to da je naša država preskupa poduzetnici su jednostavno preopterećeni sa velikim brojem razno raznih nameta i mi jesmo imali ta porezna rasterećenja ali ona idu uglavnom, to su te horizontalne mjere koje se jednako odnose na sve. Ovih vertikalnih nema i njih još uvijek čekamo. Nije to samo moje mišljenje. Velik je broj dokumenata u kojima smo se mi prema raznim europskim institucijama obvezali ukinuti i smanjiti broj parafiskalnih nameta i to značajno i to još očekujemo. Činjenica je da ova rasprava oko gospodarske komore i prijedloga koji je došao od kolega iz MOST-a se stalno pokušavala nekako u javnosti predočiti kao rasprava koja je udar na institucije, pa se čak govorilo što je sljedeće. Hoćemo sada i porez ukinuti? Znači uspoređivalo se komoru sa porezom. Nitko nema ništa protiv Komore kao institucije. Sve države u EU imaju komorski sustav koji je najnormalniji. Ono što je zasmetalo oporbi i što je oporba htjela kada je podržala taj prijedlog je jednostavno reći način na koji radi Komora je nešto što se mora preispitati. Uostalom evo i kolega Bauk je rekao taj zakon se nije mijenjao već 30 godina od '91. Naglasit ću još da predizborno vrijeme nije dobro za ovakve inicijative. I mislim da koristiti to u svrhu pozicioniranja jednog kandidata kao Robin Huda koji se bori za poduzetnike nije dobro i ni u kojem slučaju ne doprinosi kvaliteti rasprave i kvaliteti rješenja koja mi kao Hrvatski sabor ćemo morati donijeti. Jer sad je pred nama jedan zakonski prijedlog koji je takav kakav je. Ono što mene ovdje najviše smeta to je da članstvo ostaje obavezno. Znači, ono što je moje osobno mišljenje to je da članstvo u Komori mora biti na dobrovoljnoj bazi. I isto tako sam uvjerena da se apsolutno ništa spektakularno nebi desilo, a sada ću vam to i dokazati tako što preko dvije stotine obrta, OPG-ova, zadruga i udruga se odlučilo dobrovoljno učlaniti u Komoru jer su prepoznali akciju Kupujmo hrvatsko. Znači oni nemaju obvezu, velika većina njih oni ne moraju biti članovi Komore, ali oni jesu članovi Komore jer su u akciji Kupujmo hrvatsko prepoznali nešto što je njima korisno. Znači dobrovoljno članstvo bi potaknulo Komoru da ona na tržištu nastupa tako da razvija programe koji su poduzetnicima korisni i gdje će oni prepoznati nekakav interes. Ova sad podjela na tri grupe koja je de facto prepisana iz Zakona o računovodstvu, kada dijelimo tvrtke na male, srednje, velike, pa ovima ćemo kao oprostiti, ovima nećemo. Vjerojatno će prouzročiti to da će jedan veliki dio se povući, ali onda kada vidi da mora platiti ovo, pa ovo a te cijene će vrlo, vrlo vjerojatno otići gore jer Komora negdje mora nadoknaditi taj prihod koji čini trećinu. Znači je to preko 90% članova, ali to je trećina prihoda. Nemojmo brkati babe i žabe. Znači, ja znam da mi svi u raspravama volimo koristiti one brojke koje nekako daju više argumenata za ono za što se mi zalažemo. Ali to je trećina prihoda od članarine. Ono što je meni tu malo sporno su članci 31. i 32. Znači visina članarine će se određivati svake godine i isto tako može se desiti da ovi koji imaju obvezu moraju plaćati višu članarinu, a i usluge Komore će onda vrlo vjerojatno po tom cjeniku doživjeti promjene na više jer Komora mora negdje nadoknaditi tih 60 milijuna kuna koliko će ovim zakonskim prijedlogom u stvari ostati bez.
Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Troskota.
Poštovana kolegice Vučemilović, jedno pitanje. Istraživanja u Europi pokazuju da su upravo zemlje koje su bile u tranziciji, primjerice jedna Poljska, Slovačka, Mađarska, koji su prešli na sustav dobrovoljnog članstva i dobrovoljnog plaćanja članarine zapravo postale i najefikasnije Komore. Iz pozicije vladajućih se često čuje taj jedan rušilački argument da je to rušilački, da postoji bojazan da se uništi naša Komora. Kako vi to vidite i da li smatrate da bi takav jedan iskorak ka tržištu, kao orijentaciji prema tržištu da li bi to bilo stvarno nešto što bi nas trebalo brinuti ili smatrate da bi Hrvatska gospodarska komora mogla isto tako postavit se kao jedna Estonija, dakle kao jedna Poljska dakle i ostale komore koji su napravili jedan iskorak i dakle sada su jako tržišno aktivne.
Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa na pitanju. Kolega Troskot, vi znate da mi dijelimo isto mišljenje. Što se tiče Komore po meni članstvo treba biti dobrovoljno. Ono što bi bilo dobro, mi nismo u brojnim segmentima napravili, nije samo Komora u pitanju. Znači jedan dio poduzetnika Komoru doživljava kao jedan dio nekakvog jugo komunističkog nasljeđa jer je i tamo to članstvo bilo obavezno kao i brojna druga članstva. I zbog toga ja apeliram još jednom da članstvo bude na dobrovoljnoj bazi, a Komora će definitivno i na taj način zaraditi na tržištu dovoljno sredstava da može normalno funkcionirati. I mi kad smo ušli u tranziciju mi smo bili drugo gospodarstvo po snazi. Sada smo na začelju i to nam jako puno govori. Znači, nije Komora jedina institucija koja se mora reformirati. Naslijedili smo mi još puno institucija iz onih vremena koja su zadržala status kakav su imali.
Hvala. Poštovana zastupnica Drven Budinski.
Hvala lijepa potpredsjedniče, kolegice ovako. Mi smo danas i u jutro na Odboru za gospodarstvo o toj temi razgovarali. Evo ga, imam priliku se, potrebu javiti da velim samo nakon 30 godina nekakav zakon koji na neki način ipak 96% malih privrednika oslobađa, znači može se odlučiti da ne plaćaju tu članarinu. A i kao što sam rekla i na odboru mislim da bi trebalo sa tim iskomunicirati da oni vide što dobivaju, a što gube sa tim neplaćanjem članarina u toj Gospodarskoj komori. Ali mislim da i članak 40. Nam govori da ministarstvo nadležno za gospodarstvo, da u roku od dvije godine od dana stupanja na snagu ovog zakona provesti naknadu procjena učinka ovog zakona jer mislim da je nakon dvije godine se bude vidjelo da li su neke odluke ovog zakona dobre, koje treba mijenjati, koje treba prilagoditi i na kraju krajeva nadam se da će biti i iskomunicirane sa velikim i malim poduzetnicima. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa poštovana kolegice. Pa imali smo tu raspravu na odboru jutros i kažem svi se slažemo da Komora kao institucija i dalje naravno da je treba zadržati. Ako je ovo nekakav međukorak to je dobro. Mi smo mišljenja da nije dovoljno na žalost jer prošlo je previše vremena kad nije bilo nikakvih promjena. I on što bi Komora definitivno trebala, jer vidimo da se, stvorila se u javnosti nekakva slika da je to hrpa ljudi koji ne rade ništa što isto ne stoji i nije istina budimo realni. Ali ono što bi Komora trebala definitivno to je raditi i nekakvu anketu među svojim članovima koliko su oni zadovoljni. I to ne bi bilo loše da naprave svake godine, pa svi oni koji imaju normu ISO9001 rade mjerenje zadovoljstva kupaca svake godine. Ako to mogu tvrtke raditi, ne vidim zašto to ne bi radila Komora a za sve one koji koriste usluge Komore.
Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana kolegice. Dakle, zaista rasprava koja je bila ne tako davno se pretvorila u to da se želi ukinuti Hrvatska gospodarska komora. Ni u jednom trenutku nitko nije rekao da želi ukinuti Hrvatsku gospodarsku komoru, ali je reklo da je došlo vrijeme da se i tu stvari postave na drugačiji način. Dakle, od srednjeg vijeka su se ljudi, odnosno obrtnici udruživali u cehove da štite svoje interese. Oni su se udruživali dobrovoljno zato što su to htjeli, zato što su tu vidjeli svoju priliku. I ja nekako sam zaista uvjerena da ono što bi imalo smisla sad 30 godina nakon što imamo ovaj zakon iz '91. da je došlo vrijeme da bude dobrovoljno članstvo, a da se Komora potrudi da usluga koje ima budu takve da se članovi žele učlaniti, da kroz to dobrovoljno članstvo i naknadu koju za to plaćaju dobiju puno više nego neki. I to bi bio smisao i ovog zakona i ove rasprave. Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa kolegice Mrak-Taritaš. U potpunosti se slažem. Činjenica je da predugo mi čekamo reformu Hrvatske gospodarske komore, a ono što najviše naše poduzetnike u stvari pati, ja sam sa puno njih razgovarala. To je da Komora nema problema sa naplatom potraživanja. Znači to je obavezno i vi to morate, vi ne možete u vašoj kartici to stoji. Vi kad idete, znači kad poduzetnik ide u banku po kredit ako ima neko neriješeno dugovanje, u ovom slučaju prema Komori on ga mora riješiti. Znači zakonom je to poprilično dobro uređeno što se tiče Komore. Ali ono što moram napomenuti i naglasiti to je činjenica da bi bilo dobro kad bi mi čekali samo reformu Hrvatske gospodarske komore. Čekamo mi već dugi niz godina i reformu javne uprave, reformu pravosuđa, reformu zdravstva, reformu obrazovanja i cijeli niz reformi. Ali evo kažu da ih ima preko 100 i nešto u ovom novom Nacionalnom planu za oporavak i otpornost, pa živi bili pa vidjeli. Nadajmo se da će neka i zaživit konačno.
Poštovana zastupnica Petir.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice Vučemilović, govorili ste o tome da smatrate da članstvo u Komori treba biti dobrovoljno. Ja se sjećam tih procesa i pokušaja reformi 2012. godine kad se ipak odustalo od ideja za Gospodarsku i Obrtničku komoru, ali se zato u stvari to primijenilo na Poljoprivrednu komoru jer nikog nije bilo briga, pa od članstva 176000 poljoprivrednika koliko su tada bili upisani u članstvo Komore to članstvo je postalo dobrovoljno i svelo se na svega nekoliko stotina poljoprivrednika. Možemo reći da je tog trenutka Hrvatska poljoprivredna komora doslovce šapatom pala, jer tadašnjoj vlasti nije odgovaralo da ima jake poljoprivrednike, njihova jaka udruženja koji bi artikulirali njihove probleme i njihove stavove. I od tog trenutka nije se nikad oporavila. Ja mislim da bi nama trebao biti uzor u drugim državama članicama koje imaju jake poljoprivredne komore jer se pokazalo da upravo te komore su pregovarači koji omogućavaju bolji položaj poljoprivrednika na tržištu.
Hvala. Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepo kolegice Petir, ali iskreno mislim da ne možemo mi sve komore baš podvesti pod isti nazivnik. Znači, ako sve Komore imaju naziv Komora u svom imenu nije isto. Tako na primjer Hrvatska gospodarska komora i Hrvatska obrtnička komora uopće nisu usporedive jer imaju potpuno različit djelokrug i dijapazon djelovanja. Slično je i sa Poljoprivrednom komorom, ali s druge strane uvijek imate nekakve kontra argumente gdje imate Hrvatsku udrugu poslodavaca i cijeli niz strukovnih komora koje jako dobro egzistiraju i upravo na toj dobrovoljnoj bazi. Uvijek treba odvagati što je plus, što je minus. Osobno mišljenja sam da Hrvatska gospodarska komora ne bi izgubila apsolutno ništa, jer evo vidite da ima cijeli niz OPG-ova, obrta koji su članovi a ne moraju to biti. Ali isto tako i kad se povela ova javna rasprava velik broj velikih tvrtki koje će i dalje ostati, koje će morati plaćati članarinu se nisu bunile. Dapače su se zalagale da ostane obavezno članstvo i nisu vidjele u tome neki problem.
Poštovana zastupnica Juričev Martinčev.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Uvažena kolegice Vučemilović u svom izlaganju ste rekli da se zauzimate da podržavate stav da bude dobrovoljno članstvo za sve poduzetnike u Hrvatskoj gospodarskoj komori i da vjerujete da se nebi ništa bitno promijenilo jer postoje čak obrtnici koji se rado uključuju i plaćaju članarinu i dio su Hrvatske gospodarske komore jer pružaju neke specifične usluge. Nadalje kad ste govorili o ovom našem prijedlogu zakona gdje više od 90% će biti dobrovoljnog članstva izražavate strah za gubitak više od 60 milijuna kuna prihoda. Zašto mislite da će baš svi ovi koji mogu biti dobrovoljno članovi odustati od članstva u Komori kad s druge strane smatrate da postoje neke beneficije zbog kojih se i obrtnici učlanjuju u samu Komoru. Ja vjerujem da neće doći do smanjenja prihoda upravo iz ovih razloga koje ste i vi naveli.
Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa kolegice. Znači članstvo ostaje obvezno, članstvo za ni jednu kategoriju nije dobrovoljno. Ono temeljem ovog prijedloga zakona ostaje obvezno samo su određene kategorije poduzetnika koje idu u ovu kategoriju malih i srednjih imaju tu mogućnost da plaćaju, da budu članovi i plaćaju članarinu, odnosno da ne budu članovi. Ali onda će plaćati te usluge koje Komora njima nudi po nekakvoj tržišnoj cijeni. Osobno mislim, znači da će doći kao što sam i rekla do povlačenja, a onda kad vide da moraju daleko više plaćati vjerojatno će se vraćati. Tako da bit će jedan prvotni udar i bit će naravno smanjenja prihoda u startu. Da li će to biti 60, 50, 40, 30 milijuna kuna to će pretpostavljam da su neke projekcije i napravljene u ministarstvu, a i u Komori jer ne vidim s druge strane nikakve racionalizacije da će zatvoriti recimo ured u Shangaju ili negdje dalje.
Hvala lijepa. Sljedeći će govoriti poštovani zastupnik Mišel Jakšić. Izvolite.
Hvala kolega Reiner. Kolegice i kolege, kolega Bauk je u svojoj raspravi spomenuo 30 godina u kojima se ništa nije diralo u Zakonu o gospodarskoj komori i zato je definitivno ostala ta jedna sumnja što je to sad toliko bitno da ćemo zapravo pokušat to riješiti pod okriljem noći i ostvariti kao veliku reformu Hrvatske gospodarske komore. Mi smo jedino napravili onih nekoliko koraka da velimo zašto smo danas dovedeni u ovu situaciju. Zato jer smo imali onu zanimljivu raspravu prije nekoliko mjeseci kad je očito došlo, e sad dal' zbog predizbornog ili zbog ideološkog pucanja u vladajućoj koaliciji koju je tadašnji prijedlog MOST-a očito zatekao nespreman ili nisu to dovoljno iskomunicirali među sobom. I postavilo se pitanje da li u tom trenu HDZ-ova vladajuća većina može odbiti prijedlog MOST-a koji je podržala cijela oporba. Danas taj problem vjerojatno nakon kolege Hrelje i potencijalnih novih žetončića nemamo, pa sad idemo brže bolje ostvariti ono što smo tada nemušto obećali, a to je da ćemo prije ljetne stanke iliti do ljetne stanke napraviti veliku reformu Hrvatske gospodarske komore. E sad, spomenuto je nekoliko puta da imamo povijest u sustavu Gospodarske komore koja traje 170 godina. Pitanje koje si svatko od nas mora postaviti ako nešto funkcionira 170 godina u godinama u kojima je nastojalo je bilo jednim dijelom i zidanje ili stvaranje temelja hrvatskog identiteta. Što smo svi zajedno napravili da imamo nikad niže povjerenje u tu instituciju i da uopće smo se doveli u raspravu da li je potrebna članarina, pa da li je netko za ukidanje. Da li uopće Hrvatska gospodarska komora ima svoj smisao? E sad sa ovim zakonom mijenjanja nekih budimo realni kozmetičkih stvari sigurno je da nećemo vratiti povjerenje u Hrvatsku gospodarsku komoru. Isto tako postavimo si pitanje zašto ta Hrvatska gospodarska komora osim analiza koje su obično rađene u smjeru vladajućih politika nikad u ovih 30 godina nije dala jasne odgovore što to u hrvatskom gospodarstvu se u ovih 30 godina radi i radilo krivo i što je to što bi hrvatsko gospodarstvo, pa i politika sa svojim prijedlozima zakona trebala raditi u nekih narednih 30 godina. Jer bojim se da kada bi sad zagrebli po Rimcu i ostalim novim tvrtkama i jednorozima koji su nastali u RH mislim da je Hrvatska gospodarska komora u tome svemu imala najmanje upliva i najmanje doticaja sa njihovim uspjesima. E sad, možda bi trebali se vratiti u onu suštinu koji su to rezultati koje očekujemo od Hrvatske gospodarske komore? Što to je da bi Hrvatska gospodarska komora trebala nositi gospodarstvo, a naravno samim time i svima nama i građanima ove zemlje kako jedanput za sva vremena raščistiti sa time da Hrvatska gospodarska komora ostavlja onaj opori okus u ustima da je zapravo samo jedno mjesto gdje se uhljebljuju ražalovani kadrovi iz nekih politika proteklih vremena i koji su to novi ljudi nevezano sad uz stranke, iako je kolega Arsen tu rekao kako to obično završi, koji mogu donijeti taj jedan novi duh i jedan novi dah. Sve ovo što gledamo u ovih 30 godina nije dovoljno i nije dobro. I mogu reći da izgleda tragikomično kad znamo koja je percepcija Hrvatske gospodarske komore, znamo što se sve ispreplelo sa prijašnjim, pa i sadašnjim predsjednikom Gospodarske komore, a da onda ispada da je Hrvatska gospodarska komora glavni kadrovik po nadzornim odborima nama važnih hrvatskih tvrtki. Mi danas iz Hrvatske gospodarske komore oko koje se danas sporimo koja je njezina uopće svrha i smisao, što znači da ljudi tamo ne rade dobro posao imamo čak dva predstavnika u Nadzornom odboru Podravke koja je navodno jako važna tvrtka za RH, za razvoj naše prehrambene i poljoprivredne industrije. E sad, ako ti ljudi nisu u stanju voditi jednu komoru da ima bolju percepciju postavlja se pitanje kako oni točno mogu doprinijeti radu Podravke. I ono što je rekla kolegica Petir u jednoj od svojih replika Hajduk živi vječno, a Komora će isto valjda živjeti vječno ako je preživjela SDP-ovu Vladu. Ja ću reći ako je preživjela i Vidoševićevo uhićenje i Burilovićevu diplomu i Burilovićevu zdravstvenu ugroženost i cijepljenje preko reda svih normi, tada sada stvarno možemo reći da će živjeti vječno. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Troskot ima repliku.
Poštovani kolega Jakšić, moje pitanje je slijedeće. Spominjali ste jednoroge, ovim prijedlogom zakona diskriminiraju se zapravo srednja i velika poduzeća iz razloga što ona će i dalje morati odnosno bit će obvezna plaćat članarinu. Kad ste spomenuli jednoroge dakle to su sve momci i djevojke koje su kretali iz samih garaža, stvorili su firme, sami su sa svojim znanjima i vještinama dakle došli do najzahtjevnijih tržišta, upoznali su dakle i stvorili su si kontakte sa fondovima rizičnog kapitala i pod tim pretpostavkama, dakle tu im komora apsolutno ništa nije pomogla, a s druge strane oni moraju i dalje plaćat dakle tu naknadu mjesečnu. Kako gledate na to i na takav jedan tretman i diskriminaciju velikih poduzeća?
Poštovani zastupnik Jakšić.
Pa to je klasična hrvatska priča, ništa vam nismo pomogli, vi ste putem iskočili pa sad ćemo vas malo obgrliti, ako vam možemo još nešto uzeti da bi servisirali svoje parafiskalne namete mi ćemo to napraviti. To je priča sa hrvatskim jednorozima, ali tu ću sad opet spomenuti Podravku. Podravka je tvrtka čija međunarodna mreža podružnica je sigurno nešto što može koristit RH što nam svima treba biti ponos. E sad se postavlja pitanje ta Podravka koja ima toliko gospodarskih diplomata na neki način u zemljama ne samo Europe nego i svijeta će isto ostati u paketu onih koji će morati plaćati masnu lovu HGK kao što je i radila do sada. A smisao i pomoć koju HGK daje je dao direktor jedne snažne koprivničke tvrtke, nije Podravka u korona krizi kad je rekao čuj zvali su me iz Glasa poduzetnika, zvali su me iz HUP-a, zvali su me čak iz nekih drugih granskih organizacija, stalno su nam slali što se u koroni mijenja, iz HGK su nas nazvali nakon mjesec dana [[Upadica: Hvala.]] i pitali mali jel vi još delate.
Hvala. Sad će govoriti poštovani zastupnik Marko Pavić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče sabora, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege, pa evo u Hrvatskom saboru svjedoci smo sustavnog populizma i slabljenja institucija. Prije dvije, nekoliko mjeseci usred kampanje bili smo izloženi linču, krenulo je sa HGK, pa HOK, pa turistička zajednica gdje je cilj slabiti institucije i dobiti političke poene. To vidimo i sada. Sjećam se rasprave ovdje, sjećam se obrednog slikanja u 2 ujutro, borimo se za poduzetnike, a evo prazna sabornica, oporbe gotovo i nema. HGK vrijedan je subjekt, postoji 170 godina, ono što zaboravljamo, a to oporba zaboravlja da s jedne strane tu se žale da treba u potpunosti maknut članarine, a s druge strane govore o dodatnoj regulaciji zaboravljajući da je to udruženje, cehovsko udruženje gospodarstvenika gdje većina gospodarstvenika sama o sebi odlučuje. Sve se svelo nekako na članarine, a uopće se zaboravlja šta gospodarska komora osigurava gospodarstvenicima, tradicija. Da li može bolje, uvijek može bolje. Osobno sam govorio i u drugom dijelu govora ću malo se referirati na austrijski model. Najmodernistificirati te članarine, ovim zakonom neće ih plaća 96% korisnika. No, ne možemo reći da sadašnja uprava nije napravila veliku reformu od 2014., članarina je padala sa 75 na 56 na 42 kune, nitko to nije rekao. Članarine ne plaćaju nove tvrtke prve dvije godine, a članarine su oslobođene tvrtke koje su morale obustavit djelatnost usred Covida. Smanjen je broj zaposlenih sa 640 na 380 gotovo prepolovljen. I tko god kaže da apsolutno ukidanje članarina i obvezatnog članstva nije u ovoj Covid krizi de facto ukidanje gospodarske komore taj laže, taj govori krivo i taj na valu populizma želi slabit institucije. U Članku 39. jasno se propisuje 30 dana, dakle moći će se u 30 dana odlučit oni koji će plaćat, ali ajmo malo razgovarat o kvaliteti i šta sve komora pruža. Od 12 delegiranih ovlasti, gospodin Bošnjaković je u svojoj izlaganju i replici govorio i o centru za mirenje, sudu časti i koliko to rasterećuje pravni sustav. Nitko u današnjoj raspravi nije spomenuo digitalnu komoru, nitko. Kroz nju se osigurava e-učenje, e-zakonodavstvo, e-sajmovi, e-financiranje, e-gospodarske informacije članice, svi podaci, makro podaci i tražilica poslovnih subjekata koja će biti besplatna svim članovima i dalje. A vizija onako kako ja osobno vidim kroz suradnju koju imao kao ministar rada i zadužen za Europski socijalni fond je upravo austrijska gospodarska komora. Kada netko kaže koju bi trebali, pa tradicijski pripadamo tom krugu tada smo čak u zajedničkoj državi bili prije 170 godina kada su krenuli i mene fasciniralo komorino djelovanje na dualnom obrazovanju. Već sada, dakle u prošloj Covid godini su imali 15.000 obrazovanja. 15.000 ljudi je prošlo obrazovanje. Pred Covid godina 20.000. 300 do 400 tvrtki na inozemnim sajmovima su svake godine vodili, 700 do 800 tvrtki na sajmovima u Hrvatskoj. Ono što bi ja volio vidjeti iskoraka, a to sam rekao, plakat ćete ako ukidamo sve ove institucije, a to sam govorio zato što glavni problem danas kada slušamo poduzetnike je nedostatak radne snage. Oporavlja se gospodarstvo, nedostatak radne snage nam je problem, dohvat te radne snage, dohvat novih tržišta i edukacija bit će ključ u rješavanju tog problema. Imamo sustav koji omogućuje 15 do 20.000 edukacija godišnje i sad ga treba uništiti. Ova reforma omogućit će upravo to da 96% članova ne plaća članarinu, ali ono što gospodin Hajdaš Dončić ne razumije bit će i nešto što se zove institut, postoji naknadna procjena učinka dakle da vidimo što se za dvije godine desilo. A kolegama iz SDP-a imali ste i vi dva amandmana. Plačete da nije ništa od devedesetih napravljeno. Imali ste dva mandata da i vi nešto napravite, pa su vam se ministri svađali. I evo trebalo je doći do HDZ-ove Vlade da napravimo iskorak u tom smjeru. Hvala vam lijepa.
Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Bačića.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Pavić, imamo s jedne strane vapaj oporbe za reformama, evo danas je na tapeti Hrvatska gospodarska komora i gledamo što ćemo postići ovim zakonom. Ako samo pogledamo ovo što stalno na neki način govorimo, a to je ukidanje članarine za 95% članova slabo pričamo ali vratimo se na ovaj postotak da ćemo sa ovim zakonom smanjiti prihod Hrvatske gospodarske komore za trećinu, za nekakvih 30, preko 30%. I to je veliki iznos kada gledamo u milijunima kuna, ali to je jedan početak reforme te ustanove. Jer da bi nadoknadila taj iznos od trećine svog proračuna Hrvatska gospodarska komora upravo će morati poboljšati kvalitetu svojih usluga, možda navesti neke dodatne usluge, izaći možda jače na tržište i to će na jedan način biti početak upravo te reforme. Unapređenje kvalitete određene institucije ne možemo riješiti zakonom, nego upravo ovakvim mjerama. Hvala vam.
Poštovani zastupnik Pavić.
