Dame i gospodo poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, sebi smo dozvolili da završimo jučerašnju sednicu na način koji nije primeren ozbiljnim ljudima i poslanicima, jednostavno bez naloga predsedavajućeg, dobar deo poslanika, a naročito sa moje leve strane, dopustio je sebi da se podigne i da ne dopusti pravo na repliku onima koji su to pravo imali, s obzirom na izlaganje gospodina ministra Đelića. Istovremeno, narodni poslanik je prigovorio predsedavajućoj da nije opomenula ministra Đelića koji je sebi dozvolio da govori stvari koje nisu primerene jednom intelektualcu i članu Vlade Republike Srbije. Predsedavajuća je odgovorila, gospođa Nataša Mićić, da nema poslaničkog prostora da izriče opomene članu Vlade. Reklamiram povredu Poslovnika u tom smislu, član 106. koji kaže - odredbe ovog poslovnika o redu na sednici Narodne skupštine se primenjuju i na sve druge učesnike na sednici, pored narodnih poslanika, a shodno se primenjuju i na sednicama odbora i drugih radnih tela Narodne skupštine. Znači, prema članu 106. Poslovnika o radu Skupštine, predsedavajuća je, bez obzira što se radi o članu Vlade Republike Srbije, apsolutno imala pravo i obavezu, zato i reklamiram povredu ovog poslovnika, da opomene ministra Vlade Republike Srbije. Neću koristiti pravo na repliku jer imam još dovoljno vremena da kažem da način na koji je govorio ministar Đelić, govori samo o čoveku koji je i te kako postao svestan koliko je zakonski projekat koji on brani manjkav, i koliko on ne ispunjava uopšte onu suštinsku ideju. Postao je svestan da se radi o čisto političkom marketingu, političkoj proveri političke podobnosti, političkom programu i osveti prema onima koji su ranije vršili vlast. Ponavljam, SPS apsolutno podržava donošenje jednog ovakvog zakona, ali celovitog i potpunog, a jasno je postalo nakon dva dana diskusije, svakom građaninu koji ima priliku da sluša ovaj prenos jer u medijima, u informativnim emisijama i to ne može, apsolutno da ovaj zakon ne pokriva četiri petine prostora mogućih ...
Gospodine Ivkoviću, vi upravo kršite Poslovnik zato što ste iskoristili vaše javljanje da biste diskutovali o zakonu, a imate pravo kao predsednik poslaničke grupe.
Ja imam, gospođo Mićić, pravo na repliku, pogledajte izlaganje ministra Đelića.
Nemate pravo, pogledala sam stenografske beleške. Gospodine Ivkoviću ...
Jasni su mi vaši dupli standardi prema nama.
Gospodine Ivkoviću, nemate pravo na repliku, pogledala sam stenografske beleške i niste uopšte uvređeni. Na osnovu člana 96. stav 3, ne dozvoljavam pravo replike. Što se tiče vašeg prigovora na član 106, tu ste isto promašili temu. Gospodin Šešelj je reklamirao povredu člana 101. i pitao me zašto nisam izrekla opomenu gospodinu ministru, a ja sam rekla da prvo nisam videla ni osnova za opomenu, a drugo, da po članu 101. opomena se može izreći samo narodnom poslaniku. Da li ste zadovoljni mojim odgovorom? Ima još jedan pre vas, javio se Pelević po Poslovniku, odnosno ... nemate pravo na reč, nećemo polemisati gospodine Ivkoviću, zašto replika na mene? Davala sam samo objašnjenje. Izvolite, gospodin Marković, da li isto po Poslovniku?
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se sutra ne radi, sutra se u Saveznoj skupštini odlučuje o budućnosti SRJ, a znamo da neko hoće da prekrši Ustav i da ono što je po zakonu, da se raspravlja u Saveznoj skupštini i da se prebaci u Republičku skupštinu. To treba građani direktno da prate na drugom programu. Predlažem da sutra ne radimo.
Gospodine Markoviću, da li hoćete vaš predlog da stavim na glasanje? Dobro, staviću na glasanje. Moram da završim sa prethodnim, nisam vam uopšte dala reč, gospodine Šešelj. Izvinite gospodine Šešelj, nisam rekla, moram da stavim predlog na glasanje. Stavljam na glasanje predlog gospodina Markovića da sutra, 21. juna Narodna skupština ne radi, zbog rada Savezne skupštine. Za 58, protiv 100, uzdržana su dva, od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog gospodina Markovića, da sutra bude neradan dan. Izvolite, gospodine Šešelj, po Poslovniku.
Dva puta ste prekršili Poslovnik. Evo, sada saopštavate rezultate glasanja, kažete 58 za, 100 protiv, dva uzdržana, a ukupno je prisutno 168. Gde ste učili matematiku, šta to znači? To ste sada rekli tako. Ja slušam šta govorite. Ubuduće i kada mi budete rukom davali reč, neću da reagujem dok moje ime i prezime ne izgovorite, jer malopre ste mi dali reč pa ste me vratili sa govornice. Dalje, sami ste me prozvali, inače se uopšte ne bih javljao za reč, jer vam to nije bilo prvi put, tako da prekršite Poslovnik. Jutros insistirate da se na ministra ne odnosi ono što se odnosi na ostale narodne poslanike. Zašto ne pročitate Poslovnik? U članu 106. Poslovnika stoji - odredbe ovog poslovnika o redu na sednici Narodne skupštine se primenjuju i na sve druge učesnike na sednici, pored narodnih poslanika, a shodno se primenjuju i na sednicama odbora i drugih radnih tela Narodne skupštine. Dakle, svi koji učestvuju na sednicama Narodne skupštine podležu identičnim odredbama Poslovnika, koje se tiču reda na sednici, kojima podležu narodni poslanici. Treba ceo Poslovnik da pročitate, pa onda da pokušate da ga tumačite, a ne tako napamet da dajete izjave i svoja razmišljanja na tu temu i još meni kažete da nisam u pravu. Nije meni što vi kršite Poslovnik, nego što kažete da ja nisam u pravu.
Niste u pravu, gospodine Šešelj, žao mi je. Pročitala sam i član 106. Istina je, vi ste ga pročitali, znači odredbe ovog poslovnika odnose se na red na sednici, na sve učesnike. Ali, imate posebno član 101. Vi ste samo tražili opomenu, znači da se opomena može izreći samo narodnim poslanicima. Znači, gospodina ministra mogla bih prema odredbama za održavanje reda da upozorim na prekoračenje vremena, ali ne mogu da mu izreknem opomenu, a posebno zato što nije bilo osnova za to. Hajde da nastavimo sa radom. Imam još jedno objašnjenje, možda niste bili prisutni. Vaš kolega Tomislav Nikolić je tražio da ne čitam koliko nije glasalo i zbog toga nisam čitala, ali ću od danas to čitati, zbog stenograma. To je greška u Poslovniku, član 109. Samo da vam objasnim. Po Poslovniku u članu 109. koji je reklamirao gospodin Nikolić, imao je pravo, jer je zaista greška u Poslovniku: narodni poslanici glasaju "za" predlog, "protiv" predloga ili se uzdržavaju od glasanja. Znači, nije predviđeno da postoje poslanici koji nisu glasali. Ali, zato imamo član 112. koji kaže u stavu 4: odluka se smatra donetom, ako je za nju glasalo više od polovine identifikovanih narodnih poslanika, odnosno Ustavom predviđena većina, što znači da postoje poslanici koji nisu identifikovani, odnosno koji nisu glasali i ja ću od sada čitati i te, mada sam juče htela da udovoljim gospodinu Nikoliću. Mislim da ste zadovoljni. (Gospodin Šešelj traži reč po Poslovniku)
Vi neprekidno kršite Poslovnik. Prvo kažete - greška je u Poslovniku. Zamislite sudiju, koji tumači zakon da bi izrekao presudu, koji kaže - greška je u zakonu, pa neću po zakonu, nego kako mislim da bi trebalo da bude. E, tako vi tumačite Poslovnik, a pretpostavljam da ste pravnik po obrazovanju. I drugo, kažete po članu 102. Odnosi se na poslanike, kao da član 102, koji prethodi članu 106, isključuje ono što se dodaje u članu 106. Član 106. kazuje, da sve ono što se odnosi na poslanike u članu 102, odnosi se i na druge, koji prisustvuju sednici Narodne skupštine.
Gospodine Šešelj, to pitanje smo raspravili. Javili ste se po istom članu, nemate pravo da reklamirate Poslovnik. Možete jedino da tražite da stavimo na glasanje, ukoliko niste zadovoljni mojim odgovorom.
Vi neprekidno dajete sve pogrešnija tumačenja Poslovnika. Naravno da ćete staviti na glasanje, jer želim da ostane i zapisano da je DOS-ovska većina potvrdila vaše kršenje Poslovnika.
Stavljam na glasanje predlog gospodina Šešelja da je povređen član 106. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Član 109. i 112. su u koliziji. U članu 109. je izostavljeno da se kaže da poslanici mogu da se ne opredele i da ne glasaju uopšte. Za 52, protiv 112,uzdržana tri, nije glasalo 7, ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da nije došlo do povrede Poslovnika iz člana 106. Usput da kažem da mi je promaklo sedam sekundi dok sam vam objašnjavala, vreme za glasanje. (Gospodin Šešelj traži reč po Poslovniku, po članu 109. i 112.) Nemate pravo isti član da reklamirate. To smo objasnili, član 112. i 109. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Ranije se nisam javljao po tom članu.) Izvolite.
Prekršili ste Poslovnik zato što ste netačno saopštili Narodnoj skupštini da između člana 109. i člana 112, stav 4, postoji kolizija. Nema nikakve kolizije. Član 109. glasi: Narodni poslanici glasaju "za" predlog, "protiv" predloga ili se uzdržavaju od glasanja. A stav 4. člana 112. glasi: Odluka se smatra donetom ako je za nju glasalo više od polovine identifikovanih narodnih poslanika, odnosno Ustavom predviđena većina. Za vas su identifikovani narodni poslanici samo oni koji su u tom trenutku glasali za, protiv ili bili uzdržani. Oni koji uopšte nisu pritisnuli taster smatra se da nisu prisutni u sali, nisu identifikovani tog momenta, a možda su im čak ostale kartice, kao što se često dešava vama, DOS-ovcima kada treba da prikupite veštački kvorum.
Već sam dala tumačenje za član 109. i član 112. Stav 4. člana 112. podrazumeva da postoje poslanici koji se nisu identifikovali i nisu se glasanjem odlučili, nisu glasali. Hoćete da stavim na glasanje i ovaj vaš prigovor? (Da.) Stavljam prigovor gospodina Šešelja o povredi člana 109. i 112. Za 28, protiv 140, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 11, ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da nije izvršena povreda Poslovnika u članu 109. i 112. Nastavljamorad. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Njegovu diskusiju smo čuli. Takođe je o tom amandmanu diskutovao gospodin Šešelj kao predsednik poslaničke grupe, gospodin Ivković kao predsednik poslaničke grupe i ministar gospodin Đelić. Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman narodnog poslanika Dragana Tomića na član 8. Za 55, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo četiri, od ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Takođe na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite, ima reč narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam zašto vi smatrate da je sramota prihvatiti amandman poslanika opozicije. Probajte jednom, videćete, to baš ni malo ne boli. Na član 8. ste prihvatili amandman gospodina Pal Šandora, koji kaže: "razlika između plaćenog iznosa i realne tržišne vrednosti". Kog plaćenog iznosa i koje tržišne vrednosti i čega i na šta se ova formulacija uopšte odnosi? Moj amandman glasi: "Razlika između plaćenog iznosa i realne tržišne vrednosti kupljene imovine ili zemljišta iz člana 3. stava 1. tačke 20. ovog zakona", na šta se odnosi i amandman gospodina Pal Šandora, ali se to iz amandmana ne vidi. Iz mog amandmana se to sasvim jasno vidi. To je ono što vam mi danima ovde govorimo. Bez obzira kakvo rešenje ponudi opozicija, vi ćete prihvatiti krnje, nakaradno ili bilo kakvo drugo rešenje poslanika iz vaših redova. Ovo što ste prihvatili, toliko je nedorečeno, toliko se ne zna na šta se odnosi, toliko da je sramota i ne treba donositi. Zaista, toliko je sraman i ovaj zakon uopšte. Zaista, ništa mi nije jasno. Prvi deo amandmana normalno otpada, jer sam tražio da se doda tačka 2a, koja kaže da je osnovica poreza za devize otkupljene od Narodne banke Jugoslavije razlika između dinarske protivuvrednosti obračunatih po tržišnom kursu i dinarske vrednosti tih deviza obračunatih po zvaničnom kursu. Vi taj moj amandman niste hteli da prihvatite. Time ste samo potvrdili naše tvrdnje da sredstva prikupljena iz primene ovog zakona neće ići tamo gde ste rekli da treba da idu, na obeštećenje oštećenih. Da ta sredstva treba tamo da idu, onda bi se u zakonu jasno reklo 30% ide u taj fond, 30% ide u ovaj fond, 20% ide u onaj fond ili bilo koji procent. Ovako se ne zna gde idu sredstva koja se prikupe na osnovu primene ovog zakona. Ništa se ne zna, kao što se ne zna ni šta se dešava na osnovu amandmana gospodina Pal Šandora, koji je usvojen.
Ima reč gospodin Pal Šandor.
Gospodin Vučurović, izgleda, nije pažljivo pratio celu raspravu. Kad se zemlja kupi na Cveti 1993. godine, mora da se utvrdi poreska osnovica. Prema tome, u članu 3, i u slučajevima kad se zemlja kupi na Cveti 1993. godine, mora da se utvrdi poreska osnovica. Prema tome, s obzirom na Cveti 1993. godine, tvrdili smo da nešto predstavlja razlog oporezivanja. Pošto se ovde utvrđuju osnovice, logično je da se i ovde mora dodati - na Cveti 1993. godine, tačka 20. Potpuno je jasno na šta se odnosi, s obzirom na to da je u članu 3. usvojen amandman koji se odnosi na član 3. S obzirom na to da je amandman usvojen, mora da se usvoji i poreska osnovica. Zakon treba konzistentno tumačiti. Nema tu nikakve proizvoljnosti, niti nešto slično.
Da li još ko želi reč? Ima reč gospodin Vojislav Šešelj u svojstvu predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Ovde, zapravo, imamo dva poluamandmana u okviru jednog jedinstvenog - gospodina Vučurovića koji, u suštini, podržava gospodin Šandor Pal. Samo, i ovi amandmani otvaraju mnogo krupnija pitanja. Što se tiče deviznog kursa, to pitanje smo juče podrobno razjasnili, jer je zvanično postojao samo jedan kurs. Nije nikada postojao tržišni kurs. Ono što vi sad zovete tržišnim kursom, to je bio kriminalni kurs. Za onoga ko je obračunavao po tom kursu bila je propisana kazna zatvora. To je problem. Zloupotreba mora da se traži tamo gde je Narodna banka davala devize onome kome nije smela da daje. Tu se traga za korupcijom. Da bi se to primenilo, mora se, prvo, ustanoviti krivično delo korupcije. Tu je najflagrantniji primer Jožefa Kase i njegovih 14,5 hektara zemlje. Tačno je, na tome insistira Božidar Vučurović i Šandor Pal, treba utvrditi razliku u ceni, realnoj tržišnoj ceni po kojoj se prodavala zemlja u tom periodu i onoj ceni po kojoj je obračunata Kasinoj kćerci, kao jedinom kupcu. Drugi kupci nisu ni mogli doći do izražaja. Njihove ponude nisu mogle ni da se podnesu, a kamoli da budu razmatrane. Šta sledi u tom slučaju? Mora, prvo, krivično odgovarati neko iz državne uprave prihoda u Subotici, ko je nakon obračuna poreza na promet nekretnina priznao tu cenu, ili je možda utvrdio neku drugu. Tu dolazimo do krivičnog dela koje je očigledno. Nema prometa nekretnina, overenog od strane države i nadležnog suda, bez obračuna poreza. Prenos se smatra završenim i moguć je upis u katastarske knjige tek kad se plati porez. Pri plaćanju poreza se vrše ispravkeonih cena iz kupoprodajnog ugovora kad privatna lica međusobno trguju. Oni nastoje da izbegnu porez, pa u ugovoru napišu mnogo manju cenu, od one koja je realna. Vi znate da se sav promet nekretnina između privatnih lica kod nas obavlja u gotovini. Nikome nije uspelo da to usmeri u neke institucionalne kanale, niti će moći za duži vremenski period. Ali, zato je postojala uprava prihoda koja je utvrđivala realnu tržišnu vrednost i na nju obračunavala poreza, bez obzira na to šta je pisalo u kupoprodajnom ugovoru. Porez na poklon je bio identičan porezu na promet u slučaju promene vlasnika nekretnina. To treba imati u vidu i ovde. Dakle, neće biti reči samo o krivičnom delu Kase, koji je bio predsednik opštine, pa zloupotrebio funkciju,i njegove kćerke koja se okoristila, nego i konkretnog funkcionera Republičke uprave javnih prihoda koji je omogućio da se to sprovede. Prema tome, bez krivične odgovornosti, besmisleno je postavljati ova pitanja. Tu je krivično delo do kraja. Čisto je kao sunce, što bi rekli mnogi pravnici.
Da li se još ko javlja za reč? Ima reč gospodin Branislav Ivković, u svojstvu predsednika poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije.
Čovek pomisli da neko veruje da ćemo se umoriti. Ali, nećemo se umoriti. Vama pričamo, a znamo da se odvija priča kao pred zidovima, ali će bar građani Srbije čuti o čemu se radi. U najgorim vremenima, u vreme embarga, privreda je stalno imala rast proizvodnje, a doživela je pad u vaše vreme.
Molim narodne poslanike da ne dobacuju govorniku.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Konačno. Ceo član 8, u suštini, govori o jasnoj nameri, što stalno za ovom govornicom poslanici opozicionih partija pokušavaju da ukažu i objasne. Mi podržavamo ideju za donošenje zakona koji će oporezovati sve one koji su profitirali u užasnim vremenima za naš narod, kad je međunarodna zajednica, sledeći svoju politiku na ovim prostorima, u vreme stare američke administracije, nanela zlo ovom narodu, a stvorila uslove da se kriminalizuje društvo, da ljudi bez rada, faktički, zato samo što imaju oslonca u delu inostranog privatnog kapitala, stvore ogroman profit ovde. Međutim, vaš zakon, koji vi predlažete, tekstom nikako ne obuhvata one koji su kriminalnim aktivnostima, švercovanjem, podrškom stranog kapitala na ovim prostorima došli do ogromnog bogatstva, izgradili silne fabrike, silne kuće. Njih ne obuhvata ovaj zakon. Ovaj zakon obuhvata samo institucionalni deo privređivanja, gde je sigurno bilo mogućno da bude eventualnih zloupotreba. Vi sad, u tom institucionalnom delu, sečete kao nožem na panju. Molim vas - član 8. -idete samo na nominalnu vrednost i tačka, kao da nije bilo nikakvih troškova. Ako ste dobili devize po kursu od 6,00 dinara, kao podršku izvozu, kao izvoznik, morali ste imati nekoga ko će se baviti marketingom, morali ste da imate svoje ljude koji će obezbeđivati prodaju vaših proizvoda preko druge, treće ili četvrte zemlje, jer smo bili pod embargom. Morali ste imati transportne troškove, raznorazne vrste troškova, raznorazne vrste poreza koje je domicilno u zemlji izvoza neko plaćao. Na kraju, vi ste, kao izvoznik, bili dužni od pet pa do 20% deviza ostvarnih od izvoza da prodate po istom tom kursu od 6,00 dinara po jednoj marki Narodnoj banci Jugoslavije. Šta radi predlagač zakona? Sve to zaboravlja. Apsolutno sve to zaboravlja. Zašto? Zato što imamo ciljani zakon koji ganja moralno-politički nepodobne, i ništa više. Što je još gore, taj isti predlagač nigde u članu 8. nije dao metodologiju, nije dao kriterijume. Sve je mimo Skupštine zadržao sebi za pravo, a posebno u članu 9. da pregovara, dogovara i on bude glavni vrhovni presuditelj mimo pravosudnog sistema, mimo bilo kakvih legalnih organa. Najgore je što je predlagač čak sebi dao za pravo, ako je neko radio sve po zakonu, da on proceni da je zakon bio nekorektan.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da se ponavlja priča koja je karakteristična za čitavu raspravu koja prati usvajanje ovog zakona i stoga mi smo dužni kao oni koji tu ideju podržavaju i koji nastoje da je konkretizuju u onom formalnom zakonskom obliku, da kažemo da se ovim zakonom ne isključuje niti krivična odgovornost, niti se bilo ko amnestira, pogotovo ne oni koji su stekli bogatstvo na kriminalan način, u kriminogenoj sredini, koja je bila kriminogena istina i zbog okolnosti u kojima je naše društvno postojalo, a i zbog onih koji su tada kreirali ambijent u našem društvu. Želim da vam kažem da se ovaj zakon konkretno bavi starom deviznom štednjom, organizovanjem i poslovanjem piramidalnih banaka i štedionica, zloupotrebom Zajma za preporod Srbije, primarnom emisijom, kupoprodajom deviza na međubankarskom tržištu, zloupotrebom u prometu akciznih i drugih proizvoda koji su bili na režimu kontigenata i kvota, zloupotrebom u poslovanju robnim rezervama, zloupotrebom u raspolaganju budžetskim sredstvima, zloupotrebom u privatizaciji. Dakle, to su oblasti koje nemaju nikakve veze sa međunarodnom zajednicom, sa sankcijama i sa svim onim pritiscima kojima smo kao društvo bili izloženi. Da je to tako podsetiću vas na neke konkretne primere. Primer stare devizne štednje. Procenjuje se da je samo "Slavija banka" isplatila 520 miliona maraka privilegovanim licima. Podsećam vas da je stara devizna štednja, koja je nestala u periodu od 1989. do 1993.godine, najdirektnije nestala u periodu od 1989. do 1992.godine pre uvođenja sankcija, bila u iznosu od 8,7 milijardi maraka. Organizovanje i poslovanje piramidalnih banaka i štedionica. Ustanovljeno zvanično: 1. Da su iza ideje o stvaranju, konstituisanju i radu finansijskih institucija, pre svega "Dafiment banke", stajali nadležni državni organi; 2. Da su piramidalne banke i mnoge štedionice radile u direktnoj sprezi sa Narodnom bankom Jugoslavije i Narodnom bankom Srbije, ondašnjom SDK-a i drugim državnim institucijama; 3. Da su pojedini poslovni potezi ovih banaka preduzimani uz direktan dogovor sa političkim rukovodstvom zemlje. Zajam za preporod Srbije, 1989.godina, prema izvršenom obračunu partije i kredita svih izvršenih uplata i otplata kredita u periodu od 1990. do 2000. godine: realna vrednost zajma od dobijenih sredstava iznosila je 145 miliona, vraćeno 83 miliona. Primarna emisija, prema podacima sa kojima se raspolaže u ovom trenutku osnovica za oporezivanje iznosi 650 miliona maraka i tu primarnu emisiju nisu kreirali ni Evorpska unija ni Savet bezbednosti Ujedinjenih nacija.Tu primarnu emisiju su kreirali oni koji su tada vršili monetarnu vlast. Kupoprodaja deviza na međubankarskom tržištu na osnovu obrađenih podataka, ustanovljeno je da je dobit ostvarena kupovinom deviza po zvaničnom kursu u trenutku kada je tržišni kurs bio daleko viši za 1992, 1998, 1999, 2000. godinu jednu milijardu nemačkih maraka. Gde su ta sredstva ? Nema razloga braniti one koji su na takav način oduzeli nama pravo na drugačiju budućnost. Nema razloga amnestirati te pojedince, jer niko ne optužuje čitav sistem za nešto tako, a u situacijama u kojima vi frontalno branite one koji ne zaslužuju tu odbranu, vi postajete njihovi saradnici u tom poslu. Nema razloga bežati od nečega što je toliko očigledno. Ovo nije primer političkog revanšizma. Ovo i nas obavezuje da razmišljamo o političkim potezima koje vučemo, a vama daje za pravo da jednog dana ukoliko mi budemo loši u ovom poslu, vi nama ispostavite ovakvu vrstu računa. Ovo nije račun Socijalističkoj partiji Srbije, ni Srpskoj radikalnoj stranci, ni bilo kojoj partiji koja je tada kreirala ambijent u kojem smo mi živeli. Ovo je dug prema građanima koji mi moramo namiriti. Tačno je da postoje oštećeni, ali ko su ti oštećeni? Preduzeća, pojedinci, ali i društvo u celini i to društvo će biti na neki način kompenzovano za sve ono što je pretrpelo u prethodnih 13 godina kroz primenu ovog zakona.
Gospodin Šešelj, replika.
Mi ne želimo da zaštitimo ni jednog kriminalca. Mi ne želimo da zaštitimo bilo koga ko je zloupotrebljavao funkciju, a ne verujemo vama da možete te stvari na vaninstitucionalni način da dovedete u red. Mi smo za to da se svi kriminalci privedu pravdi i zakonu, svi oni koji su zloupotrebljavali funkciju, svi oni koji su sticali privilegije nelegalnim korišćenjem sredstava primarne emisije, kupovinom deviza po kursu, sredstava iz Zajma za preporod Srbije, Fonda za razvoj itd, ali na institucionalan način, na onaj način koji se primenjuje u svim civilizovanim zemljama, a ne da krojači pravde budu ministar Đelić i Aleksandar Radović. U tome je suština. Oni su ovde krojači pravde sa diskrecionim ovlašćenjima. Njima svi treba da dođu, a oni mogu od oka da odmere koliko ko da plati i još mogu da se pogađaju kada će ko i koliko platiti. To je suština. U svim civilizovanim zemljama sudovi obavljaju taj posao. Ne verujemo mi mnogo ni u ove sudove pod vašom kontrolom, ali to je jedini institucionalni način rešavanja problema. Problem postoji, mnogi su otimali, mnogi su zloupotrebili funkcije, mnogi su se okoristili itd. Sudskim putem da se utvrdi koji su to, da se sprovede sudska procedura i onda da se zadovolje i zakon i pravda, a ne jednoj izvršnoj vlasti da se da mogućnost na osnovu nekihdiskrecionih prava da se odokativno obračunava sa ljudima iz neke od prethodnih vladajućih garnitura. U tome je suština. Isključivo iz tog razloga mi osporavamo ovaj zakon.
Gospodin Ivković u svojstvu predstavnika poslaničke grupe, replika.
Dame i gospodo poslanici, nije lepo ovde imputirati nešto što ne stoji. Niko se ne zalaže da se neko odbrani. Naprotiv, Socijalistička partija Srbije se zalaže da, pored onih koje obuhvata ovaj zakonski projekat, a to je samo možda 1/5, uđe još onaj ostatak, još 4/5, koje uopšte ne obuhvata. Radi se o tome da je rađen ciljni zakon. Zaboravljeni su svi oni koji su i te kako profitirali, koji su i te kako pravi ratni profiteri, koji nisu plaćali poreze, koji su radili sa kešom, koji su gradili kuće po 1.000 i 2.000 kvadrata, bazene, teniske terene, fabrike, kamione, avione, njih nema i o tome se radi. Mi nikoga nećemo da sačuvamo. Naprotiv, mi hoćemo da kod vas stvorimo osećaj odgovornosti da u taj vaš zakonski projekat ugurate one koji su možda sa vama ili su vas finansirali. Ne treba, draga moja gospodo, sa jednim potpuno novim zakonom koji nema ni metodologiju, ni kriterijum, stare zloupotrebe i nepravde ispravljati sa novim zloupotrebama i novim nepravdama. Kuda ćete bolji primer od mitinga SPS-a u subotu? Jedan miran miting, nikakvih ekscesa nije bilo. Ministar spominje krivične prijave, a gde su krivične prijave za paljenje Skupštine i paljenje RTS-a? Nema ih.
Pošto se više niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 55, protiv 114, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 15, od ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandaman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč gospodin Tomislav Nikolić.
Ovaj amandman je izazvan mojim saznanjima o kriminalnom otkupu državne zemlje, koji je izvršio potpredsednik Vlade Republike Srbije, Kasa Jožef. Po mojim saznanjima, zakazivane su licitacije državne zemlje, recimo, u nedelju u 10,00 časova pre podne, a onda bi u petak, pred kraj rada, na oglasnoj tabli stajalao da se licitacija pomera za 9,00 sati ujutru, zato što je komisija, koja je obavljala licitaciju tog dana, prezauzeta. Pa su gospodin Jožef, njegova kćerka, njegova bliža rodbina, uglavnom bili licitanti. Prave licitacije nije bilo, a kad nije bilo prave licitacije, onda nije bilo ni otkupa po realnojvrednosti zemlje. I tu postoji jedan amandman koji ste prihvatili. Međutim, mislim da je amandman koji sam predložio precizniji, zato što čitav član 8. u takvim slučajevima formuliše realnu vrednost dobijenih sredstava, realnu vrednost vraćenih sredstava, realnu vrednost kredita dobijenih iz primarne emisije, realnu vrednost vraćenih sredstava. Pa tako i ovde, realna vrednost, realno plaćeni iznos i realna tržišna vrednost zemlje, i to bi onda bio pravi način da se DOS obračuna sa mangupima u svojim redovima, kako ste to rekli, a ne da u novinama Demokratska stranka objavljuje laži, najčešće pominjući mene. Nešto ste se okomili na mene, izgleda imam tu privilegiju da me svaka vlast tuče i maltretira.
Ali, usredsredite se vi na vaš amandman, gospodine Nikoliću.
Hoću, hoću, samo vi uživajte. Kad se usredsredim, sve teče kako treba. Kad se vi usredsredite, onda dolazi do tuče u Skupštini. Pa tako danas Demokratska stranka objavljuje da u bescenje otkupljujem hektare zemlje u očevom rodnom selu, u selu Bajčetina, na Gledićkim planinama. E, to je već zaista vrhunac necivilizacije, vrhunac besmislenih napada na jednog narodnog poslanika, koji smeta samo zato što svojposao obavlja za govornicom u Skupštini Srbije. U očevom rodnom selu imam očevinu, koja vredi toliko koliko i svim onim seljacima desetine hektara zemlje koju imaju, a nemaju ni put do sela. Imaju samo monofaznu struju, ima 21 domaćinstvo, 18 živih ljudi, u 12 kuća živi samo po jedno. E, zaista je neko zainteresovan da otkupljuje hektare i hektare zemlje, a ne stižem ni travu u Šumaricama subotom i nedeljom da pokosim u dvorištu, koliko radim da bih dokazao kako ste vi najgora vlast koja je ikada vladala Srbijom.
Reč ima gospodin Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Možete do mile volje da besnite protiv srpskih radikala, ali nijedna odredba ovog vašeg zakona ne može na nas da se odnosi. Apsolutno ne može, šta god da izmislite, šta god da montirate. Drugo, mi smo bili samo dve godine u vlasti, a vaš Dušan Mihajlović je bio četiri godine, od 1994. do 1998. godine, a uvođenje višepartijskog sistema ga je 1990. godine zateklo na funkciji potpredsednika poslednje komunističke Vlade Srbije.
Gospodine Šešelj, molim vas, amandman na član 8, koji je podneo gospodin Tomislav Nikolić, to je tema.
Trebalo je to da upozoravate Čedomira Jovanovića, koji je govorio o svačemu, o svemu i svačemu, a nije o amandmanu povodom koga se javio za reč. Trebali ste tada da pokažete vaše poštovanje Poslovnika. Što se tiče ovog amandmana, on ukazuje i na još jedan strašan problem - nije mogao nijedan čovek, pojedinac, po do sada važećim zakonima, da od države kupi više od deset ari placa za individualnu stambenu izgradnju, izuzetno možda do 15, ili 20, uglavnom u manjim opštinama, gde se to tolerantnije posmatralo. A Kasa Jožef, 14,5 hektara, to vam je: jedan hektar, koji iznosi 10.000 metara kvadratnih, znači, to je 145 hiljada metara kvadratnih. E, to je trebalo da imate u vidu. a što se stanova tiče, evo, sada ću vam dati podatke kako ste vi principijelni. Mi nikada nismo sporili da su neki srpski radikali, po zakonu, od države dobili stan, ali sada je dobio stan i ministar Božidar Đelić, u Lješkojulici, od 160 kvadrata, a Aleksandar Radović, koji je direktor Republičke uprave javnih prihoda, isto u Lješkoj ulici, 180 kvadrata. Nedavno ste funkcionerima Republičke uprave javnih prihoda podelili 70 stanova. Daćemo vam spisak svih tih koji su dobili te stanove, da vidite, i sekretarice sa dve godine radnog staža, kako su to dobijale. E, to je suština. Znači, oni mogu da dobiju, a neki drugi ne mogu da dobiju.Svi se stanovi dodeljuju na korišćenje, a postoji zakon, još uvek niste ukinuli zakon, koji omogućavaotkup stanova, koji država dodeli na korišćenje, jer to nisu službeni stanovi, nego stanovi dodeljeni u zakup, na neodređeno vreme. Hajde da ukinemo taj zakon, koji omogućava da se stanovi koji su dodeljeni u zakup na neodređeno vreme, otkupe. Ovde može biti prekršaj, ako je otkup izvršen mimo propisa, ali ako postoji propis koji dozvoljava dodelu stana, onda je sve legalno i po zakonu i ne može ništa retroaktivno da vam pada na pamet da primenite. Ali, slažem se, hajde da se donese odluka - država više ne može državnim službenicima da daje stanove, da se donese zakon. Ili da se donese zakon - ne mogu više da se otkupe stanovi koji se daju na korišćenje. Dok se ne donesu takvi zakoni, ovo je besmisleno. U slučaju Kasa Jožefa, toliki je kriminal u pitanju, da to više ne sme nijedan zakon da zavlači pod tepih. Nije ovde pitanje - hoće li Kasa Jožef da doplati ono što je oteo, nego hoće li krivično da odgovara zbog tog postupka. Ne može 14,5 hektara nikako da se doplati. Nema nikakvog pravnog osnova. I ovaj vaš dodatni porez ništa ne znači - da dođe sad Kasa Jožef kod Đelića i kod Radovića i da se oni dogovore koliko ćeKasa Jožef da doplati. Nemojte, molim vas, ovde je pre svega kriminal na prvom mestu i kriminal treba krivično da se goni.
Za repliku se javio ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Prvo, ima jedna notorna laž, a za druge ne znam. Što se mene tiče, nisam dobio nikakav stan u Lješkoj, ne znam gde je to, na Banovom brdu? Znači, to je čista laž. Što se mene tiče, živim kod moje tetke, a imajući u vidu koliko je opljačkan ovaj stambeni fond, imajući u vidu moju ličnu materijalnu situaciju, koja je proizvod mog bivšeg rada, odlučio sam, zbog toga što je bivši režim toliko opljačkao stambeni fond, toliko iskrivio tu sliku, toliko ljudi u državnoj upravi čeka na taj stan, da neću nikada tražiti ništa od države, a za moju familiju ću iz mog džepa platiti. Hvala [[Vojislav Šešelj traži repliku.]]
