Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 147 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno je da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Pošto su u toku Odbor za odbranu i bezbednost i još neke aktivnosti u Skupštini, određujem pauzu do 11.00 časova. Nastavljamo rad, molim vas, tačno u 11.00 časova. Hvala vam.
Pošto Odbor za odbranu i bezbednost još uvek traje, da sačekamo poslanike i dajem pauzu od 15 minuta. Dakle, startujemo u 11.30 časova. Hvala vam. [[Posle pauze – 11.30]] Dame i gospodo narodni poslanici, počinjemo sa radom. Pre nego što pređemo na glasanje, po Poslovniku se javio narodni poslanik Aleksandar Vučić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što znate, pregovaračka trojka, posebno dvojka onih koji predstavljaju SAD i EU, nastavljaju sa pritiscima na Srbiju, ali i na sve ostale članice međunarodne zajednice, sve države i sve organizacije, da nam otmu deo teritorije, da nam otmu Kosovo i Metohiju. Na našu žalost, voleli bismo da možemo da se oslonimo i na mnoge druge zemlje i na mnoge druge organizacije. Srbija danas od velikih sila ima oslonac, pre svega, u Ruskoj Federaciji. Izašao sam za ovu govornicu zato što mislim da je važnije za stabilnost i budućnost Srbije i za budućnost naše dece i zamolio bih vas sve u Narodnoj skupštini da vidite na koji način formu da pronađemo, gospodine Duliću, da aklamacijom čestitamo predsedniku Vladimiru Vladimiroviču Putinu na jučerašnjoj pobedi na izborima i da ih zamolimo da poštuju međunarodno javno pravo, kao što su to do sada činili, i da ih zamolimo da pomažu Srbiji kao što su i do sada činili. Hoću samo da vam ukažem na nekoliko važnih stvari. Čujem nekakav žamor sa leve strane, ne znam zbog čega, zato što sam siguran da se svi časni i normalni ljudi u Srbiji raduju toj pobedi. Ne zbog toga što vole ovu ili onu ličnost, već zbog toga što vide neuporedivo bolju budućnost i pravo na budućnost i srpskog naroda i pravo na očuvanje ili borbu za slobodu budućnosti srpskog naroda i srpske države. Istovremeno, čestitao bih ulazak u parlament i svim ostalim partijama – Komunističkoj partiji, Liberalno-demokratskoj partiji i partiji gospodina Mironova. Kao što vidite, za one koji su podržavali antirusku politiku, mesta u ruskom parlamentu nema jer im ruski narod mesto nije dao. Ni Jabloko, ni Njemcov, ni svi drugi nisu dobili više od 2%, a koliko ih ima u srpskim medijima, rekao bi neko da imaju 82% podrške. Sasvim svejedno. Po analogiji, kada već o tome govorite, molim vas da o ovome razmislite, gospodine predsedniče, i da se o tome izjasnimo glasanjem i mislim da će to sa oduševljenjem prihvatiti srpski parlament, takvu vrstu čestitke predsedniku Putinu. Dakle, moram da vas podsetim da je Rusija krenula nabolje i celom ruskom narodu je krenulo dobro kada su se otarasili jednog Borisa. I za nas je vreme da Boris postane politička prošlost, a onda i da srpski Putin Tomislav Nikolić pobedi na predsedničkim izborima i Srbiji će krenuti kao i Rusiji. Hvala vam najlepše.
Na početku ćemo utvrditi kvorum, sada sam obavešten da je jutros utvrđen samo kvorum za rad. Molim narodne poslanike da ubace svoje poslaničke kartice u poslaničke jedinice radi utvrđivanja kvoruma u Danu za glasanje. Konstatujem da imamo kvorum za punopravno odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O PREDSEDNIKU REPUBLIKE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o predsedniku Republike, u načelu. Za 136, protiv dva, nije glasalo 9, od 147 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu.Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da je narodni poslanik Milorad Belić, pismom od 21. novembra 2007. godine, povukao amandmane na član 14. i 18. i amandman kojim je predložio dodavanje novog člana 28a, a narodni poslanik Zvonimir Stević, pismom od 26. novembra 2007. godine, povukao je amandman na član 15. i da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika: Nebojše Ranđelovića na član 10, Željka Vasiljevića za promenu naziva poglavlja devet i na član 41, Milovana Radovanovića na član 39. i Stefana Zankova na član 42. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela Jorgovanka Tabaković. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 58, protiv 131, nije glasalo 20, od 209 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 129, nije glasalo 13, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 130, uzdržan jedan, nije glasalo 12, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Nenad Prokić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 6, protiv 129, nije glasao 81, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Zlatan Jovanović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 129, nije glasalo 17, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman sa ispravkom, podneo je Srđan Šajn. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman sa ispravkom odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman sa ispravkom pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za pet, protiv 130, nije glasao 81, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 130, nije glasalo 16, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo poslanik Rajko Baralić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 72, protiv 129, nije glasalo 15, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 72, protiv 128, nije glasalo 17, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo poslanik Rajko Baralić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 130, nije glasalo 16, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za pet, protiv 129, nije glasalo 82, od 216 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo poslanik Čedomir Jovanović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 9, protiv 129, nije glasalo 78, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo poslanik Miletić Mihajlović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 66, protiv 129, nije glasao 21, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 65, protiv 128, nije glasao 21, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo poslanik Zdravko Topalović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 72, protiv 126, nije glasalo 14, od 212 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo poslanik Dušan Bajatović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 128, nije glasalo 15, od 212 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo poslanik Sulejman Spaho. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 128, nije glasalo 15, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podnela poslanik Milena Stanković. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 8, protiv 127, nije glasalo 77, od 212 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman Na član 14. amandman je podneo Miletić Mihajlović. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 129, nije glasalo 16, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo Ninoslav Dimitrijević. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 67, protiv 128, nije glasalo 18, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 67, protiv 130, nije glasalo 16, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman sa ispravkom, odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 128, nije glasalo 15, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman sa ispravkom. Na član 16. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 129, nije glasalo 17, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo Miletić Mihajlović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 130, nije glasalo 15, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 128, nije glasalo 12, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo Miletić Mihajlović. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 130, nije glasalo 14, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo poslanik Nebojša Ranđelović. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 7, protiv 129, nije glasalo 77, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman, sa ispravkama, podneo je narodni poslanik Dragan Todorović. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 128,nije glasalo 16, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman, sa ispravkama. Na član 18. amandman je podneo Miletić Mihajlović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 130, nije glasalo 15, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo poslanik Rajko Baralić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 130, nije glasalo 9, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 72, protiv 128, nije glasalo 13, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 75, protiv 129, nije glasalo 10, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Dejan Mirović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman, sa ispravkom. Za 73, protiv 130, nije glasalo 11, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman, sa ispravkom. Na član 23. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 128, nije glasalo 16, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo poslanik Zvonimir Stević. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 128, uzdržan jedan, nije glasalo 12, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 129, nije glasalo 17, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo poslanik Jadranko Vuković. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 67, protiv 125, nije glasalo 23, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 67, protiv 125, nije glasalo 23, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 72, protiv 123, nije glasalo 19, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 7, protiv 128, nije glasalo 79, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 44, protiv 131, nije glasao 41, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Miletić Mihajlović podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 33. doda novi član 33a. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 128, nije glasalo 15, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Rajko Baralić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 34. doda novi član 34a. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 199, protiv dva, uzdržan jedan, nije glasalo 13, od 215 narodnih poslanika. Podsećam vas da je amandmanom narodnog poslanika Rajka Baralića, koji je prihvatila Narodna skupština, predviđeno povratno dejstvo. Narodna skupština odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog sadržan u amandmanu poslanika Rajka Baralića za povratno dejstvo odredbe člana 34a za koju postoji opšti interes. Za 203, protiv dva, nije glasalo 10, od 215 poslanika. Narodna skupština je posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo člana 34a Predloga zakona. Narodni poslanik Miletić Mihajlović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 38. doda novi podnaslov i novi član 38a. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 58, protiv 128, uzdržan jedan, nije glasalo 29, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 41. amandman je podneo poslanik Dušan Bajatović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 71, protiv 130, nije glasalo 14, od ukupno prisutnih 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. amandman je podneo Milosav Miličković. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 130, nije glasalo 12, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. amandman je podneo Miletić Mihajlović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 127, nije glasalo 13, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. amandman je podneo poslanik Dušan Bajatović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 129, nije glasalo 14, od ukupno prisutnih 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Milutin Mrkonjić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 45. doda novi član 45a. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 207, protiv jedan, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je u amandmanu narodnog poslanika Milutina Mrkonjića, koji je prihvatila Narodna skupština, predviđeno povratno dejstvo. Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog sadržan u amandmanu narodnog poslanika Milutina Mrkonjića za povratno dejstvo odredaba člana 45a za koje postoji opšti interes. Za 203, protiv jedan, nije glasalo 10, od 214 poslanika. Narodna skupština je posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo odredaba člana 45a Predloga zakona. Na član 46. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 130, nije glasalo 10, od 214 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 46. amandman je podneo poslanik Željko Vasiljević. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 129, nije glasalo 12, od 211 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o predsedniku Republike, u celini. Za 148, protiv četiri, nije glasao jedan, od 153 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o predsedniku Republike. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZBORU PREDSEDNIKA REPUBLIKE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izboru predsednika Republike, u načelu. Za 136, protiv troje, nije glasalo 12, od 151 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika Nataše Jovanović na naslov Predloga zakona, Nebojše Ranđelovića na član 4, Zlatana Jovanovića na član 5, Bojana Milovanovića na član 8, Sreta Perića na član 9, Aleksandre Jerkov i Aleksandra Martona na član 19 sa ispravkom, Igora Bečića na član 21 i Milisava Petronijevića na član 23. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na naziv Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Bojan Milovanović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 65, protiv 128, nije glasalo 15, od 208 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na naslov iznad člana 1. i član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 128, nije glasalo 12, od 210 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Petar Jojić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 1. doda naslov i novi član 1a. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 69, protiv 129, nije glasalo 12, od 210 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 199, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od 211 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 129, nije glasalo 13, od 210 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 66, protiv 129, nije glasalo 14, od 209 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 70, protiv 130, nije glasalo 9, od 209 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 126, nije glasalo 73, od 209 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo 13, od 208 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 67, protiv 126, nije glasalo 15, od 208 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 64, protiv 127, nije glasalo 16, od 207 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo poslanik Slavko Jerković. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 66, protiv 127, nije glasalo 16, od 209 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 63, protiv 128, nije glasalo 16, od 207 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo poslanik Zoran Despotović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 67, protiv 127, nije glasalo 15, od 209 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Milisav Petronijević podneo je amandman kojim se predlaže da se posle člana 15. doda novi član 15a. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 129, nije glasalo 14, od 211 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo Milisav Petronijević. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 66, protiv 129, nije glasalo 16, od 211 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo Milisav Petronijević. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 65, protiv 129, nije glasalo 15, od 209 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo poslanik Zlatan Jovanović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 63, protiv 128, nije glasalo 18, od 209 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Nataša Mićić podnela je amandman kojim predlaže da se izmeni naslov posle člana 18. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 8, protiv 127, uzdržanih troje, nije glasalo 70, od 208 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo poslanik Zlatan Jovanović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 63, protiv 130, nije glasalo 15, od 208 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo poslanik Milorad Krstin. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 61, protiv 130, uzdržan jedan, nije glasalo 16, od 208 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podnela poslanik Nataša Mićić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 129, nije glasalo 67, od 208 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podnela poslanik Nataša Mićić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 127, nije glasalo 70, od 208 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo poslanik Goran Cvetanović Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 66, protiv 128, nije glasalo 17, od 211 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman, sa ispravkom, podneli su zajedno narodni poslanici Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Vlada nije prihvatila amandman, sa ispravkom, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman, sa ispravkom, odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 125, nije glasalo 75, od 212 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podnela poslanik Nataša Mićić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 9, protiv 126, nije glasalo 77, od 212 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo poslanik Jovan Miljanić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 11, protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo 75, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podnela poslanik Nataša Mićić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 128, nije glasalo 75, od 213 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podnela poslanik Nataša Mićić. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 10, protiv 128, nije glasalo 77, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Dragan Todorović i Dušan Bajatović. Vlada nije prihvatila amandman, Odbor za pravosuđe i upravu predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 66, protiv 127, uzdržan jedan, nije glasao 21, od 215 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izboru predsednika Republike, u celini. Za 137, protiv 7, nije glasalo 19, od 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izboru predsednika Republike. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem Četvrtu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. (Sednica je završena u 12.40 časova)
REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA STENOGRAFSKE BELEŠKE PETA SEDNICA DRUGOG REDOVNOG ZASEDANjA 3. decembar 2007. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 12,40 časova. Predsedava Oliver Dulić, predsednik Narodne skupštine.)
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Počinjemo Petu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, koja je sazvana za danas, 3. decembar 2007. godine. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje210 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine, prilikom usvajanja zapisnika sa prethodnih sednica i utvrđivanja dnevnog reda, postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 135 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam narodne poslanike da nisam dobio obaveštenje o odsutnosti narodnih poslanika. Prelazimo na usvajanje zapisnika. Dostavljen vam je zapisnik Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, održane 7, 8, 9, 12, 13, 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23. i 24. novembra 2007. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnik ove sednice. Prelazimo na odlučivanje o zapisniku. Stavljam na glasanje zapisnik Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, održane 7, 8, 9, 12, 13, 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23. i 24. novembra 2007. godine. Za 138, nije glasalo 16, od 154 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila zapisnik Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. U sazivu sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je Predlog dnevnog reda sednice. Podsećam vas da je Vlada, pismom broj 011-3978/07 od 30. novembra 2007. godine, saglasno članu 143. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, povukla iz procedure sledeće predloge zakona i drugih akata: 1. Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu, 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća i 4. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. Takođe, pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 90. stav 5. i članu 92. Poslovnika, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za proširenje dnevnog reda i spajanje rasprave. 1. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS, predložio je da se, na osnovu člana 90. Poslovnika Narodne skupštine, dnevni red proširi novom tačkom - Predlog rezolucije Narodne skupštine Republike Srbije o neophodnosti poštovanja konstitutivnih prava srpskog naroda u Bosni i Hercegovini i osudi akata i mera usmerenih na ograničavanje i ukidanje državnopravnih prerogativa Republike Srpske, koji je podneo 81 narodni poslanik poslaničke grupe SRS Narodnoj skupštini 31. oktobra 2007. godine. Da li narodni poslanik Tomislav Nikolić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 69, protiv 129, nije glasalo 15, od 213 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe LDP, predložio je da se, na osnovu člana 90. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, dnevni red proširi novom tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica o zloupotrebama kompanije „Delta“ iz Beograda, koji je podnelo 11 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP Narodnoj skupštini 7. novembra 2007. godine, i da se u skladu sa članom 92. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine ova tačka razmatra kao 9. tačka dnevnog reda ove sednice. Da li narodni poslanik Čedomir Jovanović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 24, protiv 117, nije glasao 71, od 212 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nada Kolundžija, na osnovu člana 90. stav 3. i člana 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o odbrani i Predlogu zakona o Vojsci Srbije. Da li narodni poslanik Nada Kolundžija želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 133, nije glasalo 78, od 211 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno prihvatila ovaj predlog. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Možete vi, gospodine predsedniče, munjevito da izgovarate reči za koje smatrate da su vam neophodne. Po Poslovniku sam se javio pre nego što ste stavili na glasanje, međutim, vi po dobrom DOS-ovom običaju sprovodite svoju volju bez obzira na posledice. Želeo sam da pokušam da vas razumom zamolim da ne spajate raspravu oko ove dve tačke zakona, jedino je izvestilac isti u tim zakonima. Inače, ako već sada znate da vam iz vojske stižu obaveštenja, iz Ministarstva odbrane, da se vojska ne sprema za odbranu zemlje, onda je zaista apsolutno nemoguće zamisliti raspravu o vojsci i raspravu o odbrani zemlje kao zajedničku. Šta to spaja vojsku i odbranu, zakon o vojsci i zakon o odbrani: odbrana zemlje. Pošto ste se vi javno deklarisali preko svih ljudi koji se sad nešto pitaju u vojsci da se vojska ne sprema za odbranu zemlje nego isključivo za intervencije izvan granica Srbije, što srpska vojska, koliko sam čitao, izuzev jednom, u vreme kralja Milana, nikad nije radila, onda su ta dva zakona nespojiva. Mi moramo zakonom o odbrani zemlje da odlučimo ko će zemlju da brani pošto neće vojska, a zakonom o vojsci da odlučimo šta će vojska, šta će trupe u kasarnama da rade pošto se ne spremaju za odbranu zemlje. To je jedini razlog zašto smatram da je uopšte nezamislivo da se sastavi zakon o vojsci i zakon o odbrani, i na taj način možete hiljade zakona da sastavite. Ovo su fundamentalni osnovni zakoni. Rasprava o njima se ne sastavlja, draga gospođo Kolundžija, čak ni iz partijskih interesa. Apsolutno se ne sastavlja i mi nećemo imati važnijih zakona ove godine. Jedino ako ne planirate da oni uopšte ne budu na dnevnom redu. Šta ja znam, nešto može da se desi. Možemo mi da krenemo u opstrukciju rada Narodne skupštine, pa vam džabe sastavljanje rasprave.Samo se vi igrajte, ponavljam, dominacija DS-a nad vojskom ne može da se na ovaj način dokazuje. Baš mi je žao što vi iz DSS-a ovako trčite slepo u raspravu o ova dva zakona za DS-om. Veoma mi je žao, time se svrstavate na gubitničku stranu na sledećim izborima, ali to je vaša briga, ja vašu brigu neću da brinem, ali svako razuman, svako dobronameran u ovoj zemlji tražiće od vas da prvo strategijom odbrane utvrdimo kako će da izgleda odbrana zemlje, a da onda iz zakona o odbrani zemlje proistekne zakon o Vojsci, zato što je nemoguće da u jednoj raspravi saznamo kakva nam odbrana zemlje treba i koliko nam kakvih jedinica ili kakvog organizovanja za tu odbranu zemlje treba. Nije stvar samo zbrzati zakon o odbrani i zakon o vojsci zato što su preduslov za izbor predsednika Republike, nego je stvar u tome da se donesu dobri zakoni, da vidimo da li ste oslonjeni u toj vojsci i odbrani na NATO ili na vojničku neutralnost ili na saradnju sa prijateljima u svetu. Da vidimo da li je SOFTA doživela verifikacije u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da li zaista američki vojnici uživaju potpunu zaštitu na teritoriji Republike Srbije. Dakle, sve je trebalo jednom strategijom odbrane Srbije ovde, koju nemamo, utvrditi i iz nje da proistekne zakon o odbrani, a iz njega zakon o Vojsci, i to je jedini normalan i pravi put za normalnu zemlju. Sve drugo je samo zbrzavanje, kao što to radite danas, na današnjoj sednici.
Pošto smo se izjasnili o predlozima za proširenje dnevnog reda i za spajanje rasprave, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Za 134, protiv 9, nije glasalo 65, od 208 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini u celini. Molim Službu Narodne skupštine da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda sednice i da ga uruči narodnim poslanicima. D n e v n i r e d: Prelazimo na rad prema utvrđenom dnevnom redu sednice. Prelazimo na 1. i 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ODBRANI I PREDLOG ZAKONA O VOJSCI SRBIJE (načela) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o odbrani i Predlogu zakona o Vojsci Srbije, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da do sada nisam dobio obaveštenje o ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa za ove tačke dnevnog reda. Molim poslaničke grupe da to podnesu. Saglasno članu 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o odbrani i Predlogu zakona o Vojsci Srbije. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, smatramo da je rasprava pred nama veoma važna i mi ćemo u njoj svakako biti vrlo angažovani, pokušavajući da doprinesemo usvajanju što boljeg zakona kojim će se urediti oblast odbrane i definisati na novim zakonskim osnovama uloga vojske u našoj zemlji, i to je jako potrebno. Ipak ne bih želeo da bez komentara prođe izjašnjavanje o dnevnom redu. Smatram da je ponižavajuće od naše poslaničke grupe tražiti obrazloženje i inicijative za stavljanje na dnevni red parlamenta Republike Srbije rasprave o potrebi formiranja anketnog odbora. Mislim da je za tako nešto potrebno otvoriti raspravu i u njoj kroz razgovor doći do odgovora na pitanje da li je zaista parlament nadležan i da li treba da raspravlja o toj krupnoj anomaliji na koju mi ukazujemo, govoreći o monopolu i finansijskoj političkoj koncentraciji moći u rukama jednog pojedinca jedne kompanije, mislim na gospodina Miškovića i "Deltu", ili ne. Odbijanje parlamenta da raspravlja uopšte o razlozima za formiranje anketnog odbora, dakle ne čak da se izjasni o tome da li podržava anketni odbor ili ne, nego da li podržava raspravu o potrebi tog anketnog odbora, učinjena je mnogo veća šteta od one na koju se na prvi pogled može ukazati. Birajući između interesa stranaka i interesa građana, parlament je istovremeno poslao poruku da to nije institucija koja ima snagu da se suoči sa onim poslovima sa kojima se mora suočiti u uređenoj parlamentarnoj demokratiji. Mi smo kao poslanička grupa želeli da ovde u okviru parlamenta dođemo do rešenja koja su u interesu građana, ne u interesu birača jedne, druge ili treće stranke. Bili smo vrlo jasni u razlozima i objašnjenjima koja smo ponudili tražeći podršku za društvo, a ne za inicijativu jedne stranke. Prepreke za formiranje anketnog odbora su navodna politizacija, optužba je da je to deo jedne izborne kampanje, ali ovo društvo ima pravo da zna da je LDP bila spremna da se povuče iz anketnog odbora, da prepusti predsedavanje anketnog odbora bilo kojoj drugoj stranci, da uradi sve što je neophodno da bi se formirao anketni odbor koji bi dao odgovore na krupna pitanja. Mi nastavljamo našu političku borbu, ovu inicijativu koja nije dobila podršku u parlamentu pokrenućemo u društvu, krećemo u prikupljanje potpisa koji će parlament obavezati na raspravu. A društvo je danas dobilo jasnu poruku, poruku koja dokazuje ono na što smo mi dokazivali sve vreme: da su monopoli pravilo po kojem pojedinac i kompanija mogu da zavuku nekažnjeno ruku u džep svakog čoveka u ovoj zemlji, posledica političke nemoći i političke podrške, privatizacija institucija i potpunog distanciranja od onih obaveza pred kojima mi ne smemo da se povlačimo, s obzirom da je to naša zakonska dužnost. Ovaj parlament je dužan da štiti Ustav, da štiti zakone, da štiti državne institucije koje je sam formirao, a ne jednu kompaniju i jednog pojedinca, koji sve to uništava. Svojom odlukom vi ste nas prisilili da podršku za ovu inicijativu potražimo izvan parlamenta, sa građanima koji imaju razumevanja za ono o čemu smo mi govorili, nažalost mnogo više od onih koji navodno te građane predstavljaju.
Gospodine Jovanoviću, pošto nije bilo povrede Poslovnika, Skupština se o vašem predlogu već izjasnila. Dakle, predsednik je pitao da li kao predstavnik predlagača želite reč, odgovora nije bilo i nije lepo da kršimo Poslovnik posle toga. Dakle, Skupština se izjasnila. Hvala vam. Ivan Andrić, narodni poslanik, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Albijaniću, pre nego što citiram koji član Poslovnika, da ste slušali ono što je govorio šef naše poslaničke grupe ne biste postavili ta pitanja. On je objasnio zašto nije želeo da uzme reč u obrazloženju, a zašto se javio po Poslovniku. Javljam se po članu 104. i 225. Dakle, narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem i nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza itd. Dakle, po ovom članu, kao što znate svi, u toku prošle nedelje održano je nekoliko sastanaka, konsultacija šefova poslaničkih grupa. Pojedini predstavnici, odnosno šefovi političkih grupa su obmanuli sve poslanike, a tako i sve građane, lažno objašnjavajući ono što se na tim sastancima dogodilo. To ima veze sa prilozima koje je LDP podnela, uz inicijativu formiranja anketnog odbora. Pre svega, mislim na šefa poslaničke grupe DSS. Tako da ću iskoristiti vreme da sve poslanike upoznam sa prilozima koje smo mi podneli. Dakle, ovo je debljina našeg predmeta protiv "Delte", koji je dobio svaki šef poslaničke grupe. Ovi naši prilozi sastoje se iz nekoliko delova. Prvi deo je slučaj "C market''. U njemu se nalaze dokumenti, memorandum o razumevanju, potpisan u kabinetu Vojislava Koštunice. To je memorandum pomoću kojeg je Miroslav Mišković nezakonito došao u vlasništvo "C marketa''. Dalje, povodom tog memoranduma, dopisi Saveta za borbu protiv korupcije Vladi Srbije i dokument koji je za račun kompanije "Delta" izradila konsultantska firma "Konzit", kojim se tvrdi da "Delta" nema dominantan položaj. U toj firmi "Konzit" je zaposlena žena jednog od ministara u Vladi Slobodana Milosavljevića. To je inače razlog zbog koga se on nalazi u našoj krivičnoj prijavi za zločinačko udruživanje. To je razlog i zbog čega se u toj krivičnoj prijavi nalazi Vojislav Koštunica, premijer. Druga stavka o kojoj je bilo važno da razgovaramo, to je afera Kipar, odnosno pranje novca preko firme "Hemslejd trejd limitid", čiji je vlasnik Miroslav Mišković. U našim prilozima nalazio se akt o osnivanju preduzeća, iz koga se vidi da je Miroslav Mišković vlasnik tog preduzeća i fakture, kojih ima oko 30 i koje pokazuju da je iz Beogradske banke na Kipru nelegalno slat novac na račun firmi "Delta banka'' i Hemslejd limitid, kao i tužba za pranje novca u Okružnom sudu u Požarevcu, koja je iz nepoznatih razloga odbačena. Dakle, afera Kipar je bila druga. Treća, šverc cigareta "Delte", Interspid i akcija "Mreža". Svaki šef poslaničke grupe je dobio organizacionu šemu akcije "Mreža", na kojoj se jasno vidi da se tu nalazi kompanija "Delta holding", ovo je policijski dokument. Kasnije, samo da završim, da se ne bih dalje javljao. Firma "Delta" je izuzeta iz procesa koji se vodi o organizovanom švercu cigareta i mi smo podneli dokaze, dakle pored ovog dokumenta, nalazi se akt o osnivanju preduzeća "Interspid", koje je optuženo za šverc cigareta i iz čega se vidi da je Miroslav Mišković suvlasnik 50% tog preduzeća.
Hvala, gospodine Andriću.
Javiću se ponovo, možete da mi date reč sada ili da se ponovo javim.
Ne možete vi tako da se ponašate. Završite.
Interni dokument Ambasade SAD u Beogradu, za koji i dalje tvrdimo da je tačan, to ste imali prilike da vidite u vestima. Na kraju se nalazi preko 50 različitih izjava državnih funkcionera protiv Saveta za borbu protiv korupcije i protiv Komisije za zaštitu konkurencije i protiv Odbora za sprečavanje sukoba interesa. Dakle, to su bili prilozi i to protiv toga ste vi danas glasali i naterali ste nas da umesto kroz institucije istinu potražimo na drugom mestu. A to što vladajuća većina želi da održi iluziju za koju svaki građanin ove zemlje zna da nije tačna. Dakle, "Delta" jeste monopol. ovim glasanjem. Vi ste zapravo glasali protiv zaštite državnih institucija i protiv nečega što svaki građanin ove zemlje zna.
Reč ima narodni poslanik Milena Stanković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, tema monopola koju je LDP pokrenula u ovom parlamentu pre jedno mesec, mesec i po dana zaista je naišla na veliki odjek u građanstvu Srbije. Mi poslanici LDP smo upravo iz tih razloga bili zatrpani raznim materijalima koji su nam građani iz raznih gradova dostavljali, kako bi jednostavno ti problemi našli svoje odgovore ovde u ovom parlamentu, pošto već nisu u mogućnosti da nađu svoje odgovore u institucijama ove države, jer se i one nažalost nalaze pod kontrolom onih koji kontrolišu i ovaj parlament. Ono što se desilo jeste da sam dobila materijal koji potvrđuje da je Kragujevac, grad iz koga dolazim, takođe postao vlasništvo te velike kompanije Delta. Na primer, privatizacija TP Srbija je izvršena kapitalom Delte, zatim čitav niz vrlo važnih objekata, koji se nalaze u naselju Bagremar, u naselju Aerodrom, kupljeni su takođe kapitalom kompanije Delta. Protivzakonitom dokapitalizacijom je izvršena i privatizacija UTP Kragujevac, što je za posledicu imalo da ovo preduzeće, znači većinski, upravo drži Delta, i to u procentu 55,5, što je više nego što je zakonom dozvoljeno, znači 49%. Kada smo tražili da se osnuje anketni odbor, mi smo zapravo želeli da sva ta pitanja, koja ne mogu da se reše pred sudom, koje tužilaštvo nema hrabrosti da pokrene, jednostavno, nađu svoj odgovor ovde u parlamentu. Ono što smo u startu rekli, kada smo pokrenuli tu inicijativu, jeste da će odnos političkih partija u ovom parlamentu pokazati u kojoj su meri političke partije sposobne da daju odgovor na ovo tako važno pitanje, a u kojoj su meri one samo političke ekspoziture jedne kompanije odnosno jednog čoveka. Ono što smo malopre videli jeste da je Miškovićeva većina u ovom parlamentu veća čak i od Koštuničine većine, i to je strašno. Čestitam poslanicima Nove Srbije na hrabrosti da podrže našu inicijativu. Zaista mi je žao što oni koji su obećali da će podržati ovu inicijativu to nisu uradili, ali ono što sigurno znam i ono što mogu da obećam jeste da ćemo mi nastaviti da radimo na ovome, da ćemo objašnjavati ljudima u Srbiji šta je to monopol, i kako to monopoli utiču na njihove živote i ko snosni odgovornost što oni kupuju najskuplje proizvode u regionu, od mleka do automobila. Sve se kupuje kod Miškovića i sve se kupuje po najvišim cenama u regionu. Budite sigurni da mi od toga neće odustati. Hvala.
Narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, prvo bih citirao član po kome sam se javio, pa bih molio da mi odbijete vreme dok budem citirao. Javio sam se po članu 200: ''Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti, a odgovor poslaniku dostaviti u pisanom obliku u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno. Pismeni odgovor Vlade odnosno nadležnog ministra dostavlja se narodnim poslanicima. Izuzetno, ako je u pripremi odgovora na poslaničke pitanje potrebno utvrditi određene činjenice, čije utvrđivanje zahteva duže vreme ili složeniju analizu, rok za davanje odgovora na poslaničko pitanje može se produžiti, ali ne više od 30 dana.'' Molim da mi vratite vreme dok sam citirao član. Početkom oktobra, znači skoro pre 60 dana, postavio sam pitanje ministru pravde Petroviću, kako je moguće da optuženi za najteža krivična dela, poput Legije i Davidovića u Novom Sadu, koji je uhapšen za vreme fašističkih protesta, kako je moguće da daju intervjue iz zatvorskih odnosno pritvorskih jedinica. Taj odgovor nisam dobio za skoro 60 dana. Isti taj ministar pre desetak dana, kada smo pokrenuli ovo pitanje u Skupštini, reagovao je burno, tražio je da mu dostavimo dokaze i podatke. Dostavili smo i Skupštini dokaze i podatke za osnivanje anketnog odbora i samom Ministarstvu pravde. Ono što se danas ovde desilo, desilo se već pre otprilike mesec dana na Odboru za trgovinu, kada smo utvrđivali da li postoje pritisci na Komisiju za zaštitu konkurencije od strane jedne kompanije i od strane izvršne vlasti, tačnije određenih ministara. Pored toga što su svi članovi te komisije rekli da doživljavaju pritiske od izvršne vlasti, citirali te izjave, navodili koji su to ministri, u samom odboru desilo se isto ono što se desilo danas, poslanici SRS nisu glasali odnosno ćutali su, a poslanici vladajuće većine su bili protiv, odnosno rekli su da nije bilo pritisaka. To smo isto danas doživeli. Ne vidim zbog čega toliki strah od otvaranja ove teme u Skupštini. Prosto je začuđujuće da se ova skupština ponaša kao i onaj protiv koga smo hteli da otvorimo raspravu. Gospodin Mišković na sve optužbe koje smo izneli na njegov račun, odnosno dokaze koje smo ponudili, odgovorio je jednim nemuštim tekstom u svojim novinama i krenuo je u kampanju kroz svoje medije. Gospodin Mišković nikako da da odgovore na ključna pitanja, a to je: zbog čega u Srbiji plaćamo sve proizvode skuplje nego u svim zemljama u okruženju, čak i u nekim razvijenim evropskim zemljama. Građani kad izađu na ulicu znaju da postoji monopol, ali mi nije jasno zbog čega ne želi ni ova država, ni izvršna vlast, ni sudska vlast, a bogami ni Skupština, da o tome raspravlja. Gospodin Mišković je čovek koji svoju imperiju širi svakim danom, koji je počeo svoju imperiju da širi i u Novom Sadu. Dobio je bez tendera zemljište da pravi novi šoping mol, odnosno centar poput Delta sitija. To je tema koju ćemo takođe otvarati u javnosti. Želimo da vidimo ko to sve omogućava gospodinu Miškoviću i Delta kompaniji da postaje vlasnik bukvalno cele Srbije.
Narodni poslanik Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 98. Ustava Republike Srbije definiše ulogu Narodne skupštine. Narodna skupština je najviše predstavničko telo i nosilac ustavotvorne i zakonodavne vlasti u Republici Srbiji. Koga je, odlukom da se onemogući čak i rasprava o potrebi formiranja anketnog odbora koji bi trebalo da da odgovor na pitanje da li postoji zloupotreba u radu kompanije Delta ili ne, predstavljala većina u Narodnoj skupštini: svoje birače ili svoje finansijere? Najveća stranka u Srbiji je stranka opljačkanih, prevarenih, razočaranih, iskorišćenih, zloupotrebljenih građana. Kada smo pokrenuli ovu inicijativu mi smo strankama u Srbiji, pogotovo parlamentarnim, posebno strankama koje čine vlast u ovoj zemlji pružili priliku da isprave štetu koja je proizašla iz jednog haotičnog vremena, u kojem se očigledno politički sistem mnogo više bavio sopstvenim interesima i interesima onih koje mu zadovoljavaju te interese nego društvom koje bi trebalo da predstavlja radeći za njega. Pre dve nedelje je antimonopolska komisija po drugi put donela odluku kojom se konstatuje monopolski položaj kompanije Delta i ukazuje na čitav niz zloupotreba kojima kompanija Delta, kako je to naknadno utvrđeno, od svakog čoveka koji živi u ovoj zemlji godišnje uzima 500 evra. Parlament mora biti zainteresovan za rešenje tog pitanja ukoliko je ono što mora biti na osnovu ustavnih uloga i obaveza koje smo i mi kao poslanici ovog parlamenta preuzeli na sebe, zastupajući interese građana u predizbornoj kampanji i govoreći u njihovo ime ovde po svakoj tački dnevnog reda kada smo te interese štitili. Čudna je većina formirana ovde u Skupštini i ta većina zapravo govori o dubini problema na koje mi ukazujemo. Tu nije bilo klasične podele na vlast i opoziciju, ali je zapravo glasanjem o našoj inicijativi potvrđeno ono što smo mi u drugim slučajevima toliko puta do sada rekli. Naspram nas, nekolicine nevladinih organizacija, široke javnosti, zapravo se nalazi jedan ruiniran sistem, koji servisira jedna velika stranka, iznutra podeljena na frakcije koje se međusobno sukobljavaju onda kada su im ugroženi lični interesi. Građani treba da budu zadovoljni, jer smo bez ijednog dana anketnog odbora, bez ijedne sednice anketnog odbora, bez ijednog pitanja na anketnom odboru dobili odgovor koji smo tražili. Kako je moguće da jedna kompanija postane veća od Srbije i kako je moguće da lični i privatni interes ostvare dominaciju nad javnim? Tako što je to posledica partnerstva između pojedinaca koji zloupotrebljavaju vlast i institucija koje nisu u stanju da se tim zloupotrebama suprotstave, institucija poput ove u kojoj mi sedimo, poput Skupštine Srbije.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, skrećem vam pažnju da je povređen član 87. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji glasi: "Na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju i članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove". Dobili smo obaveštenje od Vlade Republike Srbije, od 8. novembra 2007. godine, da se za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini određuje Dragan Šutanovac, ministar odbrane, a za poverenike Igor S. Jovičić, Aleksandar Miščević i Zoran Jeftić, državni sekretari u Ministarstvu odbrane i general-major Božidar Forca, načelnik Uprave za planiranje i razvoj Generalštaba Vojske Srbije. U pitanju su dva identična obaveštenja za Predlog zakona o odbrani i za Predlog zakona o Vojsci Srbije. Gospodine Albijaniću, iz onoga što sam pročitao, vezano za član 87. Poslovnika Narodne skupštine, nedvosmisleno proizilazi da jedini koji je ovlašćen da predstavlja Vladu po ova dva predloga zakona jeste ministar Dragan Šutanovac i da Poslovnik Narodne skupštine ne poznaje nikakvu kategoriju poverenika Vlade. Dakle, jedini ko može da predstavlja Vladu po ova dva predloga zakona jeste ministar odbrane Dragan Šutanovac. Moguće je da će ministar odbrane da kaže da je to dozvoljeno po Poslovniku Vlade, ali ovo je sednica Narodne skupštine i ovde se primenjuje Poslovnik Narodne skupštine, a ne Poslovnik Vlade. Nama u SRS je potpuno jasno zašto je Vlada pribegla ovom grubom kršenju Poslovnika Narodne skupštine. Ona želi da da manevarski prostor ministru odbrane Draganu Šutanovcu da ne mora da sedi sve vreme rasprave o ova dva izuzetno bitna predloga zakona, nego je odredila nekoliko, uz dužno poštovanje tih ljudi, glinenih golubova koji treba da istrpe sve moguće kritike i koji treba da prime udarce o Predlogu zakona o odbrani i o Predlogu zakona o Vojsci Srbije. Mi, narodni poslanici SRS, predlažemo, gospodine Albijaniću, da date pauzu dok Vlada ne dostavi adekvatno obaveštenje - ko je njen predstavnik u Narodnoj skupštini, a to može da bude samo ministar odbrane, jer mi želimo od ministra odbrane da čujemo, ne od njegovih poverenika, ne od činovnika u Ministarstvu, nego od Ministarstva odbrane, ko to ima pravo da Srbiju upisuje u NATO pakt, a da narod o tome nije odlučio, ko sme da kaže da Vojska Srbije neće štititi granice Srbije u slučaju da Šiptari jednostrano proglase nezavisnost, ko sme bez Narodne skupštine da šalje Vojsku Srbije u Irak, u Avganistan i u druge okupatorske misije u svetu? Jedini ko na ta pitanja može da odgovori jeste ministar odbrane. Svaka čast svima ostalima, ali samo on po Poslovniku Narodne skupštine može da predstavlja Vladu.
Na osnovu člana 196. Poslovnika, koji glasi - uz predlog zakona, drugog propisa ili opšteg akta ili uz drugi materijal koji podnosi Narodnoj skupštini, Vlada obaveštava Narodnu skupštinu o svojim predstavnicima i poverenicima za sednice Narodne skupštine i njenih odbora. Niste zadovoljni odgovorom. Molim da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika u danu za glasanje, koju je tražio narodni poslanik Aleksandar Martinović. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, po Poslovniku, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam zašto vi iz vladajuće većine ćutite kada vas LDP proziva u vezi kompanije "Delta" i Miroslava Miškovića, ali pošto i nas pokušavaju da umešaju u sve to, da vam kažem, kad SRS napada LDP, to je kao kad vaška uđe u kosu - ne može da napravi veliku štetu, samo smeta i moraš da se češeš zato što te svrbi. Gospodine Jovanoviću, imaće ova skupština o čemu da raspravlja kada ste vi u pitanju. Ne bacajte maglu, ne zabašurujte stvari, optuženi ste za najteža moguća krivična dela. O tome treba da se izjasni [[Glasovi iz klupe: Od koga?]] Od istog onog koga vi optužujete da skupo prodaje hleb. Dakle, ako treba da biram između toga šta je veća krivica i ko treba da ide u zatvor, pre sam za to da otmičari, narko-dileri idu u zatvor, a da Skupština raspravlja o onome što je važnije. Ako vladajuća većina formira anketni odbor, drage volje ćemo u njemu učestvovati. Nikada nismo, izuzev kad sami predložimo tačku, učestvovali u izglasavanju dnevnog reda, nemojte to ni sad da očekujete od nas. Ovo su vaše interne stvari. Ovo je sada svađa u braku, bivšoj porodici, jer na slikama vidim vaše srdačne osmehe u zgradi Vlade, u sali u kojoj se održavaju sednice Vlade sa Miroslavom Miškovićem. Sami vi prosudite između sebe. Iz jednog ste se jata ispilili, sada ste se malo razleteli na sve strane, ali ako je napad na Miroslava Miškovića i kompaniju "Delta" da biste vi imali dobru kampanju za predsedničke izbore, meni to odgovara. Ali, ako je napad na Miroslava Miškovića da podignete narod protiv kompanije "Delta", to se radi na drugi način, s tim što ne vidim da ste podigli građane Srbije protiv svih kompanija, čak i onih koje su besplatno dolazile do imovine Srbije, čak i onih koji su po nižim ili duplo nižim cenama kupovali sve što smo stekli. Vi vrlo dobro znate, otkad ste vi došli na vlast, gospodine Jovanoviću, mi smo prodali i dobru privredu, i zemlju, i vodu i vazduh prodajemo, mi više ništa nemamo. Sad treba da se obračunamo sa onima koje ste vi stvarali. Slažem se, pružite dovoljne dokaze Republičkom javnom tužiocu. Ako on ne pokrene nikakvu istragu oko toga, smatram da je stvar završena, jer tužio sam Koštunicu i Tadića, čak i zbog vojske,. i Vuka Draškovića, i uvek me je tužilac obaveštavao da nema osnova za gonjenje. Šta sam mogao? Kažete - izvešćete narod na ulice. Šta ako Mišković kaže - izvešće svojih 30.000 zaposlenih protiv vas? Šta ćemo onda, da se tučemo po ulicama? Koliko vi ljudi možete da izvedete? Jeste li spremni da se tučete? Dakle, iritiranjem ostalih poslaničkih grupa, nabacivanjem toga da smo svi mi kriminalci koji troše novac Miroslava Miškovića, izazivate u meni otpor. Kad bih vas ovakav, prozvan od strane vaših poslanika, koji ništa drugo i ne znaju, niti su išta drugo u životu radili, kada bih mogao da vas podržim u vašim namerama? Jeste li stekli barem od nekoga podršku, od bilo koje poslaničke grupe u Srbiji, podršku za ono što tražite? Najlakše je tako, šačica vas koja je nekad haračila Srbijom, zavodila vanredno stanje, otimala ljude, ubijala ljude, ubijala svedoke, najlakše je da vi ovde iritirate Narodnu skupštinu i SRS. Dakle, ne pominjite nas, nismo na vlasti, nikada nijedan posao, nikada nikakvu beneficiju, nikada nijednu povoljnost SRS niti je mogla da da Miroslavu Miškoviću, niti mu je dala. Razvijao se u jedno vreme, postao multimilioner u vaše vreme, naplatili ste mu ekstraprofit, koji je bio nešto više od ekstraprofita za moj stan dobijen od države, pa se sad vi češite po glavi kad vas spopadnu vaške, a mi ćemo da se pospemo onim praškom, vas nema posle sledećih izbora i idemo dalje.
