Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 134 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema, ustanovljeno da nas ima 98, pa ima uslova za rad. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Milica Radović. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O UTVRĐIVANjU NADLEŽNOSTI AP VOJVODINE (pojedinosti) Na član 40. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 40. koji reguliše po ovom zakonu deo sporta, u stvari sport, u oblasti AP Vojvodine. Kao što sam govorio u članu 39, tako i po članu 40, moj amandman glasi - da se član 40. briše. Ne zato što je SRS protiv sporta i protiv takve aktivnosti u AP Vojvodini, već iz razloga što će se i preko sporta zloupotrebljavati i finansije i politički poeni će se dobijati preko sporta, kroz razne vidove. Pošto i član 39. i član 40. reguliše kompletnu situaciju oko sporta, znači, moći će da se izgrađuju i tereni, moći će da se prave i novi i opravljaju stari, da se obnavljaju, tako da po staroj praksi, kako je to radila DS i kompletna skupštinska većina, tj. i skupštinska većina u AP Vojvodini koristila je takva sredstva u političke svrhe. Smatram da u oblasti sporta, kao što sam i govorio, da i sama obeležja koja su u AP Vojvodini, tako i po lokalnim samoupravama, nemaju veze i dodirnih tačaka sa Republikom Srbijom. To su govorili i poslanici koji su iz drugih političkih opcija, tj. opozicije. Smatram da preko sporta će biti velikih zloupotreba, posebno u izbornim kampanjama, kao što se to i u prethodnim periodima dešavalo. Želim samo još i da ukažem da određena situacija i preko sporta, gde će AP Vojvodinu, najverovatnije kroz određeni period, gurati u odvajanje od Republike Srbije. Ko će da mi objasni, ko može da mi kaže, da apsolutno regija, ona koja je već i potpisana, kao što je osam opština na severu Bačke potpisalo protokol da neće biti autonomije u autonomiji? To ima veze puno i sa sportom. Određene političke partije, na čelu sa DS, koriste i zloupotrebljavaju i sport u političke svrhe, čak pokušavaju i crkvu da koriste u političke svrhe i smatram da je zloupotreba sporta u političke svrhe. Želeo bih da postavim pitanje - da li je moguće da posle 2002. godine, kada je protokol potpisan za osam opština, tj. osam opština na severu Bačke, gde se nalazi većina stanovništva mađarske nacionalnosti, da neće naći model kako da zloupotrebljava takav protokol, on će ugledati svetlo dana posle donošenja i ovog zakona i statuta Vojvodine. Smatram da je to veoma pogubno i da je veoma štetno za AP Vojvodinu. Želeo bih još samo jednu stvar da naglasim za opštinu Bečej, kao što sam i rekao i pokazao, da grb grada opštine Bečej i zastavu koja je predložena od strane mađarske koalicije i određenih političkih snaga koje su na vlasti u opštini Bečej i danas će sportisti koji brane grad Bečej nositi ovakav pečat, u stvari nosiće ovakav grb, a to je pečat Franje II Habzburške monarhije, gde je apsolutno sve ostalo isto na grbu. Mogu samo da kažem da određene političke partije, kao što su partije kojima pripadaju Mađari, tj. mađarske nacionalnosti, divim im se kako uspevaju da svoje političke ciljeve ostvaruju na ovakav način. Ali, protivim se političkim partijama koje su u koaliciji s njima i skupštinska većina koja u opštini Bečej ima samo ličnu i ekonomsku korist. S druge strane, mađarska koalicija ostvaruje svoja prava preko ovakvih stvari, kao što je i ovaj grb, kao što je i rečnik, pravo na školstvo itd. Hvala lepo.
Potrošili ste dva minuta i 50 sekundi poslaničke grupe i dva minuta ste imali u okviru vremena.
Reklamiram član 27. stav 1. tačka 4, vezano za funkcionisanje Skupštine Republike Srbije i nekih odbora, odnosno nekih funkcionera u Skupštini Republike Srbije. I vama sam, gospođo predsedavajuća, skrenuo pažnju zato što ste jednom prilikom vi uzeli sebi za pravo da određujete predstavnike SRS u nekim delegacijama. Vi ste obećali da to više nećete raditi. Nadam se da vi to stvarno nećete više raditi. Izgleda da su neki krenuli da rade na isti način. Izgleda da su ih spopale neke ranije navike iz mladalačkih dana i njihovo poimanje demokratije. Oni u ime SRS određuju predstavnike, odnosno poslanike SRS u raznoraznim delegacijama Tako je to bilo 18. novembra na Odboru za inostrane poslove, kada je određivana delegacija za Egipat, iako je naš poslanik Momir Marković predsedniku tog odbora izričito rekao da ne može da određuje, da je potrebno da obaveštenje dostavi poslaničkoj grupi SRS, jer mi imamo samo četiri poslanika i poslanička grupa će odrediti ko će biti predstavnik SRS u toj delegaciji, a ne bilo ko drugi. Nažalost, ta primedba nije uslišena. Ovo meni liči na pokušaj uzurpacije i zloupotrebe prava predsedavajućeg. Mi to nećemo da dozvolimo. Naš poslanik neće ići u ovu delegaciju ukoliko nam ne bude omogućeno da predložimo kandidata. Samo izražavam zadovoljstvo i sreću što gospodin Momir Marković nije sveštenik, inače moglo je da mu se desi nešto ... [[Isključen mikrofon.]]
Prošlo je dva minuta. Gospodine Todoroviću, ima onih delegacija koje formira predsednik parlamenta, onih delegacija koje formira predsednik Odbora za inostrane poslove. Prema tome, da li ćete prihvatiti učešće kada to učine i oni koji treba da formiraju delegacije, lično sam uvažila vašu sugestiju da vas konsultujem, ali nekada to jako usporava proceduru, da čekamo da se dogovorite. Odbor je taj i onaj ko je u odboru može da predloži predsedniku. Nema povrede Poslovnika. Povreda Poslovnika se odnosi na narušavanje procedure od početka sednice i u obavezi ste da reklamirate povredu Poslovnika neposredno pošto je to učinjeno. Razumem da imate potrebu da budete obavešteni o svemu tome. Primili smo k znanju. Nema povrede Poslovnika. Ako niste zadovoljni, da li hoćete da se izjasnimo o tome? (Dragan Todorović, sa mesta: Hoću da se Skupština izjasni o tome. Želim opet reč po Poslovniku.) Želite opet reč po Poslovniku? (Da.) Izvolite.