Nemate pravo na repliku, čovek je izneo samo činjenice. Da li se još neko po ovom amandmanu prijavljuje za reč? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman na član 8. koji je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Za 53, protiv 108, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 20,ukupno 181 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandaman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, pošto Vlada radi mimo Parlamenta, nije ni čudo, od kad smo ovde, a ponekad je tu i gospodin Đelić, pa zato nisu ni mogli da usvoje ove amandmane. O čemu se radi? O ovim amandmanima bilo je dosta reči. Ali, suština je da kod primarne emisije, kada su uzimane pare, kada su banke dobijale pare i ulagale ih u poljoprivredu, svi ste govorili - trgovalo se sa žitaricama, fabrika nameštaja je takođe učestvovala, kao i svi mogući, u tome. Ali, sve te pare koje su dobijene, odnosno 80% je od poljoprivrede. Gospodine Đeliću, nikada niste rekli kome će te pare biti vraćene. Da li će biti vraćene seljacima i poljoprivrednim imanjima koja su gotovo sva u stečaju? Molim vas da umirite malo ovaj donji dom. Koliko se razumete u poljoprivredu i koliko je volite - to se može po vama videti. Sada, poljoprivredna dobra su sva u stečaju. Banke su ih zadužile velikim parama. Te pare od poreza treba da se vrate onima od kojih su i uzete. Onima kojima je pre neki dan potučena letina, onima koji rade danonoćno, onima koji su držali ovu zemlju deset godina, a to su poljoprivredni radnici. Jedino su oni plaćali po crnom finalnom kursu i naftu i mazivo, rezervne delove, zaštitu, a po zvaničnim cenama ste im prodavali poljoprivredne proizvode. Dan-danas ova vlada laže i zato je najgora. Obećala je 11 dinara za pšenicu. Oni su kupovali seme, đubrivo, po najskupljim cenama. Nisu to bile cene koje ste vi obećali. To je čista laž, a sada hoćete da kupite pšenicu po 7,5 dinara od njih. I svi ste se vezali za seljakovu glavu, posebno ova vlast. Ubeđivali ste ih da ne plaćaju porez. Nisu plaćali. To je istina. Sada kada treba da im platite ono što ste im obećali, nećete da im platite. Bili su vam skoro prosvetni radnici, pre nedelju dana, pa su otišli, juče je ministar slao poljupce bolničarima. Kad vam dođu seljaci, a doći će uskoro, onda ćete svi da letite, zajedno sa celom ovom skupštinom.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Izvolite. Gospodin Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Naravno da Božidar Đelić neće ništa priznati. Međutim, evo jedne konkretne pogodbe - da odemo zajedno u Lješku ulicu, da vidimo ko je vlasnik stanova, i stan od 180 kvadrata Aleksandra Radovića i od 160 kvadrata ministra Đelića, da oni lepo predaju Srpskoj radikalnoj stranci, ako nađemo te stanove, pošto mi imamo još kadrovskih problema i morali bismo neke ljude da uselimo, pa da to uradimo.
Gospodine Šešelj, o tome ste već pričali. To nije tema dnevnog reda, molim vas da se vratite na temu.
Ako nisu vaši, jesu Republičke uprave javnih prihoda, da to završimo.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, molim poslanike Demokratske opozicije Srbije da pokušaju da sačuvaju bar deo ugleda Parlamenta ove zemlje. Toliko je ponižavajuće sve ono sa čime se suočavamo, da ne postoje dovoljno dobre reči kojima bi se moglo tom poniženju odgovoriti. Vređati porodice, vređati posebno one koji su nas ovde izabrali je najjasnija poruka o karakteru onog ko takvoj politici teži. Nikada nikoga nisam uvredio (odnosi se na komentar iz sale) i tako ću se ponašati i ubuduće. Ako ne možemo da utičemo na poslanike opozicije koji se na takav način ponašaju, molim vas da mi budemo dosledni onome što smo radili deset godina i da nastavimo sa poslom koji smo započeli ovde u januaru mesecu. Ovaj amandman gospodina Marjanskog je amandman koji odbori nisu prihvatili i koji mi, kao poslanička većina, ne možemo da podržimo, što ne znači da se ne slažemo sa onim što je rečeno u obrazloženju jednog takvog nastojanja. Tačno je da su seljaci platili skupu cenu. Tačno je da je jako teško odgovoriti njihovim zahtevima. Ali isto tako, teško će se pronaći argumenti kojima će se ono što smo mi uradili do sada, prema poljoprivrednim proizvođačima, poistovetiti sa onim što je rađeno u prethodnom periodu. Zašto je to tako nekada bilo - neka odgovaraju drugi. Ne želim da mislim da je neko imao nameru da uništi srpsku poljoprivredu, ali mogu da kažem da je politika koja je vođena bila uslovljena mnogim faktorima i da je ona rezultirala veoma teškim posledicama u tom segmentu našeg društva. U svakom slučaju, mi smo pokušali da kroz budžet, onaj njegov agrarni deo, uz poreske olakšice, kroz definisanu cenu otkupa poljoprivrednih proizvoda izađemo u susret seljacima, u meri u kojoj je to moguće. Definisana je cena od 7,5 dinara za kilogram pšenice. Cena na tržištu u zemljama u okruženju je 6 dinara. Na berzi u Amsterdamu ili Konstanci je 5,5. Dva dinara siromašna Srbija preplaćuje kilogram pšenice da bi na takav način pomogla seljacima. Sezonski poljoprivredni proizvodi, maline, proizvodi su nad kojima više ne postoji monopol. Do prošle godine su samo ovlašćena preduzeća u ovoj zemlji mogla da trguju njima, ili da kažemo - samo jedno ili dva. Vrlo dobro se sećam potpredsednika Vlade koji je kritikovao takvu politiku ali je nije promenio. Nije učinio ono što je rekao 1997. ili 1998. godine. Mi smo to promenili. Nema više državnog monopola u trgovini poljoprivrednim proizvodima. Vladaju zakoni tržišta, osim u situacijama u kojima smo mi prinuđeni da subvencionišemo poljoprivrednu proizvodnju zbog svega onoga što je ona radila prethodnih 10 godina, kada je održavala naše društvo u životu. Ali, ne vidim ko može imati koristi u našoj zemlji od jednog pogrešnog tumačenja svega onoga što se dešava. Ako preplaćujemo i za dinar i po i dva kilogram pšenice, na najkonkretniji način pomažemo seljacima. I, evo prilike da razgovaramo sa njima, i oni kažu - 10, ali to ova privreda ne može da izdrži. To će biti iz realnih izvora. Neće biti primarne emisije. A, da je tačno to što govore rezultati koji su ostali za nama u prethodnih 120 ili 130 dana Republičke vlade. Između ostalog, i odnosi u oblasti poljoprivredne proizvodnje.
Ima pravo na repliku narodni poslanik Lazar Marjanski.
Da, pšenica je u drugim zemljama pet i šest dinara. Na početku setve ova vlast, odnosno Vlada, obećala je 11 dinara. Tada je obećala da će veštačko đubrivo biti oko 25 dinara do 32. Sada je 40 maraka metar veštačkog đubriva koje je trebalo da bude bačeno, ili koje je bačeno. Svi proizvodi koji utiču na proizvodnju i pšenice i kukuruza su poskupeli u odnosu na ono što je bazirano. Inače, pšenica je baza i osnov za obračun svih ostalih cena kod poljoprivrednih proizvoda. Koliko je pšenica, znaju se pariteti. Bilo je reči da će paritet biti 1:1, a sada je 1:2 za veštačko đubrivo. U tome je problem. Zbog toga ljudi nisu zadovoljni. Da je održano obećanje na početku, svi pariteti, 32 pfeniga pšenica itd. - ne bi bilo problema.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, ima reč gospodin Marković u svojstvu predstavnika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, morao sam da se prijavim za diskusiju kada sam čuo da je gospodin Čeda Jovanović rekao da je sasvim zadovoljavajuća cena žita od 6,5 odnosno 7 dinara. On je zaboravio da je njegov ministar, pre nego što je imenovan za ministra za poljoprivredu, mesec dana pre toga, obećao seljacima u januaru mesecu ove godine da će cena žita biti 11 dinara. Kada su to čuli seljaci, onda su kupili veštačko đubrivo da prehrane to žito i ušli u neku investiciju. Kada smo došli, 15 dana pre žetve, a ne verujem da vi znate kada je žetva, gospodine Jovanoviću, kada smo došli 15 dana pre žetve, mi kažemo cena žita 7,5 dinara. SSJ je tražila smenu ministra za poljoprivredu, baš iz ovih razloga što ništa nije poljoprivrednim proizvođačima stvoreno od kada je ova nova vlada formirana. Pa čak i naftu koju ste dobili iz Italije, badava, tu istu naftu ste prodali poljoprivrednim proizvođačima. Poljoprivredni proizvođači vas mole da ih više ne upoređujete sa poljoprivrednicima iz Holandije, Švajcarske, i kako su tamo neki pariteti mnogo bolji nego što su ovde, gospodine Jovanoviću.
Pravo na repliku, gospodin Jovanović.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, poštovani gospodine Markoviću, pošto niste bili u prilici da menjate politiku kroz koaliciju sa JUL-om, nećete biti u prilici ni da menjate politiku kroz sugestije koje dajete DOS-u. Vi sa pšenicom imate mnogo manje veze, nego što pokušavate to ovde da predstavite. Vi možete da tumačite ono što govore narodni poslanici, ali je potrebno, ipak, da u tom tumačenju težite ka pravilnoj interpretaciji. Rekao sam da je cena 7,5 dinara, da je u zemljama u okruženju 6,5 dinara, da je na berzama u Amsterdamu i Konstanci 5,5 dinara, da bi seljacima bilo malo i 10 dinara. To su činjenice o kojima sam govorio, a sve ono što smatrate da bi danas moglo da se uradi, mogli ste da primenite kroz koaliciju sa JUL-om, sa kojom ste vladali, u kraju u kom ste vladali tako dobro, da ste danas opozicija kao i u ovom parlamentu.
Gospodine Markoviću, vi nemate pravo na repliku ako tražite pravo replike. Vi ste izazvali repliku. Već ste govorili kao predstavnik poslaničke grupe, nemojte, molim vas. Sada ima reč gospodin Dragan Tomić, kao predstavnik poslaničke grupe, ima ovlašćenje blagovremeno podneto za zamenika predsednika poslaničke grupe, ovlašćenje od 13. juna, za vašu informaciju. Izvolite.
Gospodo narodni poslanici amandman gospodina Marjanskog...
Izvinite gospodine Tomiću, nadoknadiću vam vreme. Gospodo narodni poslanici, molim vas da saslušamo govornika i da budemo svesni da se u ovoj sali vode ozbiljni državni poslovi, da nema mesta za propagiranje, za uvrede, za dobacivanje i molim vas da saslušamo govornika koji je na redu.
Gospodo narodni poslanici, amandman gospodina Marjanskog je u određenoj meri zloupotrebljen. Tema je bila sasvim korektna i govorila je o delu ekstra profita koji može da se desi u oblasti poljoprivrede, a dešavalo se u prethodnom periodu, pošto će ovaj zakon kada izađe u "Službenom glasniku", prekinuti postojanje ekstra profita u narednom periodu. Nije tačno, postojaće ekstra profiti po osnovu poljoprivrede i u narednom periodu. O tome je bila tema. Znam da svi vole da se pozivaju na seljake, samo treba da se rodiš, da živiš, i da podeliš sa njima troškove, da pričaš. Dobro znaju moji Mačvani gde sam ja rođen i šta radim, čime se bavim. Prema tome, jesam bio direktor Uprave prihoda, ali ovog momenta obrađujem četiri hektara zemlje. Ako vam smeta, ne morate da znate za to. Prema tome, kada govorimo o amandmanu, onda molim vas, ima osnova da u tom delu postoji takođe ekstra profit, samo nećemo da ga priznamo. Rekli smo cena 7,5, a kada će država da otkupi 600 hiljada, ko će to da dobije akreditiv da otkupi, šta je sa ostalih dva miliona i 200 hiljada tona? Neće niko da otkupi. Sam ministar poljoprivrede je rekao da će država otkupiti žito, a da li će žitomlinske industrije dobiti akreditive od banaka da otkupe, misli se na ostatak proizvodnje, šta će onda seljaci da rade sa ostatkom proizvodnje? Ovako sada, ovi vremenski uslovi teški, tako da se jednostavno ne zna kako će se ovaj cirkus završiti i pitanje je kako će se proizvodnja dokrajčiti i kako će se izaći iz ovog otkupa. Ima još jedna činjenica - rekli smo 7,5 dinara. Molim vas, sve ostale cene su pravljene u periodu kada je bio realan kurs marke. Danas već taj kurs nije realan, to je jedna ozbiljna činjenica jer svi ostali zavisni troškovi su porasli, ukalkulisani su u ovu cenu. Ne možemo govoriti o tom paritetu. On ne postoji više i nije tačno. To je to. Prošle godine cena maline je bila 45 dinara, a sada je 40. Molim vas, gospodo, da vidimo gde su ti realni odnosi, gde su pariteti. Mogao je i ranije neko da proda malinu, svi su mogli, samo ništa se nije promenilo, isti su ljudi oni koji daju pare, isti su i dalje. Nije gospodo, samo je još jeftinije, još niže i još je teži položaj poljoprivredne proizvodnje. To je jedino tačno. I još veći ekstra profiti u toj oblasti, samo za pojedinice. To su istine.
Za reč se javio ministar, gospodin Đelić.
Veoma kratko oko toga, mislim da tu vidimo ključnu razliku koju mi pokušavamo da negujemo između ovoga što se dešava u zemlji poslednjih 13 godina i onoga što se trudimo, uz velike muke, da uradimo od sada, a to je manje populizma, manje priče, više činjenica i one prave stvari za sve naše građane u datim okvirima. Teško je prihvatiti da sada ne postoji neki kurs. Postojalo je nešto u poslednjih 13 godina što se zvao kurs, a znali smo svi dobro da se pravi kurs dešava na ulici i da ono što je bio kao kurs, to su samo neki mogli da dobiju i tako je ostvaren ekstra profit. To je ono što danas idemo da oporezujemo. Danas svaki građanin, svaki privrednik može ući u bilo koju menjačnicu i promeniti, jer dinar je konvertibilan od 9. decembra 2000. godine, mi to držimo i mi ćemo istrajati na tome. To je sigurnost i to je garancija za sve naše građane da su u jednoj ravnopravnoj poziciji u ovoj ekonomiji. To je izuzetno važno da održimo. Što se tiče seljaka, dozvolite da vidimo kako će se desiti otkup pšenice ove godine, garantovana je cena od 7,5 dinara. Ta cena je atraktivna, ako je uporedimo sa zemljama u okruženju. Vlada Republike Srbije je napomenula da će ona to otkupiti u tri rate, i to 40%, pa 30% i još 30% u julu, avgustu i septembru mesecu. Omogućićemo neke razmene za dizel, za đubrivo, po veoma atraktivnim paritetima. Što se tiče količine, ona će isto tako biti dobra, i Vlada Republike Srbije će na sledećoj sednici, u utorak, tačno reći u tonu koliko će otkupiti. To su činjenice. Verujte mi, kroz tri meseca videćemo da smo i u agraru uradili u datim okvirima ono što je realnost, a ne priča, ne prevara kroz neke cene, kroz primarnu emisiju i kroz inflaciju koja će sve to pojesti. Hvala.
Prelazimo na glasanje o amandmanu na član 8, koji je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 53, protiv 99, uzdržan jedan, nije glasalo 28, ukupno 181 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je Vlada Republike Srbije u članu 8. Predloga zakona predložila povratno dejstvo odredaba ovog člana. Prema članu 134. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kad predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo, Narodna skupština posebno odlučuje da li za povratno dejstvo postoji opšti interes. Odbor za finansije ocenio je da postoji opšti interes za povratno dejstvo člana 8. Predloga zakona. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije, sadržan u članu 8. Predloga zakona o povratnom dejstvu odredaba ovog člana, za koje po oceni Vlade postoji opšti interes. Za 102, protiv 53, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 27,ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo člana 8. Predloga zakona. Na član 9. amandmane, po suštini u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vera Marković, Pal Šandor, Slađan Mijajlović, Dragan Marković, Borislav Pelević, Tomislav Nikolić, Božidar Vučurović, Nebojša Jović, Stevan Gudurić, Dragan Tomić, Dragan Todorović, Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Božidar Vujić i Đorđe Mamula, kojima predlažu brisanje člana 9, odnosno brisanje ovog člana i podnaslova iznad člana 9. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili, a Zakonodavni odbor je prihvatio ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana, koje sam pročitala, želi reč? Ima reč podnosilac amandmana gospodin Pal Šandor.
Poštovane kolege, mislim da će biti vrlo elegantno ako obrazložim amandman, gospodin Đelić povuče i onda smo postigli sve što je bila suština. Kolege i ja smo predložili da se briše član 9. Da ga ne citiram u potpunosti, suština tog člana 9. je da se omogućava pogodba između poreskih obveznika, koji bi platili ovaj poseban porez. Mislim da će se Vlada najbolje zaštititi, ako ceo proces oko usvajanja ovog zakona potpuno pojasni i ostavi bez ikakve sumnje, bez trunčice sumnje da oni koji su sada u opoziciji mogu da kažu: evo, doneli smo zakon iz političkih razloga da bi uglavnom nas oporezovali, a svojima će tu vrstu poreza u neposrednoj pogodbi opraštati. To je jedan od argumenata, zbog kojih mislim da bi ovaj član 9. trebalo povući. Razlozi, koje je pre svega Vlada imala u vidu, da bi se na taj način brže mogla namaknuti sredstva u sam budžet, su razlozi koje treba uvažavati. Ali, osim ovoga što sam ovde rekao, ni drugi zakoni, koji se odnose na porez u našoj državi, ne predviđaju mogućnost pogodbe. Ako ceo pravni sistem ne predviđa mogućnost pogodbe i ako postoji ovolika politička usijanost i naboj oko ovog zakona, potrebno je da se Vlada iz tog procesa, kada bi mogla eventualno doći u sumnju, povuče na ovaj način i daprepusti da se to plati u punom iznosu, onako kako to poreski organi budu utvrđivali. U Vladu imam poverenja, u veliku većinu članova Vlade, osim u jednog, za koga ne bih mogao da stavim ruku u vatru. S obzirom da je taj jedan nedavno, a to znači 21. januara, u novinama "Mađar So" rekao sledeće, dozvolite mi da citiram: "Naravno, uzeo sam kredit od dva puta po iks suma maraka. Tražio sam ga za izgradnju stana da bi, kada mi sinčić krene u školu, imao u Subotici rešeno stambeno pitanje, jer iz Kelebije, gde živimo, sa same granice, dete ipak svakog dana ne može dolaziti u Suboticu. Kredit sam uzeo zajedno sa suprugom, po važećim uslovima kreditiranja. Imam o svemu propisnu dokumentaciju. Kredit i ja i supruga redovno otplaćujemo. Kredit ne poričem, ni druge stvari ne poričem, ali glasine da ... itd." E sad, da Vlada ne bi došla u situaciju da eventualno u toj komisiji, koja će se pogađati sa nekima od poreskih obveznika, bude i sam ovaj potpredsednik Vlade, koji je inače ekonomista po struci, mislim da je najbolje da se Vlada povuče iz tog procesa, jer dotični gospodin po sopstvenom priznanju potpada inače pod odredbe ovog zakona i trebalo bi, naravno, da plati ovaj poseban porez. Prema tome, da bismo u stvari zaštitili Vladu, da bismo ceo proces učinili potpuno kontrolisanim i bez ikakve sumnje, mislim da je zaista najbolje da se ovaj član 9. povuče. Možda će se sredstva na taj način malo sporije ulivati u kasu, ali zaista Vlada, koja je sa ovim zakonom predložila ključni otkorak prema do sada važećem sistemu, ostaće čista, bez obzira na male nagodbe u našim redovima. Ono što je govorio gospodin Šešelj i drugi poslanici je naravno istina, ali je problem u tome što svaki put, kada se o tome govori, s obzirom da su sredstva informisanja u Subotici pod kontrolom njegove žene, koja je glavni urednik na Radio Subotici, onda će se kazati da evo sada srpski šovinisti napadaju jadnu mađarsku manjinu. Mislim da je gospodin Šešelj malo pogrešio, preterao u tom napadu i da medijski možda neće biti najbolje, ali suština onoga što se tiče licitacije na Cveti 1994. godine, suština onoga što se odnosi na dizanje para, maraka, preko kredita, je istina. U čemu je problem? Kada ste bili u Vladi, gospodine Šešelj, a znali ste za ovo, onda niste krenuli to da prijavljujete krivično onako kako sada ovde predlažete. Pretpostavljam zbog čega. Zbog toga što ste bili u koaliciji sa SPS, a SPS je po prirodi stvari uvek štitio svoje tajne i javne koalicione partnere. Ovde znamo o kome se radi. Prema tome, kada usvojimo ovaj član 9, doći ćemo u situaciju da bez ikakve hipoteke javno utvrdimo ko je dužan da plati porez po kojim osnovama.
Za reč se javio gospodin ministar. Samo momenat, ovo je rasprava o amandmanima i u članu 134. postoji redosled, kojim se javljaju predstavnici. Gospodin Božidar Đelić se javio za reč, narodni poslanik gospodin Vojislav Šešelj se javio za repliku. Ostaje da poštujem pravo redosleda, pošto utvrđenost u tome da li je preča replika ili je preči redosled nije nešto o čemu treba da odlučuje Narodna skupština. (Šešelj: Ima smisla samo ako je odmah.) Ja se s vama slažem, ima smisla ova skupština ako se poštuje red. Dakle, ima reč ministar Božidar Đelić. ( Šešelj se javlja za reč po Poslovniku.) Citirala sam član 134. Poslovnika Narodne skupštine u kojem je naveden redosled kojim se u toku rasprave o amandmanima prijavljuju oni koji imaju, po Poslovniku, pravo da govore o amandmanu. Rekla sam da možemo da poštujemo taj član Poslovnika i da se ministar Đelić javio za reč, kao predstavnik Vlade. Po članu 134. predstavnik Vlade, odnosno predstavnik predlagača akta je naveden u drugom stavu ovog člana kao poslednji u nizu oni koji se javljaju u raspravi o amandmanima, a po članu 96. kao ovlašćeni predstavnik Vlade ima pravo da dobije reč kad god je zatraži. Na predsedavajućem Narodne skupštine je da odluči da li će primeniti član 134. koji se tiče direktne rasprave o amandmanima ili član koji podrazumeva davanje reči predstavniku Vlade. Konstatujem da je data reč ministru Đeliću.
Tražim reč po Poslovniku.
Dobićete reč i po Poslovniku i za repliku. Izvolite, gospodine Đeliću.
Kao predstavnik Vlade, hteo bih da kažem nekoliko reči pa i stav Vlade. Rekao sam da je ovaj zakon izuzetno važan, zato što ima ekonomsku, ali, pre svega, moralnu pozadinu. Apelovao sam u ime Vlade Republike Srbije da imamo što kvalitetniju i širu raspravu. Isto tako, spremni smo za mnoge amandmane, možda i više nego o nekim drugim zakonima, jer je veoma važno da baš ovaj zakon bude što bolje napravljen i uređen. Ovaj član je izazvao mnogo reakcija, i to ne samo u redovima opozicije, nego i u redovima DOS-a. Zbog toga bih da kažem tri stvari. Prvo, šta ovaj stav koji je predložen o sporazumu pri utvrđivanju poreske osnovice nije, drugo da kažem šta želi da uradi i, treće, da izrazim stav Vlade. Ovaj član nije član za muljanje, nije ovde za to da neko pokupi mito, nije za to da neko napravi nagodbu na štetu naroda. Zbog čega? Iz dva razloga. Prvi razlog je zato što narod nikom ne bi oprostio kad bi to uradio. U ovoj materiji govori se o najvećim pljačkama, i to organizovanim pljačkama, koje su napravljene u poslednjih 11 godina. Ideja da neko ide i napravi nagodbe da bi dobio neku privatnu korist od toga je izuzetno iznenađujuća. Onaj ko bi to hteo da uradi, izlagao bi sebe velikom riziku, ne samo moralnom, u ovoj našoj zemlji, pa smo zbog toga, predlažući ovaj član, mislili da do toga neće doći. Drugi razlog koji je, čini mi se, još uverljiviji, ako pročitate taj član, videćete da predviđa vrlo snažne mehanizme kontrole za sprovođenje ovog postupka. Direktor Republičke uprave javnih prihoda, kao čelni čovek jedne od naših najvećih uprava u zemlji, ovlašćen je da uđe u tu diskusiju, ali sigurno nije ovlašćen da odluči sam, niti je ideja da ta osoba odlučuje sama, već da predloži komisiji koja broji više od polovine članova Vlade Republike Srbije i uključuje guvernera Narodne banke Jugoslavije, da da predlog koji bi ta komisija usvojila ili ne. Tu nije kraj priče, jer Vlada Republike Srbije treba da odobri predloženi sporazum o utvrđivanju poreske osnovice. Treći stepen jepomna kontrola jedne parlamentarne komisije, za koju očekujemo da je Narodna skupština formira. To je jedan vrlo snažni kontrolni mehanizam koga nema u drugim zakonima. Ovde nije iznenađujuće, jer je ovaj zakon vrlo specifičan. Prema ovom članu, postojala bi veoma jaka kontrola i javnost svih ovih postupaka koji će biti za one najveće poreske obveznike koji bi išli kroz tu proceduru. To je ono zbog čega mislimo da je ovaj član bio dobar u sklopu ovog zakona. Znači, on nije za muljanje, nije za to da neko napravi nagodbu, nije da neko uradi nešto protiv svog naroda, a u sprovođenju zakona ima i delova gde bi neko smeo to sebi da dozvoli, a kako bi mogao kad imamo takav kontrolni mehanizam koji omogućuje i te kakvu kontrolu ne samo onoga što se dešava u RUJP-u, onoga što se dešava u Vladi i ne samo što se dešava u Narodnoj skupštini, nego i u komisiji, gde očekujemo da će biti uključeni i predstavnici opozicije. Drugo, šta ovaj član predstavlja? Po uzoru na neke druge poreske sisteme, i ne samo na njih, gde za najveće poreske obveznike u jednoj komplikovanoj situaciji omogućava takve postupke, po uzoru na iste takve zakone, posle Drugog svetskog rata 50-tih godina i bliže kod nas i u nekim zemljama u razvoju, ugledali smo se na to i videli da postoje komisije koje mogu da uđu u sporazum kad ima više izvora za opoorezivanje, s jedne strane, a, s druge strane, videći da ova komplikovana materija, zbog toga što su predviđene mogućnosti žalbe, može da se dovede u jedan veoma dug, sudski i drugi postupak, da se oteža rad komisije i - što je najvažnije, posle glasanja - da dođe do naplate, i to debele, najveće mogućne, da bismo mogli da vratimo maksimum sredstava našem narodu. Jedini cilj ovog člana je bio i ostaje da omogući što efikasniju i bržu naplatu onoga što naš narod traži, a to je naplata poreza. Očigledno je da odredbe koje su bile u ovome zakonu (prešao sam na stav Vlade), hoću da citiram član 13. koji treba da obezbedi jednu efikasniju i bržu naplatu, naišao je na jedno veliko i široko razumevanje ne samo pozicije, nego i opozicije. Naime, kada bi se ovaj član brisao, život bi bio lakši za Vladu. Evo, sada opozicija pokušava da privuče sumnju na ovo što radi i RUJP i komisija, koja će ostati. S druge strane, moja odgovornost u ime Vlade mi nalaže da kažem da će brisanje tog člana otežati rad, otežati naplatu i da ćemo, najverovatnije, uspeti da prikupimo manje sredstava od ovog zakona. Međutim, između više sredstava i brže naplate, što je uvek cilj izvršne vlasti, pošto želimo da imamo određene rezultate ovoga, i neke sumnje koja bi bila privučena na rad i ovaj zakon koji je izuzetno važan i ima, ponavljam, pre svega moralnu pozadinu, prihvatamo brisanje ovog člana. [[Aplauz u sali.]]
Stenograma radi, pošto je mogućno da će u okviru ovog amandmana, kao i amandmana na član 13. ovog zakona, biti javljanja predstavnika Vlade, predlagača u ovom slučaju, radi se o primeni čl. 88. i 134, ako sam ih pogrešno citirala u prethodnom objašnjavanju. Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj, po Poslovniku.
Ovo je strašno kako vi kršite Poslovnik Narodne skupštine. To je bezočno i flagrantno. Prvo, kada se poslanik javi po Poslovniku ili za repliku, to je mimo svakog redosleda. I po redosledu, po članu 134. Poslovnika, predstavnik Vlade je na poslednjem mestu. Prvo ide podnosilac amandmana, pa ovlašćeni predstavnik poslanika, ako je reč o grupi poslanika, pa izvestilac odbora, pa predsednik poslaničke grupe, pa tek onda ovlašćeni predstavnik Vlade. Tu ste, očigledno, prekršili Poslovnik. Ali, to nije najgore kršenje. Malopre ste prekršili, i to po treći ili četvrti put, stavljajući na glasanje da li će se retroaktivno primenjivati pojedina odredba. Ceo ovaj zakon je retroaktivan. To se vidi iz člana 2. Ovaj zakon se odnosi isključivo na prošlo vreme. Već je u startu protivustavan. Nema tog ustavnog suda koji ga neće oboriti. Sav je za prošlo vreme. Piše da će se primenjivati za period od 1. januara 1989. godine do stupanja na snagu. Dan stupanja na snagu je vremensko ograničenje trajanja zakona. Odnosi se samo do dana stupanja na snagu. Takav zakon u Evropi ne postoji, a kada toministar Đelić ovde pokušava da obrazloži on se poziva na svoj moral. Mi njegov moral ne dovodimo u pitanje. Mi nikada nećemo da raspravljamo o moralu ministra BožidaraĐelića, jer sama činjenica da je on bio savetnik Anatolija Čubajsa, najbolje govori o njegovom moralu. Bio je savetnik najvećeg ruskog kriminalca svih vremena,Anatolija Čubajsa i nemojte da nam govori o moralu. To je o vašem kršenju Poslovnika, a sada da li mi dajete repliku?
To je spojeno.
Nije spojeno ništa. Ja imam repliku Pal Šandoru.
Ako budete dobri da se vratite na svoje mesto u poslaničku klupu. Narodni poslanik Vojislav Šešelj upozorio je na kršenje Poslovnika od strane predsedavajuće i ako postoji jedna stvar u kojoj zajedno učestvujemo svi u ovojskupštini, a dobro je da postoji bar jedna, to je onda kršenje Poslovnika. Obrazložila sam u ovom delu u kome je ministar Đelić dobio reč, da postoji pravo predsedavajućeg o proceni primene člana 134. i 88.Narodni poslanik koji upozorava na kršenje Poslovnika morao bi, u želji da ne krši Poslovnik, da citira član Poslovnika i da kaže u čemu se sastoji odredba u kršenju Poslovnika. Želim da pitam narodnog poslanika, obavezom po Poslovniku,da li želi da se glasa o kršenju Poslovnika? (Vojislav Šešelj: Ja sam čak čitao član 134.i kažete da nisam naveo član. Šta to radite? Čitao sam član pred vama.) Glasamo o predlogu narodnog poslanika Vojislava Šešelja da je prekršen član 134. Poslovnika Narodne skupštine. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 59, protiv 104,jedan uzdržan, nije glasalo 23, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština negativno odlučila o predlogu za kršenje člana 134. Narodni poslanik Vojislav Šešelj tražio je pravo na repliku na izlaganje narodnog poslanika Pal Šandora, podnosioca amandmana na član 9.
Pal Šandor me je pomenuo u dva konteksta. Prvo, po pitanju odnosa prema Mađarima. Nikada u svom životu nijedne jedine negativne reči nisam izrekao o Mađarima i to bi trebalo da zna Pal Šandor. Čak i u vreme kada sam sa njim na televizijama vodio vatrene političke dijaloge, zna da smo se sastajali i rastajali kao prijatelji i da sam bio uvek pun lepih reči prema pripadnicima mađarskog naroda, koji cenim i poštujem zbog njegove istorije, kulture, tradicije i časnog ponašanja u ovim najkritičnijim vremenima u kojima se Srbija našla u proteklih 10 godina. Što se tiče Jožefa Kase, podsećam Pal Šandora, na žaloston nije bio u prošlom mandatu uNarodnoj skupštini, ne znam iz kog razloga, da su poslanici i ministri Srpske radikalne stranke, i ja kao potpredsednik Vlade, sa gomilom materijala iznosili sve pojedinosti o aferama Jožefa Kase u Subotici, za koje smo znali i koje smo mogli dokumentovati. Nismo imali snage, iako smo bili u Vladi, ali kao manjinski partner, ne zaboravite, da to provedemo i kroz institucije sistema, kako biJožef Kasa bio priveden zakonu i pravdi. On je imao neki dil sa nekim iz režima, ali iz neke druge partije. S kim,to vi sada utvrdite. Kao i Dušan Mihajlović- iznosio sam vam ovde kako je od "Jugopetrola" dobijao ogromne pare za svoju firmu "Lutra".To su pouzdani podaci i vi sada utvrđujte ko je sa kim ranije imao dil. Sve što su radili srpski radikali, radili su javno i kod nas nema prljavih tragova. Što se tiče Jožefa Kase, sve što je on uradio još nije zastarelo, jer nije reč o poreskim obavezama, nego o mnogo težim kršenjima zakona i o krivičnim delima. Zato smo mi protiv i ove odredbe...
Molim narodnog poslanika da ne izriče sudove u karakterizaciji onoga što je sadržano.
Ne govorim o karakteru Jožefa Kase i ne dajem sudove o njegovom karakteru, nego o njegovim delima koja su ovde dokumentovana. Reč je o 14,5 hektara državne zemlje, koju je on prisvojio, a nije mogao ni po jednom zakonu, ni u jednoj varijanti.
Ta dela postaju dokumentacija kada ih utvrdi nadležni organ države.
Nadležni organ je utvrdio. Govornica služi da se iznose činjenice. Komisija Ministarstva za lokalnu samoupravu čiji je ministar bila Gordana Pop-Lazić sve je utvrdila i dokumentovala. Državni organ je utvrdio, ali sudovi nisu reagovali. To je problem i zbog toga je nepodnošljivo da Jožef Kasa prisvojivši tih 14,5 hektara, može da ode da se dogovori sa ministrom Đelićem i sa Aleksandrom Radovićem, da još malo doplati i nikom ništa. To je ono što je nepodnošljivo i zbog toga ova odredba zakona ne sme da opstane. Mi vama ne verujemo, u moral vaš ne možete da nas ubedite, jer vaša prošlost govori sasvim drugačije i prema tome, nemojte da argumentujete zaklinjanjem u moral nešto što sa aspekta Ustava ne može da se održi.
Reč ima ministar, gospodin Božidar Đelić.
