Tere päevast, austatud Riigikogu! Tere päevast, lugupeetud peaminister ja valitsusliikmed! Alustame tänast infotundi. Palun teeme kohaloleku kontrolli! Kohalolijaks registreerus 48 Riigikogu liiget, puudub 53. Tänases infotunnis osalevad järgmised valitsusliikmed: peaminister Andrus Ansip, kultuuriminister Rein Lang ja rahandusminister Jürgen Ligi.
Alustame esimese küsimusega. Kolleeg Marianne Mikkol on küsimus peaminister Andrus Ansipile.
Eesti on Brüsselis kiidusõnu teeninud NATO liikmesriik, kes ühena vähestest samaväärselt USA ja Suurbritanniaga kulutab kaitsele 2% SKT-st. Täites terrorismivastase võitluse liitlaskohustusi ja soovides saada parimaid lahingukogemusi, ei ole Eesti kompanii mitte ohutus Põhja-, vaid rahutus Lõuna-Afganistanis. Olukord Afganistanis on aga viimastel päevadel järsult pingestunud. Sellele on kaasa aidanud USA merejalaväelaste laipu rüvetav urineerimine jaanuaris, islami pühakirja põletamine veebruaris ja pühapäeval toimunud Ameerika sõduri amokijooks, mis tähendas 16 Afganistani külaelaniku tapmist. Mida konkreetselt on Eesti valitsus teinud selleks, et Eesti kaitseväelaste turvalisus nüüd ja edaspidi oleks Helmandis tagatud, et me ei peaks Eesti poiste pärast muretsema?
Aitäh! Kõigepealt sellest 2%-st. 2% SKT-st pole mitte pelk lubadus, mille Eesti on oma NATO partneritele andnud, vaid 2%-ga riigikaitsesse panustamine on meie eluline vajadus. Meie riigikaitse peab tugevnema. Meenutuseks ütlen, et me alustasime riigikaitse ülesehitamist 20 aastat tagasi. Kui teised riigid on võinud oma riigi kaitsesse panustada aastakümneid, isegi aastasadu, siis meie oleme vaid 20 aastaga suutnud luua arvestatavad kaitsejõud, aga need pole veel valmis. Afganistanis ei ole ohutuid paiku. Võib-olla mõne üksiku väga turvalise, pindalalt piiratud paiga võib leida, aga üldiselt ei ole õige jagada Afganistani põhimõttel, nagu põhi oleks turvaline ja lõuna ebaturvaline. Ohud võivad inimesi ähvardada igas Afganistani regioonis. Sõjasituatsioonis hinnatakse ohte iga päev ja vastavalt ohuhinnangutele ka tegutsetakse. Ohutunnet ei ole Eesti kontingent Afganistanis kunagi minetanud ja seda ei või teha ka siis, kui teatakse, et Afganistani missiooni lõpp on juba kindlaks määratud.
Palun, kolleeg Marianne Mikko, esimene täpsustav küsimus!
Enne veel, kui Ameerika sõdur tappis 16 külaelanikku, korraldasid Washington Post ja ABC News küsitluse. See näitab, et Afganistani sõja kiiremat lõpetamist nõuab 60% ameeriklastest. Pidades silmas meie 150 sõdurit Afganistanis, küsin: kas Eestil on olemas näiteks plaan B, kui olukord peaks Afganistanis võtma NATO jaoks eriti halva pöörde?
Olukord Afganistanis ei võta NATO jaoks eriti halba pööret. Jah, see on kahetsusväärne, et ühe sõduri tegevus väljus mõistuse kontrolli alt. Selle eest on vabandust palunud nii NATO peasekretär kui ka Ameerika Ühendriikide president. Mitte ainult kristlikus kultuuris, vaid kõikides kultuurides on nii, et kui südamest kahetsetakse ja palutakse vabandust millegi eest, mis sai halvasti tehtud, siis ka andestatakse. Olgu öeldud, et käesoleval aastal on ISAF-i kaotused varasemate aastatega võrreldes palju väiksemad olnud.
Palun, kolleeg Marianne Mikko, teine täpsustav küsimus!
Kas ma saan õigesti aru, et valitsuselt ei ole nende kolme päeva vältel läinud Afganistani signaali, et meie poisse oleks vaja eriliselt turvata?
Aitäh! Te esinete kuidagi väga tugeva eksperdina. Võiksite ka pakkuda, milleks võiks see signaal kohapeal transformeeruda. Meie poiste, aga ka tüdrukute ja naiste turvariske hinnatakse iga päev ja iga tund. Kui riskid suurenevad, siis võetakse turvameetmeid. Ei ole varem kellelgi olnud ega ole ka praegu ega tulevikus kavas Afganistanis ohutunnet minetada, ma pean silmas Eesti kontingenti.
Nüüd kolm kohapeal registreeritud küsimust. Alustame kolleeg Tõnis Kõivust.
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud peaminister! Tõesti, Eesti sõdurite, aga tegelikult ka terve Eesti riigi julgeolek on väga tähtis küsimus. Seetõttu oleme liitunud NATO-ga ja panustame ka riigieelarvest kaitsevõimesse sellel aastal esmakordselt 2% SKT-st. Arusaadavalt on riigi julgeolekul väga selge seos kaitsevõimesse panustatava rahaga. Kas teie saite ka nii aru, et vähemalt üks sotsiaaldemokraat Riigikogus arvab, et seda 2%-list kulutust ei peaks vähendama ei sellel ega järgnevatel aastatel?
Aitäh! Ma olen korduvalt oma arvamust esitanud, võin seda veel korrata. Riigikaitse ei ole midagi niisugust, millega tuleb tegelda või millega võib tegelda headel aegadel ja millega ei pea tegelema siis, kui ajad enam nii head ei ole. Riigikaitse ei ole ühele rahvale ja riigile luksus, vaid riigikaitse on rahva ja riigi kohustus ning seda unarusse jätta ei tohi.
Palun, kolleeg Sven Mikser!
Aitäh! Härra peaminister! Ma olen teiega nõus, et kindlasti ei ole Afganistanis ohutuid paiku. Ma olen teiega nõus ka selles, et julgeolekuolukorda jälgitakse iga päev ja tehakse kõik endast olenev, et meie kaitseväelasi seal kaitsta. On teada, et need kahetsusväärsed intsidendid – nii koraani põletamine kui ka tsiviilelanike tapmine – on mitmes piirkonnas olukorda teravdanud, kindlasti juhtus nii Kandaharis, ka Kabulis. Oleme uudistes näinud väljaastumisi näiteks Jalalabadis riigi idaosas. Kas teile on teada, millised on hinnangud julgeolekuolukorra muutumisele seoses nimetatud intsidentidega Helmandis? Kas me oleme saanud teavet selle kohta, et olukord seal ja suhtumine ISAF-i vägedesse piirkondades, kus meie kaitseväelased teenivad, on läbi teinud mingisuguseid muutusi?
Aitäh! Ei ole võimalik mingitele tõsikindlatele andmetele tuginedes väita ei seda, et suhtumine on muutunud, ega ka seda, et suhtumine pole muutunud. Ka Eestis ei ole võimalik teha arvamusküsitlusi nii lühikese perioodi jooksul, et kinnitada eri maakondades toimunud suhtumise muutusi, ammugi ei ole võimalik seda teha Afganistanis. Igale televaatajale, nende hulgas ka teile ja mulle on selge, et kohalikes elanikes ei saanud ei koraani põletamine ega 16 tsiviilelaniku tapmine tekitada positiivseid tundeid. Meelepaha on mõistetav nii mulle, teile, NATO peasekretärile kui ka Ameerika Ühendriikide presidendile.
Palun viimane kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Jevgeni Ossinovski!
Aitäh! Lugupeetud peaminister! Muutunud julgeolekuohtudele saavad kaitsevägi ja meie NATO-liitlased loodetavasti adekvaatselt reageerida, küll ei pruugi see nii olla meie sõdurite moraali koha pealt. Me teame, et paari päeva eest käis Afganistanis Saksamaa liidukantsler, nüüd käis seal USA kaitseminister. Kas valitsusel on plaanis võtta seda laadi meetmeid, et meie sõduritele selles uues, väga pingelises olukorras Afganistanis moraalselt toeks olla?
Aitäh! Meil on olnud kombeks, et kriisipiirkonnas, sh Afganistanis, käib kas kaitseväe juhataja, kaitseminister, välisminister või peaminister vähemalt kord aastas, vajaduse korral sagedamini. Sellest me kavatseme ka tulevikus kinni pidada. Mitte üheski riigis, mille peaminister, president, kaitseminister või välisminister kavandab Afganistani-visiiti, ei anta sellest teada enne, kui ollakse Afganistanis kohal. See ei ole selle riigi sisemise otsuse küsimus, vaid see on kokkulepitud reeglistik, et tagada mitte ainult nende isikute, vaid ka Afganistani kohalike elanike turvalisus.
Suur tänu, härra peaminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Yana Toomilt rahandusminister Jürgen Ligile.
Aitäh, proua eesistuja! Austatud minister! Laupäeval lugesin ma lennukis kolm tundi ühte ajalehte. See oli Postimees, kus oli teie arvamuslugu "Dialoogi tõde ja õigus". Olude sunnil lugesin ma selle lausa mitu korda läbi. See mulle väga meeldis, ma ütlen siiralt. Te heitsite streikijatele ette dialoogi hea tava kõikvõimalikke rikkumisi ja ebaõiglust. Üks küsimus jäi aga minu arvates täiesti vastamata. Kas te olete äkki nõus ütlema paar sõna selle kohta, kas teie valitsusliikmena midagi õppisite sellest õppetunnist, mille tunnistajad me kõik olime eelmisel nädalal Eestis, kui toimus suur streigilaine?
Aitäh! Muidugi ma õppisin ja ma arvan, et see, kes seda lugu luges, võis selles veenduda. Sellest tekstist võib aga välja lugeda ka minu neid seisukohti, mis ei ole muutunud. Ma ei heitnud kellelegi kindlasti ette ebaõiglust, vaid pigem valet ("ebaõiglus" ei ole täpne sõna), valet fooni ja valesid hinnanguid, mida selle kriisi õigustamiseks kasutati. Neid motiive ma oma loos natuke lahkasin, näiteks toetusstreikide ja sotsiaalse dialoogi temaatikat või otseselt hinnanguid õpetajate palkadele, mis olid ikkagi väga liialdatud. Õpetajate palka ei nimeta ma mingil juhul kõrgeks, kuid ei pea ka õigeks manipuleerida valedega.
Palun, kolleeg Yana Toom, esimene täpsustav küsimus!
Aitäh, proua eesistuja! Austatud minister! Nagu te ilmselt teate, olen mina siia valitud pigem vene kogukonna esindajana. Kas te saate, palun, dešifreerida venekeelsetele inimestele selliseid lauseid: "Kõrvalsaadusena äratas streik üles olemuslikke hirme, millega Eesti lootis olevat toime tulnud üle-eelmisel kümnendil. Punalipud, võõrkeelsed nõudmised vahetada valitsus, ähvardus halvata energiavarustus, riigikeele ja muu riikliku vastased üleskutsed – need räägivad tulega mängu ebaõnnestumisest"?
Aitäh! Teie venekeelse valijaskonna esindajana olete kahtlemata palju parem selle dešifreerija ja tõlkija kui mina. Te saate ka ise ju aru, et see on viide Eesti julgeolekule ja rahvussuhetele. Kui ikkagi kuskil Eesti piirkonnas toimub selge poliitiline demonstratsioon ja veel valel ettekäändel, kui see demonstratsioon laiendatakse protestiks Eesti riigi põhialuste vastu, siis minu arvates oli vaja neid lauseid öelda. Aga teie olete parem seletaja. Meil on olnud erakonnas alati oma venekeelne tiib. Ma olen nendele inimestele seletanud, et nende suurim missioon on ikkagi tõestada, et kahel rahval on ühishuvid, mitte erinevad huvid, et poliitikas ei ole vaja esindada ühte rahvust, vaid kogu Eesti rahvast ja rahvuste ühishuve. Mis puudutab väiksemate gruppide huve, siis näiteks kultuuri puhul ei ole Eesti riigil hoolimata sellest, et meil on venekeelsed rahvasaadikud, kunagi vaja esineda vene kultuuri kaitsjana. Vene kultuuri parim kaitsja on siiski Vene riik, Eesti peab oma nappe ressursse keskendama eesti kultuurile. Põhiseadus ütleb nii.
Palun, kolleeg Yana Toom, teine täpsustav küsimus!
Aitäh, proua eesistuja! Austatud minister! Ma siiski täpsustan. Kas teie andmetel toimusid eelmise nädala streigilaine raames mingisugused venekeelsed või venemeelsed või Venemaa-meelsed meeleavaldused, mis ohustasid Eesti riigi julgeolekut, või pidasite seda artiklit kirjutades silmas õpetajate miitingut Vabaduse platsil, kus olid ka näiteks plakatid "Utšiteljam dostoinuju zarplatu" ("Õpetajatele väärikas palk")? Kas just need plakatid ähvardavad teie arvates Eesti riiki?
Aitäh! Ma pidasin julgeoleku puhul kõige rohkem silmas majandusjulgeolekut. Eestlasi hirmutas 1980. aastate lõpul ja 1990. aastate algul väga tugevalt ettekujutus, et stepsel tõmmatakse välja ning meid lihtsalt näljutatakse ja külmutatakse kuulekaks. See hirm oli. Ma arvan, et ka teie teate neid aegu. Aga valitsuse tagasiastumise nõudmine, kui see esitatakse võõrkeeles, on asi, mis hirmutab paljusid Eesti elanikke, see äratab vanu hirme ajast, kui Kirde-Eestis ja Tallinnas märatses Interrinne, kellel olid samasugused loosungid. Ma mäletan midagi sellist ka 2007. aastast, kui kahjuks kõige teravamate rahutuste pinnal oli ka eestikeelseid nõudmisi, et valitsus tagasi astuks. Aga vene keeles mõjuvad need loosungid kahtlemata kõige hirmutavamalt. Kui tullakse ikka Venemaalt kohale ja seda nõutakse, siis ma arvan, et need, kes praegu seda ideed edasi kannavad ja meenutavad neid aegu, et justkui valitsust rünnata, peaksid punastama. Need on avaliku elu tegelased, kes neid vanu asju üles soojendavad ja väidavad, et Eesti valitsusel oli siin suuri valikuid.
Palun, kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Marika Tuus-Laul!
Aitäh! Austatud härra Ligi! Valitsus tuli peale streike välja justkui väga ühtemoodi sõnumiga, et ametiühingute meeleavaldused ja toetusstreigid olid poliitilised ja Kremli-meelsed. Juhtusin vaatama ka saadet "Kolmeraudne", kus te lausa ütlesite, et streikijad olid ju interrindlased. Saatejuht parandas teid ja küsis, kas teie arvates ka õpetajad kuuluvad nende hulka. Siis te ütlesite, et nii ja naa. Siis tuli veel Siim Kallas oma artikliga, kus ta ütles, et vaid bolševikest poliitikud politiseerivad streike. Aga kuidas on võimalik, et streik ei ole poliitiline? Mismoodi see üldse võimalik on? Minu meelest on streikidel ikkagi poliitilised nõudmised taga. Ka see, mis täna siin meie maja ees toimus, oli ju streik hinnatõusude ja kõige muu sellise vastu.
Aitäh! Kust servast nüüd peale hakata? Valitsus ei ole tulnud välja mingi ühesuguse sõnumiga. Mina olen oma kõned ja artiklid ise kirjutanud. Minu kohus oli näidata ka teist poolt, sest streigi korraldajad ei ole meedias seni mingile kriitikale allunud. Vabandust, viimastel päevadel on asi siiski paranenud, põhiliselt küll piiratud meediaruumis. Ma kindlasti ei nimetanud streikijaid interrindlasteks. Ma ütlesin, et see seltskond ja nende stiil suures osas kattub ning need mälestused äratati ellu. Mis puudutab poliitilisi streike, siis võib öelda, et siiani on Riigikogus kehtinud konsensus, et poliitilisi streike me ei toeta, sest need on väga ohtlikud, see on mäng tulega ja muu hulgas mäng rahvussuhetega. Seda ei saa ju eitada, eks ole? Mis puudutab poliitilisust, siis streikide korraldajatele anti hiljuti Euroopa Komisjoni ühes uuringus hinnang, et nad on marksistlik-leninlike arusaamade ja juurtega. See ei ole minu väljamõeldis, see on sõltumatu hinnang. Nad kindlasti arvavad, et punased lipud ja tugev rünnak kukutab iga võimu ja see toobki rikkust. Nad arvavad seda nagu teiegi. Ma arvan, et teie puhul on tegemist strateegilise liiduga.