Član 104. Gospođo predsedavajuća, zaista ste povredili dostojanstvo Skupštine. Kažete, potrebno je zato što se čeka dugo da bi mi odlučili ... To je naše pravo. U slučaju da ste zatražili odgovor, a niste, u slučaju da je predsednik Odbora za inostrane poslove zatražio od poslaničke grupe, pa da nismo dostavili odgovor, prihvatam da bi on to pravo imao, ali ovde je izričito predsedniku Odbora za inostrane poslove rečeno da se obrati poslaničkoj grupi, jer tamo imamo četiri poslanika. On to nije ni uradio, i ovo sada meni liči na zloupotrebu predsednika Odbora. Da vam postavim jednostavnije pitanje - da li onda takvo pravo treba uzmu za sebe i ostali predsednici Odbora, da oni jednostavno određuju delegacije, pa ćemo onda, što bi rekao naš narod,ćeraćemo se. Onako kako budete radili vi, radiće i predsednici odbora čiji su članovi svi iz reda SRS, pa ćemo imati delegacije kako odluči predsednik odbora, ali ne možete dozvoliti da na jedan način radi DS odnosno njeni predstavnici, ili predstavnici odbora, a na drugi način da rade drugi predsednici odbora, odnosno iz drugih stranaka. Znam pouzdano za ovu delegaciju da nije konsultovana jedna poslaničke grupa i zato u ovoj delegaciji nema jedne poslaničke grupe odnosno jedne stranke, jer je to predsednik ovog odbora uradio na svoju ruku, bez konsultacija. Skrećem vam pažnju da kao predsednik Skupštine morate da povedete računa kako rade radna tela Narodne skupštine Republike Srbije.
Nema povrede Poslovnika. Da li želite da se i o ovom izjasni Skupština? (Da.) U danu za glasanje ćemo se izjasniti. Naravno, i ovde nema povrede Poslovnika, po mom uverenju. Na član 40. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Pejčić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, ministre, u petak smo govorili o ovim amandmanima i moram napomenuti da su amandmani na član 39. i 40. komplementarni i treba ih gledati u celini. Kada smo govorili da je kroz sport najlakše promovisati neku novu državu, neku novu naciju, kao što je veštačka tvorevina koja će nastati u Vojvodini, tada smo polemisali sa ministrom Čiplićem, koji nam nije dao odgovor da li član 39. u stavu 1. tačka 3. daje mogućnost AP Vojvodini da stvori reprezentacije. Međutim, njegovo objašnjenje je bilo - majke mi, nećemo stvoriti reprezentacije. Naime, morate da znate da je sport najveći brend Srbije, a da su sportisti heroji ove nacije. U tom smislu posle te naše diskusije imao sam na desetine poziva od strane sportista iz Vojvodine koji su zbunjeni da li ih čeka sudbina sportista Crnogoraca, koji su morali da se dvoume da li će igrati za reprezentaciju Srbije ili za reprezentaciju Crne Gore. Ovim članovima 39. i 40. dajete mogućnost da se ustoliči paralelna vlast. Ona tačno sada postoji u Vojvodini. Imamo i sportski savez, imamo i fudbalski savez i ostale saveze. Međutim, ovim nadležnostima dajete ingerencije kao što ima republički sportski savez, kao što ima republički fudbalski savez i u tom smislu vas molim da ovaj amandman prihvatite, jer smo hteli upravo da ispravimo ovu nepravilnost, da onemogućimo AP Vojvodini da negde u budućnosti stvori neku novu reprezentaciju. U tom smislu, pitam gospođu Kolundžiju da li je zakonopisac ovog zakona hteo upravo to, da promoviše neku novu državu, neku novu reprezentaciju koja će se zvati AP Vojvodina? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 41. i član 41. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Svetlana Stojanović. Izvolite.
Član 41. reguliše nadležnosti koje Republika poverava AP Vojvodini u oblasti kulture. To su nadležnosti koje su zakonom iz 2002. godine Vojvodini već preneti. DSS podnela je amandman kojim predlažemo da Vojvodina ne utvrđuje nego predlaže koncept kulturnog razvoja Republike Srbije za teritoriju Vojvodine. Pisci zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine nisu sebi postavili osnovno pitanje kulturne politike kada je o decentralizaciji reč, za koju se DSS iskreno zalaže. To pitanje glasi: "koje nadležnosti je u opštem i javnom interesu dobro preneti na niže nivoe vlasti, uključujući i pokrajinu, a koje su, nasuprot tome, za njih teret koje one ne mogu da nose"? Šta čelni ljudi vojvođanske kulture misle o kulturnoj politici koju su utvrđivali organi AP Vojvodine? Upravnik Srpskog narodnog pozorišta u Novom Sadu, nacionalna institucija kulture na teritoriji Vojvodine, nedavno je podneo ostavku. Direktor Sterijinog pozorja, najuglednijeg pozorišnog festivala u Srbiji, takođe je podneo ostavku. Neće biti da se ostavke podnose na ovako prestižna mestakada su uslovi za rad, makar samo podnošljivi, ne moraju biti sjajni, stanovnike Vojvodine i onako niko nije pitao koje nadležnosti žele i mogu da preuzmu na sebe. Hvala.
Na član 41. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 42. i član 42. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Da li neko želi reč? Gospođa Svetlana Stojanović ima reč.
Član 42. se odnosi na zaštitu kulturnih dobara i na njemu je najlakše pokazati koliko je važno voditi jedinstvenu kulturnu politiku na jedinstvenoj i na nedeljivoj teritoriji Republike Srbije. Prošli smo iskustvo neuspešne decentralizacije u oblasti zaštite spomenika kulture. Imali smo regionalne zavode za zaštitu koji su pokrivali više opština, od kojih se ni jedna nije osećala posebno prozvanom da štiti spomenike kulture na svojoj teritoriji kada novac iz Beograda nije stizao za te namene. Vojvodini ne sporimo pravo da osniva i finansira pravo za zaštitu kulturnih dobara. Njih nikada nije previše. Amandmanom koji smo podneli predlažemo da se nadležnosti ne utvrđuju kada je u pitanju zaštita kulturnih dobara, nego da se striktno drži slova Zakona o zaštiti spomenika kulture. DSS ne spori autonomiju Vojvodine. Autonomija je ustavna kategorija. Borimo se isključivo protiv toga da Vojvodina dobija prerogative državnosti na štetu državljana Srbije koji u Vojvodini žive. U zakonu o utvrđivanju nadležnosti, Vojvodina se posmatra kao zaokružena celina, odgovorna za sopstveni, sveobuhvatni, pa i kulturni razvoj, a niti jeste odgovorna u praksi, niti to može biti po Ustavu. Uskoro će se pred nama naći budžet RS za 2010. godinu. Umesto da se u odeljku – Kultura, ponovo nađe razdeo – Specijalizovane usluge, za koji nikada nismo utvrdili šta znači i na koje se projekte troši…
Prošlo je dva minuta. Zahvaljujem. Na podnaslov iznad člana 43. i član 43. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 43. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Gospođa Donka Banović želi reč.