Kako verovati čoveku koji u periodu od 5 minuta prvo počne i kaže vam da nikada neće dovesti u pitanje vaš moral, a posle 3,5 minuta ga dovodi u pitanje? To je prvo pitanje. Druga stvar koju bih hteo da napomenem, pošto se ticalo Rusije, hteo bih samo da kažem da je gospodin Čubajs danas predsednik ruskog EPS-a i velika je bila čast za mene da sretnem predsednika Putina prošle nedelje. Sastanak koji je predsednik Putin imao sa visokom delegacijom, sa predsednikom Koštunicom i premijerom Đinđićem, dao je izuzetno dobre rezultate. Kao što znamo imaćemo mnogo stabilnije i dobre mehanizme za nabavku gasa, stabilizujemo naše trgovinske relacije sa njima i velika je bila čast i zadovoljstvo da vidimo da je predsednik Putin izjavio po povratku u Moskvu da su razgovori u Beogradu bili izuzetno povoljni, da nije bilo nijedne razlike izmeđuviđenja Rusije, Ruske Federacije, i Savezne Republike Jugoslavije i Srbije.Rusija i Srbija,Rusija i Jugoslavija svakog dana imaju tešnje relacije. To je jedna izuzetno važna relacija koju imamo, jedan važan saveznik i mi ćemo tu relaciju i te kako gajiti. Samo zadnja napomena koja se tiče morala i institucija, i to je možda samo jedna, ako želite, i lična pouka. Naravno, da ono što radi Vlada i ono što radi parlament ne treba da zavisi samo od kvaliteta ljudi. Kao što neko reče, svako je pošten dokne dođe do nekog velikog iskušenja i onda se dokaže koliko je poštenje i moral tog čoveka. Za mene garantujem, a što se tiče dokaza o tome, to treba da se dokaže svaki dan i na meni je i na svima da to dokažemo svaki dan. Pouka i ovog člana 9, ako mogu da vratim diskusijuponovo na to, je da očigledno, ne samo iz redova opozicije, nego i iz DOS-a, pokazuje se da nam predstoji jedan veoma dug i mukotrpan put vraćanja poverenja u institucije, u institucije vlasti, u Vladu Republike Srbije, u upravu, u komisije koje formiramo. Očigledno da to poverenje nije i dalje na tom nivou gde bi trebalo da bude, a siguran sam da daljim radom Vlade,daljim izlaganjem veoma široko javnosti, i transparentnošću u radu Vlade i ovog parlamenta, da ćemo dosta brzo vratiti to poverenje građana, vratiti poverenje privrede, vratiti poverenje Skupštine. Na nama je da radimo, a očigledno da nismo stigli do onog nivoa koji je bio poželjan. Zbog toga, ponavljam, slažemo se u ime Vlade Republike Srbije da se briše taj član. Biće manje novca, manje i sporije će doći, ali ako je to odraz našeg stanja i uzajamnog poverenja koje imamo u našim institucijama, to je slika naše zemlje [[Poslanik Vojislav Šešelj traži repliku.]]
Narodni poslanik Vojislav Šešelj traži repliku - osnov za repliku? (Poslanik Šešelj, sa mesta: Osnov za repliku je što je prvi deo izlaganja ministar Đelić posvetio meni i mom izlaganju.) Mislim da gospodin, ministar Đelić, ima dovoljno ozbiljnih poslova i oko ovog člana, i da nije koncentrisao deo svoje diskusije na vas u takvom tonu pogrešnog tumačenja, da biste dobili pravo na repliku. Konstatujem da je ovlašćeni predstavnik predlagačaakta koji je na dnevnom redu, u delu predloga amandmana na član 9. izjavio da predlagač praktično prihvata amandman, odnosno prihvata da se briše član 9. iz Predloga zakona, koji je u raspravi. Smatram da time više nema potrebe za raspravom o ovom amandmanu, odnosno o amandmanima, i da je, prihvatanjem Vlade, iz Predloga zakona izbrisan član 9. Pravno - tehnička redakcija je takva da će se ostali članovi zakona u pravno-tehničkom smislu podesiti upravo donesenoj odluci Vlade. Da li predstavnik Vlade želi reč? (Ne.) (poslanik Šešelj traži reč, po Poslovniku.) Ovim konstatujem da član 9. zakona ne postoji u Predlogu zakona. Po Poslovniku, redom su se prijavili narodni poslanik Vojislav Šešelj, narodni poslanik Čeda Jovanović. Izvinjavam se, prvi je Čeda, sekretar sugeriše - narodni poslanik Čedomir Jovanović. (Poslanik Šešelj sa mesta: Ko to sugeriše?). Sekretar koji prati dok čitam. Izvolite, ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, odustajem od primedaba koje su proizašle iz nepoštovanja Poslovnika, pošto se plašim da bih na takav način ličio na neke predstavnike opozicije.
Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj, po Poslovniku.
Tri puta ste prekršili Poslovnik - prvo, što mi niste dozvolili da repliciram ministru Đeliću, a to ste obrazložili da ministar Đelić ima suviše ozbiljnog posla, da bi se u svom izlaganju bavio sa mnom. To je jedno kršenje. Drugo kršenje je, što ste na izjavu ministra Đelića, da on prihvata amandmane, obustavili raspravu o amandmanima. Da vidimo, prvo, kada ste otvorili raspravu, vi ste reklida ima veći brojamandmana, koji su suštinski podudarni. Ali, nisu identični, pa nije mogla da se spoji rasprava o njima, a sada se uopšte ne zna koji je amandman prihvatila Vlada, ako je uopšte prihvatila, i ako možemo verovati na golu reč ministra Đelića. Koji od tih amandmana? Ili je sve prihvatila, pa će jedan po jedan da naređa. Pa to zaista nema smisla šta radite ovde. I treće, prvo meni dajete reč po Poslovniku, pa onda nabrajate ko se još javio po Poslovniku, i kažete - sekretar sugeriše da je ipakneki drugi poslanik. Pa razmislite malo našta to liči, šta to znači? Nema tu nijednog člana , jer ovo što radi sada predsedavajuća, ne može da se predvidi nijednim poslovnikom na svetu. Ovo je čudo neviđeno.
Jedno po jedno - izjavom ovlašćenog predlagača, predstavnika predlagača, da se član 9. briše, ne dovodi se ni u kakvu sumnju to šta se dešava sa tim članom. U trenutku kada ovlašćeni predstavnik predlagača izjavljuje da povlači član zakona, koji je predmet rasprave u Narodnoj skupštini, postaju bespredmetni svi drugi amandmani koji se odnose na član, koji više ne postoji. Drugi deo kršenja Poslovnika - objasnila sam već jednom, ali u redu je, može još jedanput (ako možemo, narodni poslanici, da se saslušamo, ako već imamo primedbe na Poslovnik i na način vođenja sednice, onda da se saslušamo do kraja) - dakle, uz ono što znači predmet kršenja Poslovnika, po intervenciji narodnog poslanika Vojislava Šešelja, a tiče se redosleda prijavljenih govornika, odnosno situacije da je sekretar intervenisao povodom redosleda prijavljenih govornika, po istom tom poslovnikusekretar je tu da pomaže predsedavajućem u vođenju sednice. Ako nemate ništa novo u kršenju Poslovnika, i ako je narodni poslanik zadovoljan, da li želite da se glasa o odredbama koje su prekršene (Vojislav Šešelj, sa mesta: Dozvolite da se izjasnim.) - koje su odredbe prekršene, odredbe kog člana? (Vojislav Šešelj, sa mesta: Želim da se izjasnim.) Ne, da mi kažete sa mesta, pošto treba da se stavi na glasanje. Može, ako narodni poslanik, u komunikaciji sa predsedavajućom treba da se izjasni o tome da li želi glasanje, onda se to obavlja tako. Da li želite glasanje? (Vojislav Šešelj, sa mesta: Želim da se izjasnim, ne znam da li me čujete.) Čujem vas i ponoviću ono što ste rekli, u identičnom tekstu, izjasnite se sa mesta, ako želite. Ako ne želite, to je isto vaše pravo. Mislim da je činjenica da šaputanjem pokušavate da izvrgnete ruglu komunikaciju između predsedavajućeg i narodnog poslanika. Ne postižete ništa. Želite li ili ne želite? Može i verbalnom, i neverbalnom komunikacijom. Konstatujem da ne želi. Ima reč narodni poslanik Branislav Ivković (interveniše, kršenje Poslovnika).
Zahvaljujem se gospođo Čomić i moram da kažem da ste ovu sednicu doveli, i nas poslanike, u vrlo neprijatnu situaciju. O čemu se radi - draga moja gospodo, zamolio bih vas da pogledate Poslovnik o radu Skupštine, da pogledate hronologiju pisanja Poslovnika i da shvatite i razumete vrlo lako da se član 88. Poslovnika odnosi isključivo na raspravu u načelu. Hronološki je složen dalje red u Poslovniku i dolazi se do člana 134, koji se isključivo odnosi na raspravu u pojedinostima. Čak, prva rečenica kaže: "Ako je predlog zakona prihvaćen u načelu, Narodna skupština prelazi na pretres u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima". Znači, član 88. na koji se pozivala gospođa predsedavajuća, odnosi se isključivo na redosled i mogućnost nastupanja za ovom govornicom onih koji raspravljaju u načelu. Član 134. se odnosi, i to u prvojrečenici kaže, isključivo na raspravu u pojedinostima. Zlonamernim tumačenjem Poslovnika došli smo u poziciju da je predsedavajući onemogućio poslanicima, koji imaju amandmane, da govore o svim amandmanima, ili da se izjasne - da li povlače svoj amandman. Ovlašćeni predlagač, predstavnik predlagača, nema pravo da povlači član zakona. On ima pravo samo da se saglasi sa nekim amandmanom, ili da ga odbije. Mi ovde imamo dostavljeni materijal od Vlade Republike Srbije (datirano sa 11. junom potpisao potpredsednik Vlade, u kome se odbijaju amandmani). Sada nam izlazi, uzsaradnju sa predsedavajućim, predstavnik ovlašćenih predlagača zakona i kaže - povlačim član. Ne može, nigde ne piše da predstavnik predlagača može da povlači član. On može, i zato je član 134. to uredio, da sasluša one koji su podneli amandman, da sasluša da li neko povlači amandman, i na kraju da kaže - pre glasanja prihvatam, ili - ne prihvatam amandman. Prema tome, dragi legalisti, koji se u to zaklinjete, razumite i pogledajte, nemojte da se brukamo, kao Skupština. Već smo jedanput danas izglasali protiv Poslovnika. Član 88. isključivo uređuje raspravu u načelu. Član 134. isključivo raspravu u pojedinostima. Prema tome, šest poslanika SPS-a ima amandmane. Ako je gospodin Pal Šandor govorio, svako od tigh poslanika koji su podneli amandmane imaju pravo da govore, i na kraju - predstavnik Vlade da se saglasi ili da odbije. Moramo da znamo sa kojim amandmanom se saglasio. Da povuče član ne može. Nigde ne piše da to ima pravo da radi.
Narodni poslanik Branislav Ivković... (napušta salu). Molim Narodnu skupštinu, ako je narodnim poslanicima stalo da bude potpuno jasno, a mislim da narodnom poslaniku Branislavu Ivkoviću nije stalo, pošto je kazao šta je imao i otišao.Obraćaću se ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe, pošto pretpostavljam da ga zamenjuje u svim slučajevima, pa i u slučaju kada predsednik iznosi prekršaj po Poslovniku. Da čujemo od ovlašćenog predstavnika da li će biti zadovoljan komentarom o kršenju Poslovnika Narodne skupštine. Činjenica, da je narodni poslanik ovde prepričao šta se desilo na svoj način, je nešto što se podrazumeva kada je primena Poslovnika u pitanju. Razlika između narodnih poslanika koji tumače Poslovnik ili nađu proceduralnu grešku u primeni Poslovnika i onog koji predsedava je u tome da onaj koji predsedava, po Poslovniku, je obavezan za normalan tok sednice i za red na sednici, da se sednica odvija u skladu sa procedurom amandmana. U trenutku kada je, da ostane potpuno jasno, ovlašćeni predstavnik Vlade rekao da član 9. (kao ovlašćeni predlagač) više ne postoji u Predlogu zakona, u tom trenutku, moja procena je da prestaje potreba za amandmanima na član koji više ne postoji. To što su pri tome neki narodni poslanici zakinuti za svoje vreme trebalo bi da znači da su zadovoljni jer su tako zajedno svi uštedeli vreme u raspravi Narodne skupštine, a postigli cilj oko kojeg su se saglasili poslanici i opozicionih i pozicionih stranaka. Da li je predstavnik zadovoljan tumačenjem? Da li hoće da Skupština glasa o tome da je povređen Poslovnik ovakvim konstatacijama? Gospodine Tomiću, možete klimanjem glave da mi kažete da li želite glasanje ili ne želite. Da bi izbegli šaputanje. Da li želite da se izjasni Skupština ili ne želite? Čujem vas ako kažete dovoljno glasno. [[Poslanik Tomić, sa mesta - kometar se ne čuje.]] Da li želite glasanje o kršenju Poslovnika ili ne želite? Ne morate da obrazlažete, da ili ne. Da li želite ili ne želite? Želite. Stavljam na glasanje - narodni poslanik Dragan Tomić, kao predstavnik poslaničke grupe, pošto je podnosilac prigovora na kršenje Poslovnika izašao iz sale, nezainteresovan za odgovor, traži glasanje o kršenju Poslovnika. Molim narodne poslanike da se izjasne o kršenju Poslovnika pri proceduri razmatranja amandmana na član 9. Za 50, protiv 111, uzdržanih nema, nije glasalo 27, od ukupno 188 narodnih poslanika. Na član 9. amandman sa ispravkom zajedno ... (Više narodnih poslanika istovremeno reklamira kršenje Poslovnika.) Molim narodne poslanike, ako hoće prigovor po Poslovniku na već obavljenu raspravu, da se po toj već obavljenoj raspravi ne javljaju. Ako imaju novi prigovor po Poslovniku, da zaista to urade kao prigovor po Poslovniku. Narodni poslanici - Marijan Rističević, Tomislav Nikolić, Aca Radosavljević, Stevan Ž. Gudurić, Đorđe Mamula i Božidar Vučurović - molim narodne poslanike da pokušaju da zapamte redosled kojim se javljaju po pitanju kršenja Poslovnika Narodne skupštine.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 95. stav 2. Poslovnika. Citiram - narodni poslanik koji reklamira povredu Poslovnika dužan je da navede, koja je odredba Poslovnika po njegovom mišljenju povređena, da je citira i obrazloži. Već drugi dan jedan poslanik, koji je ovde govorio pet sati i zbog koga se pola obezbeđenja iskilavilo, ovde izlazi, reklamira povredu Poslovnika...
Molim narodnog poslanika da vodi računa o rečniku za govornicom Narodne skupštine.
On reklamira povredu Poslovnika ne navodeći koji je član Poslovnika po njegovom mišljenju prekršen.Uglavnom bude da ni jedan član nije prekršen, osim člana Saveza komunista koga je Hakija Pozderac izbacio. Tražim da Skupština glasa da je dotični gospodin povredio Poslovnik zato što je više puta reklamirao povredu Poslovnika ne citirajući odredbu koja je povređena i ne govoreći član koji je povređen. Hvala.
Odgovor narodnom poslaniku Marijanu Rističeviću - ne može Narodna skupština da glasa o tome da je neki poslanik povredio Poslovnik, niti može da se na takav način obrazlaže kršenje Poslovnika. Ali, u svakom slučaju nije dosadno. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, izvolite.
Prijavljujem povredu Poslovnika, član 137, zato što ste omogućili predstavniku Vlade da učini nešto na šta nema pravo po Poslovniku, a ni sada nisam siguran da li je to što je sada rekao stav Vlade ili ne. Naime, prekjuče je ovaj isti predstavnik Vlade u načelnoj raspravi, povodom ovih istih amandmana, rekao da Vlada ne prihvata ove amandmane. Čak je zamolio poslanike većine i to ponovio na televizijama i preksinoć i sinoć da dobro razmisle, pošto Vlada od ovog člana neće odustati, zato što je to član koji donosi neke velike prihode i u stvari je osnova ovog zakona, kako je on rekao. Međutim, nisu svi amandmani bili identični. Na primer, podneo sam amandman kojim sam predvideo da se izbriše i naziv ove glave.
Molim narodnog poslanika da ne obrazlaže amandman na nepostojeći član Predloga zakona.
Aman, pustite me, imam pravo tri minuta da obrazložim povredu Poslovnika.
U povredi Poslovnika tematski se obrađuje ono zbog čega se javljate po povredi Poslovnika.
Znate, to se naziva logoreičnost, to što vi radite. Razmislite malo o tome. Pročitajte poneku knjigu i pokušajte da to na neki način obuzdate. Ta nekontrolisana bujica reči, koja izlazi iz usta bez ikakvog smisla, a ovde i bez razloga, pošto govorim isključivo po Poslovniku, vama nije potrebna ovog časa. Kada siđem sa govornice, imaću živaca da slušam koliko god želite da o ovome govorite. Ali, oduzimate mi vreme. Imam pravo tri minuta da obrazložim kako ste povredili Poslovnik. Obrazlažem - prihvatili ste amandman gospodina Šandora koji ne sadrži sve reči koje treba izbrisati iz Predloga zakona.
Upozoravam vas da to nije povreda Poslovnika. Rasprava o amandmanima je prekinuta nakon što je ovlašćeni predstavnik predlagača akta, koji je u proceduri, potpuno nezavisno od činjenice da je podnosilac amandmana, jednog od amandmana, dobio reč, rekao da povlači član 9.
Bože Gospode, jeste li vi završili? Gospođo, predstavnik predlagača nije izbrisao reči - sporazumno utvrđivanje poreske osnovice. Izbrisao je samo član kojim je to Vlada bila predvidela, a to sada znači da Vlada može da predvidi uredbom sporazumno pogađanje oko poreske osnovice, zato što zakon nije predvideo članom i ostavio Vladi da sama to reguliše. O tome treba razmišljati kada pišete zakone, zato što nemam poverenja u Vladu. Vlada je, na osnovu predloga predsednika Komisije za ispitivanje zloupotreba, dozvolila direktoru Republičke uprave javnih prihoda da se to pogađa, a on je potpisao taj predlog Vladi. Aleksandar Radović je potpisao predlog Vladi da je Aleksandar Radović sada u drugoj funkciji, pogađa se sa obveznicima poreza.
Tri minuta i 30 sekundi.
Ne, morate samo citat da mi oduzmete. Kako da verujem, ministar za privatizaciju ima firmu koja vrši privatizaciju, ministar za energetiku predstavlja ... koji se sada predstavlja kao jedini snabdevač energentima u Srbiji. Ministar za poljoprivredu laže kolika je otkupna cena.
Molim narodnog poslanika da koristi uljudan rečnik u obraćanju sa govornice Narodne skupštine.
Koju sam reč rekao koja je uvredila nekoga? Je li rekao ministar Veselinov da će otkupna cena pšenice biti 12, je li slagao seljake kolika će biti otkupna cena?
Četiri minuta i 10 sekundi.
Hvala.
Molim vas kao narodne poslanike, da činjenicu da je oko amandmana na član 9. Narodna skupština imala ovakvu proceduru, ne koristite ozlojeđeni zato što nije bilo rasprave o amandmanima. Član 9. o pogađanju na koji smo se pozivali svi ovde u raspravi, ne postoji više u Predlogu zakona. Ko je bio sledeći? Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, svedoci smo poslednjih meseci konstantnog kršenja Poslovnika i to direktno člana 95. kada nam poslanici traže reč po Poslovniku ili da govore o Poslovniku, i to isključivo šefovi poslaničkih grupa SPS-a i SRS, a mogli su za protekli period da diskutuju o svemu, o svačemu, a po Poslovniku ne mogu da govore jer član 95. kaže - narodni poslanik koji želi da govori o povredi ovog poslovnika. Znači, može se govoriti samo o povredi. I neposredno pre mene govornik je, pozivajući se na Poslovnik, bio dužan, a naredni stav ovog člana kaže - narodni poslanik je dužan da navede koje odredbe Poslovnika po njegovom mišljenju su povređene, da citira i obrazloži, u čemu se sastoji povreda. O svemu se priča, samo ne o povredi Poslovnika. Prema tome, molim i apelujem na predsedavajuće da vode računa i da se striktno pridržavaju Poslovnika i ne dozvole zloupotrebe od strane predstavnika opozicionih grupacija.
Ako se kršenje Poslovnika, član 95. odnosi na ono što su radili poslanici u ovoj skupštini, onda samo mogu da konstatujem da se to dešava iz časa u čas, kada god se traži reč po Poslovniku. Predsedavajući sednice Narodne skupštine obavezan je da da reč kada se narodni poslanik javlja da reklamira povredu Poslovnika. Do ozbiljnosti, lične kulture i političkog pragmatizma narodnih poslanika, je način na koji će upotrebiti Poslovnik Narodne skupštine. Taj način je dovoljno širok da Poslovnik bude i upotrebljavan i zloupotrebljavan, i za to je odgovoran svaki narodni poslanik ponaosob. Ne mogu ništa drugo da učinim nego da poštujem taj poslovnik i da zamolim narodne poslanike da ga poštuju, zajedno svi sa nama u Narodnoj skupštini. Ako je poslanik Radosavljević zadovoljan, reč ima narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić, kršenje Poslovnika.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, da je samo jedan član Poslovnika prekršen, ne bi bilo tako strašno, prekršeno je više, u ovoj raspravi - da li narodni poslanici koji su podneli amandman mogu da govore ili ne mogu? U članu 140. piše - predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada, dužni su da pre sednice Skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodna skupština obavesti za koje amandmane predlaže da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije. Mi smo dobili od Vlade da ih je odbila. Jeste. Onda se daljeu članu 141. kaže: "U toku pretresa predloga zakona, amandmani koje su mogli da podnesu predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada, ali samo ako je potreba za amandmanima..." U ovom slučaju to nije bilo, Vlada nije odbila nikakav amandman i nikakvu korekciju tog člana 9. i njegovo brisanje nije predložila pisanim putem na način propisan Poslovnikom. Član 142. kaže: "Narodna skupština odlučuje o podnetim amandmanima po redosledu članova predloga zakona, a ako je podneto više amandmana na isti član predloga zakona, prvo se odlučuje o amandmanu kojim se predlaže brisanje odredbe tog člana, a zatim o amandmanu kojim se predlaže izmena celog člana". Treći stav kaže: "Amandmani koje je podneo predlagač zakona, a koje su prihvatili nadležni odbori i Vlada" , odbor da, Vlada ne, "kao i amandmani koje su prihvatili predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada, postaju sastavni deo". Ministar kao ovlašćeni predstavnik predlagača nije prihvatio amandman, nego je ukinuo član, to nema i to u Poslovniku nigde ne piše. Prema tome, uz ono da u članu 134. o čemu se govorilo, u stavu 2. se kaže: "Rasprava u pojedinostima obavlja se po članovima na koje su podneti amandmani, i oamandmanima kojima se predlaže unošenje novih odredaba, a u raspravi mogu da učestvuju: podnosilac amandmana, odnosno ako amandman predlaže više poslanika itd." Prema tome, prekršili ste sijaset članova, gospođo Čomić, a gospodin ministar je ovde rekao - odgovor na to, za mene i za Vladu - da, da treba sačuvati član 9. o sporazumnom utvrđivanju poreske osnovice. To smo čuli i to piše ovde u izjavi gospodina Đelića. O čemu mi sada ovde pričamo, ko koga pravi ludim i ko se s kim zaluđuje. Možete vi izglasati i da je zemlja četvrtasta, Japanci napravili četvrtastu lubenicu, samo to nije istina.
Narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić govorio je o kršenju članova Poslovnika Narodne skupštine, koji uopšte nisu bili u primeni pri ovoj proceduri povlačenja člana zakona. Ono što je uradio predlagač zakona po članu 137 - on ima pravo da povuče predlog zakona sve do završetka pretresa predloga zakona. Ako hoćete da se tumači, ako može da povuče predlog zakona, može da povuče i deo tog zakona, može jedan, može manje, a ovlašćeni predlagač je rekao da Vlada povlači iz Predloga zakona član 9. Dakle, možemo da se dogovorimo, da li hoćete da glasamo o povredama čl. 140. i 141? (Stevan Ž. Gudurić, sa mesta: Nema potrebe, dajte sebi prvo pauzu da proučite Poslovnik, nemate pojma, to je sramota...) Molim narodnog poslanika da se izjasni da li želi da se glasa o kršenju Poslovnika ili ne želi? (Ne želi.) Narodni poslanik Đorđe Mamula, kršenje Poslovnika. Molim narodne poslanike da se pristojno ponašaju jedan prema drugom u sali i da se saslušamo.
Poslanik Branislav Ivković je povredio Poslovnik time što je rekao da se sednica vodi na zaprepašćenje poslanika ove skupštine. Nisam ga ovlastio da govori u moje ime, niti su ga poslanici iz DSS-a ovlastili da govori u naše ime. Pošto mu je to prešlo u naviku, molim da počnete da vodite računa o tome. Dakle, povređen je član 99. stav 2. i član 101. stav 1. poslednja alineja. Ne može poslanik bez ovlašćenja da govori u ime svih ostalih. To je već peti, šesti put. Pošto je ovo istina, smatram da ne mora da se stavi na glasanje. (Poslanik Šešelj traži reč po Poslovniku.)
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Narodni poslanik je prosto podsetio poslanike i Narodnu skupštinu na odredbe članova Poslovnika Narodne skupštine, koji svi treba da poštujemo. Da li je ovim iscrpena lista? (Ne.) Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj, kršenje Poslovnika. Narodni poslanik Joca Arsić se javio pre, kaže sekretar Skupštine.
Pošto se on javio pre, to me ne interesuje, jer ste mi dali reč. A šta sekretar kaže, to me takođe ne interesuje. Prekršen je član 137. Poslovnika, koji kaže: "Predlagač zakona ima pravo da povuče predlog zakona sve do završetka pretresa predloga zakona na sednici Narodne skupštine". Vlada je ovlašćeni predlagač zakona. Vlada može da povuče ceo zakon. Ko može sve, može i deo. Dakle, to je nesporno. Vlada može da povuče jedan član zakona. Međutim, pošto je obavestila Narodnu skupštinu da je odbacila sve ove amandmane, Vlada je morala da održi novu sednicu, da promeni mišljenje, pa da obavesti Narodnu skupštinu da je prihvatila sve te amandmane i ukinula ceo član. To je Vlada morala da uradi. Možda je bila sednica Vlade, gde se takva odluka donela, ali onda treba Vlada pismeno da nas obavesti. Nemam ništa protiv i da nas Vlada usmeno obaveštava, ali da ministar Đelić ovde kaže: Vlada je održala sednicu tada i tada i odlučila da se briše taj član. Jer, ministar Đelić kao predstavnik Vlade, nema pravo u ime Vlade da donese odluku. Postoji Zakon o Vladi Republike Srbije, čiji član 12. u stavu 2. kaže: Vlada preko svojih predstavnika na sednicama Narodne skupštine i njenih radnih tela izlaže svoje stavove o pitanjima, koja su na dnevnom redu tih sednica, kao i stavove i objašnjenja prilikom pretresa predloga zakona, drugih propisa i opštih akata i drugih materijala, koje je podnela Narodnoj skupštini. Može predložiti da se pretrese određeno pitanje i o njemu zauzme stav ili da se odloži donošenje određenog akta ili pretresa određenog pitanja, dok Vlada o tom aktu odnosno pitanju ne zauzme stav, a najkasnije u roku od osam dana. Dakle, predstavnik Vlade ne može da odlučuje u ime Vlade. Samo ono što je Vlada odlučila on može da zastupa u Narodnoj skupštini i da se trudi svojom rečitošću, svojim argumentima, svojim nastupom da ubedi Narodnu skupštinu. On ne može da zameni Vladu po ovako ozbiljnom pitanju. Dakle, ili je bila sednica Vlade gde je Vlada odlučila da se ukine član 9, da se briše član 9, ili, ako nije bilo te sednice, da damo pauzu, da Vlada održi sednicu i da nas onda ministar obavesti šta je odlučeno na sednici. Možda je bila sednica Vlade. Evo, prihvatam i usmeno izjašnjenje Vlade, ali ne vaše lično, nego izjašnjenje Vlade. Ne treba nam nikakav papir, iako bi po pravilu trebao papir od strane Vlade. Vi izađite ovde i kažite - bila je sednica Vlade tog i tog dana i Vlada je na sednici, na kojoj je vođen zapisnik, donela odluku da se briše član 9. iz predloga ovog zakona. To je suština.
Narodni poslanik Vojislav Šešelj je upozorio na kršenje člana 137. Dužna sam da dam obrazloženje. Dakle, narodni poslanik reklamira kršenje, pretpostavljajući da neke radnje i neke odluke pre izjašnjavanja ovlašćenog predstavnika Vlade nisu donete. Može da upozori predsedavajućeg što je dopustio da ovlašćeni predstavnik Vlade na govornici Narodne skupštine kaže da se Vlada slaže da se povuče član 9. i o tome Narodna skupština može da glasa. Ali, naravno, Narodna skupština ne može da glasa o pretpostavkama da nešto nije ispunjeno, pre nego što je ministar kao ovlašćeni predlagač izjavio za govornicom da Vlada povlači celokupni član 9. Da li želite da se glasa o kršenju Poslovnika u članu 137? Možete da se izjasnite sa da ili ne. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Da se izjasni sa da ili ne sa govornice.) Molim vas da kažete da li želite da se glasa o kršenju Poslovnika ili ne (Glasovi: Ne.) Konstatujem da se narodni poslanik ne izjašnjava ni za, ni protiv. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Opet kršite Poslovnik. Tražite od ministra Đelića da se izjasni da li je bila sednica Vlade. Ako je bila sednica, u redu, ako nije bila sednica Vlade, nije u redu.) Meni je kao predsedavajućem potpuno jasno šta sunamere i šta su odluke ovlašćenog predstavnika Republičke vlade. Vama kao narodnim poslanicima ili, nekima od vas, moguće je da nije jasno, pa ću ja ponoviti, da razjasnimo dilemu oko toga da li postoji član 9. u Predlogu zakona ili ne postoji. Izjavom ovlašćenog predstavnika Vlade taj član u Predlogu zakona više ne postoji. Što se tiče drugih, koji imaju drugačije mišljenje ili smatraju da to ne može, oni će imati načina da ospore odluku Vlade ili obaveštenje, koje je Vlada donela Narodnoj skupštini. Narodni poslanik Joca Arsić, kršenje Poslovnika, narodni poslanik Dejan Mihajlov, narodni poslanik Božidar Vučurović.
Poštovane kolege poslanici, prvo je došlo do prekršaja Poslovnika zbog pogrešnog tumačenja člana 137. Poslovnika. U članu 137, više puta ponovljenom, jasno piše: predlagač zakona ima pravo da povuče predlog zakona sve do završetka pretresa predloga zakona na sednici Skupštine. Govori se o zakonu. Ministar je ovde jasno rekao da povlači član 9. Zakona. Član 9. Zakona nije zakon.
Zahvaljujem narodnom poslaniku što je razjasnio šta se u stvari ovde desilo.
Dalje, ja vas molim da ne kršite Poslovnik tako što me prekidate u izlaganju. Ovo je vezano za član 149, poslednji stav. Zašto bi stajalo u članu 142: Narodna skupština posebno odlučuje o svakom amandmanu, koji predlagač zakona, nadležni odbor ili Vlada nisu prihvatili. Iz izveštaja Vlade i izveštaja odbora vidimo da ovaj član 9. nije prihvaćen od strane odbora. Nije se ministar Đelić izjasnio po ovom članu 142. koji od amandmana prihvata. A može da se izjasni kada sasluša sve amandmane, podnete na član 9. ovog zakona. Prema tome, kada se bude ministar izjasnio koji amandman prihvata u ime Vlade, onda o tome Skupština ne mora da odlučuje i glasa. Prema tome, to je proceduralna greška koju vi, ili namerno ili iz neznanja, nećete da prihvatite i usvojite kao takvu. Uopšte nije sporno, ali neka se ministar izjasni koji amandman narodnih poslanika prihvata. Jer, ako se prihvate neodgovarajući amandmani, doći ćete u situaciju kao i kod Zakona o platama, da moramo da primenimo član 135. zbog nesaglasnosti, koju je obrazložio poslanik gospodin Toma Nikolić.
Jednom je već vođena ova diskusija. Da ponovim i da, ako je mogućno, zamolim sve one koji bi da ponavljaju, ipak prekinu s tim. Ovo molim radi ozbiljnosti rada Narodne skupštine. Vlada Republike Srbije ima svoje nadležnosti. Narodna skupština Republike Srbije ima svoje nadležnosti. Vlada Republike Srbije je u svojstvu ovlašćenog predstavnika Vlade obavestila Skupštinu da je povukla član 9. Predloga zakona. Time svaka rasprava o amandmanima postaje nepotrebna u Narodnoj skupštini. Molim vas da ovim završimo ovu raspravu. Ja mogu da razumem sve narodne poslanike koji su se pripremili za odbranu svojih amandmana i koji su se pripremili za ono što treba da bude poslaničko poentiranje. Ali, pošto već 45 minuta svi zajedno zloupotrebljavamoPoslovnik Narodne skupštine, ne sumnjajući u maštovitost i kreativnost, kao i sposobnost narodnih poslanika, možete te diskusije koje su pripremljene po ovom članu i znanje, naravno, da iskažete pred javnošću Srbije, pred ovom skupštinom, a da poštujemo ono što je podela nadležnosti između Vlade i Narodne skupštine Republike Srbije. Ima reč gospodin Dejan Mihajlov.
Imam primedbu da je povređeno više članova Poslovnika. Prvo, imam primedbu da je povređen način na koji se vodi sednica. Za ovom govornicom daje se pravo na povredu Poslovnika koji se koristi za mitingaški nastup, što nije dozvoljeno. Moja primedba ide u tom pravcu da predsedavajući mora da opominje poslanike koji na taj način krše Poslovnik i zloupotrebljavaju institut povrede Poslovnika, koji je dozvoljen u svakom trenutku. Druga stvar koja je unela dodatnu zabunu je član 142. Poslovnika, stav 3, koji kaže da amandman koji je prihvatio predlagač zakona, nadležni odbor i Vlada, postaje sastavni deo zakona. Ovde je unelo dodatnu nejasnoću to da li je gospodin Đelić povukao član zakona ili je prihvatio amandmane kojima se briše predmetni član iz predloga zakona. Ako utvrdimo da su prihvaćeni amandmani kojima se briše određeni član, svaka dalja rasprava je nepotrebna. Narodna skupština o tim članovima više ne odlučuje, niti raspravlja. Izgubili smo gotovo sat vremena raspravljajući o tome da li je dobro ili nije dobro, da li je urađeno ili nije urađeno.Molim vas (obraća se predsedavajućoj) da vodite sednicu malo strožije i malo efikasnije. Gubimo sat vremena u preganjanju oko Poslovnika, potpuno zanemarujući neke bitne stvari, ne misleći na ono što nam je ovde zadatak, a to je da danas ili, eventualno, sutra usvojimo ovaj zakon i omogućimo dalji rad onima koji treba da rade na ovom zakonu.