Viimane kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Rannar Vassiljev.
Aitäh! Härra minister! Te mainisite oma vastuses, et need plakatid, mis kandsid sõnumit, et valitsus peaks tagasi astuma, olid hirmutavad. Kas need olid hirmutavad ka teie kui praeguse valitsusliikme jaoks?
Aitäh! Ma ei ole arg inimene ja olen sellistest asjadest üle. Kui jõud üle ei käi, siis olen nõus ka ohver olema, aga ma kindlasti ei anna sellistele hirmudele järele, ma ei anna sellisele survele järele ei poliitiliselt ega rahanduslikult. Kuid ma ikkagi viitasin, et need olid olemuslikud hirmud, mis üles äratati, kui me nägime televiisorist seda stiili, neid nõudmisi ja neid ähvardusi, et kui hakatakse takistama elektri tootmise vähendamist, siis sellel on rasked tagajärjed. Need olid sõnad, mis rahvusringhäälingust kõlasid. Arvestage, et see oli üleskutse füüsilisele vastuhakule. Sealjuures oli see protest kindlasti üles ehitatud valedele alustele.
Suur tänu, härra rahandusminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Jaan Õunapuult kultuuriminister Rein Langile.
Aitäh! Lugupeetud minister! 2006. aasta juulis kinnitas valitsus objektid, mida sooviti Euroopa rahaga toetada. Summaks oli 790 miljonit Eesti krooni, millest pool miljardit pidi minema Eesti Rahva Muuseumi uue hoone ehitamiseks. Eestile oli selge sõnaga öeldud, et pakutud kultuuriobjektid on abikõlblikud. Seda on näidanud ka edaspidine praktika: need objektid on kas rahastatud või praegu veel rahastamisel. Valitsus vahetus 2007. aasta aprillis. Pärast seda muutis regionaalminister Kiisler avalikkusele arusaamatult rakendusmääruse senist sisu, mis tähendas, et 2006. aasta otsus muutus tühiseks ja objektide leidmiseks kuulutati välja uus taotlusvoor. Ajaloolise tõe huvides soovin teada, kelle survel ja miks oli vaja seda teha.
Aitäh, Jaan! Vastan nagu ikka ausalt: pole õrna aimugi, pole vähimatki aimu! 2007. aastal tegelesin ma hoopis teiste asjadega, mitte kultuuriinvesteeringutega. Kui sinul on olemas mingisugune dokument, mis üheselt näitab, et ERM kultuuriobjektina oli Euroopa Liidu vahendite saamiseks kvalifitseerunud, siis ma hea meelega võtaksin selle dokumendi ja vaataksin seda. Teatavasti ei ole Euroopa Liidul üldse sellist meedet, mida võiks eesti keelde tõlkida kui kultuuripärandi hoidmise, rahvusmuuseumide meedet. Ingliskeelne termin selle kohta on national heritage. Ka ERM-i raha taotleti ju teise meetme alt, piirkondade konkurentsivõime tugevdamise meetme alt. Sisuliselt on tegemist turismimeetmega. Aga veel kord ütlen, et kui sul on olemas mingisugune ametlik dokument, millest tuleb üheselt välja, et Siim Valmar Kiisler muutis ära otsuse, mille alusel oleks ERM-il raha n-ö taskus olnud, siis ma hea meelega vaataksin seda.
Palun, kolleeg Jaan Õunapuu, esimene täpsustav küsimus!
Aitäh! 2006. aasta valitsuse otsus selle kohta on olemas. Aga väga ülevaatlikult on 2007. ja 2009. aastat kirjeldanud endine kultuuriminister Laine Randjärv, kes on väitnud, et uue eelnõu kooskõlastamine hakkas venima, sest Kultuuriministeeriumil, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumil ning Siseministeeriumil oli erinev arusaam rakenduskava põhieesmärkidest. Uuesti jõuti kokkuleppele 2008. aasta mais ja ka siis läks veel hulk aega, alles märtsis 2009 otsustati valitsuses, millised projektid investeeringute kavva lülitatakse. Mis puudutab ülejäänud objekte, mis 2006. aastal said nimekirja pandud, siis need on sisuliselt ju kõik rahastatud, nagu ma oma esimeses küsimuses ütlesin. Härra minister! Kui ei oleks segadust tekitatud ega uut taotlusvooru avatud, kas teie arvates oleks ERM-i hoone tänaseks Tartus Raadil valmis?
Ei, kindlasti mitte. Ma arvan, Jaan, et sa ajad midagi segamini. See riigisisene määrus on üks asi, aga reeglistik, mille alusel Euroopa Liit teatavaid projekte rahastab, on hoopis teine asi. Ma olen täiesti kindel, et ka 2007. aastal ei saanud Eestis olla niisugust määrust, mis oleks üheselt kinnitanud ERM-i ehituse finantseerimist Euroopa Liidu vahenditest. Kindlasti mitte. Aga ütlen veel üks kord, et kui sinul on selline dokument olemas, siis ka mina vaataksin seda hea meelega. Vähemalt Kultuuriministeeriumis sellist paberit registreeritud ei ole. Teine küsimus on, kas 2007. aastal jäi seoses valitsuse vahetusega mingite uute dokumentide koostamine venima. Veel üks kord vastan, et ma ei tea. Ma ei osalenud selles protsessis. Võib-olla tead sina seda paremini. Aga see, mis sisuliselt juhtus, oli ju iseenesest lihtne: see projekt turismi edendamise projektina ei kvalifitseerunud.
Palun, kolleeg Jaan Õunapuu, teine täpsustav küsimus!
Aitäh! Jah, härra Lang, tõepoolest, te olite 2005. aastast peale küll justiitsminister, aga te olite siiski üks valitsuse ministritest. Okei, tuleme ajaloost tänasesse päeva. Nii teie kui ka peaminister olete kindlalt öelnud, et Raadile ehitatakse muuseum valmis hoolimata sellest, et raha jäi Euroopast saamata. Teada on, et aastatel 2007–2011 kulus projekti ettevalmistamiseks ligi 9,3 miljonit eurot. Saladus ei ole see, et sellele kultuurkapitali rahale on teisigi kosilasi, me oleme seda viimasel ajal kuulnud ja näinud. Ma tean, et lähiajal on küsimus otsustamisel. Kas valitsuse mõlemal osapoolel on hea tahe kinnitada ERM-i ehituse rahastamise skeem?
Aitäh! Jällegi, asja tundva inimesena peaksid teadma, et kultuurkapitali raha seda osa, mis on ette nähtud riiklikult tähtsate kultuuriobjektide ehitamiseks, saab praeguses õigusruumis, mille on kehtestanud Riigikogu, kasutada ainult kahe objekti finantseerimiseks: Eesti Rahva Muuseumi hoone ehitamiseks ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia hoone teise järgu ehitamiseks. Sa ütlesid, et on teisi kosilasi. Kosilasi saab õiguslikult olla ainult üks, kui Riigikogu seadusruumi ei muuda. Jah, loomulikult, valitsus peab langetama otsuse, kuidas tekkinud olukorras ERM-i rajamist rahastada. On selge, et kultuurkapital kogu ERM-i ehitamise raha korraga välja panna ei saa. Praeguste maksuseaduste järgi tilgub see kulkasse, vabandust, kultuurkapitali – emakeelepäeval peab eesti keelt ilusasti kõnelema – pika aja jooksul. Valitsus tuleb homme selle küsimuse juurde ning langetab loodetavasti ratsionaalsed ja mõistlikud otsused, arvestades jällegi kehtivat õigusruumi. Riigikogu 1996. aasta otsus ütleb üheselt, millised on riiklikult tähtsad kultuuriobjektid. Neid on kolm: Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, Kumu ja ERM. Seda loetelu ei ole keegi laiendanud, see on lõplik loetelu. See ei ole mitte näidisloetelu.
Nüüd kaks kohapeal registreeritud küsimust. Alustame kolleeg Tarmo Leinatammest!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud minister Lang! Kas see ERM-i minev raha on aastate peale laiali löödud? Kas on olemas ennustus, mitu aastat võtab ERM kultuurkapitalist nii suure raha, et teistel sinna asja ei ole? On see välja arvutatud, selleks et need objektid, kes sooviksid ka saada riikliku kultuuri tähtsaks osaks ja saada kultuurkapitalist raha, teaksid, kui kaua nad peavad ootama või kui kaua nad peavad raha otsima ja leidma kusagilt mujalt?
Aitäh, Tarmo! Ära nüüd arva, et keegi võib mõelda, et ta lihtsalt sinna loetellu satub! Selle loetelu kehtestab Riigikogu. See, millised objektid sellesse nimekirja kantakse ja mis on riiklikult tähtsad kultuuriobjektid, sõltub sinust ja sinu sajast kolleegist. Eestis ei ole kellelgi õigustatud ootust, et Riigikogu teda sellesse nimekirja kannab. Tegemist on selgelt seadusandja otsusega. Aga vastates küsimuse esimesele, sisulisele poolele, kui kaua võtab kultuurkapitalil aega kogu ERM-i projekti finantseerimine, vastan, et praeguste arvutuste järgi 10–12 aastat.
Palun viimane kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Tõnis Lukas!
Aitäh, austatud juhataja! Lugupeetud minister! Ajakirjanduses avaldatud arvamusi jälgides jääb mulje, et Tartu asub sügaval pimedas ürglaanes kaugel tsivilisatsioonist ja vähe sellest, et turisti jalg sinna kunagi ei astu, ei satu sinna tõenäoliselt ka ühtegi eestlast, kes oleks huvitatud muuseumis käimisest, või vähemalt kultuurseid inimesi nii kaugel Tallinnast ei ole. Taotlustes on Eesti Rahva Muuseum näidanud, et aastas planeeritakse 130 000 külastajat. Mina, kes ma arvan, et Tartus on kultuuri palju ning kultuurseid inimesi kogu maailmast ja Eestist satub sinna tihti, arvan, et inimesed vähemalt esimestel aastatel seal kindlasti käivad, võib-olla tuleb neid veel rohkemgi, inimeste puudus probleem ei ole. Kas te oskate öelda, kas inimesed tulevikus Eesti Rahva Muuseumisse satuvad või mitte?
Sellel küsimusel oli väga ilus algus. Muide, tulin eile õhtul Tartust. Ma karusid seal tänavatel jalutamas ei kohanud, aga võib-olla nad ei ole veel talveunest ärganud. Tartu on viimasel ajal tõepoolest väga jõudsalt arenenud. Hea näide on ju Tartusse rajatud AHHAA keskus, millele võis küll edu ennustada, aga kindlasti mitte nii suurt edu. On erinevaid hinnanguid, kui palju inimesi võiks Eesti Rahva Muuseumis käima hakata. Arvestame, et tegemist ei ole traditsioonilise muuseumiga, ühe muuseumiga muuseumide seas, vaid tegemist on ka teadus- ja haridusasutusega, mis annab ERM-ile hoopis teised ülesanded, võrreldes näiteks Tallinnas asuva tarbekunstimuuseumiga. Euroopa Liidule esitatud projektis on tõepoolest kirjas, et aastas oodatakse sinna 130 000 inimest. Tartu Ülikooli sotsioloogialabor eesotsas Marju Lauristiniga on teinud eestimaalaste hulgas uuringu ja on saanud hoopis teise arvu selle kohta, kui suurt klientuuri on ERM-il oodata. See arv on umbes kaks korda suurem kui see, mis me Euroopale esitatud dokumentides kirja panime. Milline on tegelikkus, seda näitab ainult praktika, kõik muu on hüpoteetiline. Juba praegu käib ERM-is hästi palju inimesi, hoolimata sellest, et tegutsetakse endises ENSV raudteelaste klubis. Kindlasti tuleb sellest muuseumist, kui ta ükskord valmis saab, üks Eesti muuseumide suuri pärle.
Suur tänu, härra kultuuriminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Ester Tuiksoolt rahandusminister Jürgen Ligile. Palun!
Tänan väga, proua juhataja! Austatud minister! Te esitasite eelmise aasta mais Riigikogule vedelkütuse erimärgistamise seaduse muutmise seaduse eelnõu, millega piirati kütuse kasutamise maksusoodustusi. Väitsite Riigikogus, et te reformite seda seadust kahes etapis. Teine etapp pidi puudutama põllumajandust ja seal kasutatava erimärgistatud kütuse toetussummasid. Te pidite selle eelnõu esitama 2011. aasta sügisel. Kui kaugel see süsteem on?
Aitäh! Mul on ettepanek järgmise küsimuse juurde liikuda, sest ma vastasin identsele küsimusele nädal tagasi. Meil on tehnilisi raskusi selle asja rakendamisega, aga me pingutame edasi. Idee on õige, idee on õilis – see on vastutustundlik maksustamine, kui me ei toeta põllumajandust fossiilse kütuse põletamise alusel, vaid toetame seda teistmoodi. Aga selle skeemi pakkumine on pigem põllumajandusministri tehniline töö. See töö ei ole kindlasti lihtne ja see ei ole lõppenud, aga me pingutame edasi.
Palun, kolleeg Ester Tuiksoo, esimene täpsustav küsimus!
Tänan väga, proua juhataja! Ma tahan siiski teada, kui kaugel selle süsteemi loomine on ja millal me võime selle juurde tagasi tulla. Talv hakkab lõppema, kevad tuleb, ühe ja sama traktoriga tehakse nii metsatöid kui ka põllumajanduslikke töid ning põllumeestel on õigustatud ootus. Kas selle süsteemi loomine venib teil veel ühe talve või millised võimalused meil siin on?
Aitäh! Veel kord: anname aega järgmistele küsimustele, sest sellele küsimusele ma olen juba vastanud. Töö käib, tulemustest anname teada ja lihtne see asi ei ole. Aga küsida võite sama asja põllumajandusministrilt, sest jäme ots selles vallas on praegu tema käes.
Palun kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Aivar Sõerd!
Aitäh, proua juhataja! Austatud minister! Praegu käib 2013. aasta riigieelarve ettevalmistamine. Teatavasti oli erimärgistatud kütuse kontrollimine Maksu- ja Tolliameti jaoks kaunis ressursimahukas, see nõudis keemilisi analüüse ja proovide võtmist. Kas me võime nüüd, kui esimene etapp on rakendatud, rääkida mingisugustest arvestatavatest ressurssidest Maksu- ja Tolliametis, mida on võimalik sellest valdkonnast suunata näiteks käibemaksu tasumise või ümbrikupalkade maksmise kontrolliks?
Me suuname ressursid sinna, kus rikkumised on suuremad. Sellega me tegeleme. Ma ei oska teile nii täpselt aru anda, sest see küsimus oli ootamatu, aga võin öelda, et idee ise, selle tööga alustamine on õige. Majandust ei või toetada selle järgi, kui palju põletatakse fossiilset kütust. Kas või moraalne olukord on minu arust praegu parem kui varem.
Suur tänu, härra minister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Neeme Suurelt peaminister Andrus Ansipile.
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud peaminister! Esmaspäeval arupärimisele vastates ütlesite, et subsidiaarsuse printsiip on demokraatlikes riikides keskne põhimõte. Subsidiaarsuse printsiip tähendab lähimuse põhimõtet, mille kohaselt tuleb otsused alati teha madalaimal võimalikul haldus- ja poliitilisel tasandil ning võimalikult lähedal kodanikele. Praktikas aga paraku näeme, et Eesti riik hoopis eemaldub subsidiaarsuse põhimõttest. Kuidas saab näiteks rääkida kohaliku omavalitsuse iseotsustamise võimekusest, kui autonoomsete tulude osakaal kohalikes eelarvetes on vähenenud 30%-st 15%-ni? Kui ei ole eelarvelist iseseisvust, siis on subsidiaarsuse mõiste omavalitsuste jaoks sisutühi. Siit ka minu küsimus. Mida teeb valitsus selleks, et omavalitsused saaksid olla tegelikult ise otsustajad koos asjakohaste õiguste ja ressurssidega?
Aitäh! Tuleb jätkata senist praktikat. Esmaspäeval te minu mälu järgi nõudsite kõigi normide kehtestamist seaduse või vähemalt valitsuse tasemel. Nüüd te olete jõudnud teise äärmusesse ja nõuate kõigi otsuste langetamist kohaliku omavalitsuse tasemel. Kui me hoiaksime ikkagi vankri tee peal ega kolistaks ühest kraavist teise, siis sujuksid asjad hästi.
Palun, kolleeg Neeme Suur, esimene täpsustav küsimus! Palun küsimused kiiremini esitada!