Naš amandman se praktično sastoji u tome da predlažemo da se brišu st. 2. i 3, a inače ovaj član nosi naslov – Kinematografija i filmska umetnost. Mislimo da su stav 2. i 3. veoma nerazumljivi. No, kada smo već kod filmske umetnosti i filmova, mislim da bi vam svima trebalo biti jasno da su građani Srbije veoma zabrinuti i uplašeni dok gledaju ovaj film koji nam je u Skupštinu i među građane poslao Boris Tadić. Građani su zabrinuti zato što znaju da se ovaj film neće završiti srećno. Dakle, nema srećan kraj. Ovaj film ima tužan kraj i u proteklih 20 godina su se građani Srbije nagledali ovakvih filmova i znaju kako se završavaju. Ovi zakoni, statut i ovaj zakon će imati jedini rezultat kao paradržavnu tvorevinu koja ugrožava ustavni poredak Srbije.
Na podnaslov iznad člana 44. i član 44. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 44. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Svetlana Stojanović.
Član 44. se odnosi na zadužbine, fondove i fondacije. Prema Predlogu zakona, AP Vojvodina odobrava osnivanje i vodi registar zadužbina, fondacija i fondova koji se osnivaju na teritoriji AP Vojvodine. DSS je podnela amandman kojim predlažemo da se reči: „na teritoriji AP Vojvodine“ zamene rečima: „čiji je korisnik AP Vojvodina“. Smatramo da je pravno nedopustivo da se registar vodi isključivo prema kriterijumi teritorijalnosti i da organi AP Vojvodina treba da vode registar zadužbina i fondacija čiji su korisnik. Teritorijalno jedinstvo RS ne sme se narušiti. Teško je govoriti o zakonu o prenosu nadležnosti kada istovremeno nemamo pred sobom zakon i o tome kako će se prenesene nadležnosti finansirati. U procesu odvajanja Vojvodine od ostatka zaostalije i evropejski manje svesne Srbije išlo se natraške. Prvo je napisan statut, zatim, prema statutu, zakon o prenosu nadležnosti, a zakon o finansiranju poverenih nadležnosti nije ni ponuđen Skupštini ni na razmatranje. Redosled je morao biti obrnut, ali ovde i nije reč o zakonima, nego o pravim koracima ka razgradnji države Srbije. Hvala.
Na podnaslov iznad člana 45. i član 45. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 45. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Da li neko želi reč? (Ne) Na podnaslov iznad člana 46. i član 46. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne) Na naslov iznad člana 47 i član 47 amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Da li neko želi reč? (Da)
Dame i gospodo narodni poslanici, dolazimo do dela koji se odnosi na uređenje zdravstvenog sistema. Prvo, ono što moram da iskažem je moje nezadovoljstvo zato što nemamo mogućnost da kvalifikovano raspravljamo sa predlagačem ovakvog zakona. Imate samo jednog gospodina ministra koji apsolutno nije kompetentan za oblast zdravstva i onda smo dovedeni u jednu neprijatnu poziciju da ne možemo da sučeljavamo naša mišljenja. Kako glasi naš amandman? Poslanici SRS smatraju da treba brisati u celosti ovaj član, zajedno sa podnaslovom i naslovom. Sada bih trebao da obrazložim zašto to smatramo. Vidite, čitav niz u ovom članu tačaka je navedeno, njih je 16. Ne bih mogao pojedinačno da govorim o svakoj i da govorim o suvislosti njihovoj. Ako vidite samo prvu tačku, gde se kaže – Društvena briga za zdravlje na nivou Pokrajine Vojvodine koja obuhvata mere za obezbeđivanje i sprovođenje zdravstvene zaštite od interesa za građane AP Vojvodine, je jedna suvisla i nepotrebna kategorija koja je već obuhvaćena daleko opširnije republičkim zakonom. Ponavlja se nešto što je već zakon potpuno regulisao. Ono što je osnovni problem i na šta treba ukazati pažnju je problem i sa članovima koji će sada slediti i govoriću u okviru tih amandmana za te članove da se uvode paralelne institucije sa institucijama koje poznaje republički zakon i republički nivo. To je nedopustivo i nedozvoljeno, zato što zdravstveni sistem mora da bude jedinstven i mora biti pravedan. Znači, mora se obezbediti građanima da se ispune njihova očekivanja i da princip pravednosti bude u potpunosti ispunjen, a to neće biti i to ću dokazati u narednim diskusijama.
Na član 47. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Da li neko želi reč? (Da)
Poslednjih 13 meseci, koliko je putovao Predlog statuta do Beograda i tokom definisanja Predloga zakona o nadležnostima AP Vojvodine, imali smo prilike mnogo puta da čujemo reči – regionalizacija, ravnomerni regionalni razvoj, decentralizacija itd. Kada je regionalizacija u pitanju, postavlja se pitanje – zašto se definiše samo jedan region i da li će to pomoći ravnomernom regionalnom razvoju ili će to zapravo produbiti regionalne razlike? Kada je reč o decentralizaciji, mislim da je dobro podsetiti da je jedna od osnovnih evropskih vrednosti upravo princip supsidijarnosti, što podrazumeva spuštanje nadležnosti na najniži mogući kompetentni nivo. Šta ima jedan građanin koji živi u Šidu, Somboru ili Beloj Crkvi ukoliko novac umesto u Beograd ide u Novi Sad? Koliko ovakva vrsta decentralizacije u praksi funkcioniše, najbolje se može videti na primeru jednog Pančevca, koji ukoliko mu je neophodno da dođe do zdravstvene usluge, radio-terapije, odnosno zračenja, mora da ide npr. u Sremsku Kamenicu ili, ukoliko mu je neophodno lečenje kukova, mora da ide u Vrbas. Postavlja se pitanje, kada se vidi koliko je Pančevo udaljeno od Beograda, nekih 15 km, zašto je to tako i koliko u praksi ovakva vrsta decentralizacije odgovara jednom Pančevcu? Hvala.
Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Đura Mučenski. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Lodi Gabor. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Dragomir Cimeša. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Nandor Maraci. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Velimir Ilić, Srđan Spasojević, Radoslav Mojsilović i Milutin Jeličić. Da li neko želi reč? (Ne) Na naslov iznad člana 48. i na član 49. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici: Velimir Ilić, Srđan Spasojević, Radoslav Mojsilović, Milutin Jeličić i Zlata Đerić, grupa od 19 narodnih poslanika Demokratske stranke Srbije – Vojislav Koštunica i narodni poslanik Paja Momčilov, koji želi reč. Izvolite. Izvinite, Milan Dimitrijević se javio pre. Gospodin Dimitrijević. Ima reč. Izvolite.