Samo bih dao jedno obaveštenje, pre nego što dam reč narodni poslaniku Čedomiru Jovanoviću. Sednica Zakonodavnog odbora održaće se danas, 3. 12. 2007. godine, u 13,30 časova u Zelenom salonu.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javio sam se po Poslovniku. Prethodni govornik nije bio sposoban da razume inicijativu LDP ili ne želi da je razume. Odgovorio bih, gospodine Nikoliću, jasnim jezikom. Nemam ništa protiv vaše kafice sa Miškovićem, ali mi smeta cena te kafice, i suviše je visoka, 500 evra po svakom građaninu ove zemlje godišnje. Lično sam vam predložio da vi budete predsednik tog anketnog odbora. Predložio sam predstavnicima parlamentarnih grupa da ne učestvujemo u radu anketnog odbora. Predložio sam povlačenje LDP-a iz anketnog odbora, samo nismo želeli da pravimo kompromis oko suštinskog pitanja - davanja odgovora na monopolski položaj kompanije Delta. Ni u jednom trenutku nismo govorili o nasilju. Pozvali smo se na zakonska i ustavna prava, kada smo najavili prikupljanje potpisa, gospodine Nikoliću, onih građana koje svakodnevno pljačkaju u kompaniji Delta, jer je to jedina ispravna reč za ono što se dešava u ovoj zemlji već godinama. Pitanja koja smo postavili su pitanja koja otvaraju mogućnost i preispitivanja naše odgovornosti. Mislim da je to jasan dokaz da mi nemamo razloga da se osećamo ugroženo, a kamoli kao krivci za nešto što se u ovoj zemlji desilo, osim ako krivica nije u tome što nismo završili započete poslove. Njih želimo da nastavimo i za njih tražimo podršku građana. A u slučaju monopola, koncentracije finansijske i političke moći, otvorene pljačke - zatražili smo podršku i vaše poslaničke grupe i vas lično. Jer mislimo da je to vaša politička obaveza, s obzirom da ste lider jedne stranke koja nastupa u ime zaštite javnog interesa dela građana ove zemlje koji za vas glasaju. Pominjali ste otmice, pominjali ste ubistva, teška krivična dela. Radite ono što najbolje znate, klevećete, lažete, ne birate sredstva u obračunu sa svojim političkim protivnicima i ne pristajete samo na jedno: da se pojavite pred institucija i zatražite odgovor na tako nešto. Vaše uvrede su moja privilegija, a pozivam vas da jednom budete onakvi kakvi ste bili, recimo, onda kada sam rekao da ste pokazali da ste veći političar od onih koji su vas doveli u tu sramnu poziciju u kojoj ste se nalazili tri dana, diveći se sa mesta predsednika Skupštine Rusiji i žaleći zbog toga što nismo KGB gubernija. Žao mi je što danas ne mogu da vam kažem da ste političar dostojan miliona građana koji za vas glasaju. Ne vređate vi mene, vi vređate one koji žive u predgrađima, koji se guraju u redovima ispred Delta sitija da bi kupili ulje za 30 dinara jeftinije, jer ih časti onaj ko im uzima godišnje 500 evra beskrupulozno, računajući pri tom na podršku političkog sistema. Tačno to je pitanje za vlast, a ne za opoziciju. Ali kada vlast ćuti, onda opozicija mora dokazati da je opozicija, a ne štaka propale i nesposobne vlasti, što ste vi svojim postupcima toliko puta do sada potvrdili, nema potrebe da nastavimo ovu diskusiju. Pozivam vas da izađete na izbore i da na tim izborima kažete - glasajte za mene da bih vas vratio u srećne '90. i dobićete odgovor na to. Drago mi je što je ovo vaša poslednja predsednička kampanja, jer ste sami to rekli. Siguran sam da u njoj nemate šta da tražite.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Ne znam čime izazvah gospodina Jovanovića, kad mi ne zamera ono za vaške. Mislio sam da je to bilo najozbiljnije što mogu da uputim jednoj ovakvoj grupaciji. Dakle, nikada ne lažem. Ovo za ubistvo i otmice čuo sam od čoveka koga ste otimali. Cela Srbija je to pročitala. To nisam izmislio i ne lažem da bih vas obrukao. Dakle, neko mora tu da reaguje. Kao običan građanin saznao sam od čoveka koji je otiman da ste vi u to umešani. Šta imam tu da lažem? Nisam lagao ni kada sam rekao da ste ulazili u zatvor kad god ste hteli, izvodili koga ste god hteli, držali ga napolju na terevenkama dokle ste hteli i vraćali ga kad ste hteli. Nisam lagao ni kada sam rekao da vam je ispala veštačka vilica u bazen kod Surčinaca odnosno Zemunaca, kada ste se kupali u njihovom bazenu. Ništa nelažem. Samo kažem, gospodine Jovanoviću, vi ste previše traga, lošeg, ostavili u Srbiji od 2000. godine naovamo, previše lošeg traga da biste mogli da se vratite na političku scenu. Mislio sam da će vam Boris Tadić biti glavni suparnik na predsedničkim izborima. Sada kažete da ja više neću da se bavim politikom,a ja ću da pobedim Borisa Tadića, [[aplauz radikala]] , jer je on mogao s vama da bude u društvu. Kakav je to presednik Srbije kome je komandovao Čedomir Jovanović? Kako će Boris Tadić da kaže: ja sam vaš pravi predsednik? Neko će da ga pita - čekaj, bre, komandovao ti je Čedomir Jovanović, ti si onda bio sitna buva kada je Jovanović harao po DS. Čedomir Jovanović baštini Zorana Đinđića, a ne Boris Tadić. Evo ovi pilići oko vas, to su sve Đinđićevi. Gde su ovde? Nešto tu nije valjalo ili sada ne valja. Ali, jedno je u pravu - ili nije valjala ta banda oko Zorana Đinđića ili ne valjaju ovi novi što neće da se druže sa tom bandom? Vi, gospodine Jovanoviću, vi ste nešto najružnije što Srbija može da vidi. Jedan mali, mlad, kako je to rekao naš predsednik, picopevac. Tako ste ušli na političku scenu.
Molim vas, gospodine Nikoliću, da vodimo računa o terminima.
Tako ste ušli na političku scenu, sa 15 telohranitelja. Naučili vas u 25 godina da idete sa 15 telohranitelja, da prelazite ulicu gde vi hoćete, da crtate prelaze posle toga na tom mestu gde ste vi prešli da stavljamo spomenike - gde je Čedomir Jovanović prešao ulicu. Šta tu ima vredno u politici -to što vas Amerika gura? U sukobu između Amerike i Miškovića, staću na Miškovićevu stranu, pa optužujte vi mene za šta god hoćete. Nađite predlog zakona kojim sam mu pomogao da dođe do para. Nađite glasanje SRS koje je omogućilo da Mišković dođe do para. Hajde da tražimo šta ste vi radili s njima od 2001. godine. Kako postade ta imperija? Kažete - kupio ovo, kupio ono, u čije vreme? U vreme čije vlasti i ko je komandovao ovde, u trećoj klupi, poslaničkom grupom DOS-a - Čedomir Jovanović? Ko mu je davao instrukcije - Zoran Đinđić? Šta sada vi hoćete? Hajde prvo se vi poništite za sve svoje delovanje od 2001. godine naovamo, pa da poništavamo posledice. Ne, nego ćemo vaše posledice da otklanjamo, a vi i dalje da budete na političkoj sceni. Mi smo svi naše grehe iskajali. Narod nas je kažnjavao dok je mislio da smo bili krivi, pa kad je shvatio da tu nema krivice radikala, eto nas ponovo na vrhu i bićemo mi jako dugo na vrhu. Jer ko nam je konkurencija? Ko nam je konkurencija - vi i DS, i DSS. Pogledajte jedni drugima šta sve možete da kažete. Nas da uvučete u taj sukob - pa nema mogućnosti? Prvo raščistite između sebe, od 5. oktobra naovamo. Gde je oružje iz ul. Majke Jevrosime, gde je gospodine Jovanoviću, gde ste ga sakrili. Recite nam gde ste sakrili, bara da znamo. Ne možete vi da pričate o poštenju, o politici, da pravite kampanju na kompaniji Delta. Pravite slobodno, ali ne uvlačite skupštinu u to i ne uvlačite radikale. Pio sam kafu sa Miškovićem. Nikad nisam ni platio , nije skupa kafa uopšte. Ko god me zove na kafu, ne plaćam kafu taman posla. Koga pozovem, ne naplaćujem mu kafu. Ima s njim o čemu da se razgovara. Samo me vežite sa njim za neki posao, za neku njegovu korist. Nemojte vi da sa pet poslanika krećete u akciju protiv jedne kompanije u Srbiji i da očekujete da vam se ostali priključe - nema šanse. Nego kada veliki krenu, oni očekuju da im se neko priključi. Mi da trčimo za vama? Gde da trčimo - u američku ambasadu? Gde vam je legalo, gde vam je pojilo, gde vam je sedalo- ako te srpske reči uopšte znate? [[Aplauz radikala.]]
Da vidimo koliko se tačno narodnih poslanika javlja po Poslovniku? Hvala, moramo ipak da se konsultujemo međusobno. Ovde određujem pauzu za ručak. Nastavljamo rad u 14,40 časova. Molim sve da se ipak smirimo i da nastavimo po dnevnom redu. Hvala vam puno.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Obaveštavam vas, u skladu sa članom 85. Poslovnika, da produžavamo rad i nakon 18,00 sati i da ćemo završiti rad današnje sednice po završetku ovih tačaka dnevnog reda. Dajem reč ministru Šutanovcu.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, danas su pred vama dva zakona, zakon o odbrani i zakon o vojsci, čijim usvajanjem Republika Srbija, kao nezavisna i samostalna država, konačno dobija institucionalni okvir za uređenje i funkcionisanje jedinstvenog sistema odbrane. Sistem odbrane mora da garantuje više stvari, od kojih ću pobrojati samo ono što je najbitnije, a to je nezavisnost, suverenost i teritorijalna celovitost Republike Srbije, zaštita nacionalnog identiteta njenih građana, očuvanje i razvoj demokratskih procesa u društvu, unutrašnja bezbednost, ekonomski, tehnološki i kulturni napredak, zaštita života i zdravlja stanovništva, zaštita životne sredine, kao i svih drugi zaštitni potencijali i resursi naše države. Istovremeno funkcionalan i efikasan sistem odbrane Republike Srbije jeste aktivan činilac u održavanju regionalne stabilnosti, kao važnog elementa stvaranja neophodnog ambijenta za jačanje sopstvene bezbednosti i povoljnog bezbednosnog okruženja. Predloženi zakonski projekti usmereni su ka stvaranju povoljnog društvenog ambijenta radi dalje izgradnje i razvoja modernog sistema odbrane koji će omogućiti: efikasan sistem odbrane kao garant bezbednosti Republike Srbije i njenih građana, povoljno bezbednosno okruženje i mir u regionu i integracione procese u skladu sa interesima Republike Srbije. Iz tih razloga u narednom periodu očekuju nas intenzivne aktivnosti na daljoj transformaciji sistema odbrane, modernizaciji i profesionalizaciji Vojske Srbije, jačanju njene operativne i funkcionalne sposobnosti, reformi institucija civilne odbrane i zaštite, izgradnji mehanizama podrške u suprotstavljanju oružanom i neoružanom ugrožavanju bezbednosti, kao i pripremi vojske Srbije za učestvovanje u multinacionalnim operacijama radi izgradnje očuvanja mira u regionu i u svetu. Usvajanjem ovih zakona omogućiće se dalji razvoj institucija sistema odbrane, sa zadatkom da adekvatno odgovore na sve savremene vojne i nevojne izazove, rizike i pretnje. Dame i gospodo, dozvolite da izložim šta građani Republike Srbije i pripadnici Ministarstva odbrane mogu da očekuju usvajanjem novih zakona.Sistem odbrane Republike Srbije neće više biti zatvoren za javnost i građane. Uočili smo da jedino na taj način Vojska Srbije može da gradi ugled i stiče podršku građana. Jedna od svakako najznačajnijih novina u ovim zakonima jeste uvođenje instituta demokratske i civilne kontrole vojske, što do sada nije bio slučaj, i smatram da je to jedno od jako bitnih načela koja omogućava poštovanje ustavnosti i zakonitosti, poštovanje ljudskih i manjinskih prava, kao i poštovanje građanskih sloboda. Time se praktično obezbeđuje politička, ideološka i interesna neutralnost Vojske Srbije i njenih pripadnika. Demokratsku i civilnu kontrolu vojske Srbije će, pored Ministarstva, vršiti Narodna skupština, Vlada, drugi državni organi u skladu sa svojim nadležnostima, građani i naravno javnost. Predloženim zakonima uređene su nadležnosti institucija zakonodavne i izvršne vlasti. Na taj način je obezbeđen institucionalni okvir za stabilno funkcionisanje sistema odbrane Republike Srbije. Sistemom odbrane upravlja Narodna skupština Republike Srbije i svoju funkciju uspostavlja i ostvaruje kroz donošenje zakona, odluka, akata i strateško-doktrinarnih, kao i planskih dokumenata, kao i vršenjem demokratske i civilne kontrole rada Ministarstva odbrane, odnosno Vojske Srbije. Predsednik Republike komanduje vojskom u ratu i miru, Vlada Republike Srbije utvrđuje i vodi politiku odbrane, a ministar odbrane rukovodi Vojskom Srbije. Načelnik Generalštaba i starešine vojske Srbije komanduju i rukovode Vojskom Srbije u skladu sa zakonom i aktima komandovanja pretpostavljenih. Obezbeđuju se prava i dužnosti građana u odbrani Republike Srbije zasnovana na Ustavom zagarantovanim ljudskim i manjinskim pravima i slobodama. Građanima koji vojnu obavezu iz verskih, moralnih ili drugih razloga savesti žele da zamene civilnom službom zakonom će se ostvariti mogućnost za civilno služenje. Na taj način u potpunosti je zaštićeno jedno od osnovnih ljudskih prava građana garantovano Ustavom. Jedna od novina koju ovaj zakon donosi, a koja je u stvari zasnovana na tradiciji Vojske Srbije, radi se o ostvarivanju slobode veroispovesti građana i moći će da se organizuje verska služba u Vojsci Srbije. Ovim zakonima zabranjuje se svako paravojno organizovanje i udruživanje za izvršenje zadataka u odbrani zemlje. Uspostavlja se zajednički civilno-vojni sistem upravljanja vazdušnim saobraćajem za potrebe odbrane. Generalštab Vojske Srbije je u sastavu Ministarstva odbrane, vrši poslove iz svoje nadležnosti u skladu sa zakonom i ovlašćenjima predsednika Republike i ministra odbrane. Stvara se osnov da se specifične oblasti u sistemu odbrane urede zakonima kao posebna zakonodavna materija, mislim pre svega na vojnu, radnu, materijalnu obavezu, civilnu službu, sistem civilne zaštite i drugo, čime se prekida nasleđena praksa da se ovako značajna pitanja regulišu putem uredbi na Vladi Srbije. Istim zakonom uređuju se prava i dužnosti građana u vezi sa njihovim učešćem u zaštiti i spasavanju ljudi, materijalnih, kulturnih i drugih dobara i životne sredine, kao i mere i aktivnosti koje preduzimaju organi civilne zaštite. Definišu se prava, dužnost, međusobni odnosi organa uprave u planiranju i izvršavanju zadataka mobilizacije subjekata odbrane. Uređuje se način ostvarivanja međunarodne saradnje u oblasti odbrane i izvršenja međunarodnih obaveza koja proističu iz članstva Republike Srbije u UN i obaveza preduzetih međunarodnim ugovorima. Stvaraju se zakonske pretpostavke za finansiranje razvojnih potreba sistema odbrane, modernizacije naoružanja i vojne opreme, kao i finansiranje stambenih potreba profesionalnih pripadnika Vojske Srbije. Uređuje se način postupanja i odlučivanja u slučaju ugroženosti Republike Srbije, odnosno proglašenja ratnog stanja. Stvara se osnov da se, u skladu sa realnim potrebama odbrane i raspoloživim ljudskim i materijalnim resursima Republike Srbije, nastavi reorganizacija i transformacija Vojske Srbije. Definišu se prava i dužnosti i međusobni odnosi organa u komandovanju, rukovođenju i angažovanju Vojske Srbije u uslovima vanrednog i ratnog stanja. Stvaraju se uslovi za održavanje neophodnog nivoa operativne i funkcionalne osposobljenosti Vojske Srbije i njihovu stalnu kontrolu. Takođe, ovim zakonima zabranjuje se vojnim licima prisustvovanje na političkim skupovima u uniformi i svaka politička aktivnost, izuzev korišćenja aktivnog biračkog prava. Ovim zakonima se utvrđuje pravo profesionalnim pripadnicima Vojske Srbije na sindikalno organizovanje, saglasno Ustavu, to je jedna od novina, imajući u vidu specifičnost obavljanja vojne službe. Profesionalnim pripadnicima Vojske Srbije nije dopušteno pravo na štrajk. Zabranjuje se isticanje i nošenje simbola i obeležja Vojske Srbije na način kojim bi se narušio ugled Vojske Srbije i upodobljavaju se činovi Vojske Srbije u skladu sa opšteprihvaćenim standardima, a primereno organizaciji i strukturi vojske. Ukida se čin kapetana prve klase, a uvodi se čin brigadnog generala, što je opšteprihvaćeni standard u svetu. Dame i gospodo narodni poslanici, želim da vam kažem da je na ovimzakonima radila velika grupa stručnjaka iz oblasti odbrane i bezbednosti. Od septembra smo naše zakone stavili na sajt Ministarstva odbrane i da smo od tog momenta dobijali veliki broj sugestija, a slobodan sam da kažem i kritika. Ogroman broj tih sugestija smo inkorporirali u ove zakone. Moram da kažem da jutrošnja rasprava na Odboru za odbranu i bezbednost, kao i relativno mali broj amandmana koji su stigli na ove zakone, ukazuju da sam siguran da ćete vi većinom podržati ove zakone, jer su ovi zakoni zaista uređeni na korist ne samo sistema odbrane, već na korist svih građana Srbije. Zahvaljujem vam i želim da uzmem aktivno učešće, zaista, u daljoj raspravi. Hvala.
Da li izvestilac Odbora za odbranu i bezbednost, narodni poslanik Ivica Dačić, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se za povredu Poslovnika još pre pauze. Zaista mi nije jasno kako je predsednik Narodne skupštine mogao da da reč ministru Šutanovcu, kada sam se pre toga javio po Poslovniku. Elementarno je pravilo da poslanik koji se javi po Poslovniku ima prvenstvu u odnosu na sve ostale narodne poslanike i u odnosu na predstavnika predlagača. Ostajem kod onoga što sam rekao, da je povređen član 87. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, zato što u tom članu Poslovnika jasno stoji da predstavnik po predlogu zakona može da bude samo član Vlade. Jedini član Vlade, koji trenutno sedi u Narodnoj skupštini, jeste ministar odbrane Dragan Šutanovac. U članu 87. jasno stoji da član Vlade kada učestvuje na sednici Narodne skupštine Republike Srbije, kao ovlašćeni predstavnik predlagača, praktično ima određena prava koja imaju i narodni poslanici.Pre svega, ima pravo da učestvuje u radu u smislu da diskutuje, odnosno da može da odgovori na pitanja, primedbe, komentare, sugestije itd, koje mu daju narodni poslanici. Pitao sam, kada smo raspravljali o Predlogu zakona o predsedniku Republike, državnog sekretara u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu, da li je on ovlašćen od ministra ili od Vlade da može da diskutuje, odnosno da li može da odgovara na pitanja narodnih poslanika, on je rekao da ne može. Sada me zanima, da li ovi tzv. poverenici koje je Vlada odredila, imaju pravo da diskutuju, odnosno da obrazlažu ono što piše u Predlogu zakona. Da li mogu da odgovaraju na pitanja poslanika ili će ovde samo da sede? Onda rasprava o Predlogu zakona nema mnogo svrhe. Imali smo prilike, kada smo raspravljali o Predlogu zakona o predsedniku Republike i o izborima za predsednika Republike, vrlo često da pričamo u vetar. Ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu često puta nije bio prisutan u sali, iako je bio ovlašćeni predstavnik Vlade, a državni sekretar, odnosno njegov zamenik nije bio ovlašćen da diskutuje. Jednostavno se čovek pita, čemu rasprava, čemu čitanje ovih predloga zakona, čemu postavljanje pitanja ako na ta pitanja nema ko da vam odgovori. Dakle, ako u članu 87. piše da na sednici Narodne skupštine, kada je reč o raspravi o predlogu zakona mogu da učestvuju samo članovi Vlade, onda zaista ne znam, gospodine potpredsedniče, o čemu se ovde radi i o čemu je spor i u čemu su dileme. Dakle, ukoliko smatrate da mogu i poverenici da sede u sali Narodne skupštine, onda bi bilo dobro da nam ministar odbrane odgovori na prethodno pitanje: da li oni mogu da izlaze za govornicu i da odgovaraju na pitanja poslanika? Ako oni to pravo nemaju, onda je čitava rasprava potpuno besmislena.
Nemaju pravo za govornicu, po našem zakonu mogu da izađu ministri, može potpredsednik i predsednik Vlade i može Republički sekretar za zakonodavstvo. Predstavnik Vlade je ministar Šutanovac i jedini on može da izlazi za govornicu. Gospodin Šutanovac, ministar odbrane u Vladi Republike Srbije, biće ovde u toku čitavog toka današnje rasprave, naravno i kada budu amandmani. To se podrazumeva. Jedini on može da izlazi za govornicu. To je bilo pitanje i ja sam kao predsedavajući odgovorio. Povredu poslovnika reklamira narodni poslanikBožidar Koprivica. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, reklamiram povredu člana 226. Gospodine potpredsedniče, da li treba da ga čitam ili ne?
Samo izvolite, ali nema potrebe.
"Narodni poslanik ima pravo da traži objašnjenja i obaveštenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika". Poštovani narodni poslanici, vojno skladište municije kod Paraćina opsluživalo je 19 ljudi, što stražara, što skladištara. Eksploziju municije, navodno, izazvala je loša instalacija u skladištima. Eksplozija se desila, gospodine ministre, danju, bila je strahovita i uzbudila je ceo grad. Granate su zasule prostor od više kilometara. Pitam, da li je tačna tvrdnja da su instalacije uzrok eksplozije, kod činjenice da od 19 ljudi, koji su morali biti u tim skladištima, nijedan nije ni ogreban. Hvala.
Hvala. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Balint Pastor, kao šef poslaničke grupe Manjina. Obaveštavam vas da je za poslaničku grupu LDP ovlašćeni predstavnik za ovu tačku dnevnog reda narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o odbrani i Predlog zakona o Vojsci Srbije. Odmah na prvi pogled možemo prosuditi da su ovi propisi pisani na brzaka, da jedino što je bilo važno jeste da se što pre ispune formalni uslovi iz Ustavnog zakona za raspisivanje predsedničkih izbora. Bilo je bitno da ovi predlozi zakona što pre dođu pred narodne poslanike, da se što pre usvoje u Narodnoj skupštini i da se što pre raspišu predsednički izbori, mada opozicija još uvek nema pravo da sazna datum raspisivanja i datum održavanja predsedničkih izbora. Sa ovog mesta sam i pre nedelju dana pitao gospodina predsednika Narodne skupštine Olivera Dulića kada će opozicija steći pravo da sazna kada će u ovoj zemlji biti raspisani predsednički izbori i kada će opozicija u Narodnoj skupštini steći pravo da sazna kada će ti predsednički izbori biti održani. Moram da kažem i to da je kod ovih zakona, kod zakona o Vojsci Srbije i kod zakona o odbrani, barem bila organizovana javna rasprava, za razliku od, recimo, Predloga zakona o osnovama i uređenju službi bezbednosti, kod kog predloga zakona se najbolje vidi da je jedini cilj ovih predloga zakona usvajanje zakona zarad raspisivanja predsedničkih izbora, znači, postizanje preduslova koji su predviđeni Ustavom i Ustavnim zakonom za sprovođenje Ustava. Kada kažem da su ovi predlozi zakona pisani na brzaka, na šta temeljim ovu moju tvrdnju? Recimo, kada govorimo o Predlogu zakona o Vojsci Srbije, u ovom predlogu zakona nema uopšte odredaba o vojnoj obavezi. Znači, možemo steći utisak da u Republici Srbiji postoji profesionalna vojska. Kada malo bolje pogledamo ovaj predlog zakona, onda možemo videti i to da u ovom predlogu zakona fale odredbe o zdravstvenom osiguranju, o penzijsko-invalidskom osiguranju pripadnika Vojske Srbije. Znači, ne možemo reći da se radi o profesionalnoj vojsci. Znači, dva vrlo značajna segmenta u ovom predlogu zakona nema. Mogu da razumem da je namera da se donese poseban zakon o vojnoj obavezi, ali mi nije jasno zašto onda taj predlog zakona nije pred narodnim poslanicima, da u paketu Narodna skupština usvoji Predlog zakona o odbrani, Predlog zakona o Vojsci Srbije i predlog zakona o vojnoj obavezi. Znači, moramo reći da se radi o praznim zakona, o ispražnjenim predlozima zakona, u kojim vrlo značajnih pitanja nema, odnosno ta pitanja nisu regulisana. Naravno, ne bih želeo analizirati pojedine odredbe ovih predloga zakona. Zna se šta je cilj. Cilj je da Narodna skupština, kao glasačka mašinerija, usvoji što pre, po mogućnosti do kraja nedelje, ove zakone, kao i zakon o spoljnim poslovima i zakon o osnovama uređenja službi bezbednosti, i da predsednik Narodne skupštine raspiše tokom sledeće nedelje predsedničke izbore, mada je to samo pretpostavka, i to naravno oboriva pretpostavka, jer, kao što sam malopre rekao, opozicija u ovom visokom domu nema prava da sazna kada će ti predsednički izbori biti održani. Kada sam malopre rekao da se radi o ispražnjenim zakonima, onda sam ovu tvrdnju bazirao na tome da vrlo značajni segmenti nisu regulisani ovim predlozima zakona. Gospodin ministar nije rekao da 137 odredbi iz Zakona o Vojsci Jugoslavije ostaju na snazi. Znači, dame i gospodo narodni poslanici, mi skoro posle pet godina od prestanka i poslednje Jugoslavije, Srbije i Crne Gore, imamo Zakon o Vojsci Jugoslavije, koji će delom ostati na snazi. Znači, Zakon o Vojsci Jugoslavije će regulisati tako značajna pitanja kakvo je pitanje, na primer, vojna obaveza. Toliko o predlozima ovih zakona. Iskoristio bih priliku što je tu gospodin ministar odbrane u Vladi Republike Srbije Dragan Šutanovac i postavio bih dva pitanja. Molim uvaženog ministra da na ta pitanja odgovori. Prvo pitanje je, pretpostavljam, jednostavno i kratko pitanje, a u vezi je sa NATO-om. Na osnovu Ustava, Vlada vodi politiku, ali narodni poslanici ne mogu prosuditi šta je politika Vlade Republike Srbije u odnosu na NATO, u odnosu na taj vojni savez. Gospodin ministar je izjavio da Republika Srbija trenutno nije spremna da uđe u NATO. To je, naravno, tačno, to je tako. Jednostavno, ne možemo prosuditi da li Republika Srbija uopšte teži ka tom vojnom savezu. Ne zna se šta je politika Vlade. Da li je, po tom pitanju, politika Vlade ono što zastupa predsednik Koštunica ili jedna trećina Vlade Republike Srbije, tj. DSS ili je politika Vlade Republike Srbije, u odnosu na to pitanje, ona politika koju zastupa DS i, pretpostavljam, Dragan Šutanovac, koji je član DS? Što se tiče G17, mi ne znamo šta je konkretno stav G17 u vezi ovog pitanja. SVM se od osnivanja zalaže za evroatlantske integracije i za ulazak Republike Srbije u EU i u NATO. Za razliku od nekih stranaka, SVM nije promenio svoj program što se tiče pitanja pristupanja Republike Srbije NATO-u, pa bih iskoristio priliku da pitam gospodina ministra šta je tu politika Vlade? Jasno je da odluku treba da donesu građani na referendumu, ali bih ga pitao šta je stav Vlade u ovom trenutku povodom pristupanja Republike Srbije NATO-u? Drugo pitanje je malo komplikovanije možda. Isto tako, molim gospodina ministra da mi odgovori. Ovo pitanje nisam želeo da postavim u formi poslaničkog pitanja pismeno, nisam želeo da postavim ovo pitanje ni kada su na dnevnom redu bila poslanička pitanja, jer sam želeo da odgovor dobijem od resornog ministra, ministra odbrane. To pitanje se odnosi na dostavljanje vojnih poziva u zapadnoj Bačkoj, naravno, ne samo u zapadnoj Bačkoj, ali je zadnjih nedelja 5.400 poziva u vojnom okrugu Novi Sad dostavljeno. Znam za opštine Sombor, Apatin, Odžaci i Kula. Zvanično se radi o pozivanju vojnih obveznika radi saopštavanja ratnog rasporeda. Moram da kažem gospodinu ministru da u mađarskom življu u Vojvodini postoji ogromna zabrinutost. Prvo smo imali popisivanje praznih kuća, a sada imamo saopštavanje ratnog rasporeda. Kao da točak vremena ide unazad, kao da smo opet u devedesetim godinama. Jednostavno, postoji strah vojvođanskih Mađara, ali, pretpostavljam, ne samo i isključivo vojvođanskih Mađara, od mobilizacije. Nažalost, izjave ministra ne doprinose smirivanju strasti. Pored toga su tu i akcioni planovi ministarstava za slučaj jednostranog proglašenja nezavisnosti. Smatramo da ta zabrinutost nije neopravdana. Gospodine ministre, cilj postavljanja ovog pitanja jeste da se ovo raščisti, nije cilj širenje panike, već je cilj da se umire građani. Zbog toga postavljam ovo pitanje. Moram da naglasim da su vojvođanski Mađari lojalni građani Republike Srbije, ali ne žele više učestvovati ni u jednom ratu. Devedesetih smo već jednom učestvovali u ratu, u kojem zvanično ni Republika Srbija nije učestvovala. Isti ovi ljudi, koji su sada dobili poziv zarad saopštavanja ratnog rasporeda, ti isti ljudi su se jednog dana probudili na frontu i zbog toga postoji ta zabrinutost. Postoji saopštenje Ministarstva odbrane na sajtu, gde stoji da je ova aktivnost planska, da su u toku organizacijsko-formacijske promene u Vojsci Srbije i da je u toku podmlađivanje rezervnog kadra. Mi jednostavno smatramo da ovo saopštenje nije baš uverljivo, ne doprinosi u dovoljnoj meri smirivanju strasti i smanjenju zabrinutosti, pa baš zbog toga molim gospodina ministra da odgovori na ova pitanja. Nameću se sledeća pitanja: na osnovu kog propisa se vrši ova akcija kada se tek trenutno donosi, u ovim trenucima, u Narodnoj skupštini, novi zakon o odbrani i novi zakon o Vojsci Srbije? Zašto to saopštenje nije dato blagovremeno i zašto nije dato uverljivo objašnjenje? Da li je ovo samo prvi korak? Znači, da li gospodin Šutanovac, kao ministar odbrane u Republici Srbiji, može garantovati da Srbija neće ratovati i da ovi građani jednostavno nemaju razloga za zabrinutost i nemaju razloga za strepnju? Na kraju, želim da kažem da je Savez vojvođanskih Mađara u saopštenju prošle nedelje pozvao sve obveznike da se odazovu pozivu, ali još jednom bih želeo da naglasim da ovo saopštenje Ministarstva odbrane nije ni blagovremeno saopštenje, nije ni uverljivo saopštenje, pa bih molio, stvarno sa najboljim namerama, gospodina Šutanovca da odgovori na ova pitanja, i da se ovo pitanje raščisti, znači, da od resornog ministra u Vladi Republike Srbije čujemo objašnjenje i odgovor da Srbija neće ratovati i da ovi ljudi nemaju razloga za zabrinutost zbog poziva od Ministarstva odbrane.
