Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 151 narodni poslanik. Podsećam vas da je članom 49. Zakona o Narodnoj skupštini predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom svakog odlučivanja postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja svih narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 189 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja svih narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovani potpredsednici, koleginice i kolege narodni poslanici, ja na početku želim da pohvalim državu, da istaknem doprinos predsednika države, predsednice Vlade, svih resornih ministarstava na borbi protiv kriminala i korupcije, na pokazanim rezultatima. Međutim, ono što me prvenstveno kao građanina, a onda i narodnog poslanika, posebno raduje jeste da smo ušli u srž, po meni, problema, da pronalazimo te trule jabuke, tj. saradnike unutar sistema koji daju podršku organizovanom kriminalu, policajce, tužioce, doktore, itd, koji im daju alibi, opravdanja. S tim u vezi ide i moje pitanje, koje će biti upućeno Ministarstvu zdravlja – šta će Ministarstvo zdravlja da preduzme protiv odgovornih u Opštoj bolnici u Novom Pazaru koji su falsifikovali povrede i zdravstveno stanje kriminalaca koji su usred bela dana napali građanskog aktivistu Irfana Ugljanina i naneli mu telesne povrede? Po kom osnovu su ti ljudi prenoćili u bolnici? Šta se u stvari desilo? Irfan Ugljanin je građanski aktivista ili ono što bi mi kazali – uzbunjivač, čovek koji putem medija, putem socijalnih mreža, ukazuje na probleme u društvu i daje konkretne dokaze za kriminal i korupciju i spregu gradske vlasti u Novom Pazaru sa organizovanim kriminalom, usred bela dana, dok je u jednom kafeu ispijao piće, prišli su mu ljudi i naneli mu telesne povrede. Ti ljudi su, koliko imam informaciju, dobili od čelnika zdravstvenog centra medicinsku dokumentaciju da su u stvari oni povređeni. Ono što oni nisu znali jeste da se sa nadzornih kamera vidi čitav incident. Da nije bilo nadzornih kamera i da sada nemamo medije koji to prenose i ovu Skupštinu, ispalo bi da se sve desilo kao u onoj čuvenoj rečenici Ilije Čvorovića – oprostiće ti Đura što te je tukao. Mi smo više puta ukazivali na situaciju u zdravstvenom centru, da imamo zloupotrebe, nepravilnosti, beskrupuloznost, klijentelizam i razna druga mešetarenja. Kulminaciju takvog odnosa imali smo na leto 2020. godine, u jeku drugog talasa pandemije korona virusom, kada su građani pacijenti bili prepušteni sami sebi, kada su najbolji lekari, doktori, stručnjaci, bili žrtva mobinga i umesto da se tada suočavamo sa tim izazovom, oni su bili smenjivani i premeštani sa radnog mesta. Već 15 godina na čelu ove zdravstvene ustanove smenjuju se dva čoveka koji su i bliži rođaci. Džaba mi izdvajamo novce, džaba država ulaže, džaba doniramo respiratore ako mi nemamo kadrove i ljude koji to mogu da sprovedu u delu i da zaista građanke i građani u Novom Pazaru, kao i građani i građanke u Sandžaku osete šta znači bolja primarna zdravstvena zaštita. Presudan je naravno ljudski faktor. Ovi ljudi koji su 15 godina vodili ovu ustanovu moraju da idu. Slučaj Irfana Ugljanina, slučaj brutalne zloupotrebe kada doktori daju opravdanje kriminalcima mora da bude kap koja je prelila čašu i ja od resornog ministarstva očekujem da ovde zaista u duhu ove politike beskompromisne borbe protiv kriminala i korupcije postupi, da odgovorne suspenduje, kazni, sprovede celokupan postupak i da na čelo zdravstvenog centra dođu ljudi od integriteta, profesionalnog ugleda, ljudi koji mogu da se nose sa ovim izazovom. Zamoljen sam od roditelja dece koja su završila Srednju medicinsku školu da kažem da deca iz Novog Pazar koja su završila Srednju medicinsku školu ne mogu da dobiju posao, a da deca koja imaju diplome iz drugih opština, sumnjive diplome u nekim večernjim školama mogu da dobiju posao i to očekujem od Ministarstva zdravlja da se ispita. Nema krajnje stabilnosti i prosperiteta ekonomskog Novog Pazara dok ne budemo razbili tu spregu između kriminala i lokalne vlasti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Šaip Kamberi. Izvolite.
Poštovani građani Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, dobar dan, mirdita. Danas sam odlučio da moje pitanje, koje ću postaviti premijerki Ani Brnabić govorim na albanskom, na svom maternjem jeziku. Malo jesam zakasnio sa prijavom i zato nema simultanog prevoda, ali ću u toku dana prevesti moj tekst i dati Sekretarijatu Skupštine.
Zahvaljujem narodni poslaniče. Hvala vam na tome što ste rekli. Naravno da narodni poslanik koji je pripadnik nacionalne manjine ima pravo da na sednici Narodne skupštine govori i da pisana dokumenta u radu Narodne skupštine, predviđena Poslovnikom, podnosi na svom jeziku. Jedino što je molba je da se to najavi da bismo mogli da angažujemo, da bi bili spremni prevodioci. U tom smislu, zbog toga u ovom trenutku nemamo spremnog prevodioca. Tako da bismo izbegli tu mogućnost, samo vam skrećem pažnju da u narednom periodu to imate u vidu. Izvolite.
Pošto nema pripadnika manjina, samo dva prevodioca, koliko vidim su potrebna, jedan za mađarski, jedan za albanski, Skupština bi trebala to da razmotri da budu stalni. (Narodni poslanik se obraća na maternjem jeziku.)
Ja bih vas zamolio samo za tišinu dok narodni poslanik govori. (Narodni poslanik se obraća na maternjem jeziku.) Mislim da sam bio jasan kada sam rekao da sam zamolio, nisam zamolio nego sam rekao u skladu sa Poslovnikom i kodeksom ponašanja. Molim vas da dok narodni poslanik govori, ne ometate njegovo izlaganje. Izvolite. (Narodni poslanik se obraća na maternjem jeziku.) (Đorđe Komlenski: Vreme.)
Nije mi isteklo, imao sam nekoliko upadica i nije mi žao što me ne razumeju na albanskom, žao mi je što me ne razumeju na srpskom kada pričam, a dobro pričam. (Narodni poslanik se obraća na maternjem jeziku.)
Hvala. Reč im narodni poslanik Toma Fila. Izvolite.
Pitanja koja želim da postavim odnose se na ministra pravde. Ne samo poslanici SPS, valjda smo svi ovde zainteresovani za nezavisno, ali zato i efikasno pravosuđe. Dva pitanja koje imam jesu u vezi sa Vladom. Vlada Srbije je predala nama da rešimo pitanja u Ustavu, promena odredbi koje bi dovele do nezavisnog pravosuđa. Pošto sam i advokat pored toga što sam poslanik, smatramo da je potrebno da gospođa ministar koja je dala izjavu da će se o tome konsultovati sa tužiocima i sudijama, da doda tome i advokate, jer advokati traže da se u Ustavu definitivno raspravi da je advokatura kao deo pravosuđa nezavisna i samostalna služba pružanja pravne pomoći koja se uređuje zakonom. Na taj način mi postajemo deo gde i treba da budemo, Poglavlje 23, a ne kao usluga na tržištu, kao što je izgleda govorio Siniša Mali. Ono drugo što želim da kažem jeste pitanje efikasnosti pravosuđa. Nama jeste potrebno nezavisno pravosuđe, ali nama je potrebno i efikasno. Mi smo svesni da su mnogo opterećeni sudovi pogotovo u krivičnim postupcima. Zato smo predlagali i predlažem i ja sad da se izmeni Zakon o krivičnom postupku i pitanje koje postavljam gospođi ministarki pravde – da li ima nameru da u toku zasedanja ove Skupštine iznese pred nas izmene Zakona o krivičnom postupku koje će ubrzati pravosuđe, barem u krivičnom postupku, tako da na primer mi imamo potvrđivanje optužnice i to se radi formalno. Tužilac preda optužnicu, ovi potvrde i onda šta se dešava? Drže se nepotrebna suđenja i onda se ta suđenja praćena sa dosta halabuke u medijima završavaju sa oslobađajućim presudama. Onda svi mi plaćamo tom čoveku naknadu štete. U Hrvatskoj postoji jedno pravilo i na zapadu. Kada se podnese optužnica treba da se održi rasprava o ročištu na kome će biti tužilac, odbrana i sudija i tada kada se iznesu argumenti za i protiv i utvrdi se da je dovoljno dokaza dao tužilac, onda sud snosi odgovornost za dalje. Ovako, to se formalno radi i mi imamo mnogo oslobađajućih presuda, previše. Upravo zbog brzopletosti tužilaštva i policije. Druga stvar koja isto može da ubrza to je da se naredi da se sva krivična suđenja tonski prate, jer to ubrzava neverovatno. Umesto da se unosi u zapisnik, pa onda imaju strane primedbe na zapisnik, pa šta je rekao, pa kako je rekao, onako kako radi Specijalni sud, tako treba da se radi i u svim ili barem ozbiljnijim predmetima, gde je kazna iznad pet ili deset godina. Treća stvar koju ja pokušavam valjda 30 godina da ubedim ljude, to je da UKP-e, Uprava kriminalističke policije ne treba da bude u MUP-u, nego da treba da bude kod tužilaštva ili u Ministarstvu pravde, jer neće biti korespodencije između policajaca i tužilaštva, da se sprovede tužilačka istraga do kraja, da tužilac pribavlja u razgovoru sa policajcima kojima kaže ovamo i onako, uradite ovo, uradite ono, jer on ima odgovornost. To je nešto što je ključno pitanje da se mi mrdnemo od ovog svega što se dešava i da svaki sudija tri puta brže će raditi ako ova dva predloga prva budu usvojeni. Hvala vam lepo i izvinjavam se na 24 sekunde.
Hvala. Reč ima narodn poslanik Nebojša Bakarec.
Poštovani predsedavajući, poštovane poslanice, poštovani poslanici i poštovani građani, imam jedno izuzetno važno pitanje, mnogo važnije nego što su neka druga koja sam postavljao. Tražim obaveštenje od Ministarstva unutrašnjih poslova i konkretno cenjenog ministra Aleksandra Vulina. Da li je moguće da je mafijaški klan „Belivuk“, vojno krilo kritičke mafije koja već godina preti predsedniku Vučiću i članovima njegove porodice? Da li je moguće da je mafijaški klan „Belivuk“ pripremao atentat na predsednika Vučića po nalogu svog političkog krila? U skrovištima mafijaškog klana „Belivuk“, podsetiću vas, pronađene su dve snajperske puške. Sve to i suviše liči na atentat koji je izveden na predsednika Vlade Srbije 2002. godine, Zorana Đinđića. Setimo se oružja pronađenog u Jajincima u blizini kuće oca Aleksandra Vučića. Setimo se pokušaja ubistva predsednika Vučića u Srebrenici. Setimo se snajper naslovnica i targetiranja predsednika Vučića u „NIN-u“, „Danasu“ i drugim Đilasovim medijima. Setimo se kako Đilas i Bratija pripremaju teren od 2018. godine, kada počinju da govore o Vučićevom fašizmu, a šta je to nego priprema terena. Setimo se silnih pretnji, ubistvima Vučiću i članovima njegove porodice. Setimo se silnih pretnji đilasovaca, uglednih, navodno javnih ličnosti, koje već tri godine prizivaju nasilnu promenu vlasti u krvi na ulici. Da li je baš slučajno da je Đilas 2. februara lansirao i tezu o neofašizmu, koju inače oni lansiraju već tri godine, ali je tada lansirao i besramno je optužio Vučića da je uveo nekakav, već devet godina neofašizam u Srbiju? Mislim, na stranu što je on optužio i 30 država zapada da su neofašističke čim 10 godina podržavaju taj navodni neofašizam. Znači, moraću da citiram tu Đilasovu gadost, kaže – zapadna Evropa i Amerika već devet godina direktno daju podršku Vučiću u projektu uvođenja neofašističkog sistema u Srbiju. Znači, da li Đilas, da li je on, to je pitanje vrlo važno, da li je na čelo naručilaca i finansijera pripremanog atentata na predsednika Vučića? Da li je Đilasova stranka SSP političko krila mafije? Setimo se samo veza Đilasa i Marinike Tepić Čobanu Živku sa kriminalcima Vladom Japancem, Novakom Filipovićem, Milutinom Bakićem i Milanom Dabovićem. Kada neko tri godine govori da je Vučić fašista i kriminalac, da su članovi njegove porodice umešane u kriminal, kada im preti likvidacijom i vešanjem, kada ih dehumanizuje i demonizuje godinama, onda on priprema teren za atentat koji je trebalo da izvede mafijaška grupa „Belivuk“ na dan otkrivanja spomenika Stefanu Nemanji i to po svedočenju, ni manje ni više, nego načelnika Uprave kriminalističke policije. Dakle, pitam cenjenog ministra Vulina, da li je moguće da postoje naručioci i finansijeri pripremljenog atentata na predsednika Vučića? Da li je moguće da postoje inspiratori atentata, a u krivičnopravnom smislu mogući podstrekači i pomagači? Da li je moguće utvrditi političku pozadinu priprema atentata na Vučića? Da li je moguće utvrditi ko je sve u zemlji i inostranstvu imao političkog i finansijskog interesa da ubije predsednika Vučića? Kada kažem u zemlji, onda mislim i na lažne strukture države Kosovo. Još jedno, pošto sam pomenuo optužbu za neofašizam, tražim obaveštenje od Ministarstva spoljnih poslova, od cenjenog ministra Selakovića, o tome kakve mogu da budu posledice ovakve Đilasove izjave na račun SAD i EU? Znači, čovek želi da nas posvađa sa celim svetom. Kada samozvani šef opozicije, odnosno šef poraženih snaga bivšeg režima optuži 30 država zapada da su i one neofašističke, kakve to posledice, pa poimence je vređao predsednika Francuske, Makrona, da podržava neofašizam u tom svom istupu i da gazi, slušajte, temeljne vrednosti Francuske. Potpuno je umobolno da baš Đilas optužuje nekoga, bilo koga, za neofašizam kada je baš on poznat kao neko ko je fašističkim metodama isterao iz doma desetine hiljada Roma, kuće im sravnio sa zemljom, a onda te Rome potrpao u kontejnere koje je postavio po šumama na obodu Beograda. Završiću sa ovim. Znači, bolesno je da baš on koga su zvali đitler u to vreme, optužuje bilo koga za neofašizam. Da parafraziram za kraj velikog pesnika Vladislava Petkovića Disa, koji baš kao da je o Đilasu pisao u svojoj kultnoj pesmi „Naši dani“ – pokrao je sve hramove i ćivote, ismejao sve vrline i poštenje, ponizio sve grobove i živote, uprljao i opelo i krštenje, pokrao je sve hramove i ćivote. Odbranićemo i Vučića i Srbiju. Hvala vam, živela Srbija.
Hvala. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Đuro Perić i Uglješa Marković. Poštovani narodni poslanici, dostavljen vam je Zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedene sednice. Obaveštavam vas da je proverom u Službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedeni zapisnik. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu, održane 26, 27. i 28. januara 2021. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192, za – 178, nije glasalo – 14. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu, koja je sazvana na zahtev 237 narodnih poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, sa određenim dnevnim redom zadržanim u tom zahtevu. Za sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu, određen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o socijalnoj karti, 2. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Lesoto o saradnji u oblasti odbrane, 3. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv krijumčarenja migranata, 4. Predlog autentičnog tumačenja odredbe člana 2. stav 1. tačka 3) Zakona o sprečavanju korupcije, 5. Predlog autentičnog tumačenja odredbe člana 64. stav 1. Zakona o visokom obrazovanju obrazovanju. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu članova 92. stav 2, 177. i 195, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi: 1. zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Lesoto o saradnji u oblasti odbrane i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv krijumčarenja migranata; 2. zajednički načelni pretres o tačkama 4. i 5, odnosno o predlozima autentičnog tumačenja odredaba dva zakona. Da li narodni poslanik Martinović želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 194, za – 185, nije glasalo – devet. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Dame i gospodo narodni poslanici, prelazimo na rad po dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvane da sednici prisustvuju prof. dr Darija Kisić Tepavčević, ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, dr Biljana Zekavica, vršilac dužnosti pomoćnika ministra za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Vesna Mirosavljević, šef Odseka za sistemska pitanja, normativne i pravne poslove u oblasti socijalne zaštite u Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja i Predrag Simović, posebni savetnik ministra. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Želim da pozdravim ministarku Dariju Kisić Tepavčević, pošto je ovo njeno prvo obraćanje u obrazlaganju zakona u Narodnoj skupštini. Naravno, samim tim što je ovaj predlog zakona od izuzetnog značaja za državu Srbiju u celini, zato što se uspostavljanjem socijalne karte uvodi jedinstvena i centralizovana evidencija koja služi za utvrđivanje činjenica neophodnih za ostvarivanje prava i usluga iz oblasti socijalne zaštite i pravednije raspodele socijalne pomoći. Podsetio bih da Srbija po Ustavu jeste istovremeno pravna država i država socijalne pravde. Shodno članu 157. stav 1. Poslovnika, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o socijalnoj karti. Predstavnik predlagača prof. dr Darija Kisić Tepavčević, želite reč? (Da.) Izvolite.
Poštovani predsedničke Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, izuzetno mi je zadovoljstvo što mogu danas da predstavim Predlog zakona o socijalnoj karti koji smo tako dugo čekali. Šta su to u stvari socijalne karte? Prava iz oblasti socijalnog sektora možemo podeliti u tri velike grupe. To su prava iz oblasti socijalne zaštite, porodične i dečije zaštite i boračko-invalidske zaštite. Radi se o nekoliko desetina prava koje koriste nekoliko stotina hiljada korisnika. Recimo, to su prava za novčanu socijalnu pomoć, dodatak za pomoć i negu drugog lica, posebna novčana naknada, smeštaj u ustanove socijalne zaštite i porodični smeštaj, dečiji dodatak, roditeljski dodatak, naknade porodiljama, regresiranje troškova boravka u predškolskim ustanovama, zatim, čak 25 različitih prava iz domena boračko-invalidske zaštite. Znači, sagledavamo koliko je to veliki broj prava i veliki broj potencijalnih korisnika ovih prava. Budžetska sredstva koja se izdvajaju za socijalnu zaštitu, koja naša država izdvaja su velika. Recimo, za ovu godinu budžetom naše države je predviđeno izdvajanje od 106 milijardi dinara za ovu svrhu. Međutim, ova sredstva, koliko god da su bila velika i koliko god da naša država misli na socijalno najugroženiji kategorije ljudi, ona su ipak ograničena i u našoj zemlji, kao i u većini drugih zemalja, s obzirom da je veliki broj potencijalnih korisnika. Upravo u ovakvoj situaciji, kada su ograničena finansijska sredstva, mora se voditi računu o prioritetima da bi se upravo pomoć pružila onima kojima je najpotrebnija. Upravo da bismo mogli da definišemo prioritete i da bi mogli da vodimo adekvatnu socijalnu politiku, neophodan uslov je da raspolažemo podacima o sociekonomskom statusu pojedinaca. Kako će nam u tome pomoći socijalne karte? Socijalne karte su podaci o socioekonomskom statusu građana. To je neka najjednostavnija definicija. Postavlja se pitanje gde se nalaze ti podaci, koji su to u stvari podaci koji kategorišu socioekonomski status građana? Podaci se nalaze u različitim izvorima. Pre svega, nalaze se u internim resursima ministarstva, ali i u izvorima organa javne uprave. Tako da, imamo tri interna velika izvora, baze i imamo čak osam eksternih izvora koji sadrže podatke koji su od bitnog značaja za definisanje sociekonomskog statusa pojedinca. Kako se podaci unose u interne sisteme ministarstva? Znači, imali smo pre tri velika elektronska sistema, jedan koji se odnosi pojedinačno za socijalnu zaštitu, jedan koji se odnosi na porodičnu i dečiju zaštitu i jedan koji se odnosi na boračko-invalidsku zaštitu. Kakvo je trenutno stanje, bez sistema socijalnih karata? Svi ti interni podaci u tri te velike baze su međusobno odvojeni, oni tehnički međusobno ne komuniciraju i ne postoji mogućnost da se pouzdano zna koja sve prava i usluge i socijalne zaštite koristi jedna osoba. Znači, nema nikakvog ukrštanja podataka i nikakvi zbirni podaci se ne mogu dobiti. Takođe, s obzirom da je svaka baza ovde funkcionisala sama za sebe, nije postojala ni mogućnost da se identifikuje da li se odgovarajući podatak koji je od interesa za ostvarivanje prava u međuvremenu promenio. Takođe, nije postojala nikakva komunikacija, nikakva informatička uvezanost sa eksternim sistemima i evidencijama koje sadrže neophodne podatke koje definišu socioekonomski status pojedinca. Imajući u vidu sve ove činjenice, jasno je da nije postojala ta jedan zbirna centralna komponenta na osnovu koje bi tačno mogli procenjivati sociekonomski status pojedinaca u našoj zemlji i samim tim nije postojao taj osnov i realni okvir za kreiranje socijalnih politika, koje će biti usmerene upravo prema onima kojima je ta pomoć najpotrebnija. Upravo cilj uspostavljanja registra socijalne karte je da postoji jedna jedinstvena i centralizovana evidencija u elektronskom obliku koja objedinjuje sve te podatke, koji su tačni, pouzdani i koji se obnavljaju u realnom vremenu, ne samo za potencijalne korisnike, nego i sa njim povezana lica. To omogućava svima onima koji su u takvoj poziciji da obrađuju podatke, da mogu brzo i efikasno da identifikuju osobe kojima je ta pomoć potrebna. To je u stvari jedan jedinstveni registar o sociekonomskom statusu građana i drugih kategorija stanovništva koja imaju odgovarajuća prava iz oblasti socijalnog sektora. Jako je bitno naglasiti da to nije registar svih građana, odnosno svih stanovnika Republike Srbije, mada idealno bi bilo da država u svakom trenutku raspolaže podacima o socioekonomskom statusu svih građana. Međutim, imajući u vidu Zakon o zaštiti podataka o ličnosti, pre svega zbog ljudskih prava i sloboda, najsveobuhvatniji način je bio upravo ovaj, da se obuhvate one osobe koje su već korisnici usluga socijalne zaštite ili su bili korisnici usluga socijalne zaštite ili su nekada predali zahtev za neku od ovih pomoći, ali su bili odbijeni. Znači, u ovom registru će se naći one osobe pre svega koje su makar jednom, po bilo kakvom osnovu, bez obzira da li su ostvarili prava ili ne, predali zahtev za ostvarivanje nekih od ovih prava. Znači, intencija stvaranja jedne ovakve žive baze koja detektuje sve promene u realnom vremenu je pre svega proaktivnost. Proaktivnost je da država i sistem reaguju na vreme, da prepoznaju osobe kojima je pomoć najpotrebnija, pre svega prema socijalno ugroženim i ranjivim grupama, gde spadaju deca i mladi, osobe preko 65 godina, osobe sa invaliditetom, lica sa mentalnim smetnjama, zatim samohrani roditelji, nezaposlena lica i druge kategorije socijalno ugroženih čiji mesečni prihodi su ispod odgovarajućeg nivoa. Takođe, ovde je jako bitno da proaktivnošću možemo prepoznati i lica koja su podnela zahteve i bili su odbijeni, međutim, u međuvremenu je došlo do promene podataka i oni ispunjavaju uslove za ostvarivanje prava, što će automatski da se registruje u socijalnoj karti. Takođe, prema postojećim korisnicima prava u segmentu ostvarivanja još nekog prava. Znači, imamo korisnika koji ostvaruje jednu vrstu prava, ali se na osnovu podataka iz socijalne karte vidi da oni ostvaruju prava i na neka druga primanja iz socijalne zaštite za koja nisu ni znali, niti su aplicirali. Takođe, može se zaključiti da su podaci o socioekonomskom statusu ključna vrednost od koje zavise mnoga pitanja od značaja kako za građane tako i organe javne vlasti i državu. Mi smo se susretali sa čitavim nizom pitanja prilikom formiranja nacrta ovog zakona. Pre svega, osnovna pitanja su bila koji su to podaci koji su od značaja za socioekonomski status, gde možemo doći do tih podataka, zatim da li su ti podaci raspoloživi u elektronskom obliku, kako možemo koristiti te podatke i organizovati ih, zatim smo imali i čitav niz zakonskih ograničenja koja se pre svega odnose na Zakon o zaštiti podataka o ličnosti. To su samo neka pitanja koja smo uzeli u obzir u definisanju pravljenja ovog zakona. Kao što smo već rekli, podaci o socioekonomskom statusu građana nalaze se u tri interne evidencije Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, ali i u registrima i evidencijama organa javne uprave. Šta je sada bitno? Bitno je da se na osnovu tog registra socijalne karte uspostavlja jedna baza podataka gde osim te interne tri baze zakonski osnov koji donosi zakon o socijalnim kartama treba da uspostavi i umrežavanje sa eksternim sistemima koji sadrže relevantne podatke koji su od suštinskog značaja za definisanje socioekonomskog stanja i definisanja prava. Nakon uspostavljanja registra, novi pojedinac u registar socijalne karte ulazi na osnovu podnetog zahteva ili pokrenute mehaničke inicijacije od strane ovlašćenog službenog lica iz nekog od internih sistema ministarstva ka drugim internim evidencijama ministarstva i evidencijama i registrima organa javne uprave iz kojih se onda razmene podaci i pribave u registar. Znači, to je jedno zbirno prikupljanje svih i internih i eksternih podataka koji su od suštinskog značaja za definisanje socioekonomskog statusa pojedinca. U tehničkom smislu, u registru socijalna karta ovi se svi podaci objedinjuju i sinhronizuju, ali je jako bitno naglasiti da upravni postupci u okviru kojih se odlučuje o pravima socijalne zaštite i dalje su u internim sistemima namenjeni za podršku rada centara za socijalni rad, opštinskih službi i drugih organa. U tehničkom smislu, u registru socijalna karta ovi se svi podaci objedinjuju i sinhronizuju, ali je jako bitno naglasiti da upravni postupci u okviru kojih se odlučuje o pravima socijalne zaštite i dalje su u internim sistemima namenjeni za podršku rada centara za socijalni rad, opštinskih službi i drugih organa. Znači, u socijalnim kartama se ne rešava o pravima, nego socijalne karte služe kao jedan registar, kao izvor podataka za interne sistema. Kao jedan zaključak ovoga uvoda možemo da kažemo da je registar socijalna karta jedan izvedeni registar koji nastaje od podataka iz drugih evidencija i registara u kojima se ne rešava po pravima i on predstavlja izvor podataka za korisnike podataka. Kakav je zakonski okvir za uspostavljanje ovoga zahteva? Osnovni uslov za uspostavljanje bilo kog registra, pa i registra socijalna karta tiče se zakonskog okvira koji definiše njegovo postojanje i to je upravo ovaj predlog zakona kojim se uređuje njegovo uspostavljanje i vođenje. Donošenje ovog zakona pre svega za osnovu ima uredbe Ustava kojima je, između ostalog, propisano da Republika Srbija uređuje i obezbeđuje sistem u oblasti socijalne zaštite, boračke i invalidske zaštite, zaštite dece i porodice. Ustavom Republike Srbije zajamčena su ljudska prava i slobode, među kojima su i pravo na socijalnu zaštitu, prava deteta, prava roditelja i posebno zaštita porodice, majke, samohranih roditelja. Znači, ovaj zakon pre svega ima osnov u našem Ustavu. Takođe, jako je bitno napomenuti i činjenicu da je konkretna osnova za uvođenje socijalnih karata sadržana u programima rada Vlade iz 2017. i 2020. godine. U aktuelnom programu Vlade koji je predstavljen u ovom domu 28. oktobra 2020. godine u programu stoji da će socijalne karte omogućiti da građani koji su najtežem ekonomskom položaju budu vidljivi u sistemu kako bi blagovremeno i efektivno ostvarili prava na potrebnu zaštitu, da će se unaprediti kontrola socijalnih davanja i rezultiraće mnogo boljom i mnogo poštenijom raspodelom novca. Znači, suština je da za istu količinu novca kojom raspolažemo bolje targetiramo pomoć, da pronađemo tačno one pojedince i one grupe ljudi kojima je pomoć najpotrebnija. Takođe, pored uvođenja socijalnih karata, odnosno uspostavljanja registra, predviđeno je drugim strateškim dokumentima, programom razvoja elektronske uprave u Republici Srbiji 2020-2022. i programom ekonomskih reformi 2020-2022. Cilj uspostavljanja socijalne karte, kao što smo već više puta napomenuli, jeste da na jednom mestu imamo sve podatke koji su od suštinskog značaja za definisanje socioekonomskog statusa pojedinca, a radi efikasnijeg ostvarivanja prava i usluga socijalne zaštite, zbog pravednije raspodele socijalne pomoći, unapređenja efikasnosti i proaktivnosti rada organa u oblasti socijalne zaštite. Ko su korisnici podataka iz registra socijalna karta? To su organi nadležni za sprovođenje socijalne zaštite i drugi organi u skladu sa zakonom. To su pre svega centri za socijalni rad, ustanove socijalne zaštite, jedinice lokalne samouprave koje obavljaju poverene poslove, Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, nadležni organi autonomne pokrajine za sprovođenje socijalne zaštite, nadležni republički organ za sprovođenje aktivnosti unapređenja socijalne zaštite i drugi organi državne uprave i institucije u skladu sa zakonom, na primer, Republički zavod za statistiku. Korisnici podataka čiji je delokrug poslova vezan za upravni postupak imaju pristup izvornim podacima u registru, a svi ostali korisnici podatke mogu da koriste samo u obliku u kom se podaci ne mogu dovesti u vezi sa određenim licem na koje se odnose. Jako je bitno naznačiti da korisnici podataka mogu da pristupe samo podacima koji se odnose na njihovu teritorijalnu nadležnost i opseg poslova za koje su nadležni. Podaci u registru socijalna karta i funkcionalnost registra su ključne vrednosti zbog kojih se vrši njegovo uspostavljanje. Znači, u registru se vode i obrađuju podaci o pojedincu i sa njim povezanim licima koji su neophodni za utvrđivanje socio-ekonomskog statusa, odnosno za ostvarivanje prava i usluga iz socijalne zaštite, kao i podaci o već ostvarenim pravima i uslugama iz socijalne zaštite koje lice koristi u tom momentu ili je nekada koristilo, kao i podacima o pravima u uslugama koje su u postupku ostvarivanja i podaci o odbačenim i odbijenim zahtevima.. U registru se takođe mogu naći i podaci o licima iz socijalno ugroženih i ranjivih grupa radi pružanja pomoći prema uslovima koje definiše za svaki pojedinačni slučaj Vlada Republike Srbije. Takođe, koji su podaci koji se nalaze u registru socijalna karta? Podaci u registru socijalna karta se odnose na opšte i posebne podatke o pojedincu, kao i na zajedničke i pojedinačne podatke povezanih lica sa pojedincem. Opšti podaci o pojedincu su podaci koji se odnose na lična stanja, obrazovanju, zanimanju, prebivalištu, radno-pravnom statusu, pokretnoj i nepokretnoj imovini, prihodima i kontakt podaci. Osnovni identifikator lica je jedinstveni matični broj građana, odnosno evidencijski broj za strane državljane, a za lica čiji je identitet nepoznat jedinstveni privremeni broj koji se koristi do utvrđivanja identiteta tog lica. Bitno je uočiti da u ovom registru na jednom mestu po prvi put objedinjavaju podaci o nepokretnoj i pokretnoj imovini i prihodima od kojih presudno zavise neka prava iz oblasti socijalne, porodične i boračko invalidske zaštite. Posebna vrednost opštih podataka je što proističu iz izvornih evidencija i registara nadležnih organa, što su ti podaci ažurni i što u slučaju promene podataka u izvornim evidencijama i registra sve se te promene prenose i taj centralni registar – registar socijalne karte i ne zavise od volje pojedinca da ih prijave, bez obzira što je to njihova zakonska obaveza. Znači, sve promene se automatski ažuriraju. Osim ovih opštih podataka o pojedincima imamo i posebne podatke o pojedincu. To su podaci koji se odnose na već ostvarena prava, zatim, na isplate prava, takođe na odbijene zahteve, podatke o drugim novčanim davanjima, podatke o pravima, subvencijama i drugim oblicima materijalne podrške koji se finansiraju iz budžeta Republike Srbije. Ovi podaci su veoma važni jer omogućavaju da se na jednom mestu iz različitih evidencija nađu zbirno podaci o pravima, isplatama i subvencijama koje se odnose i na republički i na lokalni nivo. Takođe, tu su podaci i o posebnim statusima, koji se odnose na zdravstveni status, podaci o invaliditetu, podatak vezan za samostalnost u funkcionisanju, status školovanja, redovnost pohađanja, podaci o starateljstvu, podaci o hraniteljstvu, status jednoroditeljska porodica, status samohrani roditelj. Kada je u pitanju poseban podatak koji se odnosi na zdravstveni status, jako je bitno naglasiti da se tu ne odnosi ni na jednu specifičnu dijagnozu, da se podaci ne povlače ni iz jednog zdravstvenog informacionog sistema, niti iz Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. To su podaci koje povlačimo iz internih baza na osnovu komisija koje su odlučivale o određenim pravima, recimo kada je u pitanju invaliditet ili pravo na tuđu negu i pomoć. Zajednički podaci povezanih lica sa povezanim licem čine podaci koji označavaju vezu između pojedinca i povezanog lica, a pojedinačni podaci povezanih lica sa pojedincem su podaci koji se odnose za svako povezano lice. Ovi podaci su važni za sagledavanje socijalno-ekonomskog statusa za ona prava u kojima učestvuju povezana lica, porodica, odnosno zajedničko domaćinstvo. Bitno je naglasiti da se one informacije koje se odnose na povezana lica koriste samo u slučaju kada se obrađuje zahtev po onom pravu gde su nam potrebne informacije o povezanim licima, odnosno o porodici ili domaćinstvu. Kada je u pitanju razmena podataka, jer smo rekli da imamo tri osnovne baze podataka, interno u Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja i da će nam sada Zakon o socijalnim kartama dati zakonski osnov za njegovo povezivanje sa osam drugih registara kojima rukovodi šest organa. Koji su to registri? Prvo, Centralni registar stanovništva. Šta se preuzima iz Centralnog registra stanovništva? To je prebivalište, JMBG, zatim strancima, tražiocima azila, izbeglim licima iz bivših jugoslovenskih republika, podatke iz Jedinstvene prijave za obavezno socijalno osiguranje i podatke o imovinskom statusu i procenjenoj vrednosti nepokretnosti. Sledeći registar, eksterni sa kojim treba da se poveže interni sistem jeste registri organizacija za obavezno penzijsko i invalidsko osiguranje iz kojih se preuzimaju podaci o isplaćenim penzijama i novčanim nadoknadama prema propisima o PIO. Sledeći registar jesu registri ministarstva nadležnih za unutrašnje poslove. Tu imamo dva podregistra, jer imamo podatke o pokretnoj imovini koja se jedna odnosi na vozila, a druga se odnosi na oružje. Zatim, registar organizacije nadležne za poslove zapošljavanja iz kojih se preuzimaju podaci o isplatama novčane naknade prema propisima o zapošljavanju i o isplatama privremenih i posebnih naknada. Zatim, sledeći registar sa kojima interni sistem socijalne karte treba da se poveže jesu registri poreske uprave iz kojih se preuzimaju podaci, tu imamo takođe dva podregistra. Jedni su, koji se odnose na podatke o prihodima na koje se plaćaju porezi i doprinosi za obavezno socijalno osiguranje, uključujući prihod od poljoprivrede i druge imovine i nepokretnosti, a drugi izvor podataka iz poreske uprave se odnosi na podatke o obračunatim i plaćenim doprinosima za socijalno osiguranje. Osmi eksterni registar sa kojima treba da se poveže ovaj interni registar jeste Registar RGZO iz kojih se preuzimaju podaci o imaocu prava na nepokretnosti iz katastra nepokretnosti i podataka o nepokretnostima. Šta je do sada urađeno? Do sada je na osnovu postojeće zakonske regulative realizovana tzv. prva faza uspostavljanja registra socijalna karta kojim je izvršena nabavka hardversko-softverskog sistema i nađeno je softversko rešenje gde su objedinjene ove tri odvojene elektronske baze u okvirno Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. Znači, objedinjeni su ti interni izvori podataka unutar ministarstva. Preostaje realizacija druge faze uspostavljanje registra socijalnih karata to jest da se izvrši povezivanje ovog internog sistema sa eksternim sistemima zašta je upravo potreban zakonski osnov, odnosno Zakon o socijalnoj karti o kome mi danas pričamo. Kao što smo videli ovo je jedan prilično složen postupak i da nas ukoliko se zakon usvoji, da se očekuje povezivanje sa osam eksternih velikih registara i evidencija kojima upravlja šest organa, sa ove tri grupe evidencija koje vodi ministarstvo. To je jedan veoma složen postupak pa iz tog razloga rok primene zakona predviđen je za 1. mart 2022. godine. Finansijska sredstva za realizaciju Predloga zakona obezbeđena su Zakonom o budžetu za tekuću godinu, kroz Projekat 4002, registar Socijalna karta i odnose se na uspostavljanje registra. Veoma važne karakteristike funkcionalnosti i registra Socijalna karta tiču se i mogućnosti formiranja različitih izveštaja i formiranja i dostavljanja obaveštenja. Izveštaj iz jedne ovakve objedinjene baze mogu se formirati po različitim osnovama, po periodima, teritorijalnoj osnovi, statusima rešenja, starosnim grupama, znači, različite načine i analize će moći da se rade, i u skladu sa tim da se definiše targetira socijalna politika. Ono što je jako bitno, jeste funkcionalnost formiranja i dostavljanja obaveštenja odnosno notifikacija kao veoma važna karakteristika radi ostvarivanja cilja proaktivnosti koji ova baza, odnosno, ovaj registar treba da ima. Šta je to notifikacija kada je u pitanju socijalna karta? To je upozorenje da je došlo do neke promene u podacima od značaja za ostvarivanje prava i socijalne zaštite pojedinca i sa njim povezanih lica, bilo u internim, bilo u eksternim evidencijama, a koja zahteva dodatno postupanje od strane službenih lica u nadležnim organima. O pravu fizičkog lica odlučuje službeno lice i jako je bitno naglasiti da se ne vrši nikakva automatizacija prava na osnovu kompjutera. Znači, mašina ne dodeljuje automatski pravo, nego se samo na osnovu jednog povezanog sistema registruje da je došlo do promene određene karakteristike koja je bitna za ostvarivanje prava. Ta automatizacija se može uslovno posmatrati kroz taj mehanizam obaveštavanja koje službeno lice upozorava da je došlo do promene nekog od uslova koje je značajan za ostvarivanje prava. Znači, sam korisnik ne treba da podnese zahtev da je došlo do promene prava, nego će sistem na osnovu raspoloživih podataka i stalnih promena koje identifikuje da ovo obaveštenje signalizira, pri čemu će službeno lice automatski da postupi u razrešavanju ovoga problema. Znači, sama notifikacija nužno ne znači i promenu odluke i ne radi se o automatizaciji donošenja odluke o pravima. Registar neprekidno i automatski vrši proveru usaglašenosti podataka i o svim neusaglašenostima i nekonzistentnostima koje ustanovi i formira ta obaveštenja koje su nam osnovne smernice u proaktivnom radu. Kada se desi to obaveštenje da je došlo do promene podataka ono sadrži podatke koja se konkretno neusaglšenosti promena desila, zatim instrukciju korisnika podataka da je neophodno izvršiti proveru podataka i doneti odluku po zahtevu stranke ili pokrenuti postupak po službenoj dužnosti jer se saznalo za činjenice koje su od bitnog uticaja za ostvarivanje ili promenu prava iz oblasti socijalne zaštite. Postoji nekoliko kategorija notifikacija, od kojih bi u ovom momentu istakla notifikaciju greške, slučajne isključenosti. Recimo, šta to konkretno znači greška socijalne isključenosti? Za dete se bezuslovno može ostvariti pravo na dečiji dodatak po osnovu prava na novčanu socijalnu pomoć koju ostvaruje porodica. Sistem će sam pronaći takve slučajeve, nije potrebna posebna aplikacija, sistem će na osnovu socijalne pomoći koju ostvaruje porodica ali i broj dece koju ima to domaćinstvo automatski identifikuje decu kojima je potrebna novčana socijalna pomoć. Takođe, jedan od primera ove proaktivnosti jeste da dete može bezuslovno ostvariti pravo na regresiranje u predškolskoj ustanovi po osnovu prava na novčanu socijalnu pomoć koju ostvaruje porodica. Takođe, dete koje ostvaruje pomoć i negu drugog lica bezuslovno ulazi i u pravo na dečiji dodatak. Nekada to roditelji ne znaju, ne znaju da imaju pravo na isplatu po više osnova i upravo će na ovaj način to biti prepoznato. Takođe, iznos novčane socijalne pomoći može se povećati i po osnovu punoletstva. To su sve stvari gde sistem automatski prepoznaje da je određeni korisnik koji se nalazi u sistemu socijalne karte ostvario određena prava na novčanu pomoć. Međutim, svaka notifikacija zahteva obavezno postupanje organa, razvrstavaju se sve notifikacije prema hitnosti i na kraju imamo i oznaku kada se određeno obaveštenje kada je razrešena dilema i kada je postupak završen oko određene notifikacije. Kada je u pitanju zaštita podataka u registru, tu je poklonjena posebna pažnja, pošto vidite da se ovde na jednom mestu nalazi veliki broj podataka i tu su rađene posebne procene kada je u pitanju zaštita podataka o ličnosti. Shodno proceni uticaja obrade za zaštitu podataka o ličnosti propisani u Nacrtu zakona koji je izvršen prema Zakonu o zaštiti podataka o ličnosti predviđene su mere zaštite u odnosu na procenjene vrednosti rizika. Ukupan zaključak u izvršenoj proceni uticaja obrade podataka za prava i slobode lica na koje se podaci odnose pokazao je nizak nivo rizika. Bez obzira na nizak nivo rizika radi sigurnosti zaštite podataka o ličnosti predviđene su mere zaštite koje svojim nivoom prevazilaze procenjeni nizak nivo rizika. Koje se te mere koriste i koji postupci se koriste u zaštiti podataka o ličnosti? Prvo, autorizacija ovlašćenog službenog lica, korisnika podataka, čime se sprečava neovlašćeni pristup podacima. Šta znači autorizacija? To je kontrola prava pristupa. Tačno je naznačeno i određeno ko, gde i kada može da koristi ove podatke. Zatim, sledeći stepen kontrole jeste autentikacija visokog nivoa pouzdanosti. Ona se obezbeđuje korišćenjem korisničkog imena i lozinke. Takođe, jako je bitno da postoji i treći nivo kontrole ovih podataka i zaštite podataka o ličnostima. To je beleženje pristupa registru, odnosno, svaki pristup socijalnoj karti mora biti automatski zabeležen jedinstvenim identifikatorom lica koje je pristupilo podacima sa tačnim vremenom naznačenim kada se pristupilo podacima, a takođe sistem beleži i izvore iz kojih je podatak preuzet, postupak kojim je neki podatak promenjen, kao i datum i vreme izmene podataka, kao i razloge izmene. Sve se to beleži nakon pristupa u registar. Što se tiče deo mera koji se odnosi na fizičku zaštitu podataka i čuvanje bezbednosnih kopija socijalne zaštite, čuva se na takav način da se socijalna karta nalazi u državnom centru za čuvanje i upravljanje podataka koji obezbeđuju fizičku zaštitu podataka najvišeg nivoa. Zaštita od spoljnih pretnji podrazumeva da se podaci nalaze u zaštićenoj zoni od neovlašćenog pristupa spolja tako da im se ne može direktno pristupiti. Komunikacija sa drugim sistemima i unutar ministarstva vrši se kroz zaštićene kanale komunikacije. Zaštita od unutrašnjih pretnji se odnosi na moguću zloupotrebu i od samih administratora i autorizovanih korisnika. Zbog toga će sistem beležiti svaki pristup, imaće zaštitne mehanizme koje prepoznaju i prate takve aktivnosti, i ono što je bitno, trajno ih zabeležiti bez mogućnosti brisanja. Nije moguće ući u sistem, a nakon toga prikriti trag, jer postoji tačno vreme, ko, kada, zašto i zbog čega je pristupio sistemu. Rezervna kopija podataka će biti enkriptovana i ne može da se dekriptira izvan okruženja registra. Pristup aplikaciji omogućen je samo autorizovanim korisnicima koji imaju kreiran nalog, ulogu i prava pristupa. Pristup se realizuje kroz najviši stepen identifikacije, kvalifikovanjem elektronskim sertifikatom i sva logovanja ostaju zabeležena. Na kraju ću izneti informacije koje se tiču nadzora, prelaznih i završnih odredbi, kao i kratak rezime. Nadzor nad primenom zakona vrši Ministarstvo za rad, zapošljavanje boračka i socijalna pitanja. Kao što smo rekli, rok za povezivanje socijalne karte sa registrima i evidencijama će da bude početak sledeće godine, 1. januar 2022. godine, a rok za uspostavljanje registra i njegovu funkcionalnost odnosi se na vremenski period 1. mart 2022. godine. Takođe je predviđeno da Ministarstvo izradi i podzakonski akt za sprovođenje ovog zakona u roku od šest meseci od dana njegovog stupanja na snagu, a takođe radi se i o pravilniku o bližim mehaničkim uslovima uspostavljanja i vođenja socijalne karte kojima će bliže biti uređena sva tehnička pitanja i pitanja oko vođenja registra. Na kraju, želim još jednom da podvučem važnost činjenice da nakon dugogodišnje potrebe za uspostavljanjem sistema socijalnih karata danas predstavljamo Predlog zakona o socijalnim kartama kojima se uspostavlja jedan jedinstveni registar pod nazivom Socijalna karta, a za uspostavljanje ovog registra je neophodno da imamo zakonski osnov, a to je zakon o kome danas pričamo. Usvajanje ovog zakonskog predloga i uspostavljanje registra imaće pozitivne efekte i na građane, rad organa javne uprave i na društvo u celini. Za građane efekti se ogledaju u smanjenju troškova i vremena, lakšeg ostvarivanja prava i većem zadovoljstvu javnom upravom. Građani kada imaju ovakvu jednu centralizovanu bazu neće više morati da idu na više šaltera da prikupljaju različite papire kako bi dokazali da imaju svu potrebnu dokumentaciju za ostvarivanje određenog prava. Što se tiče prednosti za organe javne uprave, efekti se odnose na povećanu efektivnost, pouzdanost, ekonomičnost, kao i proaktivnost u radu, smanjenje mogućnosti zloupotreba, boljem vođenju socijalne politike koji su zasnovani na realnim podacima jer se svaka promena u svim ovim podacima koji su od značaja za socijalno - ekonomski status građana detektuje u realnom vremenu. Kada su u pitanju efekti na nivou društva, oni se generalno odnose na smanjenje siromaštva zato što će na ovaj način biti bolje targetirana i bolje usmerena socijalna pomoć prema onima kojima je ta pomoć najpotrebnija, zatim unapređenje adekvatnosti, kvaliteta i bolje usmerenosti mera socijalne zaštite, a time i ukupno unapređenje stanja socijalne zaštite i socijalne politike. Na kraju, uverena sam da će ovaj visoki i uvaženi Dom, nakon rasprave, usvojiti ovaj važan Predlog zakona, a u daljem toku rada stojim vam na raspolaganju na sva pitanja. Hvala vam.