Dakle, prethodnih dana mi smo slušali ustavobranitelja i branitelja ovoga predloga zakona o prenosu nadležnosti, pozivanje na zakon. Dakle, gospođo Kolundžija, kada se pozivate na zakon oko prenosa vrsta ovih nadležnosti vezano za ovaj zakon, pitam – koji je to zakon da se vi pozivate na njega. Koji je to kapitalni zakon u oblasti zdravstva? Da li je to zakon o zdravstvenoj zaštiti? Ako to jeste taj zakon – da li ste vi njega pročitali? Gde piše u tom zakonu – da se može osnovati savet za zdravlje na teritoriji AP? Nađite mi taj član. Koliko znam, članovi koji regulišu ovu materiju su članovi 151, 152. do 156, 150 i regulišu osnivanje stručnih tela na nivou Republike. To nigde ne piše u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti. Dakle, vi hoćete neke nadležnosti koje nisu propisane u zakonu. Zbog čega to hoćete? To hoćete isključivo zbog para, kada se pogleda kraj tog vašeg člana, koji kaže sledeće – sredstva za rad Zdravstvenog saveta Vojvodine obeđuju se u budžetu AP Vojvodine. (Milan Dimitrijević, sa mesta: Tu priča počinje.)
Prošlo je dva minuta. Gospodin Paja Momčilov ima reč. Izvolite.
Kao što sam rekao, da ovde imate čitav niz nepotrebnih stvari – recimo da se donose potrebni programi zdravstvene zaštite za pojedine kategorije stanovništva, odnosno vrste bolesti, pa bih bio jako znatiželjan da vidim koje su to posebne bolesti na pokrajinskom nivou koje nisu tipične i za čitavu Srbiju? Vi ovde u ovom članu imate da se predlaže osnivanje zdravstvenog saveta, a to nije predviđeno republičkim zakonom. Taj republički zakon je jasno rekao – da treba osnovati institut za javno zdravlje Vojvodine, da za transfuziju treba osnovati institut. Međutim, ova institucija se sada uvodi na velika vrata. Mi smo u toku jučerašnjeg dana jasno videli da je ovo projekat DS. Vi ste imali juče, da su ministri iz Vojvodine branili ovo, da je branio predsednik poslaničke grupe, koji je takođe poreklom iz Vojvodine, pojedine članove. Potpuno je jasno da je ovo ujdurma jedne stranke, koja treba na mala vrata da unese haos i u srpsko zdravstvo. Kako taj haos izgleda, ja ću pokušati da dokažem dovoljno jasno. Naravno, gospodin Martinović i ostali poslanici SRS na teoretskom nivou su jasno razobličili šta ovakav predlog zakona krije. U to neću ulaziti. To je sasvim dovoljno. Princip evolucije, princip pravde i princip samouprave, je li tako, opet je poznato šta je i kako se mogu na lokalnom nivou regulisati. Međutim, ovaj zakon, uvođenjem paralelnih institucija i paralelnih nadležnosti, praktično samo razbija naš sistem. Treba kazati, ako pogledate kako je to u svetu, odnosno ja bih vas podsetio samo za zadnju preporuku EU, na zadnju direktivu koja kaže: ''Pacijenti moraju imati ista prava u svim zemljama članicama EU, koja imaju u svojoj zemlji''. Da li danas imaju ta prava građani Srbije, kada gledate Vojvodinu i Srbiju, a kazaću vam u narednom izlaganju?
Na naslov iznad člana 49. i na člana 49. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Velimir Ilić, Srđan Spasojević, Radoslav Mojsilović i Milutin Jeličić, grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DS – Vojislav Koštunica i narodni poslanik Paja Momčilov. Ima reč narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Dakle, ja ću nastaviti priču, gde ste me malopre prekinuli zbog nedostatka vremena. Ovde imate osnivanje etičkog komiteta. To već imate u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti. Što ga osnivate i šta će da radi taj komitet? Neće raditi ništa. Imate ga na nivou Srpskog lekarskog društva, imate ga na nivou komora. Imate ogranak Komore u Vojvodini, imade deo Srpskoga lekarskog društva u Vojvodini, imate etičke komitete. Vi, dakle, uvodite nove članove i ovaj savet za zdravlje će brojati devet članova, onaj će brojati sedam članova – suština je da se oni finansiraju iz budžeta APV. Dakle, vi direktno zavlačite ruku u džep građana Vojvodine, a borite se za njihova prava. Šta mislite, kolika je ta administracija koja se bavi tim stvarima? Sada se vraćamo na onu priču, koja je često ovde pominjana od gospodina Čanka – gde su naši novci? Evo gde su vaši novci, eto ih -16 članova za koje će izdvajati Skupština Vojvodine, koji će se finansirati iz budžeta APV. Potpuno bespotrebno, jer imate Zakon o zdravstvenoj zaštiti i o zdravstvenom osiguranju, komore i uopšte stručna tela – sve se uklapa, dakle, u priču da hoćete elemente državnosti, odnosno da to bude u perspektivi neka nova država.
Ima reč gospođa Nada Kolundžija.
Etički odbori postoje i u osnovnim zdravstvenim institucijama, pa to niko nije proglasio za razbijanje države.
Na naslov iznad člana 50. i na član 50. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Da li neko želi reč? Gospodin Momčilov – ne, da? Niste se prijavili gospodine. (Paja Momčilov, sa mesta: Pričao bih dalje o članu 49.) Niste se prijavili, molim vas još jedanput, odnosno samo jednom.
Mogu li sada? Evo odmah da odgovorim na ovu kratku repliku i upadicu. Etički principi su univerzalni i uglavnom proističu iz ljudskih prava. Oni su već obuhvaćeni republičkim zakonom i ne postoje vojvođanski etički principi. Nešto ponavljati, što je već regulisano zakonomkoji je iznad, je potpuno nepotrebno. Ne kažem da ne može da stoji, ali je smešno – ne postoje vojvođanski etički principi, kao što ne postoje etički principi u pojedinim ustanovama. Zašto postoje etički komiteti? Postoje da bi se na konkretnom, na licu mesta, raspravljali prekršaji tih principa. To je razlog zbog čega je uvedena ova kategorija. Elem, kada smo već kod ovoga, čovek bi mogao da se zapita sada – zbog čega sada se insistira na jednoj ovakvoj regulativi? Nisam siguran. Mnogi su se branili da nije separatizam. Hajde da uzmemo da nije separatizam – a šta je? Ogoljena želja da se naprave paralelne institucije vlasti, da se u svom pašaluku bude gazda, aga, a da se ne bude, je li tako, na republičkom nivou možda neki kandidat za neku eventualnu vladu. Znači, građani apsolutno od toga nemaju nikakve koristi, kao što danas Pančevac ne može da ode u Beograd da se zrači, već mora da putuje u Novi Sad – jer to je Omnibus zakon doneo. Onaj koji iz Srbije ne može da ode da se zrači, takođe u Novi Sad, ili da ode ne daj bože u Suboticu da se leči kada mu je nešto potrebno. Ovaj zakon će to cementirati i dovešće do još gore situacije. To vam je ono što je vaša suština. Opet kazaće neko – nisi odgovorio zašto ljudi to žele? Zbog korupcije, odnosno rastuća korupcija može tipično da se analizira na slučaju Vojvodine i vojvođanskih zdravstvenih ustanova. Ne kažem da to ne postoji i u Srbiji, ali su eklatantni primeri i ja ću ih navesti, a oni su upravo iz Vojvodine i oni generišu ovu želju – da se izbegne svaka viša kontrola, da se ne radi na nacionalnom nivou, nego da se radi u našem seocetu. To je suština.