Ma olin lihtsalt natuke hämmelduses, aga pole midagi. Jätkan täpsustava küsimusega. Riigiametites on väiksematesse kohtadesse jäänud vaid teenindavad üksused. Otsustusõigus liikus mõni aasta tagasi maakondadest regioonikeskustesse, nüüd on aga suures osas koondunud hoopis Tallinna. Alles hiljuti kaotati iseseisvate asutustena Politsei- ja Piirivalveameti, Päästeameti ning Maanteeameti regionaalsed üksused. Siit minu küsimus: kuidas riigiametites toimunud tsentraliseerimine on kooskõlas subsidiaarsuse printsiibiga?
Aitäh! Mul on hea meel, et minu esmaspäevase tähelepanujuhtimise tulemus on see, et te olete enda jaoks avastanud subsidiaarsuse printsiibi, lähimuse printsiibi, aga mul on kahju, et te ei ole aru saanud, et subsidiaarsus puudutab otsustamist, otsustusprotsessi, mitte menetlemist. Teie nimetatud riigiametid tegelevad asjade menetlemisega, mitte otsustamisega. Tasuks asjaga edasi tegelda, küllap jõuaks siis ka tuumani.
Palun, kolleeg Neeme Suur, teine täpsustav küsimus!
Jah, tuumani me kindlasti jõuame. Nende ametite menetlusprotsessid sisaldavad küllap ka otsustusmomente, mis on kahjuks kohalikust tasemest paraku väga kaugele nihkunud. Aga veel näiteid. 2009. aastal kehtestatud hädaolukorra seadusega sisuliselt likvideeriti maakondlikud kriisikomisjonid. Kui eelmisel aastal tekkis probleem, et maal on palju perearste puudu, siis kõige esimene lahendus, mida Sotsiaalministeerium pakkus, oli perearstiabi korralduse viimine maavalitsuse vastutusalast Terviseameti vastutusalasse. Maakondliku ühistranspordi korraldus kavatsetakse viia maavalitsuste vastutusalast Maanteeametisse. Nende protsesside tagajärg on valdkondlikult killustunud ja valdkondade sees tsentraliseeritud riigihalduse mudel. Me võime seda kõike lugeda OECD raportist riigi juhtimise kohta. Te ütlesite esmaspäeval, et subsidiaarsuse printsiip on demokraatlikes riikides keskne põhimõte. Mida see subsidiaarsuse printsiip teie käsitluses tähendab?
Aitäh! Subsidiaarsuse printsiip ehk lähimuse printsiip tähendab demokraatlikus riigis seda, et otsused langetatakse nendele inimestele, keda otsused puudutavad, lähimal poliitilisel või haldustasandil, kodanikule kõige lähemal võimalikul tasandil. Ma palun teid veel kord: ärge ajage omavahel segamini otsustamist ja otsuste täideviimist. Need on kaks iseasja. Menetlemine ja otsustamine ei ole üks ja seesama, need ei ole sünonüümid. Te viitasite perearstiabi korraldusele. Perearstiabi korraldamine maakonna tasandil ei ole taganud seda, et igasse perearstikeskusesse oleks perearst leitud, sest probleem on suurem, ühe maakonna piires ei ole võimalik sellele lahendust leida. Kui keskselt koordineeriv asutus on Sotsiaalministeerium, siis on võimalik perearste üle Eesti paigutada nii, et igas geograafilises punktis oleks perearst. Maakond üksi ei pruugi selle ülesandega hakkama saada. Sel ei ole subsidiaarsusega küll mitte mingisugust kokkupuudet.
Nüüd kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Rannar Vassiljev.
Aitäh! Küsin ka emakeelepäeval subsidiaarsuse printsiibi kohta. Hea peaminister! Mainisite oma vastuses, et üks viis, kuidas subsidiaarsuse printsiipi saaks edaspidigi rakendada, on senise poliitika jätkumine. Kas siit võib välja lugeda, et valitsusel on plaanis kohalike omavalitsuste maksuautonoomiat veelgi vähendada?
Kui te pidasite maksuautonoomia vähendamiseks Sotsiaaldemokraatliku Erakonna kehtestatud müügimaksu ja paadimaksu kaotamist Tallinnas, siis see on juba tehtud, sellega ei ole valitsusel enam vaja jätkata. Leian, et müügimaksu ja paadimaksu kehtestamine teie poolt oli kurjast, see tõstis hindu ega soodustanud ettevõtluse arengut. Müügimaksu ja paadimaksu kaotamine oli hea ja õige tegu. Loodan, et tallinlased ja Tallinna ettevõtjad paranevad löödud haavadest õige pea.
Viimane kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Kaia Iva.
Aitäh! Austatud peaminister! Eelmisel nädalal räägiti seoses õpetajate streigiga üsna palju alusharidusest. Lasteaiad on praegu kohaliku omavalitsuse korraldada ja toimetada. Paljudel juhtudel on välja tulnud, et lasteaiatöötajad ei ole rahul selle suhtega, mis neil on kohaliku omavalitsusega. Nad tegid ettepaneku, et nii palgakorralduse kui ka palga maksmise peaks andma riigi kätte. Mida te sellest ettepanekust arvate?
Euroopa kontekstis võib nii ja võib teistmoodi. Euroopas on kõige enam avalikke teenuseid viidud kohalike omavalitsuste tasandile Taani Kuningriigis. Taanis tehakse koguni 60% kõigist avalikest kulutustest kohaliku omavalitsuse tasandil. Taanile järgnevad kohalikul tasandil tehtud avalike kulutuste osatähtsuse poolest Rootsi ja Soome. Eesti oma 25%-ga jääb Euroopa Liidus keskele. Teisel pool ääres on sellised riigid, kus kõigist avaliku sektori kulutustest tehakse kohalikul tasandil alla 5%. Ma ei leia, et Eestis oleks tarvidust praegu kohalikul tasandil tehtavate avaliku sektori kulutuste taset vähendada. Ma ei arva, et me peaksime Eestis liikuma rohkem tsentraliseeritud riigi suunas. Kuid kui rahvas vabadel demokraatlikel valimistel annab sellise mandaadi, siis ma ei välista seda. See ei ole Euroopa kohaliku demokraatia arusaamadega vastuolus, kuid praegu ma selle järele vajadust ei näe.
Suur tänu, härra peaminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Tarmo Tammelt rahandusminister Jürgen Ligile.
Aitäh, proua juhataja! Härra rahandusminister! Haridusminister Jaak Aaviksoo lubas õpetajate streigi käigus tõsta järgmisest aastast nooremõpetaja palka vähemalt 700 euroni kuus. Kas rahandusminister on selle garantiiga nõus ja oleks täna nõus sellele garantiile ka alla kirjutama?
Aitäh! Kas ma olen nõus andma garantiid õpetajate palga tõusuks, kas see oli küsimus? Kolleeg siin kõrval oli minu vastu nii kriitiline, et ajas mu segadusse. Vabandust! Kui haridusminister nii ütleb, siis ta kindlasti teab, kuidas haridusraha ümber tõsta. Ma muidugi ei tahaks suurendada innustust selles suunas, et kuskilt hakkab lisaraha tulema. Ei, streikidega lisaraha ei teki, tegelikult jääb streikide tõttu raha isegi vähemaks. Aga haridusministril on olnud ju pikka aega soov teha struktuurseid muutusi eelarve sees. Mina olen tema tuline liitlane ja olen nõus seda tuld enda peal hoidma ka natukene rohkem, kui mu kohus oleks. Koolireform on üks võimalus. Teine võimalus on see, et hariduse praegused kulud tuleb ümber nihutada. See on kiirem ja operatiivsem lahendus. Aga kindlasti ta teab, mida ta räägib. Ta ka üldjoontes tutvustas mulle, mida ta mõtleb.
Palun, kolleeg Tarmo Tamm, esimene täpsustav küsimus!
Aitäh! Härra minister! Ma samuti loodan, et järgmisel aastal õpetajate palk tõuseb ja tõuseb rohkem kui nooremõpetaja miinimumpalk. Aga mis te, härra minister, arvate, mis saab õpetajatest, lasteaiaõpetajatest jt, kes saavad palka omavalitsuse eelarvest?
Aitäh! Kui keegi saab raha juurde, ega siis teistel seda juurde ei teki, teiste osa jääb väiksemaks, ma kardan. Tegelikkus on ju selline. See ongi selline tekirebimise olukord, nagu president ütles. See võib kehtestada suurema õigluse, aga kellelgi on pärast seda külmem, see on täiesti kindel. Omavalitsused on siin mänginud ka natukene küünilist mängu – nii ei tohi küll üldistada, jumala pärast, on ju täiesti erinevalt käitutud –, aga kui rahvaarvu järgi öelda, siis väga suures osas on tõesti mängitud küünilist mängu, on ise streiki õhutatud ja kaasa mängitud, sh on õhutatud streike ja demonstratsioone valitsuse vastu omavalitsusele endale kuuluvates lasteaedades. See on hästi innovaatiline idee – panna oma asutused nõudma valitsuselt palgatõusu.
Palun, kolleeg Tarmo Tamm, teine täpsustav küsimus!
Aitäh! Härra minister! Kas te nõustute minuga, et kui me räägime õpetajate keskmisest palgast, siis me peaksime rääkima ka palgast normkoormusele vastavalt?
Aitäh! Saab rääkida eri moodi. Kui masu ajal kärbiti enamikus valdkondades reaalselt palka, siis juhtus ka see, et inimesed pidid samal ajal rohkem tööd tegema. Õpetajatega juhtus nii, et palka ei kärbitud, aga normkoormus mõnevõrra suurenes, see on tõsi, aga selline see olukord oli. Vähemate inimestega tuli hakata tegema niisama palju või isegi rohkem tööd. Selle tulemusena on Eesti praegu palju tugevamas olukorras. Kui rääkida väljavaadetest, siis just see on peamine põhjus, miks Eestil on Euroopa üldise tasemega võrreldes palju paremad majanduskasvu väljavaated. Sealtkaudu, me teame ju seda kõik, tuleb tegelik palgatõus, mitte sealtkaudu, et kisume naabri teki enda peale ja siis nõuame valitsuse vahetust.
Palun kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Jaak Allik!
Lugupeetud rahandusminister! Te olete korduvalt öelnud ja ka praegu kinnitasite, et õpetajate täiendav palgaraha saab tulla vaid haridussüsteemi seest. Samal ajal on haridusminister lubanud 2015. aastaks Eesti õpetajatele riigi keskmisest palgast 20% kõrgemat palka. Te olete matemaatikas minust kindlasti tugevam. Kas te oskate öelda, kui palju õpetajaid tuleks kolme aastaga koondada või lahti lasta, et see nii juhtuks, ja kas selle kohta on üldse mingeid arvutusi tehtud või kas haridusministeerium on neid teile esitanud?
Aitäh! Opositsiooni ja kindlasti ka meedia vahendusel moonduvad ministrite sõnad väga tugevalt. Ma soovitan kasutada otseallikat ja küsida haridusministrilt, mida ta tegelikult lubanud on. Mina ei tea, et ta oleks 2015. aastaks lubanud õpetajatele keskmisest 20% kõrgemat palka. Ma ei usu seda. Minu arvutused seda igatahes ei luba. See on nii suur kamakas, et ma kardan, et õpetajad ei ela seda lihtsalt üle, sest neid jääks siis liiga palju vähemaks. Seda ei ole meil vaja. Me ei tohi jätta valet muljet. Kõik need toredad protestid selle nimel, et oleks rohkem päästekomandosid ja erinevaid ameteid, lõpevad ju, kui järele antakse, tegelikult madalama palgaga. Ja vastupidi: kui me nõuame suuremat palka, siis me peame tegema struktuurilisi muudatusi, mida ka haridusminister on lubanud korraldada. Aga me näeme seda plaani siis, kui see on konkretiseerunud. Haridusminister on minuga isiklikult sel teemal kohtunud. Ta toob selle teema sel kevadel kabinetti, minu teada isegi selles kuus. Ma ei alahindaks selle teema keerukust, natuke võib see asi ju ka nihkuda.
Aitäh! Palun, kolleeg Eiki Nestor!
Aitäh! Ma küsin lühemalt: kas haridusministril on olemas arvutused, kuidas leida 20%-liseks palgatõusuks raha haridussüsteemi seest?
Aitäh! Siin räägib praegu rahandusminister. Mina saan haridusministri arvutustest värske ülevaate umbes kuu aja jooksul. Ma ikkagi ei tahaks vahendaja olla. Ma hoiatan kõiki, kes suurt rahalist võitu taotlevad, et see võib osutuda väga valusaks, sest see raha tuleb kellegi või millegi arvel. Hariduse puhul millegi arvel, hariduse enda arvel, mitte, ma väidan, nende arvel, kelle palka on juba reaalselt kärbitud. Ma tean riigisektoris ikka väga vähe selliseid ameteid, kus palka ei ole reaalselt kärbitud.
Aitäh, härra rahandusminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Jaak Allikult peaminister Andrus Ansipile.
Lugupeetud härra peaminister! Kakskümmend aastat osalemist Eesti poliitikaelus on kujundanud minus kindla veendumuse, et meie riigis on üks inimene, kelle tahe ja sõna maksavad. See on peaminister, sõltumata tema isikust. Te ütlesite, et ERM tuleb valmis ehitada, ja ma olen täiesti kindel, et nii see läheb. Aitäh teile selle eest! Miks te pole tahtnud või ei taha, et Tallinna kesklinna büroode ja kaubamajade vahele rajataks teistsuguse vaimsuse ja energiaga ning rahvusvahelise arhitektuurikonkursi võitnud kunstiakadeemia uus ja kaunis hoone?
Aitäh! Olen tahtnud ja tahan. Ma olen oma tahtmist korduvalt kinnitanud eri foorumitel, näiteks valitsuse pressikonverentsil. Kuid uue hoone kavandatud kujul Tallinna kesklinna tulemine või mittetulemine ei sõltu üksnes peaministri tahtest või selle tahte tugevusest. Meist keegi ei osanud siis, kui me valitsuses raha eraldamise otsuse langetasime, ette näha, et võivad tekkida valguse ja varju probleemid, mis ei võimalda anda kunstiakadeemia hoonele tähtajaks ehitusluba. Paraku need probleemid tekkisid. Ei olnud mina võimeline nende probleemide teket ette nägema ja olen kaugel sellest, et süüdistada Eesti Kunstiakadeemia rektorit või teisi akadeemia juhte võimetuses näha ette selliste probleemide tekkimist. Ma tean, et kunstiakadeemia juhid on ka ise jõudnud järeldusele, et praeguse finantsperioodi jooksul ei ole võimalik seda hoonet tähtajaks valmis ehitada, järelikult tuleb keskenduda juba järgmise perioodi vahenditele. See ei tähenda ajas väga pikka pausi, kõige rohkem kestab see aasta. Projektiga tuleb kindlasti edasi minna. Ma ei saa aru nendest, kes arvavad, et Tallinna kesklinna, sinna, kus on kogu aeg olnud kunstiakadeemia, võiks jääda tühi auk.
Suur tänu, härra peaminister! Meie aeg on läbi saanud. Head kolleegid, suur tänu küsimuste esitamise eest! Lugupeetud valitsusliikmed, tänan küsimustele vastamise eest! Infotund on läbi.
Tere päevast, lugupeetud Riigikogu! Alustame Riigikogu täiskogu III istungjärgu kaheksanda töönädala kolmapäevast istungit. Kõigepealt on aeg anda üle eelnõusid ja arupärimisi, kui kolleegid seda teha soovivad. Soove ei ole, läheme edasi teadetega. Riigikogu juhatus on võtnud menetlusse järgmised eelnõud ja määranud neile juhtivkomisjonid: Vabariigi Valitsuse s.a 12. märtsil algatatud Eesti Vabariigi ja Keemiarelvade Keelustamise Organisatsiooni vahelise eesõiguste ja puutumatuse kokkuleppe ratifitseerimise seaduse eelnõu, mille juhtivkomisjon on riigikaitsekomisjon; Vabariigi Valitsuse s.a 12. märtsil algatatud konkurentsiseaduse muutmise seaduse eelnõu, mille juhtivkomisjon on majanduskomisjon; Vabariigi Valitsuse s.a 12. märtsil esitatud Riigikogu otsuse "Eesti Vabariigi osaluse suurendamine Euroopa Nõukogu Arengupangas" eelnõu, mille juhtivkomisjon on rahanduskomisjon. Olen edastanud Riigikogu liikmete arupärimised põllumajandusminister Helir-Valdor Seederile, rahandusminister Jürgen Ligile ja õiguskantsler Indrek Tederile. Palun teeme kohaloleku kontrolli! Kohalolijaks registreerus 88 Riigikogu liiget, puudub 13.