Zahvaljujem ministarki. Saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Za reč su se javili i izvestioci nadležnih odbora. Reč ima Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Uvažena gospođo Kisić Tepavčević, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo razmatrao je ovaj predlog zakona, dakle Predlog zakona o socijalnoj karti i utvrdio da predlog jeste u skladu sa Ustavom i zakonodavnim sistemom Republike Srbije. Kada govorimo o budžetskim sredstvima za socijalnu zaštitu, naravno da ona postoje, ali su ograničena jer je broj korisnika veliki. Zbog toga moraju postojati prioriteti i upravo radi definisanja ovih prioriteta treba da postoje i podaci o socijalno – ekonomskom statusu korisnika, što će upravo i omogućiti Predlog ovog zakona. Dakle, formiraće se registar koji je definisan i Akcionom planom, koji je usvojila Vlada Srbije, čiji je jedan od prioriteta reforma u pogledu bolje usmerenih socijalnih davanja. U praksi to će značiti da su građani koji su u najtežem ekonomskom položaju vidljiviji i da će brže ostvarivati prava i podršku koja im sleduje od strane države. Takođe, ono što je važno jeste da će se unaprediti sa druge strane kontrola socijalnih davanja i novac će moći da bude pravednije raspoređen. Jedan od prioriteta Vlade koji smo već videli u ekspozeu jeste i briga o građanima kroz određene pakete pomoći. Tu brigu pokazujemo kako na republičkom, tako i na lokalnom nivou, a svakako dobar primer za to jeste grad Beograd koji je za ovu godinu izdvojio 76 miliona dinara za socijalnu zaštitu. Tako će, na primer, nezaposlena porodilja ili ona koja ima niska primanja dobiti jednokratno ukupno za prvo dete 50.000 dinara, a na to još iz republičkog budžeta 100.000 dinara, dečiji dodatak i druga prava, dok je, na primer, posle Đilasove vlasti u Beogradu porodiljama ostao dug od 400 miliona dinara. U tom smislu, da se ne bismo vraćali na tužne priče iz Đilasove vlasti u Beogradu ili na neki period do 2012. godine, već da bismo nastavili da radimo na načinima kako da pomognemo našim građanima najviše što molimo, ja vas pozivam da podržimo usvajanje ovog Predloga novog zakona i da damo šansu njegovoj primeni. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić, izvestilac Odbora. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Uvažena ministarko, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva na svojoj sednici, održanoj 8. februara 2021. godine, razmatrao je Zakon o socijalnoj karti i doneo odluku da predloži Narodnoj skupštini da ovaj zakon usvoji. Zašto? Zato što je Zakon o socijalnoj karti prvi zakon koji se donosi i odnosi se na elektronsku jedinstvenu centralizovanu bazu podataka za sve pojedince koji su u sistemu socijalne zaštite i sa njima povezanih lica, zato što se prvi put uspostavlja evidencija i republičkog i lokalnog nivoa o svim onim davanjima koje pojedinac koristi iz oblasti socijalne zaštite, zato što se prvi put uspostavlja evidencija onih službenih lica koji su radili na predmetima priznavanja ili odbijanja zahteva za određeno pravo ili uslugu. Ovaj zakon je i te kako značajan sa preventivnog aspekta, sa aspekta preveniranja siromaštva i sa aspekta smanjenja socijalne uključenosti. Ovaj zakon je i te kako važan sa aspekta kreiranja adekvatne socijalne politike zato što ćemo doći do podataka koji se mogu analizirati, obrađivati, sačinjavati izveštaji, a na osnovu svega toga Ministarstvo i Vlada kreirati adekvatnu socijalnu politiku. Na kraju, ovim zakonom želimo da pokažemo da i u oblasti socijalne zaštite država i institucije koje rade za građane su servis građana, a ne građani kuriri i poštari u donošenju papira radi ostvarivanja svojih prava.
Zahvaljujem. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić, a neka se pripremi Dragan Marković Palma. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Vlade, narodni poslanici, dame i gospodo, Zakon o socijalnoj karti je sa tačke gledišta Stranke pravde i pomirenja jedan od veoma važnih zakona, s obzirom na važnost polja koga tretira, ali isto tako i s obzirom na intenciju da, zapravo, pitanje socijalne politike i socijalne aktivnosti do kraja i precizno utvrdi. Jedno društvo može izmeriti sopstveni kvalitet humanosti najpre prema odnosu prema onima koji su najslabiji u tom društvu. U meri u kojoj budemo imali sluha, ali ne samo osećaj sluha, već to operacionalizujemo kroz administrativno ponašanje, a pre toga to uredimo adekvatnim zakonima, tada ćemo pokazati, odnosno dokazati svoju pojedinačnu, ali pre svega kolektivnu, odnosno institucionalnu humanost. Svi zakoni imaju za cilj uvođenje reda i aktivno suprotstavljanje neredu. Međutim, ovaj zakon spada u one koji su toliko egzaktni, barem u ambiciji, što se jasno vidi i kroz ponuđeni tekst, ali isto tako i kroz obrazloženja koja smo mogli pročitati i koja smo upravo čuli. Socijalna politika jeste uvek prisutna na jezicima svih političara. To je tema koja se jako puno rabi u političkom diskursu, posebno u političkim kampanjama. Ne postoji politika, niti političar, niti politička grupa koji mogu imati bilo kakav negativan odnos po pitanju socijalne politike i bilo koje pozitivne aktivnosti, bilo zakonodavne ili administrativne, u pogledu daljeg uređenja socijalne politike i socijalnih pitanja i, općenito, socijalnih tema. Međutim, vrlo često u društvima koja nisu uspela da dovrše sopstvenu uređenost, ovo je jedno od onih pitanja koje najčešće kasni i koje ni malo nije lako urediti, pogotovo ukoliko je nasleđena neuređenost od proteklih vlasti ili sistema, kao što je slučaj ovde kod nas, odnosno u našoj zemlji. Svakako da jeste bitno donošenje zakona, svakako da jeste bitna odlučnost da se ovo polje do kraja i zakonski uredi, ali isto tako treba znati da je za pitanje socijalne uređenosti, socijalne pravde i kvaliteta socijalne usluge i socijalnog ponašanja državnog aparata prema građanima kojima je potrebna socijalna pomoć ili bilo koji vid druge pomoći… Treba imati u vidu da je za to potrebno više faktora. Prvi, ključni i osnovni faktor socijalne pravde i socijalne uređenosti jeste ekonomska stabilnost. Ova zemlja je proteklih godina, hvala Bogu, beležila veoma ozbiljne korake u pogledu ekonomske stabilizacije i napretka. Istina, poslednje godine zbog krize izazvane pandemijom Kovida-19 suočavamo se sa ozbiljnim problemima, ali u tom suočavanju imamo pokazatelje da se ipak dobro, čak više nego dobro, nosimo sa tim problemima. Međutim, treba znati da je put pune ekonomske stabilizacije i uspostave ekonomskog prosperiteta veoma dug, ali sama činjenica da imamo pozitivne trendove je nešto što uliva optimizam. No, pored ekonomskog faktora, koji jeste ključni, potrebna je i zakonodavna uređenost, odnosno uređenost birokratskog sistema, od ministarstva do svih drugih institucija, uključujući i centre za socijalni rad. Ključni faktor ili tema sa kojom ćemo se još dugo verovatno morati nositi jeste pitanje korupcije. Zaštita od korupcije je zapravo jedan od ključnih faktora uspostave pravičnog i pravednog socijalnog sistema u jednoj zemlji, jer sve ono što pojede korupcija ili sve ono što se otuđi kroz korupciju najpre će biti žrtve oni najslabiji, oni će prvi biti zapravo zakinuti. Tu svakako mislim na opštu sistemsku korupciju, ali posebno mislim na korupciju koja je neposredno vezana za ustanove, institucije i nadležne organe socijalne politike, odnosno socijalne usluge ili socijalne pravde. Zapravo, ono što me raduje jeste da će ovaj zakon, bar po onome što se na prvi pogled vidi, u značajnoj meri postati veoma efikasno sredstvo u borbi protiv korupcije na polju socijalne politike, jer brojne zloupotrebe koje smo imali, koje nažalost do dan danas imamo, između ostalog su bile iz razloga što nismo imali uređeni informacioni sistem u pogledu praćenja podataka i ispunjenosti ili ne ispunjenosti uslova, odnosno uključenosti ili isključenosti onih koji imaju pravo na socijalnu pomoć ili uključenosti onih koji nemaju pravo na socijalnu pomoć. Tako da, me raduje usvajanje ovog zakona, koji će u najmanju ruku, barem, onima koji stvarno hoće da se bore protiv korupcije u sektoru socijalne politike i socijalne usluge imati mogućnost da prate informacije, odnosno imaju potrebne podatke vrlo precizno na jednom mestu, objedinjeno i imaju priliku da tačno znaju da li je neko uključen, a nije imao pravo da bude uključen, odnosno da li je isključen bespravno, a trebalo je da bude uključen. Ako imamo one koji su uključeni u određena socijalna primanja, a nemaju pravo, ne ispunjavaju za to uslove ili ne spadaju u socijalnu kategoriju, to će direktno značiti da postoje oni koji imaju pravo, a koji će biti isključeni. Ukoliko jedni dobiju ono što im ne pripada, to će apriori značiti da će oni izgubiti ono što im pripada. Ovim se pravi jedan veoma važan iskorak u pogledu, neću reći, konačnog obračuna, jer za konačni obračun, pored dobre zakonske regulative, ponajpre, još dugo će trajati i biti ta kom je potrebna ozbiljna politička odluka na svim nivoima da se obračunamo sa korupcijom. Istina, kao što smo čuli od mog kolege Tandira, dakle, ova odlučnost koja se pokazuje u borbi protiv organizovanog kriminala, verujem da će se nastaviti u borbi protiv kriminala na svim nivoima, kako na lokalnom, tako i na centralnom nivou, ali isto tako i nastaviti na frontu borbe protiv korupcije, jer najčešće institucionalna ili sistemska korupcija ima veze i sa kriminalom, a počesto ili ponekad i sa organizovanim kriminalom. Dakle, ovim pravimo jedan veliki iskorak. Dalje će nam trebati da održimo odlučnost, dugotrajnost, izdržljivost, kondiciju u političkoj volji i političkom opredeljenju da do kraja ustrajemo, odnosno pobedimo u pogledu borbe protiv sistemske korupcije, a posebno u pogledu ove teme – korupcije u sektoru politike. Uvek govorim samo ono što znam, a znam da sa prostora sa koga dolazim, u Novom Pazaru, a posebno u opštini Tutin, sektor socijalne politike predstavlja jedan od najizrazitijih primera brutalne korupcije i zloupotrebe mehanizama socijalne usluge, socijalne zaštite, odnosno socijalne pomoći. Ovo nije prvi put da o ovome govorim, posebno u opštini Tutin, Centar za socijalni rad predstavlja sredstvo tamošnje vladajuće stranke koja taj narod drži skoro tri decenije u svojevrsnom političkom i socijalnom ropstvu. Jedan od mehanizama držanja tog naroda i građana te opštine u takvom stanju jeste zapravo centar za socijalni rad gde se upravo… Možete sada, ako želi Ministarstvo, izvršiti inspekcijske nadzore i može se, uz postojeće informacije, vrlo lako doći do podataka da su mnogi koji se nalaze na listi, odnosno na spisku socijalne pomoći isključivo aktivisti ili članovi tamošnje vladajuće stranke, a pri tome ne ispunjavaju uslove da budu korisnici socijalne pomoći. Naravno, postoji jedan deo onih koji ispunjavaju uslove da budu korisnici te socijalne pomoći, ali oni su obavezno ucenjeni da moraju podržavati tu političku opciju, jer će u protivnom izgubiti status socijalnog korisnika, što je zapravo pokazatelj da oni, socijalni slučajevi koji im se nisu povinovali, oni su izgubili takvu socijalnu pomoć. Borbi protiv ovakvih pojava će koristiti ovaj zakon, ali će biti jako važno ne stati na zakonu, već imati i pravne i administrativne i političke volje da se sa ovakvim pojavama obračunamo. Naravno da nije jedina anomalija samo socijalna pomoć, već je postala javna tajna, kao što znate, nama očito treba nekada i da se snime neki filmovi o nekim pojavama i zloupotrebama da bi onda društvo skrenulo pažnju na neke pojave. Ovo pitanje, pitanje socijalne politike je veoma osetljivo i mene raduje odlučnost kroz ovaj zakon, da postoji volja većine u ovoj Skupštini da se ta borba nastavi do kraja i da zaista dođemo do trenutka kada će mehanizam socijalne pomoći i socijalne usluge biti nešto što će ispunjavati našu i personalnu i kolektivnu ljudskost. Želim iskoristiti ovu priliku da podelim sa vama ovde, ali i široj javnosti, iskustvo dobre saradnje sa Ministarstvom za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja kroz proteklih nekoliko godina, gde su iskazali interesovanje i pokazali dobru volju i podržali rad šest vakufskih odnosno narodnih kuhinja koje funkcionišu na području Sandžaka, tačnije u Novom Pazaru, Tutinu, Sjenici, Novoj Varoši, Brodarevu, Prijepolju i Priboju i time pomogli da te kuhinje koje su osnovane 2010. godine nastave sa radom. U tim kuhinjama se hrani nekoliko hiljada građana. One su dostupne svima, funkcionišu uglavnom u mešovitim etičkim sredinama. Možda su jedine kuhinje koje su do te mere zaštitile korisnike, njihovo dostojanstvo, gde čak ne postoji ni evidencija ličnih podataka svakog korisnika, već je pravilo tih kuhinja da svako ko nema topli obrok može doći ili se nahraniti u toj kuhinji, ili u trpezariji te kuhinje, ili poneti sa sobom topli obrok za sebe i sve članove svoje porodice, a da pri tom ne mora pokazati ni ličnu kartu, niti biti upisan na neki spisak. Smatrali smo tada, osnivajući te kuhinje, još pre 10 godina, da imamo nekada momente kada neko ko inače nije bio siromašan dođe u kriznu situaciju, ali da mu često dostojanstvo ne dozvoljava da prosi ili da zatraži. Zato je jako važno kada nekome nudite pomoć i pomažete, da pored toga što ćete mu pomoći da se nahrani i da ne bude gladan, da mu jednako zaštitite i njegovo dostojanstvo. Uglavnom se te kuhinje finansiraju od dobrovoljnih priloga raznih građana, ali poslednjih nekoliko godina imamo i ozbiljnu pomoć od ministarstva i ovom prilikom se zahvaljujem. To je jako važno, prvo zato što se radi o zaista ozbiljnoj pomoći, ali isto tako i što se radi o tome da imamo brigu sa pozicije republičkih vlasti da celi prostor teritorije ove zemlje, a pogotovo tamo gde imamo etičku šarenolikost, to poprima još jednu drugu dimenziju i predstavlja jedan vrlo lep primer. Ovom prilikom želim da ukažem na još jedan problem o kome je bilo reči ovde od mojih kolega a tiče se zdravstvenog osiguranja i prava na dečiji dodatak učenika verskih škola. Pošto sam imao priliku 2002. godine da, zajedno sa predstavnicima Srpske pravoslavne crkve i drugih crkava i verskih zajednica, sa tadašnjim nadležnim ministrima pripremam zakon o crkvama i verskim zajednicama, zato sam malo dublje upućen nego možda neki drugi narodni poslanici, tada, usvajajući taj zakon, uspeli smo vratiti članovima, uposlenicima, učenicima, studentima verskih škola, fakulteta, pripadnicima crkava i verskih zajednica, prava koja su im kroz ono socijalističko-komunističko vreme bila oduzeta i radosno smo tada konstatovali da se više nikada neće desiti da neko bude diskriminisan i da mu bude neko pravo isključeno zato što pripada nekoj verskoj zajednici, nekoj verskoj školi. Tako je to funkcionisalo. Dakle, polaznici verskih škola, odnosno verskih fakulteta, nisu imali taj problem do pre nekoliko godina. I onda se desi da je došao neki dopis iz nadležnog ministarstva, koji je bio prilično konfuzan, koji je upućen lokalnim samoupravama i kazano je da samo škole koje su zvanično registrovane kod Ministarstva prosvete da njihovi polaznici imaju sva učenička prava. Prvo, taj akt je nezakonit, zato što postoji dva osnova legaliteta škola. Javne škole ili druge privatne škole se registruju kod Ministarstva prosvete. Međutim, verske škole, po Zakonu o crkvama i verskim zajednicama, se ne registruju kod Ministarstva prosvete, već njihov legalitet i legitimitet se obezbeđuje preko Zakona o crkvama i verskim zajednicama, preko njihovih crkava i verskih zajednica, a registruju se kod Ministarstva pravde odnosno Kancelarije za vere. Ovde očito imamo problem u tumačenju. Čak sam prošle godine vodio razgovore i u Ministarstvu za rad i u Ministarstvu prosvete i u Ministarstvu pravde i čak smo postigli dogovor da se to reši, ali je ponovo zatajila administracija. Bilo je međusobnog dopisivanja, ali ovo nismo rešili. Ja mislim da je to lakše rešiti na nivou ministarstva, ali, ako ne bude, mi ćemo biti prinuđeni da ovde pred Skupštinom zatražimo autentično tumačenje, koje ne bi smelo biti sporno, jer Zakon o crkvama i verskim zajednicama je eksplicitno jasan. Dakle, on obezbeđuje legalitet tim školama. Ono što nije dobro, da mi sada imamo stanje samovolje u lokalnim samoupravama, tako da prosto lokalna samouprava koja želi da dodeli pravo tim učenicima, oni to pravo imaju. I verovatno u većini opština, kod većine učenika i studenata verskih škola i fakulteta nemamo taj problem, zato što većina odgovornih u lokalnim samoupravama ne želi da im pravi taj problem. Ali, u pojedinim opštinama imamo samovolju ili nameru ili nerazumevanje, nije više ni važno. U svakom slučaju, ovo ukazuje da taj problem nije rešen. To znači da imamo prepušteno stanje predstavnicima ili činovnicima lokalnih samouprava da oni tumače kome će to pravo dati a kome neće dati. Osetio sam potrebu da je ovo trenutak da to detaljnije pojasnim. Nije bilo oponiranja u razgovorima, i u vašem ministarstvu i u drugim, ali ovde samo hoću da ukažem da već meseci i godine prolaze, a ta deca se osećaju obespravljenim. Molim vas da ono što smo započeli sa vašim prethodnicima što pre okončamo i ne ostavimo niti jedno dete, niti jednog čoveka u ovoj zemlji, a pogotovo dete, deca moraju imati pozitivan status, čak biti u afirmativnoj akciji, odnosno pozitivnoj diskriminaciji ako treba, a ne u ovoj negativnoj. Dakle, ova zemlja će disati svojim plućima kada svaki čovek bude imao osećaj da se oseća u domu, da se oseća u domovini. To je naša želja, naša intencija i jedan od ključnih ciljeva Stranke pravde i pomirenja. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pre nego što dam reč sledećem govorniku, gospodinu Markoviću, za reč se javila ministarka Darija Kisić Tepavčević. Izvolite.
Gospodine Zukorliću, hvala vam na afirmativnim rečima o saradnji sa Ministarstvom za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. Trudimo se i želimo tako da budemo na raspolaganju svim građanima u našoj zemlji, pošto, kao što ste već istakli, sva pitanja praktično u nadležnosti Ministarstva koje ja trenutno predstavljam, su vrlo osetljiva. Ovo što ste poslednje spomenuli za određene kriterijume za isključivanje prava kada je u pitanju dečiji dodatak, upoznata sam sa tim i detaljno sam se informisala u prethodnom periodu. Ono što prvo treba da naglasimo da nacionalna pripadnost nije, ne sme i nikada neće ni da bude osnov ni za uključivanje, niti isključivanje iz bilo kakvog prava kada je u pitanju oblast socijalne zaštite. Međutim, ono što sam dobila kao podatak iz nadležnog ministarstva jeste da bi dete koje pohađa školsku ustanovu ostvarilo pravo na ustanovu treba prvo da redovno pohađa školu, a drugo da ta škola pripada sistemu školstva Republike Srbije, a verske škole u ovom momentu se ne nalaze u toj grupi. Takođe sam dalje proveravala o čemu se radi i rečeno mi je da su akreditovane, ali nisu verifikovane. Baš i nisam u potpunosti upoznata šta sada ti termini apsolutno znače, ali u svakom slučaju tako nešto i takve stvari ne treba i ne smeju da se dešavaju i mi smo već inicirali određeni dijalog u tom smislu zato što nacionalna pripadnost nikada i nikome ne može, ne sme ni da bude, kao što sam već rekla, niti kriterijum, niti za uključivanje, niti za isključivanje iz bilo kakvih prava iz oblasti socijalnog sektora. Takođe i u Registru socijalna karta jedna od posebnih podataka odnose se na nacionalnu pripadnost i to je bilo jedno od spornih pitanja kada je u pitanju zaštita poverljivosti podataka, ali potrebno je opet naglasiti da taj podatak ne utiče na dodeljivanje prava. On je pre svega značajan za vođenje socijalni politika, da u određenim analizama možemo raditi i različitu distribuciju socioekonomskog statusa prema nacionalnim pripadnostima, pa onda targetirati određene aktivnosti prema grupama gde je ta pomoć najpotrebnija. Podatak o nacionalnoj pripadnosti povlačimo iz jedinstvene baze podataka koja opet podatak povlači iz Registara matičnih knjiga. Znači, ukoliko neko ne navede taj podatak onda se taj podatak neće naći ni u socijalnoj karti. To samo naglašavam da to jeste jedan od posebnih podataka koji takođe se povlači u sistem socijalna karta, ali apsolutno ne utiče na kriterijum prilikom dodeljivanja prava, nego samo će se koristiti u analizi radi pravilnog targetiranja socijalne politike. Pre svega videli smo u nekom prethodnom periodu kada je u pitanju romska populacija, tu su skorovi socioekonomski parametri bili znatno niži, pa su se onda pomoć i određene aktivnosti upravo aktivirale prama ovoj grupi.
Zahvaljujem. Replika Muamer Zukorlić.
Mislim da treba da obratite pažnju na tumačenje koje su vam dali vaši saradnici. Dakle, dobro ste preneli formulaciju iz zakona. To je da je jedna škola u zvaničnom sistemu Republike Srbije. Šta to zapravo znači? Ne, u zvaničnom sistemu Ministarstva prosvete, već u zvaničnom sistemu Republike Srbije. Sve tradicionalne i zvanične crkve i verske zajednice su u zvaničnom sistemu Republike Srbije i sve škole koje rade u okviru tradicionalnih verski zajednica i crkava su u zvaničnom sistemu Republike Srbije. Zašto? Pa zato što funkcionišu legalno, zato što imaju svoj matični broj, zato što se nalaze u svim registrima, zato što ostvaruju sva prava kao privredni subjekti, kao zvanični subjekti u ovoj zemlji registrirani. Prema tome, očito je neko jednostrano protumačio to prateći samo Zakon o obrazovanju, dakle o prosveti i o onom sektoru koji pokriva ministarstvo. Zato vas molim, već smo o tome imali rasprave čak i sa pravnicima u Vladi Republike Srbije i došlo je do zajedničkog tumačenja. Ostalo je to da samo administrativno pokrijemo, da jedan dopis dođe od Ministarstva prosvete, drugi od Ministarstva pravde. Svakako da u svom govoru nisam implicirao da se bilo šta dešava na nivou etničkih razlika. Ne, već eto slučajno su ovde pripadnici islamske zajednice, odnosno učenici Medrese ugroženiji iz razloga što pojedine lokalne samouprave su iskoristile ovo da tu decu uskrate za svoja prava, a verujem da ovom voljom ili zajedničkom voljom to možemo da rešimo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik Poslaničke grupe JS, Dragan Marković Palma. Izvolite.
Poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, socijalna pravda je osnova i program Partije Jedinstvena Srbija i mogu da kažem da država ima dobru socijalnu kartu za one koji su ugroženi. Država daje 16 hiljada za četvoročlanu porodicu kao socijalnu pomoć, ali mislim da tu treba da se napravi porodica četvoročlana koja nema zemlju, ne vodi se ništa na njih, koliko godina imaju deca koja žive u toj porodici i nije isto da deca imaju tri i pet godina i ona deca koja su na fakultetu te porodice. U svakom slučaju njima treba malo više novca i zato lokalne samouprave treba da se uključe. Vama je poznato da mi u Jagodini to radimo već 15 godina i čak su me prozivali – tri hiljade za gospodina i četiri hiljade za gospođu. Ja sam to sada povećao. Bilo je – dve hiljade za gospodina i tri hiljade za gospođu. Ko me je tada prozivao? Oni koji su danas opozicija i za njih nisu ništa ni tri hiljade evra, a ne tri hiljade dinara. Tako da vidimo kako zajedno Ministarstvo za rad i socijalnu politiku i lokalne samouprave da izbace nešto iz budžeta što nije neophodno jer mi nismo konstatovali da je ovo vanredno stanje bez mera vanrednog stanja, ali vanredno stanje u svakom slučaju ako ljudi ostaju bez posla, ne u nekom velikom broju, ako nam lokali ne rade i u ugostiteljski objekti, a znamo koliko je zaposlenih ljudi u tim objektima, pa kada sam kod lokala i ugostiteljskih objekata interesuje me vaše mišljenje – ako već ti lokali rade do 20 časova, zašto ne bi radili do 23 i to je neko vreme kada oni imaju malo veći pazar nego što je preko dana, ako ti lokali poštuju mere koje su propisane? Isto tako želim da vas informišem, a ne znam da li znate, da milion građana u Srbiji nema organizovan prevoz u preko 15 gradova i meni nije jasno, a pare ne trebaju lokalnoj samoupravi da sprovede tender i da organizuje prevoz. Samo jednu opštinu ću da navedem, Aleksinac, gde više godina ne postoji gradski prevoz i kako ta deca idu u škole, kako ljudi idu na posao meni uopšte nije jasno, pa da se vaše ministarstvo uključi. Ne treba da daju subvenciju, ne treba da obezbede ako nemaju para kao Jagodina i još nekoliko gradova u Srbiji, gde građani ne plaćaju autobuski prevoz, ali ti ljudima koji tamo žive nije lako i da ti gradonačelnici i predsednici opština ne čekaju Vučića koji pomaže maksimalno da im on sada daje savete ili vas kao ministra, ali očigledno morate da se uključite. Ovo je ogroman problem. To sam saznao, nisam mogao da verujem, pre neki dan od Prve televizije koja me je zvala da me pita za mišljenje. Rekao sam da je to za mene veliko iznenađenje da u 21. veku mi ne možemo da obezbedimo prevoz za decu, za one stare ljude itd. Postavlja se pitanje – kako neko kad se razboli a nije za sanitetsko vozilo, kako će on da ode do grada ili do opštine gde živi ako je njegovo selo udaljeno 15, 20 kilometara? Bio je jedan prilog gde jedna starija žena kaže – pre je autobus dolazio četvrtkom, a sada ni četvrtkom. Zamislite, ljudi, jednom da ide autobus u selo a nedelja ima sedam dana. Tako da bih vas zamolio da se uključite u tu problematiku. Drugi veliki problem je ono što se zove borba protiv bele kuge i broj sklopljenih brakova 2019. godine je 35.700, a razvelo se 10.899 i na taj način je i manje dece rođeno. Šta je to što se zove preventiva? Da li psihijatri, ljudima ne trebaju psihijatri, ali psihoterapeuti da objasne toj porodici da deca ne smeju da budu žrtve? Mislim da su suviše velike ingerencije date centrima za socijalni rad u Srbiji i gradovima. O tome treba da odlučuju sudovi, a da pre toga, govorio sam ovde pre mesec dana, nekada je postojalo mirovno veće u svako mesnoj zajednici, posebno kada se u porodici svađaju otac i sin itd. i onda to mirovno veće od tri ili pet članova ode u tu porodicu, objasni da tolerancija treba da postoji jer porodica je osnovni stub svega i smisao života. Da ne govorim o statističkim podacima koliko ljudi je umrlo više, a da je pad nataliteta veći nego što je bio ranijih godina. Veliki broj građana iz unutrašnjosti ide u velike gradove, a najviše dolaze u Beograd i Beograd nema više ni mesta, osim da se širi i da pravi neke nove objekte gde će moći ti ljudi da žive. Ako se tako nastavi, onda ćemo mi da ispraznimo sva sela iz unutrašnjosti iako sada gledajući kroz procente da možda 10% ljudi živi danas nego pre 30 godina. Tu je isto država dosta uradila, da stimuliše rađanje dece. Očigledno da to nije dovoljno. Ono što ja pratim i mogu da kažem da je manji broj iz godine u godinu socijalno ugroženih ljudi. Zašto? Zato što oni koji nekada nisu radili, sada rade veliki broj fabrika je došao u Srbiju i zapošljavaju ljude, tako da se smanjuje broj socijalnih slučajeva, ali da ta socijalna karta se malo i pomeri. Živim na selu i da vam kažem, čovek koji ima pet hektara zemlje i ima traktor i priključne mašine itd, oni jedva prežive i ono što je osnova da plate državi, a imaju registrovano gazdinstvo. Oni nemaju ni regres, ni topli obrok, ni bolovanje, znači, sve to sami sebi moraju da plate. Vi kao resorni ministar, da vidimo kako da se izborimo da te poljoprivredne penzije koje su bile nikakve pre sedam, osam godina, danas u granicama mogućnosti države i budžeta Vlade Republike Srbije, pomaže se, jednokratna pomoć itd, ali veoma je važno da te poljoprivredne penzije se malo povećaju danas. Poljoprivredna penzije je 11.000 dinara, ako taj poljoprivrednik izdržava četiri člana porodice, a socijalna pomoć za četvoročlanu porodicu je 16.000 dinara. Znači, bolje biti socijalni slučaj nego poljoprivrednik. Da spasimo sela na taj način, da vidimo kako i šta su nam mogućnosti i šta su nam prioriteti, imajući u vidu da ova država vodi računa o prioritetima i da budžet troše građani, a ne političari. Tako da vas molim da malo posvetite pažnju i da počnete da obilazite Srbiju, kao što je to radio vaš prethodni gospodin Đorđević. Drago mi je što ste vi preuzeli taj resor kao žena, kao dama, zato što su žene emotivnije od muškaraca i vi to mnogo drugačije gledate kada se desi negde neki problem u Srbiji. I da ne bude kriterijum za nekog da bude na nekoj funkciji podobnost, već sposobnost i izveštaj o radu šta je taj direktor i njegovi saradnici u centru za socijalni rad radio prethodnih godina, koliko je brakova spasio, koliko je pomogao porodicama itd? Danas je veoma važno i kada se određuju, ne znam kome će deca pripasti itd, da ne budu oštećeni ni otac ni majka, i jedan i drugi da imaju kontakt sa decom, neka sud odredi kod koga će deca biti, da taj neko ili otac ili majka su boljoj ekonomskoj situaciji, ali isto tako uskratiti nekom, a takvih slučajeva imamo dosta u Srbiji, da se uskrati, jer je to rekao neko iz centra za socijalni rad. Taj centar za socijalni rad mislim i da nema takve ingerencije, ali se oni posmatraju iz ugla da to što ti oni kažu, to je tako. Hteo sam još i da vas pitam pošto ste vi iz struke, oni koji su primili vakcinu i drugu sada, prošlo je sedam osam dana, da li treba da nose maske ili ne? Dalje, ako je UEFA koju čine fudbalski klubovi iz Evrope, najveći i najjači fudbalski klubovi, rekla da može 15.000 ljudi u Beogradu na stadionu da bude kada bude Zvezda igrala sa Milanom, kako je vaše mišljenje o tome, ako se poštuje distanca itd. Mi ćemo jednu po jednu sferu zanimanja ili oblast da gasimo, a živećemo sa Koronom. Ja kao laik u medicini mogu da kažem još minimum godinu i po dana, a već smo izgubili jednu godinu 2020. Znam šta će veliki broj stručnjaka da mi kaže, zdravlje i život je najpreči. Jeste, ali ima nešto što se zove život i porodice. Sport spaja ljude, sport pravi lidere u sportu da mladim ljudima budu lideri na sportskim terenima, da se oni bave sportom, a ne da im budu lideri oni koji su juče završili tamo gde im je mesto i prekjuče, jer smisao života je do sada bio da veliki broj porodica subotom ili nedeljom ide neku sportsku utakmicu, na neki sportski događaj. Uvek postoji rizik, a da ne govorimo o zdravstvenom riziku. Ako smo prvi u Evropi po broju vakcinisanih i ako imamo veliki broj, odnosno imali smo, ne toliko veliki, opet u Evropi smo drugi, treći, broj zaraženih, ti koji su imali koronu imaju antitela i ovi koji su se vakcinisali imaju antitela, da li sada da napravimo neku gradaciju, vi koji imate potvrdu ili ne znam šta idete u te objekte ili možete da idete na utakmicu, a vi koji nemate, preuzmite rizik na sopstvenu odgovornost. Postoji nešto što se zovu mere, predlozi i postoji nešto što se zove obaveza. Znači obaveza su javni skupovi, da ne bude veliki broj građana na tim javnim skupovima. Šta je vaše mišljenje pošto ste vi predsedavali konferencijama dok niste postali ministar i pravo da vam kažem, voleo sam da vas slušam zato niste bili ni suviše strogi, a ni suviše tolerantni. Posle vašeg govora kada završite, onda kažemo a gde je levo, a gde je desno. To je pozitivno, a ne negativno. Onda kaže – testirao sam se. I? Ja sam pozitivno negativan. Danas je u Srbiji najbolje biti pozitivno negativan. To je najbolja dijagnoza kada odete na pregled. Da spasimo Srbiju, da budemo jedna od prvih država, jer ako nam ne rade fabrike, ako nam ne rade lokali kako će da se puni budžet, odakle će država. Neće imati za penzije, a da ne govorimo o socijalnoj karti i socijalnoj pomoći koja je neophodna. Isto tako, smanjen je broj korisnika koji su išli u Crveni krst za topli obrok. Znači nije isto kao što je bilo pre osam, devet i deset godina, što znači da politika i te pomoći koje su bile i za zaposlene, oni što rade u fabrikama, čak i vlasnicima hotela koji nisu na planinama, dobijali su određenu pomoć. Još jedna veoma važna stvar. Kada su u pitanju đaci, pazite imam petoro đaka u kući i sada mogu da kažem kao neko ko se bavi tim problemom svakog dana. Šta to znači da deca idu sedam dana u školu, idu u srednju školu, a sedam dana ne idu. Ako u razredu ima u proseku 24 do 26 učenika i kaže – sedam dana od kuće onlajn. Ma ko da uči od kuće, jel smo mi učili od kuće? Nema od toga ništa. Ja sam čak i domaći pisao u školi, za čas napišem kada odem u školu, a nekad sam čitao i iz prazne sveske i kaže – donesi mi svesku, ja zatvorim, jer sam uvek imao neku logiku i znao sam da pričam, a da ne čitam i da ne pišem. Da vidimo kako da pomognemo deci. Ako dve godine nam deca ne idu u škole, mi smo izgubili to vreme koje nikada ne možemo da vratimo. Dalje, mi sada imamo problem, šta deca da upišu. Imamo još jedan veliki problem, a to je možda više pitanje za ministra prosvete, ali i za vas. Mi imamo zanimanja po školama koja se uopšte ne koriste više, ne može da se zaposli. Znači, ta zanimanja su ostala od pre 20 godina ista. Umesto da promenimo i vi da budete pokretač, i mi kao narodni poslanici, šta je to što se zove budućnost, ako je digitalizacija i sve se radi preko kompjutera, ajmo da jedan deo dece usmerimo tu. Ako je konfekcija zastupljena u Srbiji, veliki broj fabrika ima, ajmo da jedan broj dece preusmerimo da to radi. Mene sada kad pitaju, šta nam vi preporučujete – nemam pojma. Ja, kao čovek privrednik, kao čovek koji je dobio sva moguća priznanja iz privrede od 1995. godine i sve dok sam vodio kompaniju, znači mogu za sebe da kažem da se razumem, živim na selu. Evo, pre neki dan sam sušio meso i stavio na Fejsbuk. Znate, koliko pregleda imam? Osamstodvadeset hiljada. Neki su me kritikovali da se ne suši meso za dan, neki kažu usoljeno treba da stoji 15 dana, itd. Mi sušimo meso, usolimo, pet dana stoji usoljeno i osušimo ga istog dana. Evo, pozivam i vas kad budete došli u Jagodinu da probate domaće suvo meso. Ono što se zove život na selu razlika je između građana koji žive u gradu. Pogotovo oni koji nemaju prevoz, ali mi moramo da obezbedimo i onog ko živi na selu da se ne oseća kao čovek koji je negde zapostavljen ili on sad ne sme da krene u grad, ne zna kako će da se vrati itd, i kada stavi na papir, svoj deda i otac da kaže - isplati se da se bavim ovim poslom i baviću se ovim poslom i završiću školu u svom selu, u svom gradu, itd. Znači, to su tekući problemi. Ako mi nemamo viziju šta će nam se desiti u budućnosti i nemamo preventivu, onda nam se piše mnogo loše u 2022, 2023. godini, jer smo mi sada država na Balkanu koja ima najveći broj investitora i najviše zainteresovanih investitora da dođu u Srbiju. Mi treba da iskoristimo tu političku popularnost međunarodnu koju je stvorila Srbija. Juče gledam, prekjuče Bajden čestitao predsedniku Dan Srbije – Sretenje. Pazite, to se nekada nije dešavalo. Bez obzira na to što je on napisao, ne znam, da se međusobno prizna Kosovo, mi to nikada nećemo da uradimo. Šta da me neko tera da priznam moje, da kažem da je to moje. Razumete? Ali, to je veliki korak i u svetu i u Evropi i sve kad pogledate sve se to tiče rada i socijalne politike. Vi ste najviše opterećeni, možda to ne vidite, ali videćete kada prođe šest, sedam meseci, godinu dana da ste vi najviše opterećeni, jer sve će od vas da se traži indirektno preko centara koji su po lokalnoj samoupravi itd. Da stvorimo uslove mladim ljudima da se školuju, da idu na posao i da se te mere poštuju. Ali, pazite, ako statistički pogledamo, vi kao stručnjak, koliko dece između sedam i 18 godina kada završavaju srednju školu je obolelo od korene. Veoma malo. I gde su oboleli ti koji su oboleli? Na žurkama, gde u jednoj maloj prostoriji, zato što su zatvoreni lokali, u 15 kvadrata imate pedesetoro dece, odnosno dvadesetoro. Išao sam na tri lokacije da obiđem. Pa, kažem, čekajte, pa kaže mi imamo kafane, imamo restorane, klubove, ali je zatvoreno i mnogo je bolje dozvoliti im tamo nego da se kriju po kućama i da po kućama upravo tamo gde su te žurke, rođendani, najveći broj zaraženih zarazili su se tamo. Da nam ne bude kriterijum sada Kopaonik i Zlatibor. Vi znate sad kad su se vratili sa Kopaonika i sa Zlatibora, ali to je nešto drugo, to je luksuz, a ovo nije luksuz. Ovo nije luksuz kad dete napuni 18 godina da slavi svoje punoletstvo, da ima tridesetak, četrdeset drugara, drugova, drugarica. Nekad se išlo u vojsku, pa se pravila ne žurka, nego veselje, pa se pravile svadbe, sad i svadbe su ukinute i tu isto da poradite oko tih svadbi. Ovde sam govorio i nekome je to možda bilo smešno, ali svadba je isto smisao života. Neko ko ima sina, ćerku i da ona bude mlada, sin mladoženja i da sutradan kada prođe, ne znam koliko godina, stoji slika na zidu, kako njeni roditelji bili, kao što ja imam da su moji roditelji bili mladenci, da sam ja bio 19 godina mladoženja, da su se moji sinovi itd. Tu da malo popustimo taj kriterijum. Sve je to u borbi za nešto što se zove borba protiv bele kuge. Znate šta, danas, i vi to morate da priznate, nekada je bila ljubav…
Gospodine Markoviću, vreme.
Završavam. … ljubavna i duševna. Danas je interesno ljubavna ljubav koja kratko traje. Dok se dete ne rodi, kada se rodi dete kaže – čekaj ti čoveku, gde su pare, vidiš onaj prekoputa kako ima itd. Zahvaljujem i izvinjavam se što sam prekoračio vreme.
Za reč se javila ministarka Darija Kisić Tepavčević.
Gospodine Markoviću, hvala vam na inspirativnom govoru. Ne znam da li ima jedna oblast iz koje mi niste postavili pitanje, ali trudićemo se da damo neke odgovore koji su u oblasti moje nadležnosti, jer pitanja pokrivaju i ministarstvo zdravlja, i privrede, i poljoprivrede, pravde, sela, prosvete. Ono što jeste suština, kao što ste već i rekli, da delokrug rada Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja je prilično heterogeno i praktično sve slabosti društva se na kraju ogledaju u različitim potrebama za prava iz oblasti socijalne zaštite. Sada, vi ste spomenuli i nekoliko parametara koji mogu biti indirektni pokazatelji socijalno-ekonomskog statusa. Spominjali ste parametre smanjenog nataliteta, smanjenog broja brakova i različitih drugih parametara koji mogu da budu u drugim različitim istraživanjima jesu indirektni pokazatelji socijalno-ekonomskog statusa i neke socijalno-ekonomske nesigurnosti. Kada je u pitanju, da, u jednom momentu ste rekli da za obilazak Srbije, to i te kako radimo stalno, doduše još uvek nismo bili u vašem gradu, pa onda pretpostavljam da podrazumevate da nismo bili nigde. Ali, ispravićemo i to. U svakom slučaju, kada je u pitanju rad Centra za socijalni rad ne mogu da se složim sa činjenicom da se na osnovu nekih subjektivnih mišljenja i procena donose odluke. Centar za socijalni rad ima svoju ulogu i njihova uloga je na kraju, nakon procene čitave situacije, na nivou mišljenja, znate da je odluka na nivou sudova, ali pretpostavljam da mislite o nekoj konkretnoj situaciji, nekim konkretnim slučajevima u koji imate uvida. U svakom slučaju, želimo transparentnost rada i objektivnost rada u tim ustanovama koje su od suštinskog značaja upravo za ostvarivanje prava, pre svega najbitnija su nam deca i porodica jeste najbitnija ciljna grupa rada ministarstva. Kada je u pitanju ovaj čitav niz drugih podpitanja koji su u vezi sa pandemijom, ja sam mislila da danas nisam na Kriznom štabu, ali očigledno me ovakva pitanja ne mogu mimoići. Vi jeste dobrim delom u pravu sve ovo što ste rekli, ali uvek u onom drugom delu rečenice ste govorili istinu. Da, to bi bilo dozvoljeno i bezbedno pod uslovom da se poštuju preventivne mere. Ako ćemo iskreno, čitavom svetu praktično ne bi bile ni potrebne preventivne mere, bilo kakve druge da su svi poštovali fizičku distancu i masku koju smo na početku onako sa nipodaštavanjem gledali kao neko nužno zlo. Ali, recimo u Kini nam se vrlo brzo pokazalo kako to i te kako ima efekta. Tako da, nepopularno je to govoriti kada su u pitanju, pogotovo tako lepa obeležavanja, kada su u pitanju svadbe, proslave, velike slave, da se o tome govori. Uopšte je nepopularno govoriti o preporukama prilikom obeležavanja tako lepih stvari koje praktično život znače i koje su nam mnogo značile svih ovih godina i kojih smo se svi poželeli, ali to jesu mesta za koja se pokazalo da se intenzivno prenosio virus i nakon kojih su nastajale i smrtne posledice. Kada su u pitanju škole, mi smo jedna od retkih zemalja gde se u kontinuitetu škola izvodi nesmetano, po onom sistemu koji smo ustanovili. Znate da do četvrtog razreda idu svake nedelje. U pravu ste, u starijim razredima je svake druge nedelje. Ja sam sama majka srednjoškolca, tako da znam da ova druga nedelja, kada je onlajn, nije onoliko produktivna koliko bi bila da je klasičan vid vršenja nastave. Mi možemo ovako u nedogled da pričamo šta bi bilo bolje, šta bi trebalo da se pusti, ali je činjenica da moramo da naučimo da živimo sa ovim virusom. Sada to jeste velika istina, ali sve više postaje i fraza, jer mi, evo, i ovih poslednjih dana i nedelja, kada beležimo stagnaciju, imamo svaki dan gotovo 2.000 potvrđenih slučajeva. Znači, to sam i danas rekla u jednoj izjavi, da probamo i da izbrojimo do 2.000, to dosta dugo traje. Virus je tu, ali opet nije fraza kad se kaže da smo prešli u aktivnu borbu, jer do sada smo se samo sklanjali od virusa, samo smo bežali, bežali jedni od drugih, stavljali maske i to je bio jedini način borbe, ako je uopšte borba bežanje, ali taj pasivan način zaštite. Sada jesmo krenuli u aktivnu borbu. Sada stvaramo imunitet ciljano. Koliko će nam dugo vremena trebati da stvorimo taj imunitet? Procenjuje se da treba oko 70% nas da je imuno, ne da virus nestane, nego da sprečimo epidemijsko širenje bolesti. E, sada, u taj zbir kolektivnog imuniteta, kao što ste vi već rekli, ulaze i oni koji su prebolovali bolest i ovi koji su vakcinisani. Tako da, dugo traje, sad će godinu dana, koliko je poznato da je ovaj virus sa nama. Jeste ovaj virus odavno prevazišao zdravstvena pitanja, pre svega uključuje ekonomske elemente. U pravu ste, mi moramo da naučimo i da živimo i da funkcionišemo sa ovim virusom, ali upravo ona zemlja koja uspe što pre da vakciniše što veći broj ljudi u kratkom vremenskom intervalu, upravo je ta koja će da bude spremna da radi i privređuje. Jer, nijedna ekonomija, nijedna država, koliko god se mi dobro nosili sa tim u ovoj godini, ne može da izdrži ovo u dužem vremenskom periodu. Odluke Kriznog štaba su uvek jednoglasne. Verovatno bi se vama i svideo moj stav kada iznosim na Kriznom štabu, jer jesam pobornik generalno toga da, uz veće kontrole primene mera, se moramo vraćati u svakodnevne životne tokove. Ali, kao što ste vi već i sami rekli, zdravlje građana jeste na prvom mestu. Zdravlje nema alternativu i to je sada osnova strategije. Opet da kažem, nalazimo se u ovom nekom optimističnom raspoloženju poslednjih nedelja od kad je počela vakcinacija, jer vidimo da smo na dobrom putu da stvorimo tu branu za dalje širenje virusa.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Marković Palma, po replici.