Nebojša Ranđelović, narodni poslanik LDP-a.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, očigledno je da su i zakon o odbrani i zakon o Vojsci, kao sistemski zakoni, neophodni, važni i da je trebalo mnogo ranije razmišljati o tome i mnogo ranije ih doneti. Sadržina njihova kazuje da su izrađeni prilično hitro, odnosno na brzinu, jer je očigledno neko bio u žurbi, sa željom da zakone sa ovakvom sadržinom proturi jer je to ustavna obaveza. Puni su nedoslednosti, najpre jezičkih, a potom i suštinskih. Dakle, iz svega ovoga što nam kazuje sadržina ovih zakona, vidi se da su ti zakoni nekakva kombinacija raznorodnih rešenja. Naime, iz sadržine se vidi da ima mnogo rešenja koja su preuzeta iz zakonodavstva zemalja pripadnica NATO pakta. Na drugoj strani, ima mnogo rešenja iz starog zakona, među kojima su neka i neprimenjiva. Takođe, i suštinsko pitanje je zbog čega je izvršeno spajanje ove dve tačke dnevnog reda, jer i zakon o odbrani i zakon o Vojsci Srbije, kao važni sistemski zakoni, zaslužuju da imaju odvojenu raspravu. Što se tiče zakona o odbrani, poslanička grupa LDP-a ima dosta suštinskih zamerki. Neke od njih smo pokušali da plasiramo kroz predložene amandmane, a o nekima ćemo govoriti kroz diskusiju. Pre nego što počnem da govorim o meritumu, odnosno o samoj sadržini zakona, postavio bih par načelnih primedbi i par pitanja za gospodina ministra i za Vladu Srbije. Najpre, postavio bih pitanje odnosa Vlade Srbije prema pristupanju naše zemlje NATO paktu. Intencije su očigledne, o tome nam kazuje najviše sadržina ovih zakona, a na drugoj strani premijer i mnogi ministri u Vladi govore o vojničkoj odnosno vojnoj neutralnosti naše države i govore da smo mi daleko od NATO pakta. Uz to ide i jedno suštinsko pitanje. Jedan od uslova za pristupanje Evropskoj uniji jeste i bliska saradnja sa NATO paktom i pristupanje NATO paktu,otomeje govorio i predsednik Tadić, međutim, iz Vlade dobijamo kontradiktorne tonove, tako da bi nam bilo veoma važno da nam gospodin ministar te nedoumice razjasni. Takođe, načelna primedba i načelno pitanje, a tiče se i same sadržine ovog zakona. Postavlja se pitanje: kako to da oficir nema pravo da bude pripadnik političke partije, a da vrhovni komandant, shodno onome što je izglasano danas u parlamentu, odnosno shodno zakonu o predsedniku Republike, može da bude član političke partije? Ova antinomičnost može da bude i materijal za raspravu pred Ustavnim sudom. Voleo bih da dobijemo objašnjenje i povodom tog pitanja. Što se tiče zakona o Vojsci, očigledno je da su prilikom izrade ovog nacrta korišćene odredbe važećeg Zakona o policiji i Zakona o državnim službenicima, koje su u nekim delovima neprimenjive na Vojsku kao specifičan socio-tehnički sistem. Pored ovoga, načelna primedba se sastoji u tome da je Predlog zakona o Vojsci Srbije nepotpun. Njime nisu regulisana sva pitanja koja bi inače trebalo da budu regulisana ovim zakonom. U prelaznim i završnim odredbama, u članu 198, ostavljena je na pravnoj snazi gotovo polovina do sada primenjivanog Zakona o Vojsci Jugoslavije. Interesuje me zbog čega je to tako urađeno? Dakle, iz ovoga može da se izvuče i zaključak o neophodnosti da treba doneti celovit zakon u kome bi po potrebi bile prepisane odredbe Zakona o Vojsci Jugoslavije, ukoliko se proceni da u potpunosti regulišu ovu oblast. Potrebno je i definisati i odredbe o finansiranju Vojske Srbije, u skladu sa glavom 9. Predloga zakona o odbrani. Dalje, nadležnosti predsednika Republike, ministra odbrane i načelnika Generalštaba, koje su inače loše definisane u samom Predlogu zakona. Ustanovljavaju se određene nadležnosti za određene funkcije, a zatim se prenose na druga lica, što je odlika pojedinih članova Predloga zakona o Vojsci. Tako predložene nadležnosti treba smanjiti na najmanju moguću meru pravim definisanjem nadležnosti za određene državne funkcije. U svim članovima u kojima se ovi pojmovi definišu, odnosno u kojima se svi pojmovi definišu korišćenjem muškog roda, tu plediramo da se i u ovom zakonu prepozna rodna ravnopravnost. Dakle, po inerciji na prethodna zakonska rešenja, ova rešenja je neophodno leksički prilagoditi činjenici o ravnopravnosti polova u Vojsci, što je naglašeno u članu 13. ovog predloga zakona. Što se tiče zakona o odbrani, malopre sam govorio o nekim nedoslednostima u njegovoj sadržini. Najpre, u glavi dva, koja govori o nadležnosti državnih organa u oblasti odbrane, smatramo da je nedosledno obrađena nadležnost Narodne skupštine, odnosno da nema odredbi o direktnoj ili kontroli preko svojih tela koju bi Skupština trebalo da ostvari nad sistemom odbrane i Vojskom Srbije. Takođe, što se tiče odredbi o nadležnostima predsednika Republike, postavlja se pitanje, a to se dovodi i u vezu sa ustavnim odredbama koje se tiču nadležnosti predsednika Republike u pogledu komandovanja vojskom. Naime, član 112. kaže: ''Predsednik Republike, u skladu sa zakonom, komanduje Vojskom i postavlja, unapređuje i razrešava oficire Vojske Srbije.'' U Predlogu zakona o odbrani stoji da je nadležnost i naređivanje sprovođenja plana odbrane Republike Srbije. Ova nadležnost se nigde ne prepoznaje u tekstu Ustava. Voleli bismo takođe da nam i to bude objašnjeno. Naravno, postoje i delovi ovog zakona koje treba snažno podržati i naravno, pošto kritizerstvo nije osnovna karakteristika LDP i naše poslaničke grupe, ukazaću i na te članove. Na primer, član 9. st. 4. i 5. koji definišu postojanje glavnog podoficira i njegovog mesta u podršci sistema komandovanja, nama je drago da su ovde prepisana rešenja koja već prepoznaju zemlje NATO pakta i koja prepoznaju zemlje u okruženju, konkretno Hrvatska, i smatramo da ovo rešenje treba snažno podržati. Takođe bih ustanovio još jedno suštinsko pitanje, vreme mi dozvoljava. Tiče se verske službe. To pitanje se pojavljuje i u zakonu o odbrani. Interesuje nas kakve su ingerencije Ministarstva odbrane po ovom pitanju. U čl. 25. i 26. zakon samo napominje, ali ne definiše realizaciju ovog pitanja u konkretnim slučajevima. To bi trebalo da budu načelne i osnovne suštinske primedbe na ove predloge zakona. Gospodine predsedavajući, zadržao bih pravo da u završnoj reči poslanička grupa LDP iskoristi drugih deset minuta. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik gospodin Tomislav Nikolić, šef poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u javnosti smo često iznosili primedbe na to kako DS i njeni partneri iz DOS-a shvataju vojsku i odbranu, na dvosmislenost u njihovim izjavama, posebno izjavama ljudi koji sebi ovim predlozima zakona zaista predaju u ruke sve vitalne funkcije u vezi sa odbranom zemlje i komandovanjem vojskom. Tako da je naš negativan stav prema ova dva zakona apsolutno jasan i opravdan. Nije za pohvalu to što na ove predloge zakona nije stiglo mnogo amandmana. Treba da znate da su zakoni uvršćeni u proceduru istog dana, dakle 9. novembra, kada ste ih i poslali ovde, da je u to vreme trajala ozbiljna rasprava o ozbiljnim predlozima zakona, da je sednica koja je zakazana povodom ovih zakona zakazana samo dan pred isticanje roka za amandmane. Tako da onaj ko je hteo ozbiljnu raspravu o ovim predlozima zakona trebalo je da Narodnoj skupštini ostavi dovoljno vremena od momenta kada su predlozi zakona ušli u skupštinsku proceduru do momenta kada je sednica zakazana. Propadanje vojske Jugoslavije i Srbije i Crne Gore i Vojske Srbije počelo je još od onog nesrećnog Krapovića, nastavljeno je ministrovanjem Borisa Tadića i prenelo se i na ministrovanje aktuelnog ministra Šutanovca, pošto je u pitanju jedan isti princip i jedan isti odnos prema vojsci i prema oficirima. Priznajem, većina oficira je zaslužila ovo šutiranje nogom u tur, zato što nijednog dana i nijednog časa i nijedne sekunde nisu se pobunili protiv onoga što DOS čini vojsci Srbije, sve računajući da oni neće biti zakačeni. Zato sada komandovanje vojske Srbije prepušteno je oficirima pripadnicima DS. Ova priča o tome da oficiri ne mogu da budu članovi političkih stranaka i da ne mogu da idu na skupove je i naći ćemo to negde, pribeležio sam sebi da na to reagujem, to je priča za malu decu. Ovde se traže politički podobni oficiri koji ni sami ne znaju čemu treba da budu podobni. Toliko je dvosmisleno i toliko je licemerno i dvosmerno komandovanje vojskom i komandovanje odbranom. Ovde kažete vojska je pod civilnom i demokratskom kontrolom, ali je sada vojska pod civilnom komandom. Sada je ministar odbrane bog za vojsku Srbije. Ne onaj ko im pomaže, ne onaj koji brine da imaju što veći budžet, da budu što bolje opremljeni, obučeni, obučeni, nahranjeni. Ne, to je onaj koji komanduje, to je onaj koji predlaže da zakon bude Generalštab i da bude jedno odeljenje Ministarstva odbrane. Gospoda oficiri ćute. Ima nas koji smo slušali kako metak zuji oko ušiju i ni jedan od nas se ne bi usudio da komanduje Generalštabom. A vidite kod vas u DS nalaze se ljudi koji to mogu, drage volje, jako lako. Penzionisali ste generale koji imaju 48 godina starosti, a pričate nam o generalima. Dakle, Boris Tadić je penzionisao generala Božidara Delića kada je napunio 48 godina života. Hoćete spisak generala od 50 godina života? To sve imam, naravno, i čekam za dan kada ću konačno da ustrojim vojsku kako treba. Tada će vojskom komandovati stručni, sposobni i patriote, pre svega, a ne NATO oficiri. Osnov penzionisanja nije bila nesposobnost, nisu bili disciplinski prekršaji, nije bilo stanje neizlečenosti od opijata, ne, bilo je učešće u ratu. Sve ste ratnike najurili. Možda je ostao još jedan general koji je učestvovao u ratnim operacijama protiv NATO ili u borbi da se sačuva država, Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija, to je bio zadatak vojske, po tadašnjem Ustavu. Svi su sada zaboravljeni vojni penzioneri, kojima aktuelni načelnik Generalštaba koji je komandovao manjom jedinicom nego vi, gospodine Šutanovac, u celoj svojoj karijeri, kaže: nije znanje u klubu penzionisanih generala, nego je znanje u Briselu. Izvinite, dok takvi ljudi pišu zakone o vojsci i odbrani, SRS mora da bude protiv. Šta je osnov za zakon o odbrani? Strategija odbrane. Kome prepuštate tu strategiju odbrane? Šta iz čega proističe? Neće valjda iz zakona o vojsci i zakona o odbrani da proistekne strategija odbrane, plan razvoja oružanih snaga. Strategija odbrane je osnovni dokument. Mi hoćemo ovde od vas da čujemo i od vrhovnog komandanta, predsednika Republike, na čemu se zasniva odbrana Srbije? Da li je to vojnička neutralnost, kako govori predsednik Vlade, i čak svoju partiju angažuje i sve medije u Srbiji angažuje da promovišu tzv. vojničku neutralnost? Da li je put u NATO što promoviše vaš predsednik partije i predsednik Srbije. Kako ćete vi, dame i gospodo, koji predstavljate većinu u Vladi, glasati jedinstveno za ovaj zakon? Hoćete li biti zadovoljni vi koji ne želite da Srbija uđe u NATO ili ćete biti zadovoljni vi koji želite da Srbija uđe u NATO? Ili je sve to tako sakriveno da možete da predstavite da ste zadovoljni i jedni i drugi, a da građani Srbije time nikada ne budu zadovoljni. Po Ustavu, predsednik Republike komanduje vojskom i naravno, to neće biti sporno kada predsednik Republike, kao u dosadašnjem mandatu, i ministar odbrane budu iz iste političke stranke. Postavlja se oštro pitanje sukoba između Ministarstva odbrane i predsednika Republike u slučaju koji će uslediti posle sledećih predsedničkih izbora. Dok se ne promeni ova Vlada, vi ćete, gospodine Šutanovac, verovatno biti ministar odbrane, Tadić neće biti predsednik Srbije. Onda ćemo doći u situaciju da vi mene nekada treba da konsultujete, a nekada i ne morate. Šta će onda raditi Generalštab, koji bi trebalo operativno da komanduje Vojskom Srbije, predložili smo vam to jednim amandmanom, a vi ste ga tamo negde strpali, kad pročitate nadležnosti Generalštaba dođe vam da plačete. Zamislite sad, đenerala u to vreme Mišića, kad je trebalo da se povuče za noć 40 km i da izvojuje najveću pobedu u Prvom svetskom ratu, koga bi to trebalo da pozove u Beogradu? Šutanovca. Da mu on odobri jedan takav manevar, koji se sada izučava na Vest Pointu. Može da se izučava u Insbruku, možda ste i tamo nešto načuli o tome, ali zamislite generala koji bi morao da pita mene, vas, nije važno koga. Ko je to od nas dostigao takav nivo da može da kaže: stavio sam pod svoju komandu Generalštab Vojske Srbije? Ili, u priloženim završnim odredbama kažete ono što nismo regulisali i dalje je regulisano merama zaštite Srbije i Crne Gore. Pa bar da kažete u delu koji se odnosi na Srbiju. Ne, ni to niste, toliko želite da nas ponizite kao ljude koji uopšte o ovome nema šta da odlučuju, jer to je predložila DS. Imamo predsednika Republike, imamo ministra odbrane, šta se vi drugi tu pitate? Uvodite i služenje verskih obreda u vojsku, čak i za verske zajednice. Uopšte niste definisali šta su verske zajednice, šta su sekte. Hoće li sad vojska da odlučuje ko može da vrši verske obrede ili ne, ili će svi moći da vrše? Kako će to da izgleda kad počnu dani posta, koji traju mesec dana? Hoće li vojska moći da posti? Hoće li vojska moći da klanja? Hoće li vojska da se sukobljava na osnovu različite pripadnosti različitoj religiji? Vama je bilo najvažnije da napišete jedan zakon i lako vam je bilo da napišete, vi probleme vojske uopšte ne znate. Probleme odbrane uopšte ne znate ili nisam dobro čitao izjave Ministarstva odbrane, u kojima kaže da Srbija neće vojnički braniti svoju teritoriju. Zašto to onda ovde piše u zakonu, čak dvosmisleno, prvo samo za napade spolja, a onda i po drugoj potrebi će biti upotrebljena Vojska Srbije. Jer neko je rekao, stani, ako kažemo samo spolja, znači mi sada kažemo da nećemo braniti Kosovo i Metohiju, jer je to iznutra, jer je to iz Srbije, sa jednog dela teritorije Srbije. Najlakše je prepisivati odredbe o tome ko je podoficir, ko je oficir, koliko mu staža treba, kako možete da ga premestite, kako može da izgubi službu profesionalac u vojsci - veoma lako, ako vam nije po volji. Tako široko postavljen dijapazon da niko ko se odluči da bude profesionalni vojnik u Vojsci Srbije nije siguran da kroz mesec dana neće da mu prestane radni odnos ako ga tamo pozovu pa kažu, za koga si ti? Za koga mora da bude? Za koga moraju da budu lekari, medicinske sestre, čistačice? Za koga moraju da budu vozači vozova? Sve ste podelili. Sve se zna šta ko mora da bi imao parče hleba u Srbiji, pa će tako i vojnici morati da budu uz vas da bi imali to parče hleba, jer oni ne znaju kada će da se promeni vlast, jer više nije kriterijum stručnost. Da je to kriterijum, gde bi bio Zdravko Ponoš danas? Načelnik generalštaba? To je sramota za Vojsku Srbije. To vam sada kažem sa govornice, sramota je. Da sam znao da je moglo nekako da se reši, da je bio spreman predsednik DSS da pri formiranju nove Vlade samo da smeni Zdravka Ponoša, pomogli bismo mu da sam formira Vladu. Toliko je zemlja u opasnosti kad je Zdravko Ponoš načelnik Generalštaba i kad se još udruži sa vama, gospodine Šutanovac, eto odbrane kakvu će poželeti Albanci. Sve vaše izjave u javnosti govore o tome kako nemamo vojsku. Toliko ste uticali na javno mnjenje da će vam svaki građanin Srbije reći: mi nemamo vojsku. Ko širi te priče? Vi iz Ministarstva odbrane i vi iz Vojske. Možda mi i nemamo vojsku, to se nikome ne govori. Čemu služi vojska? Da odvrati, kao jedna jaka kuća. Kuća koja je pod kamerama, alarmima, koju nadzire policija, sigurno nije meta za pljačku. Država koju brani dobro opremljena vojska, pa makar koliko da je mala država i slaba vojska, nije meta napada. Neće niko da rizikuje život svojih vojnika. Država u kojoj svi visoki zvaničnici države kažu da nemamo vojsku je meta napada. Država u kojoj i ministar, i načelnik Generalštaba i predsednik Republike kažu: mi sa Albancima nećemo ratovati oko Kosova i Metohije, jeste država koja će izgubiti Kosovo i Metohiji. Izvinite, molim vas, čuvate svoju šumu i kažete - čuvam šumu, ali neću nikoga da pipne ko mi seče šumu, neću da ga prijavim, neću da ga napadnem, neću ništa. Pa ko vam ne bi posekao šumu? Ne verujem vam da želite da razmišljate o odbrani. Vi ovde ne razmišljate o odbrani. Pišete zakon da bismo imali izbore za predsednika Republike, a ne da bismo imali odbranu zemlje. Vama odbrana zemlje nije cilj. Slažem se, teško je govoriti o ratu. Ko voleo rat, dabogda mu se ratovalo u kući. Ali, to stoji, postoji činjenice da će negde nekada neko u svetu morati da ratuje. Voleo bih da to ne ratujemo mi nikada. Kako možemo da ne ratujemo? Prvo, recite nam konačno ko nam je saveznik? Recite nam s kim sarađujemo? Recite nam ko će da nas opremi? Da li je to NATO ili Rusija? Na raskrsnici smo i vi to jako dobro znate. NATO nas napada, NATO bi da nas brani. Od koga? Kaže, ući ćemo u NATO, čujem i danas neko govori. Zbog čega? Izvinite, koji je razlog da Srbija uđe u NATO? Ugrožena je? Od koga kada je okružena NATO-om? Od koga smo ugroženi kad smo skroz okruženi NATO-om? Evo, primiće sad i Makedoniju, primiće Albaniju, primiće Hrvatsku, svuda oko nas NATO, pa ko će nas da napadne? Hoće li Rusija da nas gađa preko NATO pakta? Neće. Njima treba još jedan sluga. A što bismo mi bili sluge onima koji nam otimaju Kosovo i Metohiju. Što mi ne kažemo: nećemo u NATO, jer vi ste bombardovali tu, tu, tu, ubili ste decu tu, srušili te gradove, te države? Koja je vaša odbrambena doktrina protiv terorizma? Pobiti svu decu u jednoj državi? I mi smo to imali na svojim leđima. Zlikovac je ko kaže da Srbija treba da uđe u NATO, zlikovac prema Srbiji i prema nebrojenom broju država koje bi mogao u sastavu NATO da napadne. Nemojte mi reći, lečićemo tamo ljude u sastavu međunarodnih snaga. Pa vi ste okupator, pa da li ste lekar ili pop, vi ste okupator, šta ćete tamo? Ko vas je zvao? Je l' to članica Ujedinjenih nacija? Je l' ima svoj poredak, je l' ima svoj suverenitet? Uvek kad o tome razmišljate, mislite na Srbiju 99. godine. Ako razmišljate o Srbiji, nikada nećete imati problema da shvatite ni ko vam je prijatelj, ni ko vam ne misli dobro. Šta, Rusija će da nam oprosti što idemo u NATO? Braniće nas i štiti zato što mi hoćemo u NATO? Sada kada je rekla da skrštenih ruku neće da čeka to proširenje NATO na ivice Ruske Federacije . I u Ministarstvu odbrane nekom svira himna ruska kad mu zvoni telefon? Ove ste rasterali što im svirala ruska himna. Sviraće ruska himna i u Ministarstvu odbrane. Imaćemo više poseta iz Rusije u Ministarstvu odbrane nego što vi to možete da zamislite uopšte. Dolaziće svaki dan da nas nauče i da nam pomognu, kao što je noćas Beograd svirao, i svi ostali gradovi Srbije svirali rusku himnu. Dakle, tu vašu podeljenost kao ličnosti ne mogu da razumem. Sve oči ste uprli u Rusiju. Rusija je sad spas, čestitate predsedniku Putinu dvotrećinsku pobedu njegove stranke na izborima, a pričate mi o NATO-u. Da li zaista mislite da može i jedno i drugo, da Amerika voli što vi sarađujete sa Rusijom, a da Rusija obožava što ćete u NATO? Vi ste ozbiljni ljudi, vi ste narodni poslanici, niste deca i to treba da objasnite sutra na ulici. Ministrima je lako da objasne. Šta njih briga šta je istina, ali vi morate, srećete se s normalnim ljudima, ministri se druže među sobom, ali vi na ulici srećete pametne, normalne, poštene ljude, zabrinute, uplašene i pitaju vas - šta dalje? A vi kažete - idemo u NATO. Je l' nam NATO uzima Kosovo i Metohiju? Gde ćete? Hoćete da nas ubedite da je svejedno kolika će biti Srbija, ako svi njeni delovi uđu u NATO i svi njeni delovi uđu u EU? Kada je tako, otkud onda između Francuske i Nemačke postoji granica? Oni su u EU, oni su u NATO, ali tačno znaju gde im je granica i ljubomorno čuvaju sve što imaju svoje. Ako ste naumili da ulazimo u saveze da bismo izgubili sve svoje što imamo, nećemo vam dati da uđete u te saveze. Da je to tako lako, već biste došli ovde na ratifikacije nekih sporazuma. Ono što vi jedete zmije, imate pravo, ali i to bi mi ovde morali da vam odobrimo. I taj sporazum sa Nacionalnom gardom Ohaja. Čini mi se da DSS duguje objašnjenje - da li bih glasala da se ukine ratifikacija Sporazuma sa NATO-om o brzom prolasku NATO trupa kroz Srbiju u slučaju da to zatreba trupama NATO? Ovaj zakon je morao da odgovori na nekoliko dilemau pogledu nove funkcije Ministarstva odbrane, u pogledu nove funkcije predsednika Republike i u pogledu ojačanja funkcije Generalštaba, posebno načelnika Generalštaba. Zaista ste potpuno potcenili čoveka koji je načelnik Generalštaba, ko je da je. Možda sadašnji načelnik Generalštaba voli tako da ga šutiraju i maltretiraju, tako mu rade i sa vojskom. Ali niko ozbiljan, niko ko se razume u komandovanje vojskom, koje prošao trupu neće dozvoliti da ga šutira ministar odbrane. Koja je zasluga ministra odbrane da on šutira celu Vojsku Srbije, da on odlučuje kako će da živi Vojska Srbije? Ovde kaže - obustavlja, naređuje. U raspravi u pojedinostima osvrnuću sena sve što zameram Predlogu zakona. Pa i ta inspekcija iz Ministarstva odbrane. Mogu li one da nalože obustavljanje neke mere, ili mogu da predlože obustavljanje neke mere? Nisu zadovoljne nekim stanjem u trupi. To je Ministarstvo odbrane. To nije operativni deo Vojske Srbije, pa mu se ne sviđa kako se obavlja straža u nekoj kasarni. Može li on to da naloži ili će da razgovara s nekim, da vidi zašto, da li to treba drugačije, koja pravila primenjuje, koliko još podzakonskih dokumenata, koliko zakona? Sami ste ovde naveli, naravno, uz potcenjivanje Skupštine, šta Skupština treba da uradi. Šta vas briga u zakonu o vojsci i odbrani šta Skupština treba da uradi? Skupštini naloge izdaje Ustav Srbije i zakoni, postupak za donošenje zakona. A ne zakon o vojsci da kaže - Skupština mora da se sastane. Ne mora Skupština ništa. Vojska mora, a Skupština ne mora. Skupština može, hoće, spremna je, ali ne mora. Kad tako shvatite Narodnu skupštinu, znaćete šta je civilna, šta je demokratska kontrola. Izbegli ste ovde i Vojno-bezbednosnu agenciju. Vojna policija postoji u zakonu, a ne postoji Vojno-bezbednosna agencija. Imaćemo i tu tačku dnevnog reda - osnovi službe bezbednosti. Kakve osnove službe bezbednosti, valjda treba zakon o službi bezbednosti, a ne osnove. Kome mi to osnovama uređujemo službe bezbednosti, kojoj državi, kojoj republici članici? Bežite svesno od toga da se upoznamo sa tim šta je to VBA. (Predsedavajući: Vreme.) Ovde je loše definisana upotreba vojne policije. Pre mesec ili dva imali smo priliku da vidimo, kad je birana vlada, kako koristite vojnu policiju za hapšenje po ulici. Svaki objekat možete predstaviti ili da oglasite kao objekat pod posebnom zaštitom. Izvinjavam se za malo prekoračenje. Glasaćemo protiv zakona o vojsci i odbrani, ali ćemo zato ustrojiti i vojsku i odbranu zemlje onako kako to Srbiji ovog časa odgovara.
Zahvaljujem. Reč ima Ivica Dačić, ispred poslaničkog kluba SPS. Čedomir Jovanović, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine Nikoliću, reklamiram povredu člana 104. stav 1. Poslovnika Skupštine Srbije, u kome se konstatuje da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodine Nikoliću, imate pravo da se divite nekoj drugoj zemlji. Imate pravo da više verujete u drugu zemlju nego u svoju, ali ne postoji parlament na svetu u kojem je moguće bez komentara najaviti da će vojnici služiti interesima neke druge zemlje, a ne svoje. U kojoj to skupštini sveta je moguće pretiti ministru vojske, koji predstavlja vojsku u parlamentu tokom rasprave o sistemskim zakonima, porukom da će se vrlo brzo u Ministarstvu odbrane slušati himna neke druge zemlje? Prestanite da ponižavate ovu zemlju u očima onih u čije ime to radite. Nikada to od nas nije tražila Rusija. To nije tražila Moskva, to nije tražio Vašington. Imamo pravo na političke razlike. Možemo da verujemo da je bezbednosna budućnost ove zemlje u integracijama, koje će nas uklopiti u region i u onaj deo Evrope kome prirodno pripadamo. Možemo da raspravljamo i o alternativi, kad nam se ta alternativa ponudi, ali ne možemo toliko ponižavati ovu zemlju. Milioni su nestali u temeljima Srbije, a ona danas nije država. Ti milioni su žrtvovani najčešće u ime politika, koji nisu imali nikakve veze sa interesima ove zemlje. Najozbiljnije, od vas očekujemo da ovu raspravu shvatite kao raspravu u kojoj najmanje pravo imamo da govorimo kao poslanici jedne ili druge stranke koja želi da gospodari vojskom. Kada navučemo uniformu onda se ne vidi više naša plava, crvena, žuta ili bilo koja druga boja. Tražim da se parlament izjasni u danu za glasanje o uvredi kojoj smo mi, kao predstavnici građana, izloženi. Ne želim da slušam rusku himnu i da pred njom stojim mirno, niti himnu bilo koje druge zemlje osim ove u kojoj živim i u čije ime radim posao kojim se bavim.
Zahvaljujem se, gospodine Jovanoviću. Za repliku se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić. Izvolite.
Drage volje ću da se upustim u ovakvu raspravu sa gospodinom Borisom Tadićem, a Čedomiru Jovanoviću će odgovarati naši drugi poslanici, pošto on nije dostigao do nivoa da sa mnom razgovara o budućnosti države. Volim Rusiju koliko i Srbiju, celog života, moja porodica, moji preci, sve je to rusofilsko i to ne mogu da krijem. Nikada nisam ponižavao Srbiju. Mi smo i sada član Saveza Rusije i Belorusije, ali vi o tome ništa ne znate, nikada nijedna skupština to nije poništila. Ministru sam rekao da će se slušati ova himna. Dolaziće nam svaki dan u posetu visoke zvanice iz Rusije i ništa dalje od toga nisam rekao. Nisam ni na čijem platnom spisku, ne možete mene da optužite ni za kakvu izdaju. Ako se govori o izdaji, gospodine Jovanoviću, vaše druženje sa Šiptarima i Amerikancima je čista izdaja i nemojte da mi držite vakele i pridike ovde. Zašto kažem da niste dorasli? Možda ste i dorasli da razgovarate sa mnom, ali kako sam saznao iz saopštenja DSS, vi ste podložni opijatima, a zaista sa narkomanima nemam vremena da gubim.
Ima reč narodni poslanik Ivica Dačić. Gospodine Dačiću, izvolite. Imajte strpljenja, dobićete reč nakon toga, postoji Poslovnik. Izvolite, gospodine Dačiću, dobili ste reč, nakon toga Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao što sam uzeo reč posle ovakve razmene polemika i povreda Poslovnika, jer mi je malo teško da sada razgovaram o temi po kojoj sam se javio da nešto kažem u ime SPS, ali ću ipak učiniti taj napor da prevaziđem ovaj šok koji sam malopre doživeo, kada sam čuo neke stvari za koje verovatno treba neko na drugom mestu da odgovara. U svakom slučaju, pošto smo danas više puta ovde bili izloženi kritici da neko želi ili ne želi da podrži predloge nekih politički stranaka, SPS nema nikakvu obavezu ni prema jednoj drugoj političkoj stranci, pa ni prema LDP ili nekoj drugoj, da podržava njen predlog. Jer nisam video da su ikada glasali i za jedan predlog SPS. Ali, to nema veze sa pitanjem odbrane i bezbednosti. Želim u ime SPS da kažem da mi smatramo da je donošenje ovih zakona veoma bitno, ali ne zbog toga da bi mogli da budu raspisani predsednički izbori, nego zato što je neophodno da Srbija dobije ove sistemske zakone. Takođe smatramo da je veoma važno da Srbija što pre dobije i ono što je u zakonu o odbrani definisano kao osnovni strategijsko-doktrinarni dokument u oblasti odbrane, znači da dobije strategiju nacionalne bezbednosti, strategiju odbrane i doktrinu Vojske Srbije, i da naravno dobije osnovne planske dokumente u oblasti odbrane - dugoročni plan razvoja sistema odbrane, strategijski pregled odbrane i plan odbrane Republike Srbije. To govorim zbog toga što čak i u vladajućoj koaliciji postoje različita mišljenja oko svega ovoga. Mislim da je i sam pristup izradi ovih zakona i polemika oko toga da li su potrebni ili ne bio opterećen predsedničkim izborima. Jedna stranka u okviru vladajuće koalicije je govorila da ne mogu biti doneti ovi zakoni dok se ne usvoji strategija nacionalne bezbednosti. S druge strane, druga stranka je govorila da se to radi, ali da to nije neophodan uslov. Bilo bi dobro da Srbija dobije strategiju nacionalne bezbednosti, bilo bi dobro da Srbija ima strategiju odbrane, ali mislim da će veoma teško biti da vladajuća koalicija dođe do jedinstvenog odnosa, vezano za procenu postojećih pravaca ili političkih subjekata, ili drugih država, ili multinacionalnih organizacija koje mogu da predstavljaju opasnost po Srbiju. Znači zbog stava DS i DSS mislim da će veoma teško biti doneti ovi strategijski dokumenti, jer je stav trenutno veoma različit i oko pitanja NATO-a i oko nekih drugih, koja su važna za nacionalnu bezbednost. Zato je dobro da o ovakvim zakonima raspravljamo odvojeno od nekih tema koje mogu da nas odvedu u raspravu koja jednostavno nema kraja. Pre svega želim da zamolim, da predložim i da tražim od ministra odbrane da komandantu Kejfora još jednom skrene pažnju na izjave koje je davao ovih dana. Jer je njegov posao da štiti bezbednost na Kosovu i Metohiji, a ne da brine o biološkom stanju bilo kog naroda, pa ni srpskog naroda. Mislim da to zaslužuje reakciju i vojske i Ministarstva odbrane, jer je to linija sa kojom mi komuniciramo na KiM. Srbi na KiM očekuju o Kejfora da ih zaštiti od albanskih separatista i terorista, a ne očekuju da se različitim izjavama, koje mogu imati ovo ili ono tumačenje, unapred najavi da će Srbi na jedan ili drugi način izumreti ili odumreti na KiM. Takva izjava je potpuno suprotna i kontraproduktivna u odnosu na sve ono što je Kejfor do sada govorio. Na kraju krajeva, i naša vojska, na čelu sa načelnikom Generalštaba, ima redovne sastanke sa Kejforom i razmenu stavova i mislim da na nekom sledećem sastanku to bi trebalo da bude jedna od stvari koje treba najoštrije da zamerimo novom komandantu Kejfora. Takođe, ima nekoliko stvari koje mogu da budu važne i koje nisu sada dnevno-političke. Ali, vi znate da je bilo mnogo nesporazuma. To sam pitao na sednici Odbora za odbranu i bezbednost. Niko ne govori i ne želi da dođe do rata, ali se sve situacije moraju predvideti. Bilo je niz funkcionalnih potresa u ratu koji je vođen 99. godine, znači u različitim operacijama koje su bile '98. i '99. godine, a ti nesporazumi su bili rezultat - nedovoljno precizno definisanog odnosa vojske i snaga MUP-a, kako u oblasti vojnih dejstava, tako i u oblasti operativne saradnje koja se obavljala u zonama borbenih dejstava vojnih jedinica. Takođe, jedna grupa nesporazuma se može desiti ukoliko postoje bilo kakve nepreciznosti u normativnom regulisanju odnosa u sistemu strategijskog komandovanja. To je uslovljavalo veoma česte napetosti u ranijem periodu i neslaganja između Vrhovnog saveta odbrane, kao najvišeg rukovodno-političkog i državnog tela za komandovanje vojskom, i Generalštaba, kao njegovog štabnog i stručnog organa za pripremu i upotrebu vojske u miru i ratu. U tom smislu su nedostajali odgovarajući pravni i normativni osnovi za uspostavljanje stabilnih funkcionalnih odnosa između Ministarstva odbrane, s jedne strane, kao resornog organa Vlade, i Generalštaba, kao štapskog i stručnog organa vrhovne komande, odnosno onog organa narodne odbrane koji definiše komandovanje snaga koje su se nekad zvale ... kako su se zvale [[smeh]] zvale su se na različite načine. Tu postoje dva odvojena sistema. Po jednom sistemu jasno se vidi da postoji sistem bezbednosti i sistem odbrane - i to će uvek biti manjkavost. Naravno, sistem odbrane se smatra i treba da bude širi u odnosu na sistem bezbednosti, ali je veoma bitno da se uspostavi jedan integralni sistem i da svi elementi tog sistema budu međusobno kompatibilni, a ne da budu suprotstavljeni njihovoj latentnoj borbi za primat, koji je bio vidljiv i na interpersonalnom planu, na kraju krajeva. On je čak bio vidljiv i na planu unutar samog sektora bezbednosti između vojnih i civilnih službi, a da ne govorimo o odnosima vojske i policije odnosno snaga Ministarstva unutrašnjih poslova. Zato mislim da bi bilo dobro razmisliti o tome da ukoliko dođe do ustrojstva države u ratu, treba razmisliti o mogućnosti efikasnijeg funkcionisanja u ratu - da se pri instituciji predsednika Republike formira ratni kabinet, a ne vojni kabinet. Ratni kabinet, a ne vojni kabinet činovnika, znači, ratni kabinet koji bi činili najviši državni funkcioneri. Jer u tim uslovima ne funkcioniše državna vlast. Znači, premijer, ministar spoljnih poslova, ministar odbrane, ministar unutrašnjih poslova, predsednik parlamenta, odnosno jedno ad hok telo koje treba da donosi krupne strategijske odluke u ratu, a odnose se naceli društveni poredak, a ne samo na vojsku i na snage MUP-a. Podsetio bih vas da je Čerčil na početku Drugog svetskog rata upravo formirao takvo telo da bi mogao svakog trenutka da objedini napore cele države u odbrani od nemačke agresije. Naravno, da bi mogao predsednik da bude vrhovni komandant mora da ima dva radna i operativna tela, mora da pokrije ceo kompleks civilne odbrane i zaštite bezbednosnog sektora, ali naravno mora da ima štab vrhovne komande koji se bavi planiranjem i predlaganjem vojnih aktivnosti itd. Naravno, ovo su sada stvari koje možda i nisu toliko bitne u vremenu kada Srbija ima mirno stanje, ali veoma je bitno da oružane snage, odnosno da sistem odbrane ima jedan jedinstven i efikasan sistem rukovođenja, da se tačno zna ko je kome nadređen i ko je u čijoj vlasti. U pojedinim odredbama ova dva zakona imate da načelnik Generalštaba vojske i ministar odbrane se u isto vreme ovlašćuju da rukovode, odnosno da komanduju vojskom. Ako se ne precizira ta izjava da ministar rukovodi Vojskom Srbije, a da načelnik Generalštaba komanduje i rukovodi Vojskom, onda se može desiti konfuzija ko je stvarno na čelu vojske, ministar ili načelnik Generalštaba. Kada se propisuju nadležnosti ministra odbrane koristi se sintagma - rukovođenje i komandovanje, a kada se to čini za načelnika Generalštaba tada se koristi sintagma - komandovanje i rukovođenje itd. Iz tog treba da proistekne i odgovor na ovo prvo pitanje koje sam malopre postavio. Zato takođe ministar odbrane treba da bude ovlašćen i obavezan da pripremi predlog plana odbrane države, a načelnik generalštaba da pripremi predlog plana upotrebe vojske. Ta dva ovlašćenja treba da im date ovim zakonima, a nemaju ih. Naravno, nadležnosti Ministarstva i Generalštaba. Mogu da postoje dva pristupa. Prvi je u kojem su Generalštab i Ministarstvo odbrane dve paralelne institucije. Ministarstvo je resorni organ Vlade, generalštab je štapski i stručni organ Vrhovne komande. U tom smislu generalštab prerasta u štab vrhovne komande i potčinjen je direktno predsedniku Republike. Drugo rešenje je uređivanje odnosa Generalštaba i Ministarstva da Generalštab bude sastavni deo Ministarstva odbrane. U tom smislu se mora jasno i tačno precizirati uloga Generalštaba u sistemu strategijskog rukovođenja. Znači, odnos Generalštaba i Ministarstva. Mislimo da bi bilo dobro razmisliti o tome da se zaista ponovo uvede nešto što se ranije zvalo oružane snage, govorim o ratu, jer imaćemo dva sistema i za vreme rata snage Ministarstva unutrašnjih poslova prelaze pod vojnu komandu, i tu se ipak mora koristiti neki izraz. Bilo je velikih problema unutar MUP-a i vojske i za vreme poslednjeg rata 99. godine. Generalno, mislim da bi strategijom nacionalne bezbednosti, strategijom odbrane, ali pre svega političkim stavovima političkih stranaka koje vode ovu državu, trebalo jasno najaviti nekoliko pitanja koja su za ovu temu bitna. Prvo, da li Srbija ima dovoljno jake i dovoljno brojne oružane snage, odnosno vojsku, kakvi su planovi, da li će se ići na profesionalizaciju vojske ili će se popunjavati vojska iz profesionalnog sastava, ali i iz regrutnog sastava? Kakva će biti dužina vojne obaveze? Naravno, to će sve zavisiti od uslova u kojima Srbija živi, ali zavisiće i od budžeta, i zavisiće od toga da li ministar odbrane raspolaže budžetom od 2,4%, kako bi bilo idealno, da li će vojne penzije biti u okviru tog budžeta ili u okviru ukupnog budžeta Srbije itd. Socijalistička partija Srbije je, inače, podnela niz amandmana koji definišu položaj vojnih penzionera, jer će nastati problem. Mi razumemotežinu situacije sa kojom je suočeno Ministarstvo odbrane, u smislu da su sada vojni penzioneri na budžetu Ministarstva odbrane. Ali, ukoliko se prebace da primaju penziju na osnovu odredaba iz civilnog Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, za njih će nastati značajan problem. Takođe, mislim da bi tu trebalo naći neko rešenje, neki prelazni period, kako da ne dođe do naglog pada vojnih penzija koje su, pretpostavljam, i dalje veoma niske. Ali, podsetio bih da su danas penzije u ovom civilnom sektoru 53% u odnosu na prosečnu platu i da padaju zbog svih tih formula koje su usvajane, da će taj pad da se nastavi i da će vremenom doći od 30 do 40% od prosečne plate. Potpuno je razumljiv strah vojnih penzionera, oni su se, pretpostavljam, i vama obraćali i svima redom, ali takođe sa druge strane je veliko opterećenje za budžet i ne znam da li ste tome posvetili pažnju u vašem uvodnom izlaganju, ali jedan značajan deo ovog vašeg vojnog budžeta uopšte koji će ići je odvojen za vojne penzije. I kada govorite o novcu koji je odvojen za vojsku ili za sistem odbrane ili za uopšte Ministarstvo odbrane u startu odbijate i krećete sa minusom koji je jednostavno odvojen za vojne penzije. Zato bi trebalo da se pronađe rešenje, koje bi za nas bilo prihvatljivo, da se spreči težak socijalno-ekonomski položaj vojnih penzionera. Takođe, multinacionalne operacije, upotreba vojske van teritorije Srbije. Mislim da je jasno da je ovim zakonom definisano da je upotreba vojske van teritorije Srbije pitanje o kojem odlučuje parlament. Nadam se i siguran sam da bilo koja vlada neće na sebe preuzeti takvu ulogu da bilo koga upućuje van granica ove zemlje bez odluke parlamenta. Poznato je da je naša država više puta učestvovala u mirovnim misijama Ujedinjenih nacija, ali da, kao što znate, u svetu postoje i vojne operacije koje nisu samo na osnovu odluke Ujedinjenih nacija, ponekad su one na osnovu nekog sistema kolektivne bezbednosti, kao što je NATO, nekada je to na principu vojne akcije jedne države koju prati nekoliko drugih država. Takođe je ovde bitno da se i to definiše određenim međunarodnim ugovorima koje takođe ratifikuje parlament. Mislim da je to veoma važno, da se odluke o upotrebi vojske van teritorije Srbije mogu donositi jedino u parlamentu Srbije. Mi smo podneli više amandmana, naravno većina tih amandmana jesu stručnog karaktera i tiču se ovih stvari koje smo i ovde pokušali da odvojimo od dnevno-političkih stvari. U ovom trenutku za nas nije bitno ko je ministar odbrane, ko je načelnik Generalštaba, osnovno je pitanje da li treba da li imamo Ministarstvo odbrane i da li imamo Vojsku Srbije i to je najvažnije pitanje. Da li ćemo reformom vojske doći do toga da vojsku uništavamo ili ćemo doći do toga da je učinimo efikasnom i da je osposobimo za brza dejstva? Srbija se nalazi pred brojnim izazovima i zato želim da upozorim da svi oni koji misle da Srbiji nije potrebna vojska, da ne misle da čine pomoć svojoj državi i svom narodu. Za našu državu je veoma bitno da ima vojsku jaku, ne da bi napadali druge nego da bismo imali ono što piše u Ustavu i u Zakonu o odbrani, sistem odvraćanja, da odbranimo našu teritoriju, da odbranimo naš narod. Zato je ova tema o kojoj govorimo takva da se ponekad, iza svih tih priča koje se mogu čuti u ovoj oblasti, ne vidi ono što je suštinski bitno, nego se samo govori o političkim činjenicama i o političkim posledicama svega ovoga. Najbitnije je da li vojska postoji, da li ima sredstava za život. Da li postoji i kakvo je naoružanje koje koristi. Ne možemo mi samo računati na srpski heroizam ili na patriotizam. Moramo gledati da li postoji materijalno-tehnička opremljenost vojske, da li postoje dobra primanja pripadnika vojske, koja moraju biti takva da neko ima motivaciju da se profesionalno bavi time. Kada budemo došli do toga, mi ćemo na pravi način jedino raspravljati o tome. Znači, SPS je zainteresovana za reforme u sektoru sistema odbrane i za donošenje sistemskih zakona, ali na takav način da se stvori efikasna vojska, oružane snage i takav sistem odbrane koji će omogućiti odbranu zemlje i našeg naroda. Samo molim ministra odbrane, bez pogrešnog shvatanja ili bez pogrešne politizacije svega ovoga. Razumem da Srbija nije u prilici da nekome preti, ali da Srbija ne mora ni nekome unapred da kaže da neće ništa preduzeti povodom mogućeg egzodusa na Kosovu i Metohiji. Ne daj bože, ali moguće je svašta da će da se desi, da ćemo posle 10. decembra biti izloženi situaciji da će biti proglašena možda jednostrana nezavisnost Kosova i Metohije, da će krenuti egzodus Srba, da će krenuti napadi na Srbe na Kosovu i Metohiji, da Kejfor neće moći ili neće hteti da zaštiti Srbe. (Predsednik: Vreme, gospodine Dačiću.) Svi onda moramo sebi da postavimo pitanje kako da reagujemo, mudro, odlučno, i naravno kako najbolje da zaštitimo naš narod koji tamo živi. Zato vas molim da u izjavama koje ponekad, još jednom kažem, imaju uglavnom politički prizvuk, vi nastupate kao ministar odbrane koji rukovodi vojskom i da kažete da će srpske vojne snage intervenisati ako Kejfor neće ili ne može da odbrani Srbe na Kosovu i Metohiji. Hvala.
Hvala. Reč ima Nenad Milić, po Poslovniku.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika i to član 104. i 105, član 100, a na kraju ću postaviti jedno pitanje predsedavajućem po čl. 225. i 226. Kratko bih citirao Poslovnik, član 104 - narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine; narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem; nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Član 105. stav 1 - o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Skupštine. Gospodine Duliću, imam za vas jedno pitanje i zaista mi nije želja da vas uvredim, nego me interesuje vaš stav. Ako vam kažem da ste vi narkoman, da li sam vas uvredio ili ne? Mislim da je to uvreda. Mislim da ste bili dužni... (Dragan Todorović, sa mesta: To je bolest.) Možda, ako ste vi narkoman, gospodine Todoroviću, to za vas nije uvreda, ali to je vaše pravo i zaista sam pitao predsednika parlamenta, da li je to za njega uvreda. S obzirom da je gospodin Nikolić... sačekaću, pa ću onda nastaviti...
Samo vi završite, pa ću vam dati odgovor, pa da nastavimo rad.
Voleo bih da mi vi prvo odgovorite, pa da nastavim. Mogu i ovako, s obzirom da niste reagovali na uvredu koju je izneo predsednik poslaničke grupe SRS gospodin Tomislav Nikolić u svom izlaganju, mislim da vi to ne smatrate uvredom. S vama se ne slažem. Mislim da ste povredili Poslovnik, da je to i te kako uvreda i da ste vi morali da reagujete i da poslaniku Tomislavu Nikoliću izreknete opomenu u skladu sa vašim ovlašćenjem, kao predsednika Narodne skupštine. Ne da to niste uradili, vi ste povredili član 100, koji kaže - narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika, predsednik Skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. To je član 100. stav 1. Nakon ovakvog izlaganja gospodina Nikolića, članovi poslaničke grupe LDP su reklamirali povredu Poslovnika i vi niste hteli da date reč nikome, nego ste dali reč gospodinu Dačiću. Ponovo sa mesta predsedavajućeg nam dobacujete sve vreme dok je govorio gospodin Dačić da može samo jedan iz poslaničke grupe da reklamira Poslovnik i da nam vi nećete dati reč. Molim vas da nam objasnite, po kom članu vi to radite i o čemu se ovde u stvari radi. Šta je ovo, da li je ovo Skupština ili neko privatno društvo koje radi po pravilima Olivera Dulića? Hvala.