Head kolleegid! Alustame tööd tänase päevakorra punktidega. Esimene punkt on õiguskomisjoni algatatud kollektiivlepingu seaduse muutmise seaduse eelnõu kolmas lugemine. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad läbirääkimisi pidada? Ma kutsun kõnepulti kolleeg Eiki Nestori Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindajana.
Austatud juhataja! Austatud Riigikogu! Sotsiaaldemokraadid hääletavad selle eelnõu vastu. Lubage mul järgneva viie minuti ja võib-olla ka mõne lisaminuti jooksul seda teile seletada, sest paistab, et sellest on olnud keeruline aru saada. Alustan sellest, et õiguskantsler ei ole ju teinud Riigikogule ettepanekut seadust muuta. Miks ta seda teinud ei ole, on jäänud tähelepanuta. Vaadake, ta väldib sellel teemal Riigikohtusse minekut ainuüksi ühel põhjusel. Kollektiivleping on ka leping ja tegemist on lepinguõigusega, kuid natuke teistsuguse lepinguõigusega. Lepingulises suhtes te olete näiteks siis, kui te lähete poodi ja ostate vorsti, aga lepinguline suhe on ka siis, kui keegi palkab endale tööjõudu. Lepinguõigus töösuhete valdkonnas on selles mõttes eriline õigus, et seal kehtivad omad normid. Näiteks, töölepingu seaduse puhul on need omad normid põhjendatud sellega, et üks lepingu osapool on juba eelnevalt nõrgemas seisus. Kollektiivlepingu seaduse puhul on need erinevad normid seotud sellega, et ühiskond, teades, mis on nende lepete mittesõlmimise risk, püüab seda olukorda vältida. Teisisõnu: kehtiv seadus on eriline seetõttu, et põhimõtteliselt on meie soov, et vaidlused saaksid lahendatud läbirääkimiste ja lepete kaudu, mitte streikide või töösulgude abil. Mis selle seaduse vastuvõtmisel tekib? Tekib olukord, kus üks lepingupool saab suure eelise. See lepingupool, kes saab suure eelise, on tööandja. Praegu ei ole meie seaduses sellist mõistet nagu "tähtajatu kollektiivleping" ja tähtajatut kollektiivlepingut ei ole olemas. Kehtiva seaduse järgi saab lepingu sõlmida üheks aastaks, kui ei ole määratud teist tähtaega. Kui keegi tõesti kuskil on kirjutanud kollektiivlepingusse sätte, et see leping on igavene, siis selle vältimiseks ei ole midagi lihtsamat kui muuta hoopis teist seaduse paragrahvi ja öelda, et kollektiivlepingud ei saa kehtida üle kolme, nelja või viie aasta. Seda paragrahvi ei oleks vaja muuta. Nüüd me teeme selle paragrahvi, mis tähendab, et lepingu üks osapool ehk tööandja saab võimaluse läbirääkimiste käigus, kui teine pool tuleb näiteks kõrgemat palka küsima, öelda, et ta ei ole sellega nõus ja kui veel kaua käratsetakse, siis ta jätab töötajad ilma ka kõigest sellest, milles varem oli kokku lepitud. Mis siis tekib? Tekib palju suurem tõenäosus vaidlusteks. Kui Estonian Airil oli raskusi pilootide lepinguga, siis oleks õigem olnud lahendada need probleemid läbirääkimiste teel. Kehtiv seadus ei erine mitte millegi poolest mujal Euroopas kehtivast. Teisisõnu: kui lepingu kehtivuse tähtaeg on läbi, täidetakse lepingu tingimusi kuni uue leppe sõlmimiseni. See on seotud kollektiivse ja individuaalse töösuhte loogikaga, sest individuaalsed töölepingud peavad vastama kollektiivsetele kokkulepetele. Täiesti üllatav oli kuulda siin eelmisel nädalal ebatäpsusi. Ma ei arva, et peaminister peaks olema väga hästi kursis sellega, mis ühes Riigikogu komisjonis toimub, aga need, kes talle "Aktuaalsesse kaamerasse" jutupunkte ette söötsid, valetasid teadlikult. Muudatusettepanekud, mis eelnõu kohta esitati, olid kantud lihtsast loogikast, et tuleks säilitada see vahekord individuaalsete ja kollektiivsete töölepingute vahel. Üks lahendus, mida pakuti, oli riikliku lepitaja sissetoomine. Näiteks, praegu kehtivad lepingud on sõlmitud ilma selle sätteta. Kas või nendegi osas oleks võinud lepitajal roll olla. Siis jääb tõesti kolmekuulisest etteteatamisajast liiga väheks, seetõttu toodi juurde ka lepitaja. Oli ettepanek seda muuta ja viia see aeg kuue kuu peale. Palun kolm minutit juurde!
Kolm minutit.
Kui öeldakse, et see oli mingi suur vastutulek, siis on kolm võimalust: esiteks, inimene ei saa üldse aru, millest ta räägib, teiseks, ta tahab natukene valetada, kolmandaks, ta tahab palju valetada või on seda trikki vaja suhtekorralduse jaoks. Mina üldiselt lähtun teadmisest, et Riigikogu liikmed on targad ja teavad, millest nad räägivad. Seetõttu jäävad üle muud võimalused ehk lihtsalt kasutatakse jutupunkte, selleks et öelda valesid sõnu. Kui nendest parandustest oleks tõesti asja olnud, siis eelmisel neljapäeval oleksid Tallinnas bussid sõitnud. Aga ei sõitnud, sellel lihtsal põhjusel, et nendel meestel on kõigil alates aastal 1991 sõlmitud esimesest kollektiivlepingust olnud 35-päevane puhkus ja nad ei taha mitte mingil juhul, et nende tööandjal oleks järgmistel palgaläbirääkimistel, kui uut lepet tehakse, õigus peale kõige muu öelda, et ta seda neile enam ei anna. See ei ole töötajate suhtes aus, see ei ole õige lepingusuhete alus. Kui keegi arvab, et Eesti vajab rohkem kollektiivseid töötülisid nende kõige ekstreemsemas vormis, siis selle seaduseelnõuga ta selle ka saavutab. Meie nii ei arva. Meie arvame, et tööandjad ja töötajad peavad rohkem omavahel rääkima ja kokkuleppeid sõlmima ning seetõttu on mõistlik see eelnõu tagasi lükata. Kas või vaadates tänaseid teateid tööturu osapooltelt, kes soovivad läbirääkimisi poolte vahel kollektiivsete töösuhete valdkonnas, on selge, et nende teemade juurde võib tagasi tulla. Kindlasti on häbematus ka see, kui Riigikogu enamuse õigus, mis tal on, loetakse kellegi nõustumiseks sellega, et see seadus on õige. Nii ka teha ei tohi. Ma kutsun teid üles ausalt hääletama selle eelnõu vastu, ka ainuüksi sel põhjusel, et see seadus peaks jõustuma 1. mail.
Suur tänu, kolleeg Eiki Nestor! Palun kõnepulti kolleeg Valdo Randpere Reformierakonna fraktsiooni esindajana!
Lugupeetud kolleegid! Austatud Riigikogu esinaine! Äsja kuulasime Eiki Nestorit ja ma hoiatan teid ette, et ma hiljem jõuan selle jutu juurde, mis puudutas valetamist ja valet. Eks me siis vaatame, mida Eiki peale seda ütleb. Aga hakkame algusest peale. Miks oli üldse vaja kollektiivlepingu seadust muuta? Kehtiv kollektiivlepingu seadus lähtub põhimõttest, mille kohaselt sõlmitakse kollektiivleping küll tähtajaliselt, ent tähtaja möödumisel säilib lepingupooltel kohustus lõppenud kollektiivlepingut edasi täita. Lõppenud kollektiivlepingu edasitäitmise kohustus kestab kuni uue kollektiivlepingu sõlmimiseni. Kui uut lepingut sõlmida ei õnnestu, toob selline lahendus kaasa vana lepingu igavesti edasikehtimise. Kollektiivlepingu seaduses puudub praegu regulatsioon, mis võimaldaks lõppenud kollektiivlepingu kehtivust lõpetada. Selline olukord on vastuolus põhiseadusega, millele on juhtinud tähelepanu ka õiguskantsler. Õiguskantsler tõi oma kirjas Sotsiaalministeeriumile poolteist aastat tagasi välja kollektiivlepingu seaduse vastuolu põhiseadusega kolmes punktis. Üks neist oli lepinguvabadus. Lepinguvabadus tähendab nii õigust leping sõlmida kui ka õigust lepingust loobuda peale tähtaja saabumist, küll aga võiks lepinguvabadus tähendada ka kohustust täita kehtivates lepingutes sisalduvaid tingimusi. Lepinguvabadus ei saa olla ühesuunaline tänav, mille räusates ja punalippe lehvitades blokeerib see lepingupool, kes ei sülita mitte ainult liikluseeskirjale, vaid kes peab ka põhiseadust paberitükikeseks, mida saab muuta väljapressimise abil. Rahvusvaheline Tööorganisatsioon (ILO), keda siin armastatakse tsiteerida, on nn igaveste kollektiivlepingute kohta väga selgelt öelnud, et need takistavad normaalset sotsiaaldialoogi ja eiravad töötajate tõelisi huve. Räägime natuke sellest, kuidas toimus see muudatuste protsess ja menetlemine õiguskomisjonis. Viimaste nädalate jooksul on pidevalt kurdetud selle üle, et ametiühinguid ei kaasatud, neid ei informeeritud, neilt ei küsitud ja nende arvamusi ei arvestatud. See on täiesti vale. Ametiühingute esindajad on siin majas korduvalt käinud, nad on kohtunud nii sotsiaalkomisjoni kui ka õiguskomisjoniga, kellega me korraldasime eraldi kohtumise. Nad on käinud õiguskomisjonis, nad on esitanud oma muudatusettepanekud. Praegu on minu käes ametiühingute selline poolsalajane n-ö agenda, kus on kirjas, mida nad tegelikult selle seaduse muutmise kaudu saavutada tahtsid. Eiki Nestor rääkis, et valed jutupunktid söödeti ette. Ma siis nüüd tsiteerin. Võib-olla ei ole väga ilus poolsalajast dokumenti tsiteerida, aga kuna mina ei ole seda varastanud kellegi teise postkastist, vaid lugesin seda enda meilide hulgast, siis ma siiski tsiteerin. Ametiühingute ettepanek nr 1: "Optimaalse lahenduse saavutamiseks võiks erakorraline ülesütlemine toimuda riikliku lepitaja vahendusel. Võimalik sõnastus: "Tähtajatu kollektiivlepingu võib kumbki lepingupool erakorraliselt üles öelda pärast kollektiivse töötüli lahendamise seaduse §-s 11 sätestatud lepitusmenetluse lõppemist, teatades sellest teisele poolele ette vähemalt kolm kuud."" Ja kuulake nüüd alternatiivset ettepanekut nr 2. See näeb ette, et kui seadusandja ei pea võimalikuks eelmist ettepanekut (s.o see lepitajamenetlus, millele sa viitasid) rakendada, tuleks pikendada kollektiivlepingu ülesütlemise tähtaega, et pooled jõuaksid tekkida võiva töötüli rahumeelsete vahendite abil lahendada. Võimalik sõnastus kattub täiesti selle sõnastusega, mida kollektiivlepingu seaduse muudatus täna sisaldab: kolm kuud enne tähtaja saabumist ja kuus kuud peale tähtaja saabumist võib lepingu üles öelda. Ametiühingud on täpselt nii kirjutanud: kui seadusandja ei pea võimalikuks eelmist ettepanekut rakendada. Eiki rääkis siin, et see oli mõeldud koos selle teisega, et saaks riiklikku lepitajat kaasata jne. Ma olen lihtsalt sellepärast, et ma olen hea inimene, lubanud ametiühingutele täna siin puldis rõhutada seda, et kui tööandjal tekib tahtmine öelda kollektiivleping üles kuuekuulise etteteatamise tähtajaga, siis võiks seda aega kasutada ka selleks, et minna riikliku lepitaja juurde. Tuleb katsuda need asjad sõbralikult ära lahendada. Kui see ei õnnestu, siis mina ei saa enam kuidagi kaasa aidata. Ütlen veel mõne mõtte ametiühingutele peale möödunud nädala ja möödunud kuude sündmusi. Kõigepealt, siiani oli seadusandja teile andnud malaka ja läbirääkimised toimusid jõupositsioonilt. Paljudele teist ei ole pähegi tulnud mõte, et tööandja edukus on teie edukuse eeldus, mitte vastupidi. Me armastame end võrrelda naabritega. Eriti just opositsiooni kuuluvad poliitikud leiavad, et me ei peaks end võrdlema mitte oma saatusekaaslastega endisest sotsialismileerist, vaid Põhjamaadega. Ma esitan teile ühe võrdluse ja ühe küsimuse. Me kõik teame, et Rootsi on rikas ja Eesti on pisut vähem rikas. Meie ühine nimetaja on näiteks see, et nii meil kui ka neil on olemas sotsiaaldemokraadid ja ametiühingud. Kuna sotsid ja nende käsilased on mõlemal pool olemas, siis järelikult ei saa nemad olla Rootsi rikkuse allikas. Kui me jätkame erinevuste otsimist, siis ma pakun teile mõne võimaliku erinevuse: Atlas Copco, Boliden, Scania, Electrolux, SSAB, AstraZeneca, Volvo, Swedish Match, ABB, Hennes &amp;Mauritz, Ericsson, Sandvik jne, jne. Need on ainult mõned Rootsi ettevõtted, mille olemasolu ja edukus on teinud kogu Rootsi ühiskonna edukaks. Ainuüksi Ericssoni turuväärtus ületab Eesti riigi eelarve umbes neljakordselt. Kas keegi teist usub, et see väärtus on tekkinud tänu streikimistele ja ähvardustele lülitada kogu Rootsis elekter välja? Või äkki on selle rikkuse taga peidus aastatepikkune töö? See kõlab võib-olla väga igavalt ja traagiliselt, aga rikkusi loob töö ja mitte streikimine, rikkusi loovad ettevõtted ja mitte riik. Nüüd pisut möödunud nädalast ja siis demokraatiast. Riigikogu valimised toimusid aasta eest ja valimised võitis Reformierakond, koos IRL-iga moodustasime ka valitsuse. Reformierakonna ainus lubadus valimistel oli, et me hoiame riigi rahanduse korras. Ma tuletan veel kord meelde, et valimisi ei võitnud sotsialistid ega Keskerakond, kes lubasid rahvale kooki moosiga, mille nad plaanivad kinni maksta automaksu, kinnisvaramaksu, astmelise tulumaksu ja laenudega. Kallid opositsionäärid! Katsuge leppida mõttega, et te kaotasite valimised ja et valdav osa Eesti rahvast ei usu teie koogi-moosi muinasjutte! Aitäh!
Ma võtan kolm minutit kohe juurde.
Kolm minutit.
Palun repliik, Eiki Nestor!
Ei, ma jään siia ...
Kuna minu nime nimetati kõnes, siis on mul õigus repliigiks. See ei ole küsimus. Härra Randpere, sa võid lahkuda.
Oot-oot, siin ei tule dialoogi! Palun! (Sumin saalis. Andres Anvelti vahelehüüe: "Tõmba uttu!") Palun, Eiki Nestor, repliik!
Aitäh, juhataja! Kõigepealt sellest üleskutsest, mis kõlas. Kui meie muudatused oleksid läbi läinud, siis oleksid tööandjad saanud lepitaja juurde minna. Praegu jääb see üleskutseks, sest riiklikul lepitajal pole õigust selliseid lepingutest lahtiütlemisi kuidagi menetleda. Teiseks tahan öelda, et vaba mikrofoni aeg on esmaspäev. Kolmandaks tahan repliigi korras öelda, et seda seaduseelnõu ega ka näiteks töötuskindlustushüvitisest ilmajätmist ei lubanud praegu võimul olevad erakonnad ei enne ega peale valimisi, vaid seda nad teevad praegu ja nüüd.
Aitäh! Palun, Raivo Järvi, milles on küsimus?
Tänasel emakeelepäeval tahan avaldada nördimust. Minu meelest ei ole Eesti parlamendile kohane kasutada säärast kõnepruuki nagu "tõmba uttu". See juhtus minu praktikas esimest korda.
Vabandust, aga see ei olnud protseduuriline küsimus! Jätkame läbirääkimisi. Palun kõnepulti Marika Tuus-Lauli Keskerakonna fraktsiooni esindajana! Kaheksa minutit.