Nije replika, već samo još jedno dodatno pitanje. Da li maske treba da nose oni koji su primili i drugu vakcinu i da li maske treba da nose oni koji često imaju kontrolu i imaju antitela? To je jedna stvar. Druga stvar, ako smo mi jedna od prvih zemalja po broju vakcinisanih u Srbiji, da li može neka poruka, odnosno da nešto što je bilo obavezno bude preporuka, na sopstvenu odgovornost? Da ne bude ono što je zabranjeno je zabranjeno, već da postoji preporuka. Bila je preporuka da se zatvori zeleni pijac u Srbiji na početku. Ja u Jagodini nisam zatvorio pošto je bila preporuka. Verovali ili ne, mi 40 dana nismo imali ni jednog zaraženog, ni onaj ko prodaje na pijaci, ni kupci koji dolaze na pijacu da kupe. Na taj način smo spasili one koji proizvode svoje proizvode u plastenicima. Nemaju hladnjače, gde će oni da smeste te svoje proizvode? Zadovoljan sam vašim odgovorom. Samo mi još ovo recite, vezano za ova svadbena veselja. Očekujem od vas, ovako kao od dame koju cenim i poštujem, recite vaše mišljenje, a vaše mišljenje je dovoljno da utiče na one druge vaše kolege. Vi ćete imati više susreta sa građanima od onih drugih ministara, čiji je opis posla da nemaju kontakt sa ljudima. Šta je još problem? Ovim završavam. Pojedini sudski procesi, kada se rasture bračni parovi, oko deteta traju između tri i sedam godina. Ne razumem šta je to tri i sedam godina da se ispituje, da se zaključuje itd? Šta ćete vi uraditi da se požuri taj proces i da se donese rešenje ko je u pravu, a ko nije? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Darija. Izvolite.
Kada je u pitanju potreba za nošenjem maski nakon primanja obe doze vakcine i tog vremenskog perioda nakon druge vakcine, tu postoji generalno preporuka da se maske i dalje nose. Zbog čega? Prvo, ove vakcine su pokazale izuzetno visok nivo efektivnosti, iznad 90% u svakom slučaju, a negde i iznad 95%, ali nisu 100%. Znači, postoji određen broj ljudi, manji broj, koji je vakcinisan, a da nije stvorio antitela. Ono što je drugo bitno za većinu onih koji stvore antitela nakon vakcinacije, nije u potpunosti razjašnjeno da li je osoba koja je vakcinisana samim tim i stekla antitela, isto kao i ona koja je prebolela, pa ima antitela, da li kada dođe u kontakt sa virusom ona neće da oboli jer ima u sebi ta zaštitna antitela, da li izvesno vreme onako tranzitorno može da nosi virus u svom respiratornom traktu, u nosu i ustima, pa da prenosi na okolinu. Znači, u principu, nošenje maski kod vakcinisanih i onih koji imaju antitela je pre svega zbog zaštite njihove okoline. Što se tiče drugog pitanja, kako se uopšte za takvo pitanje može dati neki odgovor koji ne biste vi očekivali. Da li vi možete da zamislite neku svadbu gde se drži fizička distanca, gde se nose maske i gde se ne peva? Makar svadbe onako lepe kao što su u našim uslovima i u našem narodu nisu prepoznate da mogu takve biti. Čak sam gledala neke primere, mislim da je u SAD, kao za svadbu treba PCR test, čak i deljenje nekih maski i narukvica ko ima antitela, ko nema antitela, da onda prilazite gostu u zavisnosti od toga da li vidite da li je označen itd. To je sve nešto što zaista samo simulira realnost, pokušavaju ljudi na različite načine da se dovijaju. Ali, u onom punom obimu veselja, po kojem je naš narod poznat i kako smo navikli da živimo i da se veselimo, mislim da treba još malo da se strpimo i da će taj period, ako bude išlo ovakvim tokom kao što ide i da nas neće iznenaditi neki novi virus, neke nove karakteristike, mogli bi vrlo brzo ponovo da se radujemo takvim okupljanjima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Mijatović. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko sa saradnicima, Socijaldemokratska partija Srbije izražava veliko zadovoljstvo što raspravljamo o zakonu o socijalnim kartama. Zašto to naglašavam? Ovo je jedan izuzetan zakon. Ja ga stavljam u red Zakona o poreklu imovine i Zakona o platama. Na ta tri zakona insistiram već dugo vremena. Mi smo ova prethodna dva zakona doneli i sada idemo da raspravljamo i donesemo zakon o socijalnim kartama. Smatram da je to značajan dan za Srbiju. Ovaj zakon čekam već 20 godina. Pre toga sam radio u sindikatu. Kada je počelo vreme tranzicije stalno sam insistirao da se donese zakon o socijalnim kartama. Stalno su postojale neke nepremostive teškoće. Jednom je bilo opravdanje u ovih 20 godina – to puno košta, zatim, nemamo dovoljno informatičkih podataka, nemamo pratnju, ne možemo sve da pratimo. Sada su se konačno stekli uslovi da donesemo ovaj zakon. Šta će to značiti za Srbiju i za građane Srbije? Značiće jednu socijalno uređenu državu. To je ono zašta se bori Socijaldemokratska partija Srbije, što znači – želimo i insistiramo na socijalno uređenoj državi. To je, kao što je predsednik parlamenta rekao, i ustavna odredba, to znači poštujemo Ustav i idemo ka tome. Stekli su se uslovi da donesemo i ovaj treći zakon, a to je za nas veoma važno. Kad kažem socijalno uređena država, insistiramo na tome da svako u našoj zemlji ima pravo na dostojanstveni život. Svako ima pravo i treba da ima pravo da ima redovnu ishranu, da ima tekuću vodu, da ima struju, da ima sanitarije, da ima gde da stanuje, da ima obrazovanje, da ima lečenje i naglašavam – zdravu životnu sredinu. Srbija teži ka tom cilju. Ova tri zakona, za mene krucijalna zakona, sada ćemo ih doneti. Puna primena će početi tek od 2022. godine. Ne očekujem da će to biti preko noći. To je suviše ozbiljan korak napred, trebaće i podzakonski akti, trebaće i uhodavanje, ali težimo ka onome što znači socijalno uređena država. Nema uspeha preko noći. Očekujem da u državi Srbiji neće biti više takvih ekstremnih socijalnih razlika gde se već sada privikavamo na to. Znate, raslojavanje nije počelo juče. Ono je počelo 90-tih godina. Mi smo rekli jednu reč tada – tranzicija, privatizacija i znamo šta se dešavalo. Društveno bogatstvo koje je postojalo u Srbiji i bivšoj Jugoslaviji vrlo brzo je prešlo u džepove nekih pojedinaca i došli smo u situaciju da imamo veoma malo bogatih, a veoma mnogo siromašnih. Zašto je to? Zato što je naše bogatstvo ograničeno. Ako veliko bogatstvo malo njih uzme, onda će veliki broj njih imati malo. To je ono što moramo stalno da imamo na umu i da doživimo situaciju i da se borimo za situaciju da nema tih ekstremnih razlika, da negde imamo mogućnosti da budemo svi u nekom koridoru gde ćemo moći da živimo dostojanstveni život. Ne mislim da se sada zalažem za neku raspodelu, da uzimamo od bogatih da bi davali siromašnima, već da imamo poresku politiku, da imamo uređen sistem, da se tačno zna šta se treba dati državi, a šta država onda može dati pojedincima. Nema u ekonomiji besplatnog ručka. U ekonomiji morate nešto stvoriti da biste podelili. Odmah da vam naglasim zašto su nam potrebne socijalne karte. Potreba je da oni koji preživljavaju konačno budu vidljivi. To znači da znamo ko je taj ko nema mogućnost da živi od svog rada ili je došao u takvu situaciju, zatim da obezbedimo pravilniju raspodelu sredstava i smanjivanje zloupotreba. Ja sam pristalica selektivnog pristupa, što znači, nismo svi u istoj situaciji. U javnosti je trenutno mnogo priče oko poskupljenja električne energije. Ona je viša za 3,4%. Po domaćinstvu to je 150 i 300 dinara. Za većinu porodica u Srbiji to nije neki značajan izdatak. Međutim, za nekog i jeste značajan izdatak. Ja se zalažem za ekonomsku cenu struje. Oni koji to mogu da plaćaju, a dosta je takvih ljudi, oni će to platiti, a oni koji to ne mogu, koji su prepoznati putem principa socijalnih karata, oni će imati privilegije da budu oslobođeni ili da plaćaju neku simboličnu cenu. Znate, socijalni mir ne možemo stvarati na način da govorimo populistički, već da jednostavno znamo ko šta može. Ili na primer u Novom Sadu gde živim mi imamo besplatna obdaništa, dakle, svako ima pravo da može da se svoje dete da u obdanište i da bez ikakvih problema može da koristi te usluge. Postavljam pitanje – a zašto bi neko ko ima skupi džip od 600.000 evra imao besplatno obdanište? Treba omogućiti onom ko ne može da plati da ima obdanište, a ti koji imaju, oni imaju mogućnost da to rade. Zalažem se za to da bogati treba da plaćaju više. Znate, nisam od onih koji smatraju da će socijalne karte rešiti problem siromaštva, ali će dati jednu objektivnu sliku i doprinećemo tome da se socijalni dinar povoljnije raspoređuje. Sami ste rekli da negde izdvajamo oko 106 milijardi dinara za socijalne potrebe. Ja ću vas podsetiti, a malo da i razmislite, gospođo ministarka, da od 2015. do 2019. godine mi smo od ukupnih državnih rashoda za socijalnu zaštitu dali 36,6% 2015. godine, a sada dajemo 34,1%, dakle, imamo malo smanjenje. Ja bih bio vrlo srećan da je jedan veliki broj ljudi izašao iz te socijalne zone, međutim, smatram da pogotovo sada u doba pandemije, gubitka radnih mesta, posebno onih koji su bili zaposleni u neformalnoj ekonomiji, njima će biti potrebna takođe socijalna pomoć i tu je prostor da mi mislimo da u narednom budžetu za svoje ministarstvo tražite mnogo više sredstava za socijalne potrebe da bismo postigli da svi mogu da dobiju ovu socijalnu pomoć, onima kojima je neophodna i veoma potrebna. Želim da pohvalim vrlo ozbiljan i studiozan pristup izradi socijalnih karata. Svako ko je pročitao ovaj zakon, posebno one dodatne tabele, koji su ciljevi, šta je svrha, video je da se išlo studiozno, da se išlo vrlo precizno, jer radi se o jednom vrlo teškom zadatku. Da je to bilo lako, to bi bilo doneto pre 20 godina. Da bismo do ovde došli nama je bila potrebna i informatička podrška. Mi je sada imamo. Znači, imamo različite baze podataka. Iz tih baza podataka na jednom mestu možemo dobiti sve ono što je potrebno da bi zaista onaj ko treba da ima socijalnu pomoć nju dobio. Srbija za mene postaje informatičko društvo, ja to moram s ponosom da kažem. Sećam se kada je sadašnji premijer 2017. godine podnosila svoj ekspoze, kao glavni cilj je stavila upravo na prvo mesto informatičko društvo u Srbiji. Zar treba nekom reći da ono što je postignuto sa vakcinacijom u Srbiji izvanredan rezultat? Dobijete poruku, odete, bez velikog čekanja dobijete vakcinu i dobijete poziv za revakcinu. Znate, to je Srbija koju nismo znali, a sada se u njoj nalazimo. Nadam se da ćemo i mi, kada ovaj zakon ide 2022. godine u punu primenu, doći u situaciju da ćemo imati istu situaciju. Znate, kada imate pravilnu evidenciju, tada i sredstva koja imate za tu raspodelu vi možete racionalnije deliti i ljudi će imati više mogućnosti da dođu u situaciju da izbegnu situaciju u kojoj se nalazimo. Rekao sam na samom početku da socijalne karte neće rešiti problem siromaštva. Rešiće jedna bogatija Srbija, Srbija koja je ekonomski snažnija i to je ono što moramo stalno da naglašavamo, ali isto tako da vam kažem kako izaći iz siromaštva? Znate, nisu ni svi siromašni jednaki, neko u jednoj situaciji dođe do siromaštva, ostao je bez posla. Znate, imate situaciju ekstremnih slučajeva kao što su ratovi, kao što je izbeglištvo, kao što je gubitak posla, razvod, bolest člana porodice, smrt nosioca prihoda i vi ste u jednoj situaciji da danas imate, a sutra nemate. Sam sam bio u ovoj, znate ovo zapadni Balkan, ja sam sam 1992. godine živeći u Sarajevu, jedno jutro imao sve, seo u autobus sa jednim koferom i više nisam imao ništa. Ali, imao sam izlaz. Gde je izlaz? Izlaz je u obrazovanju, izlaz je u kompetencijama. Znate, možete imati koju god hoćete kakvu imovinu, ne znam šta imate, ali ako nađete se u takvoj situaciji, jedino što možete sa sobom da nosite to je ovo što imate u svojoj glavi i ono što svojim radom, svojim zalaganjem kada dobijete negde šansu možete da se izvučete iz te situacije. Znate, postoji jedna kineska poslovica - ako hoćete da pomognete siromašnom čoveku dajte mu, poklonite mu jednu ribu, ako hoćete da mu pomognete za čitav život tada ga naučite da peca. Naravno, pade mi na pamet ove kineske poslovice, ja sam primio kinesku vakcinu, s time se ponosim i naglašavam zbog građana Srbije - da, vakcinisao sam se i jedva čekam da primim revakcinu i dalje ću nositi ovu masku zbog činjenice da je to veoma važno i veoma bitno. Naglašavam, da ako hoćemo da izađemo iz siromaštva, moramo više ulagati u obrazovanje. Onaj podatak koji sam vam rekao da u socijalnu zaštitu od 2015. godine do 2019. godine manje smo ulagali, ali smo zato više ulagali u obrazovanje sa 7,4% rashoda na 7,7%. Ulagali smo više i u zdravstvo, to je činjenica i kada budemo imali podatke za 2020. godinu to će biti enormna ulaganja. Ulaganje u obrazovanje, u nova radna mesta, to je ono što će nas izvesti iz siromaštva i tada socijalne karte više neće biti u prvom planu, jer će i veliki broj ljudi izaći iz siromaštva. Međutim, jedan broj ljudi ne može da izađe iz siromaštva. To su bolesni, to su ljudi iz, ja bih rekao, nekih manjinskih grupa da ne bih uvredio moje prijatelje romske zajednice. Isto tako, to su ljudi koji žive na selu. Znate, dva, tri puta je veća šansa da budete siromašni ako živite na selu, nego ako živite u gradu. To je istina. Evo vama, gospođo ministarko, dajem jedan izazov. A to je - hajmo obezbediti svakom ko ima više od 65 godina da ima neku vrstu penzije. Ta penzija, naravno ne može biti velika, ali će značiti jednu sigurnost, svako ima pravo na dostojanstvenu starost. Nama je populacija 65 godina plus veoma osetljiva populacija, veliki broj siromašnih ima. Upravo zbog toga, mislim da kao društvo budemo ekonomski jačali, da razmišljamo u tom pravcu a to je zbog činjenice da negde se približavamo 2030. godini gde govorimo o ciljevima održivog razvoja, Agendi 2030 i jedna od tih stavova jeste da upravo ti moraju da imaju mogućnost na neku vrstu dostojanstvenog života. Govorio sam nešto o ulaganju obrazovanja. Naravno, to je veoma bitno. Vi znate da je u Srbiji je osnovna škola obavezna i besplatna. Socijaldemokratska partija Srbije se zalaže da i srednja škola bude obavezna i besplatna. Znate, kad imate srednju školu, imate informatičku pismenost, imate neka znanja, a tokom života će se mnoga znanja unapređivati, menjati. Sam u svom životu sam mnogo toga učio i dan danas učim. Znate, nisam nikad ni mislio da ću govoriti na raznoraznim platformama, Zum platformama itd, ali nije mi teško da učim i nije mi teško da se borim da jednostavno u novim informatičkim vremenima, živim kako se to dolikuje i kako treba da bude. Na samom kraju Socijaldemokratska partija Srbije, njena poslanička grupa će sa zadovoljstvom glasati za ovaj zakon, dajemo vam punu podršku da na teškoće na koje ćete nailaziti, a veoma ćete nailaziti na velike teškoće, da ih prebrodite i da u narednom periodu konačno Srbija teži ka socijalno uređenoj državi. Namerno nisam spomenuo švedski model, namerno nisam spomenuo Skandinaviju. Puno sam boravio u tim zemljama ali želim da težimo ka tome, a to jeste suština socijaldemokratije, socijalno uređena država i pravo svakog na dostojanstveni život i pravo svakog da radom, svojim radom uz jednake šanse ima pravo da pristojno živi. Hvala vam.
Zahvaljujem se ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe SDPS. Ministarka želi da odgovori. Izvolite.
Gospodine Mijatović, hvala vam na ovim rečima podrške kada je u pitanju Zakon o socijalnim kartama, sa vrlo jasno izloženim govorom gde ste u potpunosti podržali sve segmente kada je u pitanju značaj ovakvog zakona u našoj zemlji. Isto tako, jako mi je drago i lično kada čujem toliko isticanje značaja edukacije, jer o tome svi moramo često da pričamo, da možda u nekom savremenom svetu gde su malo sada pomerene u nekim segmentima, u nekim društvima prave vrednosti, moramo da ističemo koliko je edukacija osnova jedne samostalnosti i razvoja. Kada se vratim na sistem socijalnih karata, jedno od osnovnih podataka koje se povlače, kada su u pitanju karakteristike osoba, to jeste edukacija. Međutim, ono što je meni bilo lično i frapantno i iznenađujuće jeste da gotovo ni u jednoj zemlji na svetu nivo obrazovanja nije u direktnoj koleraciji sa sociekonomskim statusom. Jeste u koleraciji sa nekim drugim parametrima, pre svega nivoom samostalnosti i nekih drugih aktivnosti, ali u svakom slučaju to su stvari na kome svi kao društvo treba da radimo i edukacija kao obavezna u različitim segmentima verovatno i jeste osnov da se mlad čovek nauči kako je to jedino pravo ulaganje u sebe koje daje osnovu za sve druge aktivnosti tokom života. U svakom slučaju hvala vam na prepoznatoj ideji o sistemu socijalnih karata, o jednom sistemu koji će da nas vodi u jednu pravedniju raspodelu socijalnih davanja. Što se tiče onog procenta koji ste naveli i koji se izdvaja za ministarstvo, već je osnovica, pa procenat od veće osnovice i veća količina novca, ali u svakom slučaju jeste intencija. Snaga jednog društva se definitivno ogleda u želji i spremnosti da se pomogne onima kojima je pomoć najpotrebnija, a akcenat je na onome što ste vi rekli, da se osnaži društvo, da se edukuje, da se pre svega omogući zaposlenost i edukacija, a samo najugroženijim kategorijama koje nisu uspele u prethodnom periodu i prethodnom životu da se snađu onako kako će im pružiti jedan normalan život za makar najosnovnije potrebe i da se njih usmeri socijalna pomoć. Tako da još jednom vam hvala na akcentu na obrazovanju koji treba i mora da bude osnova vaspitanja mladog sveta u našoj zemlji.
Zahvaljujem se prof. dr Dariji Kisić Tepavčević, ministru. Reč ima dr Emeše Uri, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Savez Vojvođanskih Mađara. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovana ministarka, gosti iz Ministarstva, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, Savez Vojvođanskih Mađara, će podržati Nacrt zakona o socijalnoj karti Republike Srbije jer se već ranije iskazala potreba za Programom socijalne karte. Inače, ona je predviđena i programom Vlade od 2017. godine, pa je potvrđena ponovo 2020. godine. U mom izlaganju ja bih se osvrnula na nekoliko bitnih stvari koje ova Socijalna karta donosi građanima i onima koji primaju neki vid socijalne pomoći. Ovo će biti jedan objedinjen vid podataka na osnovu kojih će mnogo lakše biti prepoznati i vidljivi oni koji koriste socijalnu zaštitu i oni koji eventualno traže socijalnu zaštitu. Pošto dolazim iz sektora zdravstva ja bih želela da dam podršku svim zaposlenim radnicima u socijalnim ustanovama, jer mi u zdravstvu imamo dugogodišnje dobro iskustvo sa elektronskim kartonom, sa informacionim sistemom, kao što je kolega poslanik rekao malo pre, koji nam je stvarno dao veliki prilog da budemo među najuspešnijim zemljama u borbi protiv korone. Zahvaljujući tom sistemu mi u zdravstvenom sistemu u svakom danu, u svakom pogledu imamo uvid u zdravstveno stanje naših pacijenata. Nemojte zaboraviti da je zdravstveni sistem mnogo veći od sistema socijalne zaštite. Znači, ako informacioni sistem može da negde rukuje sa tim podacima verovatno će uspeti i u sferi socijalne zaštite. Što se tiče dalje bitnih stvari u ovom Nacrtu zakona izdvojila bih umrežavanje institucija. Mislim da je to nešto što je za budućnost naše države, za blagostanje našeg naroda najbitnije. Praktično, to treba videti na sledeći način. Kao što u zdravstvu, naročito na primaru, težimo da sve naše aktivnosti usredsredimo prema našem pacijentu, oko njega, tako smo organizovali i vakcinaciju zajedno sa Ministarstvom i Batutom. Znači, sve ide prema pacijentu, oko njega se praktično organizuje cela procedura. Tako će to biti, verovatno, i želim vam puno sreće u tome, korišćenjem kao alata Socijalne karte. Znači, to je jedan alat, jedno sredstvo na osnovu koga će zaposleni, radnici u socijalnim ustanovama mnogo pre, mnogo lakše, bolje, preciznije, hitrije doći do podataka koji su im potrebni i moći da pruže adekvatnu zaštitu svima kojima je to potrebno. Što se tiče Ministarstva, znači, vi vodite računa o zaštiti prava deteta, prava na socijalnu zaštitu, prava roditelja i posebnoj zaštiti porodice, majke, samohranih roditelja, deteta i to je ono što je izuzetno važno za dobrobit naroda. Znači, potrebno je da smo zdravi, ali isto tako, potrebno je da imamo osnovnu egzistenciju, osnovno blagostanje da bismo mogli biti karakterni član naše zajednice. Isto tako, u ovoj Socijalnoj karti će se prepoznati i grupe vaših klijenata da bi se procenilo da li oni imaju pravo na socijalnu zaštitu ako su se vratili iz nekih država gde su koristili isto to pravo u tim stranim državama. Nikada ne smemo zaboraviti ni izbegla lica, ni raseljena lica, zatim stanovnike određenih etničkih grupacija na koje treba da se posebno obrati pažnja. Međutim, ovom prilikom ja bih skrenula pažnju da je vrlo bitno da ovaj proces prođe bez stigmatizacije. Znači, da se ne obeleže grupe građana – oni su iz te etničke grupe, oni su izbeglice, oni su došli iz inostranstva, znači, treba se truditi da ovaj proces koji će olakšati svakako vaš rad da ne ode u drugu neku krajnost, da se olako stigmatizuje, naglašava pripadnost nekim grupacijama. Svakako je formiranje Socijalne karte vrlo bitno, strateško i logističko planiranje, jer ako imate tačne i, naglašavam, ažurne podatke o korisnicima socijalne zaštite, naročito o socijalno – ekonomskom statusu tih korisnika onda ćete moći lakše da planirate, lakše logistiku da pravite, znaćete gde vam je najviše potrebna pomoć, gde su vam sredstva neophodna, gde ima veće potrebe za njima. Međutim, opet naglašavam ono na šta treba da se obrati pažnja, a to je svakako tačnost i ažurnost tih podataka. Svakako baze podataka drugih ministarstava, drugih resornih organizacija su vrlo bitna ali nikada ne treba zaboraviti koliko je rad socijalnih radnika na terenu bitan. Jedan primer, neko možda u katastru ima veliku parcelu nekog zemljišta ali, zapravo je to nešto što se ne može koristiti za privređivanje. Isto tako, neko je možda nasledio od svojih predaka kuću koja je trošna, koja ne može da odgovara nekim standardima stanovanja, tako da papir je papir, brojke su brojke, a čovek je čovek. To je najbitnije, da ova organizacija poslova bude prema vašim klijentima i oko njih. Znači, zbog njih je praktično ova karta, a ne samo da bi nama olakšala posao. Nama će olakšati posao, odnosno, vama će olakšati posao sigurno. Što se tiče nekih drugih bitnih stavki u socijalnoj karti, ja bih se osvrnula na vrlo bitne formulacije, takozvane greške socijalne uključenosti i greške socijalne isključenosti, kao što je i ministarka rekla. Znači, treba obratiti pažnju na prividnu uključenost, odnosno kada se na papiru pokazuje da je nekome potrebna pomoć, ali kada se dublje analiziraju podaci koje ćete dobiti umrežavanjem sistema, verovatno ćete otkivati neke tražioce socijalne pomoći kojima to baš i nije neophodno. Isto tako postoji jedan segment društva, jedna grupacija socijalno ugroženih ljudi koji to, ja moram tako reći, sa ponosom trpe. Znači, nije siromaštvo ni greh, niti je taj čovek kriv nekada da se rodi u takvoj porodici, a opet može i skromnijim nekim životnim pogledima, organizacijom porodice može sa pravom kičmom i sa podignutom glavom da nosi to svoje siromaštvo. Zbog toga je bitno da te ljude otkrijemo, koje ne žele, nisu se prijavili, ne znaju da mogu da traže neki vid socijalne pomoći da oni budu otkriveni i to svakako pozdravljam. Vrlo je bitno ono što smo uspeli da vidimo iz Nacrta zakona o socijalnoj karti da je veliki naglasak stavljen na neke tehničke aspekte čuvanja podataka, ja ne bih sada ulazila, pošto nije moja struka, ali svakako je za pohvalu da se vodi računa o tome gde će se smestiti ti podaci, ko će biti autorizovan da rukuje sa tim podacima i ko može da ih vidi, i ko može da ih menja, i ko može da ih koristi. Što se tiče nekih radnji koje će se preduzeti tokom formiranja socijalne karte, znači to je sistematska procena stanja fizičkog lica, odnosno na osnovu podataka koje ćete dobiti od drugih institucija, vi ćete na jednom mestu imati, praktično, sve ono što treba da znate o tom vašem klijentu, odnosno ako se desi neka promena koja je registrovana od strane druge institucije, vi ćete imati mogućnosti da vidite te promene. Zatim, vrlo je bitno da postoji obrada posebnih vrsta podataka. Naglašavam, pošto dolazim iz zdravstvenog sistema, da je to vrlo bitno i vrlo mi je drago da sam čula danas od gospođe ministarke da su podaci koji se dobijaju iz zdravstvenih institucija, praktično dolaze od strane lica koja traže pomoć, jer na taj način, praktično, mi čuvamo podatke, odnosno ne može po nekom automatizmu da se daje podatak o zdravstvenom stanju trećem licu, makar to bilo i ministarstvo, odnosno centar za socijalni rad. Znači, svako ima pravo, na kraju krajeva, i da ima svoju diskreciju nad svojim zdravljem. Znači, ja ne želim da neko zna da sam ja bolesna, pa makar bila i siromašna. To je naše pravo i drago mi je da se to pravo ovde poštuje. Isto tako, što se tiče etničke pripadnosti, kao što sam malopre rekla, ne sme da vodi ka stigmatizaciji ni zdravstveno stanje, ni etnička pripadnost, pa da se po nekom automatizmu tretira taj pripadnik po nekim predrasudama, po grupaciji, jer uvek ima izuzetaka. Uvek ima većeg broja onih koji jesu pripadnici određenih grupacija kojima je potrebna veća podrška. Zatim, nove tehnologije koje se koriste, nova tehnološka rešenja u obradi podataka su vrlo bitna da bi se promptno, brzo došlo do nekih informacija, o promeni statusa, o promeni podataka o fizičkom licu, prvenstveno ekonomskih, znači vlasništvo nad imovinom i eventualno zaposlenje, koje je isto promenljiva kategorija. Kao što sam malopre rekla, znači tu je taj rad na terenu možda i vrlo bitan. Ukrštanjem i povezivanjem podataka postoji mogućnost da se greška svede na minimum od socijalne uključenosti i isključenosti. Znači, to je ono što praktično štedi pare svima nama, a dozvoljava mogućnost da pomoć dobiju ljudi kojima je to najpotrebnija. Što se tiče nekih rizika od korišćenja socijalne karte, u nacrtu je dobro razrađena i verovatno podzakonskim aktima će detaljno biti razrađena zaštita, odnosno sprečavanje rizika i smanjivanje rizika od korišćenja podataka o ličnosti bilo koje vrste. Opet naglašavam, vrlo je bitno da se zdravstveni podaci ne koriste iz eksternih sistema, nego, praktično, samo ono što sam korisnik donosi. Što se tiče rada socijalnih ustanova i ministarstva, nakon formiranja socijalne karte, ja pretpostavljam i mi iz Saveza vojvođanskih Mađara pretpostavljamo da je povećana mogućnost izgrađivanja partnerskog odnosa između pružalaca socijalne zaštite, socijalnih radnika i korisnika. To je vrlo bitno, jer na ovaj način se stvara poverenje između korisnika i socijalnih ustanova, a poverenje se stiče polako, a gubi se vrlo brzo. Još bih istakla da uvezanost zdravstvenog i socijalnog sistema je mnogostruka. Strašno je biti siromašan, strašno je biti star, strašno je biti sam i ako uz to ste još i bolesni, mislim da je to nešto što je strašno za društvo, za pojedinca. Prepoznavanje takvih ljudi je vrlo bitno da bismo mogli pravovremeno pružiti pomoć, podršku i zdravstvenog i socijalnog sistema. Međutim, opet naglašavam, ni to ne sme da stigmatizuje tog čoveka, ne smemo ga depersonalizovati. Znači, njegova lista treba da se poštuje i u siromaštvu i u njegovim neplanskim i u posledičnim nedaćama, nedostacima i u nekom materijalnom problemu. Vrlo je bitno da se u ovom sistemu, koji je izuzetno dobro planiran i pozdravljam ga, ne izgubi čovek. Ja bih sada rekla onu našu poslovicu – puno babica, kilavo dete. Znači, vrlo je bitno da kroz te podatke, kroz te brojke, kroz te analize opet vidimo čoveka koji je u problemu, koji ima dodatnih nekih i mogućnost da i sam eventualno izađe iz tih problema i tu je ona priča o obrazovanju vrlo bitna, o eventualnom formiranju zadruga, koji će moći da poboljšaju ekonomski status ljudi kojima je potrebna ta pomoć. Vrlo je bitno da zaposleni u socijalnim ustanovama budu empatični, da butu lično orijentisan prema ljudima kojima je potrebna njihova usluga i da istovremeno imaju profesionalni pristup. Mislim da ćete ovim zakonom dobiti dobre alate da sve ovo možete izuzetno dobro odraditi. Još jednom naglašavam, Savez vojvođanskih Mađara će glasati za Nacrt zakona o socijalnoj karti. Hvala vam.
Zahvaljujem se, dr Uri. Reč ima ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja Darija Kisić Tepavčević.
Dr Uri, hvala vam na ovakvoj sveobuhvatnoj analizi u kojoj ste istakli baš najbitnije tačke Zakona o socijalnim kartama, a u svakoj rečenici su provejavale i reči podrške i razumevanje upravo za usvajanje ove inicijative našeg ministarstva i ovog zakona. Vi ste se dotakli upravo onih tačaka o kojima se najviše i mislilo prilikom kreiranja ovog zakona. Istakli ste značaj njegove funkcionalnosti kroz prepoznavanje grešaka socijalne uključenosti i socijalnosti isključenosti. Takođe, prepoznali ste potencijalnu opasnost mogućnosti prilikom analize podataka, diskriminisanja određenih grupa u zavisnosti od načina analize, ali ne bih nazvali to diskriminacije. Više bi nazvali prepoznavanje upravo onih faktora gde je potrebno da više delujemo, da više pomognemo, da više radimo kako bi potencijalno prepoznali i te socijalne nejednakosti otklonili. Takođe, izneli ste jako bitan segment, a to je povezivanje socijalne zaštite sa zdravstvenom zaštitom, jer ova dva velika sistema, praktično, su isprepletana u različitim nivoima. To je nešto što je jako bitno. Takođe, ukazali ste i na zaštitu poverljivosti podataka. Nama lekarima je to dosta u poslednje vreme nešto na šta nismo bili spremni, ni školovani. Prethodnih godina se ukazivalo kao jako bitno, a i jeste bitno da zaštitimo takvu vrstu podataka. Hvala vam još jednom. Vidi se da ste i vi lično i vaša grupa prošli kroz ovaj zakon onako po dubini, dali svoje mišljenje i vaša podrška nam daje veliki podstrek i znak da jesmo na dobrom putu. Hvala vam na ovakvoj analizi.
Hvala vama. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovana gospođo Kisić Tepavčević, poštovani predstavnici ministarstva, naravno da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati Predlog zakona o socijalnim kartama, jer podržavajući ovaj zakonski predlog mi zapravo želimo da podržimo cilj koji se želi postići njegovim usvajanjem, a to je da se unapredi jedno značajno područje društvenog života, a to je područje socijalne zaštite. Dakle, da se ustanovi efikasniji i kako ste i vi u uvodnom izlaganju naveli, pravedniji sistem sprovođenja mera socijalne zaštite. U vezi s tim, najpre bih se osvrnuo na socijalnu funkciju države koja je važna za razvoj svakog demokratskog i socijalno-pravnog društva u kome svi treba da imaju jednake šanse i pristup svim uslugama države. U ovom slučaju govorimo o uslugama socijalne zaštite. Obezbeđenje socijalno pravednog, humanog i zdravog društva je preduslov svakog napretka, ali, sa druge strane, to jeste ispit zrelosti jedne države. Zato svaka uređena država ozbiljno sagledava i gradi sistem socijalnih prava koji svim građanima i društvenim grupama omogućava i pristojan život, ali i prosperitet i bolji životni standard. Srbija je država koja upravo svoj prosperitet vidi u boljem životu svojih građana i nastoji da gradi što pravedniji i što širi okvir za uspostavljanje socijalno pravednog društva. Pokazatelj toga jeste, između ostalog, i današnji zakonski predlog, odnosno zakonski predlog o kojem danas vodimo raspravu. Socijalna politika Srbije je zasnovana na strateškim dokumentima različitih sektorskih politika koji zajedno čine jednu, rekao bih, razvojnu osnovu, odnosno osnovu društva. Socijalnu politiku bi mogli definisati i kao široku i raznoliku oblast javne politike, čiji je osnovni cilj da obezbedi upravo ekonomski održiv ali istovremeno i socijalno prihvatljiv nivo zaštite svih građana i osetljivih grupa od raznih vidova društvenih i individualnih štetnih efekata raznih vidova društvenih pojava i društvenih procesa. Zadatak socijalne politike jeste da promoviše, po našem mišljenju, jednakost, društvenu koheziju i uključivanje, da doprinosi modelu ravnomernog socijalnog razvoja. Ona mora imati nediskriminatorski karakter, a kada su u pitanju ranjive grupe, kada su u pitanju nevidljive i socijalno osetljive grupe, primenjuje se i pravilo pozitivne diskriminacije, kao deo međunarodnih standarda kojima Srbija, između ostalog, i teži. Sektor socijalne zaštite kao deo socijalne politike je taj koji preuzima odgovornost za odnos države prema ovim kategorijama stanovništva. Srbija, rekao bih, ima veliko iskustvo u oblasti socijalne zaštite, koja se bazirala upravo na principu obezbeđenja socijalne sigurnosti za svakog građanina, pogotovo u situacijama koje su uzrokovale teške posledice po socijalni status naših građana. Pomenuo bih samo nekoliko aspekata. Prvi je tranzicija, odnosno proces privatizacije, drugi elementarne nepogode – poplave, požari, klizišta, ali, nažalost, i pandemija koja još uvek traje i koja je izazvana Kovidom 19. Srbija kao država još uvek nije izašla iz tranzicije, mada je taj proces pri kraju, ali kao predstavnik poslaničke grupe SPS moram da podsetim da je posebno u prvoj deceniji ovog veka potpuno promenjena socijalna slika društva, upravo zbog talasa pljačkaške privatizacije čije se posledice i danas, nažalost, leče. Sa svim tim izazovima pljačkaške privatizacije i brzog bogaćenja jednih, suočila se i ova i prethodne vlade u kontinuitetu od 2012. godine do danas, kao i sa velikim socijalnim i razvojnim izazovom i potrebom da se socijalna funkcija države pažljivije planira, ostvaruje na pravedniji način, vodeći računa pre svega o ekonomskim parametrima razvoja, sa jedne strane, jer socijalna prava se mogu ostvariti jedino ukoliko imate realne izvore za finansiranje, odnosno stabilne izvore finansiranja, a to se postiže razvojem realnog sektora. Socijalni i ekonomski razvoj su međusobno uslovljene kategorije. Kako bi se u tome uspelo, neophodno je, dakle, da socijalnu politiku prati i efikasan sistem socijalne zaštite, koji mora biti institucionalno sposoban da efikasno i pravedno odgovori na socijalne potrebe ranjivih, socijalno osetljivih grupa i pojedinaca kojima je neophodna pomoć društva i države u rešavanju socijalnih problema i pre svega pitanja egzistencija. Srbija je u tom pogledu donosila višegodišnje strateške dokumente, odnosno strategija razvoja socijalne zaštite, kojima su definisani pravci razvoja ove delatnosti, kako bi se mreža ustanova, mere i obim zaštite približio građanima koji su u stanju socijalne potrebe. Koliko nam je poznato, sada se radi na donošenju strategije za period do 2025. godine i nova strategija sadrži tradicionalne socijalne ciljeve koji su baza socijalne funkcije države. Tu pre svega mislim na garantovanje određenog nivoa socijalne zaštite svim građanima, posebno građanima u stanju socijalne potrebe, zatim podsticanje zapošljavanja kao proaktivne i preventivne mere uz neophodnu zaštitu radničkih prava na koja je zaboravljeno u vreme tranzicije i „burazerske“ privatizacije, kada su stotine hiljada radnika ostajali bez posla, socijalno uključivanje, odnosno inkluzija osetljivih i marginalizovanih grupa, sprečavanje i zabrana diskriminacije po bilo kom osnovu, društvena briga o porodici i deci kao prioritetan cilj, promocija jednakih šansi za sve i otvaranje prostora za prevenciju siromaštva. Posebno bih želeo da istaknem značaj mere socijalne zaštite, koja se odnosi na porodice sa decom, na samohrane roditelje, na osobe sa posebnim potrebama, na njihove porodice, na decu bez roditeljskog staranja, na mlade nezaposlene, na teško zapošljive kategorije. Dakle, ovo je nešto što želimo posebno da istaknemo kao pozitivno. Sistem socijalne zaštite mora biti dobro institucionalno postavljen i organizovan, stručan, efikasan, nepristrasan i iznad svega human, jer ne postoji socijalna zaštita, niti ustanove socijalne zaštite sebe radi, već radi građana i moraju raditi u interesu građana, na njima je da obezbede dostojanstven život u slučaju da građani nisu sposobni za rad, bolesni su ili o njima nema ko da brine. Zakonodavni okvir u sektoru socijalne zaštite, kao što je bilo reči, obuhvata više zakona, krenuvši od krovnog Porodičnog zakona, Zakona o socijalnoj zaštiti, Zakona o zabrani diskriminacije i niza drugih kojima se tretiraju različite sektorske politike koje na ukupnom nivou daju sliku o socijalnom položaju stanovništva. Srbija kao kandidat za članstvo u EU ima dosta obaveza, kada je u pitanju Poglavlje 19 – socijalna politika i zapošljavanje, a u smislu unapređenja zakonskih rešenja kojima bi se ubrzao put socijalnih reformi i došlo do socijalno-zaštitnih mera koje podrazumevaju prevenciju siromaštva. To bi bile mere lakšeg zapošljavanja, teško zapošljivih, mladih, žena, edukacija, ono o čemu ste već govorili i profesionalna prekvalifikacija, zaštita zdravlja na radu, sprečavanje rada na crno, jer jedini realni način poboljšanja socijalnog položaja jeste upravo rad. Evropska komisija je u svom izveštaju za 2020. godinu posvetila posebnu pažnju sektoru socijalne politike u Srbiji, ukazujući na rizike od siromaštva i dalje socijalne isključenosti, posebno usled Kovida-19 koji je, nažalost, ostavio posledice po socijalni status stanovništva. Ovde ne mogu a da ne pomenem mere Vlade Republike Srbije. Dakle, mislim da je Srbija jedina država u svetu koja je izdvojila 700 milijardi dinara, govorim o paketu mera koji je do sada sproveden, a ne paket mera koji će se sprovoditi u narednom vremenskom periodu, ili šest milijardi evra, što je negde oko 12,7% BDP. Postavlja se pitanje – da li je i jedna država u svetu preuzela ovoliki teret krize na sebe? Kada čujemo kritike na račun mera Vlade Republike Srbije, onda te kritike treba sagledavati samo kao kompliment, jer vi možete da varate, možete da govorite neistinu, ali kada govorite o ekonomiji, kada govorite o brojkama, to su činjenice, one su neumoljive. Dakle, sistem funkcioniše onda kada je najteže, ne samo da funkcioniše, već ostvaruje dobre, najbolje pokazatelje. Imamo privrednu stopu rasta najveću u Evropi, odnosno najmanji pad i izbegli smo onaj najcrnji scenario koji se desio u brojnim državama sveta. Mere Vlade Republike Srbije su u potpunosti opravdane i usmerene su u dobrom pravcu, pre svega, da se održi nivo zaposlenosti u Srbiji. Došli smo od katastrofalnih 25,9%, koliko smo imali 2012. godine, na istorijski minimum od 9% u ovom trenutku, zatim usmerene su ka privredi, ka privatnom sektoru, jer privatni sektor je budućnost i, treća stvar, ka životnom standardu građana, ka boljem životnom standardu građana kroz povećanje plata i penzija. Dakle, možemo sagledati i analizirati kako god kritike, ali mislim da je Srbija jedina država u svetu koja je uspela da u periodu pandemije poveća plate i penzije, penzije povećane za 5,9%, plate medicinskom osoblju za 5%, u javnom sektoru 3,5%, u aprilu mesecu za još 1,5%. Minimalna cena rada mislim da je 6,6%. Sa druge strane, dakle, imamo i dva stuba koja su od izuzetne važnosti, ali pre toga, dakle, izdvajanja koja su bila jednokratna, ali koja su veoma važna i značajna za građane Srbije. Dakle, 100 evra svakom punoletnom građaninu, pa onda penzionerima, najpre pet hiljada, pa četiri hiljade dinara, 10 hiljada dinara svakom zdravstvenom radniku. Dakle, to je odgovorna, kako bih rekao, ekonomska politika koja je socijalno odgovorna i takva politika će uvek imati podršku poslaničke grupe SPS. Slušali smo ovde i stručnjake, nazovite stručnjake, koji su kritikovali takav vid politike, ali znate, ta usko stručna politika nije čarobni štapić i ono što je suština i živa politika, a živa politika je politika koju vodi Vlada Republike Srbije, to je politika koja u središtu upravo ima čoveka, običnog građanina Srbije i koja teži da omogući što bolji životni standard svakom građaninu Srbije. I zato smo budžetom za 2021. godinu definisali dva ključna stuba. Prvi stub jeste, dakle, uz povećanje plate i penzija, da dođemo do boljeg životnog standarda građana i mi se u potpunosti slažemo, svaki ušteđeni dinar treba da ide ka povećanju plata i penzija, a drugi stub je da kroz kapitalne investicije podstaknemo rast BDP-a koji je projektovan na 6% i nikada nisu izdvojena veća sredstva za kapitalne investicije, 330 milijardi dinara mislim da je izdvojeno, jer se pokazalo da kroz podsticanje kapitalnih investicija podstiču se i strane i domaće investicije u Srbiji. Znate koja su danas ključna pitanja u Srbiji, ne ove kvazi političke teme, politički populizam, politički pamfleti, to apsolutno nikoga više ne interesuje? Danas je nekoliko ključnih pitanja – da li su sačuvana radna mesta, da li je bilo otpuštanja, da li su zatvarane fabrike tokom pandemije i da li su strani investitori otkazali realizaciju svojih ciljeva? Naravno da nisu. I to govori pokazatelj da je od januara do novembra prošle godine izdvojeno 1,9 milijardi evra upravo pristiglo od stranih direktnih investicija, a strane direktne investicije su pokazatelj, zapravo „Fajnenšl Tajms“ je u pravu kada kaže da Srbija jeste magnet i lider u privlačenju stranih direktnih investicija i nije slučajno što nas svrstava i rangira kao lidera ne samo u regionu, već i šire. Da se vratimo na zakon. Dakle, naravno svesni smo toga da Kovid mere predstavljaju mere sanacije koje su se primenjivale uz redovne mere socijalne zaštite i sve ovo govori o kompleksnosti sistema socijalne zaštite koji osim stalnih socijalnih potreba građana mora da reaguje i u vanrednim situacijama. Želeo bih da nekim podacima o korisnicima mera socijalne zaštite ilustrujem to stanje. Nedostatke aktuelnog sistema socijalne zaštite možemo posmatrati, recimo sa više aspekata. Mi smo razgovarali ovde i sa predstavnicima DRI. Oni su u izveštaju za 2019. godinu konstatovali da ih više od polovine korisnika socijalne pomoći u Srbiji radno sposobno i da Centri za socijalni rad o kojima je već danas bilo reči zbog nepovezanosti sa službama za zapošljavanje ne preduzimaju mere da se smanji broj radno sposobnih korisnika socijalne zaštite. Pri tome se ukazuje na važan problem, a to je nedostatak adekvatnog nadzora. Naime, mere socijalne zaštite po zakonu sprovode Centri za socijalni rad. To apsolutno nije sporno, kao organ starateljstva koji u suštini nose teret celog sektora socijalne zaštite. Oni imaju veoma velika ovlašćenja i veliki obim aktivnosti, ali praksa potvrđuje da je potrebno njihovo i osavremenjavanje i bolje kadrovsko i tehničko opremanje, kako bi mogli da odgovore izazovima sa kojima se susreću građani Srbije. Takođe, imamo primere kada je u pitanju naplata alimentacija od roditelja, o tome danas nije bilo reči. Ona je zakonom utvrđena. Ima primera da se po 10 i više godina ne naplati alimentacija. Za to vreme samohrani roditelji, dete o kome se stara, su u stanju socijalne potrebe. Svo ovo, dakle, ukazuje na potrebu da se ustanove, sve ovo o čemu smo danas slušali ukazuje na potrebu da se ustanove socijalne zaštite i socijalno zakonodavstvo osavremene, tako da svaki pojedinac i svako dete ili svaka porodica, u stanju socijalne potrebe bude prioritet. Prema podacima od pre godinu dana, dakle to su podaci za 2019. godinu u Srbiji je oko 212 hiljada korisnika socijalne pomoći trenutno, o trenutnoj visini socijalne pomoći govorile su kolege. To svakako nije mali broj niti zanemarljiv iznos sredstava koje država izdvaja. Pronašao sam izjavu Zaštitnika građana, gospodina Pašalića, iz februara 2020. godine koji ukazuje, govori o riziku od siromaštva i govoreći o tome rekao je da su najviše izloženi mlađi od 18 godina, porodice sa troje ili više izdržavane dece, stariji, bolesni, nezaposleni u Srbiji, često su, kako je tada rekao, u posebno teškom položaju i ovi podaci nas svakako obavezuju. Dakle, centrima za socijalni rad koji su najisturenija služba socijalne zaštite, nemamo mi ništa protiv, treba pružiti sve oblike državne podrške uključujući i reformisanje, kako bi se moglo i brzo i odgovorno, stručno i u skladu sa zakonom, dakle, da se iznese teret i odgovore svakodnevnim izazovima i susretima sa najugroženijim kategorijama stanovništva. S druge strane, nameće se i potreba adekvatnije i kontinuirane, kao što sam rekao, kontrole korišćenja socijalnih fondova, kako bi se sprečile zloupotrebe i pomoć otišla u prave ruke. Iz te potrebe dogradnja socijalnog zakonodavstva upravo je proistekao i Predlog zakona o kojem danas govorimo, a to je Predlog Zakona o socijalnoj karti. Ovaj zakon je dobar put, po našem mišljenju, da se u narednom periodu definišu prioriteti socijalne politike u oblasti socijalne zaštite, da se identifikuju ciljne grupe i pojedinci i oblikuju mere kojima se na najbolji način izlazi u susret njihovim socijalnim potrebama. Da bi slika bila realna moraju se koristiti i realni i integrisani podaci, što će upravo obezbediti zakonski predlog o kojem danas govorimo. Sve dileme koje postoje treba da razreši Zakon o socijalnoj karti kojim se uvodi, kao što ste rekli u uvodnom izlaganju, jedinstven registar, odnosno elektronska baza sa integrisanim podacima o korisnicima, o ispunjenosti uslova, vrstama pomoći, periodu korišćenja, a ono što je najvažnije, baza podataka pod nazivom „Socijalna karta“. Donošenjem ovog zakona je između ostalog i definisano kao prioritet u Ekspozeu mandatarke, odnosno premijerke Vlade Republike Srbije, kako sa aspekta reforme, sektora socijalne zaštite u pravcu pravednije podrške korisnicima, tako i sa aspekta digitalizacije javne uprave. Socijalne karta, kao jedinstvena elektronska baza na nivou sektora, će omogućiti upravo da građani koji su u stanju socijalne potrebe postanu vidljivi u sistemu, kako bi im se blagovremeno efikasno pružila podrška socijalne zaštite. Ono što želim da istaknem je moje uverenje i uverenje poslaničke grupe SPS da će Srbija koja je danas ekonomski prosperitetna zemlja sa ogromnim brojem investicionih i infrastrukturnih aktivnosti moći da intenzivnim merama socijalne politike, politike zapošljavanja mladih, stambenom gradnjom pod povoljnim uslovima, aktivnim merama populacione politike, ali i kroz, kao što sam rekao, povećanje plata i penzija, kao i drugim aktivnim merama ekonomske i socijalne politike učiniti sve da njeni građani žive bolje, da bude više ljudi u svetu rada, nego na spiskovima centara za socijalni rad. Istovremeno, Srbija kao zemlja u kojoj je socijalna pravda ustavni postulat mora svima koji ne mogu sami da obezbede svoju socijalnu egzistenciju garantovati sve potrebe i oblike socijalne zaštite. Još jednom, na samom kraju, apsolutno je nesporna podrška poslaničke grupe SPS kada je reč o ovom zakonskom predlogu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se predsedniku poslaničke grupe SPS. Reč ima ministarka. Izvolite.