Pošto je, naravno, sve kamera snimila, možemo da ulazimo u analizu toga šta je gospodin Tomislav Nikolić rekao. On nije rekao da je Čedomir Jovanović narkoman. Da je to rekao, izrekao bih mu opomenu, jer kada se za nekog kaže da je narkoman, to je uvreda. On to nije rekao. Kao drugo, Čedomir Jovanović se nije javio za reč. Dao sam reč Ivici Dačiću. Tek nakon toga on je podigao Poslovnik i dobio bi reč da je ostao u sali kada prethodni govornik završi sa tim. Tako će biti i u budućnosti. Ako vi želite namerno da opstruirate rad ove skupštine, a to vam je očigledna namera, s obzirom da sada vidim pet podignutih Poslovnika, imate pravo da se branite, dobićete to pravo svaki put. Rekao sam, u redu, bio je tok sednice, Poslovnik definiše tok sednice. U toku te sednice desila se, po vašem mišljenju, povreda Poslovnika. Vi ste dobili reč da objasnite koja se to povreda Poslovnik desila. Sada vam dajem objašnjenje na to. Skupština se može izjasniti u danu za glasanje za to. Ako ćete svi da se javljate po Poslovniku, onda će ova sednica izgledati kao što je izgledala pre podne. Dakle, da ćete međusobno da razmenjujete optužbe oko stvari koje nisu korektne i koje u suštini nisu za ovu govornicu. Samo pokušavam da raspravu u ovom domu uvedem u neki red. Sada ću vam svima dati reč po Poslovniku i onda ćete vi lepo da razgovarate. Izvolite. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Todorović, prvo. (Iz sale: Nije tačno.) Izvolite, gospodine Todoroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po Poslovniku. Da li sam se javio prvi ili ne, stvarno ne znam, pretpostavljam da predsedavajući ima dobar uvid. Javio sam se zbog ovoga što je gospodin Milić izneo vezano da li je narkoman, ako je upućeno nekome, uvreda ili ne. Prvenstveno je u pitanju problem sa kojim se svako suočava kada se nalazi u takvoj situaciji da mu neko na neki način nešto spočitava. Evo, pokušavam da vam to zaobilazno, koliko je to moguće, na neki način, gospodine Miliću, saopštim da se radi o onome kome vi to govorite. Nemam ništa protiv da vi meni govorite sto puta da sam narkoman. (Nenad Milić, sa mesta: Ja imam protiv.) Nemam ništa protiv. Vi na taj način govorite o sebi, a ne o meni. Morale bi da postoje bar neke indicije, bar neke stvari koje bi bile ili potkrepljivale tako upućenu primedbu. Što se tiče narkomanije, to je bolest zavisnosti. To vam je poznato. Vi ste se, između ostalog, bavili određenim poslom koji se podrazumeva, ali da bi se to izlečilo, prvo, potrebna je želja onoga ko je zavistan od nekih opijata. Drugo, potrebno je da bude i u sredini koja će mu to omogućiti, da ne nabrajam sve te uslove, nisam baš stručnjak po tom pitanju. Vi ovde, na neki način, optužujete bez razloga Tomislava Nikolića. Tomislav Nikolić je izneo ono što je na konferenciji za štampu DS od strane njihovog portparola, znači, zvaničan... DSS, prihvatam primedbu, izvinjavam se, moram da vam kažem, vi ste meni svi isti, bez obzira kako se zovete, vi ste svi za mene DOS i tu uopšte nije problem. Ono što je rekao gospodin Nikolić, samo je preneo ono što je portparol DSS izneo kao zvaničan stav DSS, pretpostavljam, na osnovu mogućnosti kojima raspolažu. To je vladajuća stranka od 2004. godine. To je punih tri godine. Imaju ministarstva koja imaju mogućnost da daju neke informacije. Verovatno da to daju. Vi ispitajte kako, na koji način možete da dođete na osnovu čega je Andreja Mladenović izrekao takvu tvrdnju za Čedomira Jovanovića, ali nemojte nas, ni krive ni dužne, da prozivate.
Nenad Milić. Izvolite.
Prvo ću odgovoriti gospodinu Todoroviću. Ako ste me pažljivo slušali, zaista se nisam ni obraćao vama. Obraćao sam se predsedniku Narodne skupštine. Stranka na koju se pozivate je na konferencijama za štampu toliko lagala da su na sudu morali da priznaju da lažu. Podsetiću vas, Dejan Mihajlov: "Zorana je ubio neko drugi, znaju oni iz njegovog okruženja ko ga je ubio" itd, pa je čovek morao da ode na sud da kaže da je lagao. Ta stranka laže strašno, ali ne želim o tome. Želim gospodinu Duliću da odgovorim, jer mene interesuje, kao i vas, gospodine Duliću, ono što je rad ovog parlamenta. Vi ste sada rekli da ćemo da pregledamo stenograme i da vidimo šta je rečeno, da niko nije rekao da je narkoman. Nemojte da se igramo dece. Gospodin Nikolić je rekao, mogu da ga citiram, da koristi opijate. Ako to ne znači da je narkoman, onda vi, zaista, kao doktor, imate puno problema. Ne znam kako iz toga što je za nekog rečeno da neko koristi opijate niste izvukli zaključak da je želja toga koji je to rekao bila da nekoga uvredi i da mu kaže da je narkoman. Za mene je to i dalje uvreda.
Gospodine Miliću, opijat je jedno od medicinskih sredstava koje se, na primer, svakodnevno koristi u anesteziji. Hiljade ljudi dnevno prima opijate u Srbiji i oni se koriste u anesteziji. Da ne bismo ulazili u terminološke rasprave, razumeo sam šta ste vi meni rekli i dao sam vam odgovor na to pitanje, a Narodna skupština će u danu za glasanje da se izjasni o tome da li je prekršen Poslovnik.
Gospodine Duliću, kada ovako vodite sednicu, onda očigledno vi koristite opijate. Nemam šta drugo da kažem.
Zahvaljujem. Da li se još neko od šefova poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Ukoliko ne, obaveštavam da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč, u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe: Vojvođanski poslanici, LDP, SPS i SRS. Reč ima narodni poslanik Radovan Radovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Vesna Pešić. (Nije tu Radovan Radovanović.) Dobićete reč po Poslovniku, kada krene rasprava. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, po Poslovniku. Izvolite.
Stvorite mi uslove da govorim. Gospodine predsedniče, vi ste starate o redu.
Izvolite, gospodine Batiću, dobijate novo vreme.
Gospodine Duliću, reklamiram povredu...
Gospodine Batiću, da li želite da govorite o povredi Poslovnika ili ne?
Pa je li ovo vama normalno da govorim?
Ljudi, hajde da se smirimo malo. Dobićete svi reč po Poslovniku i da nastavimo dalje rad. Da li je tako u redu? Izvolite, gospodin Batić.
Sešću sada ovde, pa ću da galamim dok vi budete govorili.
Gospodine Batiću, uključen vam je mikrofon, izvolite.
Nisam stigao ni da reklamiram povredu Poslovnika.
Izvolite, novo vreme i sada krećete.
Gospodine Duliću, vi se ponašate kao da je Skupština vaša prćija, kao da vi nekome nešto dajete. Vi samo treba, u skladu sa odredbom člana 27, da se starate o primeni Poslovnika. Vi nikom ništa ne dajete. Nemojte, molim vas, neprestano da ponavljate priče o opstrukciji. Da vodite računa o radu i redu u parlamentu i o poštovanju Poslovnika, ne bi ni bilo ovakvih incidenata i opstrukcije. Ne možete neprestano, gospodine Duliću, onako ljutito da vi nama nešto sada dajete. To ne postoji u Poslovniku. Opstrukcija je kad vi otputujete sa dva telohranitelja i tri savetnika u Njujork, ne kažete ni reč i tamo budete kada je Thanksgiving day, kad niko ne radi u Americi i kada je Black friday, kada takođe niko ne radi, umesto da sedite ovde. Nemojte onda nama da delite lekcije. Da se vratim na temu. Gospodin Tomislav Nikolić, ne znam iz kojih razloga, osetio se pogođenim i povređenim. Meni je, kao poslaniku DHSS, na neki način drago što je Miroslav Mišković ujedinio, bar oko jedne tačke dnevnog reda ili oko svoje ličnosti i svoje kompanije, DS i SRS. To je možda dobar domet onoga što se događa u ovom parlamentu i u Srbiji. Ali, još pre ovih reči, kleveta i uvreda koje je izrekao na račun šefa poslaničke grupe LDP, gospodin Nikolić je dozvolio sebi, a on je predsednički kandidat, da vređa veliki broj ljudi ili više ljudi koji imaju svoja imena, zvanja, zanimanja, biografije. On je za čitav poslanički klub rekao da su ti ljudi niko i ništa, da nikada ništa nisu radili i uradili, što je, u najmanju ruku, uvreda. U tom poslaničkom klubu sedi pet doktora nauka, od 11 članova poslaničkog kluba. Ljudi imaju svoje biografije, svoje porodice, svoja imena, svoje uspehe i neuspehe. Nemojmo da prebiramo po tuđim biografijama. To nas nigde neće odvesti. Znate, priča o legalima, pojilima, pilićima, vodi u neka druga vremena. Plašim se da smo otišli stranputicom, ali vi ste, gospodine Duliću, kao predsednik Skupštine, bili dužni da to sprečite, da bi rasprava dobila neki svoj normalan tok.
Zahvaljujem. Izvolite, narodni poslanik Milena Stanković.
Gospodine Duliću, vi ste uspeli nešto što sam mislila da mi se u životu neće desiti, a to je da se ponašam ovako kako sam se ponašala, da se bukvalno otimam za mikrofon i za govornicu, da bih mogla da kažem ono što mislim. Duboko sam potresena svime što se ovde dešavalo, duboko me je pogodilo to što ste vi prednost.. Prvo, niste nam dali reč kada smo se javili po Poslovniku da govorimo, pošto je predsednik SRS najstrašnije, drugi put danas, izvređao predsednika naše stranke. Vi ste bili nemi na to i rekli ste da samo jedan poslanik može da govori. Kada smo rekli da imamo pravo po Poslovniku da govorimo, vi ste na to ostali nemi i vi ste, zapravo, nama zabranili da govorimo, tumačeći Poslovnik onako kako se vama sviđa, verovatno zato što mislite, ako sedite tu, da vam je sve dozvoljeno. Mi smo danas ovde radili u stravičnoj atmosferi, u atmosferi linča. Najmlađa sam poslanica LDP i zaista mi je bilo jako teško sve to da slušam, a mislim da imam najjače živce. Evo, i ministar kaže da sam mlada i da ima vremena za mene. Danas su nas nazivali vaškama, otmičarima, narkomanima, izdajnicima. A šta smo mi danas ovde mogli da vidimo? Ko je izdajnik? Pa onaj ko hoće da mu svira ruska himna u Ministarstvu odbrane. Ne voli se Srbija tako. Srbija se voli tako što se vodi računa o interesu građana. Što se vas, gospodine Duliću tiče, Srbija se voli tako što lepo radite svoj posao, pa vodite računa o svim poslanicima, bez obzira na to koliko vam oni možda bili mrski, koliko se vi možda od njih plašili, a vidim da se plašite, jer sve ovo što ste danas ovde pokazali ukazuje na veliki strah. Vi dajete prednost gospodinu Todoroviću koji se javio posle svih nas, iako smo mi gore na najvulgarniji, moram to tako da kažem, tako je bilo, mogući način pokušavali da privučemo pažnju na sebe, a vi dajete gospodinu Todoroviću reč. Zašto? Time ste potvrdili ono što sam danas rekla. Vi ste jedna velika koalicija, koalicija Miroslava Miškovića protiv svih građana Srbije. Mi nemamo problem što smo sami ovde, uopšte nemamo problem što smo sami, zato što ste vi svi zajedno sa Miškovićem ovde, a mi smo sami, ali uz nas su građani Srbije, koji će vas za ovo što ste danas ovde uradili najstrašnije sve kazniti. Što se tiče SRS-a, koja pokušava da plasira kroz medije taj neki svoj novi umiveni imidž, pa ste sad kao vi evropska stranka, danas ste pokazali, danas je vaš potpredsednik stranke pokazao šta je Srbija. Šištao je sa ove govornice, sad ću da se izrazim onako kako se izražavaju Šumadinci – kao zmija kad joj se na rep zgazi. Zašto? Pa, zato što seplaši. Zato što je postalo jasno da i vas, kao i sve ostale, taj Mišković drži u šaci. Protiv toga ćemo se mi boriti. Vidim da sam vas isprovocirala, gospodine Nikoliću, izvolite, odgovorite. Sramota me je što ste Kragujevčanin.
Gospodin Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine Duliću, po ko zna koji put ste pokazali svoj karakter. Pokazali ste da se plašite SRS-a, pokazali ste da ne poštujete LDP i pokazali ste da se bojite istine. Svaki put kada su poslanici LDP-a rekli da je Mišković lopov, sa druge strane je došlo – vi ste ubice, vi ste otmičari, vi ste vaške. Kada kažemo – ne može ruska himna ... Molim vas, ovo ste sigurno čuli šta je rekao predsednik poslaničke grupe SRS-a, gospodine Duliću....
Gospodine Maraš, vi isto imate problem. (Slobodan Maraš: Ne, vi imate problem.) Ne sa opijatima, vi očigledno imate problem, takođe, sa vaspitanjem. Vi izađete i kažete da je problem kada se za nekoga kaže da je narkoman, a vi tvrdite da ste danas izlazili i pričali o jednom čoveku, o kome nemam nikakvo mišljenje, da je lopov, i smatrate da je to prihvatljivo. Vi ste upravo rekli – danas su poslanici LDP-a govorili sve vreme da je Mišković lopov, a vi ste nama odgovarali da smo mi ubice. Znači, ovde postoji očigledno problem, u ovom parlamentu, korišćenje izraza i to generiše sve probleme. Izvolite, završite. Koja tačka Poslovnika je prekršena? Evo, dobijate ponovo celokupno vreme.
Član Poslovnika 27 – predsednik Skupštine vodi računa o poštovanju Poslovnika. Dalje, članovi 100, 101, 102, 104. Znači, nije isto kada mi danas govorimo zbog čega je odbijen anketni odbor, kada ukazujemo i pružamo dokaze za ono što smo govorili i ono što je nama dolazilo sa ove vaše desne strane. Sad ste čuli šta je rekao gospodin Nikolić, ali se pravite da ste gluvi. Ceo dan trpimo uvrede. Vaš pomoćnik, odnosno potpredsednik Skupštine, gospodin Albijanić, sve je to dobro čuo, da smo ubice, otmičari i vaške i nije reagovao na to. Vi takođe niste reagovali na to. Meni je jako dragošto je gospodin Todorović malopre rekao ono što sam u stvari hteo da kažem, da gospodin Nikolić govori ono što gospodin Koštunica hoće i da je on njegov kandidat. Vi ste malopre rekli da je gospodin Nikolić samo citirao portparola DSS-a i ponovio isto ono što je taj Mladenović rekao na jučerašnjem presu. Znate zbog čega? Zato što je malopre gospodin Milić rekao da su oni lažovi, jer lažu na svojim pres konferencijama, što je dokazano na sudu. Iskoristiću priliku vas da naučim nečemu. Znači, ovo je sudska presuda za ubistvo premijera Đinđića, jedan njen deo, u kome stoji nešto što će vam možda malo razjasniti da ovo što ste danas dobacivali, govorili, pre svega vaš predsednik poslaničke grupe, a što nije istina. Znači, jedan deo iz presude – povezujući u svojoj odbrani saradnike predsednika vlada oko ilegalne prodaje droge, optuženi Ulemek je pokušao da iz sudnice nastavi kampanju koja je vođena od organizatora ove kriminalne grupe preko sredstava javnog informisanja pre ubistva, a krajem 2002. i početkom 2003. godine, sa namerom da se predsednik Vlade kriminalizuje i da se prikaže da ubistvo do kojeg je na kraju došlo nije politički akt, da se ne radi o atentatu, odnosno o političkom ubistvu. Znači, malo vodite računa, malo imajte poštovanja, iz prostog razloga što ponavljate ono što iz DSS-a dolazi, a što nije istina.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, takođe po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvarno sam začuđen da pored toliko doktora nauka u vašoj poslaničkoj grupi, poznatih i priznatih advokata, vi postavljate neka pitanja poslanicima Skupštine Republike Srbije. Svako odgovara za reč koju je izrekao. Možete za nekoga da tvrdite da je kriminalac, narkoman, lažov itd, ali u tom slučaju zna se koji je put. Postoji institucija koja se bavi time, zaštitom ukoliko je neko nekoga uvredio, ali ako vi kažete lopovu da je lopov pa se on žali, ali se na sudu recimo dokaže da je on već odgovarao za krađu ili tako nešto, on nema pravo da traži zaštitu, odnosno on je već sudski dokazani lopov. Ako za nekoga tvrdite da je narkoman, on to može vrlo jednostavno da dokaže da li jeste ili nije. Znate, nije prvi put ovde kada je u pitanju Čedomir Jovanović, nije uopšte prvi put da se iznose takve tvrdnje. Gospodin Čedomir Jovanović je imao vrlo jednostavan put i način da to reši, i to ne sada, nego odmah posle 2001. godine i pre 2001. godine kada su te tvrdnje dolazile sa raznih strana. Što se tiče ovoga vezano za DSS, potpuno se slažem. Hoće oni da lažu, ali dobro, oni politički treba za to da odgovaraju. Nećemo mi uopšte da branimo ni DSS ni DS. Moram da vam kažem da je za nas uvreda kad kažete da smo mi u koaliciji sa DS-om. Molim vas, kako možete tako nešto da kažete? Za nas ne postoji veća uvreda. Kako da budemo u koaliciji sa DS-om, oni se zalažu za ulazak u NATO pakt, zalažu se za to da se ne brani Kosovo i Metohija, a mi u koaliciji s njima? Kako vi možete uopšte na bilo koji način nas da optužujete za to? Optužujete nas isto kao što ste nas optuživali u vreme dok je Slobodan Milošević bio na vlasti. Zbog čega? Zbog toga što smo branili našu državu, naš narod, a ne zato što smo branili Slobodana Miloševića jer je on u tom momentu radio sve ono što je u korist naše države i našeg naroda. Radićemo mi to i danas, ako DS bude radila ono što je korisno za našu državu i naš narod, posebno kad je u pitanju Kosovo i Metohija. Takođe, ovde pravite problem oko ruske himne. To je za nas najveća uvreda. Setite se 1999. godine i ulaska ruskih vojnika u Prištinu na Kosovu i Metohiji, sa kakvim oduševljenjem je srpski narod na Kosovu i Metohiji dočekao ruske vojnike. Nažalost, u toj situaciji nisu uspeli Rusi da nas zaštite, ali sada kada se situacija promenila, vi nama na bilo koji način spočitavate rusku himnu. Volimo da slušamo rusku himnu. Volimo što je pobedio Vladimir Putin i njegova „Jedinstvena Rusija“ jer smo sigurni, istorija je to dokazala, kad je jaka Rusija – oporavlja se Srbija i postaje i ona jaka.
Zahvaljujem. Gospodine Todoroviću, molim da sada nastavimo rad, rekli ste sve što ste imali. Reč ima narodni poslanik Vesna Pešić, a neka se pripremi narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, zaista moram da vam zamerim to što dozvoljavate da, kada se otvori rasprava o važnim zakonima, da se ne trudite i da se ovde govori o nekom problemu, članovima zakona i o pitanjima odbrane, o vojsci, nego dozvoljavate da se govori o ličnostima i uvredama. Pogotovu me naročito iznenađuje to da se spočitava da li je neko mali ili veliki, ako stane za ovu govornicu. Mislim da smo mi predstavnici građana i da svaki naš građanin, mi smo samo ovde umesto njih, može i kao pojedinac da postavi pitanja. Nije ovde u pitanju "Delta", bilo da je u pitanju NATO, bilo da je u pitanju odbrana, zaista ne vidim kakav je to manir ovde da se nekome zapušavaju usta, zato što je mala stranka, onda građani nikada ne bi trebalo ni jednu jedinu reč uopšte da progovore, jer on je neki pojedinac koji je tamo nevažan. Molim vas da se usredsredimo na probleme, da se ne vređamo i da o tome vodite računa. Vi ste malopre pokušali da izbegnete to, ali to je bilo apsurdno. Zaista ako bi tako krenuli, onda bi mogli da idemo dalje i dalje, i da neprekidno jedni druge vređamo i da se završi samo na uvredama, a da važna pitanja ostanu zaista nerazrešena. Volela bih da se zaista upustim u raspravu o ova dva zakona, zakonu o odbrani i zakonu o Vojsci Srbije. Htela bih kao prvo da, gospodinu Šutanovcu, ministru, postavim zaista jedno pitanje koje je ovde već bilo postavljeno, a to je izvesna kontradiktornost i neizvesnost koju građani osećaju u ovom momentu. Sećam se da se nekada tvrdilo od bivše vlasti da Srbija nije bila u ratovima, da je JUL propagirao mir itd, cveće i ptičice, a da smo išli iz jednog rata u drugi. Pa i sada zaista je kontradiktorno da se najavljuje i kampanja sadašnjeg predsednika Republike Borisa Tadića, da će to biti mirovna politika i dobro bi bilo zaista da i tako bude, ali zaista ulaže se sumnja ukoliko se istovremeno građanima daju vojni rasporedi, zato što onda recite u čemu je stvar, pa da građani to znaju, zato što smo mi već ranije iskusili tu kontradiktornu politiku da se priča o miru, a da se spremamo za rat. Tako da ta kontradikcija zaista stvara jedno uznemirenje i bilo bi dobro da se na to vreme razjasni o čemu se tu uopšte radi, jer je to već bilo postavljeno od određenih poslaničkih grupa. Sledeće pitanje koje mislim da je veoma važno, smatram da bi u zakonu o odbrani bilo jako dobro da je pomenuto da u strategiji odbrane treba planirati da Srbija postane članica NATO. To je za nas ključno i sudbinsko pitanje, jer kao što vidimo danas se Srbija deli baš po tom nekom pitanju, gde je, posle dva veka neke srpske države i postojanja Srbije, gde je Srbija danas. Da li će ona da ide u azijatsku alijansu, sa jednim diktatorom i autoritativnim režimom Vladimira Putina, ili će ona da ide demokratskim i evropskim putem, jer ako to nije jasno, ako nije jasno da se preko toga ide strateškim putem upućivanjem u NATO. Sada govorim i sa odbrambene strane da je zaista veoma neprijatno za našu zemlju, kada je u pitanju odbrana, da vi ne znate da smo mi okruženi zemljama NATO-a i ne znate da je Srbiji mesto u NATO-u, tako da bih volela da eksplicitno odgovorite na to pitanje, gde je mesto Srbije u koncepciji naše strateške odbrane. Ne kažem da ne znate, izvinite, možda se nisam dobro izrazila, nego da to pitanje zaista ovde raščistimo. Možda to vama nije problem, ali pokazuje se da jeste problem. Tako da bih volela da čujemo zvanično mišljenje Vlade, da li Srbiji jeste mesto u NATO-u ili Srbiji nije mesto u NATO-u, zato što mislim da zaista to jeste deo naše odbrane i jeste zaista i deo onoga, primene i kada je reč o Vojsci Republike Srbije, zato što je to dosta važno da znamo kakva je koncepcija, gde će biti Srbija, jer taj savez zaista garantuje nekakvu bezbednost i naravno mogućnost odbrane ukoliko bi do toga došlo. Pokazalo se do sada, a i istorijski, da ovde što se pomenulo da je najgore što smo mogli da uradimo za odbranu Kosova to je da se Srbija prilepi za Rusiju. Ovde što smo čuli, videlo se da se čitava Evropa usprotivila tom moćniku, koji hoće ponovo na pitanju Kosova i na osnovu energenata da vrati hladni rat u Evropu i da podeli svet po tim linijama. Da li Srbija treba da se svrstava iza autoritarnog režima, gde da nema slobodnih izbora, pa kada je bilo reči i o Miškovićevu i o "Delti", moram da kažem da je Putin napravio sistem gde su tajkuni ministri. Ako ćemo se ugledati na režim KGB-a i da Srbija ide u azijatsku alijansu, zaista mislim da su neki narodni poslanici proglasili vek u kome mi danas živimo. Ta koncepcijska pitanja kada je reč o budućnosti Srbije i njenoj odbrani, zaista bi trebalo ovde raščistiti, pa mi se nekako čini da nekim ljudima ovde nije važno toliko Kosovo, koliko je važno da mi uđemo u savez sa Rusijom. Budući da ćemo najverovatnije, upravo zbog tog oslonca na Rusiju, i izgubiti Kosovo, njima je važnije da mi budemo u savezu sa Rusijom, nego da Kosovo opstane. A to da li nečija porodica voli Rusiju, a nečija porodica voli Ameriku, a nečija porodica voli Englesku, a nečija porodica voli Francusku, moram da kažem da to nije dostojno srpskih političara. Valjda neko ima porodicu koja voli i Srbiju, a ne da se mi ovde opredeljujemo čija porodica voli Rusiju, moja voli Rusiju, a tvoja voli Ameriku. To nije uopšte ozbiljna rasprava. Moram da skrenem pažnju da se ovako o nacionalnim i državnim interesima Srbije ne može raspravljati, ko voli koju veliku silu i kojoj će se velikoj sili Srbija potčiniti. Neko smatra da je izdajništvo američka himna, a ja smatram da je izdajništvo i ruska himna. Da li ćemo mi morati da ponovimo 48. kada smo siledžijama morali da kažemo ne? Da li ćemo i taj istorijski deo morati da ponavljamo? Na kraju, osvrnula bih se na dva člana. To je član 11, obraćam se konkretno kada je reč zakona o odbrani, ako možete da obratite pažnju na čl. 11. i 90, pripisuje se odbrana kao nadležnost predsedniku Republike, a odbrana nije u njegovoj nadležnosti. U oba ova člana konkretno se verovatno potkrala greška, ali to bi trebalo da se ispravi, zato što po Ustavu predsednik nije zadužen za odbranu. Takođe, zakon o vojsci, u članu 17, volela bih da pogledate da tu kada se govori o nadležnostima komandovanja vojskom od strane predsednika Republike da nedostaje kontrola i izveštavanje, koga, kada i kako predsednik Republike izveštava o toku i rezultatima svog komandovanja. To bi bilo dobro. Kod onog drugog dela, kada je reč o vojnoj policiji, bilo bi jako dobro ako bi se to regulisalo posebnim zakonom, ne bi se potkrale proizvoljnosti, jer vojna policija ima ista ovlašćenja kao i policija, time bi se pružio prostor za podzakonska i razna diskreciona prava. Takođe, i kada je reč o disciplinskoj odgovornosti, bilo bi dobro da se donese poseban zakon. Takođe, ima nekih kontradiktornosti gde civilna lica zovete civilna, pa ih pretvarate u vojna, pogledajte taj član, zaista je verovatno reč o grešci. Molim vas, da još jedanput pogledate ove neke stvari na koje sam ukazala. Ali, zaista mislim da bi ponovo htela da ponovim, ukoliko dalje bude neko gurao Srbiju prema Aziji i prema istoku, i koji ne zna u kom veku Srbija živi i gde je njeno mesto danas, zaista je to strašno i tragično za današnju Srbiju.
Zahvaljujem. Reč ima prvo ministar Šutanovac, pa su se potom po Poslovniku javili narodni poslanici Tomislav Nikolić i Vladan Batić. Izvolite.
Gospođo Pešić, uvažena poslanice, želim da vam odgovorim, imajući u vidu pojedina pitanja koja su se ticala ratnih rasporeda do sada su postavljali ljudi koji su znali na koji način se to radi. Smatram da je pokušano da se napravi politička manipulacija, posebno u delu etničke manjine, kojom bi želela da raspolaže stranka koja evidentno iz meseca u mesec u toj manjini gubi popularnost. Podela ratnih rasporeda je jedna sasvim legitimna stvar koja se održava u svim zemljama, i u zemljama NATO, kome kažete da vi stremite, i ja lično isto, nemojte imati nikakvu dilemu, ali pitanje koje se sada nameće je zbog čega se to dešava odjednom. Mogu da prihvatim da postoji jedna krivica Ministarstva zato što nismo pravovremeno obavestili u svim delovima Srbije da ćemo početi da delimo pozive. Nažalost, očigledno je da za taj deo Vojvodine nisu stigla obaveštenja medijska na vreme, ali je stvar sistemska koja se uređuje na teritoriji cele Srbije. Verujte mi, nigde nismo imali problem, izuzev sada problema tamo gde ga nema, gde se na jedan fiktivan način, a kroz medije koji nisu na srpskom jeziku provlači da čak Vojska Srbije vrši mobilizaciju. Naravno da pratimo te informacije i to nije tačno. Druga stvar koja se tiče NATO-a, apsolutno jedna lažna dilema u ovom trenutku i bespotrebna, znači, da se to pitanje postavi u situaciju u kojoj se to odlučuje ovih dana, imao bih razumevanja, ali ne odlučuje se ovih dana, nećete odlučivati ni vi ni ja, odlučivaće se na referendumu. Podsetiću vas da je i premijer, uz vojnu neutralnost, rekao da ćemo svoja prava i obaveze tražiti kroz Partnerstvo za mir. To je projekat jedan u kome učestvuju gotovo sve zemlje severne hemisfere, uključujući, recimo, i jednu Austriju ili Švedsku, koje nisu članice NATO-a, koje su smatrale da je njihova puna mera učestvovanja u Partnerstvu za mir mera njihove bezbednosti. Tako da ta dilema apsolutno u ovom trenutku ne stoji od pripadnika Ministarstva, još manje dilema da li se naša, ako ste pričali o Ministarstvu, moram da kažem da nisam siguran da li se Ministarstvo kreće u pravcu Rusije ili u pravcu Amerike, mi se krećemo u pravcu standarda koje smatramo najbolje na svetu, a prijateljstvo želimo da gradimo od Rusije do Amerike, i verujte mi i šire. Mislim da smo mi trenutno možda diplomatski najjači most Srbije sa sve tri centripetalne tačke u svetu, a to su i Brisel, i Moskva i Vašington. Ukoliko zaista iskreno želite da podržite nastojanje novog menadžmenta, da idemo u pravcu standarda koji je NATO standard, očekujem da onda izjave članova vaše koalicije ne idu u pravcu smanjenja budžeta vojnog, jer su se i ovih dana pojavili u medijima napisi koji su davali ljudi koji pripadaju vašoj koaliciji, naprosto ne možete smanjivati budžet i tražiti da idete u pravcu NATO jer postoje neki standardi, a ispod tih standarda niste prihvatljivi.
Zahvaljujem. Reč ima Tomislav Nikolić, pa potom Vladan Batić.
Javio sam se u nameri da odgovorim gospođi Pešić, međutim, gospodine predsedniče i vama upućujem ozbiljnu primedbu. Način na koji vodite sednicu nije dobar. Ovde je gospođa Pešić grubo i direktno uvredila Rusku Federaciju. Rekla je da je to država jednog autokrate, u kojoj nema slobodnih izbora. Vi niste reagovali, a ti slobodni izbori su održani juče. Ne možete samo po rezultatima izbora da cenite da li su bili slobodni i demokratski, nego po toku, postupku, po tome kako su raspisani izbori, kako je ostavljena mogućnost da se kandidati predstave u medijima i kako je građanima ostavljena mogućnost da slobodno glasaju u skladu sa svojom voljom. Tako da ovo smatram velikom uvredom, istina jednog plaćenika poslanika, pa mi nije baš toliko, vi ste poznati po tome, gospođo Pešić. Sad sam saznao da ste i odlučno ne rekli siledžiji 48. godine. To vam čestitam, ako ste zaista imali tada dovoljno godina da kažete ne. Inače, gospođo Pešić, tada su komunisti Jugoslavije imali sukob sa komunistima Sovjetskog Saveza. To nije bilo uopšte svađa Srba i Rusa, nego je bila svađa komunista. Tu znate da nema ni Srba ni Rusa. Ako ste nekad pripadali tom miljeu, vrlo dobro znate čemu su vas učili. Dakle, možete vi mene da vređate, čak i porodicu vidim da mi ovde vređate, sve je to dozvoljeno, ne ljutim se. Moja porodica voli Ruse, možda vaša porodica voli Meksikance npr, ili ste bar voleli jedno vreme jednog Meksikanca. Baš vam je bio u skladu sa vašim godinama, bilo je vreme da se zaljubite konačno jednom.
Gospodine Nikoliću, hajde da ne diramo taj privatni deo.
Sve je to u redu, gospodine predsedniče, ali je uvreda izrečena predsedniku Rusije Putinu. Niste reagovali. Da je slučajno Buš pomenut, ubeđen sam da bi skočio i ministar odbrane, za koga ovde čujem da je i on za NATO. Otvoreno, ministar odbrane, kao menadžment novi vojske, kaže da je on za NATO. E, pa sad, gde ste vi Koštuničini, nema nijednog u sali? Nikad vas i nema kad se bije bitka nego dođete posle da postanete mrtvi da preuzmete vlast. Dakle, ministre, nije u redu da se ovde izjašnjavate po svojim političkim ubeđenjima. Nije u redu, vi ste ministar odbrane, niste potpredsednik DS, vi ste ministar odbrane. Ako ministar odbrane kaže da je za NATO, to znači da će usmeravati vojsku isključivo prema NATO. Ko vaj me to odobrio, gospodine ministre? Koja Narodna skupština i koji građani Srbije na referendumu? Nemate pravo da vodite vojsku ni prema NATO ni prema Rusiji, niti prema bilo kome, jer vi ne odlučujete gde će vojska, vi samo sprovodite. Ovde se odlučuje, ako ste to zaboravili, a ne u glavi vašoj, ni u glavi vašeg predsednika. Pa kad me napadate da volim da slušam rusku himnu, onda se postavlja pitanje vaše odgovornosti. I da imate osećanja odgovornosti ili bismo ovde dobili izvinjenje ili bi Skupština pokrenula postupak za vaše razrešenje. U ovoj skupštini ministar odbrane, koji sam iznosi svoja gledišta, svoja načela, svoje principe, ne obazirući se na Ustav i na pravila, može jednog dana svašta da naredi vojsci. Samo se toga bojim, da je vojska pala u ruke onih koji uopšte ne umeju da razmisle, da bi posle tog razmišljanja umeli da komanduju.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Šutanovac.
Moram da kažem da se apsolutno slažem sa predstavnicima opozicije koji kritikuju vaš stav da će u Vojsci Srbije svirati bilo čija himna, može da svira samo ukoliko je taj neko gost našeg ministarstva. Gospodine Tomislave, žao mi što moram da vam kažem, ali vaš kandidat u Rusiji je izgubio. Ako se dobro sećam, vi ste ovde gostili kandidata koji je sada osvojio 10% glasova, zove se Žirinovski, taj vam je bio partner. On je bio vaš kandidat. Razumem da imate želju da prikažete da su kandidati koji pobede vaši, ali nemojte se distancirati od onoga što ste bili i od onoga što jeste bili. Vi ste i tada i sada Žirinovski, samo sa možda lepšim ili skupljim odelom.
Dajem pauzu od 15 minuta, molim šefove poslaničkih grupa da dođu na prvi sprat. [[Posle pauze – 17,25]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Reč prvo dobija narodni poslanik Zoran Krasić, potom pravo na repliku ima Vesna Pešić, i potom Tomislav Nikolić. Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Duliću, cenim to što vi vrlo liberalno primenjujete Poslovnik i dozvoljavate da se pojedine odredbe Poslovnika preširoko tumače, i na taj način dajete mogućnost nekima da iznesu svoje političke stavove. Međutim, ima tu i nekog prekoračenja neke granice dokle to može da ide, dokle to ima nekog smisla, ima nekog ukusa. Javio sam se iz prostog razloga što pojedini poslanici iz ove male stranke koja mnogo vrišti mene su svrstali u neku koaliciju sa DS, DSS i G 17 plus. Izašao sam da kažem da sa tom bandom nemam nikakve veze, apsolutno nikakve. Ne ulazim u ukus, ko se na šta navukao, šta koristi itd. To je njihov problem. Znam da postoje efikasna sredstva u borbi protiv toga. Šest meseci se zatvori, tri puta ima krize po 19 dana i onda je izlečen, ukoliko nema dodirnih tačaka sa onim što provocira. Ako neko smatra da je njegov politički stav isključiv i dominantan, i da oni koji se ne uklapaju u taj stav zaslužuju neki prekor, to jeste politički stav i to može da se iznosi, ali mora da se nađe neka mera, jer ako se ne nađe neka mera, onda moram da se javim jer sam uvređen. Mene strpati u kontekst sa Tadićem, sa Šutanovcem, sa Boškom Ristićem, sa ovima iz DSS-a, znate šta, mi njih prozivamo što prodaju državu, što rasparčavaju državu, u ovoj raspravi napadamo što rasturaju vojsku, što su krenuli sinhronizovano od 2001. godine da je rasturaju i sada izađe neodgovoran čovek i kaže - ova strana je u koaliciji sa ovom ovamo. Na osnovu čega? Na osnovu toga što je neko bio nezadovoljan jednim glasanjem. Zašto bi mene neko terao da glasam na način da izigravam svetog Savu koji treba da pomiri levu stranu. Nama je interes da se vi što više isvađate, da građani vide kakvi ste. Svađa je personalne prirode, ko je bliži izvorima sredstava i ko je bliži nečemu što se manifestuje kao moć. Politička doktrina je ista, ona jeste DOS-ovska, to je ona koja uništava Republiku Srbiju, a onda u toj slobodoumnoj interpretaciji svega i svačega krene se toliko daleko, pa se ide na nešto što je ukus, ne volim ruske pesme, volim američke pesme, ne volim ovo, volim ono. Kada je u pitanju ukus, onda je neko drugo mesto za ukuse, nije Narodna skupština. Ovde treba ozbiljno da se diskutuje, ozbiljno da se kritikuje, ali ta kritika mora da ima neku meru, jer ukoliko i dalje budete nastavljali na taj način da trpate sve u isti koš, opet ću se javiti po Poslovniku, a onda ću da iznosim neku moju argumentaciju. Naravno, ipak vodim računa o renomeu svoje stranke i mom ličnom ugledu, pa se trudim da uvek iznesem samo istinu. Vodite računa, istina je obično bolna, a bolna je zato što je samo istina na jednom mestu.
Reč ima narodni poslanik Vesna Pešić, pa potom narodni poslanik Tomislav Nikolić. Izvolite.
Samo bih kratko prvo rekla gospodinu Šutanovcu da postoji jedan amandman, nije reč o koaliciji, nego o LDP, gde je skrenuta pažnja da su u budžetu 200% povećana sredstva za VBA. Tu postoji predlog da se to preraspodeli, a ne za ukupna budžetska sredstva vojske, samo da bude razjašnjeno, raspitala sam se i sad sam tražila tu informaciju, odnosi se na VBA. Gospodin Nikolić je mene opet nazvao plaćenicom. Ako neko kaže - građani Srbije, bilo koje nacionalnosti, slučajno sam srpske, da je normalno da Srbija bude u EU, ne bih to mogla da smislim nikako da me neko nije platio. To je nemoguće. Znači, naš građanin i ja ništa ne možemo da smislimo, nego ako izađem ovde obavezno me neko platio. Izvinite za to da Srbija treba da se pripoji jednoj onako autoritarnoj državi, tu glupost verujem da neko stvarno mora da plati. Ovo što je normalno mislim da može da se radi i volonterski. To je demonstriranje onoga što vi radite, a onda mogu da idem i dalje, pa da kažem da ako ćemo u Skupštini Srbije da pričamo tako, da bilo kome kažemo da je narkoman, pa za vas se pričalo da ste ubica, što je glupost. Da koristim to što je neko o vama pričao? Na šta bih sebi ličila ad to koristim? Hoću da kažem da bi me bilo sramota, gospodine Nikoliću, da koristim razne takve priče koje se pričaju za skupštinskom govornicom. Molim vas da to ubuduće ne radimo ni sa jednim poslanikom, jer prvo imamo te tabloide, svašta se priča o ljudima, iz ovih ili onih razloga. Prema tome, takve argumente koristiti, zaista nije u redu. Molim vas da prekinete sa ličnim vređanjem, jer potpuno je besmisleno da kad nešto smislim, mora da su negde neki dolari calnuli. I da uozbiljimo konačno stvar, zaista je nevažno da li neko voli Meksiko, da li voli Ameriku, Rusiju, čije himne voli. Ali kada je Srbija u pitanju i kad su naši državni i nacionalni interesi u pitanju, ne znam zašto se neko na Kosovu u Srbiji raduje kad stignu tuđe trupe, jer znamo kako se gubi teritorija: tako što umarširaju bilo koje vojne trupe, tako se Kosovo izgubilo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, pa potom predstavnik LDP, jer je dogovoreno na sastanku šefova poslaničkih grupa da će u vaše ime jedan da govori, pa da onda nastavimo sa radom. Molim vas da to poštujemo. Izvolite.