Hvala lijepa. Pa ja gledam na ovaj zakon kao kontinuitet reforme koje je sama Komora provodila do sada. Rekao sam da su i sami smanjivali broj zaposlenih, ali su se otvarali novim tržištima. Oporba je kritizirala otvaranje ureda u Shangaju. Dakle, imamo situaciju velikih investicija kineskih tvrtki u hrvatsko tržište, imamo otvaranje, imamo kineskog premijera na formatu Kina +17 u Dubrovniku, imamo veliko otvaranje tom tržištu i veliki zahtjev njihovih kompanija da uđu na hrvatsko tržište i onda netko ima protiv da otvorimo ured u Shangaju gdje samo evo Pelješki most koji vidimo da se sad završava je jedna velika investicija. A na kraju krajeva i putem Kine smo dobili na poziv premijera Plenkovića kineskom premijeru sve maske i respiratore. Naravno da su tu bile i gospodarska suradnja itekako, tako da ne vidim u ovom smjeru …
Hvala. Kolega Troskot je digao povredu Poslovnika. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Članak 238. Dakle kada je gospodin Pavić govorio o Kini samo bih se htio referencirati, dakle nije kritika išla u smislu otvaranja ureda, nego duplanja administrativnih troškova, jer tamo postoji i veleposlanstvo sa uredom gospodarskim. I pitanje je više bilo usmjereno za konkretan pad izvoza prema Kini, a govorimo o padu od 20% u pred covidskom periodu. Tko će biti odgovoran? Dapače ta trebamo imami ured. Mi smo ga mogli otvoriti i u SAD-u s obzirom da prodiremo i na to tržište sada, ali nitko kao ured kao takav nije kritizirao.
Znate da to nije bila povreda Poslovnika. …/Troskot: Evo povlačim./ [[Pavić: Šta si potrošio replike?]] Znate da to nije bila povreda Poslovnika, nego je bila replika, pa vam sukladno članku 239. izričem opomenu. Imamo repliku poštovane zastupnice Nikolić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovani kolega Pavić, pa ja ću eto malo podrobnije protumačiti, odnosno objasniti ovu vašu reformu. Reformirali niste ništa. Poduzetnike ste još jednom izigrali u ovih 18 mjeseci, a skraćivanjem javne rasprave ste opet ponizili struku i time okrenuli leđa poduzetnicima. Eto tako ste reformirali ovim prijedlogom.
Poštovani zastupnik Pavić.
Upravo suprotno. Vi ste poduprijeli inicijativu kolege Troskota kojem je jedna rečenica trebala biti u hitnoj proceduri, mi idemo u dva čitanja. A poduzetnici dobro znaju koliko imaju potporu ove Vlade sa 11,7 milijardi kuna covid potpora i zato smo mi više nego dvorstruko jači od vas. Vox populi, hvala.
Poštovana zastupnica Juričev Martinčev.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Pavić kao što ste rekli danas uglavnom govorimo o članarinama, a jako malo se govori o tome što Komora može. Zaboravili smo da je u biti 96% poduzetnika upravo su mali poduzetnici, znači to su oni sa svega par zaposlenika koji ne mogu u svom sastavu, svojoj firmi imati financijskog i poreznog stručnjaka i kadrovnika i pravnog savjetnika i slično. I sve to može i mora im pružiti Hrvatska gospodarska komora. Sigurna sam da upravo ovaj prijedlog zakona će tako nešto omogućiti i da Hrvatska gospodarska komora napravi iskorak i poboljša kvalitetu svojih usluga, a s druge strane svaki onaj mali poduzetnik da zna zašto plaća tu uslugu i zbog onih 42 kune koje je imao do sada mjesečno sigurno će više puta i mjesečno okrenuti taj broj i dobiti uslugu, odnosno informaciju koja mu treba, a može se odnositi od ugovaranja trošarina, potpora, minimalnih tehničkih uvjeta i drugo što treba ispunjavati.
Hvala. Poštovani zastupnik Pavić.
Hvala lijepa. Pa u potpunosti ste u pravu i mislim da je tu pitanje sada balansa. S jedne strane najveće kritike i prije nekoliko mjeseci su bili na male koji ne dobivaju nužno protuvrijednost usluge koje plaćaju jer se tek razvijaju. S druge strane veliki, srednji su rekli da su zadovoljni pogotovo i sajmovima, obrazovanjima i svemu ostalom i ova reforma ide u tom smjeru. 96% malih neće plaćati članarinu, ali će imati pristup svih uslugama. Većina usluga će biti besplatna, a ja vjerujem da će jedan i dobar dio njih ovo što ste vi u svojoj replici rekli odlučiti se biti članovi na dobrovoljnoj bazi, a to je i poticaj Hrvatskoj gospodarskoj komori baš da za njih formuliraju paket usluga, da privuku što više članova. Istodobno ne radimo šokove Gospodarskoj komori da u krizi ukidamo instituciju koja vrijedi i koju vrijedi sačuvati i razvijati zadnjih 170 godina.
Poštovani zastupnik Kliman.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Pavić, dakle dobro ste rekli da institucije treba sačuvati i treba ih razvijati. Mi danas pričamo samo o tome kako ćemo ukinuti za male i srednje više-manje članarinu. Ali ja vas pitam tko će organizirati, dakle za jedno ovakvo naše malo i otvoreno gospodarstvo sve one aktivnosti i promovirati naše gospodarstvo na vanjskim tržištima, to je ključ te cijele priče. Dakle, veliki će se snaći oni već imaju svoje kanale funkcioniranja na vanjskim tržištima, ali mali će trebati jednu snažnu organizaciju da ih se promovira na, na ovaj vanjskim tržištima. Mi ovisimo o pružanju naših usluga i proizvoda na europskom tržištu i mislim da je uloga HGK značajna u tom pogledu ali isto tako kako danas krešemo ove, ova sredstva da će biti puno zahtjevnije radit nego što je to moglo biti da se [[Upadica: Hvala.]] takvi, dakle da se takvi iznosi ipak zadrže u portfelju komore.
Poštovani zastupnik Pavić.
Hvala lijepa na replici i komentaru, mislim da upravo sve stoji ovo što ste rekli. Pitanje tko će to organizirati. Kada govorimo recimo o jednorozima osobno sam bio i na projektu britanskog veleposlanstva koje 2010. 20 najvećih hrvatskih startup-ova odvelo u London da nađe financijere, među njima je bio i gospodin Rimac koji se tek razvijao, gospodin Samodol koji ima Fotoma, dakle 20, gospodin Prpić, dakle Cvetojević, dakle sve velika imena koja su danas vrijede. Uloga je upravo komore da takve stvari radi, a podsjetio bi da smo trenutačno članica EU i da nam je tržište u biti tržišta 500 milijuna ljudi plus sva treća tržišta koja imamo i koja žele s nama trgovati jer smo zemlja članica i jel to. I upravo zato treba osigurati razvoj gospodarske komore i mislimo da je ovo dobar balans zakona ali nikako ova kritika i ukidanje komore [[Upadica: Hvala.]] ne bi smjelo biti … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Poštovana zastupnica Perić.
Hvala lijepo. Poštovani kolega pa više je nego jasno da je tada kada je inicirana zapravo izmjena zakona bilo više govora o samom uništavanju ili osporavanju vrijednosti institucija, a ne o samom sadržaju i vrijednosti koje komora svih ovih 170 godina radi. Ono što jako dobro možemo vidjeti kad pregledavamo stranice komore i upravo ta digitalizacija i mogućnost da se vidi koliko je proizvoda kroz izvorno hrvatsko, kroz hrvatsku kvalitetu zaista brendirano i kolika je zapravo važnost upravo te institucije da se probijamo na sva svjetska tržišta. A sigurno da ta upravo ekonomska diplomacija je jako važna da se njeguje kroz instituciju komore.
Poštovani zastupnik Pavić.
Hvala vam lijepa, pa evo ja sam osobno ostajao i do 2 ujutro i raspravljao i kad je bilo pitanje HGK i HOK-a i svih ostalih institucija jer mislim da ih trebamo sačuvati. Da ih trebamo sačuvati, ojačat, reformirat da ali ne ukidat na valu populizma neću lijepit etikete kolega Troskot ovaj put, ali ne trebamo ih ukidati. I upravo ovo što ste rekli, evo nitko nije danas spomenu akciju Kupujmo hrvatsko. Dakle, osvještavanje naših građana o lancu vrijednosti i da ulažemo u vlastite proizvode, da stvaramo nove proizvode koji donose vrijednost da idemo u IT industriju, dodatne vrijednosti i iskorake o tome nitko nije danas ništa govorio. A vrlo vrijedna, vrlo vjerna kampanja koja na kraju je privukla veliku količinu i OPG-ova dobrovoljno u HGK.
Poštovani zastupnik Cappelli.
Poštovani predsjedavajući, kolega Paviću danas možda nije toliko spominjan turizam, ali o važnosti komore recimo reći ću vam da udruženje zajednice koje djeluje dakle pri odjelu za turizam pokrivaju gospodarstvenike turističkog sektora, ukupan broj članica u tom sektoru je 16.700. Dakle, govorimo i pitam se da li netko osim komore u ovom trenutku se bavi recimo zajednicom pustolovnog turizma, riječnog turizma, ronilačkog turizma, wellness turizma, kulturnog turizma nego ta upravo gospodarska komora. Iz iskustava koje sam imao u Ministarstvu turizma mi smo zajedno sa gospodarskom komorom organizirali i dane hrvatskog turizma i ocjenjivanja i Zeleni cvijet, Plavi cvijet itd., itd., dakle od zakonodavstva kojega smo zajedno sjedali i pripremali i analize i zakonodavstvo, dakle daleko širok krug koji smo zajedno sa komorom i HOK-om odrađivali. Pa evo u tom smislu vidi se vrijednost i važnost suradnje s gospodarskom komorom.
Poštovani zastupnik Pavić.
Hvala kolega Cappelli, pa evo zajedno smo sjedili u Vladi, sjećam se mnogih tih aktivnosti i vaše inicijative upravo za promociju i hrvatskog turizma i na EU tržištima i na trećim tržištima. Naravno da je tu Hrvatska i gospodarska komora, a i turistička zajednica odigrala određene ključne poene. Teško da bi pogotovo bilo tko manji mogao si priuštiti takva putovanja, ne samo financijski već kontakt. I žao mi je da ona recimo onda ovakve susrete organiziraju strana veleposlanstva koja onda imaju, koja imaju i jasan interes, a taj interes da ti naši jednorozi i startup-ovi koji kad startaju da svoje poslovanje presele u njihove države. Tako da ja čestitam gospodinu Rimcu i Infobipu i svima ostalima da ostaju u Hrvatskoj i da čuvaju radna mjesta ovdje. A akcija Kupujmo hrvatsko upravo je to, čuvajmo radna mjesta ovdje i razvijajmo radna mjesta dodane vrijednosti koje mogu plaćati velike plaće [[Upadica: Hvala.]] da mladi ostaju u Hrvatskoj.
Poštovana zastupnica Maksimčuk.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Uvaženi kolega vi ste u vašoj raspravi govorili koliko je bitno i važno sačuvati institucije što se naravno u potpunosti slažem sa vama, najlakše je i najjednostavnije nešto ukidati. Sačuvati institucije naravno uz reformu i danas smo se svi mogli složiti da je reforma nakon 30 godina potreba i ovog zakona, ali ono s čim se ne mogu složiti to je kriva percepcija i upravo evo i u ovim raspravama prije toga gdje se govorilo o nekakvom uhljebništvu, pa ću pokušati nabrojati u ovom kratkom vremenu samo u jednoj maloj županijskoj komori koliko toga se odrađuje. Znači usklađivanje voznih redova na županijskim linijama prije uvođenja javne usluge do 1000 usklađivanja, 205 prigovora, prije ulaska u EU izdavalo se preko 6000 dozvola, ponovno govorim na županijskoj razini, sad je to oko 2000 i još preko 100 centova, potvrde o podrijetlu robe, unos ovrha u očevidnik, nekretnina, pokretnina, obrada statističkih podataka, gospodarskih kretanja prema djelatnosti naravno i broju. Nadalje promocija [[Upadica: Hvala.]] naravno i organizacija i puno …/Govornici govore istovremeni, ne razumije se.
Poštovani zastupnik Pavić.
Hvala lijepa, pa nabrojali ste jako puno funkcija koje jedna županijska komora, evo sjetit će se i kolega Cappelli kada smo pokretali centre kompetencije ideja je bila da se radna snaga obrazuje na radnom mjestu. I tu su ključni, tu su ključni gospodarstvenici, a ključne su onda komore koje će osigurati sustav za to. Povezati buduće djelatnike odnosno mlade ljude koji žele steći određenu struku i obrazovat se na radnom mjestu to je koncept dualnog obrazovanja i upravo mislim da komora tu može veliki iskorak napravit posebice u nedostatku radne snage. Podsjetio bi da smo 2019. skoro 100.000 ljudi uvezli da je sada nezaposlenost 125.000 jučer bila, 16.000 oglašenih radnih mjesta i upravo ti koncepti koje se financira EU fondovima, evo nitko nije rekao da HGK ima par desetaka miliona kuna aktivnih EU projekata.