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Peale ulatuslikku streigi- ja meeleavalduste lainet peaks ka koalitsioonile olema selgeks saanud, kui palju mõjutas meeleavaldajaid protestima teiste nõudmiste seas just kollektiivlepingu seaduse muutmise seaduse eelnõu, mida kavatsetakse täna koalitsiooni häältega vastu võtta. Alates sellest, kui see eelnõu ootamatult meie laudadele ilmus, on sellega kaasas käinud vassimised ja valed. Me ei olegi eelnõu eestvedaja Randpere käest teada saanud, kes selle eelnõu tegi. Vastus, et selle tegi õiguskomisjon, ei vasta ju päriselt tõele. Vihjati õiguskantsleri kirjale, aga see kiri saadeti sotsiaalministrile 2010. aasta juunis, seega, ligi kaks aastat tagasi. Ma toonitan, et see ei olnud saadetud õiguskomisjonile, vaid sotsiaalministrile. Sotsiaalminister Pevkur ei pidanud tol korral vajalikuks seda seadust muuta. Vastuolust põhiseadusega ja selle kiirest kõrvaldamisest ei olnud selles kirjas juttu, lihtsalt paluti analüüsida üht või teist aspekti. See kiri ei olnud kirjutatud ultimatiivses laadis. Peale muu räägiti selles kirjas vajadusest tagada töösuhete stabiilsus, arvestada kollektiivlepingu tingimuste jätkumisega ka pärast lepingu kehtivuse lõppu. Kaks aastat hiljem läks järsku nii kiireks, et ei olnud enam aega oodata, et selle eelnõu esitaks ministeerium. Kollektiivsete töösuhete reform kuulub nagunii koalitsiooni tööplaani, kuid sellest hoolimata sooviti ülima kiirusega üht punkti eraldi ära muuta. Nüüd oleme juba nädal aega kuulnud nii meediale kui ka streikijaile mõeldud põhjendust, et seadus tuli kiirkorras ära muuta õiguskantsleri nõudmise peale. Kordan veel: ei saa rääkida õiguskantsleri ettepanekust, sest seda pole Riigikogusse tulnud. Riigikogu liikmete seda tüüpi vassimised ja valed ei suurenda usaldust meie töö vastu, need ei vii alla mitte ainult ühe-kahe rahvasaadiku, vaid kogu Riigikogu maine. Usaldust ei lisa ka see, et kuigi tööturuküsimused on Riigikogu sotsiaalkomisjoni pädevuses, taheti see asi igal juhul ära teha n-ö oma komisjonis. Võin öelda, et sotsiaalkomisjon oli väga solvunud, et õiguskomisjon ei arvestanud meie kirjalikku ettepanekut keskenduda selle eelnõu puhul ka võimalikele sotsiaalsetele tagajärgedele ja eelnõu mõjude analüüsile. Üleüldse ei ole arvestatud töövõtjate arvamusi, kuigi töövõtjaid puudutab see eelnõu kõige valusamalt. Probleem ei ole ju selles, kas me jätame lepingu lõpetamiseks aega kolme kuu asemel kuus kuud. Ametiühingud pole öelnud, et piisaks vaid ülesütlemise aja pikendamisest. Töötajate ja ametiühingute väga ühene ettepanek oli, et kollektiivlepingu lõpetamise protseduuri tuleks kindlasti kaasata riiklik lepitaja. Sellest ettepanekust sõideti n-ö teerulliga üle. Just neutraalne institutsioon peaks aga otsustama, millises ulatuses leping lõpetatakse ja millistel lõplikel tingimustel. Eestis, kus sotsiaalpartnerluse kultuur ei ole veel küllalt kõrgel tasemel ja töövõtja on nõrgem pool, oleks seda lisatingimust kindlasti vaja. Me ei saa aru, miks praegu üldse minnakse selle peale, et püütakse seaduste ja normatiivaktidega reguleerida seda, mida peaks tegelikult kokku leppima kollektiivlepingus endas. Näiteks on Põhjamaade tööõigusest teada, et Skandinaavia riikides on enam kui saja aasta jooksul sügavalt juurdunud sotsiaalpartnerluse kultuur ja töösuhteid reguleeritakse seal just kollektiivlepingutega, mitte aga seaduste ja määrustega. Miks meie siis teisiti teeme? Ka Euroopa sotsiaalharta põhimõtete ja praktika järgi peab liikmesriik looma sotsiaaldialoogiks väga soodsa kliima ja suunama osapooli kokkulepete sõlmimisele, mitte aga nende lõpetamisele, nagu eelnõu autorid soovivad. Kui me vaatame, millisel moel Euroopa arenenud riigid praegu sellises olukorras toimivad, siis näeme, et on kaks võimalust: kas töötingimusi pikendatakse peale lepingu lõppemist (väga paljudes riikides tehakse seda umbes aastaks) või jäetakse see asi kollektiivlepingus endas otsustamiseks. On ka näiteks riike, kus siis, kui ei suudeta kokku leppida, lähevad samad töötingimused üle töötajate individuaalsetesse lepingutesse. Meie näeme, et eelnõu tegija on prioriteetseks pidanud tööandjate ehk tugevama poole huvisid. Sotsiaalpartnerluse kultuurist see eelnõu igal juhul ei räägi, pigem peetakse silmas tööandja majanduslikke huve. Töösuhete stabiilsus pole olnud selle eelnõu eesmärk. Keskerakonna fraktsioon leiab, et eelnõu vähendab sotsiaalpartnerite dialoogivõimalust, ahendab töötajate sotsiaalseid garantiisid ja läheb vastuollu inimeste õigluskindluse põhimõttega. Sellepärast Keskerakonna fraktsioon seda eelnõu ei toeta ja me hääletame selle vastu. Aitäh!
Suur tänu, Marika Tuus-Laul! Palun, kolleeg Valdo Randpere, repliik!
Kuna Marika Tuus-Laul nimetas minu nime, siis ma võtan ka endale õiguse väike repliik esitada. Ma tsiteerin ühte kirja, mida Marika Tuus-Laul suure tõenäosusega ei ole viitsinud lugeda, muidu ta ei oleks saanud niimoodi rääkida. See on õiguskantsleri kiri, mis oli kogu selle muudatuse initsiaator. Ma tsiteerin sellest kirjast ainult kolme rida: "Samas rõhutan veel kord, et vaidlusalune säte rikub vähemalt kolme töötaja, tööandja ja kollektiivlepingu poole põhiõigust. Sellepärast loodan põhiseadusvastasuse võimalikult kiirele kõrvaldamisele." Kui see ei ole imperatiivne kiri, siis mina küll enam hullemat kirja kirjutada ei oskaks.
Suur tänu! Palun kõnepulti kolleeg Marko Pomerantsi Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esindajana!
Tere päevast! Mul kirjutatud teksti ei ole, ma püüan oma sõnu hästi valida ja ühtegi eelkõnelejat nimepidi ei nimeta. Küll aga tahan öelda, et me oleme jõudnud selle seaduseelnõuga kolmanda lugemiseni ja see debatt on toimunud juba pikemat aega. Pikemat aega selles mõttes, et see on toimunud viimastel kuudel. Minu meelest ei tohiks täna olla enam ühtegi ametiühingujuhti, kes ei oleks jõudnud minna oma tööandja juurde, et küsida, mis siis on plaanis nendel juhtudel, kui töösuhted on laokile jäänud ehk ei ole kehtivat kollektiivlepingut ja selle üle pole ka läbirääkimisi peetud. Täiesti vale on arusaam, mis kahjuks ka televisiooni kaudu streiginädalal eetrisse jõudis, et tööandja võib selle seaduse jõustumise korral suvalisel ajal kollektiivlepingust lahti öelda. See mitte kuidagi nii ei ole. Mis puudutab seda, kas riiklikul lepitajal on siin roll või ei ole, siis riiklikul lepitajal roll endiselt on. Kui üks töösuhte osapool saab teiselt kirja, et see ei soovi kollektiivlepingut enam pikendada või soovib sellest lahti öelda, siis on alati õigus teha ettepanek alustada läbirääkimisi kollektiivlepingu üle ja sellele ettepanekule peab reageerima. Tulemuseks saab näiteks olla uus tähtajaline kollektiivleping. Ma kindlasti soovin, et Eesti riigil oleks raha – võib-olla saaks seda näiteks sotsiaalfondist –, mille eest ametiühingud saaksid panustada sellesse, et oma liikmeskonda üleüldse majandussuhetes harida. Ma saan aru, et streigikoolitust on inimesed saanud, aga väga hea oleks, kui oleks koolitusi ka sellel teemal, mis tükkidest majandus koos seisab. Paremini haritud tööturu osapooled suudavad kindlasti paremaid tulemusi saavutada. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Marko Pomerants! Kuna kõigi fraktsioonide esindajad on kõnelnud, siis lõpetan läbirääkimised ja läheme lõpphääletuse juurde. Lugupeetud Riigikogu, panen lõpphääletusele õiguskomisjoni algatatud kollektiivlepingu seaduse muutmise seaduse eelnõu 153. Palun hääletada! Poolt hääletas 53 Riigikogu liiget, vastu oli 40, erapooletuid ei olnud. Eelnõu on seadusena vastu võetud.
Alustame Vabariigi Valitsuse algatatud Riigikontrolli seaduse ja õiguskantsleri seaduse muutmise seaduse eelnõu 151 kolmandat lugemist. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Palun, kolleeg Mihhail Stalnuhhin, Keskerakonna fraktsiooni esindajana!
Lugupeetud proua juhataja! Lugupeetud kolleegid! Eesti Keskerakonna fraktsioon ei saa toetada Riigikontrolli seaduse ja õiguskantsleri seaduse muutmise seadust. Ja järgmiste minutite jooksul ma püüan teile selgitada, miks. Alustan vahest 2009. aastast, mil juhtus üks tore lugu. Nimelt sattus vahi alla üks üsna tuntud IRL-i liige, kes väga palju tegeles laste kaitsega, üldse lastega seotud probleemidega. Samal aastal selgus, et tal oli ka oma isiklik huvi selles asjas. Vahi alla ta võeti aprillikuus, kui mälu mind ei peta, aga avalikkus sai sellest teada alles oktoobri lõpus või novembri alguses – täpselt ei mäleta sedagi. Igatahes oli see peale seda, kui olid juba möödunud kahed valimised. Ma ei osanud seda selgitada, kuidas selline asi üldse võimalik on. Tavaliselt on pedofiiliajuhtumeid, kui inimese süü on tõendatud, üsna laialt meedias kajastatud. Aga seekord oli täielik vaikus! Nüüd me saime eelmine nädal teada, et üks mõjuvõimas Riigikogu liige püüdis mõju avaldada Toila Vallavolikogule, ja pärast seda võin ma esitada versiooni, mis juhtus 2009. aastal. Võis helistada keegi sama mõjuvõimas IRL-i liige ja teatada, et kuna tegemist on IRL-i liikmega ning talle läheb erakonna saatus ja käekäik väga korda, siis oleks hea, kui saaks, noh, meest just mitte süüdistusest vabastada, aga vähemalt hoida see teema pressist eemal. Või muidu jääb prokuratuur sadamarahast ilma – see sadama ehituse raha on muidugi toodud ainult paralleeli mõttes. Arusaadav? Kuna selline tegevus on tunnistatud täiesti seadusele vastavaks, siis pole üldsegi välistatud, et niisugust survet hakkab tekkima rohkem ja rohkem ning kaks institutsiooni – õiguskantsler ja Riigikontroll – on kohe kindlasti löögi all. Sest pahatihti tuleb Riigikontrollil anda kriitilisi hinnanguid sellele, mis toimub ministeeriumides ja ametites, õiguskantsleril aga tuleb üsna sageli hinnata ühe või teise seaduse vastavust põhiseadusele. Ja oi kui tore, kui on võimalus talle helistada, teatada mingist oma partei huvist ja millegagi teda ähvardada – ma mõtlen just tema tegevuse materiaalset külge. Mida rohkem on Riigikontrollil ja õiguskantsleril sotsiaalset kindlust, seda kindlamad nad võivad olla ja kindlasti ka on nendel juhtudel, kui neile püütakse survet avaldada. Me arvame, et Riigikontroll, olles üks väheseid riigi institutsioone, kes kritiseerib ja, ütleme ausalt, otsib nõrku kohti ja neid ka leiab, on väärt seda, et ta sääraste löökide alt maksimaalselt välja oleks toodud. Meie püüame praegu teha midagi vastupidist. Mida väiksem on sotsiaalne kindlus, seda suurem on võimalus, et neile avaldatakse mingit survet. Nii et meie fraktsioon selles küsimuses seda seadust toetada kohe mitte ei saa. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Mihhail Stalnuhhin! Rohkem kõnesoove ei ole. Lõpetan läbirääkimised. Läheme nüüd lõpphääletuse juurde. Lugupeetud kolleegid, kuna selle eelnõu seadusena vastuvõtmiseks on vajalik Riigikogu koosseisu häälteenamus, siis palun teeme kohaloleku kontrolli. Kohalolijaks registreerus 84 rahvasaadikut, puudub 17. Head kolleegid, panen lõpphääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud Riigikontrolli seaduse ja õiguskantsleri seaduse muutmise seaduse eelnõu 151. Palun hääletada! Poolt hääletas 59 Riigikogu liiget, vastu 20, erapooletuid ei olnud. Eelnõu on seadusena vastu võetud.
Meie järgmine päevakorrapunkt on jäätmeseaduse ja pakendiseaduse muutmise seaduse eelnõu 155 teine lugemine. Ettekandeks palun kõnetooli keskkonnakomisjoni liikme kolleeg Tõnis Kõivu!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Jäätmeseaduse ja pakendiseaduse muutmise seaduse eelnõu 155 esimene lugemine lõpetati 8. veebruaril 2012 ning muudatusettepanekute esitamise tähtajaks määrati 22. veebruar kell 16. Muudatusettepanekuid ei laekunud, küll aga saatis Eesti Maksumaksjate Liit 20. veebruaril s.a keskkonnakomisjonile kirja, kus oli alljärgnev ettepanek pakendiseaduse täiendamiseks. Ettepaneku tekst: "Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud kohustused taaskasutusorganisatsioonile üle andnud pakendiettevõtja pakendijäätmete taaskasutuse sihtarvude täitmisel võib taaskasutusorganisatsiooni poolt taaskasutatud pakendijäätmete kõrval arvesse võtta ainult neid taaskasutatud pakendijäätmeid, mis on selle pakendiettevõtja poolt iseseisvalt kogutud tema valduses olevast tegevuskohast." Siin on kaks põhilist märksõna: et peab olema iseseisvalt kogutud ja teiseks, enda valduses olevast tegevuskohast. Eesti Maksumaksjate Liidu andmetel on praktilises elus vähemalt kaks probleemi, mille nende pakutud muudatus lahendaks. Esiteks, pakendiettevõtjal, kes on oma kohustused üle andnud taaskasutusorganisatsioonile, on õigus iseseisvalt pakendite kogumist jätkata. On ju ka loomulik, et näiteks kaupmehed koguvad müügi- ja veopakendid iseseisvalt kokku – see ongi kõige ratsionaalsem töökorraldus. Ei ole ka kuidagi otstarbekas nõuda pakendiettevõtjalt, et ta ka enda valduses kogutavaid pakendijäätmeid ilmtingimata koguks taaskasutusorganisatsiooni kaudu. Teisalt aga lahendaks seaduse selline muutmine probleemi, et osa turuosalisi mõistab pakendiettevõtja isekogumise all ka vastava teenuse sisseostmist jäätmekäitlejalt. See omakorda loob võimaluse ajada sassi rangelt reguleeritud taaskasutusorganisatsiooni hinnakujunduse ja teenitud tulu kasutamise kohustuse vaba turu konkurentsitingimustes tegutseva jäätmekäitleja omaga. Jäätmekäitlejatel ei ole seadusest tulenevalt kohustust omada avalikke hindu, nõuet kohelda kliente võrdselt, investeerida tekkinud kasum oma tegevusse, eelkõige süsteemi arendamisse, sh teha avalikkust teavitavaid kampaaniaid ja muud niisugust. Enne muudatusettepanekute esitamise tähtaega saatis Riigikogu keskkonnakomisjoni liige, hea kolleeg Annely Akkermann komisjoni liikmetele kirja, kus ta avaldas sellele muudatusettepanekule toetust. Aga see ei olnud vormistatud nii, nagu peaks olema vormistatud muudatusettepanek. Eelnõu 155 menetleti komisjoni 5. märtsi istungil, kus põhiküsimusena oligi arutuse all võimalus täiendada pakendiseadust regulatsiooniga, mis võimaldab pakendiettevõtjal, kes on oma pakendiseaduse § 16 lõikest 1 tuleneva pakendi ja sellest tekkinud jäätmete kogumise ja taaskasutamise kohustused üle andnud taaskasutusorganisatsioonile, jätkata pakendite ja pakendijäätmete kogumist ka iseseisvalt tema valduses olevas tegevuskohas ning võtta omakogutud pakendid ja pakendijäätmed arvesse taaskasutuse sihtarvude täitmisel. Keskkonnakomisjonis toimunud arutelule olid kutsutud Keskkonnaministeeriumi esindajad, MTÜ Eesti Pakendiringlus, MTÜ Eesti Taaskasutusorganisatsioon, OÜ Tootjavastutusorganisatsioon ja MTÜ Eesti Jäätmekäitlejate Liit esindajad. Arutelu käigus esitati hulk argumente ja võib kinnitada, et pea kõik osalejad olid nõus, et seaduse täpsustamine muudab tingimused selgemaks ja arusaadavamaks. Sama meelt oli ka Keskkonnaministeeriumi esindaja. Küll aga pidas ministeerium vajalikuks veel kaaluda võimalikke muudatusi rakendusaktides. Jäätmekäitlejate liit soovis teemat veel arutada oma asjaomastes komisjonides ja kuna Keskkonnaministeeriumi esindaja kinnitusel jõuab lähima paari kuu jooksul Riigikokku eelnõu, mis pakendiseaduse sama paragrahvi plaanib muuta, siis ei hakanud keskkonnakomisjon ise parandusettepanekuid esitama. Nagu öeldud, formaalselt ei olnud eelnõu muutmiseks ka teisi ettepanekuid esitatud. Samas kordan, et me peame väga tähtsaks selgemaid reegleid ja ausat konkurentsi, kuid samamoodi ka avalikku ja rahulikku arutelu muudatuste üle. Nii tegigi keskkonnakomisjon oma istungil osalenutele ettepaneku jätkata asjakohast diskussiooni ministeeriumi esindajatega ja lahendusteni jõudmisel vormistada oma ettepanekud Riigikogule tänavu maiks esitatavas eelnõus. Eelnõus 155 on tehtud tehnilisi ja keelelisi muudatusi, mis ühelgi juhul ei muuda eelnõu sisu. Näiteks on keelelise muudatusena eelnõu §-st 1 punktist 4, mis annab põllumajandusplasti mõiste, välja jäetud lauseosa "välja arvatud pakend", sest nimetatud lauseosa on üleliigne, segadust tekitav. Kuna pakendiseaduse § 1 lõike 2 kohaselt hõlmab pakendiseadus kõiki Eestis turule lastud kaupade pakendeid ja tekkinud pakendijäätmeid, siis hõlmab pakendiseadus ka põllumajanduses kasutatavate toodete pakendeid ja pakendijäätmeid ning neid pole enam vaja põllumajandusplasti definitsiooni juures eraldi nimetada. Keskkonnakomisjon langetas oma 5. märtsi istungil otsuse teha Riigikogu täiskogule ettepanek lõpetada eelnõu 155 teine lugemine ja kui teine lugemine lõpetatakse, saata eelnõu kolmandale lugemisele. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Tõnis Kõiv! Nüüd küsimused. Palun, kolleeg Kalev Kotkas!