Nisam gospođu Pešić svrstao u one koji, izuzev novca, nemaju drugi razlog da govore ono što govore tek tako. Čitav svet je obradovan što se stvara ravnoteža snaga, što ne postoji više samo jedna svetska supersila ili je još uvek samo jedna, ali joj se vrtoglavom brzinom suprotstavlja čitav jedan blok. Nije to samo Ruska Federacija, tu je Kina, tu je Indija, probudila se latinska Amerika sa izuzetkom dve ili tri države. Arapski svet ima mnogo toga da kaže o dominaciji SAD. Dakle, kada je očigledno da se pravi ravnoteža snaga u svetu, gospođa Pešić ovde kaže: radujete se novom hladnom ratu. Ne, nego se radujemo da će Amerika da bombarduje svakog koga poželi. Nikada se niste usprotivili protiv toga, gospođo Pešić, a protivite se što će postojati ravnoteža, nazovimo je ravnoteža straha - ali sam ubeđen da onako bezumnih bombardovanja neće biti. S vama zaista prekidam polemiku po tom osnovu. Jeste, mislim da je svako izneo svoj stav. Vaš stav znam već godinama, vi znate stav SRS - niti ja vas mogu da opametim, niti vi nas možete da promenite. Tako da tu ostajemo na pozicijama na kojima smo. Gospodinu ministru moram da kažem da me raduju sve četiri grupacije koje su ušle u ruski parlament, u Dumu. Dakle, uopšte ne favorizujem, znam vrlo dobro, srećem se sa tim ljudima, sa njihovim deputatima, da nam od svih tih grupacija nikakvo zlo ne preti i da će nam sve učiniti dobro. Ne baštinimo mi pobedu Vladimira Vladimiroviča Putina. Na kraju krajeva, on jepredsednik Rusije, šta on ima da se obraća ,da se obazire na to koja ga stranka ovde baštini ili ne. Ali očekujem danas da predsednik Srbije, vaš predsednik, i on uputi čestitku Vladimiru Putinu. To neću uopšte kritikovati niti ću reći - je li, čestitaš Rusu, a hoćeš u NATO? Ne, drago mi je da zvaničnici Srbije čestitaju Rusiji demokratski izabranog predsednika, zaista demokratski izabranog. Ponavljam vam, i u slučaju pobede Zjuganova, i Žirinovskog i četvrte bivše koalicione stranke, Jedinstvene Rusije, ništa zlo, ništa loše ne bi bilo, ne bi se desilo Srbiji. Zato vas molim, kada pričate o državnoj politici, razmislite dobro. Favorizovanjem samo NATO-a, što ovde činite bezobzirno, vi favorizujete svetskog dželata, kojim mnoge svetske države nisu zadovoljne. Mi, favorizovanjem Rusije, favorizujemo, izvinjavam se, druge strane Terazija, barem na neki balans koji u svetu mora da postoji. Nije Rusija ni kriva ni dužna što su cene energenata i sirovina ovako visoke. Amerika je to napravila. Amerika diže Rusiju iz dana u dan, iz sata u sat, i ako to Rusija dobro iskoristi, i sebe ojača i svoje prijatelje u svetu, i kupi po svetu sve što može, dok se stvara ovaj ekstraprofit od energenata i sirovina, nama će sigurno biti dobro. Ako vi do smene ove vlasti, do izbora nove, budete uspeli da Rusiju ovde uvučete, da ovde budu centri iz kojih kreću energenti i sirovine na sve strane, širom Zapadne Evrope, mi pripadamo Zapadnoj Evropi, ali uopšte ne kažem da ne pripadamo Istočnoj Evropi. Vi ovde presekoste. Koja smo mi to civilizacija, odakle smo mi došli, sa Tajms skvera? (Predsednik: Vreme, gospodine Nikoliću.) Je li neko čitao odakle su Srbi naselili Balkan? Dakle, ne kažem da je kod vas neka velika greška, što vi kažete da ste zapadni Evropljani, ne poznajete istoriju i nije ni važno. Samo kažem da je greška sada reći da je naš prvenstveni cilj NATO. Čak bih rekao, ali bih tu poštovao želju Narodne skupštine, ako bi Narodna skupština tako nešto izglasala većinom od ukupnog broja poslanika. Ne biste me čuli da to kritikujem kada to iznose državni funkcioneri. Samo sam zamolio državne funkcionere da sa ove govornice više ne iznose svoje lične stavove, ako su im u rukama - vojska, policija, spoljni poslovi, vitalne funkcije države.
Zahvaljujem. U ime poslaničke grupe LDP reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, sve ovo što se desilo unazad sat, sat i po, gospodine Duliću, pre svega je izazvano vašom nereakcijom, odnosno nereakcijom tada predsedavajućeg gospodina Albijanića, potpredsednika Skupštine, i vašom nereakcijom na uvrede koje su bile upućene poslaničkom klubu LDP, odnosno našem predsedniku. Razlog zbog čega smo reagovali je taj, znači zato što ste vi ćutali. Razlog zbog čega smo se osetili prilično ugroženim, kada su iznete ove urede i klevete,jeste taj što nas sve ovo podseća period 2002. i početak 2003. godine. Iskoristiću priliku da pročitam još jednom deo presude. Znam da ovo znaju određeni poslanici koji su najviše uvreda izrekli, odnosno znaju ove podatke, ali bih pre svega zbog javnosti pročitao deo iz presude koja je izrečena ubicama pokojnog premijera gospodina Đinđića. Taj deo presude kaže - da se utvrđuje da je Dušan Spasojević prethodno imao plan da se ubije neki drugi funkcioner Vlade Republike Srbije ili DOS-a. Plan Spasojevića je bio da se ubije šef poslaničkog kluba DOS-a Čedomir Jovanović. Može se zaključiti da je na strani Dušana Spasojevića motiv za izvršenje atentata - osveta zbog njegovog pritvaranja, kao i pritvaranja pripadnika njegove kriminalne organizacije, braće Simović, Vladimira Milisavljevića i Mileta Lukovića-Kuma, a zbog otmice Miroslava Miškovića i želje da se nastavi sa vršenjem krivičnih dela organizovanog kriminala. Dakle, i gospodin Mišković, koji je napisao ono skaradno pismo i prosledio ga kroz svoje medije, i oni koji su pokušali da ga citiraju znaju ko je zaista stajao iza te otmice. To je bio jedini razlog zbog čega smo mi pokušali na sasvim korektan način, kada vi već niste želeli da zaštitite i ovu skupštinu, i njeno dostojanstvo i našeg predsednika poslaničkog kluba, da reagujemo. Znači, ni mi se više nećemo javljati po ovoj temi, odnosno nećemo više ulaziti u dijalog. Učestvovaćemo i dalje u raspravi, kao što smo i do sada učestvovali. Ono što ste vi malopre skrenuli pažnju, moram samo ovaj detalj, gospodine Duliću, da kažem. Vi govorite o nekoj opstrukciji, da se vratimo radu. Pogledajte koliko je na spisku govornika po ovoj temi poslanika iz vladajuće većine - nijedan? Tako je to redovno kada su u pitanju zakoni. Tako da, gospodine Duliću, poslanici LDP učestvuju svaki put i po svakoj temi, za razliku od pripadnika vladajuće većine, pogotovu iz vaše stranke, nema nijednoga na listi govornika.
Zahvaljujem se. Meni je žao ukoliko sam izazvao niz ovih replika. Molim sada zaista da se vratimo dnevnom redu. Još se javila narodni poslanik Vjerica Radeta, nakon toga Rajko Baralić, a neka se pripremi narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine Duliću, pre jedno sat vremena ste grubo prekršili Poslovnik, član 104. u vezi sa članom 113. Poslovnika Narodne skupštine, kada ste dozvolili da ovaj gospodin ovde, koji je nažalost ministar u Vladi Republike Srbije, a u narodu poznat kao zet Miroslava Ilića, napravi skandal sa ovog mesta. Gospodine Šutanovac, nemojte da se smeškate i nemojte bezobrazno da dobacujete kakav mi je šal, da li je lep ili nije - to je zaista neprimereno da vi sa tog mesta narodnom poslaniku kažete. Na vama ništanije lepo, kao što i sami niste lepi. Ali se radi o tome da ste vi ovde napravili skandal i prekršili Ustav Republike Srbije. Gospodine Duliću, da li je prihvatljivo i tražite od nas da poštujemo Poslovnik, a dozvoljavate ovom čoveku ovako nepristojno i neprimereno ponašanje sa ovog mesta? Je l' vi vodite ovu sednicu ili ne? Dakle, gospodin Šutanovac je ovde izneo stav, a ovde je govorio kao ministar, da se on zalaže za ulazak Srbije u NATO. Gospodine Šutanovac, nemate na to pravo sa ovog mesta. Sami ste rekli kasnije da će o tome odlučivati narod. Vi ste mogli taj svoj stav da iznesete juče, na onom vašem stranačkom sastanku, zajedno sa Borisom Tadićem, koji je takođe juče rekao da će on da se zalaže za ulazak Srbije u NATO, koji je takođe juče rekao, inače deli Srbiju, da zbog eventualnog priznanja Kosova život u Srbiji neće da stane, da ćete vi i dalje da se zalažete za EU, čak iako 20 od mogućih 27 zemalja EU prizna KiM. To pričajte na vašim partijskim sastancima, to pričajte na predizbornim skupovima koji će se uskoro valjda držati, to neka građani čuju, ali sa ovog mesta nemate pravo. To ste mogli, recimo, da proćaskate s Borisom Tadićem onomad kada ste mu nosili one plazma televizore koje ste dobili od Mike Brašnjevića, pa ste tada dobili naziv "Šuki plazma", odnosno nadimak, tada ste mogli da ćaskate uz velike plazma televizore i o NATO, i o Evropskoj uniji i o čemu god. Odavde, sa ovog mesta to vam nećemo dozvoliti. Gospodine Duliću, kada god ne skrenete pažnju ministru da odavde može da govori ... (Predsednik: Završite.) Evo, još i isključujete, ne dozvoljavate mi da završim rečenicu.
Imate još 30 sekundi, slučajno sam vas isključio.
Samo vas upozoravam, kad god ne upozorite ministra Šutanovca da mora da se ponaša u skladu sa Poslovnikom, imaćete 50 ruku dignutih sa Poslovnikom i toliko poslanika koji će govoriti o Poslovniku.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a neka se pripremi narodni poslanik Nataša Jovanović, pa potom narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine Duliću, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Šutanovac, danas je 3. decembar. Na današnji dan 44. godine jedinice 14. partizanskog korpusa, 27. i 28. divizije Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije, oslobodile su Čačak od Nemaca. Jedan od ovih oslobodilaca bio je i moj otac Budimir. Čestitam Čačanima slobodu, onima koji još proslavljaju ovaj datum. Želim da kažem da postoji jedna skupina ljudi koja se predstavlja kao Srpski pokret obnove, koja je ovih dana pokrenula inicijativu da se tamo podigne spomenik Nemcima izginulim u toj bici. Ne želim to da komentarišem, koristim dragoceno vreme za druge teme koje su veoma važne. Naša vojska je prevedena sa tzv. korpusnog sistema na neki drugi. Da još jednom podsetim, više ne postoje prva, druga i treća armija, ne postoje kragujevački, ni užički korpus, ne postoji drinska divizija, ne postoji od Višegrada do Gornjeg Milanovca skoro nijedan vojnik, ima 15 praznih kasarni. Videćemo kako će ta stvar da se završi. Ne postoji više nijedan komandir čete, koji je komandovao za vreme NATO agresije, koji je danas u aktivnoj službi, koliko znam, izuzev generala Ćirkovića, svi generali i drugi oficiri tog ili nižeg ranga su odavno u penziji. Dakle, to je danas u Srbiji tako. To su oni oficiri koji su obezbedili da tokom, kako se to zvalo, NATO kampanje "Milosrdni beli anđeo", da se zaštiti 98% vojne opreme i naoružanja, da se ne dozvoli da ti ljudi siđu na zemlju iz vazduha. Njihova je greška to što su bili spremni i sposobni da brane zemlju, sa malenim tehničkim sredstvima i sa velikom voljom i odlučnošću, zato što je u pravu uvek onaj ko se brani bez obzira koliko je veći onaj koji napada. Današnji zakoni treba da obezbede, pre svega, prava koja smo dali predsedniku Republike u danas usvojenom Zakonu o predsedniku Republike da legitimno komanduje vojskom. Nekada ste se grozili kada je neki drugi predsednik imao ta ovlašćenja, ali to je sada stvar za analiziranje sa distance. Ne postoje ključni strateški dokumenti u vezi sa ovom oblašću. Govorili su neki od poslanika, govorio je u ime našeg poslaničkog kluba gospodin Ivica Dačić, predsednik našeg poslaničkog kluba, bilo bi potpuno normalno da prvo budu usvojena strateška dokumenta, pa onda odgovarajući zakon. Ovako će se strateška dokumenta prilagođavati donetim zakonima, što nije dobro. Mi smo na zakon o vojsci napisali tridesetak amandmana. Na odbranu samo nekoliko zato što je na odbranu skoro nemoguće pisati amandmane. To je pitanje doktrine, stvar koncepta, šta želite sa odbranom jedne zemlje, šta su njene osnovne pretpostavke i na koji način želite to da ostvarite, tako da amandmanski se praktično u ovoj oblasti ne može intervenisati. Što se tiče amandmana koje smo podneli na zakon o vojsci, njih ima iz nekoliko različitih oblasti, i ovih koji se tiču penzija bivših pripadnika vojske Jugoslavije, i ovih koji se tiču materijalno-finansijskog položaja onih koji sada tu rade, i načina zasnivanja radnog odnosa i definicije raznih drugih pitanja. U zakonu ima, neko je ovde već govorio, čudim se da borci i borkinje za rodnu ravnopravnost nisu reagovale, u 11 članova se pominju terminološki izrazi koji odgovaraju samo muškom rodu, a mogu da kažem da i sada vojska Srbije ima žene. Recimo, major ili potpukovnik Svetlana Jankov iz Čačka je načelnik nekakve službe za saobraćaj ili ne znam kako se tačno zove to čime ona komanduje, ako uopšte komanduje, možda samo rukovodi, ne znam tačno. Dakle, niste o tome vodili računa ili šaljete poruku da neće biti žena u vojsci. Ne znam kako ste tu stvar zamislili. U svakom slučaju, nije to suštinski problem. Suštinski problem za nas jeste što se ovim zakonima ne obezbeđuje ono što jeste naše shvatanje vojske i odbrane, ali o tome ćemo govoriti kada budu amandmani, o svakom pojedinačno. Ne znam još uvek šta će reći naš odgovarajući savet i da li možemo ili nećemo glasati za ove zakone, u zavisnosti od amandmana koje smo ponudili, ali u svakom slučaju očekivali smo da zakoni o odbrani i vojsci budu drugačiji, ali biće prilike da o tome razgovaramo i ovo je pitanje koncepta. Mi ćemo taj koncept kritikovati, vi ćete ga podržavati, pretpostavljam, sukobljavaćemo se na onim pitanjima i u vremenu koje dolazi. Voleo bih da mi nismo u pravu.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zakoni o vojsci i odbrani dolaze u trenutku kada se očekuje raspisivanje predsedničkih izbora, ali više u jednoj situaciji kada i sam ministar Šutanovac i odlazeći predsednik Republike Boris Tadić, u euforičnom raspoloženju, šire neku priču i ideju da Srbija treba da uđe u evroatlantske integracije. Ovo je bila jedinstvena prilika, posle usvajanja novog Ustava prošle godine, da se sistem odbrane na način na koji to propisuje Ustav definiše zakonom o odbrani na precizan način. U osam članova Ustava Republike Srbije odbrana se pominje, ali to nije dovoljno da bi to zadovoljilo pravce i strategiju kojim treba da idu sistem odbrane i sistem vojske u našoj zemlji. Zbog čega je ovaj zakon loš i zbog čega je poslanička grupa SRS podnela mnogobrojne amandmane govori činjenica da sami članovi zakona nisu do kraja precizirani, ustavno i pravno utemeljeni. I osnovni razlog, gospodine Šutanovac, zbog kojeg ne možemo da glasamo je zato što iz njega izvire ono što je stav vaše DS, a što ne želi dve trećine građana Srbije najmanje, a to je ulazak u NATO pakt, i zato što nema tih vojnih doktrinarnih dokumenata, po kojima je trebalo da bude napisan ovaj zakon. Strategiju nacionalne bezbednosti, i sami ste valjda mogli da se upoznate za ovo vreme od kada ste ministar, ima svaka država u svetu. Što se tiče ovih vaših prijatelja, s kojima jedete zmije i guštere iz SAD, na svakom sajtu gotovo možete da nađete, odnosno njihovom zvaničnom kako izgleda njihova nacionalna strategija odbrane. Da ne govorim o drugim zemljama i ovoj banana slovenačkoj republici, koja je sa teritorijalnima Janeza Janše pobila srpske vojnike, a pre neki dan nam se u Briselu, u sedištu NATO pakta, jedan njihov oficir za vezu, ili već kako se zove, hvalio kako, zaboga, sada Slovenci imaju 8.000 profesionalizovanih vojnika. Mi moramo sada da se suočimo i da povedemo ozbiljnu priču, a vi da nam date konkretne odgovore u ovim danima u kojima ćemo da vodimo raspravu, gde smo sada, kako ste vi zatekli vojsku i kako su vas pripremali da obavljate funkciju ministra odbrane. Vaše reference nisu dobre. Vi ste školovani u Maršal centru i u NATO školama. S obzirom na to da sam prošle nedelje imala priliku, kao član Odbora za odbranu i bezbednost, zajedno sa dr Cvetanovićem iz SRS i gospodinom Vukovićem, delegaciju je predvodio predsednik Odbora za odbranu i bezbednost gospodin Ivica Dačić, da odem u to NATO leglo, u sedište NATO pakta, Parlamentarnu skupštinu i u Šejp, videli smo koji je to sistem obuke i treninga, kako oni kažu, za drugačije restrukturiranje srpske vojske i za pripremu Srbije za ulazak u NATO. Ono što vi ne treba da govorite, a uporno ste i danas na izvestan način ponavljali, mada malo zabašureno, mi smo otvoreno rekli kao predstavnici ovog parlamenta. Dakle, po onoj narodnoj, popu pop, bobu bob, zlikovcima sve u lice, onako kako jeste činjenično stanje. Dali su nam jednu brošuru u kojoj se jasno vidi kako oni vide Srbiju i kako nas tretiraju. Tretiraju nas ne kao ravnopravnog partnera, što stoji u osnovi tog sporazuma koji se zove Partnerstvo za mir, jer njihova intencija je da se potpuno uništi srpska vojska, da se ona profesionalizuje do onog broja, naravno, dokle to njima odgovara, i njihov geostrateški cilj nisu ni ove okolne zemlje koje čekaju na prijem u NATO pakt, nego upravo Srbija zbog Kosova i Metohije. Nikada nisu doživeli da im se, a i sami su to priznali, komandanti NATO snaga u Šejp bazi, da im se neko tako suprotstavi, kao što smo mi to uradili sa veoma nezgodnim pitanjima. Ozbiljno smo sepripremili za tu posetu, i za razliku od vas koji im pezite, koji ste spremni da za ručak sa tim zlikovcima izjavite kako ćemo sutra da uđemo u NATO pakt, mi smo im oštro i konkretno govorili šta je to srpska vojska, pa na jednu više nego ironičnu opasku jednog od zagovornika ideje da Srbija uđe u NATO pakt, da naši oficiri i naša vojska i srpski generali treba da prođu NATO trening i obuku, mi smo rekli da mi imamo srpske oficire i generale. Nažalost, mnogi od njih su sada na pravdi boga u antisrpskom haškom kazamatu. Iskoristila sam priliku da se izvinim, u ime poslaničke grupe SRS, što slavni srpski general, koji se borio protiv njih 78 dana, gospodin Božidar Delić, nije mogao da prisustvuje tim sastancima i da im iznese još konkretnije podatke. Zato smo bili od tih istih slavnih generala i oficira dobro pripremljeni, ne kako vas brifinguju Natovci,nego nas kako brifinguje naša srpska vojska, da odemo i da zastupamo interese Srbije. Interes Srbije je da ima stabilnu vojsku i da ima vojni potencijal koji će, u svakom trenutku, da štiti ustavni poredak Srbije, da vojska odgovara poslu koji iz Ustava izvire i interes Srbije je da Vojska Srbije deluje u onim okvirima kako to nalažu oni koji komanduju vojskom. Neverovatno je koliko ste išli daleko. Vi znate da će Tomislav Nikolić biti izabrani predsednik Srbije posle sledećih izbora. Ne znam koliko ćete vi da stignete da trčkarate u kampanji za ovog propalog kandidata Borisa Tadića. Uzalud vam je, pošto ionako ne trčite nešto brzo. Uštedite vreme, da znate samo da će Tomislav Nikolić samo prava koja mu iz Ustava dolaze da koristi. Po članu 112. Ustava, jedino predsednik Republike može da komanduje vojskom. Ne postoji nijedna situacija, gospodine Šutanovac, kako ste vi to predložili zakonom, da on to u bilo kom trenutku prebaci, odnosno takvu obavezu ustupi ministru odbrane. S druge strane, neverovatno je koliko ste dalekoišli u tom samovlašću ili mislite da i dalje ponižavate Narodnu skupštinu Republike Srbije, kada treba da se odlučuje o vitalnim interesima zemlje, jer ste u zakonu rekli da će drugim zakonom da se uredi kako će Srbija da deluje, odnosno Vojska Srbije van svojih granica. Oni su nama istakli zahteve da nemaju dovoljno lekara, a o tome je govorio uvaženi kolega gospodin Ivica Dačić, predsednik naše delegacije, i rekao je, Srbija, hvala bogu, ima fantastičan medicinski kadar, od mladih lekara, preko doktora nauka i lekara koji su specijalizanti i obučeni da deluju svuda i u svakom trenutku, ali ne damo. Neće ni srpski lekari, ni srpski vojnici da idu u vaše vojne misije. Zato što nama treba savezništvo sa onima koji neće da otimaju Kosovo i Metohiju. Ne znam stvarno, gospodine Šutanovac, gde se vi s njima sastajete, kakve razgovore vodite i šta im obećavate. Mi smo im postavljali konkretna pitanja. U trenutku kada nam se obratio viši savetnik, koji piše govore generalnom sekretaru NATO pakta, Jap de Hop Sheferu, gospodin je Nemac, a gospodin Dačić zna kako se zove i preziva, meni je to bilo nebitno, samo je bilo važno da je on taj koji zvanično saopštava političke stavove NATO pakta, na naše pitanje da li će NATO podržati šiptarski separatizam, odnosno njihove zahteve za nezavisnošću Kosova i Metohije, oni su rekli, pa to je političko pitanje i mi se u to ne mešamo. Na moje kontrapitanje, zašto je onda generalni sekretar pred Borisom Tadićem, kada je Tadić ćutao i prećutao, 13. jula u Beogradu rekao da će Kosovo i Metohija biti nezavisno, nastavila se serija takvih razgovora, u kojima su ti koji su vaši prijatelji, koji vas brifuju, rekli da su oni na stanovištu da je za Srbiju izgubljeno Kosovo i Metohija. Pa se onda postavlja pitanje, a kako vi od njih očekujete i šta razgovarate sa njima i sa predstavnicima KFOR-a ovih dana, uoči 10. decembra. Oni znaju šta se tamo dešava. Oni znaju da naša država i naše Ministarstvo odbrane i MUP imaju operativna saznanja o naoružavanju, jer znaju kako se tačno zove, i skraćeno i izvorno na engleskom, teroristička tzv. vojska ANA. Nisu nam rekli šta će da urade. Rekli su, znate, to što se desilo u noćima između 17. i 19. marta 2004. godine je bila naša greška. Samo da vas podsetim, zbog te greške mi nemamo više srpske svetinje na Kosovu i Metohiji, da je narod morao da izbegne iz mesta u kojima je živeo, u selo, odnosno mesto Svinjare na pet kilometara od Kosovske Mitrovice više se Srbi nisu vratili posle noći 17. i 19. marta, kao i u druga gde je izvršen pogrom, po ko zna koji put, srpskog naroda. S druge strane, gospodine Šutanovac, postavlja se pitanje, ko je vršio pre vas – vi ste naslednik Dosovskog celokupnog režima i Borisa Tadića, koji je vaš partijski, dakle, od početka saradnik na ovom poslu uništavanja srpske vojske – procene kako treba da izgleda i kako će da izgleda 2015. godine srpska vojska i čime mi, u ovom trenutku, raspolažemo? Došla sam do tih podataka koji su apsolutno tačni i egzaktni, a kasnije ću da vas pitam šta će vam taj Jovičić tu, propali Čovićev kadar. Ne znam šta je vama iz DS, samo te Čovićeve repove vučete za sobom, koji su pljačkali i otimali u Koordinacionom centru. Poslednji put sam ga propitivala gde su pare za medicinski centar i dom zdravlja na Kosovu i Metohiji, a koje je Čović pokrao, on, verovatno, učestvovao u svemu tome. Sada ste ga doveli i još nam naznačili pompezno da je on taj neki koji vas savetuje. Ako vas takvi savetuju, onda vi pojma nemate, ko što i nemate ni o vojsci, ni o odbrani. Mi smo se malo bolje informisali. Vi imate znanje jednog prosečnog građanina, vojnog obveznika koji je, verovatno, negde služio vojni rok, pošto pouzdano znam da niste branili zapadne srpske zemlje, jer ste prvi put otišli u Republiku Srpsku pre nekoliko godina, kada ste doživeli jedan šok i stres. Malo ste se prepali, ne znam zbog čega, pa ste se posle žalili gospodinu Todoroviću. Malo ste strašljivi, ministre, bez razloga stvarno. U pitanju je bila samo jedna šala. S druge strane, moramo da vidimo koliku ste zatekli vojsku i gde je vojska bila u junu prošle godine. Dana 5. juna 2006. godine bilo je 45.180 pripadnika, a od toga 11.041 regrut, 11.994 civila. Ostali su bili podoficiri, oficiri i vojnici po ugovoru. Obzirom na to da vi nikada niste, kao ministar odbrane, od 15. maja, kada ste one noći sami za sebe glasali, kao ni ovaj nesrećni Ponoš, bruka srpske vojske, nikada niste tražili, insistirali da se poštuje Rezolucija 1244, u onom delu Vojno-tehničkog sporazuma, gde je dozvoljeno našoj vojsci i policiji, u broju do hiljadu, da se vrati i da bude prisutna na Kosovu i Metohiji, da čuva srpske škole, svetinje i da predstavlja sigurnost u ovom osetljivom trenutku za naš narod tamo. Onda se stvarno postavlja pitanje, sa ovim sadašnjim brojnim stanjem, a to je 27 hiljada ljudi, osam hiljada vojnika, četiri hiljade u jedinicama, četiri u centrima za obuku, ostalo su profesionalni pripadnici Vojske, s tim što ste uništili garnizon u Kragujevcu, pa sada veoma učeni ljudi, koji su prošli sve generalske škole, pukovnici Vojske Jugoslavije, moraju da putuju, da dolaze i da rade u Generalštab u Beogradu, vode poslove i sektore ne po doktrini sa kojom vi niste izašli pre ovih zakona, nego po NATO uzansama i NATO doktrini. Dakle, ostaje to pitanje zašto ste to uradili sa srpskom vojskom i sveli je na ovo sada, što nemam vremena do kraja da pročitam, ali to su zaista egzaktni podaci. Postavlja se pitanje kako vi mislite i kako vi vidite Vojsku Srbije 2015. godine? Sa takvim vašim stavom, u situaciji kada nema dovoljno ljudi, redovne vojske uz administrativnu granicu sa Kosovom i Metohijom, pa tamo moraju da odlaze i podoficiri, to vi najbolje znate, kako vi mislite da se suprotstavite banditizmu i terorizmu šiptarskih separatista, na koje se oni spremaju, a mi ne znamo dok se ne desi taj 10. ili 11. decembar. Za nas, za mene, za kolegu Dačića, Cvetanovića i kolegu Vukovića nisu bila dovoljna uveravanja "mi smo izvršili reorganizaciju u okviru naših brigada na Kosovu i Metohiji", jer smo videli, na osnovu naših pitanja i konkretnih odgovora, da oni nisu spremni da idu do kraja i da zaštite srpski narod, kao što to nisu radili sve ovo vreme. Nisu nam odgovorili na pitanje, pošto u tom zvaničnom dokumentu saradnje stoji da NATO pakt finansira, u okviru programa reorganizacije Vojske Jugoslavije, projekat za one koji su ostali bez posla i za one koji treba da se prekvalifikuju. Naše konkretno pitanje je bilo - koliko ste dobili, kao Ministarstvo odbrane, ove godine od NATO pakta u te svrhe? "Daćemo vam kasnije odgovor". Znači, zajedno radite na pranju para, na krađi i na otimačini. Nismo, naravno, ni u naredna dva dana dobili te odgovore. Mi mislimo da ovakvo evroatlantsko savezništvo, koje vi zagovarate, i te kako šteti Srbiji, naročito zbog toga i u kontekstu one priče od malopre, koju su neki ljudi koji nisu upućeni, poput gospođe Pešić, potpuno neupućene u zbivanja u Ruskoj Federaciji, ili ona ima razmišljanja ovih koji su juče prošli kroz neki kanalizacioni vod, a zovu se Jabloko, ili predstavljaju Kasparova ili neke takve izdajničke snage. Dakle, mi smo, za razliku od takvih neupućenih, ozbiljno postavili pitanje. Recimo, oni su danima, verovatno na osnovu razgovora s vama, s Ponošem, s Tadićem, pošto Koštunica, navodno, tvrdi nešto drugo, a tamo nije poslao nijednog predstavnika, tvrdili kako je to dobro, kako će to biti stabilnost za Balkan, za region itd, a u stvari se ispostavilo da je njihov cilj da zaokruže tu celinu, u pravom smislu reči okupacije postsocijalističkih zemalja, obzirom na to da to predstavlja trn u oku Rusiji, s obzirom na to da bi to trebalo da bude dalji znak pretenzija najveće vojne alijanse danas, koja takvu politiku hegemonizma i sile širi i koja tako postupa sa narodima, kao što je srpski narod, da ubija, da razara, da nam otima našu teritoriju. Mi smo onda postavili pitanje - kako to oni misle da grade odnos prijateljstva i savezništva, kada im je na NATO samitu pre mesec dana Vladimir Putin lepo poručio da se savezništvo i prijateljstvo ne gradi tako što ćete antiraketni štit da razmeštate baš uz granicu sa Ruskom Federacijom. Pa smo im rekli - znate, postoji mogućnost, pošto je Srbija rusofilska zemlja i orijentisana prema našim prijateljima, koji su u ovom trenutku jedini spremni da nas brane, jer oni su rekli da se zalažu za nezavisnost Kosova i Metohije, vaši prijatelji iz NATO-a, a Vladimir Putin i svi koji su juče trijumfovali na izborima, da će po svaku cenu čuvati naš teritorijalni integritet. Oni, naravno, nisu imali odgovor na to, već su rekli - imamo mi ovde oficire za vezu, imamo kancelariju, mi sarađujemo i u partnerskim smo odnosima sa Ruskom Federacijom. Tako što prete, prete nama, prete Rusiji, prete čitavom pravdoljubivom čovečanstvu koje hoće tu politiku dominacije i sile da spreči. Trebalo je, gospodine ministre, od dana kada ste preuzeli mesto ministra odbrane, da radite na ovim dokumentima koji zaista predstavljaju vojnu odbrambenu doktrinu. Kada budemo razgovarali o svim članovima i u pojedinostima, videćete da su vam ne samo loše formulisani članovi zakona, nego da i vi sami, kao ministar, izlazite iz okvira nadležnosti, i načelnik Generalštaba, što nije dobro. Jer narod u Srbiji mora da zna, ne daj bože da više ikada bude bilo kakvog rata, mora da zna da srpska vojska treba da se oslanja na ono što mi tradicionalno imamo, a to je ono što smo kroz vekove morali da radimo, da se branimo i da vodimo isključivo odbrambene ratove. Da izvučemo iskustvo iz toga. Da znate, gospodine ministre, da je jedino zbog činjenice da su se general Delić, general Pavković i general Lazarević tako herojski branili od tih NATO agresora, mi danas imamo Rezoluciju 1244, koja je jedina slamka spasa. Mi smo u ovoj skupštini bili jedini protiv tog dokumenta. Ako sada pogledate u vojnom, u međunarodno-pravnom smislu, to je jedini dokument koji u ovom trenutku može da pomogne i srpskom pregovaračkom timu i svakom državnom funkcioneru, svakom poslaniku gde god da se pojavi i da kaže - Kosovo i Metohija su neotuđivi deo Srbije, status Kosova i Metohije mora isključivo u okvirima našeg ustavnog sistema, pravnog poretka i rezolucije koja je izglasana u Savetu bezbednosti, da se rešava. Da završim sa time, dakle, taj evroatlantizam i vas, i Borisa Tadića i tog Jovičića pored vas, ne znam kako se gospodin zove, svih tih prodanih NATO duša, naravno, Srbiju ne može da odvede daleko. Malopre ste rekli, to govore još neke stranke u Srbiji, "o tome će narod da se izjašnjava referendumom". Prvo, što se tiče Partnerstva za mir, i promene političkih snaga u Srbiji i izbora gospodina Tomislava Nikolića na mesto predsednika, gospodine Šutanovac i to ćemo malo morati da preispitamo. Kada bude jedan takav odgovoran državnik i čovek koji brine o interesima Vojske, države i naroda, razgovarao na onakav način na koji smo mi to radili prošle nedelje, situacija će da se promeni. Ne znam odakle vama uopšte pravo da vi šaljete Vuka Jeremića 5. septembra u Brisel, da on, u privrženosti saradnje sa NATO paktom, prezentuje ovaj dokument koji objavljuje ova Natoizovana novina koja se zove "Odbrana", pošto svi koji pišu za ovu novinu predstavljaju ispostavu NATO pakta. Mi to dobijamo kao članovi Odbora za odbranu i bezbednost, pa upućujem poslanike da pokušaju da pronađu. (Iz sale: Što čitaš?) Za razliku od vas, gospodine Ristiću, koji ama baš ništa ne znate, moram da znam i šta radi neprijatelj, da ga razbijam iznutra, kao što sam to radila cele prošle nedelje, moram da znam kuda izdajnička vlast vodi Srbiju i moram da znam, zarad sebe i budućnosti ovog naroda, šta misle oni koji ne misle dobro Srbiji. (Predsedavajući Miloljub Albijanić: Molim vas da pazite na reči, gospođice Jovanović. Izdajnički nije dobra reč.) Završiću time, gospodine Šutanovac, na kraju, da vidite koliko sam bila dobronamerna i po povratku sa ovog puta sam želela da vam donesem jedan poklon. Naime, ovi koji vas brifuju i plaćaju vas godinama, čije ste škole prošli, u navodnom maniru dobrog domaćina izašli su sa jednim poklonom koji daju obično parlamentarcima koji dolaze kod njih. U pitanju su neke NATO torbe, sa onim brošurama sa kojima se vi slažete, da to nije bila agresija nego humanitarna kampanja, ne čak ni intervencija na srpski narod, pa razne glorifikujuće medijske stvari unutra, kao što su predstavljanje borbenog dejstva NATO snaga itd. Onda sam, ne šaleći se, zaista ozbiljno rekla: "Ljudi, ovo moram da poklonim Draganu Šutanovcu". Na to su mi svi članovi delegacije jednoglasno rekli: "Džabe ti je, nema potrebe za tim, on to ima u kožnom povezu, sa zlatotiskom i sa dosta para na računu koje dobija od onih da zagovara ulazak Srbije u NATO pakt".
Reč ima poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, kao poslanik DHSS smatram da su predlozi ovih zakona uglavnom korektni. Nadam se, gospodine ministre, da ćete uvažiti i respektovati nekoliko amandmana naše poslaničke grupe i da ćemo nakon toga mi glasati za usvajanje ovih zakona. U jednom momentu sam se uplašio da se mi nalazimo u ruskoj Dumi, a ne u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Uplašio sam se da su ovde među nama neki deputati, a ne narodni poslanici, jedino ne znam da li imaju ovlašćenje gospodina Putina, ali ovde se otišlo i korak dalje. Ovde smo čuli uvrede na račun ruske opozicije. Nisu više izdajnici samo među nama, ovde se otišlo korak dalje, ovde se traže izdajnici i u ruskoj Dumi i u ruskom političkom životu, tako da to podseća na neka davna vremena. Još nešto, u vreme one velike epopeje srpske vojske u Prvom svetskom ratu, na Kajmakčalanu, na Solunskom frontu, ti naši slavni generali koji su proneli slavu srpske vojske, u velike bitke kretali su sa himnom „Bože pravde“, ne ni sa američkom, niti francuskom, ni sa ruskom himnom, nego sa himnom „Bože pravde“. To je naša himna, jer ovo je Srbija. Kada je Milunka Savić, kao najveći heroj Prvog svetskog rata, na Jelisejskim poljima od Franše Deperea, koga su ovde zvali „srpska majka“, primala Orden pete republike i Orden legije časti, intonirana je srpska himna, a ona se zove „Bože pravde“. Posle te velike epopeje i tih veličanstvenih pobeda, u engleskim crkvama i školama obeležavan je Vidovdan, intonirana je himna „Bože pravde“. To je naša himna. Nema druge himne, to je zapisano u Ustavu. Ako neko želi neku drugu himnu, neka ide tamo, neka uzme državljanstvo te zemlje i neka uživa i stoji mirno pred zvucima te himne. Gospodine ministre, ono na šta bih ukazao pažnju i na šta bih vas zamolio je pitanje statusa vojnih lica. Red je da im se vrati izgubljeno dostojanstvo, red je da se oni respektuju, red je da ne budu građani drugog reda. To su oni pripadnici vojske koji su živeli u Sloveniji, u Hrvatskoj; da se reši pitanje njihovih penzija, njihovih stanova; 22.000 je vojnih beskućnika. Sve poslaničke grupe su primile njihove dopise, njihove apele, molbe. U Obrenovcu postoji jedna napuštena kasarna. U njoj živi 16 porodica bivših oficira bivše JNA, u kasarni sa jednim kupatilom i jednim vc-om. Neka deca su tu rođena, sad su punoletna i još žive tu. Molim vas da se postarate oko njihovog statusa, da preispitate dodelu stanova koju je činio jedan od vaših prethodnika u „Cvećari“, gde su i ratni zločinci, mislim, jedan od vaših prethodnika, da ne licitiram, dobio je stan od nekoliko ari, a ne znamo ni imena onih... (Vjerica Radeta, sa mesta: Je li neko od njih pravnosnažno osuđen?) Jeste, ali kad izađete za govornicu, onda to možete da demantujete. Dakle, bruka je i sramota da stanove od po nekoliko ari dobijaju generali koji su sve ratove izgubili. A šta je sa porodicama onih pilota vojnika koji su krenuli u smrt odupirućise NATO armadi, da li znamo njihova imena? Da li je rešen njihov status? Preispitajte to, gospodine ministre, i slučaj „Satelit“, i slučaj „Topčider“. Nema veze sa vama, naravno, ima veze sa nekim drugima, ali dosta je taj veo tajne i ta misterija i taj pokušaj da se pokaže da je Vojska nepogrešiva, da nema druge istine nego ona koja nam se prezentira. Znam da vi razmišljate drukčije i zato vas molim, i u ime još 49 vojnika koji su u miru stradali kao da su u ratu i navodno svi su izvršili samoubistvo. Znam njihove sudbine, i porodice Jakovljević, i Milovanović, i Žarković, i Kostić, i Matić i drugi. Hajde da učinimo jedan korak napred. Još nešto, tiče se, znam da imate tu možda rigidan stav, ali vas još jednom molim da preispitate nešto što se tiče vojnih rezervista Topličkog okruga. Radi se o hiljadama ljudi koji su se odazvali na poziv Vojske. Neki od njih su naplatili deo dnevnica, neki nisu, ali, gospodine ministre, stotine ljudi su naplatili ratne dnevnice. Između njih, dvojica sudija Opštinskog suda u Kuršumliji, članovi njihovi porodica, jedan čovek koji je u lokalnoj samoupravi iz vaše stranke, iz DS-a, na važnoj funkciji u lokalnoj samoupravi u tom okrugu. Dakle, isplaćene su stotine miliona dinara, neke tužbe su, znači, završene presudama, naplatama velikih suma novca, neki se još sude, treće su odbačene navodno zbog zastarelosti, potpuno diskutabilno i nerealno, u četvrtim slučajevima sudovi se oglašavaju nenadležnim, u petom slučaju čame u fiokama. Ponavljam, ili je neko nenamenski trošio pare iz budžeta i onda mora krivično da odgovara, ali oni ne mogu biti građani drugog reda. Zašto se ne vrše sada mobilizacije? Ko će sada da mobiliše te ljude, a pominje se i takva mogućnost, vezana za Kosovo ili blizinu Kosova i Metohije? Niko se na tu mobilizaciju odazvati neće. Ne mogu oni da budu oni tužni likovi iz „Sivog doma“ Dostojevskog. Hajmo da nađemo neku meru, da ne bude Srbija nekom majka a nekom maćeha. Hvala.
Ministar odbrane, gospodin Dragan Šutanovac.
Zahvaljujem poslaniku Batiću što je otvorio pitanje statusa vojnih lica. Verujte, imperativ od momenta kada sam postao ministar je da se pozabavim statusom vojnih lica i ovi zakoni treba da omoguće da vojna lica dobiju status kakav im pripada. Septembarski odziv regruta od 99% pokazuje da je vraćeno poverenje u Vojsku. Nije dovoljno. Novim budžetom ćemo omogućiti da pripadnicima Vojske plate budu uravnotežene sa platama u administraciji, da se praktično za nekih 30 do 40% uvećaju. Tačno da postoji oko 22 hiljade pripadnika Vojske i penzionera koji potražuju stan. Od tih 22 hiljade, šest hiljada ima nerešeno pitanje. Gospodine Batiću, i vi ste bili na vlasti. U ovoj sali nema ni jedne stranke koja nije bila na vlasti. Obećavam da ću još u ovoj godini više hiljada, odnosno sledeće godine od sledećeg budžeta, više hiljada, napominjem ponovo, stambenih problema početi da rešavam. Voleo bih da se pogledam u oči sa svima koji su bili na vlasti u ranijem periodu koji su to učinili. S druge strane, kažete – hajde da učinimo korak napred. Apsolutno podržavam. Istrpeću sve kritike danas ovde, da sam šta god, ali ću vam reći da ću, koliko sutra, ponovo sa svojom vojskom biti u „KZB-u“, obići ću sve. Danas moj državni sekretar, odnosno državni sekretar u Ministarstvu odbrane, obilazi baze na administrativnoj liniji sa Kosovom i Metohijom. Kad završim ovaj posao, biću i ja dole. Verujte mi, ne treba niko da me opominje i da mi priča o srpskoj vojsci i o srpskoj tradiciji. Po pitanju dnevnica ratnih rezervista, gospodine Batiću imam egzaktne pokazatelje, da su podigli. Gospodin koji vodi ceo protest je dobio od mene dokument koji je on potpisao. Na moje pitanje da li je on potpisao, jeste, kaže, on je potpisao. Ne možemo ići iz neprava u nepravo, i ne možemo zbog toga što je neko obmanuo zakon da svi obmanu zakon, tako što će sa budžeta vojske, odnosno Ministarstva odbrane da skinu milijardu evra. Naprosto mi nemamo dovoljan budžet da isplatimo sve duplo. Ne postoji ni jedna logika da dobiju, slobodan sam da kažem moji Topličani, u tim ljudima postoji i moja familija koja traži to, ali ne postoji ni jedan logičan način da dobiju duple dnevnice. Ili, ako vi možete da mi kažete, pošto ste vi kažete pravnik, doktor nauka, kakvo je to pravo, ako kažete da je neko ko je učinio zločin, a nije uhvaćen, i vas oslobađa odgovornosti ukoliko učinite isti zločin. Naprosto, to je stvar u kojoj nisam rigidan. Kao ministar odbrane štitim narodne pare i ne mogu da dozvolim da neko zloupotrebljava to što je loše stanje ekonomsko u tom regionu. Jako bih voleo da pomognemo kao Ministarstvo odbrane i kod tog pitanja, ali to nije naša nadležnost. Zahvaljujem.