Hvala. Sada će govoriti poštovana zastupnica Romana Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče sabora. Poštovani ministri, ministre sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege zastupnici, danas raspravljamo o Prijedlogu Zakona o HGK, a trebao bi se odnositi na ukidanje obvezne članarine za komoru, također se propisuje i nova primjena modela utvrđivanja članarine prema kojem su članovi razvrstani u 3 skupine. Prema ovom prijedlogu prva skupina je oslobođena plaćanja za razliku od druge i treće skupine. Postavlja se pitanje zašto se samo male tvrtke, zašto će samo male tvrtke biti oslobođene plaćanja članarine i zašto se ne uvede u potpunosti ne ukine članarina ili ne uvede dobrovoljno članstvo za sve. Međutim, kako je do sada i u nekoliko navrata rečeno ovim izmjenama zakona uvodi se samo mogućnost da skupština HGK eventualno ukine članarine, ali ne svima već samo nekima. Ako im se i ukine članarina moraju za to podnijeti zahtjev u roku od 30 dana. Prijedlog zakona je prema svemu ovome je zbunjujući i nedorečen. Pa tako imamo sporan Članak 38. prema kojem članovi komore prve skupine iz Članka 30. stavka 2. koji koriste mogućnost članstva bez plaćanja članarine dužni su o tome izjasniti se u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovoga zakona. Smatram da je potrebno ili izbaciti ovu obvezu izjašnjavanja u roku od 30 dana od stupanja zakona na snagu ili je bolje definirati. Konkretno iz navedenog nije jasno što se dogodi onima koji se ne izjasne u tome roku od 30 dana i što će biti sa svakim novim malim poduzetnikom koji otvori firmu nakon isteka 30 dana od stupanja zakona na snagu. Stoga je potrebno ili revizija ovog članka ili njegovo potpuno ukidanje. Predloženom izmjenom zakona uvodi se vrlo malo promjena glede načina biranja tijela internoga funkcioniranja, komora i dalje ostaje zatvorena i netransparentna. Članovi gospodarskog vijeća i članovi skupštine se ne biraju već se imenuju podobni kandidati koji potvrđuju sve odluke bez pitanja. Smatram da bi prijedlog ovog zakona trebao ići u smjeru oslobađanja od parafiskalnih nameta hrvatskim poduzetnicima. Kriza koja je hrvatsko gospodarstvo pogodila zbog epidemije korona virusa dodatno je naglasila potrebu za troškovima rasterećenjem hrvatskih poduzetnika od nameta. Početkom ove gospodarske krize potvrdu da obvezno članstvo u HGK nije potrebno pokazuje i ponašanje same HGK te pojava alternativnih udruga koje su puno bolje artikulirale potrebe poduzetnika nego što to radi sama HGK. Po izjavama samih poduzetnika udruge koje su se pojavile kao reakcija na sporu reakciju Vlade RH vezano uz gospodarske mjere puno su više ispunile svoju svrhu nego HGK koja je očito postala svrha sama sebi. Također obvezno članstvo nije potrebno jer postoji veliki interes hrvatskih poduzetnika za udruživanjem na bazi dobrovoljnoga članstva. Imamo primjer u Hrvatskoj gdje je jedna od udruga u samo nekoliko mjeseci postojanja uspjela okupiti nekoliko tisuća članova koji u ovo teško vrijeme dobrovoljno plaćaju članarinu ukoliko za to vide svrhu. Monopoliziranje predstavljanja poduzetnika koje to u stvari i nije od strane HGK nema smisla i treba prepustiti hrvatskim poduzetnicima mogućnost da odluče za koga i žele li uopće da ih se zastupa te shodno tome i plaćaju ili ne plaćaju članarinu. HGK na ovaj način godišnje naplati oko 300 milijuna kuna te smatram da poduzetnici itekako imaju pravo odlučivati što će s tim novcem napraviti. Hoće li ga sačuvati za svoje poslovanje ili investirati u udruživanje. Ovakav primjer uživa veliku podršku hrvatskih poduzetnika te dugogodišnja praksa djelovanja HGK koja pokazuje da od njihovog rada nema pretjerane koristi za poslovanje naših poduzetnika. Nažalost, HGK se više pretvorio u političku organizaciju nego je potpora hrvatskom gospodarstvu. Nedovoljna transparentnost rada, kriminalne aktivnosti unutar same HGK te političko uhljebljivanje također su doprinijeli takvom statusu te institucije u javnosti. Stoga smatram da bi tu instituciju trebalo reformirati u smjeru dobrovoljnog članstva i veće funkcionalnosti, a sukladno zdravim tržišnim principima.
Slijedeći će govoriti poštovani zastupnik Davor Bernardić, pardon Marijana Puljak, oprostite. Poštovana zastupnica Marijana Puljak će govoriti.
Zahvaljujem predsjedavajući. Drage kolegice i kolege evo samo ću iskoristiti ovu raspravu za par komentara na izlaganja koja smo ovdje čuli. Žao mi je evo što nema kolege Bačića koji je problematizirao to što je oporba u veljači podržala prijedlog zakona uvaženog zastupnika Troskota ovdje kao, evo citirat ću ga koji je rekao koji na zakon ne sliči. I dakle ujedinila se oporba, 65 glasova je bilo za kao nikad kaže do sada, a sada evo imamo zakon koji tu reformu predlaže i oporbu koja kritizira zakon. Pa ja ću samo reći evo taj, imao je, taj prijedlog u veljači dakle imao je široku podršku i zastupnika i javnosti jer je zapravo vrlo jednostavno riješio onaj problem, a to je problem obveznog članstva u odnosno obavezne članarine u ovoj komori. To je isto tako bilo prvo čitanje, mogli ste ga prihvatiti, pa možda ako je bilo nekih prijedloga za ažuriranje dodati amandmane u drugom čitanju, međutim evo odigrala se kao što je neko već rekao, odigrala se zanimljiva igra sa tom, balansiranjem na toj većini 76, dakle nije se smjelo dopustiti da netko iz većine podrži jedan oporbeni prijedlog. No dobro, evo sad ovdje ispred sebe imamo zakon kojega nazivate da je reformski zakon, kao što sam rekla u uvodnom izlaganju, zakon je nedorečen i postavila sam evo dosta i pitanja, nerazumljiv je različitim ljudima, različito ga tumače. Dakle tko ima ovlasti za ukidanje članarine , može li skupština HGK svojom odlukom o visini članarine kazati da je članarina nula ili ovaj zakon to propisuje, zašto ne za sve kategorije svojih članova, ali prije svega dakle ono što nas zanima je ne ukidanje članarine već ukidanje obaveznog članstva i to je ono što je problematično. Ovdje smo sad čuli i zastupnike većine koji su se nizali u tome i ovdje evo i maloprije kolega Pavić, nizali su se u iznošenju dobrih, kao dobrih stvari i dobrih uloga HGK, ne znam „Digitalna komora“, „Kupujmo hrvatsko“, „Zeleni cvijet“, „Plavi cvijet“ itd., jel, sve neki dobri primjeri i dobre aktivnosti te gospodarske komore. Međutim, evo jedino ozbiljno istraživanje koje je do sada provedeno među članovima gospodarske komore, dakle među pravnim subjektima koji bi trebali koristiti te javne usluge i sve usluge gospodarske komore ono kaže da 77,4% članova nije zadovoljno, uopće nije zadovoljno ili samo nije zadovoljno radom HGK. I dakle s ovim uslugama je li koje su toliko hvaljene jednostavno nisu zadovoljni, da ponovo ne spominjem to da ih skoro 90% nikad nije bilo kontaktirano od strane komore, 91% ih ne zna ime svoga referenta, dakle jednostavno nisu zadovoljni uslugama koje ta komora pruža, da su zadovoljni dakle ne bi bilo ni problema sa dobrovoljnom članarinom niti sa dobrovoljnim članstvom. Ljudi evo vidjeli smo u doba ove krize kako je kolegica prije rekla hrle u organizacije kad su zadovoljni njihovim uslugama. Pa tako kažem ima i spomenula je, kažem kolegica ima te udruge koje su u nekoliko mjeseci prikupile gotovo 20.000 članova jer su vidjele, dobrobit, vidjele su da se ta organizacija bori za njihova prava i njihovu dobrobit. Spominjao se, jedna od usluga je bila evo i sud časti, sud časti je komora ukinula prošle godine od 1. prosinca 2020.g., sud časti ne djeluje radi štednje u korona krizi, jel se ponovo vratio, jel sam krivo ja nešto rekla, vratio se al 1. prosinca je ukinut radi štednje, tako je bilo objašnjenje iz gospodarske komore jel. Dakle evo da ne, da ne duljim dalje ono što smatramo i za što se zalažemo, zalažemo se za dobrovoljno članstvo. Ako su članovi zadovoljni uslugama koje primaju od neke komore oni će pohrliti i rado će biti članovi te i takve komore, ne. Hvala.
Sada će govorit poštovani zastupnik Davor Bernardić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče sabora, uvažene kolegice i kolege. Prije svega na početku ja mislim da ne možemo raspravu o HGK isključivo svesti na plaćanje članarine i razgovor o tome da li članstvo treba biti dobrovoljno ili ne. Mislim da je cijela dimenzija ovog problema šira i da ju treba tako gledati. Ja sam jedan od onih koji je protiv rušenja da bi se gradilo. Dakle, najlakše je srušiti i onda reći izgradit ćemo nešto ponovno, no takva politika je Hrvatsku puno stajala, pogotovo na početku '90.-tih godina. Mnoge stvari kad je HGK u pitanju nisu bile dobre, ali nisu ni sve bile baš tako loše. Dakle, HGK je institucija koja je stara preko 180.g. sa svojom tradicijom, sa svojom svrhom, sa ciljem da se povežu poduzetnici i da im se olakša pristup i kao takvi moramo o tome odlučivati odgovorno. No vratimo stvar u suštinu, a ono što mislim da je suština i što mi se čini da je danas izostalo je zašto je HGK danas slaba. Dakle, ne može komora biti jaka ako je gospodarstvo slabo, a hrvatsko gospodarstvo je jedno od najslabijih gospodarstava u EU. Dakle, neke zemlje kojima smo nekad, koje su nam gledale u leđa poput Rumunjske, poput Mađarske, sada su po GDP per capita daleko ispred Hrvatske. Iza nas je u europskih 27 još samo Bugarska i to vjerojatno ne već slijedeće godine. Prema tome, hrvatsko gospodarstvo je najslabije u EU i to je ključni problem dimenzije onoga o čemu danas raspravljamo. A zašto je to tako? Prvenstveno zato jer su naše najbolje tehnološke perjanice, naše tehnološke tvrtke koje su bile prestižne uništene u pretvorbi i privatizaciji. Jedan od razloga je sasvim sigurno korupcija koja je u Hrvatskoj među najvišima u EU. Sasvim sigurno još jedan od razloga je taj što postoje tvrtke koje su doslovno sisači javnog novca, koje egzistiraju u Hrvatskoj pod patronatom državnog koruptivnog mehanizma koji 80 do 90% prihoda ostvaruju isključivo od javnog novca i takve tvrtke uništavaju i guše zdrave pokušaje malih tvrtki da se probiju na tržište. Također gospodarstvo je slabo jer smo previše ovisni o turizmu, dakle nije diversificirano, a u vrijeme pandemije itekako se pokazalo koliko je to volatilno. Gospodarstvo je slabo jer je sustav osiguranja poduzetničkog rizika, dakle osiguranja poduzetničkog pothvata u Hrvatskoj nikakav. Vi sami znate kako je teško dobiti poduzetnički kredit kod poslovnih banaka i to je jedan od razloga zašto je naše gospodarstvo slabo. Gospodarstvo je slabo jer je tu neko rekao, a i imamo nedostatak radne snage. Da, ali zašto ga imamo? Zato jer obrazovana struktura narušena, devedesetih godina pola je bilo STEM područje, pola društvene znanosti, danas je to 80, 85% na stranu društvenih znanosti, različitih privatnih fakulteta s kojima nažalost mnogi ljudi ne mogu pronaći adekvatno zaposlenje. Da, gospodarstvo je slabo i između ostalog i zato jer nacija stari, jedna smo od najstarijih zemalja u EU odmah praktički iza Italije i gospodarstvo je zato slabo jer su tvrtke poput INFOBIP-a ili NANOBIT-a nažalost iznimka u Hrvatskoj, a ne pravilo i to je onaj temeljni problem hrvatskog gospodarstva. I zato je i komora u tim uvjetima jedna drugačija institucija. No što se tiče konkretnog zakona za razliku od vremena kada su rubrike dnevnih novina punile preparirane životinje po ljetnikovcima brdsko-planinska područja u Hrvatskoj, ipak je napravljen neki pomak. Ono što ja vidim, vidim smanjenje broja zaposlenih u HGK-u i ono što pozdravljam je prijedlog odluke da se praktički za 97% poslovnih subjekata oni koji imaju manje od 30 milijuna kuna i manje od 50 zaposlenih, članstvo praktički komorski doprinos ukine i to je ono što je dobro. No ono što mislim da mora biti glavni fokus je kako u sljedećem razdoblju pomoći izvozu, pogotovo u zemljama s kojima imamo najveću robnu razmjenu. Dakle, to nije Kina nemojmo se zavaravat, to su Njemačka, Italija, Austrija i tu treba biti isključivi fokus i HGK i mislim da se tu trebaju upravo uložiti i najveći napori. Hvala vam.
Sljedeća će govoriti poštovana zastupnica Grozdana Perić.