Gospodine Miličeviću, i vama bih se zahvalila na rečima podrške i afirmativnim rečima o svim činjenicama koje Vlada Republike Srbije je uradila u prethodnom vremenskom periodu u teškoj pandemijskoj godini i svim merama kojima smo uspeli da izađemo snažni i nadamo se da će tako da nastavi u narednom vremenskom periodu. Činjenica takođe koje ste naveli - brojčane podatke koje se odnose na procenat korisnika usluga socijalne zaštite koji su radno sposobni jesu i nisu tačna, ali i jesu alarmantna. U svakom slučaju takve korisnike trebamo sa različitim aktivnim merama zapošljavanja da prevedemo u grupu ljudi koji aktivno rade i privređuju, ali moram da napomenem da postoji značajan vid prava gde stanje zaposlenosti i imovinsko stanje nije osnova za dobijanje prava. Recimo, to su prava tuđe nege i pomoći koja prevashodno zavise od zdravstvenog stanja i statusa. Tako da u toj grupi ima i te kategorija, ali u svakom slučaju radno sposobno stanovništvo, to je intencija i Nacionalne službe za zapošljavanje i generalno čitave Vlade da im se omoguće radna mesta i aktivna strategija zapošljavanja da nam bude osnova, a socijalna davanja usmerena na one kategorije gde se nije uspelo takvim merama da ostvari postizanje svih dobrobiti koje omogućavaju normalno životno funkcionisanje. Hvala vam još jednom na podršci.
Hvala vama. Sada reč ima ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, Milanka Jevtović Vukojičić.
Uvažena predsedavajuća, uvažena ministar sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama je danas jedan potpuno novi zakon iz domena socijalne zaštite, a to je Zakon o socijalnim kartama. Socijalna zaštita građana Republike Srbije utvrđena je Ustavom, članom 69. Ona se sprovodi prema pojedincima i porodicama koje naiđu na razne društvene teškoće kada ne mogu da zadovolje osnovne životne, odnosno egzistencijalne potrebe i tada je država dužna da im pruži svu neophodnu podršku i pomoć. Naravno, socijalna zaštita zasniva se na načelima socijalne pravde, na načelima humanosti i na načelu poštovanja dostojanstva ličnosti. Ono što najpre želim da kažem, želim da kažem da je ovaj zakon precizan, jasan i konkretan bez ikakvih suvišnih detalja svaki član zakona je sasvim jasan, što je i te kako značajno sa aspekta implementacije, odnosno sa aspekta sprovođenja zakona i korišćenja zakona od onih koji u svom svakodnevnom radu ovaj zakon treba da primenjuju, a ko je to ko će u svom svakodnevnom radu ovaj zakon primenjivati? To su centri za socijalni rad, to su organi lokalne samouprave koje se bave nadležnosti zaštite, to su organi autonomne pokrajine, to je ministarstvo, ali to je i Republički zavod za statistiku, kao i Republički zavod za socijalnu zaštitu koji će se baviti analizom i obradom dostavljenih podataka. Ono što je od prioritetnog značaja, to je da se olakšava postupak prikupljanja podataka svih onih ustanova pred kojima građani vode upravne postupke za ostvarivanje nekih od prava socijalne zaštite, a sama gospođa ministar u svom uvodnom izlaganju rekli ste da je to ogroman broj prava koji iz domena socijalne zaštite građani mogu da ostvaruju. Znači, organi državni će u upravnim postupcima na brz i efikasan način kroz umrežavanje sa drugim sistemima doći do činjenica koje su i te kako važne za ostvarivanje prava koje građani, odnosno korisnici prava iz socijalne zaštite traže. On je značajan i sa aspekta građana iz razloga što će na mnogo brži, jednostavniji način dolaskom samo u Centar za socijalni rad moći brzo da ostvari neko od svojih prava ili na kraju krajeva postoji mogućnost ostvarivanja, ali i postoji mogućnost neostvarivanja prava. Ovaj zakon i te kako je važan i sa aspekta što će u socijalnoj karti biti data baza podataka svih onih posebno osetljivih i ranjivih društvenih grupa, a to su na primer deca, mladi, stari, osobe sa invaliditetom, samohrani roditelji i druga lica sa poteškoćama u mentalnom razvoju, osobe sa invaliditetom, a što je vrlo važno sa aspekta procene rizika od elementarnih nepogoda i ti podaci ministarstvo će dostavljati nadležnom Sektoru za vanredne situacije MUP-a. Takođe želim da istaknem da je socijalna zaštita jedan od segmenata socijalne politike. Socijalna politika i ekonomska politika su uzročno posledično povezane. Ekonomska politika je temelj jedne države. Taj temelj je zahvaljujući politici Aleksandra Vučića, a i Vlade, na čvrstim osnovama. Taj temelj je čvrst, jak i stabilan. Ekonomija je na zdravim osnovama, a nadogradnja je socijalna politika. Naravno da ekonomska politika ne može bez socijalne politike, a preduslov za njen rast i razvoj jeste ekonomija. Ono što posebno želim da naglasim, a odnosi se na digitalizaciju, jer i ovaj zakon u stvari predstavlja jedinstvenu bazu podataka u elektronskom obliku, hoću da istaknem koliko je digitalizacija kao strateško opredeljenje Vlade Republike Srbije pokazala svoj značaj tokom 2020. godine, a i sada tokom 2021. godine, tokom pandemije kovida, posebno kada je u pitanju prijavljivanje za vakcinaciju. Građani su mogli na vrlo jednostavan način iz svojih kuća da preko portala e-Uprave prijave se za vakcinaciju, a onda za revakcinaciju i nije potrebno prijavljivanje, već će pošto su već jednom ušli u bazu podataka biti pozvani i na revakcinaciju. Ono što želim da kažem to je da prava iz socijalne zaštite u ovom vremenu pandemije, kao i u prethodnom vremenu sva su bila na vreme isplaćivana. Nijedno pravo iz oblasti socijalne zaštite, a radi se i o pravima iz dečije zaštite i o pravima iz boračke zaštite i o pravima u skladu sa Zakonom o socijalnoj zaštiti, nije kasnilo ni dana. Nijedno pravo iz oblasti socijalne zaštite nije bilo umanjeno ni za jedan dinar. Kada se govori o posebno osetljivim i ranjivim društvenim grupama, a to su stara lica koja su izložena tokom 2020. godine povećanom riziku od zaražavanja Kovidom 19, moram da kažem da u ustanovama socijalne zaštite, u gerontološkim centrima pokazana je velika odgovornost što se tiče brige o tim starim licima i što se tiče adekvatno prepoznavanje eventualne infekcije i povezivanja sa zdravstvenim sistemom kako bi svi korisnici gerontoloških centara dobili na vreme, blagovremeno i adekvatnu zdravstvenu zaštitu. U tom smislu moram da istaknem da je povodom obeležavanja Dana primirja predsednik Republike Aleksandar Vučić, sem lekara koji su heroji i zdravstvenih radnika naravno, koji su heroji 2020. godine u borbi za živote naših građana, u borbi sa nevidljivim virusom Kovidom 19, uručio odlikovanje Gerontološkom centru u Beogradu, Gerontološkom centru u Novom Sadu, Gerontološkom centru u Šapcu, ali i lekarima i medicinskoj sestri u Gerontološkom centru u Beogradu i Gerontološkom centru u Novom Sadu. To je još jedan pokazatelj da zaposleni u socijalnoj zaštiti savesno obavljaju svoj posao. Zaposleni u socijalnoj zaštiti u mnogim nevoljama koje su pogađale našu zemlju, a tih nevolja zbilja je bilo puno, pokazivali da su uvek uz svoje građane i da uvek stoje na braniku otadžbine. Ono što takođe želim da kažem to je da je Srbija tri dana pre drugih zemalja EU počela sa vakcinacijom. Prioritet u vakcinaciji ponovo su bila stara lica i lično ste prisustvovali, odnosno posetili Gerontološki centar Beograd, Gerontološki centar u Novom Sadu i Gerontološki centar u Nišu gde se vršila vakcinacija ovih najstarijih sugrađana. Njihovo interesovanje za vakcinaciju je veliko. Sada se radi na revakcinaciji, jer svi oni koji su vakcinisani za sve je obezbeđen dovoljan broj vakcina za revakcinaciju. Ono što takođe moram da kažem to je da je Srbija jedina zemlja, ne u Evropi, nego u svetu, gde građani imaju pravo da vrše izbor vakcine. Znači, građanima su prisutne tri vakcine trenutno i oni mogu da vrše izbor, polazeći i ceneći pre svega i sugestije lekara na kraju krajeva oni o vakcinaciji donose samostalno i donose ličnu odluku. Ono što takođe želim da kažem tiče se ekonomije, ali ona je i te kako povezano sa socijalnom zaštitom. Moram da kažem da u izveštaju Međunarodne organizacije rada i Evropske banke za obnovu i razvoj, a koji se odnosi na zapošljavanje i Kovid-19 u Republici Srbiji istaknuto je da je Srbija jedna od retkih zemalja koja je preduzela sveobuhvatne i opsežne mere kako prema privredi, tako i prema građanima u cilju očuvanja radnih mesta. Zahvaljujući tim merama uspela je da smanji siromaštvo za čitavih 1,2 indeksna poena. Znači, Srbija iako je čitav svet zadesila pandemija, zatekla ga je velika ekonomska kriza koja je najveća od tridesetih godina prošlog veka, Srbija je uspela da se sa njom bori na način mnogo bolji od nekih bogatih zemalja. Na kraju krajeva sve te bogate zemlje danas čestitaju našem predsedniku Aleksandru Vučiću. To su zemlje kao što su Švajcarska, kao što je Francuska, kao što je Nemačka, kao što su SAD. Posle Velike Britanije, Srbija se nalazi na drugom mestu po broju vakcinisanih u odnosu na ukupan broj stanovništva. U vremenima teške pandemije Srbija je uspela zahvaljujući ekonomskoj stabilnosti, da dva puta uputi jednokratne novčane pomoći penzionerima 4.000 i 5.000 dinara, da poveća plate zdravstvenim radnicima 10%, ali od 1. januara 2021. godine povećanje penzija ide prema švajcarskom modelu 5,9%. Minimalna zarada je 32.126 dinara i ona je povećana za 6,6%. Naravno država vodi računa i o privredi kako bi se očuvala radna mesta, pa je neoporezivi deo prihoda povećan sa 16.300 na 18.300. Srbija je jedina zemlja u Evropi, a možda među dve zemlje koja je uspela da u rekordnom roku izgradi dve kovid bolnice, to su bolnica u Zemunu i bolnica u Kruševcu u decembru mesecu, upravo kada je došlo do pika zaražavanja i upravo da bi obezbedila mesta za zdravstveno zbrinjavanje svakom čoveku kome je zdravstveno zbrinjavanje bilo neophodno. Takođe, moram da napomenem da za razliku od Dragana Đilasa i žute hobotnice, koja silaskom sa vlasti ostala dužna najsiromašnijim građanima u gradu Beogradu 120 miliona, a to su oni građani koji su tu pomoć tražili za svoje egzistencionalne potrebe, ostali su dužni porodiljama i trudnicama 400 miliona dinara, raseljavali su Rome u limene kontejnere, a one koji nisu imali lična dokumenta raseljavali su po raznim krajevima Srbije, uz davanje ulaskom u autobus ceduljice u koje mesto idu. To je vreme koje se sigurno neće nikada više ponoviti, jer Dragan Đilas i žuta tajkunska hobotnica su promoteri siromaštva i promoteri svojih punih novčanika. To je narod prepoznao i zato je na izborima juna 2020. godine dvomilionski dao podršku politici Aleksandar Vučić – Za našu decu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ukoliko se niko ne javlja za reč, završili smo sa ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa, tako da prelazimo na listu govornika. Prva na listi je narodna poslanica Misala Pramenković. Izvolite
Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje donošenja zakona o socijalnoj karti je jako značajno. Iz domena je svakako socijalne politike koja je za svako društvo, samim tim i našu državu je jako važno. Ono što bi trebale biti najpre pozitive refleksije ovog zakona jeste svakako pokušaj sprečavanja zloupotrebe u pogledu dodeljivanja socijalne pomoći onima koji možda ne zaslužuju bilo koji vid socijalne pomoći, a zapravo ostvaruju na neki način tu pomoć ili sa druge strane, jedinstvena elektronska baza podataka će upravo dovesti do toga da se ima precizan i jasan uvid u socijalnu strukturu stanovništva i u toj bazi podataka će biti objedinjeni i obuhvaćeni svi oni kojima je potrebna određena vrsta pomoći i podrške i na taj način svakako nadamo se da njihovo pravo neće biti uskraćeno. Centri za socijalni rad su institucije, odnosno ustanove koje se nikako ne bi smele zloupotrebljavati ni na koji način, međutim činjenica je nažalost da se to dešava. Sa područja Sandžaka, konkretno gradova i opština stalno ukazujemo na flagrantno kršenje zakona u pogledu određenih stavki ili kršenja prava građana koje se dešava od aktuelnih vlasti, odnosno režima koji je na vlasti u gradovima Sandžaka već, slobodno možemo reći nekoliko decenija. Konkretno recimo DRI češljajući i pregledajući izveštaj o radu Centra za socijalni rad Novi Pazar za 2019. godinu je uočila niz nepravilnosti, odnosno greški. Recimo, iznosi podatak da je 1,7 miliona dinara isplaćeno na ime jednokratne novčane pomoći, ali bez potpune i ažurne dokumentacije. Kaže se dalje da je centar novac isplaćivao bez donošenja rešenja o ostvarivanju prava, već na osnovu određenih spiskova koji su dostavljani od strane gradonačelnika, članova gradskog veća, ali i članova gradske uprave. Dakle, donošenjem ovog zakona neće se moći raditi po principu kako se do sada radilo dostavljanje spiskova, jer je upitno ko se zapravo nalazio na tim spiskovima, da li su to kategorije lica kojima je pomoć potrebna ili su po nekom drugom osnovu dolazili do određenih privilegija. Opština Tutin, o kojoj smo i danas dosta toga čuli, a koja mislim da prednjači u negativnom kontekstu u pogledu kršenja prava i diskriminacije građana koji ne pripadaju političkoj opciji koja je na vlasti, zapravo prednjači u pogledu brojnih nepravilnosti. Recimo, konkretno, stanovnici Donje Pešteri smatra se da veliki broj, zapravo, postoje i podaci gde se određenom inspekcijskom kontrolom može to i utvrditi da se prosto ne čeka stupanje na snagu zakona 2022. godine, pa onda dok dođe konkretno do implementacije. Dakle, stanovnici tog područja, recimo, koriste veći deo njih koji pripadaju, posebno političkoj opciji koja je na vlasti, koriste socijalnu novčanu pomoć, a za to ne bi imali ili na to ne bi imali pravo, a sa druge strane veliki broj građana ostaje uskraćen za tu istu pomoć. Kršenje prava građana ide, recimo, dotle da svaka moguća akcija je stranački obojena, ukoliko niste pripadnik SDA Sandžaka neće vam se recimo očistiti put do vaše kuće, već će se samo ići prema aktivistima koji, zapravo, pripadaju određenoj političkoj opciji. U pogledu daljeg pogleda na samo socijalnu politiku smatram da bi se još dodatno sa nivoa države trebalo obratiti pažnja na određene osetljive kategorije društva, prevashodno mislim na pitanje finansijske pomoći ženama i to posebno ženama ruralnih područja, ženama na selu koje su u daleko podređenijem položaju nego što su, recimo, čak žene u gradskim sredinama. Sa druge strane zaštita prava i afirmacija prava deteta, posebno prava devojčica, sa druge strane, pitanje samohranih roditelja, pitanje alimentacije koje smo spominjali u toku današnjeg zasedanja, dakle, socijalna održivost i generalno ekonomska moć porodica gde jedan roditelj hrani i izdržava porodicu, a verovatno alimentacija se samo u malom broju slučajeva isplaćuje redovno je jako jako značajno i na ta pitanja bi u buduće trebalo svakako dodatno obratiti pažnju i povesti računa. Hvala.
Zahvaljujem se prof. dr Misali Pramenković. Sledeća je narodna poslanica Nataša Mihailović Vacić. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Bez sumnje, uvođenje socijalnih karata je neophodan i prvi korak ka pravednoj raspodeli novca najsiromašnijima i naravno ka sprečavanju svih vidova zloupotrebe socijalnih davanja. Cilj Vlade i države više je nego jasan. Društvena odgovornost i prepoznavanje onih kojima je pomoć najpotrebnija. Izradom socijalne karte i uz pravedniju raspodelu novca namenjenog najsiromašnijima neće biti moguće da socijalnu pomoć dobijaju i oni kojima ona ni po čemu ne pripada, što se neretko dešavalo. Mi, socijaldemokrate Srbije, i svi oni koji dele naše vrednosti polazimo od principa jednakosti i prava na život dostojan čoveka. Zato i danas, kada razgovaramo o socijalnim kartama, koristim priliku da potvrdim našu rešenost da gradimo humanije društvo jednakih šansi. Svaka ljudska zajednica, a naročito država može da bude postojana i delotvorna ukoliko se u njoj postupa pravedno. Za svakog čoveka pravda je vrednost koja okuplja i snaga koja nadahnjuje. U svetlu današnje teme podsećam na reči Jozefa Vresinskog osnivača međunarodnog ATD Pokreta četvrtog sveta zapisanih na spomen-ploči u Parizu: „Tamo gde je čovek prisiljen da živi u siromaštvu krše se ljudska prava. Naša je uzvišena dužnost da se ujedinimo u borbi za poštovanje tih prava.“ Za svakog čoveka su sloboda, ravnopravnost srazmerna raspodela društvenog bogatstva, uvažavanje, solidarnost i jednakost upravo osnovna načela pravde kao vrhunske vrednosti. Zbog toga po našem razumevanju ne postoji pravda ukoliko ne pokriva sve segmente društva, odnosno ukoliko nije socijalna. Cilj države kao organizovanog dela društva mora da bude opšte blagostanje. Srazmerna raspodela društvenog bogatstva, pravednost, pravo i mogućnost svih, a naročito onih koji se nisu svojom voljom zatekli na dnu društvene lestvice, da se hrane, oblače, stanuju, greju, leče i školuju. Upravo iz tih načela, načela pravednosti, Srbija mora da crpi svoju snagu. Zalaganje za socijalnu pravdu i izgradnju humanijeg društva, jednakih šansi u našoj zemlji iziskuje angažovanje razumnih, poštenih i radnih ljudi. Društvo socijalne pravde mogu da stvaraju oni koji razumeju i poštuju njen značaj i koji istrajavaju u radu na opštem dobru. Socijaldemokratska partija Srbije, poštujući principe na kojima je osnovana, principe jednakosti, slobode, solidarnosti i socijalne pravde, za dan svoje stranke je upravo i proglasila 20. februar, Dan socijalne pravde. Poslednji izveštaj Vladinog tima za socijalno uključivanje i smanjenje siromaštva govore da pola miliona ljudi u Srbiji ne može da zadovolji osnovne potrebe i da u riziku od siromaštva živi gotovo 25% populacije, a preko četvrtine miliona naših sugrađana koristi socijalnu pomoć od oko 100 evra mesečno i hrani se u javnoj kuhinji. Siromaštvo najteže pogađa najmlađe. Deca koja rastu u nemaštini i bedi veoma teško ostvaruju svoja prava na život, igru, razvoj, obrazovanje i imaju znatno manje šansi da uspeju u životu. Važnije od samog pitanja siromaštva jeste pitanje kako pristupamo tom problemu, kako ga razumemo i kako razmišljamo o mogućim rešenjima. Šta tačno treba da radimo da bismo smanjili siromaštvo u Srbiji. Obrazovanje i zaposlenost svakako su dve ključne oblasti u borbi protiv siromaštva. Svakom dobronamernom čoveku je jasno da se socijalna pravda postiže odgovornošću u javnim poslovima i brigom za ljude. Za nas u SDPS zalaganje za socijalnu pravdu znači zalaganje za prava radnika, ostvarivanje socijalne sigurnosti i brigu o nezaposlenima, uvažavanje penzionera, dostojanstveniji status srednje klase, ravnopravniji položaj žena i učešće marginalnih i ranjivih grupa u procesu odlučivanja. Mi, socijaldemokrate, želimo da ispravimo nepravdu koju čini velika razlika između imati i nemati, i da što je moguće više smanjimo taj jaz. Zalažemo se za takvu redistributivnu ulogu države koja će obezbediti jednake šanse i mogućnost svima i na duže staze iskoreniti ili bar smanjiti u najvećoj mogućoj meri siromaštvo. U danu za glasanje, poslanička grupa SDPS podržaće zakon koji ste predložili. Hvala.
Zahvaljujem. Vašoj poslaničkoj grupi je preostalo vreme od četiri i po minuta. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova.
Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Reč ima narodna poslanica Marija Jevđić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, poštovana ministarko, predloženi Zakon o socijalnim kartama proizilazi iz razumevanja potreba osetljivih društvenih grupa i kreiranja usluga socijalne zaštite upravo u skladu sa tim potrebama i to predstavlja jedan važan i veliki korak ka jačanju pozicije ne samo osetljivih grupa, već i društva u celini. Zbog toga će Jedinstvena Srbija, kao socijalno odgovorna stranka, u Danu za glasanje podržati predloženi zakon. Svrha zakona je da se uredi sistem socijalne i invalidske zaštite, brige o deci, kao i prikupljanja i obrade podataka o licima na koja se zakon odnosi. Želim da iskoristim ovu priliku i vaše prisustvo danas u Skupštini, gospođo ministarka, i da vam ukažem na jedan problem koji se svakako tiče socijalne zaštite, tako da neću izaći iz teme. Inače, ja sam pre dve godine upravo u ovom domu u Skupštini postavila pitanje vašem kolegi, bivšem ministru gospodinu Đorđeviću, a odnosi se na problem sa kojim se suočavaju roditelji nekoliko hiljada dece sa invaliditetom. Inače, u 24% porodica jedan od roditelja mora da odustane od posla kako bi se brinuo o detetu, jer je deci potrebna stalna nega i pažnja, a samim tim ostaju bez jednog dela prihoda. Ti roditelji žele da se izjednače sa hraniteljskim porodicama i da steknu ista prava, jer su hranitelji plaćeni i do 50.000 dinara. S obzirom da ste vi sada preuzeli ministarstvo i krenuli ste sa radom, želim da vas pitam da li se možda radi na nekom predlogu zakona o socijalnoj zaštiti, jer bi se njegovim usvajanjem regulisala elementarna prava i ekonomski položaj porodica dece sa invaliditetom? Na kratko sam izašla iz oblasti socijalnih karti. Jedinstvena Srbija smatra da je predloženi zakon dobar, jer će smanjiti zloupotrebe, omogućiće povezivanje sistema nadležnog ministarstva i sistema drugih državnih institucija. Dobiće se bolji, potpuni uvid i jedna analitička baza koja može da pomogne da se sagleda ko može da ostvari socijalnu pomoć. Vrlo često se među građanima može čuti pitanje i negodovanje – ko može da ostvari prava, na primer, na dečiji dodatak? Tako imate situaciju da višečlana porodica, koja ima više zemlje nego što je predviđeno Zakonom o socijalnoj zaštiti, a ta zemlja ne vredi ništa jer ne može da se obrađuje, ne zato što ti ljudi ne žele da je obrade, prosto je nepristupačna, ne mogu da je prodaju, a sa druge strane imate sliku gde ljudi u vidljivo boljoj materijalnoj situaciji imaju pravo na to. Mislim da ćemo upravo izradom socijalnih karti stati na zloupotrebu ovih stvari. Znam da je prioritet Vlade povećanje nataliteta i podrška porodici. Za Jedinstvenu Srbiju to predstavlja osnov za jedno moderno društvo, a Srbija je upravo takvo društvo. Čuli smo i razne kritike, da se porodice ne podržavaju dovoljno, što nije istina, jer se pomoć ogleda i kroz socijalnu pomoć, kroz dečiji dodatak, pomoć nezaposlenim porodiljama. Svake godine se sredstva za socijalnu pomoć uvećavaju i to se vidi kroz budžet. Mnoge lokalne samouprave preko centra lokalnih usluga su uspele da razviju i unaprede postojeće usluge socijalne zaštite. Jedno od takvih je i Kraljevo koje kroz lokalni centar usluga pruža sedam usluga. U planu je uvođenje i osme, odnosno boravak dece sa smetnjama u razvoju. To je neophodno Kraljevu. Time će se poboljšati kvalitet života što dece, što odraslih osoba sa smetnjama u razvoju. S druge strane, imate grad Jogodinu koja svakog poslednjeg radnog dana u mesecu ima prijem građana, gde se direktno razgovara i pomaže socijalno ugroženim građanima. Upravo je i danas Dragan Marković Palma, predsednik Jedinstvene Srbije, govorio koliko ta pomoć znači. Neki su ismejavali to 3000, 2000 za gospođu, ali ja verujem da ste vi, gospođo ministarka, obilazeći Srbiju i u razgovoru sa građanima, videli koliko ta pomoć znači porodicama. Jer, nečije malo je nekome mnogo. Kada sam već spomenula i centre za socijalne usluge, oni u skladu sa svojim nadležnostima odgovaraju svim potrebama. Republika kroz razna usavršavanja zaposlenih želi da podigne kvalitet, ali mislim da je za još bolje delovanje ustanove potrebno da se zaposli još radnika. Spremajući se za moje današnje izlaganje, došla sam do podatka da čak negde oko 800 radnika je potrebno zaposliti u sistemu socijalne zaštite i da neke ustanove čak nemaju ni pravnike, što ne smemo da dozvolimo, s obzirom da oni odlučuju upravo o pravima građana. S obzirom da više nemam vremena, kao što sam i rekla na početku, Jedinstvena Srbija kao socijalno odgovorna partija, a u cilju da se pomogne onima kojima je pomoć najpotrebnija, u Danu za glasanje će podržati Predlog zakona o socijalnim kartama. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministarka Kisić Tepavčević.
Vi ste otvorili čitav niz pitanja koji jesu od izuzetnog značaja za ostvarivanje socijalnih prava za određene kategorije. Kada ste konkretno pitali u vezi sa porodicama koje imaju dete sa invaliditetom, činjenica je da mnogi od njih ne rade da bi pazili dete. Da, to jeste otvorilo različita pitanja u pogledu primanja određene vrste materijalne pomoći. Direktan odgovor na pitanje koje ste postavili, da li radimo i da li planiramo rad izmene Zakona o socijalnoj zaštiti – da, u procesu smo formiranja radne grupe. I ne samo to pitanje, nego čitav niz pitanja da bi se više uredilo ovo polje, gde zaista treba da delujemo, jer znamo da je to najosetljivije polje i treba da tu budemo aktivni.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Josip Broz. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovana gospođo ministarka sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas je na dnevnom redu potpuno jedan nov zakon iz oblasti socijalne zaštite. To je Predlog zakona o socijalnoj karti kojim se uspostavlja jedinstven registar podataka o svim korisnicima prava iz oblasti socijalne zaštite, koja podrazumevaju sva prava obuhvaćena propisima iz socijalne, dečje i boračko-invalidske zaštite. Ova tema je i lično značajna za moju poslaničku grupu, ali i za mene koji sam vaspitavan na principima socijalne pravde, jednakosti, ravnopravnosti i jednakih šansi za sve i solidarnosti sa onima koji nisu u mogućnosti da obezbede dovoljno sredstava za život. Ulaskom u tranziciju i kapitalizam dosta toga se promenilo, Srbija je prošla kroz razne periode, naročito 2000. godine, kada su stotine hiljade radnika ostale bez posla zbog privatizacije. A kada propada privreda, nema ni socijalne politike koja vodi računa o svakom građaninu i porodici koja nije u mogućnosti da radi zbog bolesti ili invalidnosti i dobije potrebnu socijalnu podršku države. Danas ova vlada i rukovodstvo Srbije vraćaju ugled Srbiji i zahvaljujući dobroj ekonomskoj politici stvara se prostor za još humaniji odnos prema onima koji nemaju i koji ne mogu zbog bolesti i invalidnosti da rade i zarade za život, tako da im je neophodna podrška države, odnosno socijalna karta kojim obezbeđuju minimum egzistencije. Predlogom zakona o socijalnoj karti uspostavlja se jedan registar koji će objediniti sve relevantne podatke od značaja za ostvarivanje prava i socijalne zaštite. Ovde se radi o ekonomsko-socijalnom statusu korisnika. Socijalna karta treba da obezbedi pravedan i human odnos prema onim građanima koji se nalaze u najtežem socijalnom položaju i nemaju nikakvih sredstava za život. Podaci iz socijalne karte treba da onemoguće zloupotrebu i nezakonito korišćenje budžetskih sredstava, jer će postojati precizna i jasna socijalna slika o svakom korisniku. Tako se neće desiti da socijalnu pomoć ne primaju zaista siromašni, bolesni, invalidi i stari, a da se neki radno sposobni koji ne žele da rade vode kao osobe bez prihoda koji ispunjavaju uslove za neki vid socijalne pomoći. Ja bih se osvrnuo i na socijalnu politiku koja se vodi prema našim najstarijim građanima, kako obično kažemo, prema građanima trećeg doba, bez obzira na vid mera socijalne zaštite koju koristi ili mogu koristiti. Radi se o građanima koji su završili svoj radni vek i zaslužuju mirnu, bezbednu i sigurnu starost, bez obzira imaju li zakonske naslednike ili ne. Radi se i o starima iz seoskih područja koji nikada nisu bili u radnom odnosu ili su celog života proizvodili hranu za nas iz gradova. Radi se o starim, napuštenim i samohranim osobama koje nemaju bliže srodnike. Svi oni mogu postati korisnici različitih mera socijalne zaštite. Humanost jednog društva meri se po odnosu prema svojim najstarijim građanima. Za Srbiju je odnos prema starima posebno važan. Sa svih društvenih aspekata pre svega Srbija je država sa visokim procentom starijih, od preko 20%, sa prognozom da će do 2041. godine taj procenat porasti na 25,2%. Ovakva demografska kretanja zahtevaju prilagođavanje sistema i mera socijalne zaštite starijoj populaciji. Nije starim ljudima uvek potrebna novčana pomoć, već nega, pomoć u kući ili smeštaj u ustanovi socijalne zaštite. Drugo pitanje jeste obuhvat boraca i invalida socijalnom kartom, odnosno centralnom evidencijom korisnika prava borilačko-invalidske zaštite, što želim da pohvalim. Dobro je da se i o borcima i invalidima povede više računa i da se njima koji su se borili za Srbiju obezbedi siguran pristup pravima koje im društvo duguje, jer mnogi nisu sposobni da sami zarađuju. Od zakona o socijalnoj karti očekujemo pravedniji sistem socijalne zaštite svih kategorija na koje se odnosi, kao i to da će nadležno ministarstvo u svakom momentu kroz jedinstvenu elektronsku bazu moći da prati sve preduzete mere i sve korisnike socijalne zaštite, da kontroliše korišćenje prava i spreči zloupotrebe. Zakon treba da omogući bolju kontrolu rada centara za socijalni rad koji sprovode mere, ali isto tako da centrima za socijalni rad obezbedi bolju kadrovsku i tehničku podršku. Na Odboru je bilo jedno nerazjašnjeno pitanje, a to je – da li je u zakonu išta promenjeno oko domaćinstava koja imaju preko 50 ari? Jer dosadašnjim zakonom je bilo da oni nemaju pravo na socijalnu zaštitu i da nisu sva ta domaćinstva i u jednakom odnosu prema zemljištu koje poseduju. Poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarka Darija Kisić Tepavčević, uvažene koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, smatram da su prethodni govornici, čini mi se negde oko deset govornika, ako uzmemo u obzir i ovlašćene predlagače, bili jako temeljni u svojim izlaganjima i detaljno obrazložili šta ovaj zakon podrazumeva. Ali ipak moram da se osvrnem i da vam se posebno zahvalim što ste vi u svom početnom izlaganju bili sveobuhvatni, vaše izlaganje je trajalo čini mi se i oko pola sata, ali ste u tih pola sata bili jako konstruktivni i do detalja obrazložili sve ono što se ovde nalazi i na taj način olakšali građanima koji prate ovaj prenos da još bliže i bolje shvate o čemu se ovde radi. Ono što ja kao narodni poslanik želim danas da istaknem jeste razlika i sve ono o čemu do sada možda neko nije govorio ili nije govorio u onom obimu u kojem ja smatram da je neophodno, a to je činjenica da i danas i prethodnih dana od kada se pojavila tema socijalne karte ili zakona o socijalnim kartama, kako se pravilno definiše, vi trpite napade, trpi napade i Vlada Srbije i predsednik Aleksandar Vučić, i to bez nekog argumenta, dokaza ili nečega šta bi bilo bolje ili drugačije da se uradi i trpite to od onih ljudi koji kada su imali priliku da nešto urade apsolutno ništa nisu uradili na tom polju. Sama činjenica da je neko od prethodnih govornika rekao da se na ovaj zakon čeka 20 ili 30 godina govori u prilog tome da su mnoge vlade pre ove, naravno, a posebno one do 2012. godine, mogle da urade bilo šta na tom planu, ali to nisu uradile. Nije ovo slučaj samo kada se radi o ovom zakonu. Mi smo bili zemlja koja je čekala da 30 godina da se grade putevi, da se grade bolnice, domovi zdravlja, škole, vrtići, da se Srbija kreće u nekom boljem smeru, ali otkad je SNS na vlasti Srbija je od zemlje koja konstantno nešto čeka postala zemlja koja ostvaruje svoje snove i svoje želje, snove i želje građana Srbije. I ovaj zakon je još jedan u nizu dokaza toga. Ne želim da ponavljam sve ono što je ovde rečeno, želim samo da se osvrnem na neke konkretne primere kako ljudi koji vas danas napadaju predstavljaju deo opozicije, predstavlja ih Dragan Đilas, kako su oni to radili u ovoj kategoriji dok su vodili grad Beograd. Naime, oni su imali dug i kasnili su sa socijalnim davanjima u gradu Beogradu čak godinu dana. Dakle, godinu dana su kasnili sa tim isplatama. Ljudi kojima je to bilo neophodno i preko potrebno su godinu dana čekali na tu isplatu. Ti dugovi su prešli cifru od pet milijardi dinara. Dakle, pet milijardi dinara su bila ukupna ta zaduženja. U proteklih šest godina gospođa Nataša Stanisavljević koja vodi taj resor uspešno je vodila taj resor i uspela da vrati sve te dugove, ali da paralelno sa tim i grad Beograd nastavi da redovno isplaćuje socijalna davanja svim kategorijama. To je nešto na šta moramo da budemo ponosni i da posebno istaknemo važnost kada vodite računa o svojim građanima i kada vodite računa o svakom dinaru koji imate kako može sve da se postigne. Dok je Dragan Đilas zarađivao 619 miliona evra svojim firmama, kasnio je godinu dana sa uplatama za socijalna davanja, što samo pokazuje koliko je taj čovek bio i nesposoban, ali i bahat dok je bio gradonačelnik, a mnogi ga nazivaju i šerifom Beograda. Nije to jedina stavka gde se mogla videti neodgovornost tadašnjeg gradskog rukovodstva. Vi znate da su i deca kategorija o kojoj najviše moramo da vodimo računa i koja se i u ovom zakonu provlači. Zamislite, u gradu Beogradu 15.000 porodica je bilo oštećeno jer im je Dragan Đilas duplo naplaćivao vrtiće. Na sudu te porodice i roditelji su dobili svoja prava, grad Beograd na taj način mora da vrati četiri milijarde dinara koje su roditeljima uzeti ni za šta i grad Beograd i danas vraća te dugove, a paralelno sa tim nastavljamo da ulažemo i škole i u vrtiće. Uzeo sam Beograd kao temu iz dva razloga. Pre svega zato što se tu najviše videla sposobnost, a pre svega nesposobnost Dragana Đilasa i rukovodstva DS, a i zato što mi je tema grada Beograda jako bliska, zato što sam i šef odborničke grupe SNS u Skupštini grada. Ove podatke vam iznosim iz prostog razloga da bi građani koji danas gledaju ovaj prenos znali da ljudi koji napadaju ovaj zakon kada su bili u prilici da nešto urade na manjem nivou, ako uzimamo Beograd kao lokalnu samoupravu, ništa nisu uradili, čak su uradili na štetu. Da ne ulazimo u to da smo 2018. godine, niko to nije pomenuo, ali ja ću to morati da pomenem, 2018. godine Vlada je usvojila taj predlog na inicijativu predsednika Aleksandra Vučića da imamo podsticaj i za prvo dete. Tako za prvo dete porodica dobija 100.000 dinara, za drugo dete 10.000 dinara mesečno dve godine, za treće dete 12.000 mesečno 10 godina. Ovo pokazuje koliko Vlada Republike Srbije sledeći politiku Aleksandra Vučića vodi računa o budućnosti, o onome što je najbitnije, o generacijama koje tek dolazi i generacijama kojima ostavljamo našu zemlju. Ne možemo kada pričamo o socijalnoj karti da se ne osvrnemo na to da je u katastrofalnim privatizacijama, ovde su to isto kolege pominjale, i u njihovim mutnim radnjama, a predvodila ih je DS, više od pola miliona ljudi ostalo bez posla, da je prosečna zarada tada bila, prosečna plata bila negde oko 320 evra, da je danas ta prosečna plata iznad 510 evra, da je minimalac bio 172 evra, sad je preko 270 i da ne pričamo o BDP-u koji je bio u minusu, a za 2019. godinu je, u naše vreme, 4,2% u plusu. Svi ovi podaci jasno pokazuju kada odgovorno vodite zemlju, kada se brinete o svakom dinaru koliko naša zemlja može da napreduje i koliko može da jača. Drago mi je, gospođo Kisić Tepavčević, što ste preuzeli odgovornost i pored napada koje ste trpeli dok ste bili, kad je imao punu snagu i u punom jeku Korona virusa, vaš angažman u Kriznom štabu i što tada niste posustali, već ste se još jače borili. Drago mi je što sada pokazujete snagu da se borite, pored svih ovih neosnovanih napada. Ja vam želim mnogo uspeha u tome. Kada govorimo i o Kriznom štabu i o Korona virusu i prošle godine smo pokazali da je naša država spremna da odgovori na sve izazove. Sama činjenica da smo vakcinisali preko pola miliona ljudi, da sa tom vakcinacijom nastavljamo pokazuje da smo spremni na sve. Podaci koje je danas predsednik Aleksandar Vučić objavio, a želim samo da ih iznesem za građane koji to nisu možda čuli, jeste i činjenica da je danas stiglo 50.000 Sputnik vakcina, da ćemo za revakcinu dobiti još 50.000, da ćemo do kraja februara obezbediti još 88.000 Fajzer vakcina, a do 20. februara između 125.000 i 150.000 Astra zeneka vakcina. Dakle, ove brojke su za mnogo veće i jače ekonomski, zemlje koje su ispred n nas nezamislive. Ono što posebno raduje, znam građani su se interesovali, sutra, vi me ispravite ako grešim, mislim da nam dolazi još 500.000 doza kineske vakcine. Svi ovi rezultati i sve ovo što postiže danas i Vlada Republike Srbije i predsednik Aleksandar Vučić ovih dana dolaze nekako u senku iz prostog razloga što ja kao narodni poslanik, a verujem i mnoge moje druge kolege koje će danas diskutovati, ne možemo ostati nemi na ono što se dešava proteklih dana. Očigledno da u jednom delu opozicije, a predvodi ih Dragan Đilas, sve one pretnje o kojima smo pričali prethodnih nedelja, meseci, slobodno ću reći i godina, hapšenjem i razbijanjem ovog klana protekle nedelje dobile su obris da sve ono o čemu smo pričali nije bilo ni malo naivno, da to niko nije izmišljao i da je postojala realna opasnost za predsednika Aleksandra Vučića, njegovu bezbednost i bezbednost njegove porodice. Iskren da budem, ne mislim da je ugroženost njegovog života sada manja, šta više mislim da je još veća, ali ono što posebno mene zabrinjava kao nekog ko je, ajde tako ćemo reći, deo političkog života, jeste ponašanje jednog dela opozicije koji na svaki mogući način pokušavaju da relativizuju opasnost u kojoj se nalazi predsednik Aleksandar Vučić. I izjave Dragana Đilasa, ovog nasilnika, ljotićevca, bivšeg poslanika Boška Obradovića idu u tom smeru da se Aleksandar Vučić i njegova porodica izjednače sa nekakvim klanovima, mafijom u Srbiji i na taj način im se direktno crta meta. Zašto? Da bi danas, sutra neko, ako uzme za ozbiljno, njihove nebuloze, laži, a pretvaraju ih u tvrdnje, neko danas, sutra ako se desi bilo kome iz porodice Vučić da građani kažu – dobro, bio je deo njih. E, pa nije. O tome moramo da govorimo jasno i na svakom mestu. Parlament Srbije je najviše telo u našoj zemlji. Ovde diskutujemo, pričamo o svim temama. Ovaj zakon je jako bitan, posebno što se čeka 30 godina, ali i o ovoj temi moramo da prodiskutujemo. Ja ću o tome govoriti mnogo više sutra, ali nemojte mi zameriti jer je tema jako ozbiljna i građani su jako uznemireni. Ako neko ko je navijač ili sebe predstavlja kao navijača ima snajpersku pušku, o kojoj smo mi pričali pre dve godine, znate da je to realna opasnost. Moje kolege i ja smo pričali ovde i o tvrdnjama Čabe Dera koji je u mađarskim istražnim rekao da od dva klana dobio ponudu da ubije predsednika Aleksandra Vučića. I tada su televizije koje su pod direktnom komandom Dragana Đilasa to pokušale da iskrenu na nekakvu šalu, da izvrgnu ruglu i da umanje značaj takvih pretnji. Ono što držim u ruci, verujem da ljudi nisu zaboravili, a nije bilo tako davno, te 2019. godine jedan časopis je objavio sliku na kojoj se nalazi predsednik Aleksandar Vučić, a u koga je uperen snajper. To je bilo 2019. godine. Godine 2019. mi smo pričali o tome i svi su pokušavali da nas ubede da to nije ništa strašno, da je to slučajno. I, danas se javnost oseća i zgroženo i zaprepašćeno, ja nisam stručnjak za oružje, ali jedan ovakav ili sličan snajper je nađen prilikom hapšenja i razbijanja ovog klana. Da apsurd Đilasovih medija bude još veći i da vam dokažem sve ono što pričamo ovde mesecima unazad, pokazuje i ova karikatura koji je jedan njegov tabloid, novina kako god se to definiše „Danas“ objavio, na kojoj se vidi opet snajper uperen u Aleksandra Vučića. Ne znam ko koga ovde predstavlja, ali ispada sad ovde da Aleksandar Vučić u samog sebe uperuje snajper. Ovo su ozbiljne stvari, ovo je ozbiljno igranje sa takvim temama koji uznemiruju javnost i koji jasno pokazuju da je cilj Dragan Đilasa i svih ljudi koji se danas nalaze u opoziciji da pretnje koje su realne svedu na minimum i izvrnu ih ruglu kako bi Aleksandar Vučić, Danilo Vučić, Milica Vučić, Vukan Vučić ili Andrej Vučić, svako iz porodice Vučić postao legitimna meta. Sa ovog mesta moramo da poručimo da tako nešto je apsolutno nedopustivo. U redu je da vi slepo želite da se vratite na vlast, da nastavite sa svojim enormnim bogaćenjem, to je vaše pravo, imate pravo da sanjate, da maštate, ali nemate pravo da na ovakav način se igrate sa nečijim životom. Gospođo Kisić Tepavčević, ja vama želim mnogo sreće i uspeha u daljem radu. Nadam se da ćemo imati što manje potrebe da se ovakve stvari primenjuju za one najugroženije kategorije u našem društvu jer će to pokazati da se polako rešavamo tog siromaštva i da rešavamo ljude koji su najugroženiji, ali pored želje za uspehom, želim vam da ostanete tako hrabri i dosledni u svojoj borbi koju vodite na dva fronta, jer sledeći politiku predsednika Aleksandra Vučića, mi drugu zemlju nemamo, a našu zemlju želimo da učinimo još lepšom i još boljom za našu decu i generacije koje dolaze. Hvala vam i živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Jasmina Karanac. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovana ministarko Tepavčević, koleginice i kolege narodni poslanici, pre nego što pređem na temu samo da se nadovežem na govor prethodnog kolege i da kažem da SDPS pruža punu podršku svim državnim organima u borbi protiv organizovanog kriminala i mafije. To je naš zadatak jer mi se borimo za društvo bez kriminala, bez mafije, za bezbednost svih naših građana. Sada da se osvrnem na zakon o kome mi danas ovde govorimo. Mi smo danas ovde i od vas ministarko i od koleginica i kolega narodnih poslanika čuli mnogo pojedinosti i detalja vezanih za zakon o socijalnim kartama, ali ono što je moj glavni utisak je da zakon o socijalnim kartama, koji je Srbija već duži niz godina pokušavala da donese, čak i nekoliko decenija predstavlja krupan korak ka iskorenjivanju siromaštva i ostvarivanju težnji da Srbija postane društvo socijalne pravde. Za nas socijaldemokrate Rasima Ljajića, čiji je dan stranke svetski dan socijalne pravde, jedan od temeljnih ciljeva je borba protiv siromaštva. Koliki uspeh u toj borbi možemo da postignemo i kakvi će nam biti rezultati zavisiće od toga koliko nam je jaka ekonomija. Za socijalna izdvajanja u bilo kom segmentu potrebna je ekonomija koja će puniti budžet iz koga se izdvajaju sredstva za bolesne, bespomoćne, stare, invalide i druge socijalno ugrožene kategorije. Ta sredstva je, naravno, potrebno zaraditi, a bez ulaganja u infrastrukturu, bez stranih investicija, to prosto nije moguće, pa je samo deklarativno zalaganje za socijalnu pravdu mrtvo slovo na papiru. Zakon o socijalnim kartama je veliki iskorak u tom smeru. Treba imati u vidu da socijalne karte koje Srbija uvodi zahtevaju i velika finansijska sredstva. Zato je potrebna, kao što sam i naglasila snažna ekonomija koju ova država sigurno može da iznese. Uostalom, to se pokazalo sada i u vreme pandemije kada je srpska ekonomija pokazala najveću žilavost i najveću otpornost na krizu i to pre svega, zahvaljujući velikim prilivima stranih investicija. To nismo rekli samo mi, to je i u zvaničnom izveštaju priznala i Evropska komisija. Predlogom ovog zakona država je pokazala volju da skenira problem i da imamo realnu predstavu o tome kakav je socioekonomski položaj našeg stanovništva. Zakon o socijalnim kartama podrazumeva jedinstvenu bazu podataka i uspostavljanje informacionog sistema koji će upravljati tim podacima da bi se novac, odnosno socijalna pomoć ravnopravno rasporedila onima kojima je ona stvarno najpotrebnija. Da biste vi videli da li neko ispunjava uslove trebaju vam podaci, tj. potreban vam je informacioni sistem. Taj informacioni sistem će u potpunosti zaživeti i biće zaokružen 2022. godine, jer je potrebno vreme za njegovu izradu da bi bio efikasan i da bi dao željene efekte. Ovaj informacioni sistem sadržaće na jednom mestu sve podatke koji će se dobiti ukrštanjem različitih baza podataka sa različitih mesta i svi oni kojima je pomoć neophodna biće evidentirani u jedinstvenom sistemu i svi oni koji imaju pravo na pomoć, bez ikakvog apliciranja, tj. bez prijave, moći će tu pomoć i da ostvare. Svako će biti u prilici da dobije socijalnu pomoć, jer će ga sistem prepoznavati. Ovaj zakon se odnosi na različite kategorije stanovništva, ali ilustrovaću na jednom primeru. Kako, recimo, da jedna baka iz nekog zlatiborskog sela, sa Pešteri, sa vrha Kablara, ili iz nekog solitera novobeogradskog bloka, koja ne može da živi od svoje penzije i koja više ne može da privređuje, kako ona da zna na koji način može da ostvari pomoć. Nju neko mora da prepozna, da ide od šaltera do šaltera, od ustanove do ustanove, pa to je nemoguće. To ovaj zakon rešava. Ona mora da bude evidentirana, moraju da budu evidentirani njeni prihodi, njena imovina, da budu evidentirani svi podaci vezani za članove njenog domaćinstva. Sistem mora da prepozna takve ljude. Upravo ovaj zakon, zakon o socijalnim kartama to rešava. Umesto da kao do sada različite vrste podataka budu pohranjene u različitim institucijama sada će zahvaljujući novom informacionom sistemu svi ti podaci moći da se povuku i moći će da se stvori jedinstvena baza podataka i na taj način neko lice koje je u stanju socijalne potrebe, moći će brže, lakše, efikasnije da dođe do pomoći na koju ima zakonsko pravo. Koliko je važno imati dobar informacioni sistem pokazalo se sada u vreme imunizacije i vakcinacije stanovništva, kada zaista, sve funkcioniše savršeno i besprekorno, gde i najveći kritičari vlasti, i oni koji pokušavaju da nađu zamerke shvataju da je kritika na račun vakcinacije i organizacije vakcinacije, potpuno promašena tema. Mislim da ovaj zakon, zakon o socijalnim kartama dolazi u pravo vreme, u vreme kada su nam empatija, solidarnost, pomoć drugima najpotrebniji. To su sve par ekselans vrednosti socijaldemokratije i to su vrednosti na kojima se temelji, koje baštini Socijaldemokratska partija Srbije, čiji sam ja ovde predstavnik, i zato će poslanička grupa naše stranke podržati ovaj predlog. Zahvaljujem.