Da li još neko želi u raspravi u pojedinostima na amandman koji se odnosi na naslov iznad člana 49. i član 49? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 50. i član 50. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Upravo sam rekao u načelu da svi ovi stavovi koji su ovde ovako nabrojani upravo teže tome da naprave jednu začaurenu sredinu gde se onda može raditi šta se hoće, jer se danas tamo već radi šta se hoće. Primer broj jedan, Kamenica, pisano je, u ovoj skupštini sam postavljao poslaničko pitanje - šta je bilo sa 290.000 evra opljačkanih kod nabavke stelirizatora, gde je već počela istraga i poče je već sudija da poziva svedoke i onda je naglo obustavljeno? Odgovorite, autonomaši, gde je 290.000 građana Vojvodine, ili kažite da li to nije istina ili jeste? Teška pljačka koja se krije, sa najvišeg nivoa i zataškava, to je danas Vojvodina, to je ta autonomija. Tome vi težite. Ima i gorih stvari, ja ću i o gorim stvarima govoriti. Da ne bude da govorim napamet, evo vam predmet krivični, broj predmeta 288 iz 2008. godine. Šta se dogodilo? Ljudi dokazali pljačku 290.000, obustavljeno, odnet predmet u Valjevo, dato tužiocima u Valjevu koji posle mesec dana obustavljaju proces, kaže - nema potrebe da se dalje radi. Odgovorite to šta je sa 290.000 opljačkanih, dokazano od strane policije, para građana Vojvodine? Tako vi brinete o svojim građanima. Tako se vi zalažete za taj bolji život. Ako pogledate malo ono što je Svetska zdravstvena organizacija, samo ću par naslova, "Together for help", "Save future". To su sve publikacije godišnje Svetske zdravstvene organizacije koje govore o integraciji da moramo biti jedinstveni, da sistem mora biti jedinstven. Vi sistem razvijate, vi ste antievropska i antiprogresivna struja u svetu kada je zdravstvo u pitanju. Ja se ograničavam samo na zdravstvo, ne govorim o drugim oblastima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 51. i član 51. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Pokrajinski zavod za zdravstveno osiguranje, pazite šta je specifikum ovde. Ovde se sad izgrađuje, vidite kaže - Resava u drugom stepenu o pravima iz zdravstvenog osiguranja. Šta to znači za građane Vojvodine? To znači, ako hoće da se žale, ako nisu zadovoljni rešenjima koja su postignuta u ostvarivanju njihovih prava u Pokrajini, nema dalje, ne postoji država Srbije, ne postoje više instance gde se možete žaliti. Onda vi kažete - ovo nije nešto što vodi u nezavisnost. Ekonomsku nezavisnost i svaku drugu. Kad smo već kod tog zavoda i kod ovih problema, vi danas imate jedan strašan problem u Pokrajini, opet Kamenica. Institut za onkologiju, Odbor za zdravlje je dobio tri predstavke od građana, predstavke od ljudi zaposlenih u Institutu i predstavke od Kluba zdravlja, gde se traži da se ovaj slučaj ispita. Šta se događa? Mi imamo epidemiju karcinoma u našoj državi, 30.000 novih slučajeva. Vojvodina ima 8.000 na godišnjem nivou. Trebalo bi 6.000 u Vojvodini da se zrači, a zrači se 3.000. Šta ste uveli? Uveli ste kroz zakonske dozvole za prekovremeni rad uvođenje stranih pacijenata. Naši pacijenti ne mogu da se zrače i svake godine njih je između 200 i 500 ostalo bez vaše terapije zato što neko u Vojvodini, u Kamenici, zarađuje na muci i bolesti naroda. Naši građani nemaju osnovno pravo da se leče od karcinoma zato što se leče pacijenti iz drugih republika. Ne kažem da ne treba da se leče, ali ne na ovakav način i ne da zbog toga neko dobija 5.000 evra platu u toj instituciji. To je ono autonomaštvo vaše zbog kojeg ja vas žigošem i osuđujem. To treba da znate.
Reč ima poslanica Nada Kolundžija.
Član 51, čije se brisanje traži, u 1. stavu kaže da Pokrajinski zavod za zdravstveno osiguranje, u daljem tekstu "Pokrajinski zavod", kao organizaciona jedinica Republičkog zavoda. Dakle, prosto da bismo znači o čemu se radi. Hvala.
Iskorišćeno 15 sekundi vremena poslaničke grupe. Na član 51. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Dakle, mi smo predložili da se ovde dva stava brišu. Zbog čega je to tako? Zbog toga što ako pogledate neke navode, odnosno napise u dnevnoj štampi, onda ćete doći do pravog saznanja šta se radi u filijalama Republičkog zavoda zdravstvenog osiguranja širom Vojvodine. Gospođo statutbraniteljka, pogledajte ovaj naslov, vidite li šta se radi u filijalama zdravstvenog osiguranja širom Vojvodine? Dakle, kad se spasava lekarska drugostepena komisija onda se angažuje privatno obezbeđenje i specijalci. To znači da građani Pančeva, koji su udaljeni od grada desetak-petnaest kilometara, bivaju sprečavani od specijalaca i privatnog obezbeđenja da se leče u gradu Beogradu, nego moraju da putuju dodatnih 100-150 kilometara da bi stigli do Novog Sada. To je ta priča o vašem prenosu nadležnosti i tu su vaši novci. Kako se dešava da, recimo, budu prepolovljena sredstva za bolovanje u filijali Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje u Pančevu, a svugde u Srbiji je to ostalo na istom nivou? To su proste činjenicekoje vi ne možete da objasniste, niti to igde piše, niti se igde poštuju prava pacijenata. Malopre je gospodin Momčilo naveo primer Sremske Kamenice, Instituta za onkologiju. Imali ste prilike da pročitate nalaz republičkog zdravstvenog inspektora, gde se drastično krše prava pacijenata, građana Vojvodine, gde im se uskraćuje osnovno pravo, osnovni vid zdravstvene zaštite. Šta je uradila pokrajinska vlast? Da li se oglasilo predstavničko veće Vojvodine?