Tänan, proua eesistuja! Austatud ettekandja! Eelnõu § 1 punkt 4 annab põllumajandusplasti definitsiooni ja igati õigustatult on seal kirjas ka kattevõrk ja plastnöör. Kas biolagunev kattevõrk ja plastnöör, mida on hakatud viimasel ajal kasutama, on ka selle eelnõu reguleerimisobjektid?
Aitäh küsimuse eest! Keskkonnakomisjoni ettekandjana, kes peab valgustama arutelusid, seda sisulist tööd, mis toimus keskkonnakomisjonis, pean ütlema, et seda küsimust mitte keegi ei tõstatanud ja nii ei olnud sellest ka juttu. Ja lähtudes eelnõu loogikast me seda regulatsiooni, mis praegu kehtib teie küsitud materjali kohta, selle eelnõuga ei muuda. On nii, nagu on.
Palun, kolleeg Annely Akkermann!
Minu esimene katse esitada muudatusettepanek jäi formaalses mõttes nõrgaks, aga see ei sega kindlasti sisuga edasi tegelemast. Meil on kohustus suunata taaskasutusse 60% jäätmetest, aga praegune statistika näitab erinevust eri deklaratsioonide vahel. Kas komisjonile jäi mulje, et valdkond on reguleeritud ebapiisavalt? Kuidas siiski eri osapooled deklareerivad jäätmete taaskasutust eri mahus?
Aitäh küsimuse eest! See oli üks põhilisi muresid, mida komisjoni istungil ka Keskkonnaministeeriumi esindaja väljendas. Praegu tulevad eri allikatest andmed kokku ja nende erinevused on suuremad kui tavapärane väike, statistiline viga, mis võib andmete kogumisel tekkida. Andmete erinevused on suuremad, kui normaalselt tekiks, järelikult kuskil süsteemis on mingisugune probleem, mis vajab lahendamist, selgeks tegemist, et erinevusi oleks vähem, et arvud omavahel kattuksid, et meil ei oleks mingisugust kahtlust, et me neid taaskasutuse sihtarve ka täidame, nagu me oleme lubanud.
Palun, kolleeg Kalev Kotkas, teine küsimus!
Tänan, proua esimees! Austatud ettekandja! Kas sa võid ühemõtteliselt kinnitada, et selle eelnõu seaduseks saamisel põllumajandusplasti käitleva põllumehe kulutused ei suurene?
Järjekordselt pean ütlema, et vähemalt enne teisele lugemisele saatmist komisjoni arutelu käigus seda küsimust ei tõstatatud. Mis puutub hinda või seda, mida põllumehed maksma peavad, siis üks on selge: aktsiisist, mis praegu nende kohustus on, nad selle seaduseelnõu jõustumisel vabanevad. Kui suur osa sellest muutub hiljem neile müüdava kauba hinna osaks ehk siis kui palju võib tõusta nendele müüdava kauba hind, seda ei oska keegi ette näha või ennustada. See pigem ongi ennustuse küsimus. Ja kõige vähem võin mina siin kinnitada, et mingisugused hinnad või veel vähem kulud jäävad põllumeestel samaks.
Palun, kolleeg Aivar Kokk!
Hea eesistuja! Hea Tõnis! Pakendiseaduse § 23 lõikes 2 on kirjutatud, et kui pakendil, millele on kehtestatud tagatisraha, puudub tagatisraha suuruse märgistus või ribakood või see ei ole pakendil või etiketil selgelt nähtav ja loetav või on füüsiliselt vigastatud, kuulub pakend tagasivõtmisele käesoleva seaduse §-s 20 sätestatud korras, kuid selle eest tagatisraha ei tagastata. Kas teil oli komisjonis sel teemal arutelu, kas on ikkagi õige, et kui ettevõtja kas meelega või oma lohakusest jätab mingi märgistuse pakendile panemata, aga mina kui lõpptarbija olen selle eest maksnud, ei ole mul võimalik seda pakendit tagastada ja selle eest raha saada?
Aitäh küsimuse eest! Pakendite puhul kehtiva tagatisraha kandev element ongi see, et tagatisraha tagastatakse siis, kui pakendil on märk peal. Märk ongi tegelikult raha. See on kinnitus, et sa oled selle eest maksnud, järelikult pead selle raha ka tagasi saama. Kui seda kinnitust ei ole, siis ei saa mitte kuidagi ühegi süsteemiga kindlaks teha, kas see on nii või ei ole nii. Tegelikult puudub igasugune kindel võimalus ilma tagatisraha märgi või ribakoodita taara eest makstud raha tagasimaksmise küsimust lahendada. Et tarbija teaks, et tema õigused on kaitstud, võiks ta sellele tähelepanu pöörata juba kaupa ostes.
Palun, kolleeg Kalvi Kõva!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu esimees! Hea komisjoni esindaja! Tulen tagasi sama küsimuse juurde, mille kolleeg Kalev Kotkas siin esitas. Missugused on põllumajandustootjate täiendavad kulud selle seaduseelnõu seaduseks muutmisel? Kas te enne esimesele lugemisele saatmist komisjonis seda teemat arutasite? Seletuskirjas on ju ka kirjas, et ei kaasne täiendavaid kulusid riigieelarvele, aga peab olema analüüsitud, missugused mõjud on huvigruppidele. Äkki tuletate meelde, kas siis põllumajandustootjate kulud suurenevad, kui see seaduseelnõu saab seaduseks?
Ma kordan: teisele lugemisele saatmisel ei olnud meil seda põhjust arutada. Aga esimese lugemise ettevalmistamisel komisjonis oli see arutluse all küll, kuidas võiksid põllumehe kulud muutuda. Üks väga selgesti mõõdetav tegur, mille te sealt ka numbriliselt iseloomustatuna leiate, on see, kui palju aktsiisi laekub vähem, kuna põllumeestele maksmise kohustus on seetõttu väiksem. Möönsime ju ka seda ja sellest arusaamine oli selge, et ega tasuta asju pole olemas. Kui aktsiisi ei pea maksma, neid kulutusi aktsiisist ei kaeta, siis mingisugune osa tekkivate jäätmete kokkukogumise kuludest ju ikkagi alles jääb. See ei kao kuskile ja osa nende jäätmete väärtusest jääb katmata. Põllumajanduses kasutataval kilel on peale kasutamist veel positiivne jääkväärtus – see ei ole lihtsalt jääde, vaid positiivse rahalise väärtusega jääde. Vastus, mis see kokkuvõttes põllumehe jaoks tähendab, oleks tähendanud juba hindamist ja seda teed me komisjonis ei läinud. Me lähtusime sellest loogikast, et otsene rahaline kulu aktsiisi mõttes jääb põllumehel ära.
Palun, kolleeg Erki Nool!
Aitäh, austatud esimees! Austatud eeskõneleja! Mul on kaks küsimust. Esimene küsimus on: kas te arutasite ka koguseid? Praegu peavad pakendiettevõtjad maksma 100% ulatuses, kõikide pakendite puhul, millel on ribakood või teie nimetatud tagatisraha märk pea. Minu mäletamist mööda on seadusega ette nähtud kohustus korjata pakenditest kokku umbes 65%. Üks küsimus on: kes selle 35% raha endale saab? Teine puudutab § 23 täiendust: kui pakendil, millele on kehtestatud tagatisraha, tagatisraha märk muutub, siis pakendiettevõtja, kes müüb pakendatud kaupa lõppkasutajale või tarbijale, lõpetab seni kehtiva märgiga pakendi müügi uue märgi kehtestamisest 12 kuu möödudes. Millest see 12 kuud tuli? Ning kas uue ja vana märgi puhul jääb hind samaks?
Ikka üks küsimus korraga!
Aitäh küsimuse eest! Minuti jooksul võib ka mitu küsimust küsida, peaasi, et jõuaks need ette lugeda. Aga kui vastata sinu küsimuse esimesele poolele, siis muidugi nii detailselt me tehtavaid muudatusi arutades ei rehkendanud, kuidas üks või teine protsent täpselt kokku tuleb. Pandipakendi puhul oli hästi oluline see, et me selle 24 kuud ette nägeva regulatsiooniga, mis puudutab mahulist piirangut Eestisse sissetoomisel, muudaksime süsteemi veelgi selgemaks ja arusaadavamaks. Me maksaksime Eesti taaskasutussüsteemist välja ikkagi ainult seda raha, mis on sinna sisse makstud. Siin on tolle 24 kuu koha pealt loogika täiesti olemas – eesmärk on, et pakend ei jääks määramatuks ajaks kuskile õhku. Ja selleks, et vältida küsimust, et äkki mõni ei jõua 24 kuu jooksul oma ostetud kauba pakendit ära tuua, kinnitan, et praktika kohaselt jõuavad pakendid enamikus tagasi süsteemi, kui mu mälu mind ei peta, mõne nädala jooksul peale ostmist. Nendesamade ribakoodide alusel on vägagi lihtsasti arvestatav. Nii et seda muret ei ole. Ja kuidas muutub selle tagatisraha märgi peal olev hind? Ega saagi ju olla loogiline eeldada, et hind, mis sinna peale märgitud on, jääb igaveseks ajaks kehtima. See on ju ka põhjus, miks on selle märgi puhul numbrid asendatud tähtedega. Just sellepärast, et ei peaks pidevalt seadust või muid õigusakte muutma, sätestades, et nüüd on 50-st saanud 60 või ühe asemel on kaks sinna tekkinud. Sellised muudatused peavad olema paindlikud ja käima lihtsamal moel eluga kaasas.
Palun, kolleeg Erki Nool, teine küsimus!
Aitäh! See sätestatud 24 kuud on väga mõistetav ja loogiline. Pakendi ladustamine iseenesest ju kütet ei nõua ja kui sa prognoosid, et pakendi maksumäärad tõusevad, siis on sul mõistlik hoida seda kuskil külmas laos. See on täiesti arusaadav. Minu küsimus puudutab aga uuesti sätestatud 12 kuud. Ütleme, et kaupa on müüdud D-märgi all või A- või B- või C-märgi all. Kui aga uus märk tuleb välja, kas siis seda vana märgiga müüakse 12 kuud vana või uue hinnaga? See oli mu küsimus.
Vähemalt oma esimeses küsimuses ja ilmselt ka praeguses viitasid sa, hea kolleeg, paragrahvile, kus on kirjas 24 kuud. Kuid selge on, et hinna eest, mis on tagatisraha märgi peal, on ostja poest selle ostnud, järelikult peab ta selle raha ka tagasi saama. Seda, mis ta on maksnud, ei saa vahepeal muuta.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, kolleeg Tõnis Kõiv! Kas kolleegid soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Selle seaduseelnõu muutmiseks ettepanekuid ei ole. Seaduseelnõu 155 teine lugemine on lõppenud.
Järgmine päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud kaitseväeteenistuse seaduse eelnõu 172 esimene lugemine. Kutsun ettekandeks kõnetooli majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Partsi.