Evo poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Pa više nego očito je da tadašnja namjera onih koji su htjeli mijenjati upravo ovaj zakon, ali ne samo ovaj Zakon o HGK-u nego i o turističkim zajednicama i o Obrtničkoj komori je bio više pitanja trenutka predizborne kampanje nego da su se bavili samim sadržajem i kvalitetom institucije. Institucije postoje evo skoro dva stoljeća i to nije izmišljotina naša nego Europe i svijeta. Što sama Gospodarska komora kao takva nam može dati? Pa govori se da je zapravo su tri zadatka komora, a to je unapređenje razvoja poduzetništva, zatim uspostavljanje i razvoj svih vrsta poslovnih odnosa sa inozemstvo i poticanje istraživanja razvoja i inovacija. Evo to je upravo, jedan je kolega već spominjao dakle smisao same Gospodarske komore mora biti prvenstveno evo ova zadnja dva, a to je poticanje i razvoj poslovnih odnosa sa inozemstvom i poticanje istraživanja razvoja i inovacija. Ono što sada Gospodarska komora nudi, dakle kada je motiv bio snižavanje i smanjivanje članarina onda sigurno nitko od tada predlagača nije razmišljao o onima koji npr. srednji plaćaju 1.083 kune ili oni najjači koji plaćaju 3.973 kune mjesečno i vidi čuda nisu se ti i takvi pobunili nego upravo je to ispalo kao nekakva masovna odnosno više populistička mjera kojom se htjelo udovoljiti većini. Ja sam zato da se u svakom slučaju i svaka institucija profilira da se razvija, da daje što kvalitetnije usluge, ali isto tako i dobro je da se preispituje koliko je ona kvalitetna. Ako pogledamo da je svaka treća država u Europi ima obvezno članstvo u komorama, onda isto tako moramo reći da upravo tih recimo u našem okruženju Austrije, Francuske, Grčke, Italije, Luksemburga, Nizozemske, Njemačke i Španjolske da su upravo iz ove grupacije upravo naši najveći trgovinski partneri. U samog Gospodarskoj komori vidjeli smo da su se dogodile promjene pa je došlo i do smanjivanja broja zaposlenika, ali ono što je još jako važno je upravo mreža županijskih komora koje itekako puno znače malim i srednjim poduzetnicima u našim županijama. Isto tako ono što sam spomenula, jako je važno da upravo te županijske komore daju podsticaj i daju podršku poduzetnicima kod organiziranja različitih sajmova, da postoji mogućnost subvencioniranja upravo u nastupu na unutarnjim i vanjskim tržištima i to je ona kvaliteta koja će itekako ovim mjerama biti prepoznata kod naših poduzetnika. Nemojmo zaboraviti i njihove javne ovlasti. Ja bi se isto referirala, evo još je malo vremena, upravo na ovaj čl. 39. gdje bi možda ga trebalo urediti na neki drugi način, s obzirom da ovdje nije jasno ukoliko se članstvo izjasni odnosno ne izjasni u roku od 30 dana. Što to znači za neko buduće razdoblje, da li se može opozvati ili ne ili normalno novi poduzetnici imaju pravo oslobođenja od godine odnosno dvije godine sada? Dakle možda bi tu trebalo taj članak modificirati da bi bilo jasnije što to znači inače u kojem roku, do kojeg roka, do kraja godine ili već prema tome kada se onda sam član može prijaviti ili odjaviti iz članstva.
Imamo više replika, poštovani zastupnik Borić ima prvu.
Hvala lijepo. Kolegice Perić, govorili ste o tome da li je bio razlog predizborno vrijeme ili nije, sada iz ove rasprave danas jasno ko dan bilo je to vrijeme predizbornih aktivnosti, Most je htio nominirati svog gradonačelničkog kandidata, on je bio taj koji je to iznosio trebalo se tu uhvatit narod da on bude protiv svega toga, da se to sve sruši i da na kraju onda evo dobili rezultat koji su dobili i u biti tako završava svaka njihova reforma kada govorimo o Mostu. Ono što je važno, mi smo poručili kroz ovo prvo čitanje nismo čuli ništa novo, ako ste vi uspjeli ja nisam ništa, osim opet smo na obvezno ili dragovoljno, dobrovoljno kako god hoćete, iako dajemo primjere i mješovitih sustava ili obveznih sustava, ne valja. Znači ne možemo nagovoriti nikoga da budu za ovo, znači na nama je da pokušamo riješiti ovo pitanje i osiguramo opstojnost ove Gospodarske komore da mogu funkcionirati da se ne financiraju ako nema ničega iz proračuna, što rade druge države, i da nastave raditi svoje poslove na korist poslodavaca.
Poštovana zastupnica Perić.
Hvala lijepo. Da, upravo tako, dakle sad je vrijeme da se onda i sve ono što je ovdje predloženo da se onda modificira i ima vremena do drugog čitanja sigurno dati svak svoj prijedlog i viziju onoga što bi trebalo popraviti, ali svakako da je cilj svih nas da ove institucije budu kvalitetne, da budu prepoznate od javnosti, od poduzetnika da one ne budu same sebi svrha, ali da kao takve moraju isto tako isporučivati što bolje rezultate i biti podrška upravo poduzetništvu.
Poštovana zastupnica Puljak.
Poštovana kolegice. Evo pozdravljam vašu namjeru odnosno zato što se zalažete za pojašnjenje ovog čl. 39. koji je zaista nejasan i otvara puno pitanja, a da ne ulazim sad u raspravu što je bilo prije je li bila predizborna kampanja ili sve to, htjela bih vas zamoliti da komentirate kako je to 77,4% članova komore nezadovoljno radom te komore i njihovim uslugama. Dakle, uz sve ono što smo čuli ovdje da je nabrojano taj niz dobrih usluga koje komora pruža ipak je velik, dakle skoro tri četvrtine članova nezadovoljno tim uslugama, dakle kako vi to komentirate.
Poštovana zastupnica Perić.
Ja ne znam iz tog istraživanja ko ga je radio da li su bili zaista obuhvat svi članovi Gospodarske komore ili samo jedan segment. Ako su svi dakle ako je svaki poduzetnik morao i bio zamoljen da glasuje, da li je zadovoljan ili ne onda možemo o tome raspravljati. Ali ukoliko je to bio jedan uzorak na kojemu se radilo istraživanje onda smatram da to nije mjerodavno da bi mogli na takav način raspravljat. A mislim ako je 500 bilo jedinica onda je to stvarno premali uzorak da bi mogli reći evo posao ne valja.
Poštovani zastupnik Bačić.
Hvala g. potpredsjedniče. Kolegice Perić započeli ste upravo vašu raspravu vezano za ukidanje inicijative za ukidanje pojedinih institucija koje smo ovdje imali u HS-u i od TZ i HGK, ali ste spomenuli usluge koje pruža HGK i sad kad pogledamo sve te javne usluge da se sve prebace na samu državnu upravu koliko bi to bilo opterećenje i trošak RH i onda gledamo s druge strane upravo ovu inicijativu i zašto je ona potekla od prošle godine i gledamo ovo sve ide u smjeru zapravo smjene određene garniture. Ali kada pogledamo i sagledamo sve radi smjene bilo koga, da uništavamo cijelu instituciju gdje ćemo tako završiti? Hvala.
Poštovana zastupnica Perić.
Da, nema smisla ukoliko nam ne pašu neke osobe onda nema smisla ukidati institucije. Da treba tražiti bolje rezultate u svakom slučaju, ali samu instituciju koja uz to možemo nabrojati niz pozitivnih poslova i inače ono što sama Gospodarska komora radi onda je to nešto što zaista je vrijedno i treba zaista prepoznati sve ove kvalitete koje je ona stvorila. I sigurno kroz daljnju i promociju i hrvatskog proizvoda i hrvatskog brenda, a isto tako i poticanja poduzetništva mislim da može puno više dati nego da predstavlja teret koji mislim da nikako nije [[Upadica Reiner: Hvala.]]
Poštovana zastupnica Juričev Martinčev.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolegice Perić, spomenuli ste značaj županijskih komora, pa ja bi evo tu dvije crtice o svojoj županijskoj komori u Šibeniku. Naime, u Šibensko-kninskoj županiji preko 82% osiguranika je zaposleno upravo kod pravnih osoba. U 2020.g. za koju znamo kakva je bila po pitanju gospodarstva imali smo naravno smanjenje broja osiguranika, ali povećanje broja zaposlenika i osiguranika kod obrtnika, što govori da smo imali jako puno i da još uvijek imamo jako puno malih poduzetnika. Upravo to su oni mali poduzetnici o kojima sam i ranije govorila, koji u HGK, pogotovo u županijskoj, mogu naći svog pravnog savjetnika i financijskog stručnjaka i slično. U vašoj županiji pretpostavljam da su slične djelatnosti kao kod nas, trgovina, turizam, graditeljstvo i upravo zato imamo i strukovne grupacije koje su bliže putničkim agencijama i slično.
Fala. Poštovana zastupnica Perić.
Da, hvala lijepo. Kolegice nisam se stigla dotaknuti upravo i moje županije i županijske komore. Zaista mi u proteklom razdoblju, u protekloj godini i godinu prije imamo povećanje broja zaposlenih u odnosu na najbolje godine kada je bilo u Hrvatskoj. Prema tome, to je dokaz da unatoč evo i koroni i svemu ostalome, nedaćama koje jesu, ipak je učinak malog poduzetništva itekako značajan. A ono što bi voljela još reći da u našoj, u mojoj županiji isto tako imamo i vrlo značajne upravo sektore koji su proizašli iz metaloprerađivačke industrije, koji su vrlo kvalitetni i koji su se razvijali kao velike, velike, zapravo sad su već i značajne tvrtke ne po broju zaposlenika koliko po, po prometima koje rade.
Hvala. Sad će govoriti poštovana zastupnica Majda Burić, izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče HS, poštovana državna tajnice Mikuš Žigman, poštovani zastupnici i zastupnice. Dakle, HGK u svakom slučaju je potrebna i vrijedna institucija koja prati potrebe poduzetnika, ali to praćenje treba biti optimalnije. Nakon 30.g. nužna je transformacija i modernizacija te institucije koja se u stvari unatrag nekoliko godina i provodi, od racionalizacije i reorganizacije poslovanja, pa do novih usluga prema potrebama gospodarstvenika, o čemu ću nešto kasnije govoriti. Cilj zakona kao što je već navedeno jest povećanje kvalitete i proaktivnosti HGK, te njezine transformacije u učinkovitiji i efikasniji servis koji je okrenut gospodarstvenicima. Dakle, postojeći sustav mijenja se i uvodi se mogućnost dobrovoljnog članstva za prvu skupinu članova koja čini gotovo 97% svih članica HGK, uvodi se mogućnost izbora, žele li članice prve skupine plaćati te 42 kune ili ne žele. A tko su članice prve skupine o tome je već sve rečeno, pa to ne bih dodatno pojašnjavala. Ono što želim reći jest da kad govorimo o plaćanju članarine da je komora uslijed pandemije, ali i potresa oslobodila svoje članice koje su pogođene posljedicama koronavirusa i potresa komorskog doprinosa, a što se tiče novoosnovanih poslovnih subjekata oni ne plaćaju članarinu u prvoj, a često i u drugoj godini poslovanja. Osim toga novim subjektima osiguravaju se sva potrebna, sva potrebna podrška i pomoć od pisanja poslovnog plana, savjetovanja vezana uz zakone itd. Što se tiče samog proračuna komore on se temelji na članarinama, udio planiranih rashoda za radnike je 32% manji za razliku od prijašnjih proračuna kad je taj udio bio znatno veći, a smanjenje tog udjela je posljedica već započetog procesa transformacije komore i racionalizacije poslovanja. Jako je važno još jedanput naglasiti da je broj zaposlenih od 2014. na ovamo se smanjio sa 670 na 380 zaposlenih, dakle smanjeno je za više od 40% broj zaposlenih. S druge strane razvijaju se i dalje sve usluge u skladu sa potrebama. Posebice naglašavam edukacije, tečajeve, predavanja, konferencije HGK. Broj edukacija u '19.g. bio je 504. Ljudi koji su to pratili bilo ih je 21.000. U prošloj 2020.g. unatoč korona krizi 15.500 ljudi je sudjelovalo na edukacijama HGK. Treba spomenuti i nove usluge koje komora pruža, a to je izrada boniteta, VEP platforma, digitalna komora koja pruža potpuno novu dimenziju e-usluga od e-učenja, e-zakonodavstva, e-sajmova, e-financiranja itd., a komora obavlja kao što se već danas u raspravi nekoliko puta naglasilo i javne ovlasti, njih je 15 i propisane su posebnim propisima. Jedna od njih jest i osnivanje i djelovanje suda časti, stalnog arbitražnog sudišta i centra za mirenje. Posebno želim naglasiti važnost stalnog arbitražnog sudišta koje je arbitražna ustanova koja organizira i osigurava djelovanje arbitražnih sudova. Sudište je jedno od vodećih arbitražnih ustanova u regiji sa velikim iskustvom u rješavanju i međunarodnih i domaćih poslovnih sporova i to iz različitim gospodarskih sektora. Ono što je veliki benefit odnosno prednost arbitražnog rješavanja sporova jest upravo brzina procesa koji u procesu na arbitražnom sudištu traje izmešu 4 i 10. mjeseci. Također veliki benefit jest autonomija stranaka i učinkovitost. Arbitražni postupak je u stvari način alternativnog rješavanja sporova u kojem jedan ili više arbitara odlučuju o sporu i to pravomoćnom odlukom, upravo zbog toga je samo vrijeme suđenja vrlo vrlo skraćeno i prosjek je između 4 i 10 mjeseci. I za kraj „Kupujmo hrvatsko“, hvalevrijedna akcija koja traje već 24. godinu [[Upadica Reiner: Hvala.]] sudjeluje 10.000 tvrtki.