Po Poslovniku, narodni poslanici Nataša Jovanović, Dragan Todorović, pa zatim Vladan Batić. Izvolite, gospođice Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom trenutku u Aranđelovcu, u Šumadiji, dešava se nešto strašno. Jake snage žandarmerije, koje je na građane uputio ministar policije Dragan Jočić, nalaze se ispred zgrade kulturnog centra u Aranđelovcu. Izdajnička televizija, antisrpska televizija B-92, prošle nedelje je najavila da će tamo da snima emisiju pod nazivom "Peščanik" i da će učesnici te emisije biti moralne nakaze i u svakom smislu kako god hoćete, izvesni Petar Luković, Teofil Pančić, Miljenko Dereta i da ih ne nabrajam.
Molim vas, gospođice Jovanović.
Ućutite, gospodine Albijaniću, zato što sada na vas ne udara srpska žandarmerija, nego na ljude koji se nalaze ispred Doma kulture i budite toliko ljubazni da saslušate, a ako nemate ni odbornike, ni stranku u Aranđelovcu, bar slušajte šta se tamo dešava, jer ste vi potpredsednik Skupštine i vaša ova Gušićka je završila pod onim ''razno'', sa svinjetinom i jagnjetinom, tako je neslavno i prošla sa Skupštinom, a ovde se radi o ozbiljnoj stvari. U Aranđelovcu su, dakle, jake snage žandarmerije koje je poslao ministar policije ili već ko njemu podređen i zato sam se i javila po članu 225. Poslovnika da obavestim javnost da je moguće da tamo dođe do incidenta. Naime, ove pomenute malopre predstavnike antisrpske kampanje u Srbiji te i takve televizije, jer oni mrze sve što je srpsko, štiti žandarmerija od građana. Goloruki građani su došli, njih je u sali koliko već može da stane, 200 ili 300, došlo da čuje kakve teme započinju oni koji su poslati tu da šire takvu antisrpsku histeriju. Hiljadu građana je u jednom Aranđelovcu, koji nije velika varoš, sada na ulici i to na uskom prolazu ispred zgrade Doma kulture. Opominjem vas, gospodine Albijaniću, da je vaša obaveza kao predsedavajućeg da o ovome odmah obavestite, javila sam se po članu 225, Olivera Dulića, gde god da se on nalazi, da odmah stupi u kontakt sa Draganom Jočićem i da mu kaže da povuče žandarmeriju, jer ti nesrećnici ne mogu ni da započnu tu emisiju tamo, jer ih narod neće. Narod u Šumadiji, u Srbiji neće izdajnike, neće strane plaćenike, neće ih u Rusiji, neće ih nigde, jer oni nikada ništa dobro nisu doneli ni našem narodu, a naročito Aranđelovčanima, koji su mnogo propatili zbog DOS-ovske politike na globalnom nivou, i zato je tamo predsednik opštine srpski radikal, i zato tamo SRS učestvuje u koalicionoj vlasti. Situacija je više nego alarmantna i ozbiljna i zbog toga, gospodine Albijaniću, iz ovih stopa pošaljite poruku, gde god da se nalazi ministar Dragan Jočić, jer su u pitanju trenuci i može da dođe do incidenta koji niko ne želi, a sama žandarmerija izaziva, jer štiti one koji ne treba da se štite, već da budu na stubu srama, zato što deluju i takvu kampanju vrše ovde u Srbiji i danas u Aranđelovcu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prosto je neverovatno koliko nekima smeta Rusija i smeta ljubav srpskih radikala prema Rusiji. Ne postavlja se uopšte pitanje odnos SRS i radikala prema Srbiji. Nama je Srbija na prvom mestu. Na prvom mestu naša himna, ali volimo i Rusiju. Volimo i rusku himnu. Drago nam je da se Rusija polako uspravlja. Ne znam zašto to nekome smeta. Nije to ljubav koja je od juče, što se tiče SRS od početka političkog delovanja mi smo to jasno i glasno stavili do znanja srpskom narodu i po tom pitanju nema nikakve dileme. Ali, zašto se ne setite malo i istorije. Zašto ne odete malo dalje od Prvog svetskog rata? Što se malo ne setite Prvog srpskog ustanka. Kako se ne sećate da su i tada iz Rusije došli u velikom broju dobrovoljci, s grofom Vronskim, koji je svoj život dao u Srbiji. Zamislite da su se u to vreme pojavili neki kao danas, recimo kod Karađorđa da mu objasne da nam ne trebaju Rusi i šta će mu Rusi, kojekude i kakav je bio po naravi taj bi tada izrekao svoju primedbu i više nikada ne bi bio u situaciji da bilo kome kaže bilo koju reč. Izgleda da su vama mnogo draže sve ostale himne, one himne onih država koje su danas na Kosovu i Metohiji i koje omogućavaju da se tamo svira albanska himna. Nema Bože pravde. Zapitajte se ko je odgovoran za to. Zašto mi na delu svoje teritorije nismo u mogućnosti da se svira naša himna? Vama je, zaboga, teško da slušate rusku himnu, himnu države zahvaljujući kojoj mi još uvek imamo Kosovo i Metohiju. Ne mislite valjda da je to zbog vas. Vi ste došli na vlast 2000. godine, pa što vaši prijatelji, koji su vas doveli na vlast, nisu vam omogućili da povratite Kosovo i Metohiju. Koliko se sećam, to je bilo demokratsko pitanje. Kada se sruši režim u Beogradu, kada dođe demokratska vlast, neće biti nikakvih problema. Evo, došla je demokratska vlast već sedam godina i šta se dešava sa Kosovom i Metohijom? Pokušavaju da nam uzmu Kosovo i Metohiju. Šta nagoveštavaju za Vojvodinu? Takođe da će nam uzeti Vojvodinu, da će posle toga na red doći Raška, da će doći ono na šta vas upozoravamo. Žele da unište i Srbiju i srpski narod, a mi jedinu zaštitu vidimo u Rusiji i zato volimo i Rusiju i rusku himnu.
Narodni poslanik Vladan Batić po Poslovniku, zatim narodni poslanik Nebojša Stefanović, pa ste onda vi.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, bio sam vrlo dobronameran malopre kada sam govorio, rekao sam da ste možda rigidni u odnosu na rezerviste i sada vidim da ste i površni, jer očito i nemate dovoljno pravih informacija. Gospodine ministre, ne znam šta vam je značilo, svi ste bili u vlasti, pa i vi ste bili u vlasti, aludirajući na mene. Tačno, gospodine ministre, bavio sam se pravosuđem. U pravosuđu su plate povećane sedam, osam puta. Svoj posao sam radio. Setite se ko je bio na čelu Ministarstva odbrane pre vas. Niko. Niko ni iz Demohrišćanske stranke Srbije, ni iz poslaničkog kluba LDP, niko. Bila su prvo dvojica ministara iz Crne Gore. Ministre, nemam ništa protiv da izađete da objasnite. Govorim ko su bili ministri, a vi mi pričate ko je bio kandidat. Ne znam ko je bio kandidat, niti me interesuje, znam ko su bili ministri. To su bili gospodin Krapović, pa Boris Tadić, Radojević. Gospodine ministre, ne znam zašto ste nervozni. Obično kad nema argumenata, onda nastupa nervoza. Svejedno, Krapović, Radojević, Boris Tadić, Davinić, Zoran Stanković, pa vi, ovo je posao ministra odbrane. To je pod jedan. Pod dva, vrhovni komandant je bio Vojislav Koštunica, sad je neko drugi, a status vojnih lica je žalostan. Pod tri, sprečeno je da se formira anketni odbor za Deltu, da se te pare koje svaki građanin gubi zbog očitog monopola, koji je pticama na grani jasan, podele rezervistima i vojnim licima, drugačija bi situacija bila. Znam da sad iz ove optike sa Dedinja vi svet posmatrate drugačije, ali tužno je što ti ljudi čame, obijaju pragove, po ledu, snegu, kiši, zimi itd. A niste u pravu. Dejan Milošević, koji je na čelu tog protesta, odnosno štrajkačkog odbora rezervista Topličkog okruga, kao i mnogi, drugi naplatio je jednu trećinu dnevnica. Svi ovi koji su tužili, tužili su za razliku, donete su stotine presuda, preko Četvrtog opštinskog suda naplaćeno, i to je istina. Ako nemate dovoljno informacija, kao nekada dobar ministar koji raspolaže informacijama, doneću vam sve podatke, sve crno na belo. Nemojte da ste nervozni, gospodine ministre, život teče dalje, sve u životu je prolazno. Morate da shvatite i svoje mesto u toj prolaznosti.
Gospodin Dragan Šutanovac. Izvolite.
Gospodine Batiću, sad ste me ubedili da ono što u sebi nosim već sedam godina kad sam glasao za Vladu Zorana Đinđića, da mi je bilo krivo što ste ministar pravde, sad ste me ubedili i potvrdili mi da sam tad možda pogrešio što sam glasao za vas. To što vi pričate, ne da nije istina i ne da nije površno, nego je zlonamerno. A priča u kojoj vi kao advokat nastupate u Skupštini Srbije nije samo nekorektna, već treba da se zapitate zbog čega i iz kog interesa. Tvrdim vam da je gospodin Milošević naplatio sve. Možda nisam doktor pravnih nauka, ali, verujte mi, za vas sam doktor matematike definitivno.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović, po Poslovniku, zatim narodni poslanik Milena Stanković, pa narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo, javljam se na osnovu člana 225. i 226. Hteo bih da postavim samo nekoliko pitanja, odnosno da uputim jedan apel. Vi ste svesni odnosno upućeni ste verovatno, kao i ja, iz medija u prvom trenutku da su iz današnje sednice, kao što ste videli, povučeni zakon o budžetu i prateći zakoni, porez na dohodak građana, dobit preduzeća itd, koji su odmah nakon toga vraćeni u ovu Narodnu skupštinu. Na osnovu onoga što sam uspeo do sada da pogledam potpuno neizmenjeni. Mislim da ni jedna zapeta nije izmenjena. To je već jedna druga tema o kojoj ćemo imati prilike da razgovaramo u vezi sa budžetom, znamo da je to povučeno zato što se pojedinim strankama žuri da se raspišu predsednički izbori, ali o tome ćemo imati prilike malo više da razgovaramo. Zbog čega to kažem? Kad ste već to uradili, imate priliku, imate sada vremena da razmotrite težak položaj koji u Srbiji imaju vojni penzioneri. Kada to kažem, mislim podjednako i na oficire i na podoficire, a možda nešto više na podoficire koji su zaista u teškom materijalnom stanju. Njihovo materijalno stanje je užasno. Njihove penzije se kreću u proseku od 11.000 do 14.000. Pričam ovo, ne kažem da su civilni penzioneri u lošem stanju, ima onih koji su u daleko gorem stanju, ali pošto je ovaj zakon na dnevnom redu i zato što je ministar ovde imam priliku da to kažem. Imamo situaciju da su ti ljudi, da bi zadržali elementarnu pristojnost života, prinuđeni da požarče sa 75, 76 godina, da čuvaju razne garaže, da budu noćni portiri i čuvari, da ovako provode svoj deo života u kome bi trebalo da uživaju u plodovima nekog rada. Jer, podsećam vas, to su ljudi koji su pošteno stekli svoj hleb, koji su voleli ovu zemlju, vole je i dalje, naravno, i koji su u službi pošteno radili. Koristim ovu priliku da vam uputim zahtev da zajedno i vi kao moje kolege koji ste iz redova vladajućih stranaka, pošto znam da vi svojim glasom to možete da učinite, i ovi ljudi iz ministarstva ovde, uputite apel i da se založite u Vladi da se odvoje veća sredstva za ove ljude, da im se obezbedi malo pristojnija penzija, da imaju od čega da žive. Jer, ako mogu da se odvoje sredstva da razni kabineti i predsednika Republike i Vlade troše desetine i stotine miliona dinara na putovanje, na reprezentaciju, onda mogu da se odvoje sredstva i da ovi ljudi imaju pristojniji i dostojniji život, jer sramota je da te starine, pošteni ljudi, koji su bili podoficiri i oficiri, koji su bili kičmeni stub naše vojske svih ovih godina, sramota je da su dospeli do toga da žive od 100 ili 150 evra penzije i da su prinuđeni da rade ponižavajuće, degradirajuće poslove da bi mogli da odvoje sto dinara mesečno da kupe svojim unucima jednu čokoladu ili da bi imali prosto elementarna sredstva da plate struju i ostale komunalije. Molim vas da se založite za ovo i to će biti doprinos kako da se obezbedi bolji život, što svaki dan radi SRS. Hvala vam puno.
Reč ima narodni poslanik Milena Stanković. Molio da završavamo polemiku, da se vratimo dnevnom redu.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, javila sam se po članu 225. Prethodno o temi o kojoj želim da govorim govorila je poslanica Nataša Jovanović. Govorila je o emisiji "Peščanik" odnosno o tribini koja u ovom trenutku treba da se dešava, a ne dešava se u Aranđelovcu. Zarad javnosti koja ovo prati, a možda ne zna šta je to "Peščanik", rekla bih da je to emisija u kojoj srpsko građanstvo ima mogućnost da čuje zdravu reč. Tribine "Peščanika" se zapravo organizuju da bi te emisije bile snimljene. To su zaista oaze zdrave pameti u Srbiji i sve to što ste vi rekli, gospođice Jovanović, zaista ne stoji. Ta emisija je trebalo da se desi pre dve nedelje u Aranđelovcu, ali je tada organizovana kampanja od strane SRS, Nove Srbije i DSS, dakle, njihovih lokalnih organizacija, koje su onemogućile da se tribina desi i ovo je zapravo drugi pokušaj tih ljudi da ponovo organizuju tribinu. Nažalost, ni u ovom trenutku to se ne dešava, ali ne dešava se ne zato što nema ko to da čuje, naprotiv, mnogo je ljudi došlo da čuje govornike što je trebalo da govore na ovoj tribini, već zato što su upravo ovi koji su se suprotstavljali prvobitnom dešavanju ove tribine, dakle SRS, NS i DSS, dovezli navijače iz okolnih gradova koji onemogućavaju da se ovo desi i koji ugrožavaju bezbednost građana koji su samo došli da čuju šta ti ljudi imaju da kažu. Tim povodom LDP je izdala jedno saopštenje koje bih sada pročitala. Molim vas za malo pažnje. ''Politika Vlade Vojislava Koštunice, koja Srbiju vraća u 90-te, danas posle incidenata na tribini "Peščanika" u Aranđelovcu uzima pun zamah. Organizovano dovoženje partijskih aktivista i huligana, spontano dešavanje naroda, samo je uvod u stvaranje atmosfere linča i jednoumlja, koje treba da bude kišobran i maska za propalu politiku koju aktuelna vlast sprovodi u pregovorima oko Kosova, ali i u odnosima sa Evropskom unijom. U atmosferi u kojoj će svako ko drugačije misli biti nazvan izdajnikom, stvaraju se uslovi da Srbija umesto evropske budućnosti izabere budućnost ruske gubernije, a obećanja o politici mira koje nam danas daju predstavnici vlasti ostaju samo kilav zaklon iza koga se krije prava suština današnje vlasti.'' Hvala vam.
Molim vas da ne zloupotrebljavate član 225. i 226. za replike umesto za ono što je na dnevnom redu. Narodni poslanik Nataša Jovanović, po Poslovniku.
U Srbiji mora da se poštuje volja naroda, i ona je sasvim očigledna i pre nego što su održani predsednički izbori, ali takva će biti potvrđena i na lokalnim izborima u Aranđelovcu. Građani Aranđelovca, patriotske snage naše zemlje, tamo je bilo odraslih ljudi, mladića i devojaka, studenata, srednjoškolaca, odlučili su i bili su u toj meri organizovani, u toj svojoj volji, da takvu izdajničku politiku koju sprovode ovi promoteri policijske televizije B 92, ne policijske u pravom smislu, nego imaju takav naziv, antisrpske svakako, ne dozvole da se takva emisija tamo snima. Upravo mi je stigla informacija da su ti nesrećnici morali da sednu u auto i da se raziđu, možda otišli u neki kafić da popiju kafu, oni su za Aranđelovčane persone non-grata, tamo nemaju šta da traže, emisije nema, narod otišao kući, pobedila narodna volja, a izdajnici u neku mišiju rupu, pa neka rade šta god žele, narod ih u Aranđelovcu i u Srbiji neće. Hvala.
I vi ste zloupotrebili Poslovnik, niste rekli član Poslovnika koji je povređen. Narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo, narodni poslanici, član 225. i 226, pozivam ministra finansija da napokon prekine pljačku srpskih prevoznika. Nažalost, već godinama ustaljena je praksa da su naši prevoznici obavezni prilikom carinjenja robe da ulaze na određene parkinge ili terminale, i da bi izvršili carinjenje, carina obavezno traži od njih dokaz da su uplatili parking prostor. Nažalost, svi ti parking prostori su u najvećoj meri privatni, privatna preduzeća ili privatne površine koje su sklopile ugovor sa carinom i na osnovu toga imaju mogućnosti da ubiraju izuzetno veliku zaradu, a da država od toga nema nikakvu korist. Da vam ne nabrajam, ali cene se kreću od 550 dinara, do 2.000 dinara na Horgošu. Posebno je interesantan carinski prelaz Horgoš, koji je izgrađen donacijom EU, ali je dat jednom privatnom preduzeću, preduzeće se inače zove "Ideal", koje naplaćuje 2.000 dinara našim prevoznicima, a 3.000 stranim prevoznicima. Interesantno je da vi koji se zalažete za EU, za evropske vrednosti, standarde itd, omogućavate da se na ovakav način pljačkaju naši transporteri, koji su bukvalno od 2000. godine dovedeni na ivicu opstanka. Uslovi u kojima rade su takvi da je pitanje da li će uopšte moći da opstanu. Nažalost, vas to ne samo da ne zabrinjava, negosvojim merama omogućavate drugim državama da na nesreći naših prevoznika profitiraju. Reći ću vam da je sklopljen bilateralni sporazum recimo sa Slovenijom, njihovim prevoznicima i našim prevoznicima nisu potrebne ni bilateralne, ni tranzitne, ni dozvole za treću zemlju. Zbog toga ćete videti ogroman broj recimo slovenačkih kamiona koji tovare u Srbiji bez ikakvih ograničenja i voze za Sloveniju, ali ćete zato videti mali broj srpskih kamiona da mogu da tovare u Sloveniji, zato što Slovenci ne samo da ne dozvoljavaju nijednoj našoj firmi da tamo otvori predstavništvo, nego ne dozvoljavaju ni našim transporterima da vrše utovar u Sloveniji. Posebno skrećem pažnju, ali ću tek onda kad dobijem ovaj Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, kako se već zove, da se upoznam, a upoznaću i Skupštinu Republike Srbije, kakve smo mi to uslove potpisali kada su u pitanju naši transporteri, odnosno transport iz zapadne Evrope ili EU i Srbije. Mi smo ovu malu, nemoću Srbiju, po uslovima potpuno izjednačili sa EU. Je l' mislite da će to nama odgovarati? Normalno je da neće nama odgovarati. Odgovaraće prevoznicima iz EU, posebno kada je u pitanju Rusija, odnosno Ruska Federacija, jer će na osnovu tog sporazuma bez ikakvih problema, bez dozvola moći da voze za Rusku Federaciju.
Reč ima narodni poslanik Željko Vasiljević. Izvolite, gospodine Vasiljeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, pre nego što počnem da obrazlažem ovo što sam želeo da vam kažem, želeo bih da vas pitam - ko vas je ovlastio da kršite Ustav, i to čl. 2, 8, 95. stav 5, 139, 200. i 201. vašim izjavama da vojska neće intervenisati na Kosovu u slučaju jednostranog proglašenja. To je ravno onome što ste vi rekli - što pričate da li ćemo da idemo u NATO, kad vas niko ne pita. Recimo, član 99 - Narodna skupština u tački 5. odlučuje o ratu i miru, proglašava ratno i vanredno stanje... (Dragan Šutanovac, sa mesta: Gde ste čuli da sam to rekao jednom?) ... Jednom, čuo 10 puta. U članu 139. kaže - Vojska Srbije brani zemlju od oružanog ugrožavanja spolja i izvršava druge misije i zadatke u skladu sa Ustavom, zakonom i principima međunarodnog prava koji regulišu upotrebu sile. Mislim da ovaj član jasno definiše šta Vojska Srbije mora da radi u slučaju proglašenja jednostrane nezavisnosti. Znam da su neke vaše kolege malo nervozne i da im ne odgovara ono što pričam, ali to je fakat. Odmah da vam kažem, vama je verovatno to poznato, kao nekome ko se time bavi, da vojska nije samo organ sile, nego ima vrlo značajnu ulogu i u diplomatskom procesu. Jedna od strategijskih osnova za donošenje zakona o odbrani treba da bude Srbija koja ima jake, raznovrsne i spremne vojne snage za otklanjanje neposrednih pretnji, ugrožavanje nacionalne bezbednosti i odvraćanje potencijalnih napadača od oružane agresije na Srbiju. Nemojte da jedan od osnovnih zadataka vojske u diplomatskom procesu vi vašim izjavama, ili ne samo vi vašim izjavama, nego čak i izjavama predsednika Srbije, uklanjate i odnosite nam jedan od važnih argumenata. Budite sigurni da je jedan od glavnih argumenata međunarodne zajednice zašto Kosovo treba da dobije nezavisnost to što će Albanci na Kosovu izazvati nemire. Mislim da ste bar to čuli od nekog predstavnika međunarodne zajednice, da mora Kosovo da dobije nezavisnost jer će Albanci napraviti nemire. Ministre, moram da vam kažem da ste vi u svojim kontaktima sa predsednikom otišli više nego što vam zakon i Ustav dozvoljavaju, a ukratko ću vam pročitati koji su zadaci ministra u miru... (Dragan Šutanovac, sa mesta: Koji je to zakon?) Govorim vam u principu, po Ustavu, po zakonu i po svim normama ministar odbrane nema nikakvu potrebu da u miru bude u vezi sa predsednikom Srbije, jer je on odgovoran samo predsedniku Vlade, kao i ministar unutrašnjih poslova i drugi ministri u Vladi, ministarstva i organi državne uprave... (Dragan Šutanovac, sa mesta: Gde to piše?) ... Piše u Zakonu o Vladi ili Zakonu o ministarstvima. Ministar odbrane je poverenik srpskog naroda u Vojsci Srbije, a ne poverenik vojske u srpskom narodu. Da vam ne bih nabrajao, imaće vremena kada budemo pričali o amandmanima, pošto poslanička grupa SPS ima svega 19 minuta, a ima nas višekoji želimo da vam se obratimo. Još nešto sam hteo da polemišem sa nekim vašim stavovima. Kažete neće biti rata, biće mir. Moram priznati da vaše shvatanje početka rata je ravno shvatanju malog Perice i sigurno ne odgovara funkciji na kojoj se nalazite. (Predsedavajući: Molim vas da vodite računa) Da li sam vas uvredio? Zašto intervenišete? Onda vas pitam da li su Srbi hteli Prvisvetski rat - nisu, normalno, ali su u tom ratu izgubili 25% stanovništva, od toga 50% muškog stanovništva? Da li su Srbi hteli Drugi svetski rat - nisu, normalno. To su hteli Englezi, pa su nam napravili da smo izgubili od 1.700.000 ljudi, koliko je izgubila Jugoslavija, 1.500.000 Srba je poginulo. Tako ni ovaj rat, gospodine ministre, neće početi Srbi i Albanci, nego oni za čije interese ratujemo u zadnjih 200 godina. Zaista ta priča - mio ćemo ovo, ono, nema nikakvog značaja. Ovo je bilo o odbrani, a sada ću vam pričati gospodine ministre nešto o vojsci. Planirali ste u nekim članovima angažovanje vojske u inostranstvu. Da li znate šta će se desiti sa vojnicima koji tamo nastradaju ili poginu. Niste o tome razmišljali, a to će se desiti sigurno, čim su vojnici u nekoj inostranoj misiji to mora da se desi. Kao ratni vojni invalid moram da vam kažem da oni po sadašnjim zakonima o boračko-invalidskoj zaštiti nemaju nikakve nadležnosti niti će moći da ostvare bilo kakve beneficije. Sve zemlje koje to rade, sve svoje vojnike koje šalju u inostrane misije, osiguravaju kod osiguravajućih društava. Nadam se da ste to predvideli, a čini mi se da to nistepredvideli iz ovoga što sam čitao u ovom zakonu. Zaista mislim da pravite veliku grešku i ostavljate nedorečenu jednu vrlo opasnu pojavu. Dobro, kada bude bio poseban zakon, odnosno tako ste se i u zakonu o penzionom i socijalnom osiguranju vojnih osiguranika pozvali na neki novi zakon za koji ne znate nikad će biti donet, ni kakav će biti. Takođe želim da vam kažem da niste ispoštovali dogovor koji ste imali, ne vi, nego vaš pomoćnik ministra, sa predsednicima Udruženja ratnih vojnih invalida i u član 125. niste ugradili obavezu. Dok je vaš pomoćnik ministra na tom sastanku 30. 10. ove godine obećao da će prioritet u zapošljavanju u vojsci imati teški ratni vojni invalidi, odnosno njihove porodice i njihova deca. Pogledajte 30. 10. koji je vaš pomoćnik imao sastanak sa predstavnicima Udruženja, pa ćete videti. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, po Poslovniku. Molim vas, gospodine Batiću, da ne ulazimo u polemiku već da idemo na dnevni red.
Nisam ja izazvao polemiku.
Molim vas malo pažnje da čujemo gospodina Batića.
Vratite mi vreme. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, očekujem vaše izvinjenje, jer ste potpuno bez razloga dozvolili sebi da kažete da ne govorim istinu, da zloupotrebljavam govornicu, da sam zlonameran i nemoralan. [[Žagor u sali]] Gospodine predsedavajući, trebalo je da upozorite ministra da ne može da vređa narodne poslanike samo zato što sam rekao ... [[Žagor u sali]]
Molim vas, gospodine ministre, a molim i poslanike da saslušamo gospodina Batića.
Molim vas, stvarno, da mi vratite vreme. Reklamiram povredu člana 200. Poslovnika. Zašto? Zato što sam rekao da posedujem spiskove vojnih rezervista Topličkog okruga, kao što ih i vi posedujete, koji su naplatili jedan deo dnevnica, takođe da posedujem spiskove svih onih koji su tužili za razliku i dobili sporove i naplatili. Takođe sam rekao, bez ikakve drame, ako nemate tu informaciju, znači nemate dovoljno informacija, i onda je vaša reakcija površna. Ne vidim šta je tu uvredljivo. Takođe sam rekao da ako je neko naplatio, odnosno ako mu je neko isplatio iz budžetskih sredstava, na šta nema pravo, onda je taj ko je to učinio oštetio državu i treba da odgovara. Ne vidim šta je tu strašno. Rekli ste - zato što sam advokat, valjda sam nemoralan i zloupotrebljavam skupštinsku govornicu. Gospodine ministre, za nastradale vojnike, njih sam zaista zastupao, dinar nikad nisam uzeo - ako sam pomislio da uzmem, dabogda dao najmilijima za lekove. Ove rezerviste još formalno-pravno u sudu ne zastupam. Oni protestuju 80 dana pre nego što su se meni obratili. Kakve to veze ima sada? Samo iznosim jedan fenomen. Ako vi očekujete da neko ko pripada opoziciji neće da kritikuje vlast, onda je to problem. Gospodine ministre, još nešto. Reagovali ste da ne bih bio vaš izbor. Naravno da nisam vaš izbor i menije drago što nisam. Ja sam izbor pokojnog premijera Zorana Đinđića. Vi niste njegov izbor, vi ste izbor Vojislava Koštunice, jer ste ministar u njegovoj vladi, i to je istina. U toj vladi ste sa onima za koje ste govorili sve najgore - sa Velimirom Ilićem, sa Jočićem. U toj vladi ste vi, a ne ja, glasali da Dejan Mihajlov bude generalni sekretar, onaj koji je vašeg predsednika, i mog kao predsednika Srbije, i bivšeg premijera Živkovića, pozivao da kažu - ko je ubio Đinđića, ako ne, kazaće on. Vi ste glasali da on bude generalni sekretar. I za Balinovca, koga smo jedva najurili odavde, koji je bio JUL-ovski izbor, i za njega ste glasali da bude direktor Direkcije za zakonodavne poslove. To ste vi uradili, oni su vaš izbor. Nisam vaš izbor i normalno je da kada su oni vaš izbor, što nisam vaš izbor, i drago mi je zbog toga. Da ne govorim da ste zajedno u koaliciji sa onim kojem ste govorili da ćete mu svlačiti ili navlačiti hulahopke. I on je, valjda, vaš izbor.
Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica, a zatim narodni poslanik Žarko Obradović. Gospodine Batiću, molim vas, sada vi malo pažnje, da čujemo govornika.
Poštovani narodni poslanici, u savremenim uslovima života u međunarodnoj zajednici punoj protivrečnosti i suprotstavljanja interesa, a naročito hegemonističkih težnji SAD i drugih sila, koje sa njima čine ovaj varvarski NATO pakt ili alijansu, spremnost Srbije za odbranu suvereniteta i teritorijalnog integriteta sada je posebno na ispitu. Borbena gotovost vojske i drugih subjekata odgovornih za odbranu pretpostavlja opredeljenog čoveka za to, ali i dobru tehničku opremljenost. Istovremeno, svaki pripadnik vojske nužno mora biti osposobljen za upotrebu naoružanja i vojne opreme. Otuda odbrana zemlje po ovom predlogu, a posebno prema Ustavu, poprima poseban značaj i obavezu, bar na papiru. No da vidimo kako sada stoje stvari vezane za ovu obavezu. Bojim se skoro zastrašujuće. Petooktobarskom revolucijom najavljivani su med i mleko u Srbiji i srpskom narodu i da je navodno Srbija uplovila u demokratske vode Evrope. Srpski radikali su slutili ovakav scenario, ali smo mislili da nas neće baš tako poniziti. U svemu tome najgore su prevareni pošteni srpski narod i kosovsko-metohijski mučenici, zatočenici jedinog logora u Evropi. Gospodo Dosovci, morali ste znati da kosovsko pitanje nije bilo humanitarno pitanje. Američki razbojnici, kojima ste sada opčinjeni, da, da, gospodine ministre, bez odobrenja Saveta bezbednosti UN i bez pravnog i moralnog razloga, bombardovali su Srbiju. Znamo žrtve tog varvarskog čina. A onda su u zločin ušli dalje, pravdajući ga tobožnjim genocidom, a sada potezanjem za delom naše svete srpske, kosovske zemlje. Žalosno je što to vi sve to znate i svoj narod obmanjujete. Šiptari, večiti srpski neprijatelji, podržani Amerikom, ne odustaju od nerazumnog i drskog zahteva za samostalnost. Zahvaljujući vama i vašoj politici sada stvari mogu da krenu još lošije, a nadam se samo privremeno. Šta nam pružaju odredbe ova dva vaša zakona o vojsci i odbrani? Gotovo ništa stvarno. Sve formulacije, sve norme su u sferi teorije i iluzija. Iako u Srbiji vlada ogromno antinatovsko raspoloženje, u njoj je nažalost kompletna vojska pod kontrolom ovog varvarskog saveza. Naoružanje i npr. sredstva veze su po NATO standardima. Objašnjenje je da je to radi bolje saradnje u zajedničkim misijama. Gospodo, nisu misije jedini način upotrebe Vojske Srbije da bi vam neko poverovao ovu nebulozu i neistinu. Šta reći o transformaciji vojske Srbije? Reći istinu, da ona slavna junačka vojska, koja je carevine pobeđivala, danas jedva preživljava, verujući u čuda da se može spasti. Uništili ste joj teško konvencionalno naoružanje kojim je do sada uspešno branila zemlju, pa se strategija oružanih snaga svodi na transformaciju vojnih jedinica bataljonskih snaga. To sam mogao da vidim kao rezervni kapetan prve klase, za neke buduće misije NATO saveza, namenjene angažovanju u Iranu, Avganistanu i drugim zemljama, odnosno tamo gde američki bezdušnik upre prst. Šta očekivati od ovih zakona, kada američki i engleski špijuni po Srbiji, sa papirima i naređenjima Karle del Ponte, vršljaju? Zar je DOS zaboravio postupak Srbije po ultimatumu iz Beča? Da li je to zahvalnost stotinama hiljada mrtvih, koji su dali živote za čast i slobodu svoje i naše Srbije? Brojne su nedorečenosti i manjkavosti ovih predloga zakona. Pored toga, sve je u sferi apstrakcije i diktata sa strane. Ne smatrate valjda uvođenjem sindikata i učešćem tzv. mirovnih misija nešto revolucionarno da ste napravili? Toliko je revolucionarno koliko je i vaš 5. oktobar. Zaista ne vidim mesto u zakonu ovim nebuloznim, nakaznim i nakaradnim odredbama. Zar ste se toliko uplašili, gospodo DOS-ovci, za život, kada ste iz zakletve izbacili tu svetlu reč, ne manje važniju od časti, naročito nečije. Gospodo DOS-ovci, prema planu zločinačkog NATO pakta, za navodnu srpsku budućnost uništili ste osnovnu polugu bezbednosti zemlje, Vojsku Republike Srbije. Sa ogorčenjem i razočarenjem sam gledao pre neki dan kada velika grupa odabranih mladih ljudi skuplja lišće i drugi otpad po bolničkim i fabričkim krugovima. Mislim da to nije prirodna slika srpskom čoveku kada tako vidi svog vojnika i kada u mislima nosi slike vojnika sa Cera, Kolubare i brojnih ratišta iz slavne srpske prošlosti. Tim mladim ljudima je mesto, gospodine ministre, u kasarnama, gde se mogu angažovati na bezbroj korisnih i adekvatnih zadataka bliskim vojnim potrebama. Mi srpski radikali vam poručujemo da odbrana zemlje nema alternativu. Gledajte da u ovimteškim danima, presudnim za Srbiju i srpski narod, ne pogrešite i sprečite otimanje svete srpske zemlje, jer vas na to upućuje zakletva i Ustav Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovane kolege narodni poslanici, gospodine ministre, mi poslanici SPS smatramo da Narodna skupština Republike Srbije i generalno javnost Republike Srbije nije poklonila značaj ovim zakonima kakav oni zaslužuju. Činjenica je da prvi put posle 17 meseci otkako je Srbija samostalna da mi raspravljamo o ovako dva važna zakona. Nažalost, mislim da u javnosti nije pripremljen teren za donošenje ovih zakona na način kako to zaslužuje, jer pitanje vojske i odbrane je od primarnog značaja za Republiku Srbiju, jer nažalost opet ovi zakoni imaju funkciju samo da pripreme zakonski teren za održavanje izbora za predsednika Republike Srbije. To je činjenica, stvoriti zakonske uslove da predsednik Republike može biti izabran, obrnuto da bi se koalicija održala na vlasti, to je nažalost svrha donošenja ovih zakona. Nismo čuli danas od strane predstavnika Vladedetaljnije obrazloženje svega ovoga što bi, po mišljenju socijalista, trebalo reći kada se raspravlja o zakonu o vojsci. Da donošenje zakona ima kratkoročan cilj možda bolje od ove moje reči govori činjenica da mi nismo do sadaraspravljali i o pitanjima koja bi, po našem mišljenju, trebalo da idu zajedno sa zakonima o vojsci i zakonima o odbrani, a to je pitanje strategije nacionalne bezbednosti, pitanje strategije odbrane Republike Srbije i pitanje doktrine vojske Republike Srbije, zato što su to pitanja koja su apsolutno komplementarna sa ovim. Čini nam se da bi bilo bolje i logičnije, zahvalnije da su ta pitanja bila na dnevnom redu, pa da ceo set pitanja ili bar ono što je u domenu Narodne skupštine Republike Srbije bude predmet rasprave Narodne skupštine Republike Srbije. Ovo govorim ne slučajno. Imamo utisak nažalost da se beži od te teme strategija nacionalne bezbednosti Republike Srbije iz krajnje pragmatičnih razloga. Em nam je vojska dovedena u situaciju u koju jeste, objektivno ruinirana na različite načine, a možda se izbegava jasno definisati šta je ono što se smatra suštinskim u strategiji nacionalne bezbednosti, u strategiji odbrane zemlje u odnosu na stanje u kome se Srbija nalazi. A stanje u kome se Srbija nalazi, nažalost, ugrožena je njena teritorijalna celovitost iznutra i spolja i u tom kontekstu mislim da je jako loše što pojedini predstavnici Vlade uzimaju sebi za pravo da govore u ime građana Republike Srbije. Ministre, moram nažalost u kontekstu toga i vas prozvati. Mislim da nije dobro za vojsku Republike Srbije, za građane Republike Srbije, za državu Republiku Srbiju, da nije dobro da uzimate sebi za pravo da dajete izjave o NATO-u, vi to kao ministar vojni ne bi sebi smeli dozvoliti, kao partijski funkcioner to je u redu, ali kao ministar vojske to ne bi smeli, jer niti se ministarstvo o tome izjašnjavalo, niti je Vlada Republike Srbije o tome zauzela stav, niti Narodna skupština Republike Srbije, kao najznačajnije telo izabranih predstavnika građana Republike Srbije, o tome donelo neki svoj sud. Nas u SPS bi zanimalo, jer smo očekivali da to danas čujemo iskreno od predstavnika Vlade Republike Srbije, pogotovu ministra odbrane, da čujemo šta vojska Republike Srbije danas jeste, koliko pripadnika vojske Republike Srbije ima, koliko je u toj strukturi civila, koliko je regruta, koliko oficira, koliko podoficira, šta i koliko imamo i kakvo oružje imamo, šta od toga, da li imamo, koji su rodovi vojske organizaciono, da li imamo ili nemamo avione, kako stoje stvari sa tenkovima, topovima, sa osnovnom vrstom oružja. Jer čini mi se ako danas u Narodnoj skupštini Republike Srbije razgovarajući o ovim dvema temama koje imaju smisao sa onim što govorim ne čujemo te podatke, onda ipak ostajemo uskraćeni jednim delom za odgovore šta je vojska Republike Srbije danas i šta je suština zakona o vojsci i zakona o odbrani. Ne treba zaboraviti, Vojska Republike Srbije je objektivno kažnjena posle 2000. godine zbog onoga što je 1999. godine radila. Nažalost, vođena je jedna jako velika kampanja protiv vojske Republike Srbije, protiv vojske SRJ, ali u strukturi te vojske najveći broj, naravno, činili su ljudi iz Republike Srbije. Vođena je jedna kampanja i od strane zemalja zapada koje su izvršile agresiju na našu zemlju, vođena je nažalost i kampanja od domaćih političkih predstavnika, u prvom redu od one strukture koja se zvala nekadašnji DOS, i u tome su zdušno pomagale nevladine organizacije. Vojska je ruinirana na različite načine i došla je na grane na koje je došla. Mislim da bi u tom kontekstu bilo dobro da od ministra odbrane čujemo kakav je položaj vojske drugih zemalja u okruženju u odnosu na broj stanovnika, jer ima neki podatak da, primera radi, zemlja Grčka, zemlja članica NATO, ima daleko veći broj nego što se preporučuje nama. Pogotovo je posebno pitanje po kojim je kriterijumima Vojska Republike Srbije svedena na ovaj kvantitativan broj. Očekujem da to vi kažete i po kojim kriterijumima je jednostavno u međuvremenu izvršena redukcija brojnog sastava armije proteklih nekoliko godina. S obzirom da nemam još mnogo vremena, a ima puno toga što bi se moglo reći o ovim pitanjima, podneli smo u ime SPS trideset i nešto amandmana i ima puno toga što valja reći, ali ću, dozvolite, vašu pažnju samo zadržati na jednom pitanju, pošto ćemo o ovim stručnim pitanjima razgovarati po amandmanima. Ministre, mislim da bi bilo dobro da nam kažete šta će biti sudbina vojnih pojedinih penzionera, zato što mi mislimo da se njihova stečena prava ne mogu umanjivati, da oni ne bi trebalo da dožive sudbinu ljudi koji su bili u vojsci ceo svoj život, obavili jedan za državu strašno važan posao i da onda dođu u situaciju da objektivno njihova sudbina bude teška. Naravno, pretpostavljam da intencija države treba da bude da se ukupno poboljša položaj penzionera. Postavlja se jedno pravno i logično pitanje- da li vojni penzioneri mogu da, u odnosu na prava koja su imali, budu dovedeni u jednu drugu i pravnu i faktičku situaciju. Što se tiče nas iz SPS, mi ćemo sačekati izjašnjavanje Vlade o ovim amandmanima, kažem, ima ih tridesetak. Mislimo da bi ovu raspravu, generalno i oko amandmana i oko zakona u načelu, trebalo svi zajedno iskoristiti da građane Republike Srbije upoznamo ne samo o stanju vojske, nego da vidimo šta je to što Srbiji treba u odnosu na ovo što čine elemente strategije, a pošto, koliko shvatam, u ovom trenutku još uvek ne možemo razgovarati niti o nacionalnoj strategiji, niti o strategiji odbrane, niti o drugim relevantnim dokumentima od značaja za Vojsku Republike Srbije, a pogotovo za bezbednost Republike Srbije.
Narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku, a zatim narodni poslanik Vidoje Jovanović.
Gospodine Albijaniću, to je član 136. Poslovnika Narodne skupštine...
Da li je on povređen, član?
Navodim koji član, član 136. Poslovnika zahteva da svaki predlog zakona ima i adekvatno objašnjenje i obrazloženje, da bi narodni poslanici imali uvid u ono šta se predlaže i šta je na dnevnom redu. Jedino pozitivno u ova dva predloga zakona, pošto je objedinjena rasprava, jeste uredna prva strana na kojoj stoji sadržaj zakona i to je epohalna novost Vlade Vojislava Koštunice. Sve drugo može da se zaboravi. Ako je glavno objašnjenje i obrazloženje razloga za donošenje ova dva zakona ono što je predstavnik Vlade povodom ovih tačaka rekao na početku ove rasprave, onda mi treba lepo da se pokupimo i da odemo kući. Jer to ne zadovoljava ni elementarne uslove da se raspravljaju ova dva predloga zakona. Za mene bi, recimo, bilo interesantno da imam neke uporedne podatke kakvo je stanje oružanih snaga u našem okruženju. Zašto? Iz prostog razloga što neke 1981. godine je sve počelo na Kosovu i Metohiji, a vidite 2007. ili 2008. godine neko misli da se to mora završiti na Kosovu i Metohiji. Moram da vas podsetim da 91. godine, kada je krenulo orkestrirano rasturanje bivše SFRJ, prva je na udaru bila JNA, jer je bila simbol državnosti. Doduše, bila je četvrta vojna sila u Evropi. Ovaj kontinuitet rasturanja bivše Vojske Jugoslavije, pa zatim Vojske Srbije i Crne Gore, poprima dramatične izglede, jer stičem utisak da ono što Boris Tadić nije mogao da završi 2001. i 2002. godine ili kada je ono bio ministar, on uspeva da završava 2007. godine. Naravno, ovaj predstavnik Vlade po ovim tačkama dnevnog reda, sa svojom obaveštajnom i bezbednosnom biografijom, poznat je i od njega ne možemo da očekujemo nešto drugo. Očekujem obrazloženje zakona od Vlade, od Vojislava Koštunice. Tražim objašnjenje: da li je ovo kontinuitet nečega što se naziva rasturanje vojske? Vrlo je teško da neko priča o dostojanstvu te vrste državnih službenika kao što su aktivna vojna lica, kada su oni šikanirani u službi. Za njih se traži, naravno, partijska podobnost. Mi smo ovde više puta za proteklih nekoliko meseci izneli konkretne primere, gde su ljudi kojiispunjavaju sve uslove, na poslu se pokazali kao kvalitetni, uspešni oficiri, izbačeni s posla. Mi ovde nemamo projekciju kako naša vojska treba da izgleda.
Gospodine Krasiću...
Naročito, gospodine Albijaniću, ono što vas interesuje, mi ne znamo dokle će vojska da pere pelene.
Narodni poslanik Vidoje Jovanović, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u skladu sa članom 226. Poslovnika o radu Skupštine imam gospodina ministra da pitam konkretno dva pitanja, a pre svega odnose se na materiju usvajanja ovog zakona. Želim samo da kažem da ovaj zakon ima svoje određene manjkavosti i slabosti, u smislu što mnoge oblasti koje on uređuje, data je mogućnost da Vlada u roku od 90 dana ili resorno ministarstvo, te oblasti koje se pominju u ovom zakonu, reše novim zakonima. Želim ministra da pitam, od 2000. godine naovamo dosta je teško stanje u Ministarstvu odbrane. (Dragan Šutanovac: Koliko je ranije bilo dobro?) Ne kažem da je bilo dobro, želim da istaknem da je 2004. godine došlo preko noći do narušavanja jednog sistema i unutrašnje organizacije Ministarstva odbrane. Preko noći ostalo je 2.000 radnika bez posla, ostale su opštine bez izvršilaca, u smislu primene zakona kada je u pitanju vojna obaveza. Sada, recimo, u okviru jednog okruga građanin mora iz Ljubovije da ide u Valjevo da bi rešio pitanje vojne obaveze. U tom smislu, želim da vas pitam, da li ćete vi, s obzirom dau prelaznim odredbama imate rok od 90 dana da utvrdite organizaciju i sistematizaciju radnih mesta, a načela utvrđujeVlada, s obzirom da se vojna obaveza vraća sada u nadležnost Ministarstva, imati mogućnost da opštine, odnosno građani u opštinama mogu ostvariti svoja prava i kroz vojnu obavezu, radnu obavezu, materijalnu obavezu. Da li ćemo mi dobiti izvršioce u manjim sredinama, da ne budem oštećeni, kako smo to bili oštećeni 2004. godine. To je moj apel, ministre, prema vama, jer učinićete sigurno građanima jednu široku mogućnost da ostvaruju svoja prava. Ako to ne učinite i ne utvrdite takvu sistematizaciju, imaćemo sigurno mnogo problema Drugo pitanje, kada je u pitanju vojska, u skladu sa članom 226. želim da vas pitam, dosta je teško stanje oficira. Kada su u pitanju plate vi imate podneto 20.000 tužbi. Sada postoji određeni broj izvršnih tužbi kada su u pitanju primanja profesionalnih oficira. Neki drug, prema mom saznanju, negde je oko jedne milijarde evra. S obzirom na stanje koje je sada u oblasti finansija, šta ćete učiniti u delu isplata zaostalih zarada i presuda koje su izvršne od strane suda, a na osnovu tužbi profesionalnih oficira? Dug je negde oko jedne milijarde evra. Znam da je teško stanje u vojsci i podržavam, ovde je bilo reči da smanjimo sredstva kada je u pitanju budžet vojske. Podržavam da sredstva ostanu u onom obimu u kojem jesu.
Narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku. Preostali govornici su govornici SRS, sa vremenom od 67 minuta. Zaista vas molim da nastavimo po dnevnom redu.
Mada mi nije jasno šta ste hteli da kažete, osim da demonstrirate da se razumete u brojeve. Nastavljam sa članom 136. i smatram da Vojislav Koštunica mora da dođe da objasni i poslanicima i javnosti u Srbiji šta on želi da postigne sa ova dva zakona, da li formalno treba da postoje ti zakoni da bi formalno, kada se izabere predsednik republike, postojao neko kao vrhovni komandant? Za to i ne treba zakon, jer ovakav kakav je predložen, on je toliko rastegljiv da kumovi mogu da rade šta god hoće sa vojskom. Ali, vojska nije privatna prćija. To je problem. Mislim da Vojislav Koštunica mora da nam objasni ovde koliko se tona gvožđa, u vidu tenkova i ostale opreme, istopilo i gde se to pretopilo, po kojoj ceni i ko je zaradio pare? Zatim, da nam odgovori šta je zadatak onoga ko vodi Vojnu obaveštajnu službu, da li da trguje nekretninama vojske ili da brine o tome, kako ovi kažu, izazovima i neizvesnostima? Mi nemamo tih odgovora. Vlada mudro ćuti. Doneće se zakoni nekom većinom od 126. Naravno, demokrate su zainteresovane, moraju da budu u sali, ovi drugi koji su u koalicionoj vlasti, ne moraju da budu ovde, jer ionako to nije njihov zakon, to je zakon DS. To je jasna poruka. Zakon po meri jednog čoveka. Šta je potrebno da nam se odgovori još? Vojska je prepustila granicu policiji, ali negde policija nije obišla ni patrolu za četiri meseca. Kako je to moguće? Kod nas i civilno služenje, služenje bez oružja i služenje u pozorištima, a na teritoriji Kosova i Metohije, koja je pod upravom UN, formira se vojna sila. Neko pokušava da nas ubedi da je dovoljno samo da uđemo u NATO i onda je Srbija zaštićena. Od koga? Pa nije zaštićena od NATO-a? NATO je iz naše vojske izbacio sve, NATO koji nije smeo da uđe pešadijom na Kosovo i Metohiju, u znak revolta je izbacio sve što vredi iz naše vojske. Sada vi meni objasnite zašto neko da šalje dete u vojnu akademiju. Što se tiče pešadijskih snaga, verovatno su one na nivou "kobri", ali obzirom da preti opasnost od "irskih setera" i "vučjaka", poput onog "vučjaka" na niškom aerodromu, koji je skočio na tadašnjeg ministra Tadića, inače, osposobljeno kuče da prepoznaje sumnjive elemente, htede čovek da umre i od "kobri" prepravite šintersku službu. Što se tiče avijacije, mogli bi da napravimo od papira ove aviončiće i da vam poklonimo - vrhovni komandante Vojske Jugoslavije i Vojske Srbije.
Narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Kao i inače, vrlo pažljivo pratim rad parlamenta i vidim da gospodinu ministru nije jasno zašto se narodni poslanici obraćaju njemu po Poslovniku. Videla sam, gospodine Šutanovac, da ste pitali gospodina Albijanića "što meni po Poslovniku". Pošto vam gospodin Albijanić to nije odgovorio, krajnje dobronamerno, vi ste izgleda zaboravili, niste tako davno bili poslanik, sećate se, sve do onog dana kada ste glasali sami za sebe da postanete ministar. Evo, krajnje dobronamerno ću da vam objasnim da, shodno članu, posle možemo da popijemo kafu, nije nikakav problem, ali sada ću da vam objasnim ono što kao ministar treba da znate, član 226. našeg Poslovnika omogućava narodnom poslaniku, kako ovde kaže, da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera itd, da ne čitam dalje, jer vi ste ministar. Dakle, svaki narodni poslanik ovde, gospodine ministre, može vas da pita iz vašeg delokruga ili iz delokruga Vlade šta god hoće, da li to ima veze sa ovim dnevnim redom ili ne, to je potpuno nebitno. Lista se pravi da se govori po dnevnom redu, a ovo jeste, kada vam se neko obraća po Poslovniku, nije na dnevnom redu, ali narodni poslanik misli da ste vi kadri da odgovorite ili da pozovete nekog vašeg kolegu, da saznate informaciju i da obavestite Narodnu skupštinu i narodnog poslanika koji vas pita. Gospodine Šutanovac, vi se zalažete za, kako ste rekli, demokratsku civilnu kontrolu. Gde ćete demokratskije civilne kontrole od kontrole u Narodnoj skupštini? Još nešto vam najiskrenije savetujem, da vodite računa, neprimereno se ponašate sa tog mesta. Vodite računa, vi ste ministar, mi smo Narodna skupština, narodni poslanici. Mi smo vas birali. Naravno da znam da vi još uvek imate većinu koja bi glasala za vas, ali vodite računa da imate ozbiljnu opoziciju i vodite računa o tome da narodni poslanik sa ovog mesta, gospodine ministre, može da kaže i poneku grubu reč i može da bude, ako je takav, i nepristojan, i neprimeren itd. Vi, kao ministar, to ne smete i ne možete. Shvatite ovo zaista kao krajnje dobronamernu, ne bih rekla, kritiku, nego podsećanje na vreme kada ste bili narodni poslanik. Strpite se i ponašajte se kao ministar.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a zatim narodni poslanik Milosav Miličković. (Vjerica Radeta, sa mesta: Po Poslovniku.) Ne možete istovremeno, prvo govornik koga sam prozvao, pa vi. (Vjerica Radeta, sa mesta: Pošto je ministar bio nepristojan, a vi niste obratili pažnju. Izvinite se gospodinu Živanoviću, Poslovnik ima prednost.) Narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Hvala, gospodine Albijaniću. Sada se kritički osvrćem na vaš rad. Gospodine Albijaniću, dužni ste, shodno članu 27. Poslovnika Narodne skupštine, da vodite računa o primeni ovog poslovnika. Ako to niste u stanju i ako ste izgubili strpljenje zato što su vas, kao i uvek, ostavili tu na milost i nemilost narodnim poslanicima, vašim kolegama, to je vaš problem i to morate da rešite sa gospodinom Oliverom Dulićem, da ga pitate gde je on sada, zašto nije u Narodnoj skupštini. Tu zaista ne možemo da vam pomognemo, a i nećemo. Prihvatili ste se tog posla i radite taj posao. Gospodine Boško Ristiću, general Delić i da je ovde ne bi menjao Olivera Dulića, a general Delić je u Haškom tribunalu, za vašu informaciju. Sram vas bilo na takvo dobacivanje. Vi ste jedan vrlo bezobrazan čovek. Poznato je da vi i vaša stranka vodite izdajničku politiku. Poznato je da vi odvodite Srbe u Hag. (Predsedavajući: Gospođo Radeta, molim vas.) Gospodine Albijaniću, kada opomenete Boška Ristića, onda ću dozvoliti da opomenete mene. Ako Boško Ristić može najpogrdnije stvari da izgovara sa svog mesta, a vi da opominjete mene, to vam zaista neću dozvoliti, gospodine Albijaniću. Vodite računa. Gledajte sa ove strane, poslanici DS su jako nestrpljivi što već danima moraju da sede duže od 18 časova, zato što se njima jako žuri da se donesu zakoni, da im predsednik parlamenta ne bi prekršio Ustav. To je, naravno, njihovo pravo. Najpre, gospodine Albijaniću, najlepše bih vas zamolila da s vremena na vreme pogledate u pravcu gospodina Šutanovca, da vidite kako on reaguje, ne samo malopre kada sam ja govorila, nego kada bilo koji narodni poslanik sa ovog mesta govori, kako se on ponaša, kako dobacuje, kakve grimase pravi. Vrlo nepristojno, vrlo neprimereno. To što ste malopre dobacili da vas ovako i vaša baba savetovala, kao što sam vam ja malopre rekla, nažalost, ni baba, ni mama, nisu uspele da vas vaspitaju.
Hvala, gospođo Radeta, na sugestijama. Trudim se da poštujem Poslovnik i da vodim Skupštinu po Poslovniku. Narodni poslanik Srboljub Živanović ima reč.
Dame i gospodo poslanici, malo koji narod kao srpski narod je u prošlom veku doživeo svoju eroziju, eroziju poniženja, ali malo koji narod jeste početkom prošlog veka sa saveznicima Evrope došao na tu jednu veliku vojnu pozornicu, pobedivši dve velike carevine sa saveznicima. Ali, ako kraj ovog veka pogledate, vidite veliki sunovrat srpskog naroda. Treba se zapitati zbog čega je srpski narod doživeo to svoje veliko poniženje? Doživeo je u stvari zahvaljujući domaćim izdajnicima, zahvaljujući vama koji ste posle 5-to oktobarske revolucije formirali vlast, jer ste svi bili špijuni zapada, svi ste bili špijuni NATO pakta, svi ste bili špijuni Amerike. To se pokazalo, dame i gospodo, kada se gospodin, koji je danas ministar odbrane, školovao u američkim školama, gde je trebalo da izuči zanat kako će u stvari prodati ili izdati taj slobodarski srpski narod. Ako vi danas pogledate i vidite jedinice srpske vojske, pa to je jedna tužna slika, da je tako nazovemo, bivše odbrambene moći koju smo nasledili od Savezne Republike Jugoslavije i bivše Jugoslavije. Vidite samo koliko je budžet bio baš određen vezano za obnovu te tehnike. Je li ovo Partnerstvo za mir? To nije u stvari partnerstvo ili nekakva organizacija koja bi bila ili imala udela u nekakvoj svojoj odbrambenoj moći. Ne, dame i gospodo, pa to je u stvari organizacija koja traži od šest do osam milijardi dolara koje Srbija mora da kešira NATO alijansi da bi mogla da uđe u to Partnerstvo za mir odnosno da bi mogla da se osavremeni određenim tehničkim ili, da ih nazovem, određenom tehničkom inovacijom u Vojsci. Ali, vidim da se oni smejulje, pa bih pitao gospodina ministra, a vidim i gospođu Nadu Kolundžiju, ne verujem da je ona uopšte i pročitala ovaj zakon, pitao bih šta je u stvari najbitnije kod pilota, kod aviona koji bi trebalo da izvode svoje trenažne letove, da ne kažem bar jednom sedmično ili dva puta? Pitam vas da li uopšte postoji danas srpska avijacija? Ne postoji, gospodine Šutanovac. Ne postoji jer ste i to uništili, jer da bi ljudi mogli da budu tehnički spremni, moraju, kažem još jednom, da izvode te trenažne letove. Ako pogledate, ali dobro je to rekao i Zoran Krasić i zapitao se, koliko je nove vojne tehnike stiglo danas u Srbiju? Nije stiglo ništa. Stiglo je samo da možemo da učestvujemo u mirovnim misijama, da šaljemo našu decu u Avganistan, u Irak, da ih šaljemo tamo da budu glineni golubovi, to je ono za šta se vi danas zalažete. Vi ste zalažete tom ulogom Partnerstva za mir da bi se ta međunarodna tužba protiv NATO alijanse, koja je sejala smrt po Srbiji, mogla da povuče. To je ono zbog čega se vi danas zalažete. Vi se zalažete da će Kosovo i Metohija vrlo brzo, po vama, trebalo bi da bude otcepljeno od teritorije Srbije. Jer jedna država, jedno danas njeno ograničenje jesu granice. Jer ako poštujemo taj Kumanovski sporazum, koji je trebalo da ispoštuje NATO alijansa, trebalo je da se na tim granicama nađu i naši vojnici. Prema tome, sami vidite da postavljanjem vas za ministra odbrane, čoveka koji nikakve veze nema osim onoga što je učio u američkoj špijunskoj školi, drugo ništa nije mogao u stvari ni da nauči, niti bilo šta da zna o vojnoj tehnici i o vojnoj organizaciji rada same vojske. Što se tiče, dame i gospodo, vojnih objekata, želim da mi odgovorite kako su mnogi vojni objekti danas mogli da budu prodati, po kojoj ceni i zbog čega danas Vojska takoreći živi na ivici bede, oni koji služe Vojsku regularno, ovih šest meseci koje provedu u kasarnama? Jer mnogi oni koji služe civilni vojni rok, oni do dva sata provode po bolnicama, kao što reče gospodin Krasić, perući pelene ili baveći se nekakvim drugim poslovima. Ali, pitam vas da li danas oni koji šest meseci služe Vojsku imaju hranu, da li imaju odelo, da li im je sve obezbeđeno? Nije, ni grejanje, ni ništa. Vidim, gospodine ministre, otkako ste postali ministar, gospodine Šutanovac, vi ste se popravili, ugojili, lepa vam je hrana, ta vojnička hrana, verovatno je dobar taj vojnički pasulj koji vi koristite. Sigurno znajte da ste veliku eroziju u Vojsci danas postigli jer hoćete da je ponizite, da je dovedete do onog stepena do kojeg ste je i doveli, jer ovim Partnerstvom za mir vi ste u stvari omogućili da je Srbija porobljena zemlja, da kroz nju mogu da prođu NATO jedinice, koje mogu da naprave bilo kakvo zlo i da ne odgovaraju pred Krivičnim zakonom Srbije, već pod zakonom svoje zemlje. Sigurno znajte vrlo brzo, pošto ćete sići sa političke scene, zaustaviće se ta propast Vojske, zaustaviće se ono što je bilo nekada najsvetije, čime se Srbija ponosila. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Za razliku od mog prethodnika koji je izneo opšteprihvaćene konstatacije u narodu i dobrom delu političke javnosti u Srbiji, ja ću da se pozovem na član 136. i da obavestim gospodina Koštunicu i javnost šta bi sve moralo da sadrži obrazloženje ovih predloga zakona. Zamolio bih gledaoce koji prate ovaj prenos da uzmu šećer i vodu, jer evo jednog od razloga zašto se donosi zakon o odbrani. Kaže se ovako - istovremeno, obezbeđuje se usaglašavanje propisa o odbrani i bezbednosti sa propisima Evropske unije i opšteprihvaćenim međunarodnim pravnim standardima. Da li bi mogao Vojislav Koštunica da nam objasni šta znači ova rečenica? Koji su to standardi Evropske unije? NATO? Evropska unija nam uzima Kosovo i Metohiju, što bi se mi usaglašavali sa njim? To su sve neki biseri koji stoje kod nas. U zakonu o vojsci išli su korak dalje, pa su rekli, zahvaljujući ovom predlogu zakona, ako se on usvoji u Narodnoj skupštini, dobićemo profesionalnu vojsku. Hoćete da kažete da naša vojska nije profesionalna? Kaže, dobićemo modernu i obrazovanu vojsku. Pa ne znam, naša vojna akademija je bila jedna od najboljih, mnogi iz inostranstva su dolazili kod nas da se školuju, da stiču osnovna vojna znanja i sposobnosti. Koja to nova znanja i sposobnosti treba da dobiju u vojnoj akademiji, ukoliko ona nije zauzeta od strane predsednika dok se kupa u bazenu? Šta sve trpi ovaj papir ovde. Zašto Vojislav Koštunica ne izađe ovde, dođe, objasni nam, o čemu se radi, šta je to epohalno, šta je to novo? Kada je u pitanju Predlog zakona o odbrani, navodi se kako treba da postupaju i koje mere treba da preduzimaju nadležni državni organi i svi organi iz sistema odbrane. Da li to postoji kod nas? Ako ne postoji, pa ko je to uništio. Pa znate, sedam godina je našu vojsku vodio ministar finansija. On kaže, određeni procenat u odnosu na bruto društveni proizvod može da se izdvoji za vojsku, naš društveni proizvod je nizak, ne zadovoljavaju se elementarne potrebe. Koji je to međunarodni standard? Holandija povećava broj vojnika, a koliko znam ona ni od koga nije ugrožena. Ima vrlo dobro okruženje, svi su u Evropskoj uniji, a oni povećavaju broj vojnika. Šta je tu međunarodni standard kod vas? O čemu se radi? Radi se o tome što mi trebao da ostanemo bez bilo kakve vojske i bez bilo kakvih mogućnosti odbrane kako bi bili u sastavu NATO pakta, a onda bi skupo plaćali tu njihovu zaštitu, a ona ne bi bila ni zaštita, nego bi bila okupacija i osvajanje Republike Srbije jer, pobogu, Srbi su narod koji se buni. Srbi nisu narod koji se buni, nego su Srbi narod koji samo voli svoju slobodu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milosav Miličković.
Dame i gospodo narodni poslanici, razmatramo u paketu dva zakona. Zakonski predlog o odbrani u osnovi daje malo prava i ovlašćenja Narodnoj skupštini Srbije, nešto više Vladi, a najveća prava daje predsedniku Republike, baš kao da je pisan za aktuelnog predsednika Republike. Pored ove opšte primedbe, nekoliko članova zahtevaju poseban osvrt. U članu 10. se govori o proglašenju ratnog stanja u slučaju kada Narodna skupština Srbije ne može da se sastane. Ona ne može da se sastane jedino u slučaju da Tadić postavi zahtev gospodinu Duliću da je ne sazove, u protivnom sigurno će se sastati. I da vas podsetim, da u svim državama je obavezno da u kriznim situacijama Narodna skupština stalno bude u zasedanju tj. njen parlament bude u permanentnom zasedanju. U članu 10. treba da stoji da Narodna skupština donosi odluku o mobilizaciji vojske, a i cele države, na predlog predsednika države, Vlade, ali i na predlog jedne trećine poslanika, pa neka većina poslanika odluči kako treba. Predloženim članom se odluka Narodne skupštine uslovljava. U vezi sa zakonskim predlogom o mobilizaciji se javlja jedan vrlo ozbiljan problem. U sadašnjoj krizi na Balkanu, a i šire, postavlja se veoma značajno pitanje odbrambene snage Srbije. Pored izrazito štetočinskog delovanja svih dosadašnjih ministara odbrane posle mafijaško-terorističkog puča 5. oktobra, od Tadića do Šutanovca, na devalviranju vojnih resursa Srbije kroz zločinačko uništavanje oružja, oruđa, raketa, projektila i municije, a i pitanje da li je slučaj u Paraćinu zaista bio slučajan, i sramnim uvođenjem i širokom primenom tzv. civilnog služenja vojnog roka, ljuljanjem beba i činovničkim nazoviradom, ipak danas u Srbiji postoji oko pola miliona vojno sposobnih ljudi koji su u ranija vremena primereno naučeni vojnim veštinama u nekada trećoj vojsci u Evropi. Štaviše, par stotina hiljada ljudi je steklo veoma značajna borbena iskustva tokom nesreća koje su zadesile srpski narod. Ako bi naša otadžbina dospela u opasnost i u Srbiji bila uvedena zakonom predviđena mobilizacija, da li postoji dovoljno odgovarajućih rezervi oružja, oruđa, raketa, projektila i municije da se naoružaju mobilisani rodoljubi. Toga u predloženom zakonu nema, a neophodno je. U mnogim članovima, recimo u članu 29, govori se o regionalnom organizovanju i delovanju u odbrani. To veoma liči na zloglasne republičke vojske, što je dovelo do raspada SFRJ. Neophodno je na svim mestima u ovom zakonskom predlogu izričito reći da su sve te aktivnosti striktno podređene jednom centru, čija se naređenja 100% izvršavaju, a ne da se aktivnosti u skladu sa planom odbrane Republike Srbije itd. – ko odlučuje o tome šta je u skladu. Dalje, recimo u članu 40. se govori o upotrebi Vojske Srbije van teritorije Srbije. Da li to znači Avganistan, Irak, u budućnosti možda Iran, Venecuela, možda čak i Kuba? Mnogi članovi NATO-a tamo ne ratuju, nema šta naša vojska da traži van teritorija naše republike. U članu 21. tačka 11) se govori o upotrebi naših aerodroma i ostalog za potrebe stranih vojnih vazduhoplova. To spada u nadležnost Ministarstva. Po našu Srbiju je to vrlo opasan stav. Da li to znači da je u nadležnosti Ministarstva odbrane da se naši aerodromi koriste za agresivne terorističke vazdušne napade na druge države. To ni Turska, kao verni član NATO-a, nije dozvolila prilikom terorističke agresije na Irak. Ukoliko je tačka 11) član 21. uopšte potrebna, to treba da bude isključivo u nadležnosti Narodne skupštine Srbije i to za akcije pod okriljem Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija. U vezi sa članom 27, gde se tretira materijalna obaveza, neophodno je građanima izdavati obveznice, odnosno potvrde ili slično, kako bi im država kasnije nadoknadila troškove ili eventualnu štetu, da se ne bi dešavalo ovo što se danas dešava u Topličkom okrugu. U članu 76, recimo, predviđa se finansiranje nevladinih organizacija. Navodno, ako se njihov program rada zasniva na onome što je od značaja za odbranu. Da li to znači finansiranje pokreta za tzv. nenasilne promene odnosno bivšeg Otpora i sličnih ostalih stranih agentura. Mnogo još ima nedostataka u ovom zakonu. O tome ćemo govoriti po amandmanima. Da se malo osvrnem i na Predlog zakona o vojsci. Sve primedbe koje važe za Zakon o odbrani mogu da se primene i na ovaj Predlog zakona. Ipak, ima nekih specifičnih elemenata. U članu 51. govori se da pripadnici vojske koji dejstvuju van zemlje imaju drugačije vojne legitimacije. Da li su to legitimacije NATO-a, SAD-a ili kakve? U članu 59. se govori da vojno lice može dobiti privremeno i viši čin dok dejstvuje po članu 51. To se verovatno preslikava iz odredaba SAD, gde se čak i civili, naučnici, stručnjaci, privremeno postavljaju u čak i vrlo visoke činove, generale sa više zvezdica, dok obavljaju vrlo značajne delatnosti u okviru vojske SAD. Kada se posao završi, ti visoki činovi se oduzimaju. Član 194. govori o vojnim licima koja nisu državljani Srbije. Kako je to uopšte moguće? Tačno je da danas postoje visoki funkcioneri, ministri, guverneri itd. sa dvojnim državljanstvom, Đelić, Jelašić itd. i neki ministri koji su navrat-nanos dobili državljanstvo Srbije, ali je to u vojsci nedozvoljeno. Čak i dobrovoljci, strani državljani, postoje u vojsci samo dok je vojska u ratu. Još jedno nerazjašnjeno pitanje, u članu 5. st. 4, 5. i 6, a i u nekim drugim članovima se uvodi i tretira aktivna rezerva. Takođe, još jedan dokaz da je Predlog zakona pisan u dogovoru sa SAD, a to po uzoru na Nacionalnu gardu u SAD. Da vas podsetim, u SAD pripadnici Nacionalne garde imaju ne tako velike obaveze, ali veoma visoke privilegije, plate, stipendije za školovanje itd, ali su bili neprijatno iznenađeni kada su mnogi od njih poslati da ratuju u Irak, a i sada se planira da deo Nacionalne garde takođe ode u Irak kao zamena. Dosadašnja rešenja po ovom pitanju su daleko bolja. Jedna veoma značajna primedba, u predloženom zakonu više nema podele na oficire, više oficire i generale. U skoro svim vojskama u svetu, do sada i u našoj, za prelazak u više oficire neophodno je položiti tzv. majorski ispit, jedan vrlo težak ispit kojim se obezbeđuje nepristrasna selekcija za visoke oficirske činove. Pa i sama reč "major" u mnogim jezicima znači - viši, veći. Za prelazak u generala je bilo neophodno pohađati i položiti ispite u tzv. ratnoj školi, veoma naporan dvogodišnji rad. Za izvesne profile je magistratura priznavana kao majorski ispit, a doktorat nauka za čin generala. Zbog čega se od ovoga odustaje? Da li zato da se nekima omogući brzo napredovanje od po četiri vojna čina, a poznato je da se to dešava u vojsci? Sadašnji predlog zakona zaista omogućava preveliku pristrasnost. Na kraju, gospodine ministre, želeo bih da vam postavim dva pitanja. Već sam ih postavio, ali niste bili tu, pa sad koristim ovu priliku. Da li Ministarstvo odbrane plaća PDV na remont aviona tipa "Mig 29", po ugovoru sa Javnim preduzećem "Jugoimport SDPR"? (Dragan Šutanovac, sa mesta: Da.) Da li je plaćeno 320 miliona do sada po tom osnovu? (Dragan Šutanovac, sa mesta: To ne znam.) Drugo pitanje, da li je nabavka telekomunikacione opreme za Vojsku Srbije poverena ovom javnom preduzeću - SDPR-u, pod izgovorom da se radi o poverljivoj nabavci, kako bi se izbegao javni tender - a radi se samo o ovoj godini, o visini sredstava od 900 miliona? (Dragan Šutanovac, sa mesta: Ne.) Hvala. Završio sam.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić, a neka se pripremi narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas razmatramo Predlog zakona o odbrani i Predlog zakona o Vojsci Srbije. Nažalost, moram da primetim da ovo što imamo danas nije vojska u onom smislu kako je poznaje srpska vojnička tradicija. Ovo što imamo danas su, pre svega, ostaci nekadašnje vojske, jedna desetkovana družina koju i danas još uvek nazivamo vojskom. Da vojska bude baš ovakva kako sam rekao, pobrinuo se niko drugi do gospodin Boris Tadić, najpre kao ministar odbrane, a kasnije, kao što i sami znate, kao predsednik Republike i komandant vojske. Primetio sam i možda bi bolje bilo što ova dva zakona razmatramo danas u jedinstvenoj raspravi, da smo Predlog zakona o predsedniku Republike i Predlog zakona o vojsci razmatrali u jedinstvenoj raspravi, jer su obadva pisana ad personam, što će reći, prema liku i imenu gospodina Borisa Tadića. Tadiću je stalo da komanduje vojskom, pa makar i onom vojskom koju je i sam uništio. Njemu nije važno kolika je i kakva je ta vojska. Važno je i dovoljno je da ta vojska ima ađutante, da ima odbranu, da ima gardu koja će da mu salutira kad uzleće i sleće sa surčinskog aerodroma. Naravno, vama se mnogo žuri sa ovim zakonom, ali ne zbog vojske i ne zbog odbrane, nego pre svega zbog predsedničkih izbora, jer vam je neko rekao da ako se izbori za predsednika Republike Srbije raspišu što pre, onda predsednik Tadić ima nekakve šanse da pobedi na tim izborima. Što naš narod kaže, nije kome je namenjeno, nego kome je suđeno, što će reći - džabe ste krečili, budući predsednik Srbije je gospodin Tomislav Nikolić i to u Srbiji svi znaju. Vi ste rekli, ministre, da je zakon dobar. Zakon nije dobar, ali gospodin Nikolić, kao predsednik Srbije, neće koristiti sve privilegije koje ste namenili Borisu Tadiću. Da se vratimo samom zakonu. Kao i svi vaši zakoni, i ovaj zakon je pun nedorečenosti, nelogičnosti, protivurečnosti itd. Recimo, član 3. stav 1. kaže - Generalštab Vojske Srbije je najviši stručni i štabni organizacioni deo za pripremu i upotrebu Vojske Srbije u miru i ratu. Stav 3. ovog istog člana praktično anulira ovaj zakon. Znači, daju se Vladi neke ingerencije za koje ona nije stručna i ministar odbrane takođe nije stručan, jer su to pre svega civilna lica. Znate da se često dešava da ministar odbrane može biti lice koje nije služilo vojsku, može biti žena i šta će ta lica predložiti Vladi kada su u pitanju stručne stvari? Smisao svega ovoga je da umesto ministra ove stvari koje su predviđene zakonom, Vladi predlažu razni savetnici, bezimeni savetnici, koji potiču iz raznoraznih atlantskih integracija, koji su neprijateljski i prema državi Srbiji i prema srpskom narodu. U članu 5. govori se o nekoj aktivnoj i pasivnoj rezervi. Moram da priznam da sam razgovarao sa mnogo profesionalnih vojnih lica i nikom od njih do kraja nije jasno šta je to aktivna i pasivna rezerva. Ovaj zakon predviđa nesrazmerne nadležnosti kada je u pitanju predsednik države, Vlada i sam Generalštab. Zakonom se ukida i Vrhovni savet odbrane i na taj način se daju ogromna ovlašćena predsedniku države, a pri tome nema nikakvu kontrolu. Kroz predlog zakona vojska se stavlja nepotrebno pod dodatnu kontrolu raznoraznih civilnih organizacija, koje nemaju veze ni sa Vladom ni sa bilo čime i neće me iznenaditi ako jednog trenutka vojnu doktrinu Republike Srbije piše Nataša Kandić i njoj slični, potpisuje ukaze, daje odlikovanja i sve ostalo. U članu 12. stoji da je vojska ideološki, interesno i stranački neutralna. Prema ovom zakonu to sigurno nije, jer prema ovom zakonu upravo ona stranka koja ima predsednika Republike ima apsolutni uticaj i apsolutnu dominaciju nad vojskom. Pitam se - kako će ova vojska funkcionisati pored ovakvih stvari? Da polako završavam, u članu 20. predviđa se formiranje nekog podoficirskog kora. Da li na ovaj način vojska postaje staleška vojska, a podoficiri, kao jedan bitan element svake vojske, izopštavaju se iz tog sistema? Kao što sam rekao i da završim, veliki je uticaj raznoraznog nevladinog sektora na vojsku i ako se sve ima u vidu ispada da vojsci ostaju samo oni administrativno-tehnički poslovi - dodeljivanje odlikovanja itd.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, a neka se pripremi narodni poslanik Zlatan Jovanović. Ukupno preostalo vreme za poslaničku grupu SRS je 40 minuta. Izvolite, gospodine Batiću.