Lugupeetud Riigikogu esimees! Austatud Riigikogu liikmed! Valitsus esitab teile kaitseväeteenistuse seaduse eelnõu. Eelnõu eesmärk on korrastada ja uuendada kehtivat kaitseväeteenistuse regulatsiooni ning viia see ka kooskõlla ühiskonnas toimuvate muutustega. Kui küsida, miks on vaja uut seadust, siis on vastus, et eelnõu koostamise käigus jõuti veendumusele, et mõistlik on esitada uus kaitseväeteenistuse seaduse terviktekst. 2000. aastal vastu võetud seadus, mis praegu kehtib, on oma aja ära elanud ja seda on muudetud 57 korda nende 12 aasta jooksul. Teie laudadel oleva eelnõu väljatöötamist alustati juba 2009. aastal. Selle koostamisse on kaasatud kaitseväeteenistusega seotud ametkonnad. Eelnõu väljatöötamise käigus on esitanud arvamusi ka mitmed huvitatud isikud. Koostamisel arvestati juba toimunud ning ettevalmistatavate muudatustena ka avaliku teenistuse reformi. Eelnõu näeb ette regulatsiooni, mis puudutab kaitseväekohustuse tekkimist, kaitseväeteenistusse ja asendusteenistusse võtmist, teenistuse tingimusi rahuajal ja erakorralise seisukorra tingimustes, teenistusalaseid tagatisi. Õigusselgust silmas pidades on lisatud ka kaitseväe distsipliini käsitlevad sätted. Eelnõu koostamisega kaasnes ka olemasolevate terminite ülevaatamine, uuendamine ja täiendamine. Õigusselgust silmas pidades on ümber tõstetud normide järjestust. Oma väikses ettekandes toon välja peamised muudatused kaitseväeteenistuse regulatsioonis. Eelnõu suurim uuendus võrreldes kehtiva seadusega puudutab kaitseväekohustust. Endiselt jääb kehtima automaatne kaitseväekohustus kõigile Eesti meessoost kodanikele. Võttes arvesse Eesti rahvusvahelisi kohustusi, on kaitseväekohustuse vanuse alampiiri tõstetud 16 aastalt 17 aastale. Kaitseväekohustus kestab kuni 60. eluaastani. Kehtiva seadusega võrreldes ei vabaneta enam kaitseväekohustusest enne 60-aastaseks saamist. Uudne institutsioon on omal soovil kaitseväekohustuse võtmise võimalus. Siin on eelkõige silmas peetud naissoost isikuid, kuid ka neid mehi, kes kehtiva kaitseväeteenistuse seaduse kohaselt vabastati kaitseväekohustusest. Näiteks vabastati kaitseväekohustusest asendusteenistuse läbinu, kuid edaspidi jääb ta kaitseväekohustuslasena kirja kuni piirvanuse saabumiseni. Eelnõu kohaselt saavad ka naised võtta endale kaitseväekohustuse, seejuures on naistele vanuses 18–26 aastat antud võimalus saada sõjalist väljaõpet ajateenistust läbides. Teise sisulise muudatusena nähakse eelnõus ette erinevad tervisenõuded ajateenijatele, reservväelastele ja tegevväelastele. Selline lähenemine arvestab erisusi teenistusse võtmisel ja võimaldab efektiivsemat teenistust, arvestades erinevaid võimalusi kaitseväetegevuses osalemiseks. Eelnõu rõhutab, et tegevväelase tervise hindamisel tuleb arvestada eelkõige tema sobilikkust ametikohale ja võimet täita ametikohal ettenähtud ülesandeid. Selle muudatusega luuakse võimalus teenistuses olla erineva terviseseisundiga isikutel, sh puudega inimestel. Kolmas suurem muudatus puudutab tegevteenistusse võtmist. Isiku teenistusse võtmine tegevteenistuse lepingu alusel, mis on senine peamine praktika, asendatakse sarnaselt muu avaliku teenistusega ametisse nimetamisega. Senine lepinguline regulatsioon ei ole ennast õigustanud ja sellel puuduvad lepingule omased tunnused. Isiku ülesanded ja muud töötingimused on sätestatud ametikohale määramisel. Esmakordne teenistusse asumine on tähtajaline ning kümneaastase katkematu teenistuse korral muutub teenistus tähtajatuks. Igal ametikohal on hariduse, väljaõppe, tervise ja füüsilise võimekuse nõuded ning toimub rahuaja ametikoha nõuetele vastavuse hindamine. Tegevteenistusse võtmise eeldus on kaitseväekohustuse olemasolu, sh naissoost tegevväelastel. Sellega tagatakse võimalus, et kõiki kaitseväeteenistusest lahkunuid saab kaasata reservteenistusse. Kehtiv seadus seda ei võimaldanud. Neljanda muudatuste grupina tooksin välja kaitseväelaste palgakorralduse. Valitsus on üheks oma eesmärgiks seadnud avaliku sektori palgakorralduse läbipaistvuse ja see põhimõte kajastub ka eelnõus. Kaitseväelase töötasu muutub õiglasemaks, kuna võetakse arvesse tegevteenistuja tööfunktsiooni, vastutust, kogemusi ja senist sooritust. Tegevväelase palk hakkab tulevikus koosnema kahest komponendist: põhipalgast ja muutuvpalgast. Loobutud on senisest auastmetasust kui tööülesannetega mitteseonduvast lisatasust ning diferentseerimisest. Seega põhiline muudatus võrreldes kehtiva palgakorraldusega on palgakomponentide muutmine. Eelnõus tooduga sarnane regulatsioon sisaldub ka peagi teie ette jõudvas avaliku teenistuse seaduses. Palga suurust iseenesest see eelnõu ei puuduta. Need küsimused sõltuvad eelarve võimalustest ning vastavalt seadusele delegeeritakse palgaastmestiku otsustused valitsusele ja kaitseministrile. Nüüd kaitseväelaste sotsiaalsetest tagatistest. Nende osas eelnõu olemasolevat olukorda ei muuda. Kaitseväelastel peab olema kindlustunne, et kui nendega teenistusülesannet täites midagi juhtub, siis riik tagab neile asjakohase ja täieliku ravi ja toetuse. Teenistusülesannete täitmise tõttu raske tervisekahjustuse saanud isikule tagatakse eelnõu kohaselt sotsiaalnõustamine, rehabilitatsiooniteenused, proteesid, ortopeedilised ja muud abivahendid, samuti vajadusel hooldamine hoolekandeasutuses. Lisaks sellele on rahvusvahelisel sõjalisel operatsioonil viga saanud või hukkunud kaitseväelase pereliikmetele ette nähtud sotsiaalnõustamine, psühholoogiline abi ja taastusravi. Tervisenõuete uute põhimõtete väljatöötamisega on ka loodud paremad võimalused vigastada saanud kaitseväelase jätkamiseks kaitseväeteenistuses. Eelnõuga tagatakse kaitseväelastele eripensioni saamise võimalus. Senine väljateenitud aastate pension nimetatakse tegevteenistuspensioniks. Lähtuvalt palga maksmise muudatustest on muudetud pensioni suuruse arvestamise mõisteid, kuid endiselt põhineb see tegevväelase teenitud töötasul. Tegevteenistuspensionile on õigus tegevteenistuses olnud isikutel, sh kaitseväe juhatajal ja peastaabi ülemal. Kaitseväeteenistuse seaduses toodud pensione tuleb käsitada kui osa kaitseväe motivatsioonisüsteemist ja riigipoolse tunnustuse avaldamist. Kokkuvõtteks tahan kinnitada, et teie ees olev eelnõu on välja töötatud aktiivses koostöös kaitseväelastega. Me usume, et see vastab ühelt poolt kaitseväe vajadustele ja ootustele, aga arvestab ka ühiskonnas ja õigusruumis toimunud ja tulevikus toimuvaid muutusi. Selle tõttu teeme ettepaneku eelnõu heaks kiita. Aitäh!
Suur tänu, härra minister! Teile on ka küsimusi. Alustame kolleeg Valeri Korbist.
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud härra minister! Kuidas reguleerib kaitseväeteenistuse seadus riigi suhet nende inimestega, kellel on hallid passid?
Kaitseväekohustuse eeltingimus on kodakondsus. Isikutel, kellel ei ole ühegi riigi kodakondsust, ei ole kaitseväeteenistuse kohustust. Nad ei pea minema ajateenistusse ja neil ei ole ka võimalik astuda hiljem tegevteenistusse.
Palun, kolleeg Urve Tiidus!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Kaitseväeteenistuse seaduse eelnõu suurendab kaitseväes teenimise võimalusi. Mind huvitavad naiste võimalused – nad saavad nüüd vabatahtlikult kaitseväkke minna. Millised ootused teil sellega seoses on? Ja kui suur võiks olla naiste huvi osaleda vabatahtlikult kaitseväeteenistuses ja sõjaväelist karjääri teha?
Aitäh küsimuse eest! Mul ei ole kaasas mingisuguseid põhjalike sotsiaalsete uuringute andmeid. Aga eelnõu väljatöötamisel oli selge, et see on kindlasti ühiskonnas suurt vastukaja leidev muudatus. Usume, et see vastab teatud ulatuses ühiskonna ootustele. Kindlasti loob see suured võimalused võrdõiguslikkuse filosoofia tähtsustajatele. Aga me usume, et kaitseväeteenistus iseenesest on läinud nii mitmepalgeliseks, et naissoost isikutele ajateenistusse minemise võimaluse loomine tähendab kaasas käimist ühiskonnas toimuvate muutustega. Kaitsevägi ei ole enam n-ö kahur, mille ees ja taga jooksevad higised, väsinud, toitmata poisid, kui tahate, vaid vastupidi, kaitsevägi on muutunud väga mitmekülgseks. Ja selle tõttu on sooline piirang olnud kunstlik. Ma arvan, et ühiskonna sidususe seisukohast on see oluline samm edasi. Loomulikult me võime arutleda ka naistele kohustusliku ajateenistuse kehtestamise üle, aga ma usun, et praegu oleks see liiga radikaalne samm. Aga me väga loodame, et kindlasti praegu tehtav samm motiveerib noori mehi veelgi enam kaitseväkke minema. Kuigi jah, see motivatsioon on niigi kõrge.
Palun, kolleeg Marianne Mikko!
Suur tänu! Minister Parts, te märkisite, et eelnõu koostamise käigus kohtuti huvigruppidega. Ma küsingi: milliste huvigruppidega konsulteeriti ja kas kõik soovitused said eelnõusse sisse viidud?
Kõige enam väärib esiletoomist, et Eesti Eruohvitseride Kogu esitas hulga põhimõttelisi kaitseväeteenistust puudutavaid alternatiivseid käsitlusi. Julgen öelda, et teatud ulatuses on eelnõu väljatöötamise põhiideoloogidel, kes on enamikus tegevkaitseväelased ja kaitsepoliitikat kujundavad eksperdid, ametnikud ja poliitikud, erinevad vaated. Eruohvitseride kogu, väga lugupeetud kogu seisukoha järgi võiks keskne lähenemine olla, et kaitseväeteenistuse seaduses peab rohkem välja paistma kaitseväeteenistuse erilisus, seejuures selle erilisuse mitte ainult materiaalne ja õiguslik aspekt, vaid ka patriootlik, isamaaline suhestatus ja tahe. Eelnõu välja töötav töögrupp aga keskendus eelnõu puhul tõepoolest praktilise õigusliku tähendusega küsimuste määratlemisele. See on nagu erisus. Mis puutub eruohvitseride kogu seisukohtadesse, siis ma usun, et põhimõtteliselt need ei lähe töögrupi omadest sugugi mitte lahku, aga küsimus on, kas meil õnnestub seadusega kaitsetahet reguleerida, selle volüümi tugevamaks keerata, kui emakeelepäeval võib nii öelda. Küllap ei õnnestu. Selles mõttes see eelnõu jääb tavaliseks eelnõuks. See on suhteliselt kuiv juriidiline tekst, millest kaitsetahet, patriotismi ja isamaad võib-olla välja ei paista. Muidugi, ma ei kahtle, et on veel üksikuid detaile, mille üle Riigikogu saab arutada. Aga peetud on juba kõige tõsisem diskussioon. Oma seisukohad on öelnud ka Kaitseliit ja eri ministeeriumid, väga tõsiseid eriarvamusi pole ilmnenud. Ma usun, et riigikaitsekomisjon arutab eelnõu eruohvitseride koguga veel. Päris kindlasti ei ole eelnõu algatajal olnud mingisugust soovi kuidagiviisi näidata, et need seisukohad, mis neil on, ei ole tähelepanu väärt. Printsiibis eriarvamusi ei ole, pigem on küsimus selles, mis on eelnõu objekt ja mis mitte.
Palun, kolleeg Kalev Lillo!
Aitäh, proua eesistuja! Lugupeetud minister! Ma loen eelnõu § 77, kus räägitakse reservis olevate isikute vabastamisest õppekogunemisele kutsumisest. On võimalus, et kaitseringkonna ülem võib põllumajandustootjad õppekogunemisest vabastada, välja arvatud kaks erandit. Üks erand on need, kes tegelevad kalatoodete tootmisega, ja teine erand on need, kes tegelevad puuvilla tootmisega. Kas te majandusministrina võiksite öelda, mitu puuvilla tootmisega tegelevat ettevõtjat peab Eestis oma põllu sööti jätma ja püssi alla minema?
Aitäh selle terava ja väga maitsva küsimuse eest! Ma jätaksin selle sätte mõju analüüsi esimese ja teise lugemise vahepeale. Ma ei oska praegu vastata, kui palju meie puuviljatootjatel on järelkasvu, keda ootab lähiaastatel ees ajateenistus.
Palun, kolleeg Neeme Suur!
Aitäh, proua juhataja! Lugupeetud minister! Rääkisite sellest, et kaitseväeteenistus on eriline. Jah, täpselt nii ongi – see on väga eriviisiline ja erinäoline. Üks väga erilisi kaitseväeteenistuse liike – mitte oma põhimõttelt, vaid organisatoorses mõttes – on olnud tegevteenistus Kaitseliidus. Kuidas mõjutab see seaduseelnõu teie hinnangul tegevteenistust Kaitseliidus? Kas see muutub ehk selgemaks?
Ma olen täiesti kindel, et see muutub selgemaks.
Palun, kolleeg Marianne Mikko, teine küsimus!
Aitäh! Mu küsimus puudutab rahvusvahelisi operatsioone ja nendega seotud tagatisi. Meil on rahvusvahelistel missioonidel taasiseseisvusajal enam kui sada inimest vigastada saanud. Üldteada on fakt, et missioonidel käiakse seetõttu, et raha teenida. Muidugi on selge, et missioonidel võib kaotada elu, aga pigem annavad kaitseväelased endale aru, et nad võivad vigastada saada. Ja nüüd mu küsimus on: millised sotsiaalsed tagatised on kehtiva seadusega võrreldes neile lisandunud ja kas teie arvates on tagatisi piisavalt?
Suures plaanis need ikkagi jäävad samaks. See puudutab vigastada saanud kaitseväelase põhiravi, taastusravi, võimalikku muud tööd, kui ta jätkab kaitseväes, rääkimata eluruumist ja toetusest sellel ajal, kui ta on ravil. Neid tagatisi on terve kompleks ja ma usun, et selles osas mingisugust radikaalset muudatust ei ole. Aga teil on alati võimalik välja pakkuda ettepanekuid, mida kindlasti tasuks kaaluda. Küllap selles on kõik veendunud, et kui keegi on riiki teenides vigastada saanud, eriti rahvusvahelisel missioonil, siis peab riik tegema kõik, et inimene saaks jätkata endist elu, niivõrd, kuivõrd see tema vigastuse puhul üldse võimalik on. Me näeme, et me kulutame selle tagamiseks suhteliselt suuri summasid. Aga kui on ettepanekuid, siis me oleme alati valmis neid kaaluma. Võib-olla midagi on jäänud kahe silma vahele.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, härra minister! Nüüd kutsun kõnepulti riigikaitsekomisjoni esimehe kolleeg Mati Raidma. Palun!
Lugupeetud Riigikogu istungi juhataja! Austatud kolleegid! Riigikaitsekomisjon arutas kaitseväeteenistuse seaduse eelnõu 172 enne esimesele lugemisele esitamist kolmel istungil: 14. veebruaril, 21. veebruaril ja 5. märtsil. 14. veebruari istungil osalesid eelnõu algataja esindajana kaitseminister Mart Laar ning teised Kaitseministeeriumi töötajad, samuti kaitseväe esindajad. 21. veebruari istungil osalesid Kaitseministeeriumi ja kaitseväe esindajad. Eelnõu sätestab, nagu juba mainitud, kaitseväekohustuse, kaitseväeteenistuse ja asendusteenistuse subjektid, nende õigusliku seisundi, kaitseväekohustuse täitmise korralduse ning kaitseväelaste suhtes rakendatavad ergutused, distsiplinaarvastutuse alused, distsiplinaarkaristused ja distsiplinaarmenetluse korra. Kuna kaitseväeteenistus on teatavasti üks avaliku teenistuse eriliike, siis vajab äramärkimist, et Riigikogu menetluses on ka avaliku teenistuse seaduse eelnõu 193, millega ühtlustatakse avaliku teenistuse põhimõtteid kogu riigi haldusalas. Seega tuleb arutluse all oleva eelnõu menetlemise käigus jälgida ka, kuidas läheb avaliku teenistuse seaduse eelnõu menetlemine. Eespool küsitud Kaitseliidu temaatika on meil aga Kaitseliidu seaduse eelnõus, mis käesoleva eelnõu menetlemisega sünkroonis samuti vaatluse alla tuleb. Riigikaitsekomisjon otsustas oma 5. märtsi istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepanek lülitada eelnõu 172 esimeseks lugemiseks Riigikogu kaheksanda töönädala päevakorda kolmapäevaks, 14. märtsiks ehk tänaseks. Komisjoni nimel ettekandjaks määrati siinkõneleja. Lisaks otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogule ettepanek seaduseelnõu esimene lugemine lõpetada ning tuginedes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 99 lõikele 1 paluda Riigikogu esimehel määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 20 tööpäeva ehk s.a 12. aprill kell 18. Muudatusettepanekute esitamise tavapärasest pikem tähtaeg on tingitud asjaolust, et kaitseväeteenistuse seaduse eelnõu ja selle seaduse rakendamise seaduse eelnõu näol on tegemist suuremahulise materjaliga, mis vajab tõsist tööd ja analüüsi. Näiteks seaduse seletuskiri on ca 300 lehekülge paks. See on kõik. Tänan!
Aitäh! Hea kolleeg Mati Raidma, kas võiksite korrata, millal on muudatusettepanekute esitamise tähtaeg, kas 11. või 12. aprill?
Nagu ma mainisin – 12. aprill.
Aitäh! Ja läheme nüüd küsimuste juurde. Palun, kolleeg Kalev Lillo, teine küsimus!
Aitäh, proua eesistuja! Hea ettekandja! Ma tuleksin selle puuvilla küsimuse juurde tagasi. Mul on Eesti risti-põiki läbi sõidetud ja ma pole kuskil ühtegi puuvillapõldu lokkamas näinud. Kust tuleb selline seadusandja tahe kirjutada seadusesse erand, et puuvillakasvatajad siiski võetakse tegevteenistusse?