Uvažavam primedbu poslanika Dejana Mihajlova u vezi sa tim da se ova govornica zloupotrebljava i da nedovoljno često prekidam i opominjem govornike. To činim samo sa jednim ciljem, da unesemo malo poštovanja jedni prema drugima u Narodnoj skupštini. Ako nema dobre volje sa svih strana, teško da će biti dobre atmosfere u Narodnoj skupštini. Možemo li završti prigovore po Poslovniku? Da li narodni poslanik Dejan Mihajlov želi da se glasa o povredi Poslovnika? Prihvatam da je Poslovnik kršen u tretmanu člana 95. i prava narodnih poslanika da govore. Četiri puta je ovlašćeni predstavnik Vlade naglasio da je povukao član 9. zakona i da time postaje bespredmetno da se ragovara o amandmanima. Molim vas da prekinemo raspravu o ovome. Predstavnik Vlade se izjasnio. Uz nastojanje da se poslovnički reši ovaj problem, ja vas molim još jednom, i podsećam, da je i sledeći amandman, takođe, na član 9. Treba da se svi odmorite. Imaćete priliku da intervenišete Poslovnikom i na sledeći član amandmanima na član koji ne postoji. Ima reč narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, kad sam se ja javio za reč povodom povrede Poslovnika, zaista je došlo krajnje vreme. Ja to nikada ne radim. Molim vas, zašto gubimo toliko vremena kad postoji sasvim elementarna logika, zaboga, ljudi. Ako je ministar, kao ovlašćeni predstavnik Vlade, rekao da povlači član 9, on je to učinio zbog toga što je prihvatio amandman. Više poslanika je podnelo amandman u kojem piše da se član 9. briše. Izašao je kolega Pal Šandor i predložio. Gospodinu ministru je to bilo dovoljno da povuče član 9u ime Vlade. Stvar je završena. Šta vi hoćete? Da izađe gospodin Đelić i da kaže da prihvata amandman broj 50? Dobro, neka izađe i neka kaže da prihvata amandman gospodina Pal Šandora.
Ima reč Božidar Vučurović, intervencija po Poslovniku.
Dame i gospodo, narodni poslanici, neću govoriti o članu 137. ni o članu 142. Želim da ukažem na flagrantno kršenje Poslovnika od strane predsedavajuće. Član 128, u vezi sa članom 101, od početka ove sednice, predsedavajuća tera narodne poslanike da se izjašnjavaju sa mesta. Ovaj poslovnik zabranjuje - usvajan i menjan ko zna koliko puta - narodnim poslanicima obraćanje sa mesta. Vi ste dužni da narodnom poslaniku obezbedite da izađe za govornicu i obrazloži ili kaže da li zahteva da se o Poslovniku glasa ili ne. Sve ostalo, takođe, narodni poslanik treba da uradi sa govornice. Vi terate narodne poslanike da sa mesta vama šapuću i dobacuju, na tome smo izgubili 25 minuta. Vas ne zaima član 12. Zakona o Vladi koji izričito kaže da predstavnik Vlade ne može pre sednice Vlade povući ....
Molim narodnog poslanika Božidara Vučurovića da završi izlaganje o kršenju Poslovnika rečenicom da li zahteva glasanje o kršenju Poslovnika ili ne, dok je za govornicom Narodne skupštine. Objašnjenje po četvrti put. Reč je o jednoj potpuno prirodnoj i za mene očekivanoj borbi u Narodnoj skupštini zbog činjenice da je odlukom predstavnika Vlade Republike Srbije izostala - ne sumnjam u to - izvanredno zanimljiva skupštinska rasprava poslanika o podnesenim amandmanima. O tome se radi, a ne radi se o kršenju Poslovnika. Da li ćemo završiti sa kršenjem Poslovnika? Po Poslovniku narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, ja vas zaista molim da spustimo loptu na zemlju i predlažem da u skladu sa članom 46. napravimo pauzu, da Zakonodavni odbor zaseda, zato što ovde jeste došlo do nekoliko stvari koje je sada nemoguće uravnotežiti. Potpuno je tačno da ministar ne može zakon koji je usvojen u načelu derogirati na taj način što povuče jedan njegov član kada traje rasprava u pojedinostima. Ta stvar je nesporna, i to stoji u Poslovniku. Ukoliko je gospodin Đelić želeo da prihvati ponuđena rešenja koja je nekoliko narodnih poslanika predložilo amandmanom na član 9. trebalo je da kaže - prihvatam amandman Petra Petrovića na član 9. i ta stvar bi bila rešena pre dva sata. Pošto je prekršena procedura, zaista mislim da je jedino Zakonodavni odbor meritoran da ovu stvar niveliše u skladu sa pravilima.
Zakonodavni odbor se izjasnio o ovim amandmanima i molim sve narodne poslanike koji imaju znanja i iskustva u Skupštini da znaju svoja prava, svoje dužnosti, svoje obaveze. Način na koji će raditi predstavnik Vlade uređen je propisima Vlade, način na koji će raditi Narodna skupština uređen je propisima Narodne skupštine i o tome kako se primenjuju propisi tumači i primenjuje propise predsedavajući, tako da vašu intervenciju po Poslovniku smatram neintervencijom po Poslovniku i ne smatram da je prekršen član, nego željom da na drugi način unesete ton u raspravu, a koja i ovako traje samo zato što podnosioci amandmana nisu dobili priliku da izlože svoje rasprave i argumentacije. Dakle, to je suština i to ne piše u Poslovniku. Imate pred sobom republičkuvladu koja je prihvatila ono što je stav opozicije i pozicije. Ne sviđa vam se Vlada kada prihvata, ne sviđa vam se kada ne prihvata,malo je to problem,ali predstavnik Vlade još jednom. Reč ima ministar Božidar Đelić.
Kao ministar finansija moram da pratim koliko koštaju ove sednice i prosto je neverovatno da ovde već sat vremena postoji jedna procedura, a nisam pravnik i ne znam u zarez Poslovnik, pokušavam da ga naučim na svakoj sednici pomnije i bolje. Čini mi se da je za naš narod prosto neverovatno i naročito sa strane opozicije da pravi takvu opstrukciju sat i po kada se njihov zahtev da se briše jedan član prihvata. Ako mogu još jednom da ponovim da prihvatam amandman gospodina Pal Šandora i nadam se da smo time završili ovu diskusiju.
Molim narodne poslanike da zauzmu svoja mesta i bez brige, za sve narodne poslanike koji su tražili reč po Poslovniku, da bi se razgovaralo o članu 9. u ovoj Skupštini će svakom biti data reč, a bilo bi dobro da svako onaj ko traži reč ima dovoljno lične kulture i poštovanja prema drugima da u tišini i sa pažnjom sasluša druge koji traže reč. Predstavnik Vlade je sada Narodnu skupštinu obavestio, u želji da se prekine rasprava oko Poslovnika i da se uštede pare naroda koji finansira ovu skupštinu, obavestio da je Vlada spremna da prihvati amandman narodnog poslanika Pal Šandora. (Božidar Đelić: Prihvatam i sve ostale amandmane.) Ministar je u želji da skrati ovo vreme demokratske borbe u Narodnoj skupštini rekao da Vlada prihvata sve amandmane svih poslanika, koji su podneti na član 9. Ukoliko pri ovoj odluci dođe do potrebe pravno-tehničke redakcije, u obavezi sam da onda predlog ministra Đelića o tome da prihvata sve amandmane uslovi da to bude u pravno-tehničkoj redakciji, a u saglasnosti sa svim amandmanima. U ovom slučaju konstatujem da ova skupština ima Vladu kakvu baš treba da ima. Zahvaljujemministru. Konstatujem da je ovim razrešen problem oko člana 9. Narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Prekršen je član 28. Poslovnika koji se odnosi na predsednika Narodne skupštine. Vi neprekidno i namerno kršite Poslovnik već skoro dva sata i to nemama nikakvog smisla. Evo vam sada krunskog argumenta. Ovo kako ste vi objasnili i prihvatili Đelićevo izlaganje to je neverovatno kršenje Poslovnika, jer Đelić pred vama dva puta izlazi sa sasvim različitim stavovima za koje kaže da su stavovi Vlade, a stav Vlade je samo ono što Vlada na svojoj sednici utvrdi, svoj stav, što se zapisnički konstatuje na sednici, jer Vlada nije inokosni nego kolektivni organ izvršne vlasti. Da vam pomognem. Nemojte mene da napadate za opstrukciju, jer ja sam ovde najkonstruktivniji. Koje je rešenje? Postoje dva moguća rešenja, dva moguća izlaza iz ove situacije i to su jedina dva pravna izlaza. Da Vlada održi sednicui da kaže da briše član 9. Predloga zakona. To je jedan. Ne može predstavnik Vlade u ime Vlade da odluči. On može da Vladu predstavlja samo u onim pravnim okvirima koje je utvrdila sednica Vlade, a Vlada se već izjasnila da odbija sve amandmane po članu 9. Drugi je da vi iz DOS-ovske većine odaberete jedan od amandmana,može Pal Šandora, pošto je on iz DOS-a, i da izglasate. Čim se izglasa njegov amandman, deplasirano je raspravljati o ostalim amandmanima. Besmisleno je da ulazite u pretpostavke šta je motiv opozicionih poslanika. Sada su tužni opozicioni poslanici što im se amandmani prihvataju. Ne. Mora procedura da se poštuje. Ministar Đelić ovde napada proceduru. Pa procedura je suština demokratije. I još jedna stvar - nemojte više ovde da govorite koliko je skupa Narodna skupština. I kad je Hitler ukidao Rajhstag, jedno od obrazloženja je bilo - suviše je to skupo za nemačku naciju u ratnim uslovima. E, nemojte da ukidate demokratiju pod izgovorom da je demokratija skupa. Ne može nikada Narodna skupština da bude skuplja od Vlade, a Narodna skupština je ipak malo viši organ vlasti u sistemu podele vlasti od izvršne vlasti, odnosno Vlade, koja je najviši organ izvršne vlasti. I zato, ta argumentacija ovde ne važi. Morate nekada i priznati kad zabrljate, pa da se traži ispravno rešenje i izlaz iz toga, a ne da neprekidno srljate, pa da vi onda bujicom reči podstaknete to srljanje. Ovde su dva jedina moguća pravna izlaza - da Vlada održi novu sednicu, da donese odluku da iz svog predloga briše ovaj član 9.ili da vi, kao većina, izglasate, da odaberete jedan odpodnesenih amandmana. Najprirodnije je da izglasate amandman nekog svog člana, a ne opozicionog člana parlamenta, i da se tajproblem razreši.
Ima reč narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić, po Poslovniku.
Reklamiram povredu Poslovnika u članu 113. i u članu 114, koji govore (da vam ne čitam to) da neko, kada izlazi iz sale, metne karticu u džep, kad uđe u salu, uzme karticu iz džepa i stavi u poslaničko mesto. (Možeš sada da se igraš, šta hoćeš - obraća se poslaniku u sali.) Sve vreme ovde, vi, gospodo, imate 38 kartica i 15, 16 do 18 u sali, u tom delu što sedi ispred nas. I bar budite dovoljno pošteni, kada izlazite, metnite karticu u džep, pa izađite napolje na kafu, a kada se vratite, stavite je ponovo tamo gde treba. Jer, mogao bih da kažem da je, dok smo još ponešto glasali, na početku, oamandmanima na član 8, gospodin Budimović kršio upravo ovaj član, koji kaže - kada neko glasa umesto nekog drugog, onda se događa nešto što se događa itd. Prema tome, držite se elementarnog reda. To bar nije teško i ne boli.
Konstatujem da je narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić upozorio da je primetio da neki narodni poslanici ne poštuju član 113. i član 114. o identifikaciji, i ja se slažem s tim. To se dešava ovde od 22. januara 2001. godine, i jednom se tretira kao pravo poslanika u okviru parlamentarne borbe, a drugi put se tretira kao zaborav, treći put se tretira kao kršenje. Slažem se sa vama, ne mogu ništa drugo da vam kažem. Da li se još neko javlja po Poslovniku? Ima reč narodni poslanik Dragan Tomić.
Gospodo narodni poslanici, da podsetim, kad je ovaj zakon usvajan u načelu, on je brojao 27 članova. Ovog momenta mi se nalazimo u jednoj vrlo komplikovanoj situaciji. Razumem, znači, nije važno da li je ministar rekao - na ovaj ili onaj način, važnije je nešto drugo - ako nemamo član 9. onda član 10. postaje član 9. A imamo i dalje amandman na član 9. narodnih poslanika, oko koga se niko nije izjasnio. To je amandman po broju 51, za koji je Vlada rekla da ga ne prihvata. Poslanici se o njemu nisu izjasnili. Imamo jedan ozbiljan problem - kako ovo rešiti sada? Ali, u tom amandmanu mora predsedavajući da traži da se narodni poslanici izjasne, a već smo rekli da ne postoji član 9, a amandman i dalje postoji, o njemu treba da vodimo raspravu.
Ako smo završili sa javljanjem po Poslovnikku i kršenju Poslovnika Narodne skupštine, zamolila bih Narodnu skupštinu da sasluša predlog, kojim ćemo konačno razrešiti primedbe, nezadovoljstva, i sve ono što smo čuli u diskusiji, a ticalo se kršenja Poslovnika, zbog nemogućnosti da se razgovara o samoj temi. Dakle, predstavnik Vlade Republike Srbije izjavio je u Narodnojskupštini da, u ime Vlade, prihvata sve amandmane, podnete na član 9. zakona. To su amandmani koje su podneli narodni poslanici Vera Marković, Pal Šandor, Slađan Mijajlović, Dragan Marković, Borislav Pelević, Tomislav Nikolić, Božidar Vučurović, Nebojša Jović, Stevan Gudurić, Dragan Tomić, Dragan Todorović, Radojko Petrić, Ljubomir Mucić, Božidar Vujić i Đorđe Mamula, kojima se predlaže brisanje člana 9, odnosno brisanje ovog člana i podnaslova iznad člana 9. S obzirom da je Vlada, kao predstavnik, prihvatila brisanje člana 9. i podnaslova iznad člana 9, konstatujem da je to postalo sastavni deo Predloga zakona, prema članu 142. Zahvaljujem narodnim poslanicima, naročito onim narodnim poslanicima koji su zaista svojom konstruktivnom diskusijom doprineli da rešimo problem koji je bio paralelan. Dakle, jedno je borba u ovojdemokratskojareni, da se stekne i ostvari svoje pravo,a drugo je ipak priznanje Vladi da sluša i poštuje Narodnu skupštinu. Hvala vam lepo.Na član 9. amandman sa ispravkom, zajedno je podnela grupa narodnih poslanika: Branislav Kovačević, Teodora Vlahović, Ratimir Svirčević, Karolj Kermeci, Živica Predojev, Zoran Bošković, Bojan Kostreš, Branislav Pomoriški, Branislav Grubački, Višnja Nežić i Novica Đurašković. Odbor za finansije prihvatio je ovaj amandman, sa ispravkom, s tim da se tekst amandmana sistematizuje kao član 8a Predloga zakona, sa čime se saglasio predstavnik Vlade na sednici odbora. Još jedanput - dakle, formalno, poslanici: Branislav Kovačević, Teodora Vlahović, Ratimir Svirčević, Karolj Kermeci, Živica Predojev, Zoran Bošković, Bojan Kostreš, Branislav Pomoriški, Branislav Grubački, Višnja Nežić i Novica Đurašković podneli su amandman na član 9. Odbor za finansije je, prihvativši ovaj amandman, sa ispravkom , tekst amandmana sistematizovao kao član 8a Predloga zakona, sa čime se saglasio predstavnik Vlade na sednici Odbora za finansije. Zakonodavni odbor smatra da je predloženo rešenje u amandmanu, sa ispravkom, pravno mogući. Pošto su ovajamandman, sa ispravkom, i predlogom Odbora za finansije, prihvatili i nadležni odbori i Vlada, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona, kao član 8a Predloga zakona. Ministar Đelić želi reč, kao pojašnjenje. Nadam se da smo svi pažljivo ispratili o čemu se radi.
Da se zahvalim poslanicima koji su ovim dopunili ovaj zakon. O čemu je reč- tim odredbama sada imamo mogućnost da sagledamo celu osnovicu za oporezivanje. Dopuna je u tome da, ako poreski obveznik ima više vidova oporezivanja, oni će se gledati zbirno i, umesto da se gledaju stope samo odvojeno, i da se ostane po nekim nižima, da su dosta visoke, kao što je već rečeno više puta u ovoj raspravi, da se onda gleda poreska obaveza zbirno i da postoji i u tim slučajevima ta jaka progresivnost, tako da to bude neutralno, i da ne bude, ako smem tako da se izrazim, igara u tome - koji je iznos u kom vidu oporezivanja. Zahvaljujem se poslanicima na toj veoma konstruktivnoj i intresantnojideji. Hvala.
Zahvaljujem ministru. Prelazimo na član 10. Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj,po Poslovniku.
Ovaj član zakona, koji je sada naknadno ubačen u tekst, najupečatljivije je svedočanostvo koliko ste malopre kršili Poslovnik, jer je bilo bespredmetno voditi onoliku raspravu. Bilo je dovoljno da se ovaj amandman prihvati. Njime se menja prethodni član 9, jer je besmisleno sada da bude član 9a ili 8a, a nema člana 9. Ali, ove stvari se dešavaju zato što ne pazite, zato što se ne razumete u pravo i što vas ne interesuje šta sadrži Poslovnik, šta sadrži zakon u Vladi. Da je ovaj amandman prihvaćen, a bio je već pozitivan odgovor Zakonodavnog odbora, Vlada se pozitivno izjasnila već na Odboru, bila bi deplasirana sva ova rasprava o članu 9. Vi ste mogli samo kod vas u podsetniku da promenite redosled, da prvo idu ovi amandmani koji su već u startu bili prihvatljivi i time se čitav niz ostalih amandmana unapred odbacuje. Besmisleni su. Time bi se izbegla i ona duga rasprava od dva sata. Hteo sam da vas samo upozorim do čega vaše greške ovde dovode i ne optužujte opozicione stranke za opstrukciju. Opstrukcija se ovde izaziva isključivo nestručnim vođenjem sednica.
Molim narodnog poslanika da ako meni upućuje optužbe za opstrukciju, da citira - kada, kome i gde sam kazala - kriv si ili nisi, ili si ovakav, kada je opstrukcija u pitanju. Samo komentarišem vaše intervencije na prekršaj Poslovnika. Redosled po amandmanima je takav kakav je bio. Problem smo rešili, dobili smo novi član 8a i ne sumnjam da se mnogo stvari u ovoj skupštini moglo uraditi kraće i bolje, ali uradili smo kako smo uradili u skladu sa Poslovnikom i ostajem kod takvog tumačenja. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
U članu 10. predlažem da se briše stav 2. Zbog čega? Ako bi ostao član 10. stav 2. po Predlogu ovog zakona, poreski obveznik bi došao u situaciju da kada bi prodavao nekretninu plati 90% ovog poreza, 30% na ime kapitalne dobiti, 5% na prenos apsolutnih prava i 2% agencijskih prava. Šta to znači? Na primer, ako je u unutrašnjosti neko dobio stan od 80 kvadrata, koji ima porodicu, odnosno decu različitog pola, koja normalno stasaju, udaju se, žene se, odlaze svojim putem, kao što treba i da bude, a zakupac tog stana dobije posao u Beogradu i tu dobije stan od 30 kvadrata, šta se tada dešava. Ako bi hteo da otkupi taj stan u Beogradu, koji otprilike košta 60.000 maraka, morao bi da plati 90% poreza na ekstra imovinu, koja je 54.000 maraka, 30% na kapitalnu dobit, što je 18.000 maraka, 5% poreza na apsolutna prava, što je 3.000 maraka i agencijske usluge, 1.200 maraka. Znači to je obaveza koja više ne vredi 54.000 maraka, nego 76.000 maraka. Razlika između 60.000 maraka i 76.000 maraka znači da mora da proda drugi stan da bi platio tu razliku. Tada, u tom drugom stanu, opet ga ovo isto čeka, ovi porezi. Visina poreske osnovice iz člana 10. stav 1. po Predlogu ovog zakona omogućila je progresivno oporezivanje onih koji su došli u vlasništvo kod enormnih vrednosti društvene svojine, pa nema potrebe da ostane član 2. ovog zakona. Tome treba dodati da se u protivnom može očekivati velika ponuda stanova, što će prouzrokovati znatan pad njihove cene, zbog želje vlasnika stanova da što pre dođu do novca da bi platili porez, kako ne bi došlo do kamate od 6% mesečno, kako se ne bi došlo do poreskog duga. Konačno, moguće je propisati i da se država uknjiži kao suvlasnik u stanu za vrednost koja predstavlja poresku obavezu, odmah po donošenju rešenja o oporezivanju, ako se sa tim saglasi poreski obveznik, kako bi se izbegli veliki troškovi oko prodaje stanova. Pošto ministar Đelić nije tu, mislim da je ovo jedan veoma veliki propust i da bi trebalo ovaj stav 2. člana 10. da se briše.
Da li još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Ovaj amandman je veoma smislen, jer ako je prvo utvrđena lista poreskih obveznika, pa se utvrđuje poreska osnovica, i procenat plaćanja poreza na različite poreske osnovice, onda bi pravnička logika nalagala da su u istom položaju svi nosioci poreskih obaveza. S tim što ste ovde prvo izbegli da napravite razliku između onih koji su dobili stanove po zakonu i onih koji nisu dobili po zakonu. Niko ko je dobio više od jednog stana nije mogao dobiti po zakonu. Pod uslovim da nije vratio onaj prethodni kada je dobio novi stan.To ste potpuno prenebregli i doveli u poziciju i one koji su dobili više stanova da čak po olakšanoj metodologiji mogu da svoje poreske obaveze izmire. Šta je drugo ovde bitno? Ako je ta poreska osnovica ista za sve, onda treba da se na identičan način primenjuje. Zašto praviti izuzetak samo tamo gde je bilo najmanje protivpravnog ponašanja? U nepovoljnijem položaju je onaj kod koga nije bilo nikakvog kršenja zakona u odnosu na onoga ko je nesporno činio krivično delo. To je nešto što je takođe, sa aspekta pravničke logike, nepodnošljivo.
Da li još neko želi reč? Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 40, protiv 99, uzdržan jedan, nije glasao 21, od ukupno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Gospodo narodni poslanici, amandman se odnosi na utvrđivanje osnovice koju nikako nećemo moći da utvrdimo, a onda na nju primenjujemo ovu stopu koja je ovde predložena. Smisao amandmana je vezan za tačke od 10. do 19. i tu se govori o stopikoja će biti primenjena od 63% do 90%. Prethodna diskusija i prethodni amandman su delimično pokazali šta može da piše u poreskom rešenju. To govorim zbog toga štokod uslova za sticanje imovine po osnovu iskorišćavanja posebnih uslova za jednokratan porez i u članu 8.govorimo o načinima kako se utvrđuje osnovica, gde se nigde ni po jednom osnovu ne priznaju troškovi. Recimo, neko je dobio kredit iz primarne emisije. Sredstva je uložio u proizvodnju. Niko ne priznaje ni po jednom osnovu da je bilo bilo kakve proizvodnje, već se uzima kredit u nominalnom iznosu i on služi kao osnovica na koju se primenjuje stopa u zavisnosti od iznosa kredita koji će biti u dinarima, a biće iskazan u devizama, odnosno nemačkim markama. Dolazimo u situaciju da sredstva koja su ulagana u proizvodnju, u ovom slučaju neće se priznavati, iako imamo jedan deo objašnjenja, znači imamo nominalni iznos kredita i vraćeni iznos kredita, koji je uglavnom bio realno niži, od tih troškova koji su postojali između te dve faze. Primenom ovakvog načina obračuna mi ćemo doći do toga i primenom ove stope doći ćemo do toga da, jednostavno, onaj ko dobije kredit po osnovu primarne emisije ili po drugom osnovu, znači kada se radi o iznosima većim od tačke 10, može doći vrlo lako u situaciju da vrati više nego što je imao, čak iako ima određenu imovinu, čak ni imovina ne može da zalegne za ovaj iznos kredita. Prema tome, iako smo upozoravali kod ovog člana i kod prethodnog na mogućnosti određenih nelogičnosti u izradi poreskog rešenja,sa ove govornice je rečeno da nema revanšizma kada je ovaj zakon u pitanju, ova dama se smeje, zaista ga nema, dajte da ovo pitanje onda raspravimo. Šta se dešava sa ovim situacijama, da li zaista vi mislite da ovako neće biti kako smo mi rekli ili zaista mislite da to sve treba uzeti, i još da mu nadoknadimo tamo jer se pominje familija, tetke, strine, do svastike. Juče je i to pominjano i da li sve to treba da uzmemo u razmatranje ili zaista hoćete da se naplati tačno onoliko koliko su po ovom zakonu ostvareni ekstraprofit ili ekstra dobit. Ili hoćemo da nekom stavimo ključ, odnosno katanac na preduzeće, da mu onemogućimo da se bilo čime bavi, da mu oduzmemo pravo što je uopšte nešto radio u prethodnih 10 godina, ili što je bio pripadnik neke druge političke opcije, ili, ne daj bože, Vlade Republike Srbije. Prema tome, ovo sužavanje nije u cilju da se ne zahvati sve, jer se i na ovaj način zahvata sve, ako se posmatraju troškovi, a postoji stav 2. u kome ostaje primena, kod pojedinih okolnosti, ali molim vas, na ovaj način ćemo doći u situaciju da nekom naplaćujemo nešto što nije dobio po kreditu, da mu naplaćujemo nešto što mu nije ni pripadalo, što nema. I kada je dobio kredit, uložio je u proizvodnju, a ne priznajemo da je uložio u proizvodnju, a svaka proizvodnja je materijalna stvar, i može se lako konstatovati ...
Vreme.
Samo još jedna rečenica, ako je u pitanju proizvodnja, to može biti proizvodnja odevnih predmeta, može biti stambena izgradnja, može biti proizvodnja bilo kog preduzeća, sve se može videti ili knjigovodstveno zavedeno i tačno se može videti, ali se takođe može videti i dohodak koji je proistekao iz te proizvodnje. Takođe se tu može utvrditi i ekstra profit, i onaj kredit koji je vraćen, koji nije realan onom kreditu koji je dat. Sve se može utvrditi i može se doći do tačne cifre ekstra profita. Na ovakav način kako ste vi predvideli, apsolutno ne može i to vam 100% garantujem. Hvala lepo.
Za reč se javio gospodin Vojislav Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
I ovaj amandman Dragana Tomića pokazuje koliko je celi zakon besmislen. Zašto? Ovih nekoliko poslednjih tačaka člana 8. na koji se odnosi amandman na član 10, tiče se i slučajeva iz prakse gde je kršen zakon, i slučajeva iz prakse gde nije bilo kršenja zakona. Dakle, i kriminalci, i oni koji nisu kriminalci dovode se u istu ravan. Šta to znači kada je reč o tački 13, kada je neko dobio kredit da izgradi stan, a on izgradio kuću, pa je ta kuća mnogo veća od pripadajućeg stana, od 90 kvadrata. Mislim da ste neki amandman u tom smislu usvojili, koliko me sećanje služi. Vidite, nije isto imati stan u Knez Mihajlovoj ulici i na Terazijama, ili u bilo kom drugom delu grada. Vi ste odredili iste iznose za celu Srbiju, za ulicu Knez Mihajlovu u Beogradu, za Vlasotince i Crnu Travu itd. To je ono o čemu niste vodili računa. Zatim, gledajte sada, zaposleni u nekom preduzeću dobije kredit koji je, na primer, u vrednosti dvosobnog ili trosobnog stana. To su uvek bili povoljni krediti, i ako nije bilo zloupotreba, ti krediti su dobro došli velikom broju zaposlenih u ovoj zemlji. Neko ko dobije kredit, dovoljan za izgradnju dvosobnog ili trosobnog stana, umesto da kupuje taj stan na tržištu ili da ide preko stambene zadruge, za izgradnju tog stana, on sam zida kuću. Za kredit koliko se dobija za dvosoban i trosoban stan, može da se sazida kuća od 150 ili 200 kvadrata, kada čovek sam zida, pa kad još doda svoju radnu snagu, uloži nešto od svog novca što nema evidencije itd, pa još proda i neku njivu, uz to. Znate, kada čovek sam sebi zida stan, može da ga košta i manje od 500 maraka kvadratni metar. Onaj ko je morao da kupuje stan preko stambene zadruge u centru grada, njega je stambeni metar koštao po 3.000 maraka, zavisno od lokacije. Tu je napravljena ogromna razlika, zapravo prenebregnuta ogromna razlika u konkretnim slučajevima. Postavlja se pitanje - da li onaj ko je koristio kredit za izgradnju stana, legalno dobio kredit, pa sazidao mnogo veću kuću nego što mu je predviđeno da bi imao pravo na stan, sada ima od čega da plati bilo kakav porez, ako mu je to jedina kuća i ako sa celom porodicom živi u toj kući. Bolje onda da ga ubijete, nego da mu odrežete ovoliki porez, pogotovu što ste i za ovu stavku, koja se odnosi na stambene kredite, predvideli bezuslovnu poresku obavezu od 90% vrednosti. Svima ste davali popust i svima ste rangirali, kod onih koji su krali novac od primarne emisije, od prodaje deviza po zvaničnom kursu itd. Svima ste pravili neku skalu, a ovim jadnicima nema nikakve skale. Oni ne mogu da plate poresku obavezu koju im predviđate. To pokazuje da niste dovoljno razmišljali o ovom zakonu, da niste imali u vidu sve moguće slučajeve u praksi, uopšte vam nije palo na pamet da je ovaj zakon neprimenjiv.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Dragan Tomić. Za 41, protiv 101, uzdržanih nema, nije glasalo 20, od ukupno 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Takođe na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 10. Predloga zakona, ne zbog toga da vas ubedim da prihvatite taj amandman, nego da vam pokažem i da dokažem da ste vi ovaj zakon uradili ciljno, da ste pojedine članove ovog zakona donosili samo tako da nedostaje fotografija i da se zna na koga se taj član zakona odnosi. (Poslanik dobacuje sa mesta.) E, moj sinovac, toliko si škola naučio da ceo dan smišljaš jednu rečenicu koju ćeš sa mesta da izgovoriš. Ako imaš šta da kažeš, izađi za govornicu.
Gospodine Vučuroviću, molim vas da nastavite, molim narodne poslanike da ne ometaju govornika.
I ne samo da ste taj zakon doneli ciljno tako da se u svakom članu zakona neko može prepoznati, nego ste ga doneli tako da bi zaštitili lopove iz vaših redova. Na primer, ako je neko ukrao devet miliona maraka, on će platiti 85% poreza. Ako je neko ukrao šest miliona maraka, on će platiti 75% poreza. (Jedan glas: Nije ukrao.) To je krađa, jer vi to tvrdite. Da li su onda bili takvi zakoni koji su to omogućavali ili nisu. Znači, nekome je zakon omogućio da zaradi devet miliona maraka i on će platiti 85% poreza, a nekom je zakon omogućio da reši stambeno pitanje u većoj kvadraturi nego što mu možda i sleduje, i on treba da plati 90% poreza. I zaista, ovo je zakon pravde, kako kaže ministar Đelić, ovo nije zakon prava, ovo je zakon pravde, a nije ni zakon prava, ni pravde. Svojim amandmanom pokušao sam da nešto ispravim, ali je to vaša štampa opet zlonamerno prenela i ispalo je da se ja zalažem da se ne plaća porez do 200 kvadrata. Nije tačno, ja se zalažem da se porez plaća do 200 kvadrata, po progresivnim stopama, koje ste vi predložili članom 10, a preko toga da se plaća 90%. Ne, vaša štampa ceo dan bruji kako se poslanici Srpske radikalne stranke zalažu da se ne plati porez. To jednostavno nije tačno, jer se zalažemo da se do te kvadrature plaća po progresivnoj stopi od 33 do 60%, a preko toga 90%. I tih 90% posle toga je isto tako nepravedno, ako uzmemo da stan od 200 kvadrata vredi 400.000 maraka. A po vašoj skali 400.000 maraka oporezuje se, kada su vaši lopovi u pitanju, sa 39%. Stvarno ste preterali. Kod nas nema lopova, lopovi sede uglavnom sa leve strane.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Dajem reč gospodinu Šešelju, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Ovaj amandman očigledno pogađa suštinu i zbog toga tako nervozno reagujete. Jer, vaša osvetoljubivost nema kraja, ali ona se sputava već pri prvim ustavno-pravnim normama, na koje nailazi ovakav zakonski projekat. Zašto ne prihvatite ovaj amandman i zašto ne uvedete one klauzule, koje je sadržavao svaki pravilnik o dodeli stanova, pa se stanarsko pravo za dobijanje stanova obračunavalo na osnovu godina radnog staža, složenosti i odgovornosti posla, stručne spreme, broja članova domaćinstva? Ne može samac, koji je od države dobio ogroman stan, da bude na isti način oporezovan kao neko ko ima petoro dece. A vi ovim zakonom podrazumevate da na isti način obojica dolaze pod udar i moraju da plate istu sumu. Po ovom zakonu je to tako. Šta ste vi mislili i da li ste nešto mislili, ne znam, u to neću da ulazim, ali to ne može, ne bi smelo. Naravno, SRS je protiv celog zakona. Mi smo se već izjasnili protiv zakona u celini, jer je protivustavan, a sada ukazujemo pojedinačno na slabosti u svakom članu. U ovom članu takođe su velike slabosti, i narodni poslanik Vučurović ukazuje na jednu od tih slabosti. Kako vi možete da obrazložite da neko, čije je eventualno prekoračenje prema državi, prema društvu, 100.000 maraka, mora da plati 90.000 maraka, dakle 90%, kao i onaj, čije je prekoračenje milion maraka? Morala je ova stopa u svakom ozbiljnom zakonu da bude identična i da se podjednako odnosi na sve slučajeve. A ne da se traže izuzeci prema nekim ličnim afinitetima i na osnovu tih izuzetaka da se odreže onako od oka, kako ste i naučili i kako bi vama možda odgovaralo. Ovaj zakon sigurno neće moći da se primeni, osim možda na neke početne slučajeve, gde će se već tragedije dešavati. Nemoguće je. Ove, što pominju Hrtkovce, upozoriteda me na moje lepe političke uspomene ne moraju svaki put podsećati. Ja sam već prvi put čuo za to i ceo dan sad to slušam, ja sam to registrovao. To su uspomene, na koje se ponosim. Prema tome, nema potrebe to posebno da kažete, kažite nešto i za govornicom. Hrtkovci su ponos srpskog naroda. Videćete vi to jednog dana i shvatićete možda, a možda i nećete. Ti sigurno nećeš ništa shvatiti, jer da si shvatila ne bi uradila to što si uradila. Milka shvata, ona sve razume.
Molim narodne poslanike da ne ometaju govornika. Gubimo na efikasnosti.