Hvala. Narodni poslanik Nenad Filipović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, uvažena ministarko, zakon o socijalnoj karti je u stvari jedan tehnički zakon jer se odnosi na formiranje elektronskog registra o socijalno-ekonomskom statusu pojedinca, odnosno korisnika prava u oblasti socijalne zaštite. Kada govorimo o zakonu o socijalnim kartama, mi zapravo govorimo o potrebi definisanja prioriteta socijalne politike u oblasti socijalne zaštite i identifikovanja pojedinca i ciljnih grupa korisnika prava. Da bismo o to realizovali moramo da što potpunije sagledamo njihov socijalni materijalni status, a neophodan preduslov za to jeste prikupljanje i korišćenje podataka i svih dostupnih izvora državne uprave na kojima će se taj status i odrediti. Dakle, socijalna karta se, pored povezivanja sa softverskim rešenjima kojima upravlja ministarstvo, povezuje radi preuzimanja podataka sa različitim eksternim registrima, a to su Centralni registar stanovništva, Registar Penzijskog i invalidskog osiguranja, Ministarstva unutrašnjih poslova, Nacionalne službe za zapošljavanje, Registar Poreske uprave i Registar Republičkog geodetskog zavoda. Na taj način se umrežavanjem ovih registara izbacuje mogućnost ne usaglašavanja podataka i pravi jedna centralna baza, tj. registar koji daje mnoge prednosti. Koje su prednosti ovakvog jednog sistema? Pokušaću da navedem što veći broj prednosti koje nam daju za pravo da poslanička grupa Jedinstvene Srbije podrži jedan ovakav zakon, što ćemo mi i učiniti u Danu za glasanje, jer je socijalna pravda osnovni postulat politike Jedinstvene Srbije. Dakle, jedna od bitnijih prednosti je pravednija raspodela. Pomoć ide samo onima kojima je potrebna i ko ispunjava uslove. Ova prednost je definisana zahvaljujući jednoj od glavnih karakteristika ovog sistema, a to je proaktivnost. Proaktivnost ima za cilj smanjenje greške isključenosti. Dakle, ona lica koja su bila iz nekog razloga odbijena, a u međuvremenu se neki od podataka od uticaja na pravo u oblasti socijalne zaštite promene u korist tog lica, to lice automatski stiče pravo koje će i ostvariti. Druga stvar je smanjenje greška uključenosti. Svi koji su greškom uključeni u prava biće isključeni, tj. na osnovu promena u podacima koji pristižu u Registar iz eksternih registara, a ta promena dovodi da lice koje je imalo pravo više nama to pravo, ono će to pravo automatski izgubiti. Kako ovo funkcioniše? Funkcioniše u realnom vremenu, jer sam softver daje određene notifikacije, odnosno obaveštenja za postupanje čim se uoče određene promene. Signalizira se odgovarajućom notifikacijom organu koji je teritorijalno nadležan za lica da proveri, dobije notifikaciju, i ako utvrdi da je osnovana, da službeno postupi u odgovarajućoj stvari. Dakle, smanjenje grešaka je ovde neminovnost. Druga bitna karakteristika je odgovornosti i transparentnost u radu uprave. Kada sistem da notifikaciju, tj. obaveštenje, po njoj se mora postupiti i automatski se dostavlja zapis o njenom razrešenju, dakle, ko je, na koji način i kada razrešio. Svako korišćenje podataka iz Registra socijalne karte od strane službenih lica ostaje zabeleženo, pa to dovodi do veće odgovornosti tih istih lica i transparentnosti njihovog rada. Treća bitna karakteristika je smanjivanje i sprečavanje zloupotrebe. Jednom ovakvom informatizacijom podataka smanjuje se mogućnost za zloupotrebe kako od strane podnosilaca zahteva, tako od strane službenog osoblja koje je rešavao pravilno, jer ti podaci su vidljivi, a ako postoji neusaglašenost podataka oni se brzo razrešavaju. Dakle, više neće ničije pravo zavisiti od dobre volje onog koji to pravo propisuje, niti će to pravo da ostvari onaj ko ne ispunjava uslove za to pravo. Pored ovih pogodnosti koje daje socijalne karte, tu su još i lakše ostvarivanje prava samih korisnika i bolja efikasnost u radu uprave, što se vidi kroz pojednostavljenja administrativnog postupka, gde se štedi i vreme i novac. Na kraju bih rekao da pored ovih činjenica lako uočljivih prednosti, socijalne karte pružaju i podršku pri kreiranju socijalne politike i doprinesu boljem sagledavanju socijalno-ekonomskog statusa dela populacije. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Snežana Paunović.
Hvala. Poštovana gospođo ministre sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, kažu da bogato i srećno društvo ne čine bogati pojedinci, već je to društvo u kome se većina građana oseća ekonomski sigurno i zaštićeno i veruje svojoj državi da ga u trenutku velike životne nevolje koja ugrožava njegovu egzistenciju neće ostaviti bez podrške. To je model socijalno pravedne države u čiju korist će Narodna skupština Republike Srbije doneti i ovaj danas predloženi zakon. Zakon o socijalnoj karti na potpuno nov način reguliše pitanja pristupa uslugama socijalne zaštite. Slažem se da je bilo krajnje vreme da se popuni taj jedan prazni pravni prostor i da se taj nedostatak objedinjene digitalne baze relevantnih podataka o svim korisnicima usluga i prava iz socijalne zaštite prevaziđe. Njegov najvažniji cilj jeste obezbeđivanje pravednog sistema socijalne zaštite, usmerenog pre svega ka zaštiti najugroženijih građana i grupa i onih kojima je potrebna organizovana državna podrška kako bi mogli da žive dostojanstveno i izvan praga siromaštva. U tom smislu, pohvale za ministarku i vaš tim koji je došao u Skupštinu sa predlogom jednog ovakvog zakona, a on je kontinuitet, negde smo u ekspozeu premijerke Vlade Republike Srbije imali nagoveštaj i ovog zakona i dobro je da smo brzo došli do realizacije istog. Međutim, skrenuću pažnju na još jedan aspekt socijalne zaštite, jer nije socijalna zaštita samo materijalna podrška građanima, koliko god bila nužna, već i neke druge mere i druge kategorije korisnika. Osvrnuću se na pitanje zaštite porodice i dece, najpre u sistemu socijalne zaštite kao takve, kao i na još neke aspekte socijalne politike koji su od značaja za zdravu porodicu, jer bez zdrave porodice mi definitivno nemamo zdravo društvo, a ni blagostanje kojem, sigurna sam, svi težimo. Cilj kome Srbija teži, a to je cilj da većina građana dobro živi, to se postiže najpre obezbeđenjem prava na rad. Koliko god da je pritisak na ministarstvo ja verujem veliki bio i pre vašeg dolaska na čelo ministarstva, bio bi greh ne reći da su i kolege pre vas zaista radile svoj posao u onoj meri u kojoj im je to bilo moguće i da ni vas nije sačekao lak zadatak, da pred sobom imate odgovornost i teških vremena, jer mi iza sebe imamo godinu koja nije laka, koja sa sobom nosi posledice i Kovida 19 i ugrožene ljudske populacije, manjinske populacije, koje su često te koje upravo opterećuju budžet, ali, politika Vlade Srbije, bar prema planiranom budžetu, jeste razvojna politika i jeste što više radnih mesta koja će se otvoriti i koja će biti dostupna građanima i to će zapravo smanjiti te socijalne razlike i sprečiti siromaštvo. Naime, smanjiće pritisak na sektor socijalne zaštite, tako da kao jedina prevencija za siromaštvo jeste rad i mi moramo podržati razvojnu politiku koju rukovodstvo Srbije vodi u ovom trenutku. Drugo važno pitanje koje želim da istaknem jeste dečija zaštita i zaštita porodice sa decom. Tu postoji zakonodavni okvir čije mere jesu svojevrstan impuls populacionoj politici, odnosno u pitanju su proaktivne mere populacione politike. Zašto ističem populacionu politiku? Zato što bez brige za budućnost stanovništva nema brige za budućnost države, bez stanovništva nema ni države, nema razvoja. Koliko god mi imali ambiciju i bili rešeni u tome da ćemo graditi puteve i mostove, oni nam jesu neophodni i jeste jako važno, ali ono što primarno moramo da gradimo jeste zdravo društvo i zdravu porodicu i da radimo na populacionoj politici zato što sve to zajedno treba da naslede naša i njihova deca. Danas jesu prilike drugačije, ali to svakako ne znači da treba da se pomirimo sa tim da nas više umire nego što nas se rađa. Važne su sve mere populacione politike u tom smislu. Mi ćemo ohrabriti mlade ljude da formiraju porodice i rađaju decu, ali moramo ohrabriti i sve one kategorije koje su pod nekim okolnostima ostale bez posla, kao posledica životnih tragedija koje se dešavaju, došle do faze siromaštva, da se još jednom podignu iz nekih sopstvenih teških, ako hoćete i psihičkih stanja, i posvete svom razvoju i razvoju svoje dece. Ključnu ulogu, nekako bih rekla, ovde imaju centri za socijalni rad i prosto moramo kao društvo, osim što ćemo ovim zakonom zaista olakšati posao, pre svega svima koji treba da donesu odluke o tome ko i da li zaslužuje socijalnu pomoć kao takvu, moramo pomoći i svima onima koji imaju problem, neko je od mojih kolega govorio o tome, a to je da žive od socijalne pomoći i žele da možda negde prevaziđu problem u kom se nalaze i koji ih je doveo do faze da su zavisni od toga koliku će pomoć primiti od države. Sa druge strane, ne možemo ostati nemi ni pred činjenicom da je porast nasilja u porodici, da li je u pitanju nasilje prema ženama, nasilje prema deci, svejedno je, možda je čak i ova pandemija podigla stepen nasilja sa kojim se susrećemo, i tu je negde, dozvoliću sebi luksuz da kažem, možda uloga socijalnih radnika jako važna. Važno je da prepoznamo suštinu problema, da se prema njima ne odnosimo šablonski. Svaka tragedija je priča za sebe i to je negde pokazala praksa. Ne mislim, da me niko ne bi shvatio pogrešno, ovo nije kritika na rad centara za socijalni rad, taman posla, pretpostavljam da im nije lako da u ovim okolnostima sada funkcionišu i budu neretko možda čak i jedini koji će doneti odluku ko je ili nije u pravu, ali apelujem na sve ono što smo zakonima i probali da unapredimo, a to je saradnja između pravosuđa, policije i socijalnih radnika, najpre u cilju da zaštitimo decu koja su često žrtve nasilja na ovaj ili onaj način, pa čak i nasilja prema ženama i stoga obično imamo decu koja su trajno traumirana, imamo žene koje su možda zbog svojih trauma onemogućene da se dalje bave svojom egzistencijom, ali imamo i primere muškaraca koji su, nažalost, žrtve zloupotrebe u ne malom broju slučajeva. Zašto sve ovo kažem? Zato što moramo biti socijalno odgovorni prema svim problemima koje ne kao država, ja bih rekla kao Evropa, pa i kao svet, imamo u 2020. i 2021. godini. Kada god poraste neizvesnost, nekako sa njom rastu i oni problemi kojih se najređe setimo. Ono što ću pohvaliti jeste pronatalitetna mera koja se odnosi na povećanje starosne granice za pokušaj vantelesne oplodnje na 43 godine života. Ja zaista mislim da nam je to bilo neophodno. Treba obratiti pažnju i na porodice sa više dece. Ja znam da je to mač sa dve oštrice i o tome smo razgovarali kod promene nekih zakona pre ovoga. Bilo kako bilo, pred vama kao ministarstvom ni malo lak zadatak, ali sam sigurna da ćete tome odgovoriti ili bar ja imam u vas poverenja zato što, kada ste vi u pitanju, ja zaista pamtim onu prvu sliku koja se pojavila kada nam se pojavio i Kovid-19. Dakle, širok je spektar mera koji se može primeniti u sektoru socijalne i u sektoru dečije i boračko-invalidskoj zaštiti da bi se obuhvatile sve kategorije stanovništva kojima je potrebna podrška države. Odgovornost države je u tome da sve potrebe i sve kategorije prepozna i odgovori na njihove potrebe koje imaju, jer odnos prema deci, porodicama, nemoćnima, starima, siromašnima govori o tome koliko smo mi humano društvo. Ovaj zakon će, nadam se, podići lestvicu i možda nije zgoreg reći i to, ja valjda sa pozicije socijalista na to imam pravo, neretko smo u prošlosti imali situacije da su socijalne kategorije bile zloupotrebljavane i u političke svrhe. Možda je naš zadatak da nam se nikada takve situacije više ne ponove, nego da od takvih ljudi napravimo ljude koji će moći da same rade i zarade za sebe, svoju dece i svoje potomke. U danu za glasanje poslanici Socijalističke partije Srbije će svakako sa zadovljstvom podržati predlog ovog zakona. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Vesna Marković. Izvolite.
Hvala. Pre nego što objasnim koje su koristi za građane Srbije od uvođenja socijalnih karti, moram da podsetim na činjenicu da digitalizacija zauzima veoma visoko mesto na agendama najrazvijenijih zemalja sveta i da su predstavnici Ministarstva za rad, boračka i socijalna pitanja sarađivali na ovom planu sa Republikom Finskom, sa Kraljevinom Danskom, ali i sa drugim zemljama koje imaju najbolje i najrazvijenije sisteme socijalne zaštite, ali i formirane centralizovane sisteme za usluge u javnom sektoru. Koliko je samo jedan korak ka digitalizaciji značajan vidimo ovih dana, i to na konkretnom primeru, u procesu imunizacije stanovništva Srbije, na primeru prijave za vakcinaciju putem portala e-uprava. Prijava za vakcinaciju obavlja se za nekoliko minuta i to onlajn sa bilo kog mesta u bilo kom trenutku i, pored nabavke vakcine, to je jedan od glavnih razloga efikasne organizacije. Međutim, postoje zemlje koje su naravno imale vakcinu, a koje nisu uspeli da se na pravi način organizuju i vakcinišu stanovništvo u onoj meri u kojoj je to bilo potrebno. Digitalizacija koju je Vlada Srbije navela kao jedan od prioriteta pokazala je na primeru koji sam navela koliko je značajna. Mi moramo da ubrzamo digitalizaciju, i to u svim oblastima kako bi dostigli standarde najrazvijenijih zemalja kojima težimo. Uvođenjem socijalni karti idemo još jedan korak napred, kada je u pitanju digitalizacija i modernizacija državne uprave i deo su programa razvoja elektronske uprave u Republici Srbiji od 2020. do 2022. godine, i to će dovesti do smanjenja birokratije i svih onih nepotrebnih papira. To se postiže i umrežavanjem velikog broja različitih institucija poput Ministarstva zdravlja, Ministarstva unutrašnjih poslova, Poreske uprave, Katastra nepokretnosti i sve to što sam pomenula kao krajnji cilj ima potpuno uvođenje elektronske uprave u Srbiji. Predlog Zakona o socijalnoj karti koji je danas na dnevnom redu odnosi se na formiranje elektronskog registra o socijalno-ekonomskom statusu pojedinca, odnosno korisnika prava socijalne zaštite koja ima za cilj formiranje jedinstvene i centralizovane evidencije. Na ovaj način, vođenjem ovakve evidencije, stvaramo uslove da ova prava ostvari veći broj korisnika, ali da se spreče zloupotrebe, pojačaju kontrole kada je u pitanju trošenje sredstava iz budžeta, ali naravno i da bi došlo do pravednije raspodele ovi sredstava. Pomoć najugroženijim slojevima stanovništva biće sigurno dostupnija, jer će građani koji su u najtežem ekonomskom položaju biti vidljiviji sistemu, što je samo preduslov da bi blagovremeno i efektivno ostvarili pravo na potrebnu podršku. Najveći nedostatak postojećeg sistema je to što nadležno ministarstvo nije imalo uvid u davanja koja su ostvarivana na lokalu, jer postojeća informatička podrška je parcijalna i organizovana kroz više odvojenih informacionih celina. Takođe, isplate za svako pravo su obračunate ponaosob i teško je proverljivo kolika su ukupna primanja po različitim osnovama. Na ovaj način uvešće se mogućnost ukrštanja podataka, njihovog spajanja u jedinstven sistem. Navešću jedan konkretan primer, a na osnovu koga će svima biti mnogo jasnije koliko je ovaj zakon značajan i koje će sve promene doneti. Podaci socijalnih karti, odnosno podaci o korisnicima socijalne zaštite biće dostupni Sektoru za vanredne situacije nakon elementarnih nepogoda. Da je postojala ovakva evidencija prilikom poplava koje su se desile 2014. godine u Srbiji, to bi u mnogome olakšalo i ubrzalo ukazivanje pomoći najugroženijima i oni bi svakako bili prioritet. Zakon o socijalnoj karti donosi benefite i građanima i državi, pojednostavljujući procedure za ostvarivanje određenih prava, vodeći računa o pravilnoj raspodeli sredstava na koje imaju pravo korisnici socijalne zaštite i usvajanje ovog zakona je prvi korak. Naravno, nakon toga sledi izrada podzakonskih akata i na kraju izrada informacionog sistema koji bi sve ovo podržao. Ja ću svakako podržati ovaj zakon, a razloge za to sam već navela. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Nina Pavićević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Uvažena ministarko, poštovane kolege narodni poslanici, danas govorimo o Predlogu zakona o socijalnoj karti. Potreba za uvođenjem socijalnih karata i donošenje novog zakona koji je regulisao ova pitanja sadržana je u ekspozeu predsednice Vlade Republike Srbije iz juna 2017. godine, a predstavljen je kao jedan od prioritetnih zadataka u aktuelnoj Vladi pre nešto više od tri meseca. Svrha socijalne karte je pravednije ostvarivanje socijalnih prava građana koje se meri njihovim socijalno-ekonomskim statusom, kao i sprečavanje eventualnih zloupotreba. Postojanje ove jedinstvene, centralizovane evidencije trebalo bi da najugroženijima olakša put do finansijske i svake druge pomoći, tako što će biti omogućena pravednija raspodela i time što će socijalnu pomoć dobiti oni korisnici kojima je ta pomoć zaista najpotrebnija. Nakon usvajanja ovog zakona sledi povezivanja registra socijalne karte sa relevantnim sistemom podataka organa državne uprave i institucija lokalne samouprave, što će pružiti jedan sveobuhvatniji uvid i pristup u sve to. U evidenciji povezanih lica novina u odnosu na prvobitni nacrt zakona je evidencija podataka o nasilju u porodici. Kao ženu i socijalistkinju posebno me raduje činjenica da će uvođenje socijalne karte pružiti mogućnost za dostojanstveniji, pristojniji život žena koje su žrtve nasilja. Socijalistička partija Srbije se oduvek zalagala za aktivne i pravedne mere socijalne politike, što će činiti i ubuduće. Socijalna politika je, naime, najširi prostor po kome se može ocenjivati pravednost jednog društva i briga društva za socijalno ugrožene, kako grupe, tako i pojedince. Socijalna politika obuhvata jedan širok spektar mera, ali i mera politika koje neposredno utiču na socijalno-ekonomski status građana, od populacione politike, obrazovne politike, preko zapošljavanja mladih, stambene politike, pa sve do socijalne zaštite kao segmenta socijalne politike države. Ovom prilikom bih navela i pre svega pohvalila neke od mera koje su rezultat ove i prethodne Vlade, a to je svakako projekat „Moja prva plata“ koji je realizovan u drugoj polovini godine koja je za nama, a predstavlja vid pomoći države za zapošljavanjem mladih koji su tek završili srednje škole i fakultete. Kako je obično najteže pronaći prvi posao, država je ovim želela da uputi pomoć mladim ljudima za zaposlenje i sticanje prakse. Dakle, reč je o odličnom projektu koji je direktno usmeren na pomoć mladima i država je jednostavno želela da stvori ambijent da svako ko želi da radi dobije tu šansu. Takođe, od velikog značaja je i ulaganje u naučno-tehnološke parkove u Beogradu, Nišu, gradu iz koga ja dolazim, Novom Sadu i još par gradova u Srbiji, a sve sa ciljem pružanja mogućnosti mladima da pronađu zaposlenje i, što je najvažnije, ostanu u Srbiji. Kao mlada osoba, želim da skrenem pažnju na još jedan problem mladih koji svakako utiče na motivisanje mladih da formiraju porodice i stvaraju potomstvo, a to je stambeni problem, jer stambena politika predstavlja deo ukupne socijalne politike i mi smo svi svesni činjenice da veliki broj mladih ljudi žive kao podstanari, a čak više od polovine živi u zajednici sa roditeljima. Složićete se da život u zajednici nije posebno stimulativan za formiranje porodice i ostanak u zemlji. Veoma je važno realizovati ovu nameru države da omogući mladima da i oni dobiju stanove po najpovoljnijim uslovima, kao što je to omogućeno snagama bezbednosti tj. policiji i vojsci. Smatram da bi ova mera bila izuzetno stimulativna i verujem da bi država na ovaj način doprinela zaustavljanju odlaska mladih ljudi i povećanju nataliteta, jer bez mladog i radno sposobnog stanovništva ne može biti napretka ni jednog društva. Takođe, smatram da bi ove mere, kao mere prevencije, doprinele i pronatalitetnim kretanjima i smanjenju migracija stručnjaka i mladih ljudi koji kada jednom odu teško odluče da se vrate. Uz podršku rešenjima iz zakona koji treba da obezbedi socijalno pravedniji model sprovođenja mera, želim da kažem da će SPS u danu za glasanje podržati ovaj Predlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milenko Jovanov. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Poštovane koleginice i kolege, poštovana ministarka Kisić Tepavčević, ja moram na početku zaista da kažem da pomalo osećam i nelagodu što danas pričamo o temi koja nije nevažna naravno, ali poslovnički je to tako uređeno i žao mi je zbog toga što nemamo priliku da se malo više osvrnemo na ono što se dešava oko nas, a dešava se upravo ono što je predsednik Vučić najavio pre nekog vremena, a to je odlučan sukob države sa mafijom u Srbiji i udaranje maljem u glavu najvećeg mafijaša u ovoj zemlji, ljudi koji su činili nepojmljiva krivična dela, ali i osporavanje ugroženosti države i predsednika od strane dela bivšeg, dela opozicije, odnosno bivšeg režima koji svaku priliku iskoristi ne bi li suštinski dao političku podršku za ono što neki ljudi rade u nekim drugim oblastima života, ovo je u pitanju čist kriminal. Ja bih, kada je ovaj zakon u pitanju, gospođo Kisić Tepavčević, vama prvo čestitao na hrabrosti. Vi ste se upustili u nešto što se slobodno može nazvati i čišćenjem Augijevih štala. Ovo je oblast u kojoj su toliko nagomilavani problemi da je jako veliko pitanje kako ćemo i na koji način izaći iz svih tih problema, a moramo da izađemo, jer ukoliko se stanje nastavi onako kako je danas neće biti dobro ni za državu ni za korisnike pomoći koju neki ljudi zaista očekuju i treba im. Kažu da postoji nekoliko važnih koraka u iskorenjivanju siromaštva, da su to zapošljavanje, da je to samo zapošljavanje, da je to obrazovanje. Ova država je u svim ovim oblastima već radila i postigla ozbiljne rezultate. Dakle, podsetio bih da je stopa nezaposlenosti u Srbiji bila 24,1%, da je spušteno na 7, 3% čini mi se, i da smo i danas kada se zapravo borimo za očuvanje radnih mesta, a ne samo za novo zapošljavanje, a imamo i novih investitora, novih investicija, novih fabrika i novih radnih mesta, dakle na zadatku povećanja zaposlenosti i očuvanja stope zaposlenosti u Srbiji. Upravo zato je važna vakcinacija koja se u Srbiji odvija. Upravo je zato važno ono kako se Aleksandar Vučić izborio na svetskom tržištu da Srbija dobije vakcine, jer mi smo imali prilike da vidimo neke druge političare, konkretno Dragana Đilasa, koji je govorio nećemo da dobijamo ni jednu vakcinu kakvu ne dobijaju građani, ne znam, Nemačke, Danske, Holandije itd, i danas vidimo da ti građani ne dobijaju nikakvu vakcinu i da je taj čovek nekom nesrećom na vlasti danas Srbija ne bi imala nikakvu vakcinu. E zato je važno da se podrži ono što Aleksandar Vučić radi, zato što je to ne samo i to je najvažnije, naravno, očuvanje života građana i zdravlja građana, ali i očuvanje naše ekonomije, očuvanje radnih mesta i tako se borimo za smanjenje siromaštva u Srbiji. Zato se grade putevi, zato se grade auto-putevi, zato se grade brze saobraćajnice da bi investitori imali bolju komunikaciju i lakše investirali u određene krajeve. Mi danas govorimo o tome da je podignuta fabrika, da „Džinsi“ radi u Krupnju. Mi danas pričamo o tome da je fabrika otvorena u Vladičinom Hanu, mi ne pričamo više o području između Novog Sada i Beograda, pa tu kao otvaramo fabrike. Pa tu ne treba biti Bizmark pa otvarati fabrike. Imate, ne znam, dva auto-puta koji tuda prolaze. Pa tu svako želi da otvori fabriku. Mi danas pričamo o tome da se fabrike otvaraju i siromaštvo time smanjuje u krajevima koji nisu na Koridoru 10 ili novom Koridoru 11. Kada je u pitanju samo zapošljavanje i danas traju konkursi Fonda za razvoj, ministarstava za pokretanje biznisa mladih ljudi koji žele da otvore svoje firme, otvore svoje kompanije i da rade, i na tome radimo. Što se obrazovanja tiče, namerni smo, želimo da u potpunosti usmerimo naše obrazovanje ka dualnom sistemu obrazovanja. Dakle, da mladi ljudi, da učenici uče nešto da rade dok idu u školu, da kada završe školu imaju nekakvo konkretno znanje koje mogu da primene. U nekom prethodnom periodu, nažalost, došli smo dotle da je postalo sramota biti zanatlija, da roditelji svoju decu iz najbolje namere upućuju da završe bilo kakav fakultet, nema veze da li je ovakav ili onakav, šta sa time može da radi, da se negde zaposli u nekoj upravi i da tu dočeka penziju. Imaće manju platu nego da radi kao zanatlija bilo kakav. Nije posao roditelja da mu dete, to govorim kao roditelj, nije moj posao kao roditelja da mi dete bude obrazovano ili visokoobrazovano, moj posao je da mi dete bude dobar čovek, da živi od svog rada, da bude pošteno, vaspitano, kulturno. To je posao roditelja, a ne da dete po svaku cenu bude visokoobrazovano. Mi smo tu malo neke stvari promenili i zato želim da podržim i to nastojanje i Vlade Republike Srbije, pre svega predsednika, da se dualno obrazovanje postavi kao važan instrument smanjenja nezaposlenosti i smanjenja siromaštva o kome govorimo. Onda dolazi na red zakon koji je danas pred nama. Dakle, da svi oni koji ne uspeju da se snađu u ovom sistemu, koji imaju određenih problema, budu pomognuti od strane države. To je ono što je zapravo suština i to je logičan korak u celoj ovoj priči, ali je važno da kažemo da ovo nije izolovan korak, da ovo nije samostalni korak koji stoji negde u vazduhu, nego korak koji stoji u nizu sa drugim koracima koje Vlada Republike Srbije preduzima. Važno je krenuti. Postoje određene kritike koje se tiču zakona. Život je ono što će vam govoriti kako i u kom pravcu da menjate zakon, kako i u kom pravcu da donosite neke promene, neke izmene, kako, na koji način da dovedemo da ovo još bolje funkcioniše. Važno je, izuzetno je važno da raspodela ove pomoći bude pravedna. Dakle, mi znamo, posebno u nekim, evo ja mogu da govorim u primerima iz grada u kome ja živim, u Kikindi, da ljudi dolaze po socijalnu pomoć u BMV nemačkih tablica, parkiraju ga 100 metara dalje i onda prošeta da pokupi ono što ima. Verovali ili ne, neko će reći da karikiram, neko će reći da preuveličavam, ja vam govorim istinu. Time se šalje loša poruka, gubi se poverenje u državu, jer čovek kome ta pomoć treba kaže – čekajte, ako ovo ovako funkcioniše, šta se ovde dešava? Zato je važno da podržimo ovo što vi danas radite, da se uvede konačno red u to. Zašto 30 godina, 20 godina što kaže Mirković, ovo nije bilo ovde pred poslanicima? Zato što nikog nije bilo briga. Zato što su se poslanici i Vlada bavili time kako da napišu zakone da tajkuni kradu u skladu sa zakonom. Baš ih je bilo briga za narod, baš ih je bilo briga za one koji nemaju od čega da žive. Važno je da tajkun može da kupi još nešto što je ovaj narod stvorio, da otme od ove države, da ne plati ništa, ali tako da ne ide sutra u zatvor. Tome su služili poslanici, ne da rade za narod, nego za tajkune. Zato danas po prvi put možemo da govorimo od dolaska Aleksandra Vučića u Vladu Srbije do dana današnjeg, da narod Srbije ima vlast i predsednika koji je na njegovoj strani, koji ga razume i koji se bori za njega. Ovo je dokaz za to. Ovo je dokaz da sam u pravu. Ovo je dokaz da se i dalje borimo i zapošljavanjem i na svaki drugi način da narod u Srbiji živi bolje. Zato nam je važno da ovaj zakon bude usvojen. Zato je važno da ovaj zakon stupi na snagu i počne da se primenjuje, da se malo raščiste stvari, da se zna ko je onaj ko može, a ko ne može da dobija socijalnu pomoć i pomoć od države. Potpuno sam saglasan sa onim pravilom da je bolje da sto onih koji ne treba da dobiju – dobiju, a da jedan koji treba ne bude ispušten. Dajte to da svedemo u neke normalne mere i u neke pristojne mere, da ne dovodimo stvari do karikature. Mi nemamo neograničene resurse. Nemoguće je da nakon perioda od 2008. godine do 2012. godine kada ste imali 500 hiljada otkaza, kada je uništena ekonomija, uništen privatni sektor u potpunosti, vi imate neograničene resurse u državi pa ćete da delite kako kome treba i onome kome treba i onome kome ne treba. Sramota je da neki ljudi dobiju socijalnu pomoć i potroše je za jedno popodne. Neko od toga živi mesec dana. Mi moramo da se borimo za to da se broj korisnika smanji pre svega ovim merama koje radimo, a da oni koji dobiju zahvaljujući tome što ćemo da izbacimo one koji nisu pravi korisnici socijalne pomoći, dođemo do toga da možemo i da povećavamo sredstva onima koji dobijaju. To je ono što je suština. Zato je važno da ovo podržimo, zato je važno da ovo izglasamo i svakako mi je drago što ću biti u prilici da podržim zakon koji ste predložili. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanika dr Vesna Ivković.
Poštovani predsedniče, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, na samom početku svog izlaganja istakla bih da je današnja tema, a to je Predlog zakona o socijalnoj karti tema socijalne pravde i socijalne jednakosti. Ideja socijalne pravde je socijalistička ideja i kako naš predsednik Ivica Dačić kaže - sastavni deo genetskog koda SPS. Socijalistička partija Srbije je partija koja se oslanja na dva stuba, a jedan od tih stubova je stub socijalne pravde, a drugi je stub nacionalni i državni interes. U svim dobro razvijenim zemljama, kojim nadam se težimo i mi, razvoj ekonomije mora da prati i razvoj socijalnih prava, odnosno razvoj svih segmenata socijalne politike i socijalne zaštite kao njenog segmenta. Efikasan sistem socijalne zaštite treba stalno da se prilagođava kako bi mogao da odgovori na izmenjene i drugačije potrebe građana u novim socijalnoekonomskim okolnostima, odnosno da podrži ranjive i marginalizovane pojedince i grupe kojima je potrebna organizovana pomoć zajednice i države. Kao značajna mera socijalne zaštite, socijalna davanja države treba da pomognu onima koji su u stanju socijalne potrebe kako to zakon definiše, a to su pojedinci i porodice bez ikakvih prihoda ili čija su primanja ispod utvrđenog minimuma tako što će im predviđena novčana pomoć koliko toliko olakšati život. Na taj način se građanima, a posebno porodicama koje se suočavaju sa različitim životnim teškoćama, koja uzrokuju teška materijalna stanja, omogućava da uz socijalnu podršku države žive sa više dostojanstva i svešću o tome da se država stara o njima i njihovim potrebama, da nisu prepušteni sami sebi i siromaštvu. Najkraće rečeno, socijalna zaštita je jedna od oblasti Ustavom zajamčenih ljudskih prava, delatnost od javnog interesa i veoma je osetljiva po karakteru. Zakon o socijalnoj karti je u stvari tehnički zakon, jer se odnosi na formiranje jedinstvenog elektronskog registra o socijalno ekonomskom statusu pojedinca, odnosno korisnika usluga socijalne zaštite. On sadrži tačne i ažurirane podatke o svim relevantnim činjenicama od uticaja na ostvarivanje prava i socijalne zaštite. Socijalna karta obuhvata i podatke o povezanim licima. Pored povezivanja internih sistema u okviru ministarstva neophodno je povezivanje i sa eksternim sistemima, odnosno bazama podataka drugih državnih organa zbog eventualnih upravnih postupaka koji se vode u sistemu socijalne zaštite. Izuzetno dobro zakonsko rešenje jeste i to što će socijalna karta sadržati podatke o korisnicima socijalne zaštite koji su to pravo stekli, jer su bili teško pogođeni različitim elementarnim nepogodama poput poplava, klizišta, snežnih padavina, požara, zemljotresa i drugih. Ova lica se sada po prvi put zakonski prepoznaju kao lica u stanju socijalne potrebe. U tom smislu je važno da postoje sistematizovani svi podaci od interesa za sistem, za upravljanje rizikom od elementarnih i drugih nepogoda. Zakonom o socijalnoj karti treba da se postigne i drugi cilj, a to je racionalno korišćenje budžetskih sredstava, odnosno da se za isti budžet obezbedi pravičnija raspodela socijalnih usluga prema najugroženijim kategorijama stanovništva. Građani koji su u najtežem ekonomskom položaju biće vidljivi u sistemu i ostvariti brže i jednostavnije pravo na potrebnu podršku. Ono što bih podvukla to je pomoć društva porodici da opstane kao celina pružajući joj ekonomsku sigurnost. Najvažnije je da deca ostanu u svojoj prirodnoj sredini, tj. porodici. Porodica je osnovna društvena jedinica i samo jaka porodica svojim članovima može da pruži emocionalnu, fizičku i ekonomsku sigurnost. Takođe, ovu osnovnu ćeliju društva treba zaštiti od nasilja u porodici i svesti ga na nultu toleranciju i još jači mehanizmima države. Jednom rečju, moramo sve učiniti da podržimo porodicu i dati joj kao društvo vetar u leđa. Kako je neko rekao, citiram – ne postoji porodica radi društva, već društvo radi porodice, završen citat. Na samom kraju, uz sve pohvale za predlog jednog dobrog zakona, ukazala bih na jednu dobronamernu primedbu na koju su mi ukazali zaposleni u ustanovama socijalne zaštite da Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja razmotri zanavljanje stručnog kadra u tim ustanovama ko je sada daleko ispod optimalnog nivoa po kadrovskom planu na broj stanovnika i korisnika. Napominjem da će Poslanička grupa SPS podržati ovaj dobar Predlog zakona i glasati za njega. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se dr Vesni Ivković. Reč ima zamenik šefa Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, Sandra Božić.