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 52. amandman u istovetnom tekstu podneli su grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka Srbije - Vojislav Koštunica i narodni poslanik Paja Momčilov. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Nećemo o Kamenici i dalje, ćute mudro i predstavnici vlasti i Vojvođani, oni su zadovoljni, njima je sve u redu, što im svake godine 500 do 600 ljudi umre ne doživevši da dočekaju zdravstvenu terapiju. Ovo što kažem, kažem odgovorno, sve možete naći i u štampanim medijima. Da prekinemo tu diskusiju, to će tema biti i na Odboru za zdravlje dodatno i biće poslaničkih pitanja sigurno iz te sfere. Član 52. naravno treba brisati. Zašto? Zato što već prethodnim jednim članom u republičkom zakonu o zdravstvenoj zaštiti imate regulisano osnivanje ovog zavoda za javno zdravlje i bespredmetno je onda raspravljati dalje o tome. Hoću samo da kažem još dve-tri stvari samo, da skrenem pažnju. Jasno je ono što ja mislim da je motiv dobrog dela, bar kada je zdravstvena politika u pitanju ljudi iz Vojvodine, da se zataška ono što se događa, da se napravi jedan feud gde će se moći raditi sve i svašta bez društvene kontrole i vidite ovde je bilo dosta njih koji su citirali Crnjanskog, govorili smo i o Akademiji nauka. Naravno, Jovan Sterija Popović je osnovao, vi sami znate, 1841. godinesa Atanasijem Nikolićem Društvo srpske slovesnosti, nije osnivao vojvođansko društvo slovesnosti. Kad govorite o Crnjanskom, što ne pročitate bar "Serbiju", "Lament nad Beogradom", pa da vidite kako tu otprilike stvari stoje. Ili uzmite Antića pa čitajte i njega, poemu Vojvodina, pa bi videli kako stvari stoje i o čemu se radi. Iscrpljena je za Srbe potreba da imaju autonomiju na ovakav način kakav se hoće. Ono što je sasvim jasno i što treba kazati, ova autonomija je u službi globalizacije i razbijanja države Srbije i ništa više, ali sasvim je sigurno i ako dođete do tog svog cilja, doći će do suprotstavljanja, doći će do suprotnosti među regionalnim učesnicima i takođe će biti velikih problema. Prema tome, kažete samo ovo - građani Srbije, lečićete se u ustanovama Vojvodine. Građani Vojvodine, doći ćete u Beograd da se lečite. Ovo vam omogućuje statut. Ovo vam omogućuje ovaj zakon, i građani će biti veoma zahvalni na tome, ali vi to ne možete da kažete i to ovaj zakon i ovaj statut ne donose.
Iskorišćeno je 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Gospođo Čomić, predstavnici Vlade u odsustvu, dame i gospodo narodni poslanici, posle nepobitne argumentacije koju je izneo kolega Milan Dimitrijević, ne znamo o kakvom jedinstvenom zdravstvenom sistemu u Srbiji možemo govoriti. Naime, u ovom delu o kome govorimo u ovom trenutku predviđa se osnivanje pokrajinskog zavoda za zdravstveno osiguranje, s tim što su se predlagači ovde malo zaigrali, kada su davali određene nadležnosti ovom pokrajinskom zavodu, tako da vi tu predviđate i uvodite neke podračune, preko kojih će Republički zavod za zdravstveno osiguranje vršiti isplate sredstava, pa će onda direktor Pokrajinskog zavoda da imenuje direktore filijala na teritoriji AP. Onda će zavod za javno zdravlje AP Vojvodine da preuzme na korišćenje svu pokretnu i nepokretnu imovinu i zaposlene u zavodu sa teritorije južnog Bačkog okruga. Zbog svega iznetog, DSS predlaže da se član 52. iz ovog zakona briše i da se na taj način, zaista, Pokrajinskom zavodu za zdravstveno osiguranje daju one nadležnosti koje mu po Ustavu i zakonu pripadaju i ništa više od toga.
Reč ima poslanik Vlatko Ratković.
Smatram da amandman ne treba prihvatiti. On traži brisanje člana 52. koji se odnosi na zavod za javno zdravlje, koji će danom početka rada preuzeti na korišćenje pokretnu i nepokretnu imovinu, pravo i obaveze zavoda za javno zdravlje, osnovanog za teritoriju južnog Bačkog okruga. Ovaj član je bitan, ne samo što utvrđuje, da kažem, jedan segment nadležnosti AP u ovom sektoru, on je bitan i zbog stava 2, odnosno ovaj stav 2. demantuje tvrdnje pojedinih poslaničkih grupa da će biti bilo kakvog dupliranja administracije, zaposlenih itd. U stavu 2. jasno stoji da zavod za javno zdravlje je osnovan za teritoriju AP Vojvodine, preuzima i zaposlene u zavodu za javno zdravlje, osnovanog za teritoriju južnog Bačkog okruga.
Iskorišćeno vreme poslaničke grupe je 55 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 53. i član 53. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predstavnika Vlade nema, poštovani građani, SRS želi da razvija i da se bolji živi u celoj Srbiji bez izuzetka. Ne želimo da usporavamo razvoj onih koji su već u određenom nivou u odnosu na druge delove Srbije otišli ispred, ali želimo da pokažemo solidarnost, i tamo gde se teško živi da država Srbija pomogne i tim građanima svoje Srbije, bez obzira na nacionalnu, versku ili bilo koju drugu pripadnost. Poštovani građani Srbije, u ovom zakonu Srbije nema, nema je ni u minimumu. Razne su priče da će građani Vojvodine da žive bolje. Govorim o amandmanu na član 53. kojeg je SRS podnela na ovaj zakon, koji kaže da AP Vojvodina uređuje, u skladu sa materijalnim mogućnostima, druga pravau oblasti socijalne zaštite, veći obim prava od prava utvrđenih zakonom i povoljnije uslove za njihovo ostvarivanje, kao i druge oblike socijalne zaštite, ako je prethodno u svom budžetu za to obezbedila sredstva. Upravo sam pročitao ovaj stav člana 53. za koji gospoda iz DS ne mogu da kažu da ne govorim strogo o amandmanu, odnosno da se ne pozivam na član zakona koji ovde piše. Nije suština u tome, poštovani građani, pre svega mislim na vas iz Vojvodine, ovo je jedna navlakuša, da biste vi rekli - pa dobro, taj zakon možda i pije vodu, možda i donosi nama nešto dobro. Ne, on ne donosi ništa dobro. SRS je dalje podnela još nekoliko amandmana u nizu, koje ću u ime SRS obrazlagati, pa ćemo govoriti o drugim aspektima pogubnosti ovog i ovakvog zakona ne samo za građane Vojvodine, a pre svega za građane Vojvodine, nego za sve građane Srbije. Beli šengen, jesmo mi i za to, ali ovo je cena belog šengena, ovakav zakon. Trebalo je godinu dana da sve političke stranke koje čine Vladu u ovom momentu prihvate iz raznoraznih razloga, kao SPS, jer danas je njen predsednik, a u ime Ministarstva pravde, na sastanku gde će biti doneta odluka o bezviznom režimu. Šta građani od toga imaju? To vam je isto kao kada bi Vlada donela odluku da građani Srbije imaju pravo da kupuju automobil "mercedes", a oni nemaju sredstava, neki ni za doručak, a neki možda ni za bicikl.