Čak i kad mi ponestane neki argument, oni mi dobro dođu. Dakle, suština je ovde u članu 10, pošto vam mi ne prihvatamo ništa, ali vas dobronamerno, s vremena na vreme, savetujemo - ako treba da opstane član 10, onda on mora podjednako da se odnosi na sve, identična skala da se primenjuje na sve slučajeve, a ne da bude restriktivna na ovaj način, da nekoga poštedi, da nekog zaobiđe, a nekoga klepi po glavi da se onesvesti.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ima reč gospodin Čedomir Jovanović u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je loš, ali on govori o onom o čemu mi nismo želeli da govorimo, ali je samo po sebi nezaobilazno. Govori o odgovornosti za stanje u društvu i činjenici da se ipak ovaj zakon ne može primeniti, a da zaobiđe one koji se, na žalost, nalaze i danas među nama. Predložio sam amandman na član 3. Taj amandman je Vlada prihvatila i usvojila. U tom amandmanu sam definisao 90 kvadrata kao nešto što je samo po sebi dovoljno za stanovanje, i svaka površina iznad 90 kvadrata kao predmet osnovice, na koju se mora primeniti ovaj zakon u skladu sa stopom koja je definisana. Oni koji su predložili da umesto 90 bude 200 kvadrata, samo pokušavaju da omalovaže ovaj zakon i da izbegnu konsekvence politike koju su vodili. Ovaj zakon nema nijedno ime ni prezime. Mi nismo ni želeli da takav bude. Ali, naravno, ovaj zakon sankcioniše odgovornost za one koji su mislili da vrede 180 m2 u obliku poklona, računajući da će jednog dana izbeći i ličnu odgovornost. Neka se to plati. Neka se to plati u skladu sa predloženom poreskom stopom. Neka bude 90% poreza za površinu veću od 90 m2, a ta površina je morala biti definisana zbog toga što nije tačno da postoje odluke u okviru institucija, koje su donosile takve stavove kojima se utvrđuju prava onih kojima se stanovi daju. Preuzimajući vlast u Republici Srbiji, zatekli smo apsolutno prazan stambeni fond Vlade Republike Srbije. Nije ostao nijedan stan u stambenom fondu. Možda su ti ministri, koji su bili pre nas u Republičkoj vladi, vredni toga, ali neka plate tu vrednost. Ako je Vlada procenjivala da preduzeća koja ne mogu na ime doprinosa izmiriti obaveze prema državi, taj dug mogu kompenzovati kroz stanove koji idu pojedinim funkcionerima te vlade, u redu, to je vaša odluka. Konačno, to je u skladu sa propisima koje ste vi tada utvrdili. Ali je naša ocena da je time naneta šteta društvu i da oni koji su na takav način ostvarili izvesnu korist moraju platiti porez na to. Kada ste rekli 200 m2, vi ste rekli da se donese zakon koji neće zakačiti naše potpredsednike, naše zamenike predsednika itd. Mi vam kažemo da je o tome trebalo da mislite kada ste sebi dodeljivali stanove koji više liče na poljoprivredno zemljište po svom obimu, nego na stambeni prostor. [[Aplauz u sali.]] Niko od nas nije pomenuo ni privatnu imovinu, niko od nas nije ukazao prstom na nečije vlasništvo. To je ono što je, samo po sebi, nedopustivo. Ali, kažemo: platite porez za ono što ste uzeli ili, ako ne možete da platite porez, vratite.
Pravo na repliku - gospodin Vučurović.
Gospodine Jovanoviću, očigledno je da niste bili u sali ili niste slušali, ili ni jedno ni drugo. Niko se ovde ne zalaže da se ne plaća porez. Mi se zalažemo da se ne plaća na neustavan način. Ako je neko dobio stan od 180 m2, koji vredi 400.000 nemačkih maraka, zašto njemu 90%? Ako je neko kupio zemlju za 400.000 maraka, njemu 36%. U tome je cela poenta. Zbog toga mi kažemo da ovaj zakon ima sliku. Ovaj drugi stav ima sliku. Uperen je protiv političkih protivnika. Ako mislite da imovina koju je Kasa Jožef kupio koja vredi 7 miliona nemačkih maraka, treba da se oporezuje sa 78%, a stan od 400.000 nemačkih maraka sa 90%, onda to nema veze sa moralom ni sa pravdom. To ima veze samo sa političkom osvetom. Ni sa čim drugim. Kako može stan koji košta 400.000 nemačkih maraka biti oporezovan sa 90%? To nije ni 400.000 nemačkih maraka, nego 180.000. Imovina od 180.000 nemačkih maraka oporezuje se sa 90%, a imovina od 9 miliona se oporezuje sa 85%. To je pravda. Pravo nije nijedno ni drugo. Zakon je potpuno neustavan. Ali, to nije ni pravda. Vi ovde sprovodite političku samovolju, tiraniju većine, demokratiju rulje. Oni tamo graknu, a vi kažete: aha, eto, usvaja se.
Gospodine Vučuroviću, izričem vam opomenu na osnovu člana 101. Poslovnika zbog uvrede.
To nema veze ni sa pravom, ni sa Ustavom, ni sa čim. To je čista osveta prema političkim neistomišljenicima.
Stavljam na glasanje amandman gospodina Božidara Vučurovića. Za 40, protiv 104, niko nije uzdržan, nije glasao 21, od ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Ako ste saglasni s tim, određujem pauzu do 15,30 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u svoje poslaničke jedinice, da bismo mogli da nastavimo sa radom. Konstatujem da imamo kvorum. Pre nego što nastavimo sa radom samo jedna ispravka informacije i jedna dopuna informacije o opravdanosti odsustva pojedinih narodnih poslanika. Naime, narodni poslanik Jakov Stamenković, pročitala sam da je bio odsutan, međutim on je bio prisutan. Još jedno obaveštenje, predsednik Narodne skupštine gospodin Dragan Maršićanin je takođe opravdano odsutan. Odsustvuje jer je na bolovanju od utorka 19.juna. Nalazimo se na članu 10. Amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Tomislav Nikolić i Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosioci amandmana nisu prisutni. Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić i Nataša Jovanović na član 10. Za 36, protiv 102, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 17, od 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo Zakonodavni odbor. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za finansije, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 12. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Ljubomir Mucić i ZoranD. Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, kao podnosilac amandmana.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da kratko obrazložim predloženi amandman na stav 1. člana 12. ovog zakona. Predložio sam u amandmanu da postupak utvrđivanja i naplate jednokratnog poreza počinje i dostavljanjem izveštaja Komisije Vlade Republike Srbije za ispitivanje zloupotreba u oblasti privrede i finansijskog poslovanja, nadležnom poreskom organu. U tekstu kojim je Vlada obrazložila neprihvatanje ovog amandmana zaista stoji i meni nepoznato, pa bih zamolio, ali ministra nema, šta znači - amandman se ne prihvata jer predložena rešenja znače da poreski organ pokreće postupak po službenoj dužnosti, ali i po zaključku komisije.Zaista mi nije jasno šta to znači, imajući u vidu da u ovoj državipostoje legalni još i poreski organi, organi unutrašnjih poslova, carine i drugi državni organi i svi pojedinci koji mogu oko ovoga da učestvuju u podnošenju zahteva, odnosno podnošenju poreskih prijava. Takođe, još jedna sugestija što se tiče ovog zakona. U članu 9. kako je ovde napisano, član 9. je sastavljen od 75 reči sa nekoliko cifara, tako da sam zaista nekoliko puta pokušao da shvatimšta je cilj. Na kraju kada je odbijen amandman na član 12, odnosno stav 1. člana 12. jasno mi je da ono što sam istakao povodom amandmana na član 3 - uvođenje novih uslova za oporezivanje,odnosno za oporezivanje po osnovu sticanja ekstra dohotka i ekstra imovine, da je na osnovu izveštaja komisije Vlade Republike Srbije (koji je prošli put obrazložio ovde gospodin Vuk Obradović, bivši potpredsednik Vlade Republike Srbije) napravljena lista onih koji treba da plate porez, a takođe imajući u vidu i član 13. koji je ovde predložen i onih koji treba da plate samo 2/3 ukupne poreske obaveze. Jasno mi je da su i ovde dvostruki i dvojni aršini i, zaista, ako je tačno ovo što gospodinministar Đelić kaže, da je ovo vlada koja je toliko poštena, nije mi jasno da do sada, i da ne sumnja ni u jednog potpredsednika Vlade, ni u jednog ministra, ni u jednog poslanika, ni u jednog republičkog funkconera, zašto onda sumnja u one koji su do sada te poslove radili? Isto se radi, i rekao sam, o istim zakonima, a takođe i danas važi jedna rečenica iz obrazloženja, a to je da i današnja vlast dovodi do osiromašenja najširih slojeva stanovništva. Govorili smo ovde o pšenici, a ja ću da kažem o malini. Kada je prošle godine sav rod otkupljen i isplaćen po prosečnoj ceni 43 dinara to je bilo oko 1,90 do 2 marke, a ove godine to je jedna marka i 30 pfeninga izavisi kada će biti isplaćeno.A osiromašenje naroda - znamo u odnosu na prošlu godinu da je struja 3,2 puta poskupela. Da li to znači da je samo prethodna vlada osiromašivala, a ova sadašnja to ne čini u odnosu na naše stanovništvo? Takođe, mislim da kroz ove naredne amandmane, sve što sam ovom prilikom rekao, kroz jednu sistematičnost amandmana i usvajanja člana 9, odnosno amandmana na član 9, zaista može da se eliminiše iz dalje procedure.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Gospodin Vojislav Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Ovaj član 12. Zakona na koji se odnosi amandman morao bi da se menja sa aspekta pravničke logike i na osnovu argumentacije koju je već podneo narodni poslanik u svom amandmanu, a i na osnovu dodatnih argumenata. Prvo,ne može zakonom da se propiše da postupak počinje i dostavljanjem izveštaja komisije za ispitivanje zloupotreba. Komisija je radno telo Vlade i ona svoj izveštaj podnosi isključivo Vladi, aVlada je na čelu upravne vlasti i ingerencije Vlade supotpuno precizirane drugim zakonskim tekstom. Izveštaj vladine komisije može da ima značaj samoonoliko koliko ima svaka druga prijava. Neko nekog prijavio da nije to i to platio, da je to i to uradio i ništa više u pravnom pogledu. Ovde ima jedna druga nebuloza, gde se kaže da je i carina dužna da u okviru svoje nadležnosti kada dođe do određenih saznanja, da je dužna da u roku od 8 dana dostavi izveštaj o svim činjenicama. Mislim da je, mada je predlagač amandmana to propustio, da je ovo još veći nedostatak ovog člana. Kako može republičkim zakonom bilo kakva obaveza carine da se propisuje? Carina je isključivo organ savezne državne uprave i ne može federalna jedinica carini da propisuje bilo kakvu obavezu . Može to biti najbolja obaveza na svetu, može biti veoma smislena, veoma produktivna, ali formalno - pravno je nemoguća. Nema te koristi koja može biti dovoljan argument za kršenje formalnog prava i ustavnog poretka. U ovom slučaju, dakle, carini ne bi mogla nikakva obaveza da se propisuje, a naravno, dovoljno bi bilo da ostane poslednji stav, u kome se kaže da nadležni organ poreske uprave, po službenojdužnosti, uvek kada dođe do informacija, ili postoji opravdana sumnja, indicija, bilo šta, mora da interveniše i da ispituje. To je suština. Dakle, ni stav 1. ni stav 2. ne bi mogao da ostane u ovom tekstu, sa aspekata pravne logike, jer smo sada zašli u pojedinosti ovoga zakona, pošto za vas nije bilo dovoljno dokazivanje da celi zakon nije u skladu sa Ustavom. Sada vam dokazujemo da pojedini članovi nisu u skladu sa Ustavom, sa sasvim konkretnim argumentima, koji su nezavisni od onih opštih argumenata, sa kojima smo osporavali zakon u celini.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ukoliko se želi obesmisliti neka zakonska inicijativa, onda se ona može uvezati postojećim pravnim okvirima na takav način, da se praktično nikada ne može primeniti. Tačno je da u uređenom društvu ne može jedna federalna jedinica propisati obaveze saveznom organu, ali mi živimo u zemlji, odnosno u federalnojjedinici, koja svojUstav nije uskladila sa Ustavom SRJ, iako je imala deset godinada nešto tako uradi. I danas postavlja pred nas jedno praktično pitanje - da li ćemo mi doneti jedan zakon koji ćemo primeniti, ili ćemo negovati nešto što je samo po sebi suprotstavljeno logicinormalnog života? Mi želimo da menjamo svoje društvo. Na izborima smo promenili, zato što smo afirmisali ideju promena i mi nećemo biti taoci nefunkcionalne savezne države, već ćemo menjati sve ono što nam u tom funkcionisanju jeste prepreka. Mi poštujemo saveznu državu, poštujemo organe Savezne uprave carina, ali istovremeno od tih organa tražimo da se ponašaju u skladu sa interesima građana Republike Srbije. Ti interesi su takvi da mi smatramo da su organi Savezne uprave carina dužni da u roku od osam dana, pošto ustanove da postoje osnove za primenu ovog zakona, obaveste Republičku upravu javnih prihoda, kroz komunikaciju koja je redovna i uobičajena, i koja postoji u ovom trenutku. U tome nema ničeg spornog, niti bilo čega što bi se moglo smatrati degradiranjem prava i zakona. Mi ne možemo tim tempom usklađivati republičko zakonodavstvo sa onim zatečenim, saveznim, jer je ono samo po sebi u toj meri obimno i u tojmeri opterećeno svakodnevnim problemima, da nije realno očekivati da će se ono uskladiti u jednom brzom roku, a mi želimo konkretne efekte ovog zakona. Što se tiče načinakoji su pretpostavljeni za otpočinjanje postupka utvrđivanja poreza, možemo govoriti o onom prvom predviđenom, da se poreski obveznik sam prepozna, kao što se prepoznaju svi drugi poreski obveznici u ovom zakonu, i da podnese poresku prijavu. Ali, ukoliko poreski obveznik ne učini nešto tako, a realnoje očekivati da će biti onih koji će pokušati da se ponašaju onako kako su se ponašali prethodnih deset godina, kroz koje su potpali pod primenu ovog zakona, onda moramo razmišljati i o drugim modelima, kojima ćemo konkretno primeniti ovaj zakon i uraditi ono što je bila naša namera. Dakle, ti drugi načini su oni načini koji su definisani članom 12. i radi se samo o ideji, koja može biti onakva kako sam je ja opisao danas, o ideji, ne opstrukcije, već sputavanja primene ovog zakona, koja onda dovodi u pitanje namere onih koji se na takav način ponašaju. Član 12. je veoma jasan i on kaže da postupak utvrđivanja i naplate jednokratnog poreza počinje i dostavljanjem, znači, ne počinje isključivo dostavljanjem, već, između ostalog, počinje i dostavljanjem izveštaja Komisiji Vlade Republike Srbije za ispitivanje zloupotreba u oblasti privrede i finansijskog poslovanja, nadležnom poreskom organu. Tačno je da je Komisija deo izvršne vlasti, da je nju formirala Vlada Republike Srbije, ali, isto tako, nema nikakvog logičnog razloga zbog koga bi Komisija bila sputana u konkretnom i efikasnom delovanju. Dakle, i Komisija može da podnese poresku prijavu, i treba da je podnese, ukoliko sam poreski obveznik na nešto tako nije spreman. Postoje i druga dva stava ovog člana Zakona, ali oni se ničim ne mogu osporiti, osim ukoliko namera onih koji kritikuju ove članove nije degradiranje Zakona, kako ne bi bili oporezovani oni koji će inače biti oporezovani, ako su predmet ovog zakona.
Reč ima gospodin Dragan Tomić, u svojstvu predstavnika Poslaničke grupe.
Poštovana gospodo, narodni poslanici, mi se nalazimo na terenu poreske materije, a ovaj član automatski eliminiše kompletnu poresku materiju, sve poreske propise, pa i ono što smo skoro ovde usvajali, u Skupštini. Ne radi poreski organ ni u jednojdržavi na bazi izveštaja, već na bazi podataka. Znači, trebalo je da piše da će Komisija da dostavi podatke. Podatke, a ne izveštaje. Ako kažemo - izveštaj, onda Komisija i sudi i presuđuje, a poreski organ ovde ne radi ništa.To je jedno. Drugo, nalazimo se na terenu, i u stavu 4. ne donosi nijedan poreski organ u ovojdržavi, ni u jednom postupku, rešenje o pokretanju postupka o utvrđivanju i naplati poreza,to ne postoji, već donosi rešenje o utvrđivanju poreza, a vodi postupak utvrđivanja poreza. Znači, nema prethodnog rešenja, pa da donosi dva rešenja. Ovo je na terenu krivično-pravne materije i ovde se daje ovlašćenje organu uprave, krši se Zakon o upravnom postupku, i verujte, ovo je sve tačno, hteli vi da priznate, ili ne. I, ne sporim ja prethodnika u tome da li neko hoće, ili neće, ali moralo je da se precizira. Znači, Komisija treba da dostavi podatke nadležnom poreskom organu, a ne izveštaj, jer kroz izveštaj koji obuhvata svašta, čak do zaključka, podaci služe za utvrđivanje osnovice, a na bazi osnovice se primenjuje stopa i donosi se poresko rešenje. To je način kako treba, a kada dođe na onaj stav 4, mi kažemo - donosimo rešenje o pokretanju postupka. Eliminišemo ono što u prethodnom stavu govorimo, znači, nema da li hoće, ili neće, poreski obveznik je dužan da podnese poresku prijavu. Mi ćemo doći na član koji moramo da brišemo, zbog toga kako piše, ali, ovo je način kako se vodi postupak u poreskojupravi. Znači, ovde su napravljene i proceduralne, i pravne greške. Napravljene su greške tako što se mešala materija iz krivičnog zakonodavstva, sa upravno-pravnim zakonodavstvom. Da bi zaista rešenje u ovojmateriji bilo pravosnažno, i kako kaže u poreskom postupku, da žalba ne zadržava izvršenje, već da bi bila primenjena i da bi oni amandmani, koji govore o izvršenju u ovojoblasti (?), onda zaista dolazimo do jednog detalja, i nije besmislen amandman koje su naše kolege ponudile na usvajanje. Međutim, očigledno da nećemo da pročitamo šta mi predlažemo. Znači, mi nismo protiv primene ovog zakona već konstatujemo nemoguću varijantu za primenu zakona. Doći ćete u situaciju da će advokati lagano u ovom postupku obarati rešenja, bez obzira na to što pričamo. Pa, dobro, sila sve može. Samo, kada smo na terenu prava, ovo zaista ovako ne može i poreski organi u svojoj praksi ne poznaju ovakav način rada. Tačno je da poreski organi dobijaju podatke od drugih nadležnih organa i nije sporno da li je organ lokalnog, saveznog ili republičkog karaktera. On primenjuje podatak koji služi kao doprinos utvrđivanju određene osnovice. U ovom slučaju izveštaj ne može da se koristi kao elemenat za utvrđivanje poreske osnovice, već podatak od bilo kog organa. Iz toga onda poreski organ radi, utvrđuje osnovicu, i na nju primenjuje stopu. Mi smo u prethodnom periodu govorili o tome da li će biti dobra primena osnovice i da li će stope biti dobre, a nikako ne možemo da se nađemo na terenu poreske materije. Meni je jako žao što ministar neće da replicira na ovo što ja pričam. Molim vas, ovo je vrlo ozbiljan deo i preko ovoga ne možemo preskakati kao da se radi o babama i žabama. Hvala.
Pošto nema više prijavljenih za reč, stavljam na glasanje amandman narodnih poslanika Ljubomira Mucića i Zorana D. Nikolića. Za 54, protiv 108, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 14, od ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici: Pal Šandor, Slađan Mijajlović, Tomislav Nikolić, Božidar Vučurović, Božidar Vujić, Dragan Tomić, Stevan Gudurić, Radojko Petrić, Nebojša Jović, Dragan Todorović, Borislav Pelević i Dragan Marković, kao i narodni poslanici Borivoje Mijatović i Velimir Simonović zajedno, i grupa narodnih poslanika: Branislav Kovačević, Teodora Vlahović, Ratimir Svirčević, Karolj Kermeci, Živica Predojev, Zoran Bošković, Bojan Kostreš, Branislav Pomoriški, Branislav Grubački, Višnja Nežić i Novica Đurašković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor su prihvatili ovaj amandman. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Đorđe Mamula, na sednici Zakonodavnog odbora, odustao je od amandmana na član 13. stav 1. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Reč ima Dragan Tomić, kao predstavnik poslaničke grupe.
Poštovana gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na član 15. stav 2. Zakona o jednokratnom oporezivanju. Moram da pročitam ovaj stav i kažem da mi amandmanom tražimo da se briše ovaj stav. Kaže ovako: "Postojanje predmeta oporezivanja utvrđuje se nezavisno od iskazanih pojedinih pozicija računovodstvenih iskaza poreskog obveznika, odnosno drugog poreskog dužnika ukoliko druge činjenice, odnosno drugi dokazi ukazuju na realnost računovodstvenog iskaza". Ne možemo jednim stavom brisati niz zakona. Ne možemo brisati Zakon o računovodstvu i reći da on ne postoji. Mogu da postoje greške u računovodstvenim iskazima. Za te greške nadležan je niz organa, od privrednog kriminala, finansijske policije, preventivne kontrole i svih drugih organa koji se bave kontrolom računovodstvenih iskaza. Znači, jedna kompletna materija na kojoj počiva materijalno- finansijsko poslovanje, u ovom našem sistemu, a i u prethodnim poreskim zakonima, apsolutno je prihvaćena i najveći deo poreskih obveznika u ovoj državi i dalje radi čestito i ima svoje prave računovodstvene iskaze. Kontrolu toga vrši i Zavod za obračun i plaćanje. Znači, niz nadležnih organa to radi. Ako kažemo da ne postoji, onda automatski ne priznajemo postojanje ni jednog rada u ovim organima, ni jednog njihovog izveštaja, nalaza, mišljenja i tačno utvrđenog podatka. Da podsetim, u tim organima rade samostalno ovlašćeni revizori, stručnjaci, finasijski policajci i svi drugi koji svojim radom doprinose da se budžet ove države maksimalno puni. I u nizu situacija smo rekli da je rad tihorgana dobar, kvalitetan itd. To govorimo sa ove govornice. Kad pomenemo ovaj stav trebalo ga je redefinisati, drugačije obrazložiti i reći da mogu da važe i drugi podaci. Ali, tu prelazimo na teren krivično-pravne materije, gde izbegavanje podataka u tom delu, stavljanjem u računovodstvene iskaze, spada već u krivično-pravnu materiju i onda se to reguliše drugim propisima. Prema tome, ne možemo kod utvrđivanja osnovice ne priznavati računovodstveni iskaz. U računovodstvenom iskazu svi podaci poreskog obveznika su prikazani, ali su i troškovi, sve ono na šta smo ranije ukazivali, govorili i upozoravali. Znači, postoje podaci da je poreski obveznik korisnik, po bilo kom osnovu, kredita i morao je da to iskaže u svojoj dokumentaciji. Morao je da kaže šta je uradio sa tim sredstvima, da li ih je uložio u proizvodnju. Mi ovde hoćemo da kažemo da to ne postoji. Da postoji nominalni iznos kredita, nema zavisnih troškova. Nominalni iznos deviza koje su uložene ovamo ili tamo, nećemo da priznamo ni jednu stavku. Nemoguće je da je srpska privreda u prethodnih 10 godina bila bez računovodstva, bez dokumentacije i sve će to sada da uradi samo jedna komisija. To je prosto nemoguća varijanta. Pozivam vas da se malo saslušamo, da imamo razuma, da shvatimo da u ovakvoj situaciji firme koje su korektno poslovale samo naknadnom primenom ovih propisa ili izveštaja (iako sam upozorio na to šta je izveštaj, a šta su podaci) možemo da dovedemo u situaciju da imstavimo ključ u bravu, da zabranimo firmi rad, da ona ne može da radi i posluje. Prema tome, pozivam vas - izađite za ovu govornicu i kažite da nisam u pravu, da ovo nije tačno. Molim vas.
Reč ima gospodin Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
U ovom članu zakona na koji se odnosi amandman potpuno se nipodaštava činjenica da u ovoj zemlji postoji Zakon o računovodstvu, da postoji opšta obaveza da se on poštuje i da su predviđene veoma oštre sankcije za sve privredne subjekte koji ne poštuju Zakon o računovodstvu. Pisac ovog zakona se ponaša kao da Zakon o računovodstvu ne postoji. Razumem DOS-ovsku želju za promenama. Želja za promenama je opšta želja, međutim loša je apologija promena, jer apologija promena znači zalaganje za promene po svaku cenu. Promene uvek mogu biti promene na bolje i promene na gore. Promene na bolje moraju biti dobro promišljene, moraju biti logične, moraju biti pametne, moraju biti stručne, promene na bolje moraju biti dobro osmišljene. Ako nećemo ići u promene na bolje, onda možemo sebi dozvoliti da nipodaštavamo pravni poredak, pa da idemo na revolucionarne promene, jer svako nipodaštavanje postojećeg pravnog poretka predstavlja zalaganje za revolucionarne promene. Revolucionarne promene nikada nisu dobre. Od Francuske građanske revolucije do danas nije bilo nijedne revolucije sa pozitivnim društvenim promenama, nijedne.
Gospodine Šešelj, molim vas da se vratite na amandman.
Govorim o amandmanu.
Ne, govorite o promenama, lepo ste pričali, samo se usredsredite na amandman.
Govorim o amandmanu na stav 2. člana 15, gde se nipodaštava postojanje Zakona o računovodstvu i obaveza da se računovodstveno poslovanje obavlja striktno po tom zakonu. Ovde postoji jedan novi zakon po kome se detaljno kaže - sve što je iskazano po postojećm zakonu o računovodstvu ne važi, nije relevantno. To je protivpravna promena unutar pravnog poretka. Da ste vi ovde u završnoj odredbi stavili da stupanjem na snagu ovog zakona prestaje da važi Zakon o računovodstvu, već bi to bilo sa pravnog aspekta logičnije. Ali, vi gazite na jedan neprimeren način postojeći zakon o računovodstvu. Vi nipodaštavate ono što taj zakon nalaže svakom privrednom subjektu. To je ta revolucionarna promena zbog toga o prirodi te promene govorim i to je ono što vi niste razumeli, što vam je bilo lepo rečeno... (Predsedavajuća: Ali ste vi rekli od Francuske revolucije...) ... ali nerazumljivo. Ovo je jedna od tih revolucionarnih promena. Znači, nešto je decenijama utvrđivano po Zakonu o računovodstvu i sada to odjednom ne važi. Važniji su eksperti koje će angažovati ova Đelićeva komisija, nego ono što je utvrđeno po Zakonu o računovodstvu. Naravno, postoji mogućnost falsifikovanja računovodstvenih iskaza, ali to je opet krivično delo koje se goni po Krivičnom zakonu. Tamo gde se utvrdi da je neko računovodstvene iskaze falsifikovao, on treba da ide u zatvor, a ne zbog činjenice da ima nekih koji falsifikuju računovodstvene iskaze, pa se onda nijedan računovodstveni iskaz ne može se uzeti u obzir. To je ono što je pogrešno u ovom zakonu, što govori o nekoj revolucionarnoj promeni. Dakle, nijedan zakon ne postoji, postoji samo ovaj, ide se samo slepo po ovome. Ako je ovaj zakon u koliziji sa sistemskim zakonima, tim gore po sistemske zakone, ako je u koliziji sa Ustavom, tim gore po Ustav. To je ta nakaradna logika na kojoj vam počiva ovaj zakonski projekat. Zbog toga ovaj zakonski projekat nije dobar.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Molim vas da se izjasnite glasanjem. Za 52, protiv 109, uzdržanih nema, nije glasalo 17, od ukupno 178 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Pošto je ovaj amandman prihvaćen od strane Vlade i Odbora za finansije, kao i Zakonodavnog odbora, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 18. st. 2. i 3. amandmane, po suštini u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Tomislav Nikolić i Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor nije prihvatio ovaj amandman u odnosu na stav 2, a Odbor smatra da je amandman u odnosu na stav 3. pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? Izvolite, gospodin Nikolić u svojstvu podnosioca amandmana.
Ne mogu da shvatim da postoji Vlada Republike Srbije i da postoji njen predstavnik koji je ovlašćen da ovde prihvata ili odbija predloge poslanika i da niko od njih nije shvatio da brisanjem člana 9. neki amandmani kasnije moraju da se prihvate. Ovo je jedan od takvih amandmana. Naravno, mi Vladu nemamo, mi imamo neke ljude koji se trenutno bave određenim poslovima u Republici Srbiji, ali da rade odgovorne poslove, da se ponašaju kao vlada, mi to na žalost ni na jednoj sednici Narodne skupštine nemamo. Kada sam predlagao brisanje člana 9. prošao sam kroz ceo tekst Predloga zakona i ustanovio da automatskim prihvatanjem amandmana na član 9, ne samo u članu 18. stav 3, nego i u članu 19. stav 2. bi trebalo da se briše, a sada da ne obrazlažem zato što mislim da moraju da se prihvate amandmani.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da usled amandmana koji smo prethodno usvojili moramo korigovati u ovoj raspravi pojedine članove koji su pravljeni u skladu sa karakterom zakona koji je predložen i usvojen u načelu. Gospodin Đelić je govorio o motivima koji su ga pokrenuli pri predlaganju člana 9, a potom koji su ga naveli na to da prihvati stav poslanika DOS-a, dakle nema razloga da se ne usvoji ovaj amandman i da se izmeni član 18. tako što će se treći stav koji kaže - da se izuzetno protiv rešenja donetog na osnovu sporazuma iz člana 9. ovog zakona, žalba ne dopušta. S obzirom da nema više člana 9, predlažem da se ovaj amandman na takav način uskladi sa novim karakterom zakona. Nema ničeg spornog, ničeg problematičnog, to je amandman u skladu sa promenama koje smo mi prethodno podržali.
Imamo više amandmana, ne samo ovaj amandman koji su podneli gospodin Tomislav Nikolić i Petar Jojić, nego imamo još nekoliko narodnih poslanika koji su podneli amandman i takođe se odnose na to da se stav 3. u članu 18. briše. Međutim, ono što je razlika, narodni poslanici Tomislav Nikolić i Petar Jojić, su faktički podneli dva amandmana na isti član, a to je nemoguće, nije dozvoljeno podneti dva amandmana na jedan član. Ovde smatram da se ovaj amandman odnosi u stvari na stav 3. člana 18, gospodine Nikoliću? Da li vi gospodine Nikoliću ostajete pri tome da se vaš amandman odnosi na stav 3. člana 18. Ne mogu dva amandmana? (Tomislav Nikolić, sa mesta: Prvo sam obrazlagao na stav 3, koji je vezan sa članom 9, a na stav 2. ću da obrazlažem.) Dobro, onda ću da pročitam koji su još narodni poslanici takođe predložili da se briše stav 3. člana 18, pa ćemo se izjasniti glasanjem o tome. Znači, na član 18. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici: Vera Marković, Nebojša Jović, Slobodan Tomović, Borislav Pelević, Ljubomir Mucić i Božidar Vučurović i grupa narodnih poslanika zajedno: Branislav Kovačević, Teodora Vlahović, Ratomir Svirčević, Karolj Kermeci, Živica Predojev, Zoran Bošković, Bojan Kostreš, Branislav Pomoriški, Branislav Grubački, Višnja Nežić i Novica Đurašković. Znači, tim amandmanom se predlaže da se briše stav 3. iz člana 18, koji se odnosi na član 9, koji je izbrisan prihvatanjem amandmana od strane predstavnika Vlade. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem o ovom amandmanu, koji su podneli svi ovi narodni poslanici, koje sam pročitala. Za 136, protiv tri, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 35, od ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman koji su podneli narodni poslanici koje sam pročitala. Takođe je slična situacija sa članom 19. ... (Vojislav Šešelj: čekajte, idemo na stav 2.) Ne možete na stav 2. i na stav 3, ne možete dva amandmana da podnesete na jedan član. (Vojislav Šešelj: javljam se kao šef poslaničke grupe povodom amandmana na stav 2.) Ima reč gospodin Šešelj, koji će objasniti amandman na stav 2. člana 18.
Vidite koliko smo mi, srpski radikali, bili tolerantni, pa smo vam neke očigledne poslaničke propuste progledali kroz prste povodom amandmana na stav 3. Nije baš sve sprovedeno kako bi trebalo po Poslovniku, nismo hteli da zadržavamo, nismo hteli da ispadne kao da dlaku cepamo na četvoro, kao što to neki drugi ovde rade. Ali, nemojte sad da povodom toga uskratite pravo poslanicima da raspravljaju o drugim stvarima, koje su takođe na dnevnom redu. Vi ste ovde suviše kumulativno nagomilali sve ove amandmane narodnih poslanika, i one koji su imali povodom dva stava i one, koji su imali povodom jednog stava, a mogli ste staviti na glasanje samo amandmane koji se tiču isključivo trećeg stava. To je bila greška, ali sad - to sam mislila posle greške - ne pomaže mnogo u pravnoj sferi. U to neću da ulazim. Što se tiče amandmana Tomislava Nikolića i Petra Jojića na stav 2, bilo bi veoma važno da se usvoji taj amandman. Zašto? Zato što nije ovo običan i redovan poreski zakon. Tačno je to što Vlada kaže u svom obrazloženju ta, kada zakon tretira poresku problematiku, obično žalba ne odlaže izvršenje. Tako se tretira poreska problematike u skoro svim zemljama sveta i to je načelno u redu. Međutim, ovde je slučaj o jednom zakonu koji po svojoj prirodi nije poreski zakon. Ovo je po svojoj prirodi kazneni zakon i to retroaktivni. Isuviše su veliki iznosi koje će država na silu naplaćivati na osnovu odredaba ovog zakona. Ovde, ako se usvoji žalba, neće imati kome da se uruči, pošto će mnogi izdahnuti,pre nego što dočekaju odluku u žalbenom postupku. Na primer, uzmite jednu firmu u društvenom, državnom, privatnom sektoru i utvrdite toj firmi po svim onim osnovama gomilu obaveza. To će biti iznosi u desetinama miliona.Ovako drastični primeri se u pravu uvek koriste kada se pokušava dokazati nelogičnost i neodrživost određene odredbe. Pomalo to može sada izlgedati i komično, ali je bitna ta logična nit, koja jedan drastičan primer pokazuje sa suštinom pravne norme. Dakle, neko ko dođe u situaciju da plati ogroman porez na osnovu ovog zakona, npr. društveno preduzeće, može zapravo da ostane bez celokupne imovine, može da zabravi fabriku, privatnik može ostati bez cele firme, da mu se na doboš prodaju mašine, jer niko od ovih, koji će biti obavezani zakonom da plate velike iznose, ubeđen sam da neće imati gotovinu na raspolaganju. Gotovinu na raspolaganju mahom imaju samo kriminalci, niko više. Tamo gde su veliki iznosi dolazi odmah do prodaje imovine, jer poreski izvršitelj, koji ima pravo po osnovnom poreskom zakonu da upada ljudima noću u kuću, lepo dođe i kaže - jeste li platili, niste, plenimo. Ono što se pleni, ide na javnu licitaciju, na prodaju. Kada se jednom to uradi, kada se firma uništi, ne vredi što će u žalbenom postupku Republička uprava javnih prihoda da proceni da je žalba umesna, opravdana, pa kaže - preinačuje se prvostepeno rešenje. Ne vredi preinaka prvostepenog rešenja, ako to rešenje nema kome da se uruči, ako je taj poreski obveznik, kome je suviše uzeto, izdahnuo. Nije ovde reč o ljudima, pojedincima, nego pre svega o preduzećima, firmama, ni za njih žalba ne odlaže izvršenje. Firma koja ne može da plati u novcu, ide joj imovina na doboš. Po ovom zakonu su izjednačene sve firme, i državne i društvene i privatne. Nema nikakve razlike. Pravna lica su izjednačena sa fizičkim licima. I tu nema razlike. Zbog toga u ovom slučaju, gde se kumulativno obračunava navodna poreska obaveza za 12 godina, gde će iznos uvek biti veoma, veoma velik, kada bi se ova odredba promenila i kada bi se standardna odredba iz pravnog poretka prihvatila da žalba odlaže izvršenje, bar u prvoj žalbenoj instanci kada se podnosi, dakle u redovnom dvostepenom postupku, to bi već značilo izvesno olakšanje za poreske obveznike. S druge strane, od izricanja poreske obaveze po ovom zakonu do naplate treba svakako nešto duži rok i iz tog razloga bi bilo dobro da žalba odlaže izvršenje, da onaj ko dođe u domen ovog zakona kao poreski obveznik ima nešto više vremena da eventualno prikupi novac. Pametna država koja želi da spase poreske obveznike, daje im nešto veći vremenski raspon. Ona koja želi da ih odmah pogodi u glavu i ubije, posle mora da razmišlja od koga će naplaćivati poreze. Znate, i ova vlada je dolazila u situaciju da za neke poreske obaveze iz prošlosti mora da odredi plaćanje u ratama za duži vremenski period. Vama su sada izašli taksisti, moraćete i njima da popustite ...