Poštovani zastupnik Brkan, izvolite replika.
Zahvaljujem se. Poštovana zastupnice Burić. Evo kao što ste nabrojali maloprije velike koristi koje članstvo u HGK-u donosi, po vašem mišljenju prva skupina koja će biti oslobođena obavezanog plaćanja članarine, da li mislite da će se odjednom sad svi prestati plaćati iz te prve skupine ili će neko ipak za tu članarinu nastaviti plaćati s obzirom kakve koristi sve ima od nje, članstvom u HGK-u?
Poštovana zastupnica Burić.
Poštovani g. Brkan. Dakle, kao što sam već i navela, jedna od izmjena odnosno od novosti u ovom novom Zakonu o HGK-u jest i mogućnost dobrovoljnog članstva isključivo u prvoj skupini članica HGK. Hoće li one zaista nastaviti plaćati te 42 kune mjesečno i nastaviti koristiti onda sve benefite cijelog kataloga usluga i javnih ovlasti HGK ili neće pa će koristiti samo dio tih usluga, to je zaista na izbor članicama koje su dio te prve skupine pod posebno propisanim uvjetima, dva od tri moraju zadovoljiti. Dakle, ja ovdje zaista ne mogu uopće spekulirat o tome tko hoće, tko neće, međutim za pretpostaviti je da mnogi od njih zaista cijene usluge javne ovlasti koje pruža HGK jer su [[Upadica Reiner: Hvala.]] prema mojem osobnom iskustvu [[Upadica Reiner: Hvala lijepa.]] na visokoj razini. Hvala vam.
Zastupnica Perić ima repliku.
Evo samo kratak komentar, bilo je spomena o tome kako članarine odnosno dug za članarinu je porez koji se onda evidentira i onemogućuje javnoj nabavi pristupanje javnoj nabavi. Dakle, to je ugovor između HGK i Porezne uprave kojim oni prate njihove uplate i vode evidenciju, ali nikako nije dug za članarinu HGK taj faktor i element kojim se nekome osporava mogućnost sudjelovanja u javnoj nabavi.
Poštovana zastupnica Burić.
Poštovana gospođo Perić. Dakle, članarina je članarina, porez je porez, jako dobro znamo razliku između jedne i druge kategorije.
Poštovani zastupnik Troskot je opet dignuo povredu Poslovnika.
Povreda Poslovnika čl. 238. mislim da je svakom jasna činjenica šta je porez, a šta je parafiskalni namet. Mogu vam osobno pokazati imam rješenja ovdje kompanija koje ne mogu sudjelovati u javnom natječaju iz razloga što ili mogu, ali rješenje glasi dakle potvrđen je ili podmiren je porezni dug. I u tom smislu da zbog neplaćanja članarine određenim poduzećima ne može uć u javni natječaj. A vezano za definiciju poreza i parafiskalnih nameta itekako …/Govornici govore u isto vrijeme./…
Kolega Troskot zašto to opet radite, zašto zlorabite instituciju povrede Poslovnika? Ja vam moram dati temeljem čl. 240. st. 1. opomenu s oduzimanjem riječi, a ne možete to raditi. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, javnost gleda i to kako se vi ponašate, mimo Poslovnika. Sada će u ime zeleno-lijevog bloka završno govoriti poštovana zastupnica Sandra Benčić.
Zahvaljujem se. Evo pošto kolega Troskot nije mogao do kraja izreći što je rekao, a zapravo je rekao u cilju boljeg informiranja javnosti, moram potvrditi da da, vi ne možete dobiti potvrdu o nepostojanju poreznog dugovanja ako ste dužni HOK ili HGK-u jel, to znate? Valjda znate toliko ne. Isto tako da, ako nemate tu potvrdu ne možete se javljati na natječaje, a isto tako će vam Porezna uprava taj dug i izraziti i naplatiti i u ovršnom postupku kada postoji to dugovanje i izražavam se i možete ga vidjeti. Dakle, da, dakle zove se drugačije međutim način naplate i posljedice neplaćanja članarine su iste kao i kada ne platite porez kada se traži potvrda o nepostojanju poreznog dugovanja. Dakle, to je prva stvar. Druga stvar, mi smo već u prvoj onoj raspravi koju smo imali o HGK-u istakli jednu stvar, a to je da institucija sama i ono što je njen smisao i svrha se ne bi smjela uništavati zbog toga što su uz nju bile vezane afere, to je činjenica i zbog toga što je bila percipirana u javnosti kao zapravo mjesto za uhljebljivanje određenih kadrova. Da instituciju treba reformirati, da ju treba prilagoditi 21. stoljeću i zahtjevima o poslovanju u 21. stoljeću, ali isto tako da moramo omogućiti ovo što se u jednom manjem dijelu sada radi, a to je da zapravo se radi o dobrovoljnom članstvu odnosno o plaćanju onih usluga koje sami poduzetnici žele platiti. Da bi HGK to mogla raditi na taj način ona se naravno mora modernizirati. Moramo biti opet fer i reći da su neke stvari napravljene, primjerice ja sam prije nekih mislim godinu i pol dana, ne znam da li je više, čak sudjelovala u testiranju digitalne komore. Digitalna komora je dobar projekt, dobro je osmišljen i ona, ali sad ću reći ali, dakle daje podatke koje smo odavna trebali omogućiti besplatno svim gospodarskim subjektima u RH. To su podaci o poslovanju pojedinačnih tvrtki, ali isto tako podaci o trendovima, znači o izvozu, uvozu itd., dakle svi oni podaci koji vam nekad trebaju u poslovanju da bi mogli raditi analitiku i da bi mogli na temelju te analitike donositi poslovne odluke. Dakle, imamo 30 godina HGK, zadnjih 10, 15 godina građani odnosno naši poduzetnici to moraju tu uslugu plaćati privatnim tvrtkama poput „Poslovne Hrvatske“ jer im mi tu uslugu nismo omogućili bilo kroz HOK ili HGK do nedavno, a i ovo što ima na Digitalnoj komori nije u potpunosti isto ono što možete dobiti kod privatnog provajdera te usluge. To su bitne informacije. Sve te informacije su javne informacije, znači nije potrebno da idete od firme do firme ih prikupljat, niti nekakvi posebni obrasci. Dakle, to smo mogli imati odavno i to bi zapravo omogućilo puno kvalitetnije poslovanje svim našim gospodarskim subjektima jel bi znali kao prvo da li oni s kime posluju, da li je solventan, kakav mu je bonitet itd., jel, ne, to se moralo plaćat. Ta usluga kada plaćate privatnom provajderu je izuzetno skupa, jel, daleko skuplja od članarine HGK. Dakle, to je dobar projekt, dobar iskorak, treba ga još, treba ga još unaprijediti. Međutim, ono što sam danas govorila u replici ministru, ako idemo, a mislim da trebamo ići u smjeru transformacije HGK da bude zaista servis poduzetnicima za one potrebe koje imamo kao potrebe u poslovanju u 21. stoljeću. Onda zbilja moramo evaluirati proteklih 30.g. i vidjeti koje od tih usluga zaista trebaju naši poduzetnici, a koje od tih usluga možda i ne trebaju više ili trebaju u puno manjoj mjeri, jel. Isto tako koje su to nove vrste usluga koje bi mogli pružati našim poduzetnicima, posebno u ovom vidu izlaska na strana tržišta. Ja vam mogu reći kao neko ko je pokušao koristiti neke, neke od usluga nekada, posebice za izlazak na strana tržišta, vi nemate jedan na jedan nekoga ko bi se bavio, ko je neki akant menadžer, dakle ko bi imao za svakog korisnika dakle svoj, svoj neki portfelj i bavio se njime da mu omogući zaista da ga pospari sa vanjskim dobavljačima itd., dakle to nismo omogućili u ovih 30.g.. To je šteta.
S time, hvala lijepa, time zaključujem raspravu o ovom točci, o njoj ćemo glasovat kad se steknu uvjeti. Kako je sad već prošlo dosta vremena i više nego što je predviđeno napravit ćemo jednu stanku do 17 i 55 minuta. STANKA U 17,43 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 17,56 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, evo istekla nam je stanka, prelazimo na slijedeću točku, to je: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osnivanju Agencije za ugljikovodike, drugo čitanje, P.Z. br. 142. Predlagatelj je Vlada RH temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 172. u svezi s čl. 190. Poslovnika HS-a. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijet do kraja rasprave. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo, te Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik Ivo Milatić, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče HS, uvažene saborske zastupnice i zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osnivanju Agencije za ugljikovodike. Obzirom na nedavno vođenu raspravu u prvom čitanju dopustite da se samo ukratko podsjetimo. Agencija za ugljikovodike osnovana je 2014.g. temeljem Zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika koji je po prvi puta donesen iste te godine. Agencija je osnovana kao regulatorno tijelo zaduženo za nadzor aktivnosti prilikom istraživanja i eksploatacije ugljikovodika sukladno izmjenama i dopunama tog zakona i izmjenama i dopunama Zakona o tržištu nafte i naftnih derivata. Hrvatska agencije za obvezne zalihe nafte i naftnih derivata je 1. rujna 2017.g. pripojena Agenciji za ugljikovodike čime je Agencija za ugljikovodike stekla nove obveze i područje djelovanja. Nadalje, 2018.g. donesen je novi Zakon o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika koji je ove godine usklađen s relevantnim direktivama EU kao i najboljim svjetskim praksama zemalja koje imaju dugogodišnje iskustvo u istraživanju i eksploataciji ugljikovodika, ali koje u energetskoj tranziciji žele naglasak staviti na obnovljivu energiju. Cilj izmjena i dopuna ovoga zakona je dakle osnažiti agenciju u dva smjera. Prvi da se njena aktivnost usmjeri prema razvojnim projektima niskougljične tranzicije, drugi da se osiguravaju svi mehanizmi kako bi agencija i nadalje ispunjavala zadaće vezane za uspostavljanje, čuvanje i obnavljanje hrvatskih zaliha nafte i naftnih derivata. Tako se zakonom usklađuju poslovi agencije koji se odnose na istraživanje i eksploataciju geotermalnih voda i skladištenje CO2 u podzemnim strukturama. Proširuju se djelatnosti agencije u vidu sudjelovanja u postupku izmjena i dopuna prostornih planova, ovlasti izvođenja naftno rudarskih radova za potrebe procjene geotermalnog potencijala, te kao predlagatelja za osnivanje razvojnoga društva u Vladi RH. Uvodi se djelatnost trgovina na veliko naftnim derivatima radi upisa u sudski registar. Predlaže se novi sastav upravnog vijeća Agencije za ugljikovodike, te uz članove državne dužnosnike tijela državne uprave nadležnih za poslove energetike, financija i prostornog uređenja. Dva člana mogu biti iz reda rukovodećih državnih službenika sa odgovarajućim stručnim znanjima iz područja energetike i gospodarstva. Produžuju se i primjereni rokovi podnošenja izvješća Vladi RH jer su dosadašnji rokovi bili prekratki, te se zakon terminološko usklađuje sukladno Zakonu o sustavu državne uprave. U ovom zakonu u prvom čitanju provedena je opsežna saborska rasprava i temeljem iste u konačnom prijedlogu u odnosu na rješenja iz prijedloga je dodatno proširenje čl. 3. Zakona o osnivanju agencije na način da se daje ovlast Agenciji za razvoj i primjenu novih održivih tehnologija korištenja obnovljivih izvora energije. Smatramo da je ovako rješenje dobro jer pred nama je intenzivan period u kojem će se zahtijevati brza implementacija određenih tehnologija za koje nužno nisu stvoreni svi preduvjeti, posebice kada se radi o uključivanju, o uključivanju istih u prostorne planove kao novih inovativnih tehnologija. Naime, agencija raspolaže bazom geoloških i geofizičkih podataka, kao i podataka o bušotinama odnosno o cjelokupnoj infrastrukturi koja se trenutno koristi u svrhu istraživanja i eksploatacije ugljikovodika, geotermalnih voda, te podzemno skladištenja plina i u tom smislu mjerodavno je upravljati resursima i potencijalima. Koristeći se s tim podacima može se maksimizirati iskoristivost energetskog potencijala i u svrhu utvrđivanja potencijala novih održivih tehnologija, te novih izvora energije za konkretnu proizvodnju. U kontekstu donošenja ovog zakona, a vezano za nedavni posjet predsjednice Europske komisije Ursule von der Leyen koja je prošlog tjedna donijela pozitivnu ocjenu Europske komisije na hrvatski Nacionalni program za oporavak i otpornost, potrebno je naglasiti i ovo. Komisija aktivno prati nastojanje RH da iskoristi svoj potencijal geotermalnih izvora u funkciju ne samo za proizvodnju električne već i toplinske energije, te jednako tako omogući niskougljičnu tranziciju mehanizmima skladištenja i pohrane CO2 u geološke strukture. Tako je prepoznata i aktivnost agencije koja je u posljednje 3.g. intenzivno radila na aktivaciji ovog vrijednog resurstva, te je uložila znatni napor u promicanju potencijala geotermalne energije. Nastojanja da se kroz europske inicijative ostvare ulaganja u geotermalnu energiju, a koja će biti usmjerena prema aktivaciji projekata lokalnih zajednica koje su pokazale interes za ove projekte pokazale su se ispravnima. U Nacionalnom planu oporavka i otpornosti odobrena su sredstva u iznosu od blizu 30 milijuna EUR-a za ispitivanje 6 od promatranih 9 lokacija za koje će se pripremiti kompletna dokumentacija, a na dvije lokacije će se provesti i istražna bušenja, jasno na trošak agencije. Pri tome naglasak će biti na povezivanju postojećih toplinskih sustava ili izgradnji novih obzirom da je obveza RH podizati udio obnovljivih izvora u Toplinarstvu po stopi od 1,1% godišnje do 2030.g.. Nositelj ovih aktivnosti kao što sam rekao bit će agencija. Također aktivnosti se planiraju nastaviti kroz kohezijske fondove koji imaju dulji vremenski rok provedbe. Predložene lokacije su Velika Gorica, Zaprešić, Osijek, Vukovar, Požega, Vinkovci, Donji Miholjac, Đurđenovac i Sisak. Ovo je rezultata predanog i kontinuiranog rada Vlade RH, ovog Ministarstva i Agencije, koja je procjenama na temelju dostupnih bušotinskih podataka izolirala predložene projekte, ali svakako i novih usklađenih zakonskih prijedloga sa stečevinom EU, koju su, jasno, to također, potakli. Ovim korakom RH bi mogla postati jedna od prvih zemalja unutar EU koja će na takav način otvoriti geotermalni potencijal kroz sinergiju državne agencije i lokalnih tijela. Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o osnivanju Agencije za ugljikovodike doprinijet će bržoj i efikasnijoj provedbi koraka nužnih za ... [[Govornik se ne razumije.]] navedenih projekata. Stoga Vlada RH predlaže da se usvoje predmetne izmjene i dopune Zakona o osnivanju Agencije za ugljikovodike.
Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Totgergelija.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, osvrnut ću se na ovaj dio što je izmijenjeno od prvog do drugog čitanja gdje sad u drugom čitanju imamo ovaj dodatak u čl. 3 te u poslovima vezanim uz razvoj i primjenu novih održivih tehnologija, korištenja obnovljivih izvora energije. S obzirom da se već geotermalne vode spominju kao područje s kojima se treba Agencija baviti, nekako sve ovo navlači na vodik pa onda, gledajući u budućnosti ovu Agenciju, ona umjesto da se zove Agencija za ugljikovodike, za desetak i više godina nekako bi se mogla zvat agencija za vodik i geotermalne vode. Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Hvala na vašem pitanju. Jasno da i ta vaša ideja stoji, ovaj i sigurno je to da će Agencija u idućim godinama ići u tom pravcu, da će se više baviti obnovljivim izvorima i tehnologija nego samim ugljikovodičnim ovaj, poslom jer jednostavno to proces koji će ići, a kako će se zvati, nemojmo sada biti ovaj, preveliki optimisti, to će već u nekom vremenu, samo neka mi napravimo to sve što smo zacrtali pa je onda lako i ovaj, i dati, ako treba i novo ime.
Poštovani zastupnik Dretar.
Hvala lijepa poštovani g. predsjedavajući, poštovani g. državni tajniče. Budući da dolazim iz Krapinsko-zagorske županije koja je eto, polako tek počela prepoznavati svoje geotermalne potencijale, svjesni smo da nećemo moći proizvoditi elektroničnu energiju, jednostavno nemamo dovoljno visoku temperaturu na tome području, ali možemo ju koristiti za grijanje, odnosno za neke komunalne stvari, no ipak, želio bih još jednom sve vas podsjetiti i vas, poštovani državni tajniče pitati, vidimo i sami da imamo jednu izuzetno uspješnu granu naše autoindustrije, poštovanog g. Rimca i sve uspjehe koje je postigao. Možemo li na tren skrenuti pozornost sa eksploatacije ugljikovodika i okrenuti se nekim drugim vrstama energije, bila ona iz obnovljivih izvora ili iz bilo kakvih drugih? Hvala vam na odgovoru.
Poštovani državni tajnik.
Pa ovo sve što, hvala na vašoj replici. Ovo sve što sam ja govorio ustvari je to što ste vi sada meni rekli, jasni, ono što se tiče ugljikovodika, moramo držati u pravcu da zadržimo nekakav, nekakvu razinu jer jednostavno od tih proizvoda, odnosno derivata će trebati još neko vrijeme, ali naši svi napori u smislu, ne samo pogleda na budućnost nego i realnog sada djelovanja i promišljanja i organiziranja je u pravcu obnovljivih izvora. Tako da toplinarstvo koje će biti jako zahtjevno za prebacivanje na obnovljive izvore energije je u velikom dijelu ova Agencija i ovaj Zakon i sve što proizlazi iz ovoga nam može pomoći, tako i oni izvori koji su i manje gradijenta za tolinarstvo će itekako biti pogodni.
Poštovani zastupnik Stier.
Hvala potpredsjedniče, državni tajniče. Pa u kontekstu ovog proširenja čl. 3 i ovlastima Agencije, pogotovo u razvoju novih tehnologija na području biotermalne energije, ja bih samo ponovio onošt smo i prilikom prvog čitanja spomenuli, a to je ova dimenzija međunarodne suradnje odnosno ovlasti koje Agencija ima i u razvoju takve međunarodne suradnje po pitanju razvoja novih tehnologija, s obzirom da imamo dosta nekih zemalja partnera koji su spremni zajedno sa našom Agencijom dodatno istraživati ovo područje u RH. Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Hvala. To je ono, kao što sam i prošli put vam odgovorio, apsolutno nema nikakve zapreke za to, s time da, evo, sutra kad dan za dan, i kad dođemo na dnevni red sa Zakonom o obnovljivim izvorima i visokoučinkovitoj kogeneracija, kako se radi o geotermalnoj energiji, koja je isto obnovljiva, tamo ćete vidjeti da smo u nekim člancima prenijeli direktivu, a ne samo Direktivu, nego i naše mišljenje da možemo i surađivati sa pojedinim zemljama i raditi zajedničke projekte i raditi statističke prijenose i sve to, ali to je sve u pravcu ovoga što vi sada govorite.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram onda raspravu. Prvi će u ime Kluba zastupnika Mosta govoriti poštovani zastupnik Marin Miletić, nema ga, gubi pravo na raspravu. Pa će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Josip Đakić, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. G. državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osnivanju Agencije za ugljikovodike kojega je potrebno terminološki i sadržajno uskladiti sa Zakonom o osnivanju Agencije za ugljikovodike te prošiti poslove Agencije. Kao što smo već čuli, Agencija postaje važan čimbenik u energetskoj tranziciji na način da se aktivno uključuje u istraživanje i razvoj projekata geotermalne energije, kako za proizvodnju električne, tako i toplinske energije te se prati razvoj projekata pohrane i zbrinjavanja ugljikova dioksida u geološkim strukturama. Ovim Zakonom uskladit će se poslovi Agencije koja se odnose na istraživanje i eksploataciju geotermalnih voda i potrebno skladištenje plina. U prvom čitanju naglasak je bio na usvojene dokumente Nacionalne strategije energetskog razvoja i ... [[Govornik se ne razumije.]] nacionalnoga energetskoga i klimatskoga plana kojim RH jasno i nedvojbeno usvaja te fokus svoju energetske politike stavlja ciljeve europske zelene politike, razvoja nisko ugljičnog društva u vidu potenciranja razvoja novih obnovljivih energije i novih tehnologija pa se čl. 3. konačnoga prijedloga zakona prošio i unio ovlast Agencije za razvoj novih tehnologija u području održivih i obnovljivih izvora energije. Također agencija je prepoznala i obradila podatke koji govore o velikom geotermalnom potencijalu RH, a koji do sada nije bio dovoljno prepoznat i nije bio dovoljno iskorišten i kroz europske inicijative omogućit će se buduća ulaganja u geotermalnu energiju kao jedni stabilni obnovljivi izvor energije. RH i dalje ulaže velike napore u razvoj poslovne klime i poboljšavanja cjelokupnog investicijskog okruženja tako da istraživanje i eksploatacija ugljikovodika je korak naprijed u gospodarskom razvoju naše zemlje i djelatnosti istraživanja eksploatacije daje snažan poticaj kako izravno povezanim tako i popratnim industrijama te uslužnim djelatnostima. Gospodarenje ugljikovodicima podupire i razvoj novih industrija te djelatnosti usmjerenih na izvoz robe i usluga. Sve to dovest će do otvaranja novih radnih mjesta, ali i razvoja akademskih i znanstvenih institucija RH kroz potrebe za novim stručnim kadrovima različitih profila. Investicije u istražne radnje RH ništa neće nas koštati, a iskustva iz drugih zemalja pokazuju kako 60% takovih investicija ostaje u državi u kojoj se to događa. Možemo vidjeti koliko se u ovoj covid krizi moderna društva oslanjaju na energiju, tako se i posljedice krize osjete značajno i u energetskom sektoru. Oporavak od krize mora biti usmjeren na ulaganja koja moraju pokrenuti novi europski ekonomski model otporniji, zaštićeniji, suvremeniji, učinkovitiji. U travnju je u EU Parlamentu u svojoj Rezoluciji o koordiniranom djelovanju EU za borbu protiv pandemije covida i njezinih posljedica pozvao Komisiju da predloži paket za obnovu i razvoj koji bi u osnovi trebao imati zelenu komponentu prateći smjernica Green Deal-a. Zeleni oporavak nije samo moguć već je presudan jer bi Europa dva puta izgubila ako mobiliziramo ulaganja za obnavljanje stare ekonomije prije nego što je učinimo zelenom i održivom. Trebamo dati prednost onome što bi moglo biti značajno doprinijeti strukturnim promjenama. Prema nekim procjenama u 2020.g. udio energije je iz obnovljivih izvora rastao je za 5% što čini gotovo 30% potražnje za električnom energijom u svijetu. Projekti poput europskog zelenog dogovora i drugih nacionalnih planova za razvoj imaju veliki potencijal ojačati naše gospodarstvo i doprinijeti ostvarenju novog modela gospodarskog napretka. RH kao zemlja velikih prirodnih bogatstava prepoznaje važnost ovoga ambicioznoga plana. U njemu su istaknuti ciljevi koji su već velikim dijelom obuhvaćeni Strategijom energetskog razvoja Hrvatske do 2030.g. sa pogledom na 2050. integriranim nacionalnim energetskim i klimatskim planom do 2030.g. Nafta će još dugo biti globalno najvažniji energent, a plin svakako ostaje važan prijelazni energent prema potpuno obnovljivim izvorima energije. Nakon nekoliko desetljeća ponovno smo pokrenuli istraživanje nafte i plina u Hrvatskoj. Privukli smo renomirane investitore i nakon dugo vremena su pronađene nove zalihe plina čime će se povećati domaća proizvodnja. Nafta i plin zamjenjivat će se u idućim desetljećima i moramo smanjiti trenutnu ovisnost istraživanjem i eksploatacijom potencijala koja imamo. No po prvi puta smo počeli koristiti cjelokupnu energiju zemlje uključujući njezin održivi dio. Naša znanja i iskustva usmjerili smo prema geotermalnoj energiji, čistom i održivom izvoru energije koji je u potpunosti na liniji sa ciljevima Europske komisije i ideje zelene Europe. Trenutno se odvija globalna potraga za novim obnovljivim izvorima koji se mogu iskoristiti za konkurentnu proizvodnju energije. Geotermalna energija pri tom ima veliki potencijal jer se koriste ista znanja i tehnologije kao u pronalasku ostalih ugljikovodika. Hrvatska tu ima odlične startne pozicije, naš panonski bazen ima čak 60% više geotermalni gradijent od europskih prosjeka, a cjelokupni potencijal je 500 megavata iz geotermalne energije. Geoterme nude stvarnu tranziciju, a potencijalni projekti u Hrvatskoj počivaju na bušotinama inicijalno izrađenim za potrebe istraživanja i eksploatacije nafte i plina. Sada te bušotine dobivaju drugu namjenu te omogućavaju proizvodnju električne energije, grijanje domova i plastenika te hvatanje i skladištenje ugljičnog dioksida u kontekstu obveznih zaliha nafte i naftnih derivata. Strategijom smanjenja količina obveznih zaliha koje se drže u nematerijalnom obliku u korist povećanja fizičkih materijalnih količina obaveznih zaliha osigurava se sigurnost opskrbe RH. Agencija za ugljikovodike ispunjuje najefikasnije i najisplativije modele potencijalnih geotermalnih razvojnih projekata koje će u konačni lokalnim zajednicama donijeti višestruke koristi te ponuditi bolje i kvalitetnije življenje. I na kraju možemo zaključiti da istraživanje i eksploatacija donose brojne koristi, otvorit će se nova radna mjesta i omogućiti održivi razvoj domaće industrije pa se znanje i resursi agencije trebaju upotrijebiti za razvoj novih tehnologija vezanih uz nove izvore energije odnosno razvoj novih oblika obnovljivih izvora koji se mogu koristiti za konkurentnu proizvodnju energije. Stoga je Klub zastupnika HDZ-a pozdravlja, podržava ove izmjene i dopune zakona i smatramo da će ovo biti vrlo dobro za RH.
Sljedeći klub zastupnika je onaj SDP-a, a govorit će poštovani zastupnik Branko Grčić. Izvolite.