Iskorišćeno od vremena poslaničke grupe 35 sekundi. Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković.
Tačka 1. stava 1. ovog člana je izuzetno značajna, jer ona eksplicitno govori o tome da AP Vojvodina ukoliko obezbedi sredstva u svom budžetu, može da realizuje i ostvari veći obim prava iz oblasti socijalne zaštite. Ovo je značajno ne samo za AP Vojvodinu, ovo je značajno za sve lokalne samouprave. Znači, i opštine i gradove. Poželjno je da i opštine i gradovi obezbede u svojim budžetima novčane iznose i materijalna sredstva za jedan širi korpus prava iz oblastisocijalne zaštite, kao što je to u gradu Beogradu, Jagodini, Novom Sadu itd.
Iskorišćeno vreme poslaničke grupe je 45 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 53. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije - Vojislav Koštunica. Da li neko želi reč? (Da.) Prijavljeni su i narodni poslanik Aleksandar Pejčić i Donka Banović. Samo jedan od vas može dobiti reč. Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Naslov iznad člana 53. glasi "Socijalna zaštita" i ovo je jedan od mnogih članova koji vrši direktnu diskriminaciju građana Srbije. Vrši teritorijalnu diskriminaciju, a naravno i dublju, ali ovde se daje za pravo da organi AP Vojvodine uređuju druga prava u oblasti socijalne zaštite. U Ustavu se kaže - pred Ustavom i zakonom su svi jednaki. Za socijalnu zaštitu takođe stoji - prava zaposlenih i njihovih porodica na socijalno obezbeđenje i osiguranje uređuje se zakonom, uređuje se republičkim zakonom. Organi AP Vojvodine ne mogu da uređuju ovu oblast, oni mogu da sprovode odluke, mogu da vrše određene poslove koji su preneti ili nadležnosti, ali ne može nikako AP da uređuje oblast koja je uređene republičkim zakonom. Naravno, u ovom stavu u tački 1. kaže – uređuje, u skladu sa materijalnim mogućnostima, druga prava u oblasti socijalne zaštite, veći obim prava od prava utvrđenih zakonom. Predlagač ovde kaže da će to biti veći obim prava, ali kakva je naša garancija, ili uopšte garancija građana koji žive na teritoriji AP Vojvodine, da to neće biti manji obim prava. Ovo je ovako jedna šarena laža, da kažete građanima Vojvodine, vi koji se zdušno zalažete za ovaj statut i ovaj zakon da kažete - znate, kada mi ovo uredimo, ovu našu autonomiju, napravimo paradržavnu tvorevinu, mi ćemo iz našeg budžeta izdvajati veća sredstva, tako da ćete vi imati kudikamo bolja socijalna prava od građana koji žive u drugim oblastima Srbije. Član koji direktno promoviše diskriminaciju između građana Srbije.
Dva minuta. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija.
Poštovana predsedavajuća, član 183. Ustava Republike Srbije kaže da AP u skladu sa zakonom uređuju pitanja od pokrajinskog značaja. Naglašavam, uređuju pitanja od pokrajinskog značaja, pa onda i u oblasti socijalne zaštite. Ustav je predvideo da AP uređuje pitanja u oblasti socijalne zaštite i ako se plašimo da će pojedine lokalne sredine ili pojedini delovi Srbije odgovornim odnosom prema svojim građanima pokušati da im obezbede više od onog minimuma koji je zakon na nivou države predvideo, onda mislim da imamo ozbiljan problem. Onda ne razumemo šta je interes građana. Interes građana jeste da sve lokalne samouprave, AP, regije, buduće regije i buduće autonomije svojim građanima obezbeđuju i više od onoga što je zakon predvideo kao minimum.
Minut vremena je iskorišćeno od vremena poslanike grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 54. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Poštovani građani Srbije, meni je poslastica da polemišem s narodnim poslanicima DS, a vidim polako se pecaju na ove amandmane koje je SRS podnela. Zbog čega je poslastica polemisati sa poslanicima DS? Upravo iz razloga što je glavni inicijator ovakvog zakona Boris Tadić i poslanici DS koji ovo dalje treba da sprovedu. Nenad Čanak je jedan od podizvođača ovog projekta i on nema tu snagu koja bi mogla da u ovom momentu naškodi toliko građanima Srbije. Mene iznenađuje ravnodušnost određenog broja narodnih poslanika, znam šta razgovaramo mimo redovnog zasedanja, i verujte najveći broj poslanika iz DS takođe ima velike primedbe i kritike na ovaj i ovakav zakon. Vi ste pokušali da kažete da ne treba osporavati veću mogućnost izdvajanja za socijalnu zaštitu. Ko je protiv toga? Naravno da ne treba, nego treba pružiti maksimum. Srpska radikalna stranka po svom obliku uređenja, po tome kako mi zamišljamo da treba da izgleda Srbija, na dobar i veoma stručan način je govorio narodni poslanik Aleksandar Martinović… Da li smo mi za decentralizaciju? Naravno. U kom obliku? U sledećem – Beograd, u ime države Srbije, Ljubovija, kao lokalna zajednica, Apatin, Alibunar i sve druge opštine direktno. Na taj način bi sačuvali celovitost naše Srbije i donekle omogućili građanima Srbije da približno jednako žive. Šta mi imamo? Vi pravite neke srednje nivoe vlasti, a u malim sredinama ukidate sudove, ukinućete i domove zdravlja, obeshrabriti i potpuno obespraviti te građane, i gde će da rade? Jednog dana, osim možda isturenih odeljenja pošte, neke škole, nijedna druga institucija u mnogim malim mestima Srbije neće biti. Eto, poštovani građani Srbije šta vam DS sprema i kakav život možete da očekujete u narednom periodu.
Iskorišćeno od vremena poslaničke grupe je 15 sekundi. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija, a posle nje narodni poslanik Nikolić Tomislav.