Gospodine Šešelj, isteklo je vreme. Ima reč gospodin Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da je ovo poseban zakon, ali on je ekskluzivan po predmetu oporezivanja, a ne po načinu na koji se vrši to oporezivanje. Pošto je uobičajena poreska praksa da žalba ne odlaže izvršenje, nema razloga da se ta praksa menja u ovoj ekskluzivnoj situaciji. Dakle, postoje drugostepene sudske instance, koje će raspravljati o valjanosti odluka Republičke uprave javnih prihoda. Država mora voditi računa o kredibilitetu Republičke uprave javnih prihoda, jer će baš kao što danas Ministarstvo finansija mora da pronađe sredstva, da bi vratilo medijima koji su kažnjeni po Zakonu o informisanju, i neka buduća država će morati da vodi računa, i Republička uprava javnih prihoda o situaciji, u kojoj će morati da vrati sredstva, ukoliko se na pogrešan način primenjuje ovaj zakon. Ali, to što je on poseban, ne znači da se mora koristiti nekom posebnom tehnologijom. On je poseban samo po predmetu oporezivanja, nikako po načinu na koji se to vrši i ne treba tu praviti presedane. Jer, poreski sistem počiva na pravu poreskog organa da porez odmah naplati, a potom da se onaj, koji je nezadovoljan time, bori za svoja prava pred sudom. Šta bi se desilo da sada svi oni, koji treba da plate porez po ovom osnovu, ulože žalbu, pokrenu upravni spor i narednih pet godina vode taj upravni spor? Da li bi to bio primer za svakog građanina da i on uloži žalbu na odluku poreskog organa i da niko ne plati porez u Srbiji? To ne može i zato nećemo podržati ovaj amandman.
Ima reč gospodin Nikolić.
Zabrljali ste malo Poslovnik, prekršili, jer je bilo bespredmetno voditi onoliku raspravu. Neću sad da vam sugerišem povredu Poslovnika. Neprihvatljivo je obrazloženje Vlade da taj porez treba odmah naplatiti i da žalba ne odlaže izvršenje rešenja time što se analogija traži sa redovnim poreskim zakonima koji su u okrivu poreskog sistema Savezne Republike Jugoslavije i Republike Srbije. Ovo nije poreski zakon. Ovaj zakon prestaje da važi onog dana kad stupi na snagu. Toga nema u poreskom sistemu. To nije stalna obaveza. Nije utvrđen onaj ko treba da plati porez, pa da mu se svake godine samo izdaje novo rešenje. Ovo je jednokratni porez, ovo je potpuno novi postupak. Šta se dešava? Zašto da ne omogućimo građanima da vode spor pred Vrhovnim sudom? Kakva je ovo država koja izriče novu obavezu građaninu i kaže: imaćeš dvostepenu zaštitu pred Republičkom upravom javnih prihoda i pred Vrhovnim sudom, ali ćeš prvo da platiš? Ovo nije zemlja, ovo nije imovina, ovo nije nepokretnost. Ovo je nešto štose desilo, za šta ljudi prvo treba da smognu snage da plate, najverovatnije prodajom imovine. Kad povede spor pred Vrhovnim sudom, ako taj spor traje dve-tri godine, za to vreme čovek može da umre. A, šta ako nema naslednika? Baš vas briga! Vi ne mislite na prava pojedinca, vi ne vidite čoveka ni u jednom zakonu koji donosite. Vi samo vidite monopol državne prinude, monopol državne fizičke sile i samo posmatrate koliko vam nedostaje novca da pokrijete strašne troškove u budžetu ove godine. Gledate hoće li to stići, eventualno, pre nekih sredstava od donacija, jer ste vi do kraja ovog meseca - kaput. Što finansirate, finansirate, a od kraja meseca ili idućeg meseca više nema od čega da se finansira država, zato što pokazatelji koje objavljuju vaši zavodi za statistiku pokazuju da nema proizvodnje u Srbiji. Doživeli smo prvi put, ot kako ja pratim te podatke, da Crna Gora ima pozitivnu stopu rasta industrijske proizvodnje, a Srbija ima negativnu. Vojvodina nas za pet indeksnih poena tuče.
Gospodine Nikoliću, izričem vam opomenu na osnovu člana 101, zato što se ne držite teme dnevnog reda.
Ne mogu vama građani da namire kasu onoliko koliko vi želite i kad želite, nego samo kad je to u skladu sa njihovim obavezama i njihovim pravima. Nikad nisam rekao nekome da je lopov, pre nego što sam video pravosnažnu sudsku presudu da je on lopov. To možeš samo ti, pošto si iz DOS-a (Obraća se nekom od poslanika u sali.), ti možeš i da izrekneš presudu, i da osudiš, ti možeš svakog da uvrediš. Ja dobijam opomene zato što sam prekoračio vreme za 10 sekundi, a ti ovde pričaš o lopovima i ne dobijaš opomene.
Niste vi dobili opomenu zato što ste prekoračili vreme, nego zato što ste govorili mimo teme. Gospodo narodni poslanici, sada ćemo glasati o amandmanu koji se odnosi na član 18. stav 2. Iako smo malopre glasali o stavu 3, ovaj stav 2. nema veze sa članom 9. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 56, protiv 105, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 15, od ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. u istovetnom tekstu podneli su amandmane narodni poslanici Vera Marković, Borislav Pelević, Dragan Tomić, Nebojša Jović, Ljubomir Mucić, Tomislav Nikolić, Božidar Vučurović i grupa narodnih poslanika zajedno: Branislav Kovačević, Teodora Vlahović, Ratimir Svirčević, Karolj Kermeci, Živica Predojev, Zoran Bošković, Bojan Kostreš, Branislav Pomoriški, Branislav Grubački, Višnja Nežić i Novica Đurašković. Ovim amandmanom na član 19. predlaže se da se briše stav 2. koji se odnosi na član 9. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, s tim što je prihvatanje ovog amandmana uslovljeno prihvatanjem amandmana podnetih na član 9. Predloga zakona kojim se predlaže brisanje tog člana, odnosno amandmana kojim se predlaže izmena tog člana koji je podnela grupa narodnih poslanika. Da li ko želi reč o ovom amandmanu? Ima reč gospodin Šešelj.
U ovom članu 19. ima nešto što sada automatski treba brisati. To je stav 2. O tome ne bih govorio, govorio bih o stavu 1. i o celom amandmanu koji su podneli narodni poslanici. Mnoge stvari se ovde nepravilno interpretiraju i loše postavljaju. Treba razlikovati žalbeni postupak od sudskog postupka. Ovo se odnosi samo na sudski postupak. Omogućen je upravni spor pred Vrhovnim sudom. Upravni spor se ne vodi na osnovu žalbe nego na osnovu tužbe, a žalba se podnosi samo drugostepenom organu uprave, poreske uprave. Ovde je problem što područna jedinica Republičke uprave javnih prihoda izriče rešenje, donosi rešenje o obavezama i odmah naplaćuje. Predviđena je žalba u roku od 8 dana Republičkoj upravi. Niste dovoljno strpljivi ni da sačekate tih 8 dana, pa da za tri dana Republička uprava javnih prihoda kaže da se potvrđuje provostepeno rešenje. Nije ovde reč ni o kakvom vođenju sudskih sporova od pet godina i nema upravnih sporova od pet godina, jer tu nema glavne rasprave, već se podnese tužba, odredi veće Vrhovnog suda koje odmah donosi presudu. To je u roku od mesec dana najduže. Vi niste dovoljno strpljivi da čekate žalbeni postupak ne kod suda, nego kod organa uprave u roku od 8 dana u kom roku se podnosi žalba na prvostepeno rešenje. Republička uprava javnih prihoda može da potvrdi rešenje u roku od tri dana. To je 11 dana. Čemu žurba ako je u pitanju 11 dana? Teorijski, to može da bude 15 ili 30 dana. To se ne tiče sudskog postupka, nego redovnog postupka u upravnom postupku koji je najopasniji. U upravnom postupku, u principu, ne bi ništa smelo da dovede do situacije u kojoj žalba ne odlaže izvršenje. Ima tu još presedana. Imamo u Zakonuo prekršajima. I to je jedna vrsta upravnog postupka. I tamo žalba može da ne odlaže izvršenje, ali nekad može, nekad ne mora. Ovde, u svakom slučaju, žalba ne odlaže izvršenje. Ovo je nešto teže od postupka u kome se izriče zakonska kazna. Još jedna stvar. Vi ste potpuno protivzakonito vratili novac medijima koji su kažnjeni po Zakonu o informisanju, bivšem zakonu o informisanju. Zbog tog nezakonitog postupka kad-tad neko će morati da odgovara, ali ostavimo to za budućnost. Nije bitno. Koliko god da je bio restriktivan Zakon o informisanju, koliko god vam kazne izgledale drakonske, niko nije retroaktivno kažnjavan po Zakonu o informisanju. Svi su unapred znali koje su zakonske odredbe, tamo im je rečeno ako objaviš klevetu tolika i tolika kazna, pa ko voli neka izvoli. Dakle, svako ko je objavljivao klevetu znao je unapred da će ta kleveta biti kažnjena drakonskom novčanom kaznom. Ovde niko nije znao unapred da će vama jednog dana pasti na pamet da donesete zakon koji će 12 godina unazad da neke stvari sankcioniše, koje unapred nisu bile predviđene kao predmet oporezivanja, jer ste tako pogrešno zakon nazvali, odnosno kao predmet kažnjavanja. U tome je suština. Baš ta retroaktivnost je razlog više da žalbeni postupak odlaže izvršenje.
Reč ima Dragan Tomić, kao predstavnik poslaničke grupe.
Poštovani narodni poslanici, i u vreme kada smo dobili materijale za ovu sednicu Skupštine apsolutno je iz prvog čitanja Predloga zakona bilo vidljivo da će niz detalja iz ovog zakona, gde smo gotovo svi iz svih političkih stranaka davali amandmane, pokazati se da su ti amandmani opravdani, kao i kod ovog člana 19, koji se odnosi na vođenje upravnog spora i ne može se ledž specialis propisom derogirati kompletna zakonodavna materija u oblasti upravnog prava, ne može se onemogućiti stranci da u krajnjoj instanci vodi upravni spor i da na neki način pokaže, ako ima dokaze i dokumentaciju, znači sve ono što je neophodno da bi pravdala svoj tužbeni zahtev , da je u pravu. Upravo iz ovog razloga, kada se govori o stavu 2. zakona, da upravni spor nije dopušten, sada zaista sumnjam u razloge Vlade, u onog što se ovih dana dešavalo kada su u pitanju članovi 9, 18. i 19, u to šta se tu u stvari dešavalo. Imam utisak, bez obzira što smo svi na određeni način stavljeni u sumnju da ovo neće biti dobro, da se ovde čak remete neka građanska i ustavna prava u Srbiji, imam utisak kao da se nismo hteli čuti, kao da se ono staro pravo - kadija te tuži, kadija ti sudi - se vratilo u 21. vek i u 2001.godinu, a čini mi se da smo ostavili to iza sebe davnih dana. Mi smo kroz istoriju to vreme konstatovali kao jedno vreme koje nije bilo dobro za srpski narod, a danas nam se vraća kroz ove zakonske predloge. Iskreno sumnjam, i to do sada nisam izgovarao, da je iskrena namera predlagača da kroz ovaj zakonski predlog baš obuhvati sve koji su došli do ekstra imovine na neki od načina koji se ovde predviđaju, ovih dvadesetak tačaka. Prema tome, mislim da je apsolutno smisleno da svi zajedno sada učinimo jedan napor, bez obzira na stav Vlade i na stav Odbora po ovom pitanju, iako smo mi na odborima ovo prokomentarisali na ovaj isti način i rekli da su ovi amandmani upravo smisleni, da treba da budu usvojeni bez obzira na političke grupacije, stranke, razmišljanja pojedinaca,upravo su svi poslanici govorili o tome da ne mogu biti neka prava koja su konstituisana drugim zakonskim aktima,oduzimana jednim ledž specialispropisom. Zato pozivam da svi zajedno usvojimo ove amandmane koje su predložili predstavnici svih političkih opcija i da definitivno na ovu temu ima li neko pravo da se žali , ima li neko pravo da vodi upravni spor - ima i svakako ima, i po nizu zakonskih propisa to je pravo omogućeno, dozvoljeno da dokaže u nekom postupku da je ipak bio u pravu i da donese dokumentaciju, dostavi da je njegovo pravo bilo pravno valjano i da mu je Ustavom garantovano. Ovde smo došli čak do temelja ustavnosti i rušenja ustavnosti u ovoj državi.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na promene koje proizilaze iz brisanja člana 9., nužno je prihvatiti ovaj amandman kojim se briše drugi stav člana 19, u kojem se kaže da u slučaju iz člana 18. stav 3. ovog zakona upravni spor nije dopušten. To je logična posledica promena koje smo izvršili kao narodni poslanici. Kratko bih samo prokomentarisao razloge zbog kojih je Ministarstvo finansija vratilo finansijska sredstva koja su primenom Zakona o informisanju na ime prekršajnih kazni kroz prekršajne postupke vođene pred prekršajnim sudovima, uzimana. Odlukom Saveznog ustavnog suda kojom je taj zakon i sve ono što je proizašlo iz njegove primene, definisano kao protivustavno, Republička vlada je bila dužna da pomenuta sredstva vrati.Što se tiče retroaktivnosti zakona, tačno je da nema puno primera te retroaktivnosti, ali baš pomenutiZakon o informisanju i njegova prva primena konkretan su primer retroaktivnosti. Neka sami mediji i novinari obrazlažu situaciju u kojoj su se nalazili, nije dobro kada to rade političari. Mi smo svoj politički stav izrekli krozukidanje Zakona o informisanju. Nažalost, gospodin Slavko Ćuruvija nije u prilici da kaže ono što sam ja kao političar dužan da uradim, s obzirom da ovde nema nekog ko bi to mogao da uradi umesto mene. Prva kazna po Zakonu o informisanju izrečena je listu "Evropljanin" zbog tekstova koji su objavljeni i štampani četiri dana pre nego što je zakon stupio na snagu. Sudbina gospodina Ćuruvije je tragična i poznata vam je , ali sam bio dužan da se osvrnem na takvu vrstu nekorektnosti. Molim vas da glasate za ovaj amandman, jer se njime usklađuje ovaj zakon sa promenama koje smo prethodno učinili.
Stavljam na glasanje amandmane koje su u istovetnom tekstu podneli navedeni poslanici na član 19. Za 152,protiv nije bilo,uzdržanih nije bilo, nije glasalo 27, od ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman jepodneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada,Odbor za finansije iZakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom podnetim na član 20. na najdirektniji i najneposredniji način otklanja se i treći osnov za sumnju, otklanja se i treći motiv za tu istu sumnju koju je ovaj zakonski projekat uneo kod mnogih poslanika, a naročito kod nas poslanika Srpske radikalne stranke. Činjenica je da ideja kojom se rukovodio zakonodavac treba da bude pozdravljena, činjenica je da na neki način treba da budu oporezovani oni koji su bili privilegovani da u uslovima sankcija, koje su bile nametnute našojdržavi, u uslovima blokada, kada je 90% stanovništva, i više, jedva preživaljavalo, biloonih koji su se vanredno obogatili. Činjenica je takođe da DOS nije sposoban da to radi kroz zvanične institucije, a imamo ih, ni kroz zakonodavstvo, ni kroz sva nadležna ministarstva, činjenica je da DOS jedino misli da to može da uradi kroz ovajledž specialis, mada sam tvrdio da i dalje ostajem u tom ubeđenju da je on čisto marketinški, medijski i politički trik za moguće nove izbore. Činjenica je da će ovajzakon, ako ništa drugo, odobriti njihovi glasači, a možda i neki drugi, pa će kazati - hvala Bogu, od 5. oktobra, evo najzad nečega, zbog čega DOS kaže da će ući u promene. Ali, uvek postoji ali, u drugom grmu leži zec. Činjenica je da je ova Narodna skupština prihvatila amandmane narodnih poslanika, pa i poslanika SRS, da se briše predlog Vlade u članu 9 gde se nagoveštava moguća nagodba, znači, prvi osnov za sumnju. Činjenica je da je ova Narodna skupština, zaslugomi poslanika SRS, otklonila i drugi osnov, a to su boniteti. Sada dolazimo do toga da treba otkloniti i treći osnov. Ako je Vlada imalo ekspertska, a sumnjam da jeste, više to očekujemood poslanika, onda treba otkloniti i treći osnov, a treći osnov kaže da se ovajporez može platiti u više rata, a najviše tri, i to tako što će onaj ko dolazi po udar ovog zakona da bude sankcionisan, uputiti molbu za više rata, nadležni organ će doneti odluku o tome i ta treća rata biće najkasnije šest meseci od donošenja novog rešenja. Evo, stvarno, osnova za novu sumnju. Moći će da se dogovara kada će da se donese rešenje da tajistek roka bude veći, da protekne što više, da inflacija, koju ćete da učinite, obezvredi to, i očiti dokaz da vama nije zakon tu da se prikupe sredstva, kako bi se rešavali određeni socijalni slučajevi, nego vam je ovajledž specialis samo jedan medijski trik. Uostalom, u obrazloženju ovog amandmana, a biću slobodan da ga pročitam, napisao sam sledeće: "Poreski dužnik po osnovu zakona o jednokratnom porezu, ostvaruje ekstra dohodak i ekstra imovinu, koristeći posebne pogodnosti, a uplata poreza u više rata predstavlja novu posebnu pogodnost, koju kod druge vrste poreza poreski obveznici nemaju, te poreske dužnike, na osnovu pomenutog zakona, ne treba posebno nagrađivati". Ali, znajući kakav je DOS, a DOS je najgori,verujem da tonećete uslišiti.
Gospodine Vujiću, izričem vam opomenu zbog nedoličnog ponašanja. Pa, molim vas da jednom budemo svesni da smo ovde zaista zato da se vode ozbiljni državni poslovi. Izađete da diskutujete o amandmanu i zloupotrebite govornicu, da biste nekog uvredili. To zaista ne mogu da razumem. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ima reč gospodin Vojislav Šešelj, po Poslovniku.
Vi opet izričete opomenu narodnom poslaniku Božidaru Vujiću, zbog njegove izjave da je DOS najgori.
Koji član, gospodine Šešelj? Koji član sam povredila?
Nađite vi koji član.
Ne treba, vi ste dužni, gospodine Šešelj.
Po kom ste izrekli opomenu, po tom članu.
Na osnovu člana 101. sam izrekla.
E, on nije izrekao uvredu, a to predviđa član 101, ako se uvredljivo izražavao. On se nije uvredljivo izražavao. Juče sam vas podučavao - kad se kaže - DOS je najgori - to nije nikakva uvreda , to je ocena. A, da li je istina ili ne, mi smatramo da je istina, a vi smatrate da nije, nije bitno. Ali, povodom kriterijuma istine pozvaću se na vašeg bivšeg koalicionog partnera, SPO, i njihove novine "Srpska reč". U njihovom sedištu je formiran DOS. Oni danas kažu da ste vi najgori, a vi kažnjavate narodnog poslanika, izričete mu opomenu.
Pa dobro, ali on je u mogućnosti da to kaže za govornicom. Ne dozvoljavam.
To je ocena, ne možete vi da zabranjujete da on izrekne ocenu da je DOS najgori.
Gospodne Šešelj, ukoliko neki narodni poslanik izađe i kaže da je SRS najgora, takođeću mu izreći opomenu i smatram da nema povrede Poslovnika. Da li se neko po ovom amandmanu još javlja za reč? Ima reč gospodin Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Prvo bih vam napomenuo da nikome ne izričete opomenu, ukoliko kaže da je SRS najgora. Opomenu možete da izreknete samo ako neki DOS-ovac kaže da je SRS najbolja, to bi za nas bila uvreda. Da se vratimo na amandman i na član 20. ovog zakona. Šta je bilo? Nemojte, ističe ovo moje vreme, a vi zadržavate. Rekao sam lepo - ako neki DOS-ovac kaže da je SRS najbolja, onda mu izrecite opomenu, jer bi to za nas bila uvreda. Ako kažu da je najgora SRS, znajte da smo mi zbog toga radosni.
Zato vi nama to stalno govorite, dajete nam komplimente, onda to tako da razumem, jel,?
E, tako, baš tako. Hvala vam što ste razumeli, ali nemojte da mi taj minut računate.
Neću vam računati, izvolite, samo se vi opustite i pričajte.
Kako može čovek pred takvom jednom privlačnom i lepom damom da bude opušten? Ne može. Što se tiče ovog člana 20, veoma bi bilo važno da se ozbiljno sagleda taj član i amandmani koji su na njega podneti, jer ti amandmani ukazuju na groteksnost i ovog člana. Vidite, koliko je nesuvislo napisan ovaj zakon - pomenuću još dva moguća slučaja iz prakse. Da neko, ko dolazi pod udar ovog zakona, ima npr. 300-400 hiljada maraka stare devizne štednje,on ne može tu staru deviznu štednju da iskoristi da bi platio obavezu iz ovoga zakona. Dakle neko ... (neko od vas nema, čuo sam takav glas iz vašeg sektora, znate, niste se trudili da zaradite, možda je u pitanju probitačnost radnog mesta, ili nešto drugo, ne mogu da u to ulazim, ali ono što je na ceni, uvek bolju prođu nađe na tržištu), ... sada - stara devizna štednja datira iz 1990. i ranijih godina - ko ima nekoliko stotina hiljada maraka stare devizne štednje, ne može da plati ovu obavezu, može da uzme 300 ili 400 maraka ove godine. Znači, to mu ostaje tamo, a ovde mu se rasprodaje imovina. Ili drugi slučaj, koji je neprimenjiv u praksi - kako može da se ovo naplati od čoveka koji živi u tom stanu, koji je došao pod udar zakona, a nema drugog stana? Kako može izvršenje da se obavi? Da se istera na ulicu? Ne može. U sudskom postupku se jedino može izbaciti na ulicu i zna se koliko se minimum mora obezbediti stambenogprostora za članove domaćinstva. To ne može da se provede. U zakonu piše (a što ima kod vas i advokata koji ne poznaju zakon, naravno, nije ništa čudno, jer oni, da znaju zakon, ne bi ušli u DOS) - e sada, to su dva slučaja iz prakse, gde zakon ne može da se primeni. Šta vi možete da uradite , da uspostavite hipoteku nad stanom, ili nad kućom, ili da iznutra pregradite stan i kuću, pa da njega ostavite u jednom delu da živi, a drugi deo da pokušate da prodate, što će takođe teško uspeti.Postoji onajminimum, koji ni u kakvom sudskom postupku ne može čoveku da se uskrati. I treća stvar, koja je i najvažnija - jedan od osnovnih ustavnih principa je da se zakoni retroaktivno mogu primenjivati samo ako je to u korist onoga nad kim se primenjuju. Ako je to za njega bolje, samo tada se zakon može retroaktivno primeniti. Ako zakon koji se retroaktivno primenjuje sadrži strožiju odredbu u odnosu na onoga na koga se primenjuje, ne može se primeniti, jer se mogu primenjivati samo zakoni koji su važili u vreme nastanka neke situacije u kojoj se zakon primenjuje. Sve civilizovane zemlje sveta drže se tog pravnog principa. On je propisan i našim republičkim i saveznim Ustavom. Imate to i kod kažnjavanja. Može se samo blaža kazna izreći po novom zakonu retroaktivno, a ne može stroža. E, to je suština. A, vi, principom retroaktivnosti možete da uvedete odredbu da će se kazniti svako onaj ko je osedeo pre 40 godine, ili svako onaj ko je oćelavio pre 35, ili svako onaj kome smrdi iz usta, ili se može kazniti onaj ko nije lep po DOS-ovskim kriterijumima, ili svako onaj ko se nije oženio do 30, ili svako onaj ili ovaj. Besmisleno je retroaktivno donositi zakone, osim u slučaju kada se građanima olakšava neka obaveza. Samo tada zakon može retroaktivno da se primenjuje.
Pošto nema više prijavljenih za reč, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Za 50, protiv 101, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 23, od ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijajlović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je rešenje predloženo u amandmanu narodnog poslanika pravno moguće. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Čitajući prispele amandmane ustanovio sam da je poslanik koga ste malopre pomenuli i čiji je amandman Vlada prihvatila, obrađivao na sličan način materiju koja je i mene zanimala u stavu 3, a to je rešenje o tome hoće li biti poreskom obvezniku odobreno da plaća porez na rate ili ne. Predlagač zakona je to formulisao kao rešenje o plaćanju poreza na ratei to je moglo da se tumači tako da će, u svakom slučaju, prvostepni organ doneti odluku da porez može da bude plaćen na rate. Tu sam dodao reči - po zahtevu, tako da bi član trebalo da glasi - rešenje po zahtevu o plaćanju poreza na rate donosi se itd. A, vi ste usvojili amandman u kome se kaže - rešenje kojim se zahtev usvaja ili rešenje kojim se odbija zahtev o plaćanju poreza. Mislim da je to bilo rogobatnije nego moj amandman, ali sad šta je, tu je. Pretpostavljam da je većina tražila u našim amandmanima neku kopču, da ste onda vi pisali amandmane koje Vlada može da prihvati, jer je ovu vladu sramota da prihvati amandmane narodnih poslanika iz opozicionih, stranaka i da na taj način pokušavate da premostite ona loša rešenja iz zakona koja ne zadiru u samu srž materije. Zato se niste mnogo bavili amandmanima koji vam govore o tome da je zakon neustavan, da će pasti na Ustavnom sudu. Vidite, već je i Savezni ustavni sud počeo da se bavi materijom iz republičkogzakonodavstva, pa saznajemo da je on oborio republički Zakon o informisanju.To nas upućuje da ćemo i mi morati sve svoje primedbe na skoro sve zakone koje ste doneli u ovom sazivu, da upućujemo Saveznom ustavnom sudu, ukoliko nam sutra ne rasturite državu. U ovoj državi je sve moguće. Posvađaju se političke stranke i odmah kažu - od sutra nema savezne države. Kao da je to njihova babovina, kao da je to njihova prćija, kao da oni smeju tako da govore o državi u kojoj političke stranke mogu da se svađaju, da se mire, da se sklapaju i rasturaju koalicije, i neprekidno nam ovde pretite - ili će ovo biti usvojeno, ili će država nestati, ili će ovo biti usvojeno i... (Glasovi: Tema.) Pitah li ja tebe isto? Ako sam ti toliko zanimljiv... Neda ima povlasticu. Neda ima pravo da viče - tema, pošto ona zna šta je tema ovog zakona i šta ja rešavam ovim amandmanom. Dakle, mislim da vi treba ozbiljnije da se bavite zakonodavnom materijom. Sebi ne smete da dopuštate ovoliko grešaka u izradi jednog predloga zakona. Mnogo bih voleo da vidim potpis republičkog sekretara za zakonodavstvo na ovom predlogu zakona, tako da znamo da nam ovi koji doleću avionima iz inostranstva, ako oni ne poznaju naš Ustav i naše zakone,ko je njih prevario da nam donose ovakve zakone. Na primer, republički sekretar za zakonodavstvo koji bi zbog tolikih propusta odavno trebalo da bude smenjen zato što poslaničku većinu dovodi u velike zablude i velike neprilike. Hvala.
Da li još neko želi reč po amandmanu? Izvolite.
Ovaj amandman koji je usvojen možda je malo poboljšao tekst. Amandman Tomislava Nikolića bi više poboljšao tekst. Međutim, kada je reč o tom amandmanu i članu na koji se odnosi, za mene je najproblematičniji ovaj rok od osam dana. Onaj ko je obavezan po zakonu da podnese zahtev ili prijavu ili kako se to već zove, to se nekad zvalo prijava, da mu se obračuna porez, formular nije bitan, i on to podnese, kako može područna jedinica UJP kao prvostepeni organ da to reši u roku od osam dana, ako mora da proverava, a podrazumeva se da mora da proverava. Tamo je bilo nekih 19 ili 20 osnova po kojima mora da proverava. Nemoguće je za jednog čoveka da se ostvare te provere, a pogotovo za pravno lice, za neku društvenu, državnu ili privatnu firmu. Zamislite sad u Beogradu gde će se najviše primenjivati ovaj zakon. Imajte u vidu koliko ima zaposlenih u područnim jedinicama Uprave javnih prihoda i među tim zaposlenim koliko ima sposobnih da ovaj posao urade. Jer, ne zaboravite, to je jedna od službi gde se najviše preko veze proteklih godina zapošljavalo, zato što su uvek bile dobre plate i mnogo je nesposobnih zaposleno. E, sad, kada se redovni porezi obračunavaju, rok za podnošenje poreskih prijava je od 1. januara do 28. februara ili 31. marta. Verovatno je mart u pitanju. Tri meseca je rok za podnošenje poreskih prijava za nešto što je stalno, uobičajeno, svake godine se ponavlja. Moguće su neke izmene ali uglavnom, ne naročito krupne. Tamo je tri meseca rok, ovde je mnogo kraći rok. Kad se podnese redovna poreska prijava onda područna jedinica UJP ima skoro neograničeno vreme na raspolaganju. Oni onda sve to sakupe pa natenane razmatraju, pa šalju rešenja, pa ta rešenja sadrže mogućnost plaćanja u ratama, pa se uglavnom preko cele godine taj porez plaća, i uobičajeno je da može u četiri rate da se plati. Ovde je sve nekako na brzinu, a nemoguće je u praksi sprovesti. Ako se na nekoj područnoj jedinici nađe 10, 20 ili 100 poreskih obveznika po osnovu ovog zakona, apsolutno je nemoguće da se sve ove provere obave. Šta to onda znači? Da onaj ko je pisao ovaj zakon i ne planira da se obave sve provere. On unapred ima spisak onih koje treba ciljno da kazni, da sankcioniše, da uništi, a za ostale, kako prijave, tako će im se prihvatiti, bez provera ili se neće ni obazirati na to jesu li prijavili ili nisu prijavili. Drugačije je nemoguće ovo sprovesti. Zbog toga su i ovaj član 20. i amandmani koji su na njega podneti, još jedan dokaz više da ovaj zakon ne samo što je u koliziji sa ustavnim sistemom, sa pravnim poretkom, nego je u praksi neprimenjiv. Zakon koji je u praksi neprimenjiv, to je besmislen zakon. Kao besmislen, zakon mora da se odstrani iz pravnog prometa. Znate na šta ovaj zakon svojom besmislenošću podseća? Podseća na neku pravnu odredbu da svi ljudi treba da hodaju isključivo na rukama. Možda može nekolicina, ali ne može dugo. U principu je zakon neprimenjiv u praksi. Ili, kada bi neko sada propisao da svi ljudi moraju da budu viši od metar i 80. Nemoguće je. Ili, možda, da svi moraju da budu niži od metar i 60, nemoguće je to primeniti. Znači, zakon je besmislen. Ono što je nemoguće primeniti, što je besmisleno već u startu, što je svim pravnicima jasno da je besmisleno, ne sme ni da se pokušava sa primenom u praksi. Onaj ko pokuša, opeče se na prvom primeru. Šta se onda dešava, država se blamira. Svaka država koja donosi besmislene zakone, blamira samu sebe, pre svega svoj zakonodavni organ, parlament.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 20. koji je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Za 49, protiv 104, uzdržanih nema, nije glasalo 20, od ukupno 173 prisutna narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima ministar, gospodin Božidar Đelić.
Nekoliko preciziranja i pojedinosti. Što se tiče prijave, imamo u našoj praksi kada se tiče poreza na dobit preduzeća i prijava mora biti dostavljena poreskoj upravi osam dana posle predaje završnog računa. Znači, to nije jedini slučaj gde se predaje. Možemo to videti na neki način kod završnog računa za poslednjih 11 godina, za neke ljude, a oni znaju koji su to podaci i mogu veoma brzo to uraditi i predati. Rok nije problem. Druga stvar, što se tiče opremanja Republičke uprave javnih prihoda, očigledno je da ona čeka na usvajanje ovog zakona da bi počela da radi, ali već su počele pripreme, tako da u jedinicama postoje ljudi koji su obučeni i koji mogu da primene ovaj zakon.
Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Obradović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovana gospođo predsedavajuća, kolege poslanici, članovi Vlade, podneo sam amandman kojim bi se utvrdila, odnosno ograničila primena ovog zakona. Amandman ovako glasi: "Primena ovog zakona trajaće do 30. juna 2002. godine". Zašto sam podneo ovaj amandman? Naime, mislim da ceo sadržaj zakona upućuje na potrebu da se ograniči vreme njegove primene i od strane predlagača smo, a i od strane mnogih učesnika prethodnih dana, čuli ocene da je reč o jednom vanrednom zakonu, o jednom vanrednom porezu, o jednom specifičnom zakonu, o jednom unikatnom zakonu, o jednom svojevrsnom ledž specialis-u, što sve upućuje da takav zakon treba da ima i određen rok primene. Na određen način to je potvrdio i gospodin ministar kada je obrazlagao Predlog zakona pre neki dan, kada je rekao da će zakon biti izglasan za 2001. godinu, da neće biti prisutan sledeće godine, mada je, istine radi, rekao da se primena ovog zakona neće produžiti za sledeću godinu i na one godine, što ne znači da se neće produžiti sve dok se ne primeni. Smatram da u ovom nastavku rečenice leži dosta demagogije. Ako su prekršaji napravljeni u godinama koje su prethodile u usvajanju ovog zakona i ti, uslovno rečeno, ne prekršaji nego privilegije su osnov za utvrđivanje jednokratnog poreza, ne vidim razloga da se u nekom budućem periodu to ponavlja. Ne verujem da će postojeća vlast sama sebi praviti određene probleme na taj način. Druga stvar, postoje u zakonu, u pojedinim članovima utvrđeni vremenski rokovi, a vezani su za određene radnje poreskih obveznika, odnosno onih ljudi i pravnih lica koji plaćaju taj jednokratni porez na ekstra dohodak i ekstra imovinu. Naime, utvrđena je obaveza poreskih obveznika, odnosno pravnog lica da u roku od 30 dana od dana usvajanja ovog zakona podnese poresku prijavu nadležnom organu, zatim je tu postupak utvrđivanja i naplata jednokratnog poreza, počinje i dostavljanjem odgovarajućeg izveštaja Vlade Republike Srbije. Pretpostavka je da izveštaj neće biti gotov ili da će biti gotov u nekom malo dužem periodu, zatim tu je i poreski organ koji je utvrđen da donosi rešenje o pokretanju postupka i o utvrđivanju i naplati poreza u roku od osam dana od dobijanja izveštaja, čime počinju određene radnje i pravnom ili fizičkom licu se nalaže da u roku od 15 dana podnese poresku prijavu, a utvrđen je takođe i rok žalbe Upravi javnih prihoda, pri čemu ta žalba ne odlaže to izvršenje. Takođe je utvrđen i rok plaćanja jednokratnog poreza, čak i u slučaju kada se porez plaća u ratama, u roku od šest meseci od dana dospelosti ovog poreza. Svi ovi elementi po mom mišljenju ukazuju na potrebu prihvatanja ovog amandmana. Mislim da se u vremenskom okviru promene ovog zakona moguuvažiti i ispraviti neke od negativnih posledica koje ovaj zakon u sebi nosi. Reč je o retroaktivnosti, reč je takođe o nekim oblastima koje nisu predmet ovog zakona. Naime, iako je zakonodavac utvrdio 19 osnova za utvrđivanje jednokratnog poreza, mi smo već govorili o tome da je izbegao oblast sive ekonomije, verovatno ne slučajno. Dakle, po mom mišljenju ima dosta pretpostavki, ima dosta subjektivnih procena. Određeni kriterijumi su i politički motivisani i to sve govori o suštini, zakona da je on politički po krarakteru i ograničavanjem njegove primene izbegle bi se moguće kalkulacije političkog karaktera i primena ovog zakona unedogled. Iz svih ovih razloga, a ima ih verovatno još, pomenuo sam samo neke, mislim da bi ovaj amandman trebalo prihvatiti.
Narodni poslanik Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Amandman Žarka Obradovića je veoma interesantan, samo mi se nameće pitanje zašto on traži da primena traje baš do 30.6.2002. godine. Bilo bi mnogo logičnije da se stavi u jednoj odredbi ovde da primena zakona traje sve dok ga Ustavni sud ne proglasi neustavnim. Znate zašto? Radi potomaka, da ne misle neki budući ljudi, koji budu čitali stenograme sa ovih sednica i službene glasnike, da smo svi bili glupi, pa nismo znali šta Skupština usvaja, nego da se zna da smo mi znali da je ovo protivustavno, ali sada se usvaja do odluke Ustavnog suda, pa znamo da će trajati dok Ustavni sud to ne proglasi neustavnim. To je po mom mišljenju najprimerenije, jer ovaj zakon ne može da opstane u pravnom prometu i ne može da ostane kao sastavni deo pravnog poretka. Apsolutno ne može, ako u ovoj zemlji bude ustavnosti i zakonitosti. Ako se ova suštinska diktatura pretvori i u formalnu diktaturu, onda mogu da se donose svakakvi zakoni, onda nisu ni potrebni zakoni, mogu da se donose dekreti ili obznane, objave. Ili ne treba ni ti, jednostavno vlast treba da lovi ljude na ulicama, da ih privodi, zbog koje krivice, ne zna se unapred, znaće se kada ih privede, svako će za nešto propevati, svakome će se dokazati da je za nešto kriv. Nema te vlasti koja ne može za svakog građanina dokazati da je za nešto kriv. Sigurno je za nešto kriv, pa ne treba ni da ga ispituje. Može odmah da ga kazni i da mu kaže, kao što su turske age, begovi ili kadije govorile: ma, znaš ti dobro za šta si kriv.
Ima reč ministar gospodin Božidar Đelić.
Samo dve stvari. Prvo, što se tiče ovog predloženog amandmana, interesantno je da čujemo od opozicije da je ovaj zakon politički motivisan i u isto vreme da bi trebalo da važi unedogled, a s druge strane, kada se dođe posle tih načela na neke pojedinosti, vidimo da su skoro svi amandmani tu da ublaže efekte ovog poreza, da se smanji poreska osnovica i da se dodaju neki troškovi da bi se smanjilo ono što treba da bude oporezovano. Ne sve, ali mnogo toga je u tom pravcu. Pošto je ovo jednokratan porez, on se neće javiti u budžetu sledeće godine. Isto tako, ne može se rastati sa prošlošću za pet, šest ili sedam godina. To se mora brzo uraditi. Operativni planovi su čak nešto ambiciozniji nego što je govorio poslanik, a to je da dobar deo posla bude urađen već ove kalendarske godine. Ali, s druge strane, čini mi se da je neumesno da se da neki datum, pa da se onda neki veoma čvrsto drže do tog magičnog 1.7. sledeće godine, produžavajući ... i da dobiju neku vrstu amnestije. Žao mi je, ono što se utvrdi kao poreska osnovica, taj postupak mora da traje sve do momenta dok ne dođe pravda, koja je merena ovde. A što se tiče ustavnosti, sve zemlje, a brojne su i nisu razvijene u pravnom smislu i te kako su bile svesne onoga šta se glasalo, jer su imale vanredne situacije. Naravno da naš zakonodavni sistem ne treba da ima sijaset zakona, kao što je ovaj, imajući u vidu retroaktivnost. Ovaj zakon je tu baš zbog toga što moramo ispraviti neke stvari iz prošlosti. To od nas očekuje ceo narod, sve ankete, svi razgovori na ulici i u porodičnom krugu ukazuju da više od 80 do 90% naših građana podržava ovaj zakon i ovu ideju. Ako pogledamo ono što radi opozicija, ona podržava u načelu, ali iznenađenje je da čim se dođe do pojedinosti, ona pokušava da ublažava efekte ovog zakona [[Šešelj traži repliku.]]
Ima reč narodni poslanik Branislav Ivković, kao predsednik poslaničke grupe, replika.
Poštovani gospodine ministre Đeliću, možda su građani zaista do početka ove rasprave, kao i mi, socijalisti, podržavali ideju i zakon u celini, dok ga nisu pročitali i dok nisu čuli ovu trodnevnu raspravu. Verujte mi da ima njih koji su i te kako razočarani, jer su razumeli o čemu se radi. Vaš zakon od ove države pravi prokletu avliju, Ive Andrića. Svi su krivi, ali ne znaju zašto su krivi. Međutim, u toj krivici, gospodine Đeliću, vi i vaša DOS-ovska vlada ste vrlo selektivni. Vi tu u krivici tražite političke neistomišljenike, koje doživljavate kao političke neprijatelje, a nema vaših članova i sponzora, koji su se baš na švercu, na čistom kriminalu obogatili. Jer, vi ne pitate odakle nekom da kupi stan za 300.000 maraka, ali ganjate onoga koji je radio pošteno i po zakonu dobio stan i otkupio ga po zakonu. Prema tome, idete selektivno na svoje politički nepodobne protivnike i to je suština ovog zakona. O tome se radi. Slobodno možete repliku, meni je drago i dokažite da nije tačno, dokažite da vaš zakon ne obuhvata one koji su ulagali silne keš pare u raznorazna dobra, od preduzeća, stanova, kuća. Ne hvatate ih. Vi samo govorite, ako je neko zidao kuću od 1.500 kvadrata, imao dozvolu za 1.200 kvadrata i naplatiću mu za tih 300 kvadrata, a odakle mu pare za 1.200 kvadrata, toga nema. Vi samo ganjate institucionalni okvir mogućeg ekstra profita i oporezujete ga. Pri tome u vašem zakonu ste pokazali da vi nemate osećaj kako država funkcioniše. Niste razumeli šta znači to robne rezerve. Pa, zar trgovinsko preduzeće "Jabuka" sad da plati porez zato što je iz robnih rezervi po nalogu Vlade Srbije, dobijalo ulje, šećer i brašno, da bi njihovim plasmanom sprečila špekulante, koji su dizali cene, pravili veštačke nestašice. Vi ne pravite razliku da neko, ko je uzeo novac i plasirao u izvoz, on je morao da ima troškove. "Jugopetrol" je uzeo marku po šest dinara, jeste tamo, ali je prodavao benzin i dizel gorivo po ceni, koju je odobrila Vlada Srbije i držala je cene nisko. Elektroenergetski sitem jeste dobio marku za šest dinara, ali nije bila skupa struja, kao što ste vi napravili da ljudi moraju da plaćaju razliku po 15-20.000. Znači, Vlada Republike Srbije je sistemski vodila socijalnu politiku i nije dopuštala takve poreske stope. (negodovanje u sali) Vi ste danas govorili o činjenicama. Znate li šta je činjenica? Činjenica je da je kurs marke 30 dinara, to ste u pravu, ali je činjenica da su cene, od kada ste vi došli na vlast, četiri do pet, šest puta veće ne samo u dinarima, nego su veće čak i u markama. Zato što je realno marka 45-50 dinara i vi danas sa tim kursom u suštini od građana koji nemaju para uzimate devize i dajete im dinare.
Molim narodne poslanike da se setimo da razgovaramo o amandmanu na član 20, koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović. Repliku je tražio narodni poslanik Vojislav Šešelj. Zbog načina na koji ste pomenuti u izlaganju gospodina ministra Đelića, uvredljiv ili loše protumačen. (Šešelj: Loše protumačen...) Rastumačite, izvolite.
Božidar Đelić je jutros opoziciju onako an blok napadao za populizam, a sada nas napada što mi želimo navodno da ublažimo odredbe ovog zakona. Ni jedno ni drugo nije tačno. Božidare Đeliću, populizam je bio 5. oktobra i na juriš osvajanje Narodne banke, Savezne uprave carina i čitavog niza drugih institucija, uključujući "Galeniku". To je populizam. Šta to znači? To je manipulisanje masama. Mase su bile izmanipulisane, naravno i ogorčene i vi ste postigli određen politički cilj. Proveli ste revoluciju, jer populisti dovode do revolucija, bilo komunističkih, fašističkih, ovakvih, onakvih, ima ih raznih. Neću ulaziti trenutno u analizu kakva je vaša revolucija, jer vaša revolucija još teče. Vaša revolucija tek treba sebe do kraja da izrazi. Mi, srpski radikali uopšte ne tražimo ublažavanje odredaba ovog zakona. Mi jedini ovde insistiramo na krivičnom gonjenju svih onih koji su kršili zakon i na osnovu kršenja zakona se obogatili. Insistiramo na krivičnom gonjenju onih, koji su im nesavesnim radom omogućili da se obogate. A ovu raspravu koristimo da dokažemo vašu nekompetentnost, tražimo slabe tačke u ovom zakonu. Govorili smo generalno o slabim tačkama dok je trajala rasprava u načelu, a sada vam tražimo pojedinačne slabe tačke. Nije nama kao političarima u interesu da vi donosite dobre zakone. Nama je drago što vi u Skupštinu dolazite sa lošim zakonima, jer ne daj bože da vi donosite dobre zakone, mi na sledeće izbore ne bi morali ni da izlazimo. Vi donosite izuzetno loše zakone, iznenađujuće loše zakone i za mene koji nikakvih iluzija nisam imao o prirodi DOS-ovske koalicije i vaše vlasti. I za mene su to iznenađujuće loši zakoni. Očekivao sam, ipak, nešto pristojnije, nešto primerenije načelima modernog pravnog poretka. Računao sam da u tom DOS-u ima nekih antikomunističkih disidenata koji su se, bar verbalno, decenijama zalagali za demokratkse principe, za slobodu, za pravni poredak itd. I od njih, sad, dobijamo zakone koji su mnogo gori od onoga što je proteklih 12 godina socijalistima padalo na pamet da donesu u Skupštini. Ovi su zakoni mnogo gori. Nije to slučaj samo sa ovim zakonom, nego i sa onim paketom poreskih zakona. Eto, to je suština. Prema tome, zahvaljujem vam, u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, što pišete loše zakone. Zahvljajući vašim lošim zakonima mi ćemo u vrlo kratkom vremenu da vas oborimo sa vlasti. Ne daj Bože da donosite dobre zakone, nikad vas ne bismo oborili sa vlasti.
Ima reč Božidar Đelić, ministar u Vladi Republike Srbije.
Ponovo se čuju čudne stvari. Čuje se da je ono što se desilo poslednjih 12 godina bila jedna primerena socijalna politika. Bože, čuvaj me socijalne politike koja me zameri sa celim svetom, čuvaj me socijalne politike koja prepolovi i kusur društvenog i nacionalnog dohotka, čuvaj me socijalne politike prema kojoj kasni dve godine isplata dečijih dodataka, čuvaj me socijale politike koja kasni tri godine sa isplatom penzija seljaka, čuvaj me socijalne politike u kojoj kasne 26 meseci davanja onima koji su najbedniji, kojima treba nega. Ako se priča o populizmu, ako je populizam uspostavljanje kontrole nad stručnom institucijom kao što je Narodna banka Jugoslavije, koja posle nekoliko godina uvodi konvertibilni dinar i održava kurs, koja ima sada dva puta veće rezerve nego pre, onda to možda jeste dobra stvar. Ako je populizam preuzeti kontrolu nad jednom institucijom kao što je Savezna uprava carina, za one koji su videli podatke te administracije, biće jasno šta znači kompletno rasulo jedne administracije i ono što se dešava na jednom mestu gde ono što piše nije i ono što se dešava, jednom mestu gde ono što je uknjiženo nije i ono što se daje, a ono što je keš ne zna se kome ide. U stvari zna se, sve ono što je bilo predmet ovog zakona, a to je duboko oporezivanje onoga što je bila organizovana pljačka našeg naroda. Što se tiče onih slobodnih strelaca, ne bojte se onih koji sami vrše utaju poreza ili su, pak, ogrezli u nekom kriminalu, kao što sam rekao, biće pred vama kroz koju nedelju, kroz koji mesec, najkasnije do jeseni, do septembra, jedan novi datum gde ćemo vam predstaviti ono što, očigledno, niste smatrali shodnim da uradite za 12 godina vladavine, a to je mogućnost unakrsne kontrole ispitivanja porekla imovine. Hvala. [[Aplauz u sali.]]
Da li još ko želi reč? (Ne želi.) Stavljam na glasanje amandman na član 20. koji je podneo narodni poslanik Žarko Obradović. Za 54, protiv 110, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 16, od ukupno 180 narodnih poslanika. Na član 21. amandman je podnela Skupština Autonomne pokrajine Vojvodine. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana ili ovlašćeni predstavnik Skupštine Vojvodine želi reč? (Nije tu.) Da li ko drugi od ovlašćenih želi reč? Ima reč narodni poslanik gospodin Vojislav Šešelj.
Odredba člana 21. stav 2. je besmislena, ali je još besmisleniji amandman Skupštine Vojvodine. Zašto? U stavu 2. je predviđeno kao izuzetno kod pravnih lica u društvenoj, odnosno mešovitoj svojini sa pretežnim učešćem društvenog kapitala, koja nisu u mogućnosti da plate porez u novcu, naplata može da se izvrši predajom odgovarajućeg udela u kapitalu takvih pravnih lica. Ta predaja se vrši Republici. Skupština Vojvodine traži da to ne bude samo Republici, nego i gradu, gradu Beogradu itd. I jedno i drugo je besmisleno. Posle ove tačke dnevnog reda imamo projekat zakona o privatizaciji. Po tom novom projektu zakona o privatizaciji očigledno je - mada to nije izričito rečeno - da se društvena svojina smatra oblikom državne svojine. Glavni dokaz za tu tezu je činjenica da je pretežni oblik privatizacije prodaja. Srpska radikalna stranka se već više od 10 godina zalaže za taj oblik privatizacije kao primarni. Ovo nije napad na zakon o privatizaciji, nego kritika ovog zakona i odredbe na koju se podnosi amandman i samog amandmana. Ako je društvena svojina državna svojina, a objektivno jeste, onda je besmislena ova odredba da se obaveze izmiruju prema državi tako što će deo društvenog kapitala postati državni. On je svakako državni. Šta se tu menja? Pogledajte novi projekat zakona o privatizaciji. Sve ono što se ne proda ili ono na šta radnici ili građani nemaju besplatno pravo u onom jednom procentu, ostaje vlasništvo države i država prodaje preko svog akcijskog fonda. Novac ide za državne potrebe. To je uvek od te prodaje. Znači, državna je svojina. U tom slučaju, ova odredba je besmislena. Bolja je odredba da se na društvena preduzeća ovaj zakon ne primenjuje. Besmislno je da se ovaj zakon primenjuje na društvena i državna preduzeća. Šta onda, u analognom slučaju, da radite sa onim preduzećima koja su po definiciji državna? Možete li tamo da kažete na ime ovih obaveza da će deo kapitala postati državni? Već je sve državno i formalno. Ovaj zakon daje neku olakšicu, navodnu, društvenim firmama, a državnim ne. Besmislno je. Sva odlivanja novca po osnovu ovog zakona, tamo gde je taksativno nabrojano, u članu 3, ako je taj novac i dalje ostao državni kapital, pravog odlivanja nije bilo. To je kao kad bih ja iz jednog džepa premestio 100,00 dinara u drugi džep. To je kod društvenog i državnog kapitala, odnosno sektora. Samo tamo gde je došlo do zloupotrebe u privatne svrhe, treba primenjivati sankcije, ali one, po prirodi stvari, mogu biti isključivo krivične. Onda nema oporezivanja. Kod privatnih firmi ili građana pojedinaca koji su zloupotrebnom raznih pogodnosti došli u posed velike količine novca ili nekretnina, zašto se ne primeni ova odredba? Ako je privatnik na osnovu povoljnog kredita iz primarne emisije ili na osnovu kupovine deviza po kursu kod Narodne banke Jugoslavije, ulažući u proizvodnju, što je bilo legalno, jer je sam Dragoslav Avramović milijardu maraka podelio na taj način i društvenim i privatnim firmama, najviše društvenim, ako je to uloženo u proizvodnju, zašto po istom osnovu nije predviđeno da će onaj ko je koristio pogodnosti, pa ulagao u proizvodnju deo svojih akcija u odgovarajućoj vrednosti, preneti na državu 10%, 20%, 30%, pa u jednoj privatnoj firmi koja danas ima 100% privatnog kapitala, da bude 30% državnog kapitala? Tu već ima logike. Ne bi ljudi morali da prodaju budzašto firme da bi ispunili ovu obavezu, jer ako sami ne prodaju, onda im firma ode na doboš. Uvek je bolje kad čovek sam proda, jer na taj način postigne veću cenu, nego kad mu država prodaje na javnoj licitaciji. To se popularno zove doboš. Ovim vam pokazujem da zakon ima još jednu nesuvislu odredbu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor inače nisu prihvatili ovaj amandman. Ako više niko ne želi reč, stavljam na glasanje amandman na član 21. koji je podnela Skupština Autonomne pokrajine Vojdovine. Za 9, protiv 135, uzdržana tri, nije glasalo 33, od ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Božidar Vujić i Radojko Petrić i grupa narodnih poslanika zajedno, koju čine Branislav Kovačević, Teodora Vlahović, Ratimir Svirčević, Karolj Kermeci, Živica Predojev, Zoran Bošković, Bojan Kostreš, Branislav Pomoriški, Branislav Grubački, Višnja Nežić i Novica Đurašković. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada, Odbor za finansija i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijajlović. Vlada i Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodni poslanik Slađan Mijajlović povlači amandman. Konstatujem da je podnosilac amandmana povukao predlog amandmana i time nema potrebe za daljim razmatranjem amandmana na član 22. narodnog poslanika Slađana Mijajlovića. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada,Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Bolje bi bilo da se sama štitiš time što bi jednom bila dama u ovoj skupštini. Ni jednoj dami nikada ništa nisam rekao , a ko mi dobacuje ne zaslužuje da bude dama i zato se obuzdaj Milka, ionako nisi tri sata bila u sali.
Molim narodnog poslanika da se usredsredi na temu.
Omogućite mi jednom da pređem ova četiri koraka bez dobacivanja.
Molim vas da svi zajedno uvažavamo jedni druge i bez dobacivanja.
Dame i gospodo narodni poslanici, stav 2. člana 22. Predloga zakona razlikovao je do sada, dok niste prihvatili ovaj amandman, dva slučaja neplaćanja jednokratnog poreza na vreme. Stav 1. govorio je o tome da će poreski obveznik koji ne plati jednokratni porez plaćati kamatu po stopi propisanoj zakonom kojom se uređuje zatezna kamata. Stav 2. govorio je o tome kako će se plaćati kamata na potraživanja koja dospevaju u skladu sa dogovorom sa prvostepenim organom i zaista mislim da je predlagač zakona bio u pravu kada je predložio zakon, a nije bio u pravu kada je prihvatio amandman. Nije isto da li neko ne plaća porez ili ima sporazum sa Republičkom upravom javnih prihoda o tome kako će na rate platiti porez. Zašto bi poreski obveznik uopšte pravio sporazum sa Republičkom upravnom javnih prihoda ako mu je kamata ista kao da nije pravio sporazum? Čemu onda sporazum o plaćanju na rate ako jekamata ista i za onoga ko ne plaća porez i za onoga ko plaća utri rate ili, već kako je predviđeno, na vreme. Mislim da kada predlažete jedan zakon i kada to zamislite, da tek tako menjati odredbe zakona u skladu sa nekim amandmanom kojim se potpuno ruši jedan princip, nije zdravo logički prihvatljivo. Ovde se potpuno ruši princip koji ste ustanovili samo jednim članom, dva člana pre toga, u kome ste rekli da može poreski obveznik da se dogovori da plati na rate, a sada kada se dogovori da plate na rate vi mu kažete - jesi se ti dogovorio sa nama, ali isto će da te košta kao da se nismo ni dogovarali, kao da si pobegao iz zemlje, kao da se kriješ. Mislim da se ovde govori i o tome da vi niste dosledni. Ako predlagač zakona prekjuče jedan amandman ne prihvati , danas ga prihvati, ako predlagač zakona napiše član, a onda prihvati amandman koji potpuno ruinira taj član, onda mi to govori o vama, kao što govore i oni pozivi da građani ne plaćaju struju, da ne plaćaju porez. Čak je biloi javnog bacanja u kante za otpatke, u kontejnere računa za struju i računa za porez, a sada im stižu ti računi ponovo, samo sa novom kamatom, koju im obračunava DOS. Meni to onda liči na vaša obećanja. Kažete da ste obećali građanima ovaj zakon. Jeste li im obećali da će ovim zakonom njihove fabrike biti zatvorene, neke i zauvek? O tome nije razmišljao predlagač ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je zakon koga se plaši 1% građana Srbije, jer 1% građana Srbije živi u uslovima koji su definisani kao u uslovi enormnog bogatstva. Taj 1% građana Srbije to bogatstvo nije stekao radom u društvneim fabrikama i sami radnici tih društvenih fabrika vrlo dobro znaju koga će taj zakon tretirati. Da je to tako pokazuju svi oni stavovi u kojima je pitanje pravde i ispostavljanje računa za sve ono što se ovom društvu desilo u prethodnih 10 godina, prioritetno pitanje koje mora dobiti brz odgovor. Kamatu moraju platiti oni koji su u prethodnih 10 godina počinili dela koja su predmet primene ovog zakona.Ako ne mogu da plate tu kamatu, odnosno ako ne raspolažu finansijskim sredstvima, predviđeno je amandmanima koje sam lično podneo, naplata na drugi način i ta naplata je pravična, mnogo pravičnija od svega onoga što su oni ovom društvu učinili.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, replika, nije dobro protumačio vaše izlaganje.
Naravno, kada neko ne želi da protumači amandman i samo izađe da javnost ostane zbunjena. Uopšte ne govorim o tome da li je bilo kriminala, da li će biti onih koji plaćaju i to nije predmet ovog amandmana. Predmet ovog amandmana je kamata i nisam ja izmislio član 20. stav 3, nego predlagač zakona, Vlada Republike Srbije i DOS-ovska većina, pa su tamo rekli da obveznik može da se dogovori da plati u tri rate, a najkasnije u roku od 6 meseci. Ja to sada ne tražim. To piše u Predlogu zakona. Nikakve olakšice tu ne tražim. Samo kažem da mi ne ide u glavu da onaj ko se dogovori da plati na rate plati istu zateznu kamatu kao onaj ko se ne dogovori, treba i da plati iz jednog puta. Druga stvar, nije tačno, dame i gospodo, da fabrike neće biti zatvorene. Obveznik ovog poreza je pravno lice. Obveznik ovog poreza je "Krušik",obveznik ovog poreza je "Sloboda", "CER" - Čačak, Zavodi, "Crvena zastava" u Kragujevcu. Obveznik ovog poreza su sve društvene trgovinske firme, koje snabdevaju sve gradove u Srbiji. Sve će biti zatvorene sada, zato što svojim poslovanjem nisu stvorile, nisu mogle da stvore takav dohodak, da sada platei ovaj jednokratni porez,i da nastave da posluju, i to moraju građani Srbije da znaju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, kao predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo poslanici, krajnje bi vreme bilo da se za ovom govornicom ipak govori puna istina, a ne deo istine. Nije tačno da će svi koji su iskoristili izuzetno tešku situaciju, nastalu embargom uvedenim prema ovoj zemlji 1992. godine, maltretiranjem ove zemlje, prekidom finansijskih tokova, onemogućavanjem uvoza repromaterijala, onemogućavanjem izvoza, biti obuhvaćeni ovim zakonom. To apsolutno nije tačno. Ovim zakonom neće biti obuhvaćeni mnogi, i to gospodin Đelić, iako je revolucionaran govor ovde održan, nije porekao. Tvrdim ponovo - neće biti obuhvaćen niko, ko je uložiousivu ekonomiju, keš novac, devize do kojih je došao švercom, obogatio se, izgradio fabrike, neće biti obuhvaćen, jer ga niko neće pitati - odakle ti stan od 400 kvadratnih metara, neće ga niko pitati- odakle ti kuća od hiljadu kvadrata, ali će zato pitati nekoga ko je bio možda u vlasti ili u vrhu društvenog preduzeća - kako si dobio stan od 105 kvadrata, imaš 15 kvadrata više, moraš da plaćaš porez. Ovo je tendenciozni zakon, koji ima selektivne mete. Socijalisti se zalažu za sveobuhvatan i celovit zakon, koji će obuhvatiti sve. Svako mora da dokaže dobra koja je stekao poslednjih deset godina, ali od toga DOS-ovski režim beži. O tome se radi. Zašto beži - zato što je sigurno deo tih ljudi bio i te kako upleten u finansiranje, a i nalazi se u delu piramide vlasti DOS-ovskog režima. Što se tiče samog predloga amandmana, istina je, i sada se otvara priča o kojoj ću vam pričati, kada bude zakon o privatizaciji - ovim zakonom se stiče deo vlasti nad društvenom imovinom, olakšava se i diktira se procesom transformacije. Biće kriv "Simpo", što je uzimao šest dinara marku, niko ga neće pitati što je po zadatku danas, na jugu Srbije, po selima razvijao mala i srednja preduzeća, zadržao žene, zadržao mladost. Nacionalni zadatak je uradio, zamenio je uvoz mnogih repromaterijala i ostvario proizvodnju, koja ide za izvoz. Ne, sada će mu biti kalkulisano koliko je uzeo para po šest dinara marku i deo te vrednosti biće deo vrednosti kojim će upravljati direktno Vlada i akcijski fond, u vreme tenderske tzv. privatizacije, o toj tenderskojprivatizaciji ćemo pričati kada bude naredni zakon. Konačno, žao mi je, izađe gospodin Đelić, hteo sam na njegovu priču o socijalnojpriči da odgovorim - poštovani gospodine Đeliću, tu ste, odlično, od marta 1994. godine, imali smo stalni rast privredne proizvodnje do septembra 2000. godine. To je istina. Od kada ste vi došli na vlast, stalni je pad privredne proizvodnje, odraz neznanja i nesposobnosti za rukovođenje državom.
Molim narodnog poslanika da se vrati na temu, tema je amandman na član 22.
Proizvodnja je 10% niža u aprilu, 12% u maju, a izvoz 30% niži u aprilu, u odnosu na prošlu godinu, tek toliko.
Molim narodne poslanike da, ako se već u svom koncipiranom izlaganju pozivaju na poštovanje Poslovnika Narodne skupštine, i na iznošenje pune istine, da se onda i u svom ponašanju drže onoga što u uvodu govora imaju da kažu za narodnom govornicom. Ima reč narodni poslanik Dragan Pavlović, po Poslovniku.
Dame i gospodo, prinuđen sam da reagujem, jer smo 25 puta čuli isto. Bez obzira da li je rasprava u načelu, da li je amandman na jedan, na prvi ili 25 član, isti govor - sankcije, uspesi "Simpa" - nema veze sa temom. Prekršen je član 98. dvadeset i peti put.
Pošto je predsedavajući zadužen da se stara o primeni Poslovnika, dužna sam narodnom poslaniku da dam obrazloženje i rešenje za njegovu intervenciju. Poslovnik Narodne skupštine tretira proceduru rada i međusobna prava, dužnosti i obaveze svih poslanika, svih lica prisutnih na sednici Narodne skupštine, i predsedavajućeg. Nema načina da Poslovnikom odredite da svaki poslanik ponaosob ne iskoristi dobro znano pravo i znanje iz onoga što je politička komunikacija i da dvadeset puta ponovljenu stvar predstavi kao punu istinu. To je sadržaj govora, za koji je svaki narodni poslanik odgovoran ponaosob. I ministar naravno, i svaki učesnik na sednici. Dakle, može se narodni poslanik opominjati da se ne drži teme, ali onda bi se češće opominjali,nego što bi razgovarali i odlučivali. Da li je narodni poslanikzadovoljan objašnjenjem i obrazloženjem? (Da.) Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Ovde bi se najčešće ministri mogli upozoravati da se ne drže teme, ali mislim da je sva rasprava, u globalu, u okviru teme, a da su dobri primeri koji su iz šire problematike, koji se mogu primeniti za datu situaciju. Ovajzakon će možda uplašiti jedan posto ljudi u Srbiji, po konkretnim posledicama koje će po njih izazvati. To je tačno, i mene to u principu ne interesuje. Međutim, ovajzakon će uplašiti sve ljude u Srbiji koji misle svojom glavom, zbog presedana koji predstavlja, zato što se donosi, a unapred se zna da je protivustavan. Zato što ima retroaktivne odredbe, koje su na štetu onih na kojima se primenjuje, a ipak se donosi, zato što zanemaruje krivično gonjenje počinilaca krivičnih dela, a u prvi plan ističe materijalnu korist, pa u istu ravan dovodi i one koji su činili krivična dela i one koji nisu. E, to je suština. Malopre nam je ministar Đelić opetdržaojednu filipiku o socijalnojpolitici, o pogrešnojukupnojdržavnojpolitici, u proteklih deset godina i osvrnuo se na upad u Narodnu banku i u Saveznu upravu carina.Vidite, ovajčlan se tiče kamate. Zašto ministar Đelić, kao ministar finansija, nije prvo stvorio uslove da svaka kamata u ovojzemlji bude na godišnjem nivou, bez obzira u kom procentu. Kod nas se još uvek obračunava dnevna kamata - 0,2% dnevno. To je ta zatezna kamata. Uvedeno je to, naravno, još 1993. godine, u vreme hiperinflacije, a sada nema hiperinflacije. Zašto je sada tolika kamata? Zašto to nije ista ona kamata koja se odnosi na staru deviznu štednju - 2% godišnje, ili zašto to nije ona kamata koja se obračunava građanima koji imaju dinarsku štednju u bankama? Zašto je to zatezna, ne znam kolika je, nije bitno. E sada, ono što je ključ ovoga svega - Božidare Đeliću, da je DOS bio na vlasti, možda ne bi Srbija bila u sukobu, vi rekoste sa celim svetom, nije sa celim svetom, nego sa zapadnim silama.Ali, po koju cenu, ko je mogao od ozbiljnih, časnih Srba, 1991. godine da dozvoli cepanje Jugoslavije po AVNOJ-evskim granicama? Časnog Srbina, koji bi se sa tim složio, nije bilo. Demokratska stranka, kojojvi pripadate, tada je u prvojfazi podržavala upućivanje dobrovoljaca. Gojko Đogo, ispred te stranke, bio je na prvom sastanku Udruženja Srba iz Hrvatske.
Molim vas da se vratite na temu.
Molim vas, odgovaram ministru Đeliću. Bio je na prvom sastanku i obećao dobrovoljce. Nego, pošto su demokrate onako, uvek bili svileni po prirodi, nije bilo prijavljenih. E sada, ako ministar Đelić, s jedne strane, traži da se ovaj zakon primeni prema tačno odabranim ličnostima i firmama, a s druge strane, opravdava upad u Narodnu banku i u Saveznu upravu carina, on kao agument koristi što su oni koji su upali sa automatskom puškom, tamo ščepali na vreme dokumenta, jer bi možda dokumenta bila uništena. Zamislite da ja sada odem u NBJ sa automatskom puškom da ne bi neko tamo uništio dokumenta, ili da upadnem u kabinet ministra Đelića sa automatskom puškom da njegova dokumenta sačuvam. Da li je to taj argument? Ili, po kom je osnovu upadao Vladan Batić u Fabriku "Galenika"? Da li je tamo spasavao dokumenta ili je otimao kineske lekove koji su tamo bili uskladišteni...
Molim poslanika da se vrati na temu.
To je tema. Znate, u okviru ove teme o kojoj je govorio ministar Božidar Đelić...
Gospodin Nikolić nije pominjao puške i automate u predlogu izmene....
Što niste upozorili Božidara Đelića kada je to pominjao?
Narodni poslaniče Vojislave Šešelj, javili ste se kao predsednik poslaničke grupe za diskusiju po članu 22...
Znam po čemu sam se javio, nego je interesantno kolika je vaša objektivnost. Kada srpski radikal, odgovarajući na nešto što je govorio ministar, odstupi od teme vi odmah intervenišete, a ministar može do mile volje da odstupa od teme, ili šef vaše poslaničke grupe, ili bilo ko iz DOS-a. U tome je problem.
Izvolite, ministar Đelić.