Zahvaljujem uvažena potpredsednice. Poštovana ministarko Kisić Tepavčević sa saradnicima, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pre svega želim da zahvalim ministarstvu koje je predlagač ovog zakona na zaista dugo čekanom zakonu koji je stigao u Skupštinu kao zaista gotovo završen predlog, bez obzira što će kao i svaki zakon u nekom trenutku verovatno u skladu sa vremenom koji praktično pojede svaki zakon do kraja trpeti određene izmene, ali ovakav kakav jeste zaista, dugo očekivan, predstavlja jedan veliki korak i hvala vam na sveobuhvatnom predstavljanju zakona. Potakli ste jednu jasnu diskusiju upravo ovde u parlamentu među poslanicima i ja se nadam da će zaista našim građanima, pogotovo korisnicima socijalne pomoći danas biti jasnije šta podrazumeva uvođenje ovog zakona. Dakle, pravednija raspodela svakako je jedan od benefita koji će biti praktično dobijen i proizaći iz primene ovog zakona jer socijalna pravda u jednoj uređenoj državni nije nešto što ne možemo da dostignemo. Svakako da je ovo prvi korak i da je SNS ovde u poslaničkog klubu zaista prepoznala i po ovoj kvalitetnoj raspravi i vidimo da je ovo jedan od dragocenih koraka upravo u borbi protiv siromaštva. Iako predstavlja jedan zapravo tehnički zakon koji će napraviti praktično jedan elektronski registar i omogućiti i vama u ministarstvu da sagledate praktično potrebe svakog pojedinca on ipak predstavlja jednu ozbiljnost, kažem, posle toliko vremena jer to je rečenica koja se ovde danas zaista mnogo puta čula da posle gotovo desetina godina dobijamo ovakav zakon koji je dugo bio u najavi i sasvim je sigurno da odgovorna država Srbija na čelu sa predsednikom Srbije, Aleksandrom Vučićem, Vlada Republike Srbije, grade sistem u kojem će biti prepoznata potreba svakog pojedinca. Zapravo da zaista vrednujemo apsolutno i bitna nam je svaka potreba pojedinca pokazali smo mnogo puta u prethodnom periodu, vrlo kratkom periodu. Ne zadirući dalje u sve ono što je Vlada učinila i predsednik Republike mogu samo da se osvrnem na poslednja dešavanja koja se tiču borbe protiv epidemije korona virusa gde smo zaista pobrojali sve aplauze praktično sveta, gde smo ne samo uspeli da pokažemo da možemo da budemo najbolji u organizaciji, već smo najbolji i u onome što je zapravo sada ključno i najbitnije u ovoj borbi a to je nabavka vakcina, gde je predsednik Srbije Aleksandar Vučić, kao što je moj kolega Jovanov maločas i rekao, zaista svojim autoritetom koji je izgradio međunarodnim ugledom uspeo da prosto nabavi, i prvi smo i jedini u svetu apsolutno po tome, tri vakcine i naši građani zaista mogu da izaberu vakcinu po svom nahođenju i po svojoj volji. Takođe mislim da je jako važno spomenuti da smo i po broj vakcinisanih drugi u Evropi i to mesto svakako da čvrsto držimo i da smo u visini te liste i kada se radi i o svetu, a da svakako nećemo na tome stati, da nećemo posustati nego da ćemo apsolutno taj progres nastaviti i u budućnosti i pokušati da u što kraćem roku imunizujemo najveći deo našeg stanovništva pokazuje upravo i vest koja je danas stigla od predsednika Republike, a to je da sledećih 500 hiljada doza kineske vakcine stiže sutra. Dakle, ni u jednom trenutku s obzirom da smo sada u revakcinaciji naše stanovništvo neće ostati bez ijedne mogućnosti da se ponovo prijavi, ponovo vakciniše, odnosno kroz ovaj sistem koji je praktično pohvaljen kao najbolji na svetu mi ćemo uspeti za vrlo kratak period da dostignemo kolektivan imunitet kojem zapravo teže svi u ovoj nevolji. Takođe da smo u nameri ozbiljni da izgradimo jedan sistem u kojem će pojedinac biti i zaštićen ne samo zdravstveno, već i na svaki drugi način, a posebno kada je u pitanju bezbednost građana, to smo pokazali vrlo jasno u prethodnim danima kada smo se snažno, precizno obračunali sa mafijaškim grupama koje su pretile bezbednosti Srbije. Ono što je u ovom trenutku zaista nešto što je i predmet istrage, pretili i životu i bezbednosti predsednika Aleksandru Vučiću. Međutim, iako kažem ovo je jedna borba koja je sasvim sigurno operacija koja je dugo planirana, ona do kraja mora biti sveobuhvatna. Na šta mislim? Hoću zaista decidno to ovde da razložim. Mislim upravo na one koji su zapravo doveli do toga da napad na bezbednost predsednika republike, ko god bio, u ovom slučaju jeste Aleksandar Vučić, ali i na članove njegove porodice, konstantnom kriminalizacijom, znači to nije nešto što traje mesec, dva, to traje godinama unazad i plasirano je od strane bivšeg režima. Konkretno Dragana Đilasa, kao idejnog tvorca svake od izmišljenih afera kriminalizacije predsednika, njegovog brata Andreja Vučića i Danila Vučića, do onoga ko je glasnogovornik i ko je dovoljno, ne mogu da kažem da je to hrabrost, to je po meni ludost, neko ko može da iznese gomilu neistina i da svoj gotovo već nepostojeći obraz ukalja ako je to moguće još više, to je Marinika Tepić koja je konstantno zajedno sa još određenim predstavnicima opozicije uspevala da na dnevnoj bazi izmišlja afere i da na taj način zaista predstavi predsednika Srbije, kažem i članove njegove porodice kao legitimne mete koje u ovakvim okolnostima, zaista ne smem ni da pomislim šta smo mogli da očekujemo kada smo kod jednog od kriminalaca, odnosno kod kriminalne grupe u pretresu pronašli snajpersko oružje. Ne samo to, videli smo i snimke kako su imali i vršili vežbe kako bi naravno što bolje i efikasnije iskoristili to oružje, pa su čak našli i izvršioca. Ostaje samo da se pitamo, a ne treba nam mnogo da se pitamo, jer odgovor zaista cela Srbija zna, a znamo i mi ovde, kome je taj snajper zapravo bio namenjen. I tu leži sva opasnost. Mislim da su upravo oni koji su te kriminalce prvi krenuli da brane kada su uhapšeni, znači, vi imate jednu organizovanu mafijašku grupu koja je pretnja svim građanima Republike Srbije, gde god se nađe, videli smo da su tu u pitanju zverska mučenja, zverska ubistva, pljačke i raznorazne druge krimogene radnje, imate naravno pohvalu svakog normalnog čoveka. Ne, vi samo u Draganu Đilasu i Mariniki Tepić imate nekoga ko se našao da prvi ustane i da glumi advokata svakom od pripadnika ove kriminalne grupe. Pitamo se zašto, pitamo se, a možda sada postaje jasnije kada odgovor na to pitanje možemo upravo da uputimo javnosti Srbije da sada možda postaje potpuno jasnije čemu afera „Jovanjica“, čemu još milion izmišljenih afera koje su se nizale gotovo svakodnevno? Jesu li one bile nekakva distrakcija kako mi ne bismo znali šta se zapravo smera, a videli smo da ni Draganu Đilasu, ni Mariniki Tepić društvo krimogeno nije ništa novo. Podsetiću vas, vrlo ću vas rado podsetiti obzirom da mislim da ovo u javnosti ipak nije dovoljno puta ni pokazano, ni dovoljno puta govoreno na ovu temu. Zašto i kako je moguće da su Dragan Đilas i Marinika Tepić napravili gotovo porodičan album sa svim najvećim kriminalcima u Srbiji? Čekajte, nemoguće je da su se slikali ovako. Volela bih da mogu sve ove slike odjednom da vam pokažem, ali ne mogu, pa ću jednu po jednu. Da li je realno da Dragan Đilas u svakom momentu naiđe baš na ulici na kriminalca? Razumem da ga pošten svet zaobilazi, razumem da će svaki pošten čovek da mu uzvikne – lopove i da ode, da mu kaže isfrustriran šta misli o njegovoj politici i njemu, ali kako baš uvek da traži baš eto, slučajno kako on kaže, neke od kriminalaca. Ovo mu je inače i deo, koliko sam razumela rodbine bio. Kako to da se on uvek nađe u njihovom društvu? Sigurna sam da tu postoje neki zajednički poslovi. Zajednički poslovi koji sada dolaze u fokus kada se hapsi ova kriminalna grupa i kada se čuje iz javnog informisanja da pojedini od njih, konkretno Marinika Tepić možda ima i određene veze sa određenim članovima ove mafijaške grupe? Dakle, kako to da se Dragan Đilas nađe u društvu Milutina Bakića koji je uhapšen sa 66 kilograma marihuane? Ovo je čovek koji je predsednik opštinskog odbora Kuršumlija. Kako je moguće da je baš na njega Đilas slučajno naleteo? Ili je to možda u nekoj njihovoj poslovnoj kombinaciji izračunao da bi bilo dobro već kada mu vodi poslove, da mu vodi i stranku. Ili recimo, ovaj slučaj kako Đilas kaže – susret sa Vladom Japancem. Na šta vas ova slika asocira? Ovo je pripadnik Zemunskog klana. Pripadnik Zemunskog klana koji Dragana Đilasa sa ovim osmehom na licu, prijateljskim, jer ovde se očigledno ne radi o slučajnim prolaznicima i ljudima koji se ne poznaju, smešta upravo u kontekst 2003. godine, kada su ovi ljudi, a vi sada birajte na slici koji od ovo dvoje, ubili sopstvenog premijera. Kako to Dragan Đilas uvek nađe sebi mesto da se slika pored nekog kriminalca? Ali bilo kako, ja ću vam samo jednu stvar reći. Ispitati ovu vrstu veza Dragana Đilasa i Marinike Tepić je ključno, ne samo zarad ove situacije u kojoj danas imamo uhapšenu kriminalnu grupu koja je pokušala da očigledno ovim snajperom izvrši atentat na neko bitno lice, već u kontekstu onoga da ovi ljudi pretenduju da opet nasilno preuzmu vlast, preteći upravo danom D posle izbora koji bi značio otimanje legitimno izabrane volje naroda, a to je ono što Dragan Đilas obećava dan posle izbora, kada god oni budu bili i to je već vrlo otvoreno i jasno. Ja se pitam da li će možda ovi ljudi biti deo tog scenarija? Da li ćemo iste scenarije dozvoliti i gledati kao što smo gledali letos, kada smo pod izgovorom nekakvih demonstracija protiv mera koje je Vlada Republike Srbije donela i Krizni štab, kako bi zaštitila zdravlje i živote građana Republike Srbije, imamo huntu Đilasovih poslušnika, a i Marinike Tepić, jer kasnije ću se dragi narodni poslanici, dragi građani Srbije osvrnuti i na lik i delo Marinike Tepić i njenu povezanost sa kriminalnim krugovima. Jel ovo ta slika koja nas čeka dan posle izbora? Jel ovo slika koju Dragan Đilas obećava već danas? Jel ovo slika koju će pokazati evroparlamentarcima i pokušati da objasni da ovo nije njegovih ruku delo? Mislim da neće u tome uspeti, ali videćemo. Dakle, molim nadležne organe da ova borba zaista bude dosledna i sveobuhvatna kako bismo zaista sprečili da u budućnosti možemo da od predsednika države pravimo legitimnu metu, kao što pravi Marinika Tepić svakog dana i kao što je i danas pokušala dolaskom u Pančevo da napravi jednu uličnu predstavu, jednu uličnu konferenciju za novinare, jer više ne znam na šta to liči, ali to je jedna od onih koja kuka kako je prinudno iseljena iz Pančeva, jer joj je bila ugrožena bezbednost. Drage moje kolege, dragi građani Republike Srbije, ja sam Pančevka. Za razliku od nekih, ja sam rođena u tom Pančevu i vrlo dobro poznajem svoj grad i Marinika Tepić kada kaže – Pančevo je moj rodni grad, laže vas, jer Marinika Tepić nije rođena u Pančevu, ali svejedno. Mi smo banatsko mesto, vrlo smo gostoljubivi, druželjubivi i ko god kaže da je iz Pančeva i da je Pančevo njegovo, što bi rekao Mika Antić – Pančevo je kad se vratiš, dobrodošao je. Ali, ono što ovu ne mogu da kažem ni političarku, ne znam da dam naziv bavljenja politikom na ovaj način, niti želim, kad god Marinika Tepić ima nameru da dođe u Pančevo, a iz Pančeva nije otišla zato što joj je bezbednost bila ugrožena, već zato što je, dva su razloga, našla mnogo bolji i komforniji način za život, a jedan od razloga jeste jedan luksuzan stan koji je kupila u Novom Sadu, gotovo veličine jednog ara, koji se nalazi u samom centru Novog Sada, gde je odlučila da je vreme da živi u skladu sa onim koliko zarađuje. Možete misliti na koji način i to je odlično pitanje, kako je Marinika Tepić zaradila stan od preko 100 kvadrata u Novom Sadu. Dakle, otišla je zbog komfornijeg i luksuznijeg života, da se odmah razumemo. To kakve ona neprijatnosti doživljava na ulici od stanovnika i građana Pančeva, to je nešto drugo. Ja kada prođem svojim gradom uvek se pozdravim sa svojim komšilukom, popričam sa starijim sugrađanima kojima je uvek potrebna pomoć, pa ako ne pomoć, onda samo razgovor. Mi smo danas upravo imali na delu, videli na koji način Mariniku Tepić dočekuju, kako ona kaže u svom rodnom gradu. Ovo je jedna od slika njene poslednje posete Beloj Crkvi. Tada je dočekana sa povicima – lopužo, lopovo. Danas su je građani Pančeva koji su se okupili, jer je konferencija održana u samom centru grada dočekali uzvicima – tajkunko, lopužo, a sve ono drugo što su usput rekli, zaista nije mesto u ovom domu, niti lepo, niti kulturno izgovoriti, ali svakako da jeste nešto što odražava sliku Marinike Tepić i predstavlja pravi razlog zašto Marinika Tepić ne može da živi u Pančevu. Zato što je vrlo dobro poznajemo, zato što nam je jasno na koji način je pokrala pokrajinski budžet, dok je predstavljala i nas građane Pančeva u pokrajinskoj Vladi kao ministar zadužen za sport i omladinu. Pomislila sam da će Marinika Tepić ako je i malo obraza ostalo, danas u Pančevo da dođe, pošto je došla ispred sedišta SNS, najmanje da se izvini predsedniku Republike Srbije Aleksandru Vučiću, Vladi Republike Srbije, ali i vama gospođo ministarka, jer vi ste član Kriznog štaba i bili ste zaista na čelu u borbi protiv ove epidemije i ovim putem vam se na toj borbi i na svemu što ste uspeli da istrpite u vrlo kratkom javnom pojavljivanju izdržali. Na tome vam hvala. Zahvaljujem vam se u ime svih građana Republike Srbije i ohrabrujemo vas i imate punu našu podršku da nastavite tu borbu podjednako hrabro kao i do sada. Dakle, ja sam zaista mislila da će se Marinika Tepić danas izviniti, da će se najmanje u ime Dragana Đilasa izviniti, koji kako smo videli juče jeste stajao u redu kako bi primio rusku vakcinu. Isti Dragan Đilas koji je pisao EU kako bi se žalio na Republiku Srbiju da ne može da nabavi vakcine, kako smo mi nesposobni, kako nam niko dati vakcine neće, kako zbog politike koju vodi predsednik Srbije Aleksandar Vučić, pa onda predsednik nabavio kontigente vakcina koje niko na svetu nije uspeo da nabavi, pa bivamo pohvaljeni od čitavog sveta, pa nas pohvali Angela Merkel, pa u svakom bitnom svetskom časopisu mala Srbija se pohvali sa rezultatima, mnogim rezultatima. Jedan od njih jeste imunizacija, drugi ne manje važan jeste rast BDP i napredak ekonomije. Jedna Srbija bude pohvaljena, a Dragan Đilas posle svega što je rekao stane u red da se u istoj toj Srbiji gde je predsednik Srbije Aleksandar Vučić, Vlada Republike Srbije, Krizni štab koji je tom prilikom kritikovao, organizovao upravo ovu vakcinaciju i u tom redu, naravno komentar posle toga je bio vrlo brzo, efikasno dobio svoju vakcinu. Ja na ovaj način želim da kažem i svim ostalim građanima – dođite, primite vakcinu. Naravno budite zdravi, nama jeste cilj da vodimo računa o bezbednosti i zdravlju svakog stanovnika bez obzira šta oni mislili, šta oni radili, vakcina jeste civilizacijski tekovina. Ja sam očekivala da će se Marinika Tepić pored toga danas izviniti možda i za sve one neosnovane i šizofrene propagande kriminalizacije koje je širila o predsedniku Srbije, Aleksandru Vučiću i njegovom bratu Andreju Vučiću, Danilu Vučiću sinu, pa čak i trogodišnjem Vukanu kog su vrlo često spominjali bez imalo srama. Da će se izviniti za svaki pokušaj državnog udara koji je planirala sa svojim gazdom za kojeg inače radi. Zaista sam zahvalna koleginici Biljani Pantić Pilji koja je direktno pitala gospođu Tepić za koga radi. Jer, to je, ne tako nevažno pitanje, možda nekome, ali za građane Republike Srbije je jako važno gde Marinika Tepić radi. Marinika Tepić radi u „Dajrekt mediji“ za Dragana Đilasa. Radi u njegovoj kompaniji. Dakle, Marinika Tepić je praktično neko ko izvršava za platu naloge Dragana Đilasa. Pomislila sam da će se možda izviniti za povezanost sa narkodilerima, da će se svakoj majci koja je svoje dete nažalost izgubila zbog konzumiranja narkotika, jer je ona upravo ta koja je u javnom prostoru i te kako prisutna, bila viđena, slikana, ali ne samo to, već godinama sarađivala sa različitim narkobosovima. Jedan od njih, za kog su danas pitali građani Pančeva, jeste Novak Filipović. Nažalost, građani nisu dobili od Marinike Tepić odgovor. Upravo onaj isti Novak Filipović koji je pronađen sa 6,6 kilograma marihuane, sa nedozvoljenom municijom. Isti Novak Filipović od koga je Marinika Tepić, kao od svog prvog saradnika, tražila da iseli novinara Miću Milakova iz Pančeva. Pomislila sam još da će možda se usuditi pa izviniti upravo za ono što sam napomenula na samom početku, a što građane Pančeva zaista dovodi do tog revolta koji je osetan svaki put kada se licem u lice susretnu sa Marinikom Tepić, a to jeste krađa pokrajinskog budžeta. Da će se izviniti u ime svog novca koji je na sumnjive načine dolazio, tražio put do Marinikinih prvih saradnika. Da će se izviniti za banatske šore kojim je opljačkala pokrajinski budžet. Da će se izviniti za projekat koji je nakaradno nazvan – „Seks za početnike“, a koji je ona vodila i na osnovu koga su se milioni slili, godinama slivali u džepove njenih partijskih prijatelja, njenih partijskih kolega. Znamo gotovo sasvim sigurno da je novcem od ovog projekta, u iznosu od 6,7 miliona, renovirana kuća njenog tadašnjeg partijskog kolege, nemojte me pitati kog, jer defakto je najteže snaći se u tome kada je, u kojoj godini Marinika bila u kojoj stranci, ali njegovo ime je Dušan Jakovljević. Da li će se izviniti možda zbog toga što je dodelila novac beton klubovima u nekim „š“ ligama? Da li će se izviniti zato što je dodelila milion dinara upravo ovom Novaku Filipoviću za nepostojanu teretanu i fitnes klub iz pokrajinskog budžeta, iz džepova građana Pančeva i AP Vojvodina? Da li će se izviniti zbog toga što je iselila Nacionalni savet Roma iz prostorija koje su im sa pravom dodeljene u Pančevu? Da li će se izviniti zato što je bezbroj i milion puta slagala građane Pančeva, pokušala da izmisli afere kojima bi kriminizovala predsednika Republike Srbije, kojima bi dovela u zabludu građane Republike Srbije kojima je praktično na čelo predsednika Srbije stavila metu zajedno sa Draganom Đilasom, zajedno sa njihovim medijima? Mislim da to izvinjenje koje ja možda očekujem do nas neće nikada stići, ali ne treba nama Marinika Tepić da se izvinjava, ona treba da se pre svega sa svoje delovanje, za svoju politiku izvini građanima Republike Srbije koji su odavno shvatili svu vrednost njene politike, shvatili su sve ono što je, gledali su na kraju krajeva na delu sve ono što je Marinika Tepić radila u toku svoje političke karijere preletanja od jedne do druge stranke. Stoga, mislim da to izvinjenje nećemo nikada dobiti, ali sasvim sigurno ono što hoćemo jeste sud koji je najpreči, a to je sud građana na izborima i iskreno ja sam sigurna da kao i ovoga puta kada su se krili iza reči – bojkot, sasvim sigurno sledeći put, odnosno na sledećim izborima stvari će izaći na čistac i biće jako i vrlo jasno na koji način koje mišljenje građani Republike Srbije imaju i o Mariniki Tepić i o Draganu Đilasu, ali i o svim aferama koje se vezuju za njihova imena, a na kraju krajeva i o ovom porodičnom albumu sa narkodilerima. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sledeća na slisti govornika je narodna poslanica Svetlana Milijić.
Uvažena predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka Kisić Tepavčević, kolege i koleginice narodni poslanici, danas pred nama je rasprava Predloga zakona o socijalnoj karti, zakona koji predstavlja važan iskorak za Republiku Srbiju u smislu socijalne politike i socijalne zaštite i zakona koji je i sama premijerka Republike Srbije, Ana Brnabić, apostrofirala u svom ekspozeu 2017. godine. Socijalna karta jedne zemlje po svom sadržaju i po svom karakteru predstavlja multidisciplinarno i statističko istraživanje čiji je značaj razvoj, planiranje i preduzimanje mera socijalne politike i socijalne zaštite. Cilj koji se postiže usvajanjem zakona o socijalnoj karti je uspostavljanje mehanizma za racionalniju i pravedniju raspodelu sredstava namenjenih za socijalnu zaštitu kroz postojanje elektronske baze podataka, odnosno informacionog sistema koji će sadržati tačne i ažurne podatke o socioekonomskom statusu pojedinca i sa njim povezanih lica. Benefiti koji se postižu usvajanjem zakona o socijalnoj karti predstavljaju ujednačavanje podataka koji se koriste u postupcima koji se vode u socijalnoj zaštiti, zatim, brže reagovanje u slučaju promene nekih podataka, odnosno nekih parametara socioekonomskom statusu pojedinca ili sa njim povezanih lica, zatim, pravednija raspodela socijalne pomoći, smanjivanje zloupotreba i ono što je ministarka malopre naglasila to je proaktivnost u definisanju i kreiranju socijalne politike. Takođe benefit jeste i monitoring u merama socijalne zaštite jedne zemlje. Da bi ovaj zakon stupio na snagu, a stupiće usvajanjem u ovoj Skupštini i krenuće sa svojom implementacijom 1. marta 2022. godine, bilo je potrebno izgraditi informacioni sistem, odnosno registar socijalne karte. Nakon toga sledi pravna regulativa, odnosno sledi usvajanje zakona o socijalnoj karti. Socijalna karta pojedinca i sa njim povezanih lica sadržaće podatke o porodičnom, vaspitno-obrazovnom, imovinskom, radnopravnom statusu i zdravstvenom statusu pojedinca, ukoliko je on od značaja za ostvarivanje prava iz oblasti socijalne zaštite. Ovi podaci biće lako dostupni, s obzirom na sistem koji ćemo imati, gde će biti objedinjeni svi podaci i gde će moći svaka ustanova socijalne zaštite, odnosno centar socijalne zaštite da pristupi na lak i jednostavan način, imajući podatke o svakom pojedincu kako bi oni ostvarili svoja prava, a umreženost između Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja sa ostalim ministarstvima i ostalim organima državne uprave, odnosno lokalne samouprave. U skladu sa najboljim pozitivnim primerima iz svetske prakse, a po ugledu na danski model koji ima najbolju socijalnu kartu, Srbija će usvajanjem ovog zakona omogućiti da građani koji se nalaze u najtežem socijalno-ekonomskom položaju budu vidljiviji u društvu kako bi blagovremeno, efikasno i na transparentan način uspeli da ostvare svoje pravo iz socijalne zaštite, odnosno pravo na potrebnu podršku. Usvajanjem ovog zakona o socijalnoj karti putem kojeg će se pratiti socijalne potrebe stanovnika i obezbediti pravičnija raspodela sredstava koja se iz budžeta izdvajaju po ovim namenama jeste i nastavak snažnog mehanizma politike predsednika Republike Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije o nultoj toleranciji prema zloupotrebama i čvrste namere da osetljive kategorije stanovnika dobiju ovu pomoć, bez obzira da li znaju da im ova pomoć pripada. Uvažena ministarka, poznajući i prateći vaš rad godinama unazad, ne samo iz oblasti epidemiologije i javnog zdravlja i populacione politike, ono što možemo da konstatujemo ovde i čime će građani Srbije biti ponosni kada bude implementiran ovaj sistem, a poznajući kako pristupate odgovorno svakom zadatku i svakom poslu, ne sumnjam da će Srbija u jugoistočnoj Evropi imati najbolju socijalnu kartu. Kao poslanik SNS, odnosno poslaničke grupe SNS „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, ja ću u danu za glasanje, kao i moje kolege, podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Svetlani Milijić. Sledeći reč ima narodni poslanik Gojko Palalić.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažena ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, u cilju efikasnijeg ostvarivanja prava i usluga socijalne zaštite danas na dnevnom redu imamo Predlog zakona o socijalnoj karti, koji će svakako u velikoj meri doprineti unapređenju stanja u oblasti socijalne zaštite. Država će kreiranjem socijalnih karata imati bolji uvid u prihode građana i na taj način raspodela sredstava biće dosta pravednija. Građani samim tim neće morati da obilaze deset šaltera kako bi ostvarili pravo na, primera radi, dečji dodatak ili neko drugo pravo iz oblasti socijalne zaštite, jer će se svaka promena u imovinskom i socijalnom statusu automatski ažurirati. S obzirom da dolazim iz Novog Sada, s ponosom mogu da kažem da grad Novi Sad, imajući u vidu ekonomsko jačanje grada, izdvaja značajna sredstva iz budžeta za unapređenje usluga za ugrožene i osetljive kategorije stanovništva, samim tim pružajući pomoć, ali i podršku onima kojima je to zaista najpotrebnije. Ministarka je imala priliku da prošle godine zajedno sa gradonačelnikom Novog Sada Milošem Vučevićem obiđe gerontološki centar u Futogu, centar u koji smo u prethodne četiri godine investirali 90 miliona dinara za koji su izdvojena dodatna sredstva i za ovu godinu u cilju izgradnje prihvatilišta. Tako da, to je samo još jedan od pokazatelja da vodimo računa i o starijim sugrađanima kako bi imali najbolju moguću socijalnu zaštitu. Međutim, pojedini predstavnici opozicionih stranaka, često vođeni politikom bezumlja, čak i kada su u pitanju novorođene bebe u Novom Sadu, često prevazilaze svaku meru. Pa tako na vest da u Novom Sadu svaka beba rođena na Dan grada Novog Sada dobija na poklon od grada 200.000 dinara žuti Balša Božović kaže, citiram sad: „A ostale bebe da se zamisle sledeći put da li će se roditi na Dan Novog Sada ili će izabrati neki drugi datum“. Smatram da su ovakve izjave sramotne, pogotovo jer dolaze od Balše Božovića čiji je šef Dragan Đilas, dok je bio na funkciji gradonačelnika Beograda, upravo porodiljama ostao dužan 400 miliona dinara na ime neisplaćenih naknada. Dok je njegov šef bio gradonačelnik Beograda roditelji su boravak dece u vrtićima plaćali 9.500 dinara. Danas boravak dece u vrtićima iznosi 5.600 dinara. Dok je njegov šef bio gradonačelnik Beograda u vrtiće u Beogradu je išlo 47.500 mališana. Danas u vrtiće u Beogradu ide 77.000 mališana. Ukoliko Balšu Božovića baš zanima Novi Sad, trebalo bi da zna da smo u Novom Sadu obezbedili besplatan boravak za svu decu u državnim vrtićima, da smo subvencionisali boravak dece u privatnim vrtićima, obezbedili besplatnu ishranu u osnovnim školama za socijalno ugroženu decu, decu sa smetnjama u razvoju, decu iz porodica sa troje i više dece, besplatne udžbenike za sve prvake. A kada pričamo o socijalnoj zaštiti starijih sugrađana, tu je bitno istaći neke od mera, poput povoljnosti u javnom prevozu, beneficija koje se ogledaju u pogledu rehabilitacije koju finansira grad Novi Sad putem resorne uprave, ali i plaćanje komunalnih usluga za određene kategorije stanovništva. Međutim, ništa od ovoga ne bi bilo moguće da nismo započeli teške ekonomske reforme još 2014. godine, jer su upravo te reforme i vođenje odgovorne politike SNS na čelu sa predsednikom Srbije Aleksandrom Vučićem dovele do toga da danas imamo stabilan budžet, veći životni standard građana, da jednostavno danas kroz diskusiju o predloženom zakonu o socijalnoj karti dodatno unapredimo stanje u ovoj oblasti, a ne poput Dragana Đilasa kojeg jedine karte koje su zanimale su Bus Plus karte i načini kako da uveća svoju i bratovu imovinsku kartu. Njega socijalne karte ne zanimaju. U danu za glasanje svakako da ću podržati Predlog zakona o socijalnoj karti, imajući u vidu značaj ovog zakona za unapređenje stanja u oblasti socijalne zaštite, jer država je jaka onoliko koliko je spremna da pomogne najslabijima, a država Srbija je danas dovoljno jaka i rešena da obezbedi bolju budućnost za sve naše građane. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Gojku Palaliću. Sledeća je narodna poslanica Sandra Joković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, kolege poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, pred nama se danas nalaze jako bitne tačke dnevnog reda – Predlog zakona o socijalnoj karti. Socijalna karta je postojanje jedinstvene i centralizovane evidencije u elektronskom obliku koja sadrži tačne i ažurne podatke svakog pojedinca, svakog građanina. Ministarstvo će imati bazu podataka osoba sa invaliditetom, borce, dečiji dodatak i sve korisnike neke novčane naknade. Sve će to biti na jednom mestu, objedinjeno u jednoj bazi. Biće proveravani, kategorizovani i na ovaj način bi se sprečile eventualne malverzacije. Time bi bili sigurni da pomoć ide u prave ruke. Znači, pravednije ostvarivanje socijalnih prava građana. Više neće biti onih koji će morati da dođu i da podnose zahteve, da mole, na neki način, da imaju loš osećaj zbog toga. Ovo će značiti ugroženim građanima, Romima koji su najvećim delom korisnici socijalnih davanja. Većina njih nema ni privremeni posao, delom zbog obrazovanja, jer znamo da sve polazi od toga. Oni koji nemaju stalna mesečna primanja lako odustaju od školovanja i time se vrte u začaranom krugu. Radno sposobni treba biti angažovani u skladu sa obrazovanjem, fizičkom i zdravstvenom sposobnošću za određene privremene poslove, a kasnije i stalne. Time bismo smanjili korisnike socijalnih davanja. Samo radom možemo smanjiti siromaštvo. Ljudi koji su navikli da primaju socijalnu pomoć teško je se odriču. Zato starim i bolesnima koji nemaju ko da brinu o njima, koji nemaju stalna mesečna primanja treba da im se obezbede stalna socijalna davanja. To je do sada bilo u praksi, ali nadam se da će biti i ubuduće. Samohrane majke moraju imati stalna mesečna primanja dok deca idu u školu, dok ne stasaju, dok ne odrastu malo da mogu sami ostajati kući da te majke mogu biti radno angažovane, jer niko u državi ne zaslužuje da živi na rubu egzistencije. Zato će socijalna karta mnogo značiti svim osetljivim grupama građana. Zato ću u Danu za glasanje podržati ovaj zakon, kao i kolege iz poslaničke grupe. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Sandri Joković. Sledeći je narodni poslanik Vuk Mirčetić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovana ministarko sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, javio sam se po tački dnevnog reda koja se odnosi na Predlog zakona o socijalnoj karti. Smatram da je donošenje ovog zakona od izuzetne važnosti, jako važno, jer je neophodno da Republika Srbija vodi adekvatnu socijalnu politiku. Prilikom obraćanja jutros ministarka prof. dr Kisić Tepavčević je pričala i o socijalnim davanjima i pravima, ali i o broju potencijalnih korisnika ovih prava. Važno je da naglasimo da Republika Srbija misli na najugroženije stanovništvo i upravo ono što je ministarka pomenula – 106 milijardi dinara je opredeljene upravo u ove svrhe. Usvajanje zakona o socijalnoj karti ide upravo u prilog tome, s obzirom na to da to samo usvajanje zakona znači formiranje jedinstvene baze koja bi sadržala podatke o socijalno-ekonomskom statusu građana i sa njima povezanim licima. Kakva je situacija trenutno? Trenutno postoje određene baze, više baza koje različite institucije kontrolišu i upisuju podatke, ažuriraju, a ministarka prof. dr Kisić Tepavčević je istakla da se radi o povezivanju svih tih baza, dakle povezivanju podataka koji se nalaze u internim i eksternim izvorima. Formiranjem elektronskog registra o socijalno-ekonomskom statusu pojedinca dobijamo evidenciju u elektronskom obliku koja je i tačna i pouzdana, ali i ono što je jako važno, ažurirana u realnom vremenu. Postavlja se jedno pitanje i prilikom razgovora sa građanima građani su me, nekoliko građana me je to pitalo – šta se dešava sa sigurnošću, koliko je to sigurno, šta se dešava sa zaštitom njihovih podataka, s obzirom na to da će toj evidenciji, toj bazi moći da pristupi veći broj lica nego do sada? Za građane Republike Srbije je jako važno da znaju, a o tome smo pričali juče na sednici Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, član 10. ovog zakona ističe da je potrebno vođenje, odnosno da će se voditi evidencija svih onih korisnika koji pristupe bazi podataka. To znači da će se voditi evidencija o određenim meta podacima, što dodatno osigurava, odnosno daje sigurnost građanima i sprečava zloupotrebe. Koji su benefiti ovog zakona? Prethodni govornici su govorili i o tome. S jedne strane imamo benefit koji građani imaju, dakle direktan njihov benefit. Oni će biti vidljiviji u sistemu, s jedne strane, s druge strane neće obilaziti sve institucije, smanjiće se troškovi i procedure će biti brže, a ukoliko su procedure brže samim tim neće gubiti vreme. S druge strane, država uspostavlja kontrolni mehanizam. Ukoliko se uspostavi kontrola i kontrolni mehanizam to znači pravedniju socijalnu politiku i davanje. Važno je napomenuti da je ovaj Predlog zakona i u skladu sa ekspozeom premijerke Ane Brnabić koja je istakla da je digitalizacija jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije. Smatram da će donošenje ovog zakona dodatno doprineti pravednijoj socijalnoj zaštiti. Zbog svega navedenog u Danu za glasanje u svoje lično ime i u ime poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu sa zadovoljstvom kažem da ću podržati ovaj Predlog zakona i ujedno pozivam koleginice i kolege narodne poslanike da takođe svojim glasom podrže ovaj Predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeća je narodna poslanica Vesna Knežević.
Poštovana predsedavajuća, gospođo Kovač, poštovana ministarko sa saradnicima, narodni poslanici, donošenje Zakona o socijalnoj karti jedan je od prioriteta Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. U socijalnoj karti vode se i obrađuju podaci o pojedincu i sa njim povezanim licima koji su neophodni za utvrđivanje socijalnoekonomskog statusa, odnosno za ostvarivanje prava i usluga iz socijalne zaštite u skladu sa zakonima kao i podaci o ostvarenim pravima i uslugama iz socijalne zaštite koje lice koristi ili je koristilo, podaci o pravima i uslugama koji su u postupku ostvarivanja i podaci o odbačenim i odbijenim zahtevima tzv. neostvarena prava. Uspostavljanjem registra socijalne karte imaćemo jedinstvenu i centralizovanu evidenciju u elektronskom obliku sa tačnim i ažuriranim podacima po kategoriji stanovništva koji ispunjavaju uslove za ostvarivanje prava iz socijalne zaštite. Važno je istaći da će uvođenjem ovog sistema biti omogućeno da građani koji su zaista u najtežem ekonomskom položaju budu vidljivi u sistemu kako bi blagovremeno i efektno ostvarili prava na potrebnu podršku. Očekivanje Vlade Republike Srbije i Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja i naša očekivanja narodnih poslanika su da će se za istu količinu novca obezbediti mnogo bolja i pravednija raspodela ove pomoći. Bitno je da će se unaprediti i kontrola socijalnog davanja, a to će opet imati za posledicu pošteniju raspodelu novca za najugroženije. Za građane to znači da će se svaka promena u njihovom socijalnom, finansijskom, imovinskom statusu, automatski registrovati i da više neće morati da obilaze po deset, 15 šaltera kako bi ostvarili neko pravo iz oblasti socijalne zaštite. Drugim rečima, ovaj propis bi trebalo da spreči zloupotrebu ali i da utiče na državu da urgentno pruži pomoć kada je to potrebno. Kako se to postiže? Postiže se tako što se socijalna karta pored povezivanja sa softverskim rešenjima kojima upravlja ministarstvo povezuje radi preuzimanja podatak i sa Centralnim registrom stanovništva, Republičkim fondom za obavezno penzijsko i invalidsko osiguranje, MUP, Nacionalnom službom za zapošljavanje, poreskom upravom, RGZO. Bitno je povezati i lokalni nivo sa Centralnim registrom. Verujem da ćete se složiti sa mnom da nam je zajednički cilj da se građanima obezbede osnovni uslovi za dostojanstven život. U tom smislu opština Titel iz koje ja dolazim, zaista daje veliki doprinos poboljšanju uslova života onih građana koji su u teškom ekonomskom položaju, pri tome, ne zaboravljamo ni najmlađe, kao učenike, studente, trudnice, porodilje i najstariju kategoriju stanovništva. Opština Titel, je društveno odgovorna lokalna samouprava, uprkos tome što spada u treću kategoriju razvijenosti i sa skromnim izvornim budžetom koji iznosi svega 655 miliona dinara. Za ovu poslovnu godinu iz budžeta planirano je za Program socijalne i dečije zaštite ukupno 77.221.260,00 dinara, a preko 10 miliona se izdvaja za Centar za socijalni rad čije je odeljenje u Titelu. Opština Titel refundira sa dva miliona prenatalni skrining, isplaćuje jednokratne pomoći porodiljama i to za prvo dete 50 hiljada, a za drugo, treće i svako naredno po 30 hiljada dinara. Milion i 210 hiljada dinara izdvojeno za finansiranje 100% troškova za boravak, trećeg, četvrtog i svakog narednog deteta u predškolskoj ustanovi za celodnevni ili poludnevni boravak. Trideset tri miliona dinara izdvajamo za prevoz učenika osnovnih i srednjih škola, znači imaju besplatan prevoz. Za Creveni krst izdvajamo takođe 950 hiljada dinara, a dva miliona 900 za logopede, pratioce i troškove prevoza učenika sa smetnjama u razvoju. Takođe, stipendiramo i 30 studenata i tri troškovi iznose tri milina dinara. U saradnji sa Komesarijatom za izbeglice obezbedili smo 12 miliona 590 hiljada za kupovinu kuća porodicama interno raseljenih lica. Ono što želim da istaknem u svom obraćanju jeste činjenica da opština Titel nema svoj centar za socijalni rad, nego aktivnost obavlja u okviru Centra za socijalni rad za opštinu Žabalj i opštinu Titel odeljenje u Titelu. Ovom priliko molim ministarstvo da nam pomogne da osnujemo centar za socijalni rad za opštinu Titel, da nam omogući prijem u radni odnos još dva do tri izvršioca, jer je broj korisnika na našoj opštini znatno visok. U prošloj godini imali smo na evidenciji 3201 korisnika, s tim što ovaj broj obuhvata sve pomoći iz okvira socijalne zaštite. Sedamnaestoro dece je smešteno u naših 10 hraniteljskih porodica. Imamo zaposlenih svega tri radnika koji uprkos velikom broju predmeta i korisnika, vredno rade i daju svoj maksimu kako bi savesno i odgovorno izvršili poverene poslove. Sa Žabljom nemamo nikakvih dodirnih tačaka, to je posebna lokalna samouprava, udaljeni smo 40 kilometara. Superviziju vrši radnik iz Žablja, koji dolazi nedeljno, ili po potrebi u Titel. Rešenja ili uverenja se donose u Žablju, tako da predmeti stalno kruže na ovoj relaciji, Titel-Žabalj, Žabalj-Titel. Sve to ukazuje da je potrebno osnovati centar za socijalni rad u mojoj opštini. Zaposliti još stručnih saradnika kako bi se na još kvalitetniji i efikasniji način zadovoljile potrebe korisnika. Na kraju, gospođo ministarko, vama lično i vašim saradnicima iskreno želim mnogo uspeha u daljem radu. Hvala.