Tõepoolest, ka komisjoni üllatas seadusalgataja konkreetne nõue puuvillakasvatajaid õppekogunemistele kutsuda. Meile vastati, et selle taga on mingi Euroopa Liidu vastavasisuline dokument. Ise pakun välja, et võib olla trükiviga. Aga komisjon otsustas väga põhjalikult selle eelnõu kallal tööd teha, me hakkame teksti peatükkide kaupa analüüsima. Eelnõust on leitud teisigi kulmu kergitama panevaid fakte. Komisjon teeb tõsist tööd ja loodetavasti teisel lugemisel tuleme teie ette juba kas siis vettpidavate põhjendustega või teistsuguse sõnastusega.
Palun, kolleeg Urve Tiidus, teine küsimus!
Aitäh! Lugupeetud ettekandja! Mul on selline palve, et te selgitaksite natuke ajateenistuse vanusepiiri, eriti seda ülemist. Selle kohta on ekspertidelt arvamust küsitud ja on leitud, et selle võiks tõsta 30. eluaastani. Milline on teie seisukoht ja kas komisjon arutas seda?
Komisjon tahab sedagi teemat veel süvendatult arutada. Meie seisukoht oli, et vaidlusküsimusi on küll hulk, aga see on ülimalt vajalik eelnõu ja me teeme esimese lugemise ära. Pärast seda hakkame tõeliste seadusandjatena seadust korrigeerima ja võib-olla ka kinnitusi saama mingitele faktidele, mis siin kirjas on. Me ei näe ette eelnõu kiiret menetlemist ja vastuvõtmist. Mis puudutab seda vanust, siis arvamusi on erinevaid. Kerge üllatusena on meeste ja naiste vanused mingis nihkes. Me arutame seda. Nimetatud 30 aasta üle väike arutelu komisjonis juba oli. On erinevaid arvamusi. Mina esindan praegu komisjoni istungi seisukohta. Ehk siis ütleme niimoodi, et lõplikku otsust, kas kinnitada eelnõus kirjas olevad vanused või mitte, veel ei ole.
Palun, kolleeg Aivar Kokk!
Aitäh, hea juhataja! Hea Mati! Kas sa oskad öelda, miks käsitletakse kaitseväeteenistuse seaduses asendusteenistust?
Jah, oskan küll. Soovitan muide kõigil, kes püüavad mõista seda väga keerukat teksti, vaadata eelnõu seletuskirja lk 16 ja lk 22, kus on lihtsalt ja piltlikult välja toodud uus n-ö mõistemootor. Väga paljud mõisted on saanud uue sisu ja on tekkinud ka uusi mõisteid. Kui me räägime asendusteenistusest, siis tegemist on ühe kaitseväekohustuse kandmise liigiga, seejuures kohustuse aktiivse täitmise liigiga. See kuulub kaitseväekohustusse ja seepärast on see siin seaduses kirjas ning ei ole mindud seda teed, et koostada eraldi seadus, reguleerimaks asendusteenistust.
Palun, kolleeg Neeme Suur, teine küsimus!
Aitäh, proua juhataja! Hea ettekandja! Ehk oskate nimetada olulisimaid muudatusi, mis puudutavad tegevteenistust Kaitseliidus? Kas seoses uue seadusega on seal olulisi muudatusi või ei ole? Kas komisjon arutas seda teemat?
Seda teemat ei ole komisjon veel arutanud, aga me kindlasti teeme seda. Nagu ma mainisin, me hakkame eelnõu peatükkide kaupa läbi arutama. Aga mis puutub nendesse tegevväelastesse, kes teenivad Kaitseliidus, siis nende jaoks on uuendused needsamad mis kaitseväes. Minister juba rääkis näiteks uuest palgakorraldusest. Selle eelnõuga kaovad auastmetasud, mis, nagu me teame, on väga pikka aega eksisteerinud. Ja on palju-palju muidki muudatusi.
Palun, kolleeg Andrus Saare!
Aitäh, proua juhataja! Hea ettekandja! Kas te nimetaksite põhjused, miks on mindud tähtajatult teenistuselt üle tähtajalisele teenistusele?
Jällegi palun ette vabandust, et ei tule konkreetset ja detailset selgitust. Meie komisjon vaatas senistel istungitel lihtsalt sellele eelnõule kui tervikule otsa ja me otsustasime, et me läheme sellega esimesele lugemisele ja kui esimene lugemine on läbi, siis süveneme detailidesse. Nagu ma mainisin, detaile on ülimalt palju, seletuskirja 300 lehekülge on küllaltki suur väljakutse mitte ainult riigikaitsekomisjoni liikmetele, vaid ilmselt ka ekspertidele, kes seletuskirja eri osasid on kirjutanud. See võtab aega. Aga kindlasti teie märkus on meelde jäetud ja palume algatajatel seda regulatsiooni detailselt põhjendada.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, kolleeg Mati Raidma! Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Palun, kolleeg Ülo Tulik Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esindajana!
Lugupeetud proua juhataja! Head kolleegid! Tulin siia pulti selleks, et toonitada veel kord selle eelnõu tähtsust ja kutsuda kaasa mõtlema, sest see seadus tõepoolest muudab üsnagi palju kaitseväe tegemistes. Minister Parts juba rääkis eelnõu vajalikkusest ja tõi välja peamised muudatused, mina riigikaitsekomisjoni liikmena tahan lisada, et reservohvitseride kogu on tõepoolest selle seaduse koostamisel kõige aktiivsemalt kaasa löönud. Nendelt on laekunud kõige rohkem muudatusettepanekuid ja järgmisel nädalal hakkab komisjon neid arutama. Tahan veel öelda seda, et selle seadusega saame ära lahendada väga tõsise põllumeeste probleemi. Eriti teravalt tuli see üles tänavu kevadel – mitmed põllumehed olid mures selle pärast, et nende järglane, peremehe poeg kutsuti reservõppusele. Kuna talud on teatavasti toetusi taotledes võtnud endale ka tootmiskohustused, siis tekkis oht, et mõni talu võib üsna ruttu haamri alla minna. Mitu põllumeest on väitnud, et see juhtub, kui talu tulevane pidaja või peremehe järglane läheb teenistusse. Sellest tulenevalt paljud talumeeste pojad loobusid reservteenistusse minemast ja maksid lihtsalt trahvi ära. See seaduseelnõu reguleerib seda probleemi väga hästi ja mina olen siin puldis selleks, et kutsuda teid veel kord kaasa mõtlema. Teeme sellest eelnõust sellise seaduse, mis rahuldab nii meie kaitseväelasi kui ka suuremat osa ühiskonnast. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Ülo Tulik! Rohkem kõnesoove ei ole. Lõpetan läbirääkimised. Määran eelnõu 172 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 12. aprilli kell 18. Eelnõu 172 esimene lugemine on lõppenud.
Järgmine päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud kaitseväeteenistuse seaduse rakendamise seaduse eelnõu 173 esimene lugemine. Veel kord palun ettekandeks kõnepulti majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Partsi!
Austatud Riigikogu esimees! Lugupeetud Riigikogu liikmed! See eelnõu kuulub eelmise eelnõu juurde. Praegu on tavaks kujunenud, et mahukamate seaduste puhul nähakse nende rakendamine ette eraldi seadusega. Kaitseväeteenistuse seaduse rakendamine toimub lausa kahe eraldi seadusega. Üks on see, mis on teil praegu menetluses, teine tuleb mõne aja pärast. Need puudutavad seadusmuudatusi, mis nõuavad Riigikogus otsustamisel konstitutsioonilist enamust. Eelnõu näeb ette rohkem kui 23 seaduse muudatused ja näeb ka ette, et kaitseväeteenistuse seadus jõustub 1. jaanuaril 2013 – loomulikult, kui Riigikogu suudab selle eelnevalt piisaval määral läbi arutada ja otsusele jõuda. Kaitseväeteenistuse seaduse rakendamise seaduse eelnõu kohaselt kehtestatakse rakendamise põhiprintsiip ja see kõlab lihtsalt: kehtiva seaduse alusel tehtud otsused jäävad kehtima ka uue seaduse jõustumisel. Samuti jätkavad seaduse jõustumisel kaitseväeteenistuses olevad isikud teenistust. Teenistusse asumise kutse saanud isikud peavad endiselt kutsel märgitud ajal teenistusse ilmuma ning uusi kutseid ei saadeta. Ajateenijad ja reservväelased jätkavad teenistust kuni tähtaja lõpuni, mis neile määrati kehtiva seaduse alusel. Tegevteenistuses jätkavate tegevväelaste senised tegevteenistuse lepingud loetakse lõpetatuks ning isik võetakse automaatselt tegevteenistusse. Isik, kellel enne oli määratud tähtajaga leping, jätkab tähtajalist teenistust, teenistuses määramata tähtajaga lepingu alusel olev isik jätkab tähtajatus teenistuses. Samas antakse isikutele, kes ei soovi uue seaduse jõustumisel teenistust jätkata, 30 päeva aega teatada teenistusest lahkumise soovist. Kuna uus seadus näeb ette tegevteenistusse võtmist vaid kaitseväekohustuse olemasolul, siis isikud, kellel puudub kaitseväekohustus, peavad 30 päeva jooksul andma nõusoleku end kaitseväekohustuslasena registreerida. Nõusoleku andmata jätmisel vabastatakse isik tegevteenistusest. Kuigi uus kaitseväeteenistuse seadus muudab senist palgaregulatsiooni, tagatakse käesoleva eelnõu seadusena jõustumisel seni kehtinud seaduse alusel makstud teenistustasu suuruse palga maksmise jätkamine. Mis puutub kaitseväeteenistuse seaduse muutmisega kaasnevasse teiste seaduste muutmisse, siis nende kokku 23 seaduse muudatused on pigem tehnilist laadi ja seotud eelkõige mõistete muutumisega. Kaitseväekorralduse seadust täiendatakse tervishoiuteenustele osutamise peatükiga. Tegemist on valdkonnaga, mida seni on reguleerinud kaitseväeteenistuse seadus. Kuna aga kaitseväe kui tervishoiuteenuse osutaja tegevus ei ole seotud teenistusküsimustega, siis otsustati need sätted üle viia kaitseväe kui valitsusasutuse ülesannete õigusi käsitlevasse seadusesse. Valitsus teeb ettepaneku nimetatud eelnõu heaks kiita. Aitäh!
Suur tänu, härra minister! Kas ettekandjale on küsimusi? Küsimusi ei ole. Palun nüüd ettekandeks kõnetooli riigikaitsekomisjoni esimehe kolleeg Mati Raidma!
Lugupeetud istungi juhataja! Austatud kolleegid! Ka seda seaduseelnõu arutas riigikaitsekomisjon enne esimesele lugemisele esitamist oma kolmel istungil: selle aasta 14. veebruaril, 21. veebruaril ja 5. märtsil. Eelnõu eesmärk on luua tingimused ja kord uue kaitseväeteenistuse seaduse rakendamiseks. Lisaks sellele, kuidas toimub üleminek seni kehtivalt regulatsioonilt uuele, nähakse eelnõuga 173 ette muudatused ka teistes seadustes, millel on kokkupuude seni kehtinud kaitseväeteenistuse seadusega või mille muutmise vajadus tuleneb uue kaitseväeteenistuse seaduse vastuvõtmisest. Riigikaitsekomisjon otsustas oma 5. märtsi istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepanek lülitada käesolev seaduseelnõu esimeseks lugemiseks Riigikogu 14. märtsi päevakorda ja riigikaitsekomisjoni ettekandjaks määrata siinkõneleja. Ka otsustas komisjon konsensusega teha ettepaneku eelnõu esimene lugemine lõpetada ning tuginedes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 99 lõikele 1 paluda Riigikogu esimehel määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 20 tööpäeva ehk siis s.a 12. aprill kell 18. Pikem tähtaeg on jällegi tingitud eelnõu suurest mahust, kuid ka soovist kaasata menetlemise käigus arutellu eri huvigruppe ning nendega kõik läbi rääkida. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Mati Raidma! Küsimusi ettekandjale ei ole. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Määran eelnõu 173 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 12. aprilli kell 18. Eelnõu 173 esimene lugemine on lõppenud.
Meie päevakorra viimane punkt on Vabariigi Valitsuse algatatud kaitseväeteenistuse seadusega seotud Riigikogu koosseisu häälteenamusega vastuvõetud seaduste muutmise seaduse eelnõu 174 esimene lugemine. Palun veel kord kõnepulti majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Partsi!
Austatud Riigikogu esimees! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Valitsus esitab teile teise kaitseväeteenistuse seadusega seotud ja selle rakendamisega seotud eelnõu, mille pealkiri kõlab "Kaitseväeteenistuse seadusega seotud Riigikogu koosseisu häälteenamusega vastuvõetud seaduste muutmise seaduse eelnõu". Eelnõus on sätestatud muudatused seoses uue kaitseväeteenistuse seadusega. Muudatused tehakse kokku kaheksas seaduses, mille muutmine vastavalt põhiseadusele vajab Riigikogu koosseisu häälteenamust. Enamik muudatusi tehakse seoses terminite muutmisega. Suuremad muudatused tehakse rahuaja riigikaitse seaduses ja sõjaaja riigikaitse seaduses. Nimetatud seaduste muudatused põhinevad omakorda kehtiva kaitseväeteenistuse seaduse sätete ülevõtmisel. Ülevõetavad sätted ei puuduta igapäevast kaitseväeteenistust, tegemist on tegevustega, mis rakenduvad vaid eriolukordades, näiteks lahkumiskeelu kohaldamine sõjalise valmisoleku astme tõstmisel. Seetõttu ei olnud õigusselgust ja otstarbekust silmas pidades mõistlik reguleerida seda kõike edaspidigi eri seadustes. Rahuaja riigikaitse seadusesse ülevõetavad reeglid puudutavad eelkõige mobilisatsiooni ettevalmistamist ja kaitseväe tegevust kõrgendatud valmisoleku korral, kui mobilisatsiooni väljakuulutamine ei ole veel vajalik. Sõjaaja riigikaitse seaduse muudatused puudutavad kaitseväeteenistust sõjaseisukorra väljakuulutamise ja mobilisatsiooni järel. Sõjaajal loetakse kõik kaitseväe koosseisus relvastatud tegevuses olevad isikud tegevväelasteks. Sõjaajal on võimalik kaasata ka kaitseväekohustuseta isikuid, oluline on, et isik vastaks tegevväelasele sõjaajal esitatud nõuetele. Eelnõu jõustumise ajaks on ette nähtud nagu ka eelnevalt menetletud eelnõude puhul 1. jaanuar 2013. Teen ettepaneku see eelnõu vastu võtta. Aitäh!
Suur tänu, härra minister! Kas ettekandjale on küsimusi? Ei ole. Palun nüüd veel kord ettekandeks kõnetooli riigikaitsekomisjoni esimehe kolleeg Mati Raidma!
Lugupeetud Riigikogu istungi juhataja! Austatud kolleegid! Ka seda eelnõu arutas riigikaitsekomisjon oma kolmel istungil: 14. veebruaril, 21. veebruaril ja 5. märtsil. Seegi eelnõu on seotud kaitseväeteenistuse seaduse rakendamisega. Eelnõu eesmärk on viia Riigikogu koosseisu häälteenamusega vastuvõetud Euroopa Parlamendi valimise seadus, kodakondsuse seadus, kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadus, rahuaja riigikaitse seadus, Riigikogu valimise seadus, sõjaaja riigikaitse seadus ja Vabariigi Presidendi valimise seadus kooskõlla uue kaitseväeteenistuse seadusega. Viimase eelnõu 172 läbis täna teatavasti esimese lugemise. Eelnimetatud seadustes tehakse peamiselt terminoloogilised muudatused. Illustratsiooniks soovin eelnõust esile tuua rahuaja riigikaitse seaduse § 215 teksti, kus on kirjas, et mobilisatsiooni ajal täidavad riigikaitsekohustust oma ametikohal teiste väärikate ametite esindajate kõrval ka kõik Riigikogu liikmed. Riigikaitsekomisjon otsustas oma 5. märtsi istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepanek lülitada see seaduseelnõu esimeseks lugemiseks tänase, 14. märtsi istungi päevakorda ja määrata ettekandjaks siinkõneleja. Lisaks otsustasime konsensusega teha ettepanek eelnõu esimene lugemine lõpetada ning tuginedes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 99 lõikele 1, paluda Riigikogu esimehel määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 20 tööpäeva ehk 12. aprill kell 18. Tavapärasest pikem tähtaeg on tingitud asjaolust, et nende kolme koos liikuva eelnõu maht on väga suur ja nende tõsine läbitöötamine võtab aega.
Suur tänu, kolleeg Mati Raidma! Küsimusi ei ole. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Määran eelnõu 174 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 12. aprilli kell 18. Eelnõu 174 esimene lugemine on lõppenud. Meie päevakord on ammendunud ja istung on lõppenud. Istungi lõpp kell 15.46.