Preciznije - zatezna kamata je regulisana na saveznom nivou. Bilo je promena u Zakonu pre dva meseca. Ona se računa tako što se dodaje 0,5% na rast cena na malo mereno u prethodnom mesecu. A, onih 0,2% je bilo godišnje i to je ono što je primenjivala RUJP. Odlukom Ustavnog suda je odlučeno da to nije bilo ustavno i od 6. aprila se primenjuje savezni Zakon o zateznoj kamati. Znači, to je ta kamata koja se primenjuje i koja će se primenjivati ovde. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje... Replika na zateznu kamatu? [[Obraća se poslaniku Vojislavu Šešelju, koji traži repliku.]] Šta je osnov replike? Da prekinemo sa replikama. Nemate pravo na repliku. Radilo se o objašnjenju kakva se zatezna kamataprimenjuje. Ako imamo predstavnika Vlade koji obmanjuje Skupštinu, onda tu nijedna replika neće pomoći, sasvim sigurno nemamo predstavnika Vlade koji iznosi neistinite informacije. Stavljam na glasanje amandman na član 22. narodnog poslanika Tomislava Nikolića. Za 52, protiv 107, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 20 od ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Čedomir Jovanović podneo je predlog da se posle člana 23. dodaju novi članovi koji su u predlogu obeleženi kao članovi od 23a do 23e. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijajlović. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, s tim što predlaže pravno-tehničku redakciju ovog amandmana. Tako tačke 1. do 4. stava 2. ovog člana u konačnoj redakciji treba da glase: "1) troškovi prinudne naplate; 2) kamate; 3) novčana kazna za prekršaje iz ovog zakona; 4) za glavni poreski dug". Sa ovom redakcijom saglasio se predstavnik predlagača zakona koji je bio prisutan na sednici Odbora. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, sa redakcijom koju je predložio Odbor. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Predlagač zakona uvek treba da ima na umu mogućnost da ne može tako lako da dođe do prinudne naplate i da bi ona mogla da se odvija u fazama. Ako se već odvija u fazama onda treba razmisliti koju je fazu najpre moguće završiti, a onda i koje su to faze važne prilikom prinudne naplate. Mislim,da je u momentu kada se vrši prinudna naplata važno naplatiti kamatu i glavni poreski dug,a, lako ćemo kaznu za prekršaj i troškove izvršenja. Ako taj glavni dug naplati, država može baš i da oprosti ako onaj o kome se radi, ako obveznik poreza nema od čega da plati novčanu kaznu za prekršaj iz ovog člana i troškove prinudne naplate. Najvažnije je naplaćivati dug, jer bismo inače ličili na zelenaše. Znači, kamata i dug, pa onda državni organi koji svakako rade za platu i koji svoje troškove mogu da obračunavaju i kasnije kada se podmire osnovna davanja. Nije to toliko možda ni bitno, koliko je važno kako se vi odnosite prema amandmanima. Uvek kada postoji amandman poslanika iz opozicije, pojavi se amandman koji ćete vi da prihvatite, koji nekako drugačije izgleda i tu se vraćamo na onu vašu sramotu kada predlog zakona nije dobar. Nije sramota i ako napišete loš predlog zakona. Sramota je ako vam se to ovde dokaže, a vi tvrdoglavo i tvrdokorno ostanete pri tom stavu i ostanete da branite ono što znate da nije dobro. Sada smo ovde čuli, danas smo čuli više puta, da se Savezni ustavni sud već nekoliko puta umešao u ocenjivanje republičkih propisa. Znate vi zašto je to. To je zato što držite na ledu Ustavni sud Srbije. To je zato što dirigujete sudijama Ustavnog suda šta će da rade. Držite ih sve pod svojom kontrolom zato što još niste objavili konačne rezultate saveznih izbora iz septembra prošle godine i zato što se još uvek ne zna šta je to u stvari radio Savezni ustavni sud. Ko je od sudija izvršio neko kriminalno delo. Ko je od sudija Saveznog ustavnog suda zreo da stane pod lupu...
Molim vas da se vratite na amandman. Ako treba da vas podsetim, pročitaću amandman. Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima gospodin Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Kada je reč o kamatama interesantno je da se Božidar Đelić sada poziva na savezni zakon, a kada je predlagao onaj svoj paket poreskih zakona, onda ga nije interesovao savezni Zakon. A, imam jednu bolju ideju. Dobro bi bilo da me sasluša ministar Đelić. Božidare Đeliću, alo, Đeliću, pusti sada Čedu Jovanovića, slušaj šta ti govori opozicija. Neće da me sluša. On je predstavnik Vlade. Ne vredi da govorim ako me ovlašćeni predstavnik Vlade ne čuje. Poslanici ne moraju da me slušaju ,ali izvršna vlast mora da me sluša. E, tako. Kada je već došao ovlašćeni predstavnik Vlade, imam mnogo bolju ideju za ove kamate. Da se iznos kamate veže za kurs dinara prema marki. Ministar se hvali kako je sada dinar čvrst. Jedna marka 30 dinara, ne menja se od oktobra. Pa, kad se ne menja kurs marke prema dinaru, čemu uopšte kamata. Kako je uopšte moguće da rastu troškovi života, a kurs isti. Šta to sad znači? Da li to kod nas i marka devalvira? Sada vi nama iznose u markama obračunavate po domaćim kamatama. To znači da vam je kurs veštački. Nemojte vi da se kao na vaš uspeh pozivate na kurs marke, jer oni kojima je danas najteže u zemlji, niti imaju maraka da ih prodaju za dinare, niti imaju dinare da kupuju marke. Kod nas su cene sada veće nego u Nemačkoj. Kod nas je meso skoro dva puta skuplje nego u Nemačkoj. To je problem. Bio sam tamo neki dan, sa Nedom Arnerić sam išao na Skupštinu NATO pakta. Eto, kada vas već interesuje, da vam odgovorim. Nije vam Neda pričala?
Gospodine Šešelj, molim vas da se vratite na temu.
Šta ovim želim da kažem? Kriterijumi kojima baratate, merila, orijentiri, to vam je u startu loše. Ono na šta se vi pozivate kao na vaš uspeh, narodu u ovoj zemlji ništa ne znači. Vaš osnovni neuspeh je što je sada već industrijska proizvodnja u ovoj zemlji 30% manja nego u istom periodu prošle godine. To je valjda problem. Vi obećate da ćete platiti pšenicu 11 dinara, a onda se busate u prsa kako je 7,5 dinara dobra cena. Slažem se da 7,5 dinara nije loša cena, jer logično je, cena pšenice na svetskom tržištu je između 20 i 25 pfeniga, ali ja nikada nisam obećavao da ona može biti 11 pfeniga, ili 11 dinara, koliko ono rekoše, 32 pfeniga. I za 32 pfeniga ministar Veselinov je obećavao, baš znajući kolika je cena. E, sada, vi koji bi takođe trebalo te stvari da znate, zašto mislite da narod u ovoj zemlji ništa ne razume, vi se ponašate kao da narod ništa ne razume.
Gospodine Šešelj, molim vas da se vratite na amandman. Ako treba da vam pročitam amandman. Amandman je - prinudna naplata iz stava 1. ovog člana...
Reč je o kamati, gospođo Mićić, jer tu prinudnu naplatu ste onako shvatili pošto je Vlada prihvatila amandman Čedomira Jovanovića, pa poslanici nisu imali prilike o njemu da govore. Tu ima jedna falinka u Poslovniku koja vama ne smeta - čim Vlada prihvati amandman, poslanici nemaju pravo o njemu da govore. Nisu mogli u načelnoj raspravi, ne mogu u pojedinostima, nikako nisu mogli.
Kako nisu mogli u načelnoj raspravi?
To je nešto drugo. Znam da vi ne znate šta je sada na tapetu, to je amandman koji se odnosi takođe na kamatu i ja govorim upravo o toj kamati. Naravno, način na koji ekspliciram problem da bi bilo što većem broju ljudi jasno, i ništa više.
Da li se još neko prijavljuje za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je na član 24. podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Za 55, protiv 99, uzdržanih nema, nije glasalo 26, a ukupno je prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, sa redakcijom koju je predložio Odbor. Reč ima gospodin Božidar Vujić, u svojstvu podnosioca amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, postoji samo jedna reč koja će obrazložiti zašto, odnosno svu apsurdnost obrazloženja Vlade. To je stvarno apsurdno. Ova skupština konstatovala je da je Vlada prihvatila amandman gospodina Slađana Mijajlovića na ovaj član. Ova skupština je odbila amandman narodnog poslanika SRS, gospodina Tomislava Nikolića, na isti ovaj član. Ova skupština će, a zbilja se nadam, odbiti i moj amandman. Evo o čemu se radi: apsurd do apsurda. Vlada je predlažući ovaj član, predložilatri osnova za prinudnu naplatu. I gospodin Mijajlović, i gospodin Nikolić i ja predložili smo da se ovaj član dopuni sa novim stavom, a to su: "kamate". Vlada to uopšte nije imala u osnovnom predlogu. Zakonodavni odbor, razmatrajući ova tri amandmana, shvatio je da je Vlada pogrešila, hvala bogu da je Zakonodavni odbor shvatio. Onda je izvršila pravno-tehničku popravku amandmana koji je podneo gospodin Mijajlović. On je samo tražio da se kamata unese, a Zakonodavni odbor je odredio redosled po kojem ta kamata treba da se nađe, pored ova tri stava, a to su troškovi prinudne naplate, novčana kazna za prekršaj i glavni dug. U istom tom smislu, dodavanje kamate Vlada uopšte nije predvidela, ova ekspertska vlada, agospodin Tomislav Nikolić i ja smo to predložili. Čak je Zakonodavni odbor rekao da jeamandman gospodina Tomislava Nikolića i moj, pravno moguć, ako se izvrši pravno-tehnička redakcija. Ali, ne, Vlada pravi političku razliku, mimo te transparentnosti. Poslanik DOS-a podnese amandman koji je isti kao što su podneli poslanici SRS, njegov se usvoji, a naš se odbije. Da li uopšte postoji osnov da se rasprava o amandmanu gospodina Tomislava Nikolića ... s obzirom da je Vlada prihvatila predlog koji je dao gospodin Slađan Mijajlović. Normalno, i to uz popravku Zakonodavnog odbora, ali nema, ali to je DOS. Mi smo neprestano za ovom govornicom pokušavali da vam dokažemo. S obzirom da sada gospođa Mićić vodi,neću izgovoriti da je DOS najgori, mada jeste, ali to će narod videti, a ja to neću sada kazati. Ono što hoću da kažem o ekspertnosti ove vlade, najtransparentnije što će narod da vidi jeste ovaj zakon. Ovaj zakon ima 27 članova, a na četiri člana, nijedan od narodnih poslanika nije podneo nijedan amandman. Od preostalih 23, amandmani koji su podnošeni u ova dva-tri dana od strane narodnih poslanika, 15 je ova skupština prihvatila. To je ta ekspertska vlada. Takav zakon je donela da se 15, od 23 amandmana usvoji, snagom argumenata, a to su narodni poslanici pokušavali da objasne svim ostalim narodnim poslanicima i Skupština je to prihvatila. Samo na osam članova, Narodna skupština nije prihvatila amandmane. To je ta ekspertnost Vlade. Na ovom primeru, na ovom zakonu se to tako transparentno vidi, da stvarno nije čudo, a stvarno je DOS najgori.
Gospodine Vujiću, uopšte nije tačno ovo što ste izlagali. Niste se držali teme dnevnog reda, vi ste vršili analizu uopšte današnjeg rada, što nije vaš deo. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo gospodin Božidar Vujić. Za 49, protiv 109, uzdržanih nema, nije glasalo 26, a ukupno su prisutna 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Dejan Mihajlov i Đorđe Mamula podneli su zajedno amandman kojim predlažu da se posle člana 26. doda novi član 26a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Dejan Mihajlov, kao podnosilac amandmana.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poštovani poslanici, kao što smo utvrdili, ovaj zakon je izuzetak u pravnom poretku, jedan presedan i on se donosi u situacijama u svim državama, u kojoj smo mi sada, a to znači da se oni, koji su godinama zloupotrebljavali patnje građana, pravedno i kazne za to što su radili. Sama priroda ovog zakona je takva da će i u ovoj skupštini, toga je bilo već i danas, pa i u javnosti, izazvati puno rasprava - da li se pravedno ili nepravedno primenjuje, da li se svi ravnomerno ili neravnomerno oporezuju, da li neki imaju ili nemaju privilegije zato što su bliži ili dalji sadašnjoj vlasti. Namera predlagača ovog amandmana je išla u pravcu da se u ovoj skupštini ovim zakonom da ovlašćenje nadležnom odboru, koji već postoji i radi u Skupštini Srbije, da izvrši kontrolu sprovođenja ovog zakona. Znači, ne da se meša u izvršavanje ovog zakona, nego da može da izvrši kontrolu nad njegovim sprovođenjem. Mada ta mogućnost stoji u Poslovniku, namera predlagača je bila da taj nadležni odbor ove skupštine svoju snagu za kontrolu crpi iz ovog zakona, i baš zato što je presedan u pravnom poretku da može neposredno iz samog zakona da crpi mogućnost kontrole. Ovaj naš predlog je u potpunosti u skladu sa Ustavom. Član 73. Ustava u tački 11. kaže da Skupština obavlja kontrolu nad radom Vlade i drugih organa i da Skupština može zakonom sama sebe da obaveže, zato što je ona taj zakonodavni organ, da se vrši određena kontrola i na koji način će se vršiti. Mi ne zadiremo u ingerencije Vlade, kako je govoreno prilikom obrazlaganja zašto ne treba prihvatiti ovaj amandman, zato što ne tražimo da taj odbor učestvuje u izvršavanju zakona, nego samo tražimo da se izvrši kontrola izvršavanja zakona, zato što smatramo da zbog same prirode ovog zakona mora ta kontrola da bude otvorena, javna i da nadležni odbor Skupštine Srbije, u kome učestvuju i druge stranke, koje su sada u opoziciji, mogu da zatraže da se pojedini predmeti dostave tom odboru. A nadležni odbor, kako stoji u poslednjem stavu ovog amandmana, može da angažuje određena pravna i fizička lica, koja će pomoći kontroli izvršenja ovog zakona. Smatramo da je dobro prihvatiti ovaj amandman, zato što ćemo na taj način još više približiti ovaj zakon javnosti i građanima, da neće biti tajni da li je neko manje ili više oporezovan, da li je onaj koji je blizak sadašnjoj republičkoj vladi manje oporezovan zato što joj je blizak ili onaj koji je bio blizak prošloj vladi, više oporezovan. Nama je namera da ovaj zakon bude pravedan, zato što je on pravda za sve one koji su patili ovih godina. Rukovodeći se načelima, koje je premijer Vlade Republike Srbije, gospodin Đinđić, izneo u svom ekspozeu, a koje glasi da su javnost i kontrola dva osnovna postulata na kojima će se zasnivati funkcionisanje sadašnje vlade i sadašnje vlasti.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ima reč gospodin Šešelj kao predsednik poslaničke grupe.
Poslanici SRS glasaće protiv ovog amandmana iz dva sasvim konkretna razloga. Prvi je što Narodna skupština ne treba da kontroliše rad vladinih komisija. Narodna skupština kontroliše rad Vlade u celini. U modernim parlamentarnim sistemima pravi se samo jedan izuzetak i to kada je reč o SDB ili policiji uopšte, pre svega kada je reč o tajnoj policiji. Samo se taj vladin organ pojedinačno tretira i kroz aktivnosti odbora najvišeg zakonodavnog tela. Drugi razlog što smo protiv ovog amandmana jeste da je dovoljno što će Narodna skupština biti uprljana izglasavanjem jednog protivustavnog zakona, da ne treba više Narodna skupština da bude saučesnik u njegovoj primeni, koja će takođe da inauguriše jednu potpuno antiustavnu praksu. A kada bude reči o odgovornosti Vlade, onda će se razmatrati i ovo konkretno pitanje, koje je u čisto vladinoj nadležnosti na osnovu ovog zakona. Mi ne smemo dozvoliti da nam se na takav način prepliću nadležnosti zakonodavne i izvršne vlasti.
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč gospodin Pelević, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, Stranka srpskog jedinstva će podržati ovaj amandman, jer smatramo da on omogućava i obezbeđuje funkcije odredbe člana 73. Ustava Srbije, kojom se kontroliše rad Vlade od strane Narodne skupštine. Vlada ili komisija Vlade za nas treba da predstavlja jedno te isto. Smatram da je Vlada posejala sumnju, predlažući članove 9. i 13. U autentičnom predlogu ovog zakona član 9. je govorio o tome da se Vlada može nagoditi sa bogatašima, koji su stekli svoje bogatstvo, ekstra dohodak i ekstra imovinu nelegalnim putem, koristeći svoje privilegije, odnosno zloupotrebljavajući svoj službeni položaj. Član 13. je govorio o tome da se onima, koji u svoje poreske prijave unesu verodostojne podatke, odobri popust od 35%. Na ova dva člana, kasnije je Vlada morala pod pritiskom Skupštine da usvoji amandmane i da se oni brišu, što govori o tome da je potrebno da se ustanovi kontrola rada komisije Vlade Republike Srbije i nadležnog organa, u postupku sprovođenja ovog zakona, i da to sprovođenje zakona kontroliše nadležni odbor Narodne skupštine Republike Srbije. Zato smatram da je potrebno da glasamo za usvajanje ovog amandmana, jer je on, u stvari, i sastavni deo amandmana koje smo podneli i mi iz Stranke srpskog jedinstva i mnogi drugi narodni poslanici na članove 9. i 13. ovog zakona. Hvala na pažnji.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kada bi se neko suprotstavio ideji kontrole izvršne vlasti, sam bi, makar nemalo osnove za sumnju, podstakao sumnju u svoje namere. Ovaj parlament je u svakoj situaciji koristio priliku za kontrolu izvršne vlasti. Ova zemlja je zemlja u kojoj su inaugurisani sistemi vrednosti koji su po svemu bili pogrešni. Ovo je tragično i sumnjivo društvu bilo do 5. oktobra. Sada pokušavamo da ga menjamo. Tačno je da Skupština može preko skupštinskih radnih tela kontrolisati Vladu. Tačno je da se razgovara o svakom potezu Vlade. Tačno je da u normalnim situacijama ne bi bilo potrebe za ovakvim amandmanom, jer se tako nešto već pretpostavlja iz funkcije Skupštine i funkcije izvršne vlasti. Ipak nema razloga bežati i od supervizije. Neka parlament napravi takav iskorak i neka potcrta, još jednom, prava nadležnog odbora da kontroliše rad ove komisije, jer se tog rada ne stidimo i mi se ponosimo ovim predlogom i svim onim što ćemo uraditi u ovom smislu.
Ima reč narodni poslanik Dragan Tomić, u svojstvu predstavnika poslaničke grupe.
Poštovana gospodo narodni poslanici, nema ovde razloga za bilo kakav žučni govor sa ove govornice, iz prostog razloga što ovaj predlog ne vrši ničiju nadležnost, ne ugrožava ničiji rad, a najmanje utiče na bilo čiji rad. Ovde se traži samo pravo na uvid i kontrolu u radu jednog organa. Pošto je, ne znam samo na čiju volju ili zahtev, rad ove komisije i sve oko ovog zakona mnogo prisutno u javnosti i od raznih poslanika iz svih poslaničkih klubova postojale su primedbe na osnovni tekst ovog zakona, onda ima puno osnova i nije neustavno (mnogo toga je neustavnog ugrađeno u ovaj zakon u drugim članovima) da se u zakon stavi predlog da se formira jedna komisija, koja će pratiti rad ovoga. Naravno, mislim da nikome ne smeta da ova komisija bude formirana na paritetnoj osnovi kako smo zastupljeni u Skupštini, znači prema broju poslanika u poslaničkim klubovima, pa da svi zajednički pratimo rad ove komisije. Svi šefovi poslaničkih klubova su rekli da načelno podržavaju ovaj zakon, da svi želimo da se ovim zakonom istera stvar na čistac, ali i to da želimo da postoji određeni uvid i da se pribojavamo određenih zloupotreba, što smo iskazali tražeći da se brišu čl. 9. i 13. zakona. Prema tome, ovaj predlog poslanika je apsolutno opravdan. Mi smo spremni da ga podržimo. Samo na taj način će diskusije koje su ovih dana bile žučne, iskazati jedno zajedništvo ovog doma formiranjem komisije, zajedničke komisije, gde će moći da se sistematski prati rad predstavnika državnih organa, rad komisije koja se bavi ovim poslom. Ne vidim zašto treba da bude neka tajnost kad nam se u javnosti stalno nudi poneki podatak, a kažu da iza tog podatka stoji neki izveštaj. Ništa nije sporno da Republička uprava javnih prihoda, komisija i Vlada podnose izveštaj nadležnom odboru, da odbor ima uvid u sve to i da da svoju saglasnost. Time bismo postigli jedan apsolutni niz organa, ovlašćenih organa, koji mogu ovo da čine. Naravno, mogao se na drugi način definisati ovaj amandman, pa da se formira posebna komisija. Ali, pošto je predlog ovakav, treba da mu damo apsolutnu podršku.
Ima reč gospodin Vojislav Šešelj, po Poslovniku.
Po Poslovniku, nije moguće ovu obavezu nametnuti nadlženom odboru. Nadležni odbor je Odbor za finansije. Nadležni odbor ima svoje nadležnosti propisane članom 53. Poslovnika. Zatim, po Ustavu, član 73. tačka 11, stav 1, Narodna skupština obavlja kontrolu nad radom Vlade i drugih organa i funkcionera odgovornih Narodnoj skupštini, u skladu sa Ustavom i zakonom. Ne može Narodna skupština da bude nadležna da vrši nadzor nad radom jednog stručnog organa Vlade. Vlada je formirala svoju komisiju kao svoje pomoćno radno telo. Skupština može da vrši nadzor samo nad radom Vlade u celini, a ne nad radom tog radnog tela. U članu 41. Poslovnika piše da za razmatranje i pretresanje pitanja iz nadležnoti rada Skupštine, dakle samo pitanja iz nadležnosti rada Skupštine, predlaganje akata i sagledavanje stanja vođenja politike, izvršenja zadataka itd. mogu se obrazovati odbori. Stalni odbori ne mogu imati tu nadležnost. Može anketni odbor ili neki ad hok formirani odbor ili komisija. Nadležni odbor ne može, jer mu ovo nije nadležnost. Nadležni odbor može da kontroliše ministra finansija, ali ne može neko radno telo koje su formirali Vlada ili ministar finansija. To je onda smešno. To je nipodaštavanje Narodne skupštine. Čak i ono što vam u jednom trenutku može izgledati pametno, ako nije u saglasnosti sa Ustavom i Poslovnikom, zapravo je smešno. Ovim zakonom ne može se menjati Poslovnik.
Ima reč Dejan Mihajlov, po Poslovniku.
Interesantno je kako neko pokušava da ovom parlamentu istrgne iz ruku mehanizam kontrole koji mu je dat Poslovnikom. To može da nam ostavi sumnju zašto to nekom treba da što manje ljudi sazna šta se dešava, ko će sve biti oporezovan i koje su činjenice koje će dospeti do građana. Dobro, to svakom služi na čast, pa i onome ko je protiv ovog predloga. Ali, to je njihovo pravo. Istine radi, i građana radi, kaže se u poslednjoj rečenici člana 53. Poslovnika: kao i druga pitanja iz oblasti finansija. Ovo je jedno pitanje iz oblasti finansija. Time ovaj odbor ima nadležnost i za taj zakon i za taj posao. Ovo je poslovnik koji ste vi doneli i u kojem je ovo stajalo. Ne vidim čemu tako žučna rasprava, zašto se opirete jednoj mogućnosti koja je data upravo Parlamentu u kojem vi sedite. Ovo je upravo ono što smo tražili: parlamentarna kontrola rada Vlade, izvršnih organa. To je ono za šta smo se svi zalagali. Samo na taj način možemo imati prave izvršne organe.
Ovo je u stvari bio odgovor na kršenje Poslovnika. Ima reč ministar finansija gospodin Božidar Đelić.
Hteo bih ukratko da objasnim zbog čega Vlada nije usvojila ovaj amandman. To je zbog toga što zakonodavna vlast ne sprovodi zakone. Vidimo da se ovde nalaže nešto nekom organu zakonodavne vlasti. Izvršna vlast sprovodi zakon. Zakonodavna vlast kontroliše izvršnu vlast. To je ono što treba sačuvati. Imajući u vidu da Poslovnik omogućava i da treba apsolutno usvojiti anketni odbor, imajući u vidu kakva je materija, izvršna vlast ne beži od kontrole nego baš priželjkuje kontrolu. Svi zajedno dobro vidimo šta se tu radi. Kao što je neko rekao, i član 3. i član 9. su pokazali da nivo poverenja koji može postojati u jednoj državi, u ovom momentu u Srbiji, nije na zavidnom nivou, pa zbog toga bilo koja diskrecija može biti da ti nije bila priželjkivana. Ne bih se saglasio sa jednim govornikom koji je rekao da je to pod pritiskom Skupštine. U uvodnoj reči sam rekao da je ovo veoma specifičan zakon, da je veoma važno da imamo dobru i bogatu raspravu. Mislim da je baš takva i bila. Ako sam dobro izračunao, prihvaćeno je 15 amandmana. To je dobro. Time je ovaj zakon po mnogo čemubolji nego što je bio na početku. Što se tiče amandmana, čini nam se izlišan, jer nalaže zakonodavnoj vlasti ono što treba da radi, a to ne treba. S druge strane, sve ovo što je napisano je apsolutno omogućeno Poslovnikom. Postoje sve odredbe u Poslovniku da bi se to izvršilo. Zaključujem, Vlada ni u čemu ne želi da izbegne kontrolu. Ali, naravno, postoji način koji je ustavno uređen i mi priželjkujemo kontrolu i saglasni smo s tim.
Ima reč narodni poslanik Joca Arsić - prigovor na kršenje Poslovnika.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, ovim ste već nekoliko puta prekršili član 134. Poslovnika Narodne skupštine na taj način što ministar dobija reč da komentariše svaki amandman, odnosno ovlašćeni predlagač, odnosno predstavnik Vlade. On nije u ovom slučaju izjednačen sa poslanicima i po članu 136. reč dobija kadase završi rasprava o svim amandmanima, da da završnu reč, odnosno ministar ili predlagač Vlade. Ne sporim pravo, ali molim vas da poštujemo Poslovnik. Nekoliko puta ga kršimo, a ovde izlazimo da reklamiramo kada se govori o Poslovniku na drugi način.
Gospodine Arsiću, niste u pravu. Niste dobro pročitali član 134. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine koji kaže "rasprava u pojedinostima obavlja se po članovima na koje su podneti amandmani i o amandmanima kojima se predlaže unošenje novih odredaba, a u raspravi mogu da učestvuju podnosilac amandmana, odnosno ako amandman predlaže više narodnih poslanika, ovlašćeni predstavnik, predlagač akta", a koliko znamo ministar je ovlašćeni predlagač akta. Gospodine Arsiću, radi se o zakonu. Šta radimo dva dana? Pre nego što pređemo na glasanje o amandmanu koji su podneli Dejan Mihajlov i Đorđe Mamula, konstatujem da su ovi narodni poslanici odustali od dela amandmana koji se odnosi na stav 3. Stavljam na glasanje amandman koji su podneli narodni poslanici Dejan Mihajlov i Đorđe Mamula. Za 141, protiv 27, uzdržanih 7, nije glasalo 17, od ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Borislav Pelević podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 26. doda novi član 27. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo gospodin Borislav Pelević. Za 35, protiv 120, jedan uzdržan, nije glasalo 36, od ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predloženi amandman. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predstavnik predlagača akta želi reč? Reč ima ministar finansija gospodin Božidar Đelić.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, za koji minut ćete glasati za ili protiv ovog zakona. Naravno, kao i u uvodnoj reči, apelujem na vas da glasate za ovaj zakon. Hteo bih samo da napomenem da je ovaj zakon u mnogo čemu jedinstven zato što je situacija u koju je naša zemlja dovedena jedinstvena i zbog toga ima nekih odredbi koje uistinu odudaraju od one redovne prakse i veoma je važno, i mi ćemo to uraditi u primeni ovog zakona, da dobro razdvojimo ono što je jedinstveno u ovom zakonu od onoga što je redovna poreska praksa u našoj zemlji. Niti su to isti ljudi, niti su isti predmeti , niti su ista vremena i zbog toga, kao što vidimo u ovom zakonu, koji sada dolazi na vaše glasanje, uz nešto više amandmana nego što je uobičajeno i mi smo u Vladi ponosni na to. To nije pritisak, to je demokratičnost neke nove vlasti, jer ova materija je bogata, prebogata, na žalost, za našu zemlju.Bilo je dobro da smo imali takvu diskusiju i ostaje samo da u ime Vlade Republike Srbije posle glasanja ovoga zakona ponovim ono sa čime sam zaključio prošli put, a to je da nema većeg zla od onoga kada neko iskoristi nečiju nesreću, da se nadam da će ovavlada sve uraditi da u sledećih nekoliko meseci i godina, naravno, primeni dosledno ovaj zakon. On je uredio dobro ovu materiju, koja je dosta komplikovana. Od momenta glasanja ovog zakona uprava će krenuti na posao, kao i komisija i mi ćemo veoma redovno, uz ovu komisiju i uz druge načine, informisati vas o tome do kojih smo rezultata došli. Kao što sam i rekao, pošto je bilo pitanja o tome šta će se raditi sa novcem koji bude prikupljen, nezahvalno je i nije nužno i čak, rekao bih,bilo bi kontraproduktivno reći koliko ćemonovca prikupiti ovim zakonom i ovim porezom. Nije preporučljivo zbog toga što nema razloga da kažemo onima koji treba da plate ovaj porez, koliko očekujemo od njih. Mi ćemo, naravno, pokupiti maksimalan broj i maksimalnu sumu. Brisanjem člana 9. time smo, ako želite, do neke mere pojednostavili život uprave, pa i Vlade, ali isto tako otežali rad. Međutim to ne skida odgovornost sa Vlade i sa uprave da radi sve što je u njenojmogućnosti , da prikupi što pre maksimalne svote novca, da bi i to preko jednog specijalnog računa koji će biti otvoren u budžetu Republike Srbije, usmerila prema jednom programu koji će naravno biti javan i sigurno je da će se u tom programu dati privilegija onima koji su najviše ispaštali, tj. najsiromašnijim slojevima našeg društva. Na kraju,na sve ono što je govoreno u vidu da ovaj zakon nije dovoljno strog ili nije dovoljno obuhvatio materije, da kažem da je on i te kako dobro obuhvatio materiju onoga i predmet onoga zbog čega je ovaj zakon i napravljen, tj. obuhvaćenje - možda malo na jednostavan način rečeno, ali ne vidim boljeg načina da bi se to okarakterisalo - organizovane pljačke našeg naroda, onoga što je prisvojeno kroz privilegije nekih koji su bili bliski vrhu, koji su imali neke pogodnosti, na koje drugi nisu imali pravo, da eto ispravimo tu nepravdu. To naravno ne oduzima odgovornost od Vlade da u što kraćem roku i dalje radi na usavršavanju našeg sistema, tako da zakon o poreskoj administraciji, koji ćemo predložiti za koju nedelju, predvidi, ono što su mnogi danas tražili i što je opravdano. Imamo odredbe, kao i u svim drugim zemljama, u okruženju, na Zapadu, koje će omogućiti poreskojadministraciji da, kada vidi jednu vilu, ne kaže - da li si platio porez na vilu, ili nisi. Platio si porez, sve je u redu. Nego, da ide malo dalje i da kaže - da li si platio porez na vilu, hajde da vidimo unakrsnom kontrolom - odakle su ti prihodi koji su ti omogućili da kupiš takvu vilu, pa onda uporedi sa poslovnim rezultatima koji su prijavljeniod strane tog poreskog obveznika , i kroz tu unakrsnu kontrolu , koja svuda postoji, dođe do nekih zaključaka, i sigurno je,ido dodatnog poreza. To ćemo uraditi, kao što ćemo i nastaviti doslednu borbuprotiv sive ekonomije i korupcije. Jedna rezolucija će doći na dnevni red, posle paketa o privatizaciji, o tome ćemo imati mogućnosti da pričamo. Ako pogledamo rezultate do sada, vidimo da smo i u domenu nafte, i u domenu cigareta, pa videćete, i u mnogim drugim domenima, kao što ćete videti i kroz predloženi zakon o igrama na sreću, koji je gotov, i posle neke kraće rasprave će biti predložen ovojskupštini na usvajanje, da ćemo postepeno, ali veoma brzouvesti red, ne samo kroz ovu organizovane pljačke, već i onoga što je, jednostavno, pljačka našega naroda, onih slobodnih strelaca, koji kroz utaju poreza ili kroz šverc oduzimaju od našeg budžeta i od našeg narodasamim tim sredstva koja su nužna. I da zaključim, kao što sam zaključio i u uvodnim rečima, ovo je jedan porez koji nema samo ekonomsku pozadinu, već i duboko moralnu pozadinu. U sprovođenju ovoga, jedva čekam, da li će iko uopšte pomisliti na način da primi neki mito ili korupciju kroz to. Imamo dovoljno mehanizama za kontrolu i verujem da tome narod nikada neće oprostiti. I na kraju, ako govorim o primeni ovoga, to će nam omogućiti da raskrstimo sa prošlošću. Zaključna reč nemože da bude drugačija, nego - ne ponovilo se. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem ministru. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog Zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti, u celini. Za 134, protiv 47, uzdražanih nije bilo, nije glasalo 9, od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o jednokratnom porezu na ekstra dohodak i ekstra imovinu, stečene iskorišćavanjem posebnih pogodnosti. Pošto nam je do kraja radnog vremena ostalo još trideset minuta, u cilju racionalnosti, a u skladu sa članom 93. stav 3, predlažem Narodnoj skupštini da prekinemo rad. Stavljam predlog na glasanje. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 144, protiv 13, uzdražan 1, nije glasalo 12, od ukupno 170 narodnih poslanika. Znači, prekidamo rad. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 136 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Vojislav Došen, Dušan Budišin, Srđa Popović, Jon Čizmaš, Dragan Maršićanin, Mihajlo Jagodić, Petar Mišić, Stevan Lilić, Vojislav Janković, Vuko Antonijević, Ratimir Svirčević, Emilija Krstić, Dušan Tubić, Branislav Pomoriški, Višnja Nežić, Predrag Stojanović, Goran Vesić, Vojislav Obradović, Miloš Radivojčević i Karolj Kermeci. Samo pre podne odsutna Ružica Veljović, a popodne Vojkan Tomić i Siniša Mitrović. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe vas obaveštavam da su pozvani da sednici prisustvuju Nenad Čanak, predsednik Skupštine AP Vojvodine i dr Predrag Filipov, potpredsednik Skupštine AP Vojvodine, u svojstvu ovlašćenih predstavnika Skupštine AP Vojvodine, koja je podnela amandmane na predloge zakona iz dnevnog reda ove sednice. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOZI ZAKONA O PRIVATIZACIJI, AGENCIJI ZA PRIVATIZACIJU I AKCIJSKOM FONDU (zajednički načelni pretres) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona za koje je to predložio narodni poslanik Dušan Proroković, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o privatizaciji, Predlogu zakona o Agenciji za privatizaciju i Predloga zakona o Akcijskom fondu. Ima reč ministar za privredu i privatizaciju Aleksandar Vlahović, predlagač zakona.