Zahvaljujem, vrlo ću kratko. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, tražim jedno obaveštenje i objašnjenje, nema direktne veze sa ovom temom, ali ima posredne, od ministra za KiM i od premijera. Evo o čemu se radi. To je situacija koja je vrlo alarmantna. Naime, Koordinacioni centar za KiM, Kancelarija koordinatora za opštinu Peć, sa sedištem u Goraždevcu, dana 19. novembra poslala je jedan dopis Ministarstvu za KiM, a predmet je izveštaj. Piše sledeće - Obaveštavamo vas da je 17. 11. 2007. godine bio radni dan ove kancelarije zato što je trebalo odraditi slobodni dan uoči nove godine i da bi posmatrali biračko mesto, otvoreno u Goraždevcu, i za kosovske izbore. Biračko mesto je posmatrano neprekidno u vremenu od 7-21 časova. Ukupno je ušlo na biračko mesto, nije možda gramatički ispravno, i glasalo 18 građana srpske nacionalnosti iz sela Goraždevac i to, i onda senabrajaju ljudi, a između ostalog navodi se pripadnost stranci. To su, ako je ovaj izveštaj verodostojan, ali ako su navodi iz izveštaja verodostojni - Petrović Slobodan, potpredsednik Opštinskog odbora DS, nekoliko članova, zatim Dakić Slavko, predsednik Opštinskog odbora DS, članovi Opštinskog odbora i članovi DS. Uglavnom, od 18 imena 14 su članovi DS ili 13, za preostalih četiri ili pet imena nema naznake koja je stranka. Nije smešno, nego je vrlo opasno ono što na kraju ovoga piše. Reći ću vam ko je potpisao, stavljen je pečat. Kaže: ''S obzirom da je stav države Srbije i Srpske pravoslavne crkve da se ne izlazi na ove izbore, smatramo da ovi građani svojim izlaskom na kosovske izbore rade protiv svoje države i da ih država treba sankcionisati.'' Potpisao i overio načelnih Pećkog upravnog okruga Milisav Petrović i potpisao koordinator za opštinu Peć Radojko Dakić. To je poziv na linč. To uopšte nije naivno, ali ima još nešto drugo. Ovo je poziv MUP-a, Policijske uprave za Kosovsku Mitrovicu, Odeljenja kriminalističke policije, poziv za gospođu, kako piše onaj univerzalni poziv građanina ili građanku Janačković Olgu, navode se njeni podaci, matični broj itd, radi prikupljanja obaveštenja, informativni razgovor. To je potpisalo ovlašćeno službeno lice Bogoljub Vukojević. Pokušao sam da proverim koji je razlog. Navodno ta gospođa prima neku stipendiju iz nekog budžeta pri Vladi Kosova. Ali, problem nije čak ni to, već nešto drugo - Rezolucija 1244, u koju se neki zaklinju kao da je jevanđelje, to je najvažnija stvar na svetu. Ovo je potpuno suprotno Rezoluciji 1244 - funkcionisanje Ministarstva unutrašnjih poslova na KiM. Znači ili ne valja Rezolucija 1244, ili se ne priznaje, ili je ovo flagrantna zloupotreba. (Predsednik: Vreme.) Evo, završavam. Ali se građani dele, ono što stalno pričamo, na Kosovu i to je opasno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Oto Kišmarton.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću, u skladu sa vremenom koje imam na raspolaganju, da ukažem na neke nedostatke predloženih zakona. Mada ću težište mog izlaganja staviti na ovaj drugi predlog, a to je zakon o vojsci. Generalno, nama ovde prvo nedostaju oni strateški dokumenti, koji bi trebalo da definišu neke strateške stvari i iz kojih bi onda trebalo da proisteknu ovi zakoni koji su pred nama. Naime, mi nemamo strategiju nacionalne bezbednosti i strategiju odbrane. Mislim da je to nešto što je starije od ovoga i da je trebalo prvo to da usvojimo, pa tek onda da idemo na usvajanje ovih zakona koji su danas. Ali, očigledno je da je predlagač imao nameru da barem formalno ispuni neke obaveze koje ima po važećim propisima - da bi se što pre raspisali predsednički izbori u Srbiji. Samo da vas podsetim da je npr. Hrvatska usvojila strategiju odbrane pre skoro pet godina, a Srbija je nema ni dan-danas. Ono što se vidi jasno iz ovog predloga zakona o vojsci i naravno iz zakona o odbrani jeste - da je cilj ove vlasti, koja danas vodi Srbiju, da se u nekom narednom periodu izvrši potpuna profesionalizacija vojske. Nažalost, ne vidimo iz ovih dokumenata u kom to roku želite to da ostvarite i to je pitanje koje treba da se reši ovom strategijom odbrane, znači, da znamo do kada će Vojska Srbije biti potpuno profesionalna, odnosno kada će se ukinuti služenje one vojne obaveze koju smo imali do sada prisutnu. Takođe, generalno posmatrano, ovde je prenaglašena uloga predsednika države, ali posebno uloga ministra odbrane. Nekako je Generalštab i načelnik Generalštaba, kao lice koje je stručno, ostalo po strani u rukovođenju i komandovanju, a ministar odbrane je dobio znatno veća ovlašćenja i znatno veću ulogu nego što mu pripada. Ministar odbrane je najčešće civilno lice, koje ne mora čak ni da bude lice koje je odslužilo vojni rok, vojnu obavezu, pa takvo lice će doći na mestoministra odbrane i ono će imati jednu vrlo aktivnu i značajnu ulogu u rukovođenju i komandovanju vojskom. Mislimo da to nije dobro i da to ne može da se prihvati, odnosno da se mora na neki drugi način urediti. Dalje, predlog je formalno nekorektan i to se ovde pojavljuje u više članova. Mi smo pokušali nekim amandmanima da to ispravimo. Ne znamo da li su prihvaćeni i koliko je od toga prihvaćeno, ali to je generalno karakteristika svih predloga koji stižu od ove vlade - da su formalno nekorektni. Na kraju, kao poslednja generalna primedba jeste - nedorečenost predloga ovih zakona, odnosno nedostaju neki drugi propisi koji bi morali biti doneti barem istovremeno sa ovima ili biti sastavni deo ovih propisa. Mi sada nemamo zakon o vojnoj obavezi, nego se pozivamo na onaj postojeći stari zakon, pa ćemo neke odredbe tog zakona eksploatisati, koristiti i dalje, dok se ne donesu te odredbe. Nemamo propis, odnosno zakon o socijalnom, penzijskom i invalidskom osiguranju vojnih lica. Znači, to bi trebalo, a nigde ne vidimo ovde u ovim predlozima - koliko je to oročeno i do kada će to biti ovde pred narodnim poslanicima, da bi smo imali kompletno zaokruženu ovu materiju. Pokušaću da ukažem samo na nekoliko odredbi ovog zakona u ovom momentu, pa ćemo verovatno u pojedinostima šire govoriti o tome. Prvo, što se tiče člana 2, gde se govori o položaju, naročito Vojske Srbije, u drugom stavu se kaže da predsednik Republike Srbije može, on lično ili lice koje on ovlasti, da dozvoli upotrebu Vojske Srbije u rešavanju nekih unutrašnjih problema. Sada ovde postavljam jedno pitanje i zamolio bih ministra da malo sasluša ovo jer me interesuju odgovori na ova pitanja i neke dileme koje ovde imam. Da li ovo znači da će ministar ili predsednik Srbije odobriti upotrebu vojske Srbije u hapšenju, recimo, haških optuženika? Hoće. Ako je to to, znači hoće, e to je, ministre, nedopustivo. Vojska Srbije treba da štiti suverenitet, celovitost ove države, a ne da juri i hapsi one ljude koje je Haški sud optužio. Dalje, što se tiče upotrebe Vojske Srbije van granica Srbije u nekim misijama, mi smo naravno protiv toga, ali dok ste vi na vlasti nećemo vam dozvoliti i pokušaćemo da vas sprečimo da to uradite kako ste zamislili. Tražićemo da se to reši ovde u Skupštini, ne zakonom, već pojedinačnim aktima u svakom konkretnom slučaju. U članu 10. govori se o civilnim licima na službi u Vojsci Srbije i oni se sada proglašavaju vojnim službenicima i nameštenicima. Pitao bih vas šta se dešava, nigde se ovde ne pominje ugostiteljsko-turistički deo vojske, odnosno vojne ustanove poput Tare, poput Vrnjačke banje i drugih, šta je sa njima, kakav je njihov dalji status, da li imate u toj vašoj strategiji i, ako imate bar u glavama, da li imate rešenje za ovaj deo vojske? U članu 14. govori se o zabrani članstva vojnog lica u političkim strankama, što je naravno jasno, u redu i prihvatljivo. Ali, kaže - zabranjuje se vojnom licu da prisustvuje političkim skupovima u uniformi. Da li to znači da bez uniforme može da prisustvuje? Mislim da je to nedopustivo. Vojno lice ne sme da prisustvuje tim skupovima ni bez uniforme, ni u uniformi. Ono što je veliko iznenađenje jeste odredba koja kaže da je dozvoljeno sindikalno organizovanje uvojsci. To nikada nije bilo, mislim da je to loše rešenje. Da li je po Ustavu ili nije, nebitno je, to je loše rešenje da se to dozvoli u vojsci. Član 15. govori o zakletvi i postavio bih pitanje kakvu zakletvu polažu lica koja služe civilno vojsku i da li polažu uopšte zakletvu? Druga primedba se odnosi na tekst zakletve. Nekada kada smo mi bili u vojsci zaklinjali smo se svojim životom, a danas se zaklinju čašću, kako stoji u ovoj vašoj zakletvi. Kakva nam je čast, takva nam je danas i vojska. Član 24 - vojni praznici. Zašto nije ovim zakonom definisan bar taj praznik Vojske Srbije? Zašto nije u ovom zakonu jednostavno neki datum koji je bitan za vojsku, na koji se možemo pozivati, iz naše tradicije, usvojen kao dan vojske, i da to ovim zakonom definišemo, a ne da to ostaje za neke druge propise i da neko drugi o tome odlučuje, znači da ova skupština odluči o tome. Član 32. govori o službi u Vojsci Srbije i pitanje moje je kada će biti donet taj zakon o službi u Vojsci Srbije, o vojnoj obavezi? Da li znate, a znate verovatno, da 50% naše dece koja su vojni obveznici danas služi civilno? Recite mi kakve su njihove obaveze po odsluženju takvog vojnog roka? Kakav je njihov ratni raspored i da li ga imaju uopšte posle? Kako će oni koji civilno služe uopšte moći sutra, ne daj bože da dođe do toga, da stanu u neki stroj i da se nekome odupru, ako nisu pušku u ruke uzeli. Član 39 - prijem u profesionalnu vojnu službu za mesta podoficira i oficira; govori se o prijemu lica iz građanstva na ova mesta, nigde kao uslov ne postoji obaveza da je odslužio vojni rok sa oružjem. Mislim da je to neophodno. Ako je to za vojnika profesionalnog neophodno, treba da bude i za podoficira i oficira. To u zakonu ne stoji. Ovde se govori o licima iz građanstva. Znači, može se primiti u vojnu službu profesionalnu na mesto podoficira i oficira čovek koji nije završio akademiju. Znači, završio je fakultet, ekonomski, pravni ili bilo koji drugi i može se kao takav primiti u vojnu službu. Član 42 - ugovor o prijemu u profesionalnu vojnu službu. Ovde se govori o prijemu ovih lica pod ugovorom na određeno vreme, tri godine itd. Tu postoji jedna formalna greška: u jednom stavu se kaže da je do tri godine, a u drugom da se ugovor pravi na tri godine. To se mora ispraviti. Moraju se zakonom precizirati uslovi ugovora. Desilo se, verovatno znate, 1998. godine u Nišu da je jedan bataljon vojne policije, profesionalci, kada je trebalo da putuju, odnosno da idu na zadatak na Kosovo, jednostavno su došli i raskinuli ugovore. Kako ćemo se od toga obezbediti sutra u slučaju ratnog stanja, da nam profesionalni vojnici ne dođu i kažu - gospodo, mi vraćamo ugovore, nas ovo više ne interesuje. Kako ćemo ih obavezati da budu lojalni ovoj državi i izvršavaju te zadatke i u ratnom stanju? Gospodo, mora se patriotizam izgrađivati od porodice, od škole do vojske i do svake druge institucije u ovoj državi. Bez tog patriotizma nijedan ugovor neće biti valjan, validan i neće nam obezbediti i osigurati da će nas neko sutra braniti od neke agresije. Da kažem na kraju da je i struka, znači ljudi koji su svoju dužnost prema ovoj državi časno obavili, rekli su da ovo nije dobro i da se ni amandmanima ovakav predlog ne može ispraviti. Zbog toga mi kao stranka ne možemo za ovo glasati kada bude dan za glasanje.
Reč ima narodni poslanik Oto Kišmarton, a neka se pripremi narodni poslanik Jadranko Vuković.
Poštovani poslanici, dragi prijatelji, iz ovog zakona se vidi da se naša vojska ne sprema za odbranu zemlje, iz ovog zakona se vidi da se vojska sprema za mirovne misije van granica Srbije. Uništavanje vojske se nastavlja. Uništenje srpske vojske započelo je ministrovanjem Borisa Tadića, koji je sadašnji predsednik žutih i nažalost predsednik Republike Srbije. Šta je bio zadatak? Zadatak ministra odbrane od 2001. godine: da razori sistem odbrane naše države i umanji borbenu gotovost vojske. Kako? Kako smanjiti borbenu gotovost vojske? Jednostavno, pričom o modernizaciji vojske. Ta priča je prihvatljiva za narod koji voli svoju vojsku. Šta se desilo u praksi? Modernizacija podrazumeva kupovinu, odnosno nabavku novih oružja. Šta je kupljeno? Ništa. Šta je uništeno? Svašta. Svi tenkovi T55, trupni sistem PVO, Strela 2M, ukinute sve jedinice klasifikacije koje su nezamenljive u odbrambenom ratu. Drugo, Tadić je "ubio" regrutnu obavezu mladih ljudi, uvođenjem civilnog služenja vojske čime je "ubio" dopunu jedinica, jer nema vojske bez vojnika. Izjednačio je vojnike sa medicinskim sestrama u domovima zdravlja, u staračkim domovima. Vojnici svoj vojni rok služe menjanjem pelena bebama, a znamo da je za muškarce vojska, a za žene da rađaju decu. Treće, Tadić je ostvario cilj, isterao najbolje profesionalne oficire, generale koji su uspešno vodili jedinice protiv NATO agresora. U vojsku doveo oficire i generale koji su u vezi sa Demokratskom strankom ili su u nekoj vezi oni ili članovi porodica. Četvrto, sistem obuke u vojsci sveo se na obuku pojedinaca do odeljenja. Nema obuke združenog sastava, nema praktičnog osposobljavanja oficira, ali zato ima učenja engleskog jezika. Oficiri se ne pripremaju za odbranu zemlje već za učestvovanje u mirovnim misijama, što je u stvari legalizacija vazalstva prema NATO. Niko više ne misli da brani zemlju i po cenu da ti otimaju teritoriju. To je bio zadatak Tadića. Peto, potcenjivanje oficirskog poziva. Naime, oficirski poziv se potcenjuje lošim standardom oficira, lošom slikom o vojsci, stvorena je odbojnost mladih da se opredeljuju za oficirski poziv. Nekada su u vojne akademije išli najbolji učenici, najbolji mladići, a danas se za vojnu akademiju opredeljuju prosečni učenici. Od jake i ugledne vojske Tadić je za samo sedam godina napravio NATO sluge. Nadam se, za kraj, da naš budući predsednik Republike Srbije, Tomislav Nikolić, imaće velike muke da našoj vojsci vrati ugled koji joj pripada.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Jadranko Vuković, a neka se pripremi narodni poslanik Nikola Vukelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, izneću stav moje stranke koja se protivi učešću pripadnika vojske u mirovnim misijama UN. Prvi razlog je taj što su UN servis SAD i mi u tim misijama ne bi trebalo da učestvujemo dok one zaista ne postanu UN u izvornom smislu. Drugo, Savet bezbednosti UN je pod uticajem SAD odobrio agresiju na našu zemlju. Treće, Savet bezbednosti UN, takođe pod uticajem SAD, formirao je sud za progon Srba, odnosno Haški tribunal. Četvrto, UN su doprinele reviziji Dejtonskog sporazuma, gde je doveden u pitanje opstanak Republike srpske. Peto, UN ne doprinose poštovanju Rezolucije 1244 i nisu dozvolile povratak vojske i policije na Kosovo i Metohiju, pa makar to bilo i simbolično. Šesto, kada nas pozovu da budemo posmatrači i učesnici mirovne misije na Kosovu i Metohiji, onda ćemo razmisliti o svim drugim ponudama. Sedmo, uvlače nas u sukob sa muslimanskim zemljama, a to nama uopšte ne treba iz više razloga. Šta traže, gospodine ministre, trojica posmatrača, osim da budemo učesnici i da smo učesnici, i da smo za sve što se tamo dogodi odgovorni. Moj zaključak je da to ne treba prihvatiti, jer ćemo imati više štete nego koristi, a pre svega su principijelni razlozi, jer nama otimaju teritoriju pod pokroviteljstvom UN, iza kojih stoje SAD. To je prvo pitanje o kome sam želeo večeras da govorim. Drugo, gospodine ministre, mi smo danas na Odboru za odbranu i bezbednost razgovarali o Sporazumu od 18. jula 2005. godine, koji je ratifikovan u zajednici Srbija i Crna Gora, a radi se o tranzitnim aranžmanima za podršku mirovnim operacijama. Sporazum od 18. jula 2005. godine, želim o njemu da govorim iz prostog razloga što ćemo u ovom parlamentu morati da raspravljamo o njegovoj doradi. Ovaj sporazum, ko ga je video, a mnogi od vas su bili u onom parlamentu zajednice Srbije i Crne Gore, pa će vam biti jasno, najmanje je sporazum, jer je očigledna neravnopravnost ugovornih strana. Najblaže rečeno, po tom sporazumu NATO strana nema nikakvih obaveza, niti ograničenja, čak ni da poštuje Rezoluciju UN 1244. Prema tom sporazumu vojska i civili, osoblje pod ugovorom, mogu bez ikakvih ograničenja da prolaze kroz celu teritoriju, bez prava da ih iko i išta pita, niti podležu domaćim zakonima. To znači da mogu da voze i radioaktivni materijal, otrov i druge štetne materije i da mogu da otimaju, biju i siluju, a da ne odgovaraju po našim zakonima, jer je ugovoren totalni imunitet. Dame i gospodo narodni poslanici, u obrazloženju Predloga zakona o ovoj ratifikaciji, navodi se da se ovakav sporazum zasniva na strategiji odbrane državne zajednice Srbija i Crna Gora, i da se na taj način pokazuje spremnost za Partnerstvo za mir. Sama strategija državne zajednice, o kojoj ste sigurno upoznati, predviđa uključenje u međunarodne asocijacije. Međutim, nigde ne predviđa kapitulaciju, bar to nema nigde izričito napisano. Dame i gospodo narodni poslanici, Partnerstvo za mir, kao prvi korak ulaska u NATO, predstavlja tačno određen program aktivnosti, gde su tačno definisane uloge jedne i druge strane. Pre tog partnerstva dobili smo okupaciju, pa ispada da ćemo porobljeni biti ravnopravni partneri. Glasao bih za ovaj sporazum ako bi pod istim uslovima mogla da ide i naša vojska kroz Ameriku i druge NATO zemlje, samo da se najavi i da nikom ništa ne plaća, i da nikom ništa ne odgovara. To bi bilo ravnopravno, odnosno predstavljalo partnerstvo. Gospodine ministre, sasvim na kraju, želim da vam kažem, pošto sam kao član Odbora za odbranu i bezbednost bio u Briselu u NATO centru, razgovarao sa njihovim generalima. Vidim da nas tamo čeka mesto zato što ste im vi verovatno najavili da Srbija želi da uđe u NATO. Molim? Jako su bili prijatni. Da li znate šta je interesantno? Mi smo bili tamo i oni kažu ovako. Kažu - koji su oni što su bili tri puta pre vas, ali, ozbiljno gospodine ministre, ovo je ovako bilo. Mi kažemo - ko je bio? Bio je Šormaz, ne znam koji iz vladajuće, je l' tako. Kaže, oni su sve vreme ćutali. I verujte da mi je jako interesantno bilo. Vrlo smo korektno komunicirali. Naravno, mi srpski radikali smo oštro kritikovali ono što je za kritikovati. Međutim, ono što je zanimljivo da vam kažem, kada smo ulazili u centar tamo kod američkog generala, vi znate gde mu je sedište, tamo su nam oduzeli mobilne telefone. To je jedan centar jako opremljen, zgrada. Međutim, kako su nam držali predavanja, završavamo kod rumunskog generala. Rumunija je ušla u NATO savez. Onaj Rumun, uz svo uvažavanje, vidi se, jadan, sirotinjski obučen, smešten tamo negde na kraju centra u nekoj baraci, pokazao nam gde je, nažalost, neki moji prezimenjak Vuković, dali mu kancelariju, iz Crne Gore. Kažu, ovde će biti vaša kancelarija u toj istoj baraci. Pitam rumunskog generala - koji je vaš motiv, šta ste postigli, pošto nam se žalio da još ima tri mesta za pripadnike rumunske armije u NATO centru. Kaže - ima još tri mesta, ne znam na kojoj dužnosti, ali moja država nema novca da plaća to. Ja njemu kažem: "Generale, koji bi naš motiv bio da uđemo u taj savez, pošto smo bombardovani, uništena nam je avijacija, uništena nam je zemlja". A on kaže: "Svi su, morate i vi". Kažem: "Kako da budemo mi partneri, nemamo ni jedan MIG 29". Evo, sada ministar Šutanovac popravlja neke avione. Naravno, to smo mu rekli. Kaže on: "Nije bitno što vi nemate ništa, znam da ste uništeni. U NATO savezu možete da imate neku pokretnu radionicu, pa da popravljate nešto što se pokvari". Ovo vam ozbiljno govorim. Gospodine Šutanovac, znači, uđemo mi tamo, ružno je reći, možda da čistimo čizme američkom generalu. Mislim da je to ponižavajuće. Sasvim na kraju, gospodine Šutanovac, vezano je za Partnerstvo za mir i za NATO integracije. Ne znam da li vam je poznato, i ovo je bilo dosad sve ozbiljno, ali ovo je najozbiljnije, vezano je za avijaciju, da bi videli kako se promenio kriterijum. U NATO primaju bez ikakvih uslova. Prosečan godišnji nalet pilota naše avijacije je 3,5 sata, a svetski NATO standard je 180 do 240 sati godišnje. Evo, kaže Šutanovac da je digao na 20.
Reč ima narodni poslanik Nikola Vukelić. Ukupno vreme za poslanički klub SRS je 10 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku ne mogu da se ne osvrnem na glasanje koje smo imali pre nego što je počela rasprava o ovim predlozima zakona o odbrani i vojsci. Prosto je neverovatno da je vladajuća koalicija po drugi put odbila da na dnevni red stavi predlog rezolucije Narodne skupštine o neophodnosti poštovanja konstitutivnih prava srpskog naroda u BiH i osudi akata i mera usmerenih na ograničavanje i ukidanje državno-pravnih prerogativa Republike Srpske. Da li je moguće da, u trenucima kada srpski narod u Republici Srpskoj trpi najveće moguće pritiske od raznoraznih evropskih visokih predstavnika, koji dovode u pitanje status Srba kao konstitutivnog naroda u BiH, to za vladajuću koaliciju nije prioritet, pa čak ni tema koja zaslužuje da se o njoj govori u Narodnoj skupštini. Zaista je nelogično i kontradiktorno da je rasprava o Predlogu zakona o Vojsci i Predlogu zakona o odbrani objedinjena. Znamo da je osnovna funkcija vojske odbrana zemlje. Međutim, pošto je ministar odbrane u više navrata izjavljivao da vojska neće reagovati ni u kom slučaju na Kosovu i Metohiji, postavlja se pitanje šta je, u stvari, funkcija vojske. Bilo je neophodno da se rasprava razdvoji zato što je zakon o odbrani trebalo da pokaže ko će braniti zemlju ako, ne daj bože, zatreba, pošto ono što je ostalo od vojske, otkako je pod dominacijom DOS-a, očigledno neće i nema nameru, bar neće dok je pod kontrolom DS i Borisa Tadića. Nije Srbija u poziciji da nekome preti, ali suludo je da unapred stavljamo do znanja šiptarskim teroristima da mogu da rade šta god im je volja. Kosovo i Metohija nije tema za unutarstranačke sukobe u Srbiji, ali ako je nesporni državni interes da naš preostali srpski narod ostane na Kosovu i Metohiji, kakvu mu to poruku šalje vlast DOS-a. Ništa drugo nego da je, praktično, prepušten na milost i nemilost šiptarskim teroristima i njihovim mentorima iz jednog dela tzv. međunarodne zajednice. Mnogi od tih koji nam sada po svaku cenu otimaju Kosovo i Metohiju, od strane DOS-a ranije su predstavljani kao veliki prijatelji Srbije. Neki od tih prijatelja su, na primer, i dragi Džordž, kako Džordža Buša, predsednika države koja se najvatrenije zalaže za otimanje Kosova i Metohije, naziva još uvek aktuelni predsednik Srbije Boris Tadić; ili Havijer Solana, koji je, posle zločina nad našim narodom od strane dosovske vlasti posle 5. oktobra, dočekivan ovde u Beogradu maltene sa crvenim tepihom. Danas taj vaš prijatelj, koga ste tako srdačno primali, čini sve da nam bukvalno otme našu zemlju, tačnije 15 procenata naše teritorije. Stalno se pominje tih 15 procenata, ali bilo bi strašno da je i jedan procenat i 15 promila. U ovim odsudnim momentima spas i podršku možemo očekivati samo od prijatelja, od prijateljske i istinski bratske Rusije, Rusije, čiju ste ulogu vi iz DOS-a pre samo nekoliko godina ismejavali, veličajući vaše navodne prijatelje sa zapada. Danas se borba srpskog naroda za Kosovo i Metohiju nastavlja isključivo zahvaljujući podršci Rusije, na čelu sa njenim predsednikom Vladimirom Vladimirovičem Putinom. Optuživali ste nas srpske radikale u Srbiji da hoćemo da pretvorimo Srbiju u rusku guberniju, a vi ste nas posle 5. oktobra pretvorili u američku koloniju i sada, kao verni podanici, hoćete da gurnete našu vojsku da gine u tzv. mirovnim misijama, humanitarnim intervencijama po Iraku i Avganistanu, za američke interese. Imamo apsurdnu situaciju da naša vlast nema nameru da zaštiti naš narod na Kosovu i Metohiji, ali hoće da šalje našu vojsku da gine za tuđe interese, u humanim intervencijama, poput "Milosrdnog anđela", tokom kojeg je uništavana naša zemlja, kako bi se stvorila teroristička šiptarska država pod patronatom NATO pakta. NATO pakta u koji Boris Tadić i DS hoće da nas uvedu. Zaista će ostati za istorijske anale da ministar odbrane u Skupštini Srbije izjavi da se zalaže za ulazak u NATO u trenutku kada nam Amerika rastura državu i otima teritoriju. Tim svojim zalaganjem direktno gurate prst u oko Rusiji i onda još imate obraza da se posle svega pozivate na podršku Rusije. Bliži se trenutak kada će se zaustaviti sunovrat vojske, bliži se trenutak kada će Srbija moći da izabere između odlazećeg predsednika Srbije Borisa Tadića, NATO pakta i dragog Džordža, sa jedne strane, i pravih prijatelja u svetu, istinskog patriote Tomislava Nikolića, sa druge strane.
Reč ima narodni poslanik Milan Škrbić.
Dame i gospodo narodni poslanici, skoro će devet sati i, kao i moje kolege iz poslaničke grupe SRS, na početku svog izlaganja da konstatujem, a sve radi građana Srbije koji gledaju ovaj prenos i koji treba da budu dobro obavešteni kada razmatramo ova dva zakona u objedinjenoj raspravi, da je rasprava morala da bude odvojena i da se svaki zakon razmatra odvojeno, kako bi zakon popravili, ispravili ili doterali, ali gospoda iz vladajuće koalicije uvek nešto na brzinu hoće da donose, tako i ovo. Građani Srbije danas više nego ikad znaju ko je ko, ko je šta i ko je šta do sada uradio, pogotovo od 2000. godine naovamo. Moramo se složiti da je reforma naše vojske zaista potrebna, ali neozbiljnosti, neznanju i površnosti tu nema mesta. Vojska je jedan veoma složen i specifičan mehanizam, a samim tim su i ova dva sistemska zakona veoma važna i kao takvi ne trpe brzoplete, nesigurne, velike, a pogotovo sa strane suflirane reforme pod izgovorom - vojska novog duha i imidža. Ove zakone su pisali neki novi priučeni civili, pa čak i laici u Ministarstvu odbrane, uz afirmisanje kadrovski "sposobnih" oficira na najvišim dužnostima, umesto, pre svih, najsposobnijih ratnih komandanata strategijskih i operativnih sastava. Ovako, danas je Vojska Srbije na izmaku upotrebnih resursa, naoružanje i oprema su zastareli ili su skoro neupotrebljivi i teškom mukom se, kako-tako, održavaju u ispravnom stanju. Poseban problem je evidentan nedostatak stručnog i starešinskog kadra. Vojnu akademiju i druge visoke vojne škole završava sve manje oficira. Zašto je to tako i šta se tim pokriva, možemo samo da pretpostavimo. Kad govorimo o podoficirima, sa srednjom školom skoro da ih i nema, a pitamo se ujedno da li i ovi sa jednogodišnjim kursom ili jednogodišnjom školom mogu da zamene kvalitetno one odranije. Moramo konstatovati sledeće, gospodine ministre, penzionisali ste brojne oficire, smenili čak i izuzetno sposobne ratne komandante, kao da ih se stidite. Takve visoke oficire vojske drugih zemalja, složićete se sa mnom, prema kojima stremite, zadržavaju u svojim jedinicama kao obavezne savetnike zbog jedinstvenog iskustva u ratu. Ako hoćete imena, ne mogu sad, mislim da ste dobro slušali Tomislava Nikolića u prepodnevnom izlaganju, kada vam je rekao – ako hoćete imena, dobićete imena, ne danas, jedan od tih je i potpredsednik Skupštine Srbije, general Božidar Delić. Ministar dobacuje, znam da ministar nema pravo da dobacuje, ali sam u stanju da komuniciram i da vršim replike s njim. Da ponovim, takvi oficiri, koje ste smenili i penzionisali, ostale vojske zadržavaju u svojim jedinicama kao obavezne savetnike zbog jedinstvenog iskustva u ratu. Ima li boljih stručnjaka od njih? Nema. U stvari, dešava se suprotno, novoobrazovani a vojni anonimusi, nažalost, po političkoj podobnosti i kadrovskim odlukama dobijaju najodgovornije funkcije u Vojsci. Šta je sa finansijama, sa finansiranjem vojske i oružanih snaga? Sve na kašičicu, kao da je vojska pastorče države. U vašoj ideologiji reforme vojske od 2000. godine naovamo ima malo pomaka u odnosu na tradiciju i apatije u kojoj se naša vojska trenutno nalazi. Baš takvu vojsku vi nudite u mirovne misije, i u Avganistan i u neke druge zemlje, sve pod plaštom da se navodno podigne ugled naše zemlje u svetu. Podsetiću i vas i narodne poslanike, naravno, i građane Srbije koji pomno prate ovaj prenos, o čemu se zapravo radi otkad je DOS u ovom ili onom obliku od 2000. godine naovamo. Dame i gospodo, bivši ministar odbrane je patolog po struci. Tojeposebanbiserusvetskoj praksi. Iako je po činu rezervni general, on je pre svega lekar. Iz te struke se, po pravilu, ne određuje kadar za komande ili vojne političke funkcije. Svedoci smo da se ništa nije promenilo za to vreme, osim da je u tom nizu bisera dodat još jedan biser. Idemo dalje, načelnik Generalštaba je iz tehničke službe, što se nikad i nigde nije desilo, s obzirom da se za ta mesta postavljaju i određuju generali iz ključnih rodova, tj. vidova Vojske. Pomoćnik ministra je u bliskoj prošlosti za političku odbranu bila žena koja se navodno nekad ranije bavila vojskom, a po užoj struci je, zamislite poštovani građani Srbije, balerina. I to je tačno. Istina je da jedan od savetnika ministra odbrane nije uopšte ni služio vojsku. Moram da spomenem i čuvenog ministra iz redova G 17 plus, koga isti smeniše zbog čuvene afere oko nabavke vojne opreme i naduvavanja jedinačnih cena te iste opreme. Strašno, ali istinito. Sve ovo gore navedeno je da čovek ne poveruje i pitamo se kakvo je to stručno kadrovsko sakaćenje, pa čovek prosto da ne poveruje. Kakve su to akrobacije i neozbiljnosti? Da li je to sve pod firmom reforme Vojske? Mogli bi, dame i gospodo, nabrajati puno negativnosti u raznim segmentima kada govorimo o ovoj temi. Ova slika naše vojske je toliko tužna da bi neko morao da odgovara za tako tragično stanje, gospodine ministre, u našoj vojsci. Naš narod zna da i pored teškog stanja u državi naša srpska vojska ne sme da padne na prosjački štap, već da ona u teškim uslovima mora da bude ogledalo ponosa i časti države i nacije. Na kraju, pošto verovatno više nema vremena, a sve s tim u vezi, moram da podvučem, postavlja se pitanje ko od toga ima u perspektivi korist, a država i nacija opasnu i nenadoknadivu štetu? O tome treba da vodimo računa. Hvala lepo.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Duliću, znam da se vama žuri, kao što se žuri i Tadiću i Koštunici, imate oproštajnu posetu Karle del Ponte. Nadam se da će biti suza. Gospodine Duliću, poštujući Poslovnik, član 136. O čemu se radi? Evo, već nekoliko meseci ili da budem precizniji otkako se sklepala nekako ova vlada dosmanlijskog jedinstva, imali smo prilike da čujemo od te iste vlade dva oprečna mišljenja. Imali smo prilike da čujemo mišljenje kumovskog lobija, NATO lobija – Srbiji je mesto u NATO paktu. Tu nema alternative. Ako treba, mora da se zgazi sve, pravićemo novu ako treba vojsku, od pepela pa nadalje. Imamo i drugog, takođe nekog jačeg koalicionog partnera u toj vladi. Samo vas podsećam, pre otprilike jedno mesec dana Aligrudić i ova bulumenta su bili na Trgu republike i delili nekakve pamflete – Srbija neutralna država. Sada, ko iz vedra neba dva zakona bez ikakve koncepcije, pisani na način koji zadovoljava neke potrebe. Koje potrebe? Koje strane? Manje ili više žute? Demokratske ili DSS-ovske? Ali, videli ste i sami, nema između njih svađe u Vladi. Tako velika principijelna razlika nije prouzrokovala pad Vlade. Zašto? Zato što su oba koncepta jedno te isto. Kao kad uzmete dinar pa ga bacite uvis, dinar će da bude i kada padne dole, da li je pismo, da li je glava, sasvim svejedno. Znači, NATO koncept Demokratske stranke i neutralni koncept Demokratske stranke Srbije je jedno isto. Šta je to jedno isto? Da Srbija nema oružane snage koje bi bile sposobne da čuvaju suverenitet, nezavisnost i teritorijalni integritet Republike Srbije. To je cela priča. Videli ste,onseraduje, jadnik. Raduje se, jadnik, što nećemo imati Vojsku, što neće biti komandant Vojske. Naravno, očekujem visokoumna razmišljanja rukovodstva Vojske. Koliko vidim, ovadvojica se više razumeju u izbore nego u Vojsku, kao članovi RIK-a, ali tamo je neki plen. Morate da znate da je Vojska najveći bogataš u ovoj zemlji, ali ujedno i najsiromašnija. Velike nekretnine, velika imovina, ali zavisi od ministra finansija ili od ovog za regionalni razvoj i ekonomiju, kako se zove, ovaj što obećava da će da zaposli 500 hiljada za 5, 6, 7 godina? On misli da će toliko biti na vlasti. Neće biti još ni dva meseca. Znači, nema razlike kod koalicionih partnera i bilo bi stvarno dobro povodom ove ozbiljne teme da gospodin Koštunica siđe sa oblaka, oprosti se od Karle del Ponte, dođe i ovde nam objasni. Naravno, od gospodina Šutanovca samo očekujem da mi kaže da li je stvarno penzionisano ono kuče u Nišu koje je napalo ministra odbrane Borisa Tadića, jer kuče je bilo u stroju, videlo je neko lice, prepoznalo neprijatelja i skočilo na Borisa Tadića.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, na osnovu člana 226. U petak sam se takođe javio po Poslovniku, ali, nažalost, to moram da učinim i sada, s obzirom da je razlog mog izlaska u petak bio upravo na neki način odgovornost ministra odbrane, a u vezi sa onim što se trenutno dešava u Paraćinu, u naselju 7. juli, gde se nalazi vojni objekat i gde se trenutno uništavaju neeksplodirana sredstva, koja su se rasula po okolini posle eksplozije skladišta 19. oktobra 2006. godine. Sada javno pitam gospodina ministra, da li je obavešten šta se trenutno dešava u Ćupriji i Paraćinu usled nekontrolisanog uništavanja tih sredstava? Vi ste direktno odgovorni što je trenutno ugroženo oko 20.000 ljudi u Ćupriji, Paraćinu i u okolnim selima. Da li su vas predsednici opština iz Paraćina, inače čovek predsednik opštine iz vaše stranke, i iz Ćuprije, obavestili o svakodnevnim izuzetno jakim detonacijama koje izlaze iz svih mogućih normalnih okvira. Kakav ste vi to ministar kada na takav način ugrožavate živote ljudi, njihove dece i njihove imovine. Sada vam potpuno verujem da ste pridruženi NATO paktu, jer se tako i NATO pakt ponašao 99. godine. Nastale su nove štete na objektima ljudi u Ćupriji i u Paraćinu. Neprekidno nas ljudi zove telefonom. Danas sam imao šest poziva. Pročitaću vam baš konkretno imena ljudi koji su imali štete. Zoran Ilić, Minel naselje, Ćuprija - popucala mu sva stakla; Stošić Novko, Ćuprija - ispucali zidovi; Stojanović Stanko - ispucao plafon kod tehničke škole u Ćupriji prema Paraćinu; Milorad Ilić, Minel naselje - popucala su mu sva stakla. Deca, verujte, beže u podrume. Jednostavno, niko više ne sme da sedi pored zastakljenih površina. Ovde imam spisak lica, zaključni broj je 2.473, znači, spisak lica, vama je to smešno gospodo iz Demokratske stranke, a 2.500 ljudi nije namirilo štetu od posledica eksplozije. Upravo vašim ponašanjem javljaju se nove štete na objektima ljudi u Ćupriji i Paraćinu. Da završim, odbornička grupa SRS u Paraćinu je pitala predsednika opštine da li ima neku informaciju zašto se to dešava, zašto su detonacije sve jače i jače. Naravno, predsednik opštine je dao informaciju, e sada, da li mu je tu informaciju dao neko od vas iz ministarstva, a informacija je sledeća: detonacije su jake zato što su se našla jača ubojna sredstva. Znači, kad se nađe neka raketa zemlja-zemlja, zemlja-vazduh ili neka avio bomba, mi jednostavno da uzmemo ćebe i da bežimo u planinu. Zahtevam od vas odgovor da li imate nameru da zaustavite ovaj teror nad građanima u Pomoravlju.
Reč ima ministar Šutanovac.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo prisutni poslanici, moram da izrazim zadovoljstvo da smo danas imali kvalitetnu raspravu, u kojoj su se dešavali tu i tamo ispadi koji nisu bili dobronamerni ni prema ministarstvu ni prema vojsci, ali imam razumevanja da smo u jednoj fazi predizborne kampanje i da stres koji vuče gubitak izbora po četvrti put dovodi do toga da se plašite da danas pričate o pravim stvarima. Neću zamerati što ste me danas, gospodine Krasiću, lično vređali, ali moram da skrenem pažnju da, naprosto, ne mogu da dozvolim da bilo ko, pa ni poslanik Oto Kišmarton kaže da na Vojnoj akademiji studiraju prosečni studenti. Gospodine, ne znam koju školu imate, ali ne možete tako govoriti o studentima Vojne akademije Vojske Srbije. Svi studenti su podjednako dobri, verujte mi, prošla generacija je bila najbolja u poslednje vreme. Miša Živković, potporučnik sa odličnim ocenama, odličan budući oficir, pešadinac, po svom izboru kao najbolji student koji je upisao. On je bio najbolji u klasi. Hoću da kažem da mene možete da vređate, istrpeću sve, zarad toga da ovi zakoni na kraju u Skupštini prođu, kao što su danas prošli na odborima. Moram da se zahvalim i poslanicima koji su pričali argumentovano, pogotovo gospodinu Jadranku Vukoviću. Rekao sam danas na Odboru, važi za sve poslanike, pogotovo za poslanike koji se razumeju u ovu materiju, da su dobrodošli u moj kabinet kad god požele, da razmenimo iskustva na prijateljskoj osnovi, jer moj posao nije stranački posao, moj posao je državni posao. Takođe, moram da kažem da je tačno da moj savetnik, jedan od dva, nije služio vojsku, žene nisu išle u vojsku, pa nije služila ni ona vojsku. Takođe, moram da kažem da je apsolutna neistina da sam smenio generala Delića. General Delić je u momentu kad sam izabran za ministra već bio poslanik, te shodno tome ne može da bude da sam ga ja smenio. Takođe, insistiralo se na lošoj konotaciji Partnerstva za mir, u isto vreme se insistiralo na hvalospevu Rusiji. Moram da vam kažem da pored mene u okviru ministara Partnerstva za mir sedi predstavnik Rusije sa moje desne strane, učestvuje u radu isto kao i ja. Napad na Partnerstvo za mir mogu shvatiti naši ruski partneri kao napad na njihovu politiku. Takođe, opominjem vas da u ovim teškim trenucima po Srbiju to nije dobro da dolazi iz parlamenta Srbije. S druge strane, želim da vam kažem da je tačno da se vojska nalazi u lošem stanju, ne govorim o moralu, ne govorim o profesionalnim pripadnicima vojske, već pre svega o materijalno-tehničkoj opremljenosti, da je za to najmanja krivica novog menadžmenta i mene kao ministra, ali da ću učiniti sve da vrlo brzo naša, kako avijacija, povrati jedan deo starog ugleda, ne mogu da kažem celokupni, jer naprosto, mi nismo više država koja ima 24 miliona stanovnika. Da se sredstva koja su raspisana tenderom za telekomunikaciju što pre nabave, da se posebno opreme specijalna brigada i druge pešadijske jedinice, da u narednoj godini izdvojimo sredstva za opremanje naše vojske savremenim, modernim ubojnim sredstvima koja se zovu moderno točkaši, da ne budemo kao zemlja sa jednim helikopterom koja može da gasi požar, već da ih imamo minimum četiri, da ne budemo ... zaista bih voleo da ne pričamo o tome ko je uništio šta, verujem da bi ta lista bila poduža. Na toj listi teško da bi se moje ime našlo, ali vam kažem i stojim vam ovde pred vama da ćemo se sresti i dogodine, i da ćemo imati veoma vidljive i jasne, za sve one koji žele da vide, pomake u sistemu bezbednosti. Ono što je takođe jako bitno, naša vojna akademija nije propala, iako neko to možda priželjkuje. U ovom trenutku školujemo oficire iz inostranstva. Očekujem da u narednoj godini upišemo oficire iz prijateljskih arapskih zemalja, da povratimo stari ugled koji smo imali međunarodni po tom pitanju. Moram da kažem da su posredstvom našeg ministarstva i maksimalnim uticajem našeg ministarstva nedavno potpisana dva strateška ugovora o podeli naoružanja i vojne opreme iz naše namenske industrije. Mislim da će ovih dana biti ratifikovano u zemljama u kojima smo to potpisali i imaćete priliku da vidite na koji način se mi staramo o našoj odbrambenoj industriji. Još jednom zahvaljujem svima koji su dobronamerno učestvovali u raspravi. Moram da kažem da smo nekoliko amandmana usvojili. Izuzetno mi je zadovoljstvo da su ti amandmani i iz opozicije. Danas ovde nisam delio poslanike na pripadnike žutih, manje žutih ili crnih, danas sam nastupao kao ministar Vlade Republike Srbije koji reprezentuje celokupno Ministarstvo i Vladu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o odbrani i Predlogu zakona o vojsci Srbije. Za sam kraj, po Poslovniku se javila narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Vi što kažete da nema više vremena, niste morali ni ovoliko da čekate. Ovo što je malopre uradio Dragan Šutanovac je nedopustivo, gospodine Olivere Duliću, više puta smo ga danas opominjali, ali naravno, to na njega ne može da utiče, ali vi me iznenađujete, da ne vodite računa o činjenici da ministri moraju da poštuju Poslovnik, kao i narodni poslanici. Čuli smo ovde kako je on dobronameran, pa neće spominjati ni žute, ni manje žute, ni crne, samo ste zaboravili da kažete - žuto lopovsko preduzeće, jer se vi tako zovete, gospodine Šutanovac. Gospodine Duliću, nemojte nikada više da tražite od poslanika SRS, dok imate ovakve ministre ovde, da mi poštujemo vreme, da mi odustajemo od javljanja po Poslovniku, da biste vi poštovali obaveze iz Zakona o sprovođenju Ustava. Dobro znate da vas ti datumi pritiskaju, dobro znate da ste vi propustili da u roku uradite ono što je trebalo da uradite po Ustavu i po Zakonu o sprovođenju Ustava. Bilo bi dobro da u tom smislu porazgovarate sa vašim ministrima koje ovde dovodite, koji predstavljaju Vladu. Vi, gospodine Šutanovac, da izokrećete priču, da ako je neko rekao nešto protiv Partnerstva za mir, da će taj da se zamere Rusiji. To kažete vi koji kažete sa ovog mesta, gde to nikako niste smeli da kažete, da se zalažete za ulazak u NATO. Vi nekom od poslanika SRS skrećete pažnju da će možda da se zameri Rusima. Ne sekirajte se vi, znaju Rusi koja je patriotska partija u Srbiji i ne bojte se vi, srpski radikali se nikada neće zameriti Rusima. Smejali ste se vi kao ova gospođa koja, garantujem, ne zna šta je na dnevnom redu. Evo, nagradno pitanje - kažite kako se zove zakon o kome raspravljamo, a nije u pitanju recept za ajvar, evo u opkladu, šta god hoćete. Tako ste se svi smejali kada smo mi govorili o Rusiji 2000. godine, o činjenici da će Rusi, hvala bogu, kao što jesu, da se podignu na noge. Istina je, trebalo im je da se oslobode svog Borisa, oslobodiće se i Srbija svog i staće na noge, a vi ste, gospodine ministre, jedan neotesani dripac.
Za ovo što ste izgovorili na kraju, izričem vam opomenu. Siguran sam da razumete razlog zbog čega je to tako. Nastavak je sutra u 10,00 časova. Želim vam svima laku noć.