Zahvaljujem se, narodnoj poslanici, Vesni Knežević. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću prvo od naših pristalica da tražim da povodom one kokoške u Pančevu, da ne bacaju kokoške na naše političke protivnike, jer ne treba da ličimo na njih. Dakle, čovek postaje pristojan kada se prema takvim osobama ponaša na pristojan način. Bez obzira što je gospođa podržala moje prebijanje na stepeništu Narodne skupštine, što je izmislila da sam tom prilikom imao nož u ruci, ja ponovo apelujem na naše političke pristalice da to ne čine, da ne bi ličili na njih. Mi smo operisani od takvog načina ophođenja prema političkim protivnicima. I sam Isus je rekao: „Volite neprijatelje svoje“, i mi kao hrišćani, posebno ja, apelujem da se tako ponašamo. Dame i gospodo narodni poslanici, 2012. godine, kada je došlo do političkih promena, zatekli smo potpuno razvaljenu, politički oobezglavljenu državu, ekonomski devastiranu, vojno nemoćnu, socijalno neodrživu. Posle one čuvene privatizacije grabljive, ostalo nam je 400.000 otpuštenih ljudi, a svi ostali su bili slabo plaćeni ili plate nisu dobijali. U toj situaciji, tih 400.000 ljudi koji su otpušteni ili oni slabo plaćeni su lišeni svakog dostojanstva, lišeni ličnih dohodaka, i na određeni način sa prihodovne strane, gde su bili prihod državi, postali su rashodovna strana. Dakle, postali su socijalni slučajevi kojima je trebalo isplatiti socijalna davanja, a sve dok nisu izgubili posao su bili prihod države, dakle iz njihovih poreza i doprinosa je država imala neka primanja. Nisu siromaštvo napravili siromašni već bogati. Siromašni ne treba da se stide svog siromaštva, posebno ne u tom trenutku, jer su do njega došli uglavnom napornim svojim radom. Bogati iz tog perioda treba da se stide svog bogatstva koje je stečeno radom, ali ovih siromašnih, otpuštenih i slabo plaćenih, koji su takvi tumarali po predgrađima bez posla, praznih džepova i praznih stomaka. Dučić je rekao: „Najgore je biti star, bolestan i siromašan.“ Upravo to je zadesilo srpsko selo. Najveće siromaštvo je danas na selu. Najveća nepravda je što na selu čak ima i gladnih ljudi koji dovoljno kvalitetno i ne jedu, iako su proizveli stotine tona hrane u svom životu, stotine, pa i hiljade tona. Danas imate stare, bolesne i siromašne u svakom selu. Statistika pokazuje da su oni najsiromašniji. Danas ko ima socijalnu pomoć na selu je sretniji od seljaka penzionera, zato što su socijalne pomoći često čak i veće nego seljačke penzije. Do seljačkih penzija treba doći u šezdeset i petoj godini i morate da uplatite 15 godina seljačkog radnog staža da bi do njih došli. Za socijalnu pomoć, za socijalna davanja to ne morate imati, ali uslov da nemate ni dva hektara, ni hektar zemlje i onda seljaci koji ne mogu sa dva hektara da ostvare određene prihode pribegavaju prodaji poljoprivrednog zemljišta. Onda se taj novac stavi u banku i onda mi ne znamo ko je stvarno siromašan. Zato imamo ljude koji imaju nekoliko desetina hiljada evra u banci, prodali su određeno imanje poljoprivredno zemljište i tako dalje, i spadaju u kategoriju socijalnih slučajev. I onda, onaj seljak koji 15 godina strpljivo radi, uplaćivao je penzijsko i invalidsko osiguranje, kad navrši 65 godina, tek onda ima pravo na tu malu penziju od 11.000,00 dinara. Onda mnogi pribegavaju – zašto bi ja čekao 65 godina, kada pravo na socijalnu pomoć mogu da ostvarim daleko ranije i to je ona nepravda, koja verujem da će onim socijalnim kartama biti ispravljena zato što će čak i prevođenje zemljišta na neka povezana lica, srodnike i tako dalje, biti uvedeno u tu socijalnu kartu i znaće se ko stvarno treba da dobija socijalnu pomoć, a ko ne. Mi imamo slučaj sezonskih radnika, da socijalni slučajevi izbegavaju da budu prijavljeni, ono, na dan, zato što se boje da će da ostanu bez socijalnih davanja i pri tome, država opet gubi penzijske i invalidske fondove, i zdravstveni fondovi gube određenu sumu. Socijalni slučajevi imaju pravo na zdravstveno osiguranje, a recimo, zaposleni kome poslodavac nije uplatio doprinose on ta prava nema. Znači, ima mnogo nepravdi i ja verujem da ćemo kroz ove socijalne karte to ispuniti. Apelujem posebno da se pažnja posveti tim slabije plaćenim ljudima. Moram reći da smo, za razliku od vladavine stranke bivšeg režima, mnogo toga ispravili. Više smo bili naklonjeni slabije plaćenim ljudima, pa je, recimo, minimalac sa 15 ili 17 hiljada dinara, uz isti kurs evra, porastao na 32 hiljade, što nije puno ali je 60 ili 70% više nego što su imali 2012. godine. Takođe, prosečna plata je sa 328 evra povećana na 520 evra, što je opet povećanje od 60%, ali ja apelujem da i dalje ravnopravnije delimo novac, više u korist tih slabije plaćenih. Zašto? Za razliku od bogatih, koje krivim zato što su ovi ljudi slabije plaćeni i zato što su siromašniji, ti ljudi novac ne štekuju napolju nego ga troše unutra i država na takav način dobija PDV, na takav način puni državnu kasu i na takav način može i one koji su ostali bez posla, koji primaju socijalnu pomoć, na takav način mogu da doprinesu da i njihova socijalna pomoć bude velika. Mislim da svako, a ljudi su po Deklaraciji o pravu čoveka rođeni jednaki, ima pravo na posao, na pristojnu zaradu, na čestit dom, na dostupnost školstva i zdravstva, da lečimo koje neće, da školujemo one koji hoće i da svako ima pravo na dostojanstvenu starost i da to treba obezbediti, s obzirom da ja živim na selu, pre svega seoskom stanovništvu. Na kraju, da završim - mudri ljudi su bogati kad su veoma siromašni – to je rekao Ciceron. Mi moramo za razliku od stranke bivšeg režima da budemo mudri, ali vredni i posvećeni, jer lenjost toliko sporo korača da nas siromaštvo može brzo stići. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč Vesna Nedović.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko, gosti, dame i gospodo narodni poslanici, socijalnu kartu treba da imaju svi građani Srbije. Podaci o građanima iz državnih baza biće prikupljeni u Centralni registar. Svako od nas ima svoja prava i obaveze. Neki mogu da koriste privilegije koje daje država ili na to neće imati pravo. Razvijene zemlje imaju registar stanovništva i registar svih prihoda. Ukrštanjem tih prihoda dobija se slika o socijalnoj strukturi stanovništva. Uvođenjem ovog sistema biće omogućeno da će građani koji su u najtežem ekonomskom položaju biti vidljiviji u sistemu, kako bi blagovremeno i efikasno ostvarili svoja prava. Sva lica koja imaju pravo na socijalnu pomoć moći će na jednom mestu da prikupe dokumenta. Podaci se štite na tri načina. Prvi – autorizacija, kontrola prava pristupa registru; drugi – autentifikacija, korišćenje korisničkog imena i lozinke i pod tri – beleženje pristupa registru, automatsko evidentiranje osobe koja vrši izmene, koje su to izmene i ko je i kada koristio bazu. Ovaj zakon sprovešće se u dve faze. Pod jedan – registar povezanih svih podataka iz Ministarstva rada i povezivanje sa podacima iz drugih evidencija. Socijalna karta čuvaće i posebne podatke o pojedincima, i to onih o ostvarenim pravima od socijalne zaštite, isplatama, drugim novčanim nadoknadama, odbijenim zahtevima, subvencijama, ali i informacije kakav je zdravstveni status, da li se radi o osobama sa invaliditetom i da li se radi o samohranim roditeljima. Sem ovih pomenutih podataka, u njoj će biti i osnovni podaci, poput imena, prezimena, datuma rođenja, mesta boravka, zanimanja, podaci o pokretnoj i nepokretnoj imovini, o procenjenoj vrednosti iste, podaci o prihodima na koje se plaćaju porezi, o isplaćenim penzijama. Primena zakona očekuje se 1. marta 2022. godine. Cilj uvođenja socijalne karte je borba protiv siromaštva, kao i kako iskoreniti zloupotrebu socijalne pomoći i kako obezbediti kvalitetniji život korisnika socijalnih davanja. Očekivanja su da će se za istu količinu novca obezbediti kvalitetniji život korisnika socijalne pomoći i obezbediti mnogo bolje targetirana socijalna pomoć. Planiran i definisan budžet socijalnih davanja biće racionalnije iskorišćen. U Evropi, kao i u celom svetu, vodi se jedna nepoštena borba, jedan nehuman i brutalan rad za nabavku vakcina protiv Kovida 19. Veliki gaze male. Naš predsednik Aleksandar Vučić vratio je ugled našoj zemlji, a njegova mudra i odgovorna briga za zdravlje naših građana iznenadila je ceo svet. Jedna mala zemlja u Evropi u vrhu je imunizacije svojih građana, ali tako da mi možemo da biramo. Tri vrste vakcina nabavljene su za naše građane i revakcinaciju takođe. Priznanja dobijamo iz celog sveta, ali pojedinci kod nas i dalje truju mržnjom. Sad su jako zabrinuti koliko smo se zadužili za nabavku istih i koliko će nas koštati izgradnja metroa, čiju su izgradnju i sami najavljivali. Gospodo, ne brinite o budžetu, jer vi samo znate da ga praznite. Ne morate da ovu borbu i veličanstvenu pobedu hvalite, pozdravljate, jer ako ne znate kako da toj borbi date svoj doprinos uspešnijoj nabavci vakcina, valjda imate moćne prijatelje, a vi onda gledajte uspešnije, možda nešto i naučite. Jedna Nemačka, po ugledu na Srbiju, nabavlja kinesku i rusku vakcinu. Angela Merkel pozdravlja i hvali našeg predsednika zbog mudrih predviđanja i odličnih poteza. Ambasador EU Sem Fabrici pohvalio je borbu i nabavku vakcina, sa izjavom da Evropa treba da se ugleda na Srbiju. Predsednik Makron je naš iskren prijatelj, koji i te kako pokazuje poštovanje prema našoj zemlji, ali to zbog prijateljskih odnosa i uvažavanja prema našem predsedniku Aleksandru Vučiću. Izjava Vuka Jeremića da je poseta Francuskoj dobra za Vučića a ne za Srbiju je krajnje maliciozna. Kako neko ko je bio dobro pozicioniran u svetskim institucijama ili ima iskrivljenu sliku o poziciji današnje Srbije ili zbog lične ambicije i ne zna šta je dobro za Srbiju. Dragan Đilas optužio je predsednika Makrona da sa ovom posetom sklapa neke sumnjive poslove i time ga direktno optužuje za korupciju. On je optužio Evropu i Ameriku da podržavaju nekakav fašistički režim u Srbiji. Ove i ovakve izjave lidera kupljenih stranaka govore da je mržnja jedini program i politika njihovih stranaka. Zamislite, gospodo, da naš Torlak sada može da proizvede vakcine protiv Kovida 19, ali ne može. Uništili ste ga vašom nebrigom, ali mi ćemo to popraviti budžetom koji se racionalnije troši, a ne da se sliva u džepove pojedinaca. Torlak će uspešnom saradnjom sa Rusijom proizvoditi vakcine protiv surove bolesti, kako za građane Srbije, tako i za izvoz. U danu za glasanje podržaću predlog zakona, kao i moje kolege iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Poštovana gospođo ministar sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, o socijalnoj politici i o ovoj temi socijalnih karata ne možemo da govorimo ako se ne vratimo bar 15 -20 godina u prošlost i ne govorimo o tome šta je uzrok, u stvari, zbog čega mi danas moramo da raspravljamo uopšte o Predlogu zakona o socijalnim kartama, a to jeste jedno nedomaćinsko rukovođenje državom, jedno nedomaćinsko rukovođenje ekonomijom i privrednim razvojem koje se događalo posebno u periodu između 2000. i 2012. godine. Ono što je jako bitno za građane Republike Srbije to je činjenica da prvi put u proteklih nekoliko godina imamo mnogo više firmi koje su otvorene tokom jedne godine u Republici Srbiji, nego onih koje su zatvorene. Gotovo je bila tradicija, postala je tradicija da u periodu od 2000. do 2012. godine imamo mnogo veći broj zatvorenih preduzeća nego novih kompanija, novih firmi, novih preduzetničkih inicijativa, novih stranih i domaćih investicija, što u stvari predstavlja preduslov za razvoj jedne zemlje, opšti društveni razvoj i ekonomski razvoj koji jeste preduslov za jednu kvalitetnu, dobru i pravednu socijalnu politiku i socijalnu zaštitu. Dakle, SNS jeste stranka desnog centra, jeste stranka koja baštini konzervativne vrednosti, liberalnu tržišnu privredu koja jeste jedna stranka koja baštini i promociju nacionalnih osećaja i patriotizma, ali jeste stranka koja je pokazala da, kao stranka desnog centra, može da vodi jednu dobru i kvalitetnu socijalnu politiku koja je zasnovana na konkretnim temeljima i konkretnim rezultatima. Mislim da je predsednik Vučić upravo otvorio jednu novu eru u političkim odnosima i u politici u Republici Srbiji zbog jedne veoma važne stvari za naše građane i za našu državu, a to je iskrenost i otvorenost prema građanima. Ako želimo da budemo iskreni i otvoreni prema građanima, moramo da kažemo i to da nema socijalne politike, nema dobre i kvalitetne socijalne zaštite, nema dobre i kvalitetne zaštite ugroženih socijalnih i društvenih grupa ako nema snažne ekonomije, ako nema snažne privrede, ako nema dinamičnog razvoja, ako nema investicije, ako nema novog zapošljavanja. Ko god govori o tome i za govornicom ovde u Narodnoj Skupštini i u svim medijima koji su mu dostupni, ko god govori o nekoj socijalnoj politici koja nije utemeljena na ekonomskom razvoju i na investicijama taj ne govori istinu, laže ovaj narod, laže ove građane i takva vrsta demagogije i takva vrsta populizma više ne prolazi kod naših građana i našeg naroda, nego prolazi ono što je predsednik Vučić utvrdio kao ključ, kao conditio sine qua non politike SNS i naše države još 2014. godine. To je semafor, to je meritornost, to su rezultati koji mogu da se vide, koji mogu da se izmere, i koji mogu da se izračunaju time koliko ćemo kilometara autoputeva izgraditi, koliko ćemo komunalne i svake druge infrastrukture sagraditi i napraviti i uraditi, koliko ćemo otvoriti novih radnih mesta, koliko ćemo privući stranih investicija, ali i koliko ćemo podstaknuti domaće stanovništvo da pokrene sopstvene privatne i preduzetničke inicijative, da pokrene svoje poslove i da, kako je on to govorio još 2014. i 2015. godine, pokušamo da promenimo, da vidimo problem i u sebi, pokušamo da promenimo mind set, dakle, način razmišljanja i da shvatimo da samo privatna inicijativa, razvoj preduzetništva, razvoj preduzetničkog duha, privatni poslovi, razvoj konkurencije, ali konkurencije koja će biti bazirana na društvu jednakih šansi, na društvu koje smo mi uspeli, zahvaljujući predsedniku Vučiću, za ovih pet, šest godina da napravimo, a to je da napravimo takav ambijent da se građani Republike Srbije takmiče sa svojim kvalifikacijama, svojim obrazovanjem, da se takmiče na taj način i da putem svog obrazovanja i kvalifikacija budu bolji od drugih i da na taj način budemo bolji mi ovde u Srbiji od svoje konkurencije u regionu i u Evropi i u celom svetu. To je ono što je suštinski važno, i to je razlog zašto danas Srbija može da vodi jednu odgovornu socijalnu politiku, zašto može da se brine i da vodi računa o onim društvenim grupama koje su najugroženije i koje, nažalost, i to treba istaći, ne mogu na slobodnom tržištu, u jednom regularnom poslovnom ambijentu da ostvare i da se izbore za svoju egzistenciju. Moje kolege, apostrofiraću i govor kolege Mirkovića i Jovanova, govorile su o tome da smo do sada imali situaciju da se socijalna pomoć neselektivno deli. To je istina. Mi ne možemo više da dozvolimo da se novac građana Republike Srbije, da se budžetski novac, onaj novac koji zaradi privreda, koji zarade građani naše zemlje rasipa i daje onim ljudima koji apsolutno ne spadaju u kategorije socijalno i društveno ugroženih grupa, nego upravo usvajanjem ovog zakona i primenom ovog zakona hoćemo da promenimo i u socijalnoj politici ono što smo promenili u oblasti obrazovanja, ono što smo promenili u oblasti izgradnje, u oblasti infrastrukture, u oblasti biznisa, ekonomije, spoljne politike. Dakle, u oblastima koje podrazumevaju društveni i politički i ekonomski život jedne zemlje. Ono što nas odvaja i što odvaja politiku Aleksandra Vučića i SNS od onih koji su vodili politiku i imali tu priliku do 2012. godine je to što Aleksandar Vučić i SNS imaju jasne rezultate, što je Republika Srbija u 2019. godine imala pet milijardi evra stranih direktnih investicija, što u 2020. godini ni jedan investitor i pored ovog izazova koji imamo, borbom sa korona virusom, nije odustao od ulaganja u Republiku Srbiju. Šta su uradili ti naši prethodnici? Moramo to da pomenemo kroz špekulantski uvoz špekulantskog kapitala, kroz pljačkaške privatizacije i kroz vođenje računa samo o sopstvenim džepovima bez bilo kakvog razmišljanja o tome kako će običan radnik, običan normalan građanin Republike Srbije da živi i da li je moguće da pristojno i dostojanstveno živi od svog rada. Ne, dame i gospodo narodni poslanici, građani Republike Srbije, ti ljudi se nisu brinuli o tome, ti ljudi se nisu brinuli o ovoj državi, ti ljudi se nisu brinuli o građanima, o radnicima, a da ne govorim o njihovoj brizi za najugroženije društvene i socijalne grupe. Kada je postao predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić je započeo velike ekonomske reforme, sproveo je fiskalnu konsolidaciju i doveo je do toga da danas Republika Srbija može i pored izazova koje imamo, izazvanih ovim virusom Kovid-19, spoljnopolitičkih izazova koje imamo, posebno vezanim za našu južnu pokrajinu Kosovo i Metohiju, Republiku Srpsku i položaj i poziciju Srba u regionu, da možemo da vodimo jednu politiku u kojoj će svi građani Republike Srbije imati priliku da vode jedan normalan i dostojanstven život. Jedan od glavnih primera i najboljih primera za to i opet tu potenciram taj semafor, to što može da se vidi kao rezultat je i ono što se radi u gradu Beogradu, a u procesu vođenja socijalne politike. Pogledajte, dame i gospodo narodni poslanici, ove podatke: lični pratioci sa decom sa smetnjama u razvoju, kojih je 2014. godine bilo 44, sada ih ima preko 500, uspostavljena je usluga personalnih asistenata za osobe sa invaliditetom koja pre toga nikada nije postojala u Beogradu i sada radi 70 asistenata, izgrađena su tri nova dnevna boravka za decu sa smetnjama u razvoju, obezbeđen je najsavremeniji objekat za decu koja su žrtve zanemarivanja, a to je ustanova, prihvatilište za decu koje je sada u objektu od 1.700 kvadratnih metara, a pre toga je 20 godina bila u objektu od 200 kvadratnih metara. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Republike Srbije, tako se vodi socijalna politika. Tako se vodi briga o najugroženijim društvenim grupama. Tako se vodi briga o osobama sa invaliditetom. Tako se vodi briga sa zanemarenom decom i mlađim uzrastima koji nemaju priliku kao njihovi vršnjaci da odrastaju u porodicama i da imaju svu brigu svojih roditelja, svojih baka, svojih deka. Ono što jeste pozicija i ono što jeste obaveza svake ozbiljne države je da ozbiljna država preuzme brigu o njima, da preuzme takvu brigu što će ih štititi dok ne stasaju, što će im obezbediti da završe kvalitetnu i dobru srednju školu, da završe zanat, a oni koji imaju afinitete, koji imaju kvalitete, koji imaju volju i želju da završe strukovne škole, da završe fakultete, da završe univerzitete i da se školuju do onih nivoa do kojih oni žele. I to je jedna ozbiljna država koja na jedan pravi i kvalitetan način, pored ekonomije, pored investicija, razvija i obrazovanje. Moj kolega Milenko je govorio i mislim da je to jedna od vrlo značajnih tema kako bi se vodila dobra i kvalitetna socijalna politika, a to je dualno obrazovanje. Pored dualnog srednjeg obrazovanja, mi smo prošle godine uveli dualno visoko obrazovanje. Mi želimo da imamo fleksibilno tržište radne snage, mi želimo da imamo ambijent i državu u kojoj svi mogu da nađu posao koji to žele, u kojoj svi mogu da napreduju u svojim karijerama i u kojoj svi mogu da unovče svoje znanje, praktično, teorijsko i da kvalitetno i dostojanstvo žive od tog rada. To je Srbija danas. To je Srbija koja i pored ove krize izazvane Kovidom – 19 ima 7% nezaposlenih ljudi, za razliku od 2012. godine kada smo nasledili ovu državu sa skoro 25% nezaposlenih ljudi. Jedna četvrtina građana Republike Srbije, 25% nije radila i što je najgore, nije imala priliku da se zaposli u domaćoj firmi u stranoj firmi. Danas imate Vučića koji dovodi kompanije iz Japana, koji dovodi kompanije sa Bliskog istoka iz EU, Narodne Republike Kine, SAD. Srbija je danas najpovoljnija i najbolja destinacija za investicije u ovom delu Evrope. U Srbiji danas nemate problem, mlad čovek nema problem da se zaposli. On to može. Ako želi može da radi, može da napreduje, može da uči i to je ona Srbija koju mi želimo da ostavimo i za koju se borimo i želimo da ostavimo našim mlađim pokoljenjima i našoj deci, Srbija mogućnosti, Srbija u kojoj će svako dete moći da bira, da li će da ide na zanat, da li će da se školuje preko fakulteta, mastera, do doktorata, da predaje na univerzitetu i gde će biti puno, puno takvih izbora. I to je ona država koju smo uspeli, evo za šest godina, i da napravimo, država u kojoj upravo ti mladi ljudi imaju mogućnosti za sve ono i da imaju sve ono što im je potrebno i gde nema razloga da razmišljaju o odlasku iz ove zemlje. To ide u prilog onome o čemu, ja sigurno znam, da predsednik Vučić najviše razmišlja i najviše brine, a to je demografija Srbije. To je problem koji nije problem samo naše zemlje, nego problem celog regiona, cele Evrope i postavlja se glavno i strateško pitanje - kako da nas bude više? Biće nas više i bićemo mnogoljudniji i mnogobrojniji, bićemo ekonomski snažniji i politički jači samo ako budemo razvijali svoju ekonomiju i samo ako budemo stvarali ovakvu vrstu ambijenta koji je SNS uspela da stvori za samo nekoliko godina obavljajući funkciju i imajući mogućnost da vodi ovu državu i Vladu Republike Srbije i ovu većinu u parlamentu. Naravno, moram da se osvrnem na kraju na ono što jeste, nažalost, pored svih ovih dobrih rezultata, pored ekonomskih rezultata, pored investicija, pored svih tih uspeha, nažalost naši građani i svi mi ovde smo mogli da vidimo da u ovoj državi je sasvim realna bila, bar do pre nekoliko dana, mogućnost da u njoj funkcionišu najstrašniji, najjeziviji mogući kriminalni klanovi i da se čak u sprezi sa raznim centrima, domaćim i stranim, moći, verovatno su radili na tome i da ugroze bezbednost, odnosno da se izrazim eksplicitno, ako nisu imali drugu mogućnost, ako nisu mogli to kroz demokratske izbore i druge demokratske instrumente, da izvrše atentat, odnosno ubiju predsednika Republike Srbije. Referisaću se na reči direktora policije, gospodina Rebića, i neću biti indirektan. Neću govoriti o tome kako treba podržati kolokvijalno borbu protiv organizovanog kriminala. Znate, sve je lepo, mi ćemo to da podržimo, državni organi, nadležni organi neka rade svoj posao. Direktor policije, Rebić, je rekao 30-40 godina za ove ljude koji su vršili najstrašnije zločine u našoj zemlji u prethodnih nekoliko godina i koji su pomislili da ugroze nešto što se najbolje i najkvalitetnije i najznačajnije desilo Srbiji u proteklih 200 godina, a to su one reforme koje je sproveo Aleksandar Vučić. Ti koji su se drznuli to da urade, na čelu sa šefom klana, očigledno izvođačem radova, videćemo dalje ko su inspiratori svega toga, da li ima političkih, da li ima onih koji su u tome učestvovali, a iz drugih su država, drugih zemalja, a i oni koji su ovde, koji su im saveznici u tom poslu, pod hitno i urgentno treba da budu procesuirani i osuđeni. Ja kao i uvek sa ove govornice ohrabrujem, mislim da policija tu nema nikakav problem, oni su uradili maestralno svoj posao, ali pošto ne mogu ništa drugo, mogu samo da ohrabrim i ohrabrujem tužioce i tužilaštvo da taj posao završe u najkraćem mogućem roku radi građana i radi budućnosti naše dece. Što se tiče ove naše, ja slobodno mogu da kažem, „kompradorske opozicije“, pokušaću kratko da objasnim građanima i vama ko su to „kompradori“. „Kompradori“ su ljudi koji su za vreme 19. veka, polovinom 19. veka pomagali Britancima da prodaju opijum kineskim građanima u Kini. Dakle, pomagali onima koji su faktički ugrožavali bezbednost njihovog naroda, tako da ti ljudi koji su spremni na sve zarad dolaska na vlast, koji su spremni da naprave pakt i sa crnim đavolom kako bi srušili Aleksandra Vučića, poruka je odavde, sa ove govornice, iz ovog parlamenta, iz ovog mesta gde mi predstavljamo volju naroda i građana Republike Srbije, da im to nikada neće proći, da građani Srbije nikada više neće dozvoliti da ovom zemljom neko vlada, nego će dozvoliti da upravlja neko ko je lider, ko ima viziju, ko brine o svima, da li bio bogat, da li bio siromašan, ko ima podjednak stav i podjednak pristup svakom građaninu Republike Srbije. To je dalo rezultate i siguran sam da će SNS, na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem, dobiti još puno mandata da na ovakav domaćinski, dobar i kvalitetan način vodi ovu zemlju i obezbedi budućnost našoj deci. Hvala.
Zahvaljujem, gospodinu Marinkoviću. Sledeća je koleginica Biljana Jakovljević.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, uvaženi predstavnici ministarstva, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, pred nama je Predlog zakona o socijalnoj karti, koji je podnela Vlada Republike Srbije i ovo je jedna od prioritetnih reformi u pogledu bolje usmerenih socijalnih davanja, o čemu je i govorila premijerka u svom Ekspozeu. Upravo ovim zakonom unapredićemo sistem socijalne zaštite i omogućićemo našim građanima brže i dostupnije ostvarivanje svojih prava iz domena socijalne zaštite. Socijalna karta predstavlja objedinjeni uvid u podatke o trenutnim i potencijalnim korisnicima usluga socijalne zaštite. Na ovaj način se omogućava da građani koji su najteži, odnosno koji su u najtežem ekonomskom položaju budu vidljivi u sistemu kako bi blagovremeno i efikasno ostvarili pravo na svoju potrebu. Kreiranjem registra socijalnih osiguranika i socijalnih karata država će imati uvid u ekonomski položaj svakog pojedinca, ali i mogućnost da finansijsku pomoć pravednije raspoređuje onima koji na to pravo imaju. Za građane bi to značilo da svaka promena u njihovom socijalnom, finansijskom i imovinskom statusu automatski se registruje i da više neće morati da obilaze 15 šaltera kako bi ostvarili neko pravo iz domena socijalne zaštite. Drugim rečima, funkcija ovog zakona jeste da spreči zloupotrebu i da država urgentno pruži pomoć tamo gde je potrebna. Inače, Zakon o socijalnim kartama biće i zeleno svetlo za ukrštanje baza podataka ministarstva i drugih institucija što će omogućiti olakšan i tačan protok informacija za zaposlene, a za građane brže ostvarenje svojih prava. Dobro vođena socijalna politika i socijalna zaštita podrazumeva da svi oni koji se nađu u stanju socijalne potrebe država treba da odgovori merama, odnosno pravima. Obaveza države je da omogući socijalnu pomoć i zaštitu onima kojima je to potrebno, a to su osetljive grupe, to su stari ljudi, osobe sa invaliditetom, osobe sa posebnim potrebama. Međutim, kada govorimo o radno sposobnim kategorijama ljudi država radi na tome da omogući zaposlenje. Trenutno je u Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja u pripremi strategija zapošljavanje za period od 2021. do 2025. godine, strategija u kojoj su upravo sve ove osetljive grupe u prioritetu pri zapošljavanju, dakle osobe sa invaliditetom, Romi, korisnici prava socijalne pomoći, kao i mladi do 30 godina. Kada smo kod mera za zapošljavanje, odnosno zahtev i mera za zapošljavanje i ove godine izdvojila Republika Srbija novac u iznosu od 5,5 milijardi dinara i 550 miliona dinara za osobe sa invaliditetom. Ako uzmemo samo jedan primer, videćemo koliko je urađeno u proteklom periodu. Mi smo 2012. godine imali stopu nezaposlenosti 27%. Danas je taj procenat 9%. Upravo to je pokazatelj koliko je našoj zemlji prioritet zaposlenje. Ovog trenutka naša država izdvaja za sva socijalna davanja 106 milijardi dinara i ovim zakonom namera je da se postigne pravedna raspodela novca za sve građane. Nakon usvajanja ovog zakona slede faze usvajanja podzakonskih akata, zatim sprovođenje kompletne tehničke dokumentacije, umrežavanje sistema i spajanje sa svim relevantnim institucijama, sa ministarstvom i prema informacijama nadležnih iz ministarstva očekuje se 1. marta 2022. godine kompletna primena ovog zakona. Tada ćemo znati tačan broj koliko se građana nalazi u bazi i to će biti isključivo građani koji trenutno ostvaruju svoje pravo iz domena socijalne politike i svi građani koji su aplicirali ili su aplicirali po službenoj dužnosti. Kroz ove izveštaje imaćemo tačnu sliku na osnovu koje ćemo moći da radimo na unapređenju socijalne politike. Takođe, ovo će biti jedna moderna elektronska uprava koja će biti efektnija i kvalitetnija. Upravo ovo je stepen koji će zaokružiti digitalizaciju javne uprave i administracije. Imali smo priliku da vidimo dobar primer u praksi, digitalizacija sistema prilikom prijavljivanja za vakcinaciju brže, jednostavnije i efikasniji i dostupniji za sve građane, ali i naravno za ceo sistem. Usvajanjem ovog zakona o socijalnoj karti mi nastavljamo brigu o najugroženijim građanima, ali takođe i borbu protiv siromaštva. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je gospodin Dejan Kesar.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, cenjena ministarko sa saradnicima, poštovani građani Srbije, na početku svog izlaganja želeo bih da pohvalim Vladu Republike Srbije kao ovlašćenog predlagača Predloga zakona o socijalnoj karti, a pre svega iz razloga zato što na ovaj zakon čekamo skoro 30 godina. Trideset godina su nas mnoge vlasti, sve do dolaska SNS, uveravale da će pristupiti izradi zakona o socijalnoj karti, kao i da će se on naći u skupštinskoj proceduri za vreme njihovog mandata. Ali, sve ovo nažalost ostalo je samo mrtvo slovo na papiru. Kao i u mnogim drugim oblastima rešenja koja su od suštinskog značaja za građane Republike Srbije i njihov položaj su odlagana za neka bolja vremena i veoma mi je drago što su ta bolja vremena došla sa dolaskom SNS, jer upravo i ovim zakonom pokazujemo da radimo i da se borimo isključivo za građane za njihov položaj i njihova osnovna prava. Moram da vas podsetim da je SNS, odnosno lista Aleksandar Vučić – Za našu decu u junu mesecu 2020. godine na parlamentarnim izborima osvojila preko dva miliona glasova svih izašlih birača. Upravo taj respektabilan rezultat nam je pokazao u tom trenutku da većina građana Republike Srbije podržava politiku Aleksandra Vučića, a istovremeno stvorilo je još jednu veću obavezu da se na isti način borimo za sve građane i njihova prava. Kada kažem – za sve, pre svega mislim na prava naših najmlađih, prava žena, prava omladine i prava naših najstarijih sugrađana. Polazeći od Ustava Republike Srbije kao najvišeg pravnog akta koji u sebi inkorporira osnovni korpus ljudskih prava, a tu pre svega mislim na pravo na slobodu, pravo na rad, pravo na penziju takođe predviđa i pravo na ostvarivanje socijalne zaštite u članu 69. Da bismo omogućili svim građanima da ostvare svoja osnovna prava, uključujući i pravo na socijalnu zaštitu, jedan od načina jeste donošenje Zakona o socijalnoj karti. Svi ćemo se verovatno zapitati zašto je taj zakon važan. Važan je pre svega zato što njegovim potvrđivanjem u Domu Narodne skupštine iskazujemo puno poštovanje za socijalne potrebe svih naših građana i za njihovo lakše ostvarivanje pred nadležnim organima na mnogo brži, racionalniji i efikasniji način i verovatno ćemo se takođe zapitati šta to predstavlja socijalna karta? Socijalna karta predstavlja jedan jedinstveni centralizovani registar podataka u elektronskom obliku koji sadrži tačne i ažurne podatke o svim korisnicima socijalnoekonomske zaštite i njima povezanih lica, a ti podaci su pre svega neophodni kako bi sva lica mogla da ostvare svoja prava iz oblasti socijalne zaštite i to na mnogo, kao što sam rekao, brži, racionalniji i efikasniji način. Podrobnim čitanjem ovog Predloga zakona došao sam do zaključka da je ostvaren jedan takođe važan cilj, a to je transparentnost i to na koji način? Transparentnost je pre svega ostvarena zato što će u budućoj socijalnoj karti biti sadržani podaci Poreske uprave, MUP-a, Katastra nepokretnosti. Upravo ćemo na osnovu tih podataka jasno moći da utvrdimo da li je određeno lice obveznik poreza, da li nosilac prava svojine na određenoj pokretnoj ili nepokretnoj stvari, da li je korisnik penzije jer sa jedne strane cilj jeste da imamo jedinstvenu bazu podataka radi lakšeg ostvarivanja prava sa jedne strane, a sa druge da onima kojima je ta pomoć najpotrebnija i prvi je ostvare. Dalje, zakonom se omogućava da lica koja se nalaze u najtežem ekonomskom položaju budu još vidljivija za sistem i da na najbrži mogući način ostvare neophodnu podršku kako institucija tako i države. Takođe, ovim Predlogom zakona omogućavamo da se ostvari određena ušteda u pogledu prikupljanja dokumentacija koja je licima neophodna radi dokazivanja svog socijalnog statusa. Tu pre svega mislim na pribavljanje uverenja o poreskim obavezama, listu nepokretnosti itd, ali istovremeno sa smanjivanjem troškova doprinećemo i uštedi vremena koje je potrebno za prikupljanje te dokumentacije. Izuzetno mi je drago što smo već nakon 100 dana od formiranja Vlade pristupili raspravljanju o ovom Predlogu zakona koji je posebno istican u programu Vlade premijerke Brnabić. To nam pokazuje da mi zastupamo politiku onih obećanja koja će se ispuniti u najkraćem mogućem roku. Dokaz da će ovaj zakon ugledati svetlost dana pokazuje i realizacija prve faze koja se odnosi na pribavljanje softverskog programa koji će doprineti objedinjavanju u popunjavanju svih podataka koji se nalaze u podsistemu nadležnog ministarstva, jer upravo objedinjavanje i dostupnost svih podataka pokazuje jasnu nameru nadležnog ministarstva da prava građana budu prioritet i da ona budu ostvare u najbržem mogućem roku bez obzira na pol, godine ili materijalno stanje. Jer, ono što je prioritet svih prioriteta jeste ostvarivanje jednakosti. Isto tako, ne mogu a da se ne osvrnem na određene negativne i pozitivne stvari koje su nam se dešavale u ranijim godinama iz oblasti socijalne zaštite. Moram sve građane Republike Srbije da podsetim na aferu „Heterlend“ koja se desila na teritoriji Vojvodine 2011. godine. Tada, pod izgovorom adaptacije i rekonstrukcije dvorca „Heterlend“, a za potrebe dece ometene u razvoju i njihovih roditelja, sprovedena je jedna od najvećih zloupotreba položaja od strane čelnika grada Novog Bečeja, a tadašnjih visokih funkcionera DS u Vojvodini. Tadašnji Fond za kapitalna ulaganja, a čiji je predsednik Upravnog odbora bio nekadašnji premijer Vojvodine Bojan Pajtić odobrava skoro milion evra za rekonstrukciju i adaptaciju dvorca „Heterlend“. Naravno, taj novac je uplaćen na račun firme koja je u tom trenutku bila nosilac radova. Rok za završetak tih istih radova iznosio je 310 dana, a do dan danas taj objekat nije završen. Novac je, kako sam rekao, uplaćen nosiocu radova, a taj isti nosilac radova je prikazivao lažne dnevnike u kojima je prikazivao da su radovi izvršeni. Iako ti radovi nisu izvršeni, tadašnji čelnici Grada Novog Bečeja i Fonda za kapitalna ulaganja su mogli i morali da aktiviraju menice kao sredstvo obezbeđenja i da spreče štetu koja je nastala za Fond za kapitalna ulaganja, kao i za sve građane Republike Srbije u iznosu od 67 miliona dinara. Takođe, pošto to nisu sprečili, građani Vojvodine su ostali bez rekonstruisanog objekta. Korisnici socijalne zaštite su ostali bez rekonstruisane ustanove, a građani Republike Srbije su ostali bez novca. I sve ovo pričam na osnovu podataka koji su sadržani u drugostepenoj sudskoj odluci kojom je tadašnji gradonačelnik Novog Bečeja pravosnažno osuđen na godinu dana zatvora. Ali, dok o njima govore sudske presude, o nama govore podaci koje je moguće lako naći. Izvinio bih se građanima Republike Srbije zato što ću ove podatke sada pročitati, jer ih ima izuzetno mnogo. Za početak moram istaći da su socijalna davanja u 2020. godini iznosila 420 miliona dinara, a u 2021. godini 430 miliona, iako je iza nas godina kada se pojavio virus Kovid i kada smo preduzeli mere da pomognemo svim kategorijama stanovništva, pa čak i privredi. Godine 2012. moram da podsetim, trudnicama i porodiljama se dugovalo 396 miliona dinara, a pomoć deci koja se isplaćuje preko Gradskog centra za socijalni rad u iznosu od 11,4 miliona dinara, dok 2020. godine po tim osnovima nema dugovanja ni jednog jedinog dinara. Moram takođe da vas podsetim da su ukupna dugovanja za korisnike socijalne pomoći 2013. godine iznosila neverovatnih 5,3 milijarde dinara. Godine 2012. prava iz ove oblasti ostvarivalo je 3.500 trudnica, dok danas taj broj iznosi 17.500. Takođe, sa istim entuzijazmom i željom smo radili na unapređenju infrastrukture za naše najstarije sugrađane. Otvoreno je 13 novih klubova za penzionere i to po četiri na kojima nikad nismo imali klubove, a to su: Barajevo, Zemun, Zvezdara, Rakovica, a na drugim opštinama, među kojima je i Savski Venac, odakle ja dolazim, su rekonstruisane. Sve ovo pokazuje razliku u pristupanju rešavanja svakodnevnih problema naših sugrađana, razlika koja ne sme da postoji ukoliko želimo da se naša Srbija i naši gradovi razvijaju uz poštovanje svih potreba naših sugrađana. Ali, očigledno je da kategoriju građana bivša vlast i mi ne doživljavamo na isti način. Ne doživljavamo, jer mi radimo, gradimo i borimo se da naša budućnost još bolja i sigurnija, jer za nas postoji, dragi građani Republike Srbije, samo jedna Srbija. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Nevena Vujadinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, kolege i koleginice narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, danas je pred nama Predlog zakona o socijalnoj karti koji je od izuzetne važnosti za efikasnije funkcionisanje sistema socijalne zaštite, kao i centara za socijalni rad i drugih ustanova socijalne zaštite. Posebnu pažnju pridajem ovom predlogu zakona, obzirom da sam svoje prvo radno iskustvo stekla upravo radeći u Centru za socijalni rad u Somboru, gde sam tokom svog višegodišnjeg radnog staža prošla kroz sve oblasti rada kojima se ova ustanova bavi. U neposrednom radu sa različitim kategorijama socijalno ugroženih pojedinaca i porodica jasno sam uočila određene poteškoće koje su se nametale upravo zbog izostanka relevantnih podataka i evidencija o socijalno ugroženim licima. Verujem da će zakon o socijalnoj karti predstavljati jedno adekvatno i efikasno rešenje za probleme sa kojima se susreću ustanove socijalne zaštite u radu sa socijalno ugroženim pojedincima i porodicama. Ovim zakonom se uređuje uspostavljanje baze socijalno-ekonomskog statusa svakog stanovnika Republike Srbije. Ona predstavlja jedinstvenu centralizovanu i povezanu evidenciju u oblasti socijalne zaštite. Ona je takođe zvaničan izvor podataka o socijalno ugroženim licima koji će biti obuhvaćeni ili su već obuhvaćeni nekim vidom socijalne zaštite. Baza će svakako omogućiti jedan integrisan pristup u radu koji će značajno olakšati i ubrzati proces ostvarivanja prava iz oblasti socijalne zaštite za svakog korisnika. Kada govorimo konkretno o socijalnoj karti, ona obuhvata sve relevantne podatke o pojedincu i sa njim povezanih lica i upravo na osnovu tih podataka se definiše socijalno-ekonomski status. Osnovni cilj toga jeste efikasnije, racionalnije i pravednije sprovođenje socijalne zaštite. Ostvarivanjem ovog cilja obezbeđuje se i proaktivnost u sprovođenju socijalne politike koja je bitan aspekt u funkcinisanju svake države i samog društva. Ono što mi takođe u Predlogu ovog zakona predstavlja bitnu stavku jeste da će nadležno ministarstvo koristiti ovu bazu radi praćenja i proučavanja stanja i potreba korisnika za planiranje i razvoj sistema socijalne zaštite, za analizu uticaja donetih mera socijalne zaštite, kao i za preduzimanje odgovarajućih mera za prevenciju siromaštva i otklanjanja posledica socijalne isključenosti. Oblast socijalne zaštite je široka. Delokrug poslova kojima se bave centri za socijalni rad je takođe širok i kompleksan. Stoga verujem u pozitivne efekte primene ovog zakona. Na ovaj način Vlada Republike Srbije prateći politiku predsednika Aleksandra Vučića upravo ukazuje da je svaki građanin ove države bitan član društva, bez obzira na socijalne različitosti. Svaki ugroženi pojedinac ili porodica nikako ne treba da se oseća marginalizovano zbog toga što su se našli u stanju socijalnih potreba. Predlog ovog zakona je pre svega u interesu naših građana, ali će isto tako značajno uticati na efikasniji, brži i lakši rad zaposlenih u centrima za socijalni rad koji su nosioci poslova u oblasti socijalne zaštite. Upravo to će i dovesti do efikasnijeg ostvarivanja prava iz oblasti socijalne zaštite za svakog građanina Republike Srbije. Sprečiće se zloupotreba i omogućiti racionalnija raspodela sredstava, što znači da će socijalnu pomoć dobijati oni korisnici kojima je ta pomoć zaista i potrebna. Donošenjem zakona o socijalnoj karti postavlja se i pravni osnov za uspostavljanje informacionog sistema socijalna karta. Uvođenje ovog sistema se definiše i kao prioritet rada Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. Svakako da ću u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. Ono što bih na samom kraju svog današnjeg izlaganja spomenula bih jedan primer iz sopstvene prakse radeći u okviru službe za materijalna davanja. Naime, radi se o četvoročlanoj porodici sa dvoje odraslih ljudi i dvoje dece. Uvidom u podnetu dokumentaciju i terenskom posetom porodice, jasnom sam uočila i videla činjenice koje ne ukazuju na to da se porodica nalazi u stanju socijalne potrebe. Štaviše njihov životni standard je bio i više nego zadovoljavajući. Ista porodica je pokušala da prikrije svoj socijalno-ekonomski status. Na osnovu svog stručnog nalaza i mišljenja doneto je odbijajuće rešenje centra za socijalni rad. Naravno, podnosilac zahteva se žalio na ovo rešenje. Upravo ovim zakonom smanjiće se broj žalbi na rešenja centra za socijalni rad. Primena socijalne karte će sprečiti zloupotrebe i mogućnost dovođenja u zabludu sistem socijalne zaštite. Na ovaj način sačuvaće se stručnost i integritet zaposlenih u centrima za socijalni rad. Zahvaljujem.