Slušajući, o pardon, slušajući kolegu Đakića u jednom trenutku sam osjetio kao da sam u bestežinskom stanju onog, onog kako bi to nazvao svemirskog broda jučer koji se vinuo u orbitu, Virgin ili ovako nekako , znači tako je to uvjerljivo izgledalo da će to sve biti lijepo i krasno da ste me oduševili. Sve će biti zeleno, sve će biti vrlo produktivno, čak i potpredsjednik se danas obukao u tom stilu, zeleni sako, znači opće veselje. Dobro. U ovo vrijeme dobro je da se malo i našalimo. Dakle, u prvom čitanju o ovom zakonu iznio sam nekoliko ključnih primjedbi, neću ih danas previše ponavljati, ali vrlo je važno s obzirom da u ovom drugom čitanju ne vidimo bitne promjene zakona vrlo je važno da ta pitanja na neki način budu riješena. Znači i pored propitivanja na prvom čitanju i pored toga ovaj što smo inzistirali na nekim odgovorima nismo ih dobili nažalost. Jedno pitanje je vezano za prostorno uređenje za prostorne planove i mogućnost intervencije i agencije kojoj se dodjeljuje ovim zakonom između ostalog i sudjelovanje u prostorno planskom rješavanju pretpostavki za provedbu projekata u okviru obnovljivih izvora energije, postavlja se pitanje koja je to, koja je to granica utjecaja? Dakle, to je ono što je ostalo nerazjašnjeno, da li agencija, posebno agencija preko ministarstva nadležnog za prostorno uređenje može nametati određena rješenja lokalnim jedinicama vlasti kada je riječ o prostorno planskim dokumentima? Dakle, to pitanje je ostalo neodgovoreno. Mi smo ovdje spominjali mogućnost da se strateški projekti ugrade u državni prostorni plan koji donosi HS i to bi dalo jednu snagu prostorno planskom, vrhovnom da tako kažem prostorno planskom dokumentu i na taj način bi se i riješilo, riješilo to sporno pitanje. Druga, druga ovaj, druga priča koja je bila vezana je za zakon koji dodjeljuje mogućnost angažiranja određene kompanije, ne kaže se je li javne ili privatne, onda znači ili javne ili privatne koja bi mogla sudjelovati u upravljanju zalihama, dakle naftnih prerađevina. Tamo se spominje još i da to je moguće da bude u nekakvim izgrađenim kapacitetima u vlasništvu države. Dakle, mi angažiramo vanjsku kompaniju, dakle nekakva vrsta otusorsinga da bi upravljao državnim rezervama u državnim objektima. Malo nelogično, nelogično u najmanju ruku zbog činjenice da mi takvu firmu već imamo, imamo Janaf. Šta će nam ko pored Janafa. Ovdje je jedino pitanje kapaciteta, ima li Janaf dovoljno kapaciteta da ponudi državi uz svoje redovne potrebe da skladišti jedan dio zaliha. Ako ne onda mu država kao javnom poduzeću može pomoći financijski da investira i da osigura te kapacitete i da upravlja s njima. Nema razloga da se tu uvede neki treći subjekt, uopće nema razloga za to. Prema tome, na moje pitanje o tome nažalost prošli put nisam dobio odgovor, vjerojatno ga neću dobit ni danas, ali upozoravam na to jer kako bih rekao gledat ćemo kako taj proces teče, pa ćemo vidit šta će biti za godinu, dvije, tri, četiri, da li će uopće taj dio zakona biti apliciran u određenoj situaciji, jel. I ono na kraju što bi htio spomenuti, ovo u samom tekstu drugog čitanja zakona stoji nekakav osvrt na to što se zapravo u zakonu mijenja, a temeljem rasprave u prvom čitanju i navodi se ta promjena koja agenciji daje ovlasti da sudjeluje u razvoju novih tehnologija u ovom području jel. Ne znam, iskreno ne znam kako će agencija sudjelovat u jednom takvom poslu. Nove tehnologije zna se na koji način se razvijaju, koliko se ulaže u takve projekte, tko su obično nositelji tih projekata, znači nekakve institucije koje imaju PayPlajn, koje imaju dakle duboku povijest i jaku, snažnu povijest u razvoju određenih tehnologija. Agencija tu može bit suport, al nikako ne može bit, po meni, možda krivo gledam, ali agencija ne može biti ključni nositelj posla razvoja novih tehnologija. Tako da mislim da je to potpuno bespotrebno. Pretpostavljam da ste to stavili zato što je trebalo barem nešto staviti eto da se pokaže da ta rasprava u prvom čitanju nije bila bespotrebna i beznačajna, jel. Evo, toliko od mene za danas, hvala.
Hvala. Sada će u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta govorit poštovani zastupnik Davor Dretar, izvolite.
Hvala lijepa poštovani g. predsjedavajući, poštovani g. državni tajniče sa suradnicima, uvažene i poštovane kolegice i poštovani kolege. Eto sada stvarno ja izgledam kao onaj koji na kraju partija još ostaje sa mikrofonom, pa eto dozvolite evo stvarno neću dugo. Činjenica jest da ova tema zaslužuje puno bitniju, puno širu, puno trajniju i puno sadržajniju raspravu nego što ju, što ju mi ovdje trenutno vodimo. Činjenica jest da oko osnivanja Agencije za ugljikovodike odnosno proširenja njezinih ovlasti nitko razuman nema ništa protiv. No kao što smo eto nedavno ovdje raspravljali o nekim novim pomacima na tržištu internetskih usluga pa na tržištu energetskih usluga, evo i sada. Svi moramo biti svjesni da je pred nama jedno potpuno novo vrijeme, svi moramo biti svjesni da se nalazimo ovdje u srpnju 2021.g. u trenutku i vremenu koje će netko za 20-ak do 30-ak godina nazivati kamenim dobom, bilo to informatičkog, bilo to energetskog razvoja civilizacije. Sasvim je sigurno da imamo problema sa implementiranjem najmodernijih tehnoloških rješenja jer ona jednostavno još uvijek nemaju kapacitet ili su preskupa da bi se mogla koristiti u svakodnevnom životu. Dakle, ugljikovodici htjeli ili mi to ili ne i kao veliki zagađivači i vrlo skupi u eksploataciji pa onda naravno kasnije i u primjeni, ostaju još uvijek jedno, neću reći jedino, energetsko rješenje za gospodarstvo cijelog našeg planetarnog sustava. Što se tiče samoga prijedloga zakona o tome eto mogu samo dodati nekoliko rečenica, govorimo o geotermalnim vodama ovdje i proširenju ovlasti agencije, nesumnjivo da to jest tako. Imam čast doći iz Krapinsko-zagorske županije gdje smo evo nedavno raspravljali i o izvješću naše REGE-e tamo gdje se radi izvanredno ne mogu ništa reći, iako sam član oporbenog dijela županijske skupštine, naš župan radi izvanredno, naša REGE-a radi odlično. Nemamo dovoljno, ne zna se stručno izraziti, tih temperatura da proizvodimo električnu ali imamo sasvim dovoljno da možemo grijati, ako ništa drugo za početak škole, vrtiće, županijske ili općinske zgrade, a kasnije tko zna kako, nadam se sve bolje i bolje. No, dozvolite da samo na tren krenemo malo u povijest, od 2014.g. sa ciljem istraživanja novih nalazišta nafte i plina ondašnja vlada Zorana Milanovića, sjećate se svi novine su bile pune, govorilo se Hrvatska će biti nova Norveška. Ima nafte, ima plina u Jadranu, odustalo se naravno, agencija je ostala, cilj odnosno fokus prebacio se na Slavoniju. No opet moramo podsjetiti bez obzira na činjenicu da priznajem da bez ugljikovodika gospodarstvo cijele ove planete neće moći još dugo. Njihova eksploatacija kao bazičnog energenta u gospodarstvu mora doći tamo gdje bi ovo doba ovog stoljeća i bila, na začelje. U tome kontekstu traganja za ugljikovodicima kao energentima ne bi nužno trebao biti i prioritet nego poznata ili dobro prepoznata rezerva koja kao takva neće nestati nigdje te će uvijek dobro doći, no naravno sve manje kao energent, a sve više kao sirovina za organsku kemijsku industriju. Proširenje djelatnosti agencije na geotermalne vode i skladištenje plina najavljeno je još 2017., istaknuto je kako će država od bušenja nafte samo u Slavoniji uprihoditi 7 milijardi kuna godišnje. Te milijarde eto još uvijek čekamo. Ministarstvo gospodarstva i održivog razvoja već je dodijelilo dozvole za istraživanje geotermalnih voda za energetske svrhe, za 4 istražna prostora na području Slavonije, Podravine i Međimurja. Dozvole za istraživanje na prostoru „Legrad 1“ dovela je tvrtka „Go Power Energy development“, tvrtka „ENSOL“ iz Zagreba dobila je dvije dozvole na istražnim prostorima Ernestinovu i Merhatovec, dozvolu za istraživanje geotermalnih voda na istražnom prostoru Lunjkovec-Kutnjak dobila je tvrtka „Bukotermal“ u vlasništvu Varaždinske županije Općine Mali Bukovec. Doduše dozvolite samo da upozorimo, u isto vrijeme su u strateškim projektima u pripremi u pet slavonskih županija odjednom iskrsnuli projekti geotermalnih potencijala, Osječko-baranjska županija 75 milijuna kuna, Požeško-slavonska županija 88 milijuna kuna, Virovitičko-podravska 20 milijuna kuna, Vukovarsko-srijemska 180 milijuna kuna. Očigledno je kako se iz raznih izvora i temeljem različitih osnova intenzivira istraživanje i korištenje geotermalnih voda za različite namjene. No dozvolite da upitam bez zle namjere, čemu toliki fokus na geotermalne potencijale, a u našim strategijama piše nešto posve drugo? Geotermalna energija takva kakva jest očigledno nije u fokusu niti u našim strateškim planovima za 2030.g. Dozvolite mi da vas ipak pitam kao jedan kratko jasno rečeno Zagorec, zakaj ne? Mi ako ništa drugo u Zagorju to možemo dobro napraviti i dobro razviti. Vratimo se još jednom i na već stotinu puta u ovome poštovanom domu spomenute solarne panele kako su ih nazivali mnogi zastupnici ovdje. Trenutno Krapinsko-zagorska županija vrši jedan izvanredan projekt ugradnje solarnih panela na krovove osnovnih, srednjih škola i ostalih zgrada u vlasništvu županije, razvijamo taj projekt na jednom izvanrednom nivou i ide nam jako dobro. U EU trenutno je 70% solarnih panela na krovovima stambenih objekata, zato ću se i dalje zalagati. No dozvolite da upitam, što je sa direktivom o obnovljivim izvorima energije koja za cilj ima osnažiti manje proizvođače energije iz obnovljivih izvora i osnažiti energetsko zadrugarstvo? O tome smo nedavno pričali, a pričat ćemo i sutra. Ta direktiva naime traži od država članica da svi stanovnici neovisno o tome stanuju li u obiteljskim kućama ili zgradama dobiju pravo proizvodnje energije iz obnovljivih izvora što trenutno moramo priznati zakonskom regulativom još nije ili će tek biti dozvoljeno. Još bih jednom podsjetio da je energetska neovisnost jedna od najvažnijih komponenti neovisnosti svakog naroda na prostoru na kojem živi. Činjenica jest da imamo naše vode, da imamo naše rijeke i da možemo, znamo i da proizvodimo 90% komponenata da gradimo hidroelektrane. Nisam stručnjak, neću nikome reći da nije sposoban to napraviti, samo ću kao eto laik, kao saborski zastupnik pitati možemo li više koristiti naše vodene tokove, a eto, na neki način razmisliti i pričekati modernije tehnologije i onda ih iskoristiti jednoga dana. Zašto ne idemo u pravcu malih hidroelektrana, reverzibilnih hidroelektrana koje bi mogle postati poprilično bitne u budućem sustavu proizvodnje energije o kojemu svi sanjamo? Što reći na kraju? Puno pitanja, malo odgovora, kao i obično. Za kraj, eto, zaključno, još ću jednom ponoviti, činjenica jest, nalazimo se u vremenu u kojem su možda bili naši djedovi kada su vidjeli prve mobilne telefone, a naši djedovi su imali 60, 70 godina, nisu vjerovali da se nekoga može nazvati pomoću malog komada plastike, danas je to normalno i djeci od 2, 3 godine. Vjerujem da će i moderni sustavi proizvodnje energije, gospodarenje energijom, pa i distribucije iste te energije svima nama pokazati da ćemo moći jednoga dana ući i stvoriti, prvenstveno ravnopravno tržište energije, kvalitetne energije koje će koristiti nekoj budućnoj proizvodnji za koju nažalost, dragi kolega Đakić, trenutno gotovo da nemamo potrebe stvarati energiju. Proizvodnju smo nažalost poprilično utišali, nadam se da ćemo ju uskoro imati sposobnosti prvenstveno, dignuti iz pepela, a za energiju ćemo lako. U svakome slučaju, ove dodatne ovlasti Agencije za ugljikovodike Klub zastupnika Domovinskog pokreta ne vidi apsolutno upitnicima te ćemo ih, naravno, u glasovanju i podržati, a budući da mi je pripala čast da završim ovo, evo, zahvalio bih se svima vama na slušanju. Hvala lijepa.
Hvala. Time zaključujem raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj SDP-a, a govorit će poštovana zastupnica Ivana Posavec Krivec. Izvolite.