Hvala. Sledeći je gospodin Vladimir Grahovac. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko. Danas je na dnevnom redu Predlog zakona o socijalnoj karti za koju je postojala potreba da se donese moglo bi se reći već odavno. Šta je prvenstvena svrha ovog zakona? Ovim zakonom se uređuje uspostavljanje i vođenje objedinjenog registra socijalnih karata, odnosno način pristupanja, sadržina, obrada podataka, kao i ostala pitanja od značaja za njihovo vođenje. Socijalna karta je jedinstveni registar koji sadrži podatke o pojedincu i sa njim povezanih lica, o socijalno-ekonomskom statusu, podatke o vrsti prava i usluga iz socijalne zaštite koje lice koristi ili je koristilo, kao i podatke o službenim licima koja su vodila, odnosno odlučivala o pojedinačnim pravima. Cilj uspostavljanja socijalne karte je postojanje jedinstvene i centralizovane evidencije koja sadrži tačne i ažurne podatke o socijalnoj-ekonomskom statusu pojedinca i sa njim povezanih lica i koja omogućava utvrđivanje činjenica neophodnih za ostvarivanje prava i usluga iz oblasti socijalne politike, a posebno radi efikasnijeg ostvarivanja prava i usluga socijalne zaštite i pravednije raspoređivanje socijalne pomoći. Kada se bude uspostavio ovaj sistem u elektronskom obliku, u čijoj će bazi podataka biti povezani podaci iz centralnog registra stanovništva, organizacije za obavezno penzijsko i invalidsko osiguranje, registrima iz MUP, iz organizacija nadležnih za poslove zapošljavanja, poreske uprave, Republičkog geodetskog zavoda, stvoriće se najpreciznija moguća slika o socijalnom statusu u kojem se pojedinac u tom trenutku nalazi. Svedoci smo svi da su u pojedinim slučajevima socijalnu pomoć dobijali i građani koji na realnim osnovama na to nisu imali pravo, dok sa druge strane naši sugrađani često i zbog neinformisanosti, jednostavno nisu koristili prava koja im u svakom slučaju pripadaju. Usvajanjem zakona o socijalnim kartama te situacije će u budućnosti biti izbegnute. Šta će konkretno doneti formiranje socijalne karte? Obezbediće što veći obuhvat socijalno ugroženog stanovništva uz smanjivanje greški isključenosti doprineće smanjivanju neopravdanog dodeljivanja socijalnih davanja, zatim, povećaće transparentnost u dodeljivanju socijalne pomoći, ubrzaće se proces ažuriranja u slučaju promene ekonomsko-socijalnog statusa pojedinca. Ova karta će takođe pružiti ujednačavanje podataka koji se koriste u postupcima vezano za socijalnu zaštitu, kao i pružanje podrške pri kreiranju sveukupne socijalne politike u našoj državi. Implementacija sistema socijalnih karata sastoji se iz dva segmenta – izrade pravne regulative, odnosno donošenja ovog zakona i podzakonskih propisa i izrade informacionog sistema, odnosno registra socijalnih karata. Zato je od veoma velike važnosti da ovaj zakon usvojimo i krenemo ubrzano u realizaciju formiranje socijalnih karti. U Predlogu zakona se definišu i organi koji će koristiti podatke koji se obrađuju u socijalnoj karti, kao što su organi nadležni za sprovođenje socijalne zaštite, centri za socijalni rad, jedinice lokalne samouprave koje obavljaju poverene poslove, ministarstvo, nadležni organi autonomne pokrajine, nadležni republički organ za sprovođenje aktivnosti unapređenja socijalne zaštite i drugi organi uprave i institucija u skladu sa zakonom. U tom smislu ja bih apostrofirao značaj mesnih zajednica kao organa koji je neposredno u komunikaciji sa građanima i koje su često bolje upoznati sa socijalno-ekonomskom situacijom stanovnika tog naselja ili dela grada ili opštine, od nekih viših organa uprave ili socijalnih ustanova. Boljim iskorišćavanjem institucija koje su u direktnoj i neposrednoj komunikaciji sa građanima došli bismo na najpreciznijih podataka o socijalnom statusu stanovništva. Mesne zajednice neretko budu prva vrata socijalno ugroženih stanovnika na koje oni imaju priliku da zakucaju i dobiju informaciju, u krajnjoj liniji i urgentnu pomoć. Iz tog razloga treba voditi računa da se prilikom sprovođenja ovog zakona i ovaj najniži lokalni organ rukovođenja upotrebi u cilju što bolje i pravednije implementacije rezultata ovog zakona o socijalnim kartama. Potreba za postojanjem tačnih podataka putem socijalnih karata bi se mogla slikovito primeni recimo u primeru situacije kada se dešavalo da članovima biračkih odbora koji su bili u statusu nezaposlenog zbog tog jednodnevnog angažovanja bude prekidan status nezaposlenog lica, pa su te osobe morale ponovo da se prijavljuju na tržište rada. Kada smo već kod građana koji su učestvovali kao članovi biračkih odbora na prethodnim izborima, prosto mi je nepojmljivo da još niko nije reagovao na bezobzirne optužbe lidera pojedinih stranaka, da su ti ljudi učestvovali, po njihovim rečima, u nekakvim sumnjivim poslovima tokom izbornog dana. Podsetiću vas, dame i gospodo poslanici, da je u prethodnom izbornom ciklusu učestvovalo preko 20 političkih organizacija koje su u velikoj meri iskoristili pravo i predložile članove proširenih sastava biračkih odbora na oko osam i po hiljada biračkih mesta širom Srbije, a radi se o strankama različitog spektra od radikala, socijalista, DSS-a, stranaka mađarske, albanske nacionalne manjine, Ugljaninove stranke, stranke Sergeja Trifunovića. Pored predstavnika svih tih političkih opcija bilo je tog dana prisutno i oko 50 hiljada članova stalnog sastava biračkih odbora. Sve u svemu nekoliko desetina, pa i stotina hiljada ljudi, predstavnika najrazličitijih političkih stranaka, brinulo se tog dana o ispravnosti biračkog procesa. Sada, Vuk Jeremić kao prioritet svoje politike, predlaže 17 hiljada kontrolora na biračkim mestima. Dakle, za dolazak na vlast građanima Srbije taj čovek ne nudi bolju ekonomsku politiku, više investicija, jačanja putne ili železničke infrastrukture, povećanje plata ili penzija. Ne, on nudi, kao prioritet, 17 hiljada kontrolora da ih ne bi pokrali na biračkim mestima. Ja sam iskreno pomislio da je taj čovek u trenutku razočaranja u veliku izlaznost, podsetiću vas na prethodne izbore je izašlo oko četiri ili pet procenata manje birača nego na prethodnim parlamentarnim izborima što zbog pandemije, što govori kada se svi pripadnici opozicije saberu, otprilike to dolazi do njihovog rezultata koji mogu da očekuju. Pretpostavio sam da Jeremić je izrekao tu izjavu razočaran velikim odzivom građana Srbije na tim izborima. Međutim, Vuk Jeremić nedavno ponavlja tezu da će opet biti pokradeni izbori ukoliko on ne obezbedi 17 hiljada njegovih svetaca. Da li je on svestan da time bezobzirno vređa nekoliko stotina hiljada ljudi koji su tog dana bili na tim izbornim mestima? U proseku njih preko 20 po biračkom mestu. On praktično optužuje desetine hiljada naših sugrađana da su nešto pokrali. Tog dana su se na izbornim mestima bili naši sugrađani, naše komšije, bake, dede, studenti, obični mali ljudi totalno različitih političkih uverenja. A, taj čovek ih svesno optužuje da su učestvovali u nečemu nečasnom, da su se na nekom biračkom mestu sastavili predstavnici, na primer Radulovića, Šapića, Sergeja, Zelenovića, Velje Ilića, Ugljanina, zajedno sa predstavnicima vlasti i dogovorili su se da urade šta? Sramotno je što jedan čovek koji pledira da postane važan politički faktor na prostoru Srbije na taj način optužuje građane naše zemlje da su bili deo neke nečasne radnje, bez obzira što i sam zna da to u stvarnosti nije moguće da se desi. Morao sam da se osvrnem na ovaj detalj pošto u brojnim razgovorima sa ljudima koji su tog dana bili na biračkim mestima, a među njima ima i građana koji nisu simpatizeri vladajućih struktura, takođe dolazi do nezadovoljstva stavom koji prezentuje ovaj političar u svojim javnim nastupima. Sve u svemu, sa zadovoljstvom očekujem usvajanje predloženog zakona i uspostavljanje precizne evidencije socijalno najugroženijeg sloja našeg stanovništva, a time i veće mogućnosti za pomoć koja je takvim licima u svakom slučaju i pripadaju. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća na listi je koleginica Ivana Nikolić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo priliku da pre tri dana čujemo rezultate rada u prvih sto dana Vlade Republike Srbije. I građani Srbije znaju koliko smo postigli u prethodnom periodu, a isto tako znaju da smo sve to radili u vanrednim okolnostima. I pored toga Srbija je 2020. godinu završila sa najboljim ekonomskim rezultatima u Evropi i cilj nam je da 2021. godinu završimo kao jedna zemlja u prve tri ili prvih pet u Evropi. I to jeste izazov sa kojim se suočavamo i to je nešto na šta smo počeli da se navikavamo. Nama je za mnogo toga cilj da budemo broj jedan. I konačno navikavamo se da razmišljamo o sebi kao o pobednicima, iako je, verovali ili ne, nekima teško da to priznaju. I ne samo da im je teško, oni naprotiv i rade protiv Srbije, da se Srbija vrati na pozicije na kojima je bila pre 2012. godine. Zamislite, i svetski mediji i visoki evropski zvaničnici o kojima su danas i moje kolege govorile konstatuju činjenicu i čestitaju Srbiji na načinu na koji se sprovodi vakcinacija, dok se ovde, mogu da kažem, utrkuju ko će više voditi negativnu kampanju protiv Srbije i osporavati sve što se ovde radi. Mi smo navikli da oni osporavaju i otvaranje fabrika. Navikli smo da osporavaju i izgradnju puteva i auto-puteva, iako se i sami voze tim putevima. Verovatno je tim putevima samo mana što ih je napravio predsednik Aleksandar Vučić. Takođe, navikli smo da osporavaju i najveće gradilište u ovom delu Evrope, to je Beograd na vodi, iako tamo odlaze i kupuju stanove, iako tamo odlaze da šetaju i da koriste ugostiteljske objekte i tržne centre. Takođe, imali smo strašnu negativnu kampanju i osporavanje izgradnje kovid-bolnica, kada se naš zdravstveni sistem lavovski borio za očuvanje života naših građana. Onda dolaze na red i vakcine, osporavanje vakcina. Tako da, evo, ja ću vas podsetiti na jednu stvar. Krajem decembra 2020. godine, dakle, pre mesec i po dana, Dragan Đilas piše pismo Evropskoj uniji. Verovatno svrhu postojanja i opravdanja postojanja Evropske unije prepoznaje samo kada treba da se žali na svoju zemlju, on piše pismo Evropskoj uniji, međutim, između tih ostalih banalnosti koje su navedene tamo pominje kako u Evropi počinje da se realizuje plan vakcinacije, a kako u Srbiji ne postoje pouzdani podaci o tome kada, kako, na koji način će se sprovoditi vakcinacija, kako se ovde konstantno širi konfuzija i, zamislite, strah među ljudima. I onda on, sav tako uplašen, konfuzan, zbunjen, odlazi juče na Sajam i prima rusku vakcinu. Sad bi verovatno bilo fer da napiše pismo, odnosno korektno da napiše pismo Evropskoj uniji, pa da kaže – evo, ja sam primio vakcinu, birao sam koju ću vakcinu da primim u svojoj zemlji u Srbiji, ali i kakva je organizacija bila. Ali, to nije u njegovom stilu, jer je sramoćenje zemlje način za prikupljanje jeftinih političkih poena. Ali građani Srbije jasno i nedvosmisleno se izjašnjavaju koje rukovodstvo žele, ko je predsednik koji je ozbiljan državnik, i to govore, evo, nedavno smo imali priliku da se uverimo, sa podrškom od preko dva miliona glasova. Da predsednik Aleksandar Vučić čvrsto stoji iza svojih reči, vodeći se jasnim principima, među kojima je i borba protiv mafije, imali smo priliku da se uverimo u prethodnim danima. Hapšenjem kriminalne grupe od pre nekoliko dana pokazali smo da imamo jaku državu. Država je pokazala sposobnost, ozbiljnost i odgovornost i zaista možemo reći sve najbolje reči i pohvalu za organizaciju i saradnju tužilaštva, BIA i policije. I opet na sve ovo Dragan Đilas putem medija kojima on upravlja, a podsetićemo građane Srbije da ti mediji nisu registrovani u Srbiji i opet ćemo podsetiti građane Srbije da ti mediji ne plaćaju porez u Srbiji, on na tim medijima ismeva, izigrava i minimalizuje to što se radi. Ovo je smešno u odnosu, verovatno, na razbojništvo, kriminal, napad i destabilizaciju Srbije koja je bila do pre nekoliko godina i verovatno je ovo smešno, a za pohvalu je to što se oni slikaju sa predstavnicima kriminalnih grupa, što se oni slikaju sa narko-dilerima i što im oni sede u prvim redovima na njihovim stranačkim skupovima. Ali, kao što sam rekla, Srbija ima odgovorno rukovodstvo, ima predsednika koji brine 24 sata o svojim građanima i o svojoj državi. Ovde je jako važno da napomenemo kada govorimo o socijalnim kartama da će država izaći sa predlogom paketa pomoći za građane i za privredu i taj paket je vredan 2,5 milijardi evra. Želim da podržim predlog Vlade Republike Srbije i trud i rad i napor Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja koje je ponosno na činjenicu da je prvih sto dana nakon dugo, dugo vremena uspelo da izgradi ovakav jedan predlog i da uputi Narodnoj skupštini, a čiji je cilj unapređenje kontrole socijalnog davanja. Ali generalno moramo istaći i nadam se da ćete se saglasiti sa mnom da je Srbija dosta toga radila na poboljšanju životnog standarda i na poboljšanju generalno socijalne slike. Imamo tu i elemente koji se odnose na povećanje minimalne cene rada, na povećanje prosečne plate, imamo cilj koji želimo da dostignemo do 2025. godine i mi iz godine u godinu stremimo ka tom cilju, dakle, povećanje penzija. Penzije danas u Srbiji ne samo da su redovne, stabilne, one se i povećavaju iz određenog perioda u određeni period. Tako i tokom pandemije Srbija se bori ne da očuva, nego da podigne životni standard i uz sve to uspeli smo da dovedemo i nivo nezaposlenosti na istorijski minimum. Takođe u skladu sa planom „Srbija 20-25“ mi želimo da imamo taj nivo nezaposlenosti kakav je u Evropi. Očekuje se i usvajanje strategije zapošljavanja i sigurna sam da ćemo mi sa takvom strategijom uspeti da dostignemo taj naš zacrtani cilj. Korona ostavlja trag na sve zemlje, neke je i razorila, ali uz odgovorno rukovodstvo koje sprovodi program SNS i predsednika Aleksandra Vučića Srbija je snažna, ona ne samo da se bori, ona i pobeđuje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miloš Terzić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko, poštovani građani Srbije, pred nama je danas važan Predlog zakona o socijalnoj karti i smatram da je to najbolji način da se targetiraju oni kojima je pomoć potrebna. Ovim zakonom nastavljamo uspešan proces digitalizacije u svim sferama društvenog života i to je predstavljalo agendu Vlade predsednika Aleksandra Vučića od 2014. godine, kao i Vladu Ane Brnabić. Takođe, ovo je najbolji način da se budžetska sredstva koriste na najbolji mogući način i što efikasnije u borbi protiv siromaštva. Dakle, dobro je da imamo jedan ovakav zakonski okvir, da imamo jedan ovakav sistem koji je digitalizovan i uz pomoć kojeg ćemo građane osloboditi komplikovanih administrativnih procedura. Da bi građani Srbije jasno razumeli o čemu se radi, dakle, neće biti neophodno da se u sistemu socijalne zaštite za određene stvari iz te oblasti aplicira, već će građani po automatizmu dobijati ono što im sleduje i ono što im pripada. Čitajući zakon o socijalnoj karti, mogu da kažem da sam siguran i da smatram da će građani Srbiji biti zadovoljni ovakvim zakonskim rešenjem jer sve što SNS radi, radi za dobrobit, za interes svih građana Republike Srbije. Zakon takođe omogućuje dobru koordinaciju i povezanost sistema socijalne zaštite sa drugim sistemima, sa institucijama državne uprave kroz korišćenje njihovih jedinstvenih podataka, naravno, sa ciljem pravilnog određivanja socijalno-ekonomskog statusa pojedinaca i sa njima povezanih lica. Takođe, zakon dokazuje i pokazuje rešenost Vlade Republike Srbije da se izgradi jedan tačan sistem podataka „socijalna karta“ koji će omogućiti, kao što sam rekao, pravilnu i pravovremenu mogućnost da se utvrdi socijalno-ekonomski status lica koja su povezana i koja ostvaruju prava iz oblasti socijalne zaštite, kako bi na vreme ostvarili svoja prava i određene usluge. Dakle, kada pogledamo kako je ovaj zakon koncipiran, kada pogledamo njegovu suštinu, kada pogledamo cilj ovog zakona, kada pogledamo modernizaciju koju ovaj zakon sa sobom nosi, možemo slobodno da kažemo da ovo predstavlja ozbiljan iskorak u sistemu reforme socijalne zaštite. Svakako ću u danu za glasanje podržati ovaj zakon, jer smatram da je važno da kao stranka realne nacionalne politike pratimo društveni i tehnološki razvoj u svim oblastima društvenog života i da idemo ukorak sa vremenom i svetom. I to je upravo prepreka i odbrana od autošovinističke lažne elite koja ima uporište u strankama bivšeg režima. Imali smo priliku da u prethodnom periodu vidimo kako izgleda njihov ideološki obrazac i paradigma njihovog političkog delovanja kroz protivljenje podizanja spomenika Stefanu Nemanji, kroz priču o formiranju nekakvog ministarstva za izbore, što predstavlja jedan jedini cilj, a to je da se u institucije sistema, u Vladu Republike Srbije, uđe bez političke volje građana Republike Srbije, jer su svesni da ih narod jednostavno na izborima neće, zbog katastrofalnih ekonomskih i političkih odluka koje su doneli u periodu od 2000. do 2012. godine, kada su bili u prilici i u situaciji da upravljaju ovom zemljom. Smatram da je to tipičan pokazatelj nepoznavanja karaktera srpskog naroda i siguran sam da će građani Srbije jasno prepoznati njihove manipulativne političke veštine. Želim da iskoristim priliku da skrenem pažnju javnosti, da skrenem pažnju građani Srbije na sve laži i da ne nasedaju na laži pripadnika lažne autošovinističke elite, tu mislim pre svega na Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borka Stefanovića, Mariniku Tepić, da ne nasedaju na sve one stvari koje oni govore o procesu i postupku vakcinacije gde smo apsolutni lideri u Evropi, da ne nasedaju na njihove laži kada govore o podizanju spomenika Stefanu Nemanji, da ne nasedaju na njihove laži kada govore o nekakvim platformama u budućem međustranačkom dijalogu, jer jedini njihov cilj jeste da se ospori političko delovanje predsednika Aleksandra Vučića i da mu se zabrani da govori i da učestvuje na narednim izborima. To se jednostavno neće dogoditi. To nećemo dozvoliti zbog građana Srbije koji veruju u platformu koju ima SNS, a naša platforma jesu naši rezultati koje smo ostvarili od 2012. godine do danas. Naša platforma jesu svi oni zacrtani ciljevi i sve ono što smo predvideli za građane Srbije kroz Investicioni plan „Srbija 2025“, a to je da prosečna plata u Srbiji 2025. godine iznosi 900 evro, da prosečna penzija između 430 i 440 evra. Vide građani Srbije na koji način se državno rukovodstvo, Vlada Republike Srbije, predsednik Aleksandar Vučić bore za njih. Vide kako se borimo za zaštitu naših vitalnih državnih i nacionalnih interesa, odnosno za KiM, vide kako se borimo i šta smo sve uspeli da uradimo kroz proces i kroz postupak vakcinacije, da kažemo da smo jedna od najorganizovanijih država u Evropi. Vide građani ekonomske rezultate koje smo postigli gde smo apsolutni lideri. Vide građani kako se država obračunava sa organizovanim kriminalom i korupcijom. Imam potrebu da kažem da je sasvim jasno da Srbija izgleda fundamentalno drugačije i da je fundamentalno drugačija zemlja u odnosu na stanje koje smo zatekli 2012. godine. Imam potrebu da kažem da smatram da je nacionalna opcija u Srbiji evoluirala zahvaljujući SNS i predsedniku Aleksandru Vučiću kroz inovativna rešenja, kroz postupak digitalizacije. To pokazuje podizanje spomenika Stefanu Nemanji u srcu razvojnog projekta, društveno razvojnog projekta „Beograd na vodi“, kroz renoviranje Narodnog muzeja, kroz izgradnju autoputa sa predznakom srpske revolucije u imenu Miloša velikog. Napadi pripadnika bivšeg režima na sve što je nacionalno, sve što je napredno, sve što je progresivno u ovoj zemlji ne predstavljaju apsolutno ništa drugo do frustraciju poraženih od strane pobednika, tačnije od Aleksandra Vučića koji ih je poslao tamo gde pripadaju, a to je na margine društvene i političke scene u Srbiji. Progres sa nacionalnim predznakom je novi srpski kod i uticaj autošovinističke lažne elite pripadnika bivšeg režima i stranaka bivšeg režima sve više slabi i u gradu Beogradu. Uporedo sa tim podrška i poverenje SNS i predsedniku Aleksandru Vučiću u narodu rapidno rastu i to je jednim delom upravo zbog toga zato što smo uspeli da oduzmemo monopol na ideju progresa u društvu toj lažnoj autošovinističkoj eliti koja sebe naziva druga Srbija. Taj monopol više ne postoji zahvaljujući SNS i predsedniku Aleksandru Vučiću. Hoću da se obratim mladim ljudima u Srbiji i da im kažem da slobodno mogu da budu politički Srbi i da iskazuju svoje političke stavove onako kako to nismo smeli da činimo do 2012. godine i da se priključe naprednim snagama oličenim kroz političko delovanje SNS, jer to je jedina garancija da ćemo nastaviti dalje da snažimo našu ekonomiju, da jačamo naš sistem jer ćemo na taj način uspeti i da širimo naš politički uticaj. Nema razloga da tako ne nastavimo. Siguran sam da ćemo u narednom periodu, ako nastavimo ovako ozbiljnom i odgovornom politikom da se bavimo siguran sam da ćemo imati prilike da se radujemo velikim ekonomskim i političkim pobedama Srbije, posebno u regionu. Za kraj, time ću da zaključim, kada govorimo o zakonu koji je danas na dnevnom redu mi smo ti koji otvaramo važne teme u društvu i polazimo upravo od toga šta to savremeno društvo zahteva kao potrebu i kako da kao zemlja na najbolji mogući način pratimo društveni tehnološki razvoj i budemo korak ispred drugih i u borbi protiv siromaštva i u svim drugim oblastima. Umeju to da prepoznaju svi građani Srbije, umeju to da prepoznaju mladi ljudi u Srbiji i siguran sam da će pružiti poverenje SNS baš iz tih razloga koje sam naveo i na narednim izborima. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Bosiljka Srdić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Uvažena ministarko sa saradnicima, poslanice i poslanici, uvođenje socijalne karte je definisano kao prioritet rada Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. Država je prepoznala značaj i nužnost uvođenja socijalne karte, te je ovo pretočeni u ekspoze programa Vlade Republike Srbije, a koji je predstavljen i u Narodnoj skupštini. U okviru postojeće informativne podrške sistemu socijalne zaštite ne postoje svi podaci niti su podaci koji postoje organizovani na adekvatan način, a postojeća informativna podrška je parcijalna i organizovana kroz više odvojenih informacionih celina i to je osnovni problem danas. Rad na socijalnim kartama predstavlja objedinjen uvod u podatke o trenutnim i potencijalnim korisnicima. Zakon o socijalnoj karti potvrđuje da je Srbija na putu napretka i boljitka kada je u pitanju socijalna pravda i socijalna zaštita. Ovim zakonom će se uvesti sistem kontrole koji će sprečiti različite zloupotrebe kada su u pitanju socijalna davanja, a svi smo u svojoj sredini svedoci da ih je i te kako ima, ali i omogućiti bolju i pravedniju raspodelu sredstava. Svi građani treba da budu uvereni da će novac otići u prave ruke, u ruke onima kojima je najpotrebniji i oni koji su najugroženiji. Zakonom je predviđeno formiranje jedinstvene baze podataka korisnika te će ukrštanjem podataka biti moguće da se u svakom momentu zna koliko je sredstava iz budžeta potrebno izdvojiti i na koji način je potrebna njihova preraspodela. Važno je da napomenem da će ovim zakonom moći da sagledamo strukturu stanovništva, da će pomoć biti dostupna svim građanima i to na jedan efikasniji i jednostavniji način koji će bez obzira na sve teškoće sa kojima se građani suočavaju, počev od nedostatka potrene dokumentacije pa sve do ne informisanosti omogućiti da ostvare prava iz oblasti socijalne zaštite i to po tačno utvrđenim kriterijumima. Podaci između relevantnih institucija kao što je katastar, centar za socijalni rad, Nacionalna služba za zapošljavanje i druge institucije koje se bave socijalnom zaštitom, zapošljavanjem i osiguranjem, ono što je bitno biće umreženi. Budući da je sadržina jedinstvene baze podataka veoma osetljiva, a i poverljiva, potrebno je da se tačno utvrdi kako će se ti podaci čuvati, ko će sa njima moći da raspolaže u skladu sa zaštitom podataka o ličnosti. Takva obrada podataka će biti veoma značajna i za samog pojedinca koji više neće morati da odlazi od institucije do institucije, da prikuplja dokumentaciju već će se sve to rešavati po službenoj dužnosti tako što će institucije biti transparentne i razmenjivati podatke. Suština ovoga da se smanjuje pritisak i na pojedinca i na institucije. Pored pravednije raspodele socijalnih davanja ceo sistem socijalne zaštite će ovim zakonom biti unapređen kroz razvijanje novih programa i novih sistema podrške za posebno višestruko diskriminisane društvene grupe kao što su osobe sa invaliditetom i za starije osobe. Cilj je da niko od građana ne ostane bez pomoći i podrške sistema. Podaci o korisnicima prava i usluga iz socijalne zaštite ažuriraće se, što je jako bitno, u jedinstvenoj i centralizovanoj bazi, te će biti moguće utvrditi socijalno ekonomski status pojedinca i njima povezanih lica. Pojedinci i građani koji su najosetljiviji i najranjiviji ovim zakonom će postati i najvidljiviji. Socijalna karta će pokazati uporedne podatke pa će biti jasno koliko korisnici dobijaju sa republičkog, koliko sa lokalnog nivoa, kao i koje su im usluge socijalne zaštite dostupne. Kontrolom i pravednijom raspodelom socijalnih davanja ista količina novca koja se izdvaja iz budžeta biće na taj način raspoređena uz targetiranje najugroženijih grupa građana. Najjednostavnije rečeno, zakonom o socijalnoj karti predviđena je jasna procedura o pristupanju, korišćenju i razmeni podataka. Smatram da je važno usvojiti ovaj zakon, kako bismo što pre povezali socijalnu kartu sa registrima i evidencijama intuicija, što nas vodi ka digitalizovanoj Srbiji. Svakako ću u danu za glasanje podržati i glasati za ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dušan Radojević. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, svaki zakon koji donosimo, a koji se tiče poboljšanja kvaliteta naših sugrađana je dobar zakon, pa tako i ovaj zakon o socijalnoj karti. Imali smo priliku da danas čujemo koji su to sve benefiti koje ovaj novi zakon donosi. Jedna od najvažnijih novina u ovom zakonu je formiranje, upravo te jedne baze, tog jedinstvenog registra svih podataka naših sugrađana koji su nekada koristili ili podnosili zahtev za korišćenje bilo koje subvencije ili podrške u oblasti socijalne zaštite. To će u mnogome koristiti da u narednom periodu kao ozbiljna država planiramo dugoročne strategije i lokalne akcione planove, kako bi na pravi način pomogli našim najugroženijim sugrađanima i onima kojima je pomoć neophodna. Pored toga, građani treba da znaju, kao što su već imali priliku da čuju da ovim zakonom oni dobijaju mnogo lakše mogućnosti da apliciraju za sredstva koja su neophodna, i više neće imati problem sa tim da obilaze šaltere iz dana u dan, kao što je npr. u slučaju kada treba da ostvare pravo na besplatne kilovate električne energije, ili da dobiju status energetski zaštićenog kupca. Sada će im to biti dosta lakše, jasnije, sada će biti upoznati sa tim i automatski će dobijati informaciju o tome i moći će lakše da apliciraju i da koriste te benefite ovog novog zakona. Ujedno država dobija način kako može da vrši kontrolu sredstava kako se više nikada ne bi dešavalo da pojedinci zloupotrebljavaju, usled nedostatka ovakve jedne baze i da koriste sredstva na štetu države i na štetu onih građana kojima je pomoć najpotrebnija. Dežurni kritičari će uvek pričati o svemu najgore, jer oni često i ne vide, niti ih interesuju interesi našeg naroda, pa, tako su kritikovali i ovaj zakon. Često imaju običaj da opominju zašto ranije nismo doneli ovakav zakon. Upravo su oni ti koji su trebali ovaj zakon da donesu, baš tada kada su bili na vlasti, od 2000. do 2012. godine, jer naši građani su u tom periodu najveću muku trpeli, zato što to njih nije zanimalo. Tadašnju vlast nisu zanimale socijalne karte. Neko od kolega je rekao da ih jedino zanimala imovinska karta i karta preduzeća na kojima treba izvršiti pljačkaške privatizacije, a štetu smo osetili svi. Pričam kao neko ko je devedeseto godište, i osetio sam te posledice kada sam upisao i učio u srednjoj školi, nisam video neku perspektivu u državi, jer nikoga tada nije zanimalo da ulaže u privredu. Onaj osnov da bismo se odgovorno bavili socijalnom politikom, e, upravo to se promenilo od 2012. godine pa sve do danas, i od te godine svaka, pa do danas je vodila računa o budućnosti, ne samo naših građana, već i o budućnosti naše dece i mladih ljudi, pa su tako i donošeni zakoni. Radilo se na tome da se poboljša privreda u našoj zemlji, da se stvaraju uslovi da se razvija putna infrastruktura i sve ono što je neophodno kako bi domaći privrednici rasli, kako bi strane investicije došle i stvorile mogućnosti za nova radna mesta. To je preduslov i najbolja strategija u borbi protiv siromaštva da radnim mestima uposlimo naše građane. Za njihovo vreme je stopa nezaposlenosti iznosila 27%, a danas je ona 9%, pri tom, naravno, zlobnici će reći da su masovno narodi hrlili ka Evropi i svetu, što naravno nije istina. Mogu da dam primer iz našeg grada, iz Čačka odakle dolazim da smo 2016. godine, prema evidenciji naše službe za zapošljavanje imali broj od blizu 11 hiljada nezaposlenih, a sa tendencijom do 2020. godine, to je palo na pet hiljada zaposlenih, pri tom, proporcionalno je rastao broj zaposlenih u odnosu na broj nezaposlenih, koji se smenjivao. Pored svega toga je otvaranje auto-puta „Miloš veliki“ i ulaganje u infrastrukturu u našoj industrijskoj zoni u Preljini, jačanje lokalne privrede u Čačku, zahvaljujući Aleksandru Vučiću i odgovornoj Vladi Republike Srbije i svim programima koji su upereni u tom pravcu stvorile su se mogućnosti da i mi mladi u našem gradu imamo veće mogućnosti pri izboru za zaposlenje i da tako na pravi način uposlimo naše građane i da učestvujemo u smanjenju siromaštva. Pored toga znamo da postoji određene grupacije u društvu koje teže dolaze do radnog mesta, pod tim podrazumevam mlade do trideset godina, žene invalide, rome, i starije osobe. Aktivnim merama politike zapošljavanja i mi Čačani smo iz godine u godinu od 2016. godine, izdvajali po 40 miliona i pratili preporuke Vlade Republike Srbije, jer je ona iz godine u godinu ulagala sve više sredstava u aktivne mere politike zapošljavanja. Danas to iznosi pet i po milijardi, a mi u Čačku izdvajamo trideset miliona zato što smo dostigli vrhunac i uposlili smo i te najugroženije kategorije. Ali i pored svega toga, ostaju nam one kategorije koje su sada socijalno najugroženije u našem društvu i za njih je potreban ovakav zakon, baš upravo da im pojedinci usled nedostatka kontrole ne bi trošili sredstva koja su njima namenjena i kako bismo mogli veća sredstva da opredelimo za one najugroženije, ali i sve one koje imaju potrebu za uslugama u oblasti socijalne zaštite. Zato ću ja u Danu za glasanje podržati ovaj zakon, jer on u mnogome pokazuje da država odgovorno vodi računa o svojim građanima i da pored zapošljavanja brine i o onim najugroženijim kategorijama i stvaraju mogućnosti da lakše apliciraju, da lakše ostvare ta prava i da uživaju u sredinama u kojima žive. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nevenka Kostadinova. Izvolite.
Hvala, predsedniče. Uvažena ministarka, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, socijalna zaštita u jednom društvu jeste pokazatelj ne samo razvijenosti tog društva, već i stepen njegovog uređenja i pravednosti. Sistem socijalne zaštite jeste složen zato što s jedne strane zahteva sveobuhvatni pristup, sagledavanje brojnih parametara, uzimanje u obzir mnogo činjenica, a s druge strane, jer se u njegovim okvirima traže rešenja za najranjivije kategorije društva. Od doba socijalizma preko perioda tranzicije, pa sve do danas socijalna zaštita je postajala sve važnija, jer je upravo u periodu tranzicije i propadanja ekonomije siromaštvo mnogima zakucalo na vrata. Paralelno sa tim je bilo potrebno urediti oblast socijalne zaštite i uskladiti istu sa stanjima u društvu i sa potrebama ljudi kojima je pomoć zaista potrebna. Dugo se čekalo na uređenje ove oblasti. Prošlo je skoro 30 godina da bi se zakon o socijalnim kartama danas ovde našao na dnevnom redu. Vlada Srbije prepoznala je potrebu i značaj uređenja oblasti socijalne zaštite i u ovom zadatku je pristupila ozbiljno i odgovorno. Ozbiljno jer je sam proces uređenja sistema socijalne zaštite veoma ozbiljan, zahtevan i složen proces, i odgovoran zato što je uređenje sistema socijalne zaštite jako važan i za društvo i za njegove građane. Ako ne možemo kao društvo biti bogatiji, onda možemo biti pravedniji, sa uređenom, jasnom i transparentnom socijalnom politikom. Dugo su se u prošlosti provlačile nepravilnosti. Proces ostvarivanja prava je bio mukotrpan, često neizvestan, netransparentan. Dakle, socijalna zaštita je vrlo često bila nepravedna. Pomoć nije uvek stizala onima kojima je bila najpotrebnija, a to je povećavalo nezadovoljstvo najranjivijeg dela stanovništva. To je bio rezultat nedostatka podataka, s jedne strane, i razno raznih zloupotreba pojedinaca, s druge strane. Često smo imali trošenje sredstava iz budžeta na pogrešne grupe ljudi, a na margini su ostajali oni kojima je ta pomoć zaista bila potrebna. Socijalna zaštita je veoma bitna sfera života, pogotovo u ruralnim i nerazvijenim sredinama, kakva je sredina Bosilegrad, odakle ja dolazim. Tamo gde nema investicija, gde ljudi nemaju posla, kao što je u mom kraju, tamo gde je narod siromašan, socijalnoj zaštiti treba pristupiti odgovorno i sistematski. Upravo je izrada socijalnih karti način da se izgradi sistem koji će za posledicu imati uređenu i pravednu socijalnu zaštitu. Procenat siromašnih ljudi u socijalnim potrebama je obrnuto proporcionalan stepenu razvijenosti na lokalnom, regionalnom i državnom nivou. Kao što sam rekla, moj kraj je devastiran. Jako je puno korisnika socijalne pomoći po raznoraznim osnovama i moji sugrađani zaslužuju da se njihovi problemi rešavaju preventivno, sistematski, na pravedan i transparentan način. Stalno napominjem da država za siromašne opštine, kakva je i naša, izdvaja solidnu količinu novca, samo je pitanje ko će i kako ta sredstva potrošiti. U proteklom periodu država je radila i dan danas radi na ekonomskom osnaživanju i jačanju ekonomije, od podrške stranim investitorima, preko podrške malim i srednjim preduzećima. Mnoge lokalne samouprave su imale sluha za to, iskoristili su podršku države, doveli su investitore u svoja mesta, otvorili fabrike i zaposlili svoje sugrađane. Međutim, ima i onih koji se nisu najbolje snašli u tome. U mnogim mestima, kao što je i u mom mestu, fabrike stoje prazne, propadaju i ruše se, a centri za socijalni rad postaju najveći poslodavci, tj. na leđima budžeta se peglaju propusti i slabosti u delu ekonomije i privrednog oporavka. Upravo to razara realni sektor i krajnje je vreme da se posebna pažnja posveti malim i nerazvijenim sredinama, naročito tamo gde lokalne samouprave nemaju kapaciteta da se izbore sa izazovima. Pored izrade socijalnih karti, treba nastaviti na jačanju ekonomije u siromašnim i nerazvijenim područjima, jačanjem realnog sektora, smanjenjem broja nezaposlenih. Socijalne karte su važne jer će olakšati i omogućiti pristup do socijalne pomoći onima kojima je ta pomoć zaista potrebna. Oni koji su radno sposobni, a u socijalnim su potrebama, ekonomskim osnaživanjem će postepeno prelaziti iz kategorije siromašnih ili iz grupe ljudi u socijalnim potrebama u realni sektor, gde će umesto od socijalne pomoći živeti od svog rada i od rezultata svog rada. Naša opština, kao jedna od najnerazvijenih u Srbiji, godinama iz svog budžeta izdvaja solidnu količinu novca za socijalne potrebe, čak do petine svog budžeta i taj novac se deli onima za koje se proceni da su u socijalnim potrebama. Velika većina od tih pripadnika su zdravi, pravi, radno sposobni, samo što ti ljudi nemaju mogućnost zaposlenja. Već dve decenije u mom kraju taj broj ljudi se stalno povećava. Ljudi se angažuju preko centra za socijalni rad po raznoraznim ugovorima o dobrovoljnom radu da bi radili nešto. Za taj rad primaju nadoknadu od nekih 12 hiljada, sa kojima preživljavaju, bez osiguranja, staža, poreza i doprinosa. Na taj način se novac iz budžeta troši već skoro dve decenije, a problem se ne rešava, već se povećava i produbljuje, jer se ne rešava uzrok, već se samo saniraju posledice. Ljudi su i dalje bez posla, i dalje su u socijalnim potrebama, bez staža, tako da ne mogu očekivati ni penziju pod stare dane. Dakle, ta lica će doživotno ostati u socijalnim potrebama. Podsećam, ovde se radi o zdravim i radno sposobnim licima. Naročito su to žene, pripadnici romske populacije i ljudi u zrelim i ozbiljnim godinama. Stoga je jako važno, pored toga što treba posebnu pažnju posvetiti socijalnoj zaštiti, na drugoj strani jačati realni sektor, koji bi trajno rešio veći deo problema. Konkretno, u mom kraju, da je deo sredstava koji je trošen na socijalna davanja, da je usmeravan na realni sektor, mi danas ne bi imali ljude koji su zbog nedostatka posla u socijalnim potrebama. Opština bi nam bila i bogatija i razvijenija. Zato sada izradom socijalnih karti dobijamo registar u kome su sadržani svi neophodni podaci svakog potencijalnog korisnika socijalne zaštite. Pored imovinskog stanja imamo ukrštanje i umrežavanje podataka o društvenom statusu, o obrazovnom, materijalnom, psihofizičkom stanju, o rodbinskim i porodičnim vezama. Znači, kompletna slika koja odražava objektivno stanje. Na taj način korisnici socijalne zaštite ubuduće neće zavisiti od ničije volje i subjektivne procene pojedinaca i raznoraznih komisija, koje nisu uvek bile objektivne, već će pomoć dobijati na mnogo jednostavniji, transparentniji i pravedniji način nego što je to bilo do sada. Na kraju, u danu za glasanje, naravno da ću podržati ovaj veoma značajan zakon. Zahvaljujem.
Hvala. Poslednji govornik za danas, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, pre nego što je vaš zakon zvanično ušao u proceduru Narodne skupštine, već je bio napadnut. Nemojte to da vas čudi od bivšeg režima. I vi ste bili napadani od bivšeg režima, iako niste bili ministar, niste se ni bavili politikom u tom periodu. Uvek treba postaviti pitanje – zašto se određeni zakon koji zaista definiše jednu materiju koja je značajna za jedan deo našeg društva napada? Reći ću vam – zato što je bilo mnogo zloupotreba. I verujte mi da su te zloupotrebe išle toliko daleko da su sami sebi dodeljivali socijalnu pomoć. U to budite sigurni, imam čak i podatke da se to dešavalo. Sada kada dođemo do primene ovog zakona i kada ovaj zakon sa Zakonom o poreklu imovine umrežimo, mislim da će broj korisnika socijalne pomoći značajno da se smanji. Još imamo problem, da tako kažem, sa dubokom državom, koji je instalirao bivši režim i Dragan Đilas. Recimo samo jedan podatak – dešava se u opštini Stari grad. Centar za socijalni rad Staroga grada. Imate primere i slučajeve da su radnici Centra pomagali da roditelji budu otimani od dece i pri tome je materijalno kršen Zakon o upravnom postupku. Nemojte da mi neko kaže da to nije rađeno za novac. Znači, Bastać i ekipa, gde god su mogli, uzimali su taj novac na bilo koji način. Da nekome omoguće neku privilegiju koja mu po zakonu ne pripada radi neko samo za novac ako su mu poverena javna ovlašćenja. To se dešavalo u Centru za socijalni rad Stari grad. Zašto? Pa, recimo da je lice u godinama, da je pomalo dementno, napraviće se dokumentacija da neko se stara o tom licu, pri tome uzima njegovu značajnu penziju, raspolaže njegovom značajnom imovinom. Kada se materijalno dokaže da to ne radi onako kako se od njega očekuje, naš Centar za socijalni rad na Starom gradu ćuti i ne preduzima nikakve radnje da zaštiti na prvom mestu lice koje je već postalo štićenik Centra i imovinu kojom to lice raspolaže. Dostaviću vam i dokumentaciju. Ako se napravi inspekcijski nadzor i utvrdi se da sam u pravu, onda ću postaviti i pitanje šta je sa onima koji su tu zloupotrebu napravili, jer mislim da takvi nisu više dostojni da na bilo koji način bilo šta rade ni za državu, ni za građane, jer je to sramota. Velika je sramota da onaj novac koji država odvaja za jedan deo populacije kao što je socijalna pomoć, neko zloupotrebljava da odatle, iako mu to nije zaista potrebno, dobija izvesna sredstva da kaže, eto, da mu se nađe za džeparac. Kako koji budžet Republike Srbije se donosi vidite i sami da se sredstva koja su namenjena za socijalnu zaštitu povećavaju. Znate kako to oni komentarišu iz bivšeg režima? Političaru za čije vreme vlasti je napravljen autoput, napravljena škola, napravljena bolnica ne treba aplaudirati, jer on samo vraća novac koji su mu građani dali. Ako se hipotetički složimo, a ja postavljam pitanje, iste te koji su to napisali i koji to šeruju po društvenim mrežama, a šta ćemo sa bivšim režimom i političarima koji su krali novac? Šta ćemo sa njima? Hoćemo li i njima da aplaudiramo? Ili ćemo da aplaudiramo političarima koji su se starali da privreda počne da radi, da građani dobijaju plate, da penzioneri dobijaju penzije, da se smanjuje javni dug, da imamo sredstva za investicije? Takvi nemaju pravo. Nemaju pravo na političku podršku građana za koje rade. Tako to predstavlja bivši režim. Zato sam i počeo. Vas su već napadali, iako se niste bavili politikom, zato što bivši režim želi da dođe na vlast, da nastavi tamo gde je stao, da nastavi sa tom pljačkom. Svesni smo da će sasvim sigurno, kada se ovaj zakon ukomponuje sa Zakonom o ispitivanju porekla imovine, mnoge stvari pokazati da je bilo potrebno možda i ranije doneti jedan ovakav zakon. Bivši režim uvek to pokušava da prebaci na neki politički teren i da sve ono što Aleksandar Vučić kao predsednik Republike Srbije, Ana Branabić kao predsednik Vlade, vi kao ministar uradite da to bude neki politički pamflet i, kako god da imate dobre rezultate, ta priča će da se svodi na to. Koliko su ozbiljni u tome da žele da dođu na vlast? Sada baš pročitah u sredstvima javnog informisanja da je Marinika Tepić izjavila da je Velja Nevolja bio podržavan od SNS, jer je organizovao neke bakljade za vreme vanrednog stanja. Baklju nije teško kupiti, može svako. Nije je teško ni upaliti, ako ste punoletan, znate da se čuvate od vatre. Hoće li neko da mi kaže da može svako od nas ovde da napada policajce ogradama, stenama, ne kamenjem, kao što je to bilo za Ivandan prošle godine? Ne može. Ne može. Prvo, većina nas nema ni toliku hrabrost. Druga stvar, nema ni takav mentalni sklop da napada policajca koji je opremljen sredstvima za prinudu sile. Ko to može? Samo navijačke bande i huligani. Oni su valjda i napravili tu procenu da treba da nabave i snajper, jer je očigledno da kamenje ne pomaže. Odakle su dobili ideju za snajper? Pa mislim od Milana Ćulibrka. Jel tako? Ona čuvena naslovna stranica NIN-a. Zašto? Samo zbog novca. Zbog vlasti kojom bi došli do novca, ništa više. Njih ne interesuje kakav je zaista socijalni status stanovništva. Njih ne interesuje da li naši građani, radnici rade ili ne rade, bitno je samo da se dođe do novca. Za razliku od 2012. godine i Aleksandra Vučića, naš cilj jeste da novca za socijalnu zaštitu i pomoć bude više, ali da korisnika bude što manje, da stvorimo takvo društvo, a ne gde će dva, tri tajkuna, Šolak i Đilas i onaj čuveni gazda Mišković da Srbiju smatraju svojom privatnom imovinom. To mogu, ali ne više u ovom životu i ne više u ovoj Srbiji.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, nema takođe prijavljenih predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa, kao ni izvestilaca odbora, ministarka, da li vi želite nešto? (Ne.) Zahvaljujem. Zaista želim da se zahvalim ministarki zato što je ceo dan provela ovde sa nama, a želim i da vas obavestim, pošto se nalazimo na kraju načelnog pretresa o Predlogu zakona, koliko je meni saopšteno iz službe, da nema amandmana na ovaj predloženi Predlog zakona, tako da mi nećemo imati potrebe za raspravom u pojedinostima, tako da se ministarki zahvaljujem. Nadam se da će imati još ovako korisnih i izuzetno dobrih zakona za naše građane. Mi nastavljamo sutra sa radom, a u skladu sa predlogom za spajanje tačaka dnevnog reda i sutra ćemo raspravljati o predloženim međunarodnim sporazumima, a prekosutra o autentičnim tumačenjima i nakon toga će biti dan za glasanje. Računajte da ćemo raditi do četvrtka, a za danas zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika, prijavljenih. Radi utvrđivanja tačnog broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno trenutno 149 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Uglješa Marković. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o 2. i 3. tački dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju dr Nebojša Stefanović, potpredsednik Vlade i ministar odbrane, Aleksandar Vulin, ministar unutrašnjih poslova, Aleksandar Živković, državni sekretar u Ministarstvu odbrane, Zoran Lazić, vršilac dužnosti sekretara Ministarstva unutrašnjih poslova, Milan Ranković, vršilac dužnosti pomoćnika ministra odbrane, Zoran Lazarov, pomoćnik ministra unutrašnjih poslova, načelnik Sektora za međunarodnu saradnju, evropske poslove i planiranje i pukovnik Miroslav Glišić iz Uprave za međunarodnu vojnu saradnju u Ministarstvu odbrane. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. stav 1, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Lesoto o saradnji u oblasti odbrane i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv krijumčarenja migranata. Pretpostavljam da će predstavnik predlagača, ministar Vulin, da se obrati. Ja bih želeo da pre početka rasprave o ovoj temi, da čestitam svim državnim organima na čelu sa predsednikom Republike, naravno, Ministarstvu unutrašnjih poslova, BIA i Tužilaštvu na uspešnoj akciji hapšenja velike organizovane kriminalne grupe. Mafija je naravno kancer za celo društvo i Narodna skupština može samo da pozdravi i da da podršku ovakvim aktivnostima. Reč ima ministar Vulin. Izvolite.