Poštovana gospođo predsedavajuća, smisao rasprave o amandmanima jeste da podnosioci amandmana pokušavaju da uvere druge poslanike da glasaju za njihove amandmane. Oni pokušavaju da ubede, između ostalog, i poslaničku grupu ZES zašto su njihovi amandmani, kojima oni predlažu brisanje celog zakona, dobri i zašto ih treba prihvatiti. Pitanje – da li se neko peca na pravo koje mu stoji u Poslovniku ili se neko peca na obavezu da odgovori na ono zbog čega ovde neko govori, jeste zaista nešto što nije nivo ove rasprave. Vi pokušavate da, obrazlažući svoje amandmane, uverite narodne poslanike zašto treba za njih da glasaju. U ime poslaničke grupe ZES dajem argumente zbog čega su ti amandmani neprihvatljivi.
Minut i pet sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vreme na raspolaganju predsednika grupe je tri minuta i 50 sekundi.
Bilo bi jako lepo kada bi to bilo tačno, gospođo Kolundžija, ali niti mi podnosimo amandmane da bismo vas ubedili, pošto je to nemoguće učiniti sa poslanicima vladajuće većine. Mi podnosimo amandmane da bi građani Srbije čuli šta mi, potpuno blokirani u medijima, za razliku od vas, o tome mislimo i kako bismo mi uredili neku oblast. Vi ne branite te amandmane danas, taj svoj predlog, zato što ste ubeđeni da je to tačno, nego ste dobili taj nalog. Ne branite ga uopšte iz duše, ne branite ga iz srca, branite ga, čak bih rekao tako da bi mnogi poslanici većine glasali za naše amandmane, kako vi to dobro branite. Vi ste rekli da bogatiji svojim građanima, da li je to u regiji, lokalnoj samoupravi, AP, imaju želju da daju više i treba da daju više. To i jeste želja bogatih. Priroda vam je dala, na teritoriji AP Vojvodine ostvarivaće se veći prihodi i prirodna je želja rukovodstva AP Vojvodine da svojim građanima obezbedi više nego što imaju drugi građani. Ali se ova Republika zove Srbija i postoji neko nad AP Vojvodinom, zove se Vlada Republike Srbije. Taj brine da se bogati ne obogate još više, a da siromašni ne propadnu do kraja. Džabe nam država Srbija ako nam u Bosilegradu ljudi idu goli i bosi, a neka opština na teritoriji AP Vojvodine ili cela AP Vojvodina svojim građanima, kao svojoj državi, obezbedi veći standard, pa i u ovoj oblasti koju napadaju naši amandmani. Vi ste zaboravili na princip solidarnosti. Vas to ne interesuje, odnosno vas interesuje, ne interesuje autonomaše i separatiste iz Vojvodine. Danas vam drže dušu sa nekoliko glasova ovde u Narodnoj skupštini, za vas mnogo, a za Srbiju malo glasova, bez ikakvog značenja, bez ikakve snage. Vi zbog toga danas žrtvujete deo teritorije Srbije. Dokazaćemo u preostalih nekoliko amandmana da stvarate državu koju ovde nama fiktivno podvodite pod Ustav Republike Srbije i pod oblast koja se uređuje zakonom. Boga ti? Donosimo danas zakon za koji ćete da tvrdite da je ta oblast uređena današnjim zakonom, a danas kad ga donosimo, upućujete nas na neke druge zakone ili na Ustav Republike Srbije. Nama, što se tiče nas iz SNS, vaša objašnjenja uopšte nisu potrebna. Nama vaši razlozi za odbijanje amandmana nisu potrebni. Nama ni Vlada nije odgovorila zašto odbija amandmane. Rekla je – smatra da su celishodnija i svrsishodnija rešenja u predlogu koji je podnela Vlada. Za nas je Predlog statuta ono što je podneo gospodin Čanak u oktobru prošle godine i to će biti ostvareno na teritoriji Vojvodine, kako god vi doneli ovaj zakon o utvrđivanju nadležnosti ili kakav god statut vi izglasali. Vojvodina ide separatističkim putem, veoma sebičnim putem. Istorijska neodgovornost nekolicine ljudi iz Vojvodine dovešće do velikih problema. Vaš pokušaj da pred građanima Srbije opravdate donošenje tog zakona uopšte ne može da bude uspešan. Vi odvajate najbogatiji deo zemlje sa najboljim mogućnostima za razvoj. Pravite mu potpunu posebnost. Jedina stvar zajednička će biti himna, granica, vojska. Ne znam da li sam nešto preskočio? Nemojte da vas uvredi, možda stvarno ima nešto zajedničko što ste ostavili. Sve ostalo biće vojvođansko. Vi to već sada nazivate nekad autonomijom, nekad regijom. Kad bude potreban novac iz EU biće to regija, pošto regije imaju pravo…
Narodni poslaniče, vreme koje vam je na raspolaganju kao predsedniku poslaničke grupe je iskorišćeno. Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija.
Tvrdnja da mi pažljivo ne čitamo vaše amandmane i da ih odbijamo zato što stižu od opozicije ne stoji, jer ako malo pogledate koliko amandmana je prihvaćeno koje su podnosili predstavnici opozicije, onda ćete shvatiti da to nije tačno. Naravno da ne možemo da prihvatimo amandmane koji menjaju suštinu onoga što je zakonom predviđeno ili ako amandmani traže da se brišu članovi zakona, samim tim da se briše ceo zakon. Ako neko misli da od razvoja jednog dela zemlje i činjenicom da zbog većeg stepena razvoja tog dela zemlje nema koristi cela zemlja, onda ne razume kako funkcioniše ceo sistem, onda ne razume da je svaki deo koji se pojedinačno više i snažnije razvija zapravo pokretački motor za razvoj celog društva. U to duboko verujemo. Ako neko kaže da mi ovde neuspešno tumačimo Ustav, mi ne tumačimo Ustav, mi ga ovde primenjujemo, ali me to ne čudi od čoveka koji je kao predsednički kandidat rekao da će on preispitati odluke kojima su ubice osuđene na krivične kazne, pa ako se uveri da su nevini, on će ih osloboditi. Verujem da je onda teško razumeti kako celina sistema treba da izgleda kada se usklađuje sa Ustavom.
Minut i 40 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Tomislav Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika. Dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Kolundžija, od vas nisam očekivao da se ponašate bezobrazno, zaista nisam očekivao. Ovo je znak drskosti vlasti. Prvo, vređate me kada kažete da ste prihvatili amandmane opozicije. Prihvatili ste amandmane LDP, to nije opozicija, to je vlast, to je deo vas, jedan deo koji je amputiran i veoma brzo prišiven ponovo vašem telu. S druge strane, ako već tumačite Ustav, treba da znate da predsednik Republike ima pravo da daje abolicije i pomilovanja i da je dužan da pregleda svaki predmet svakog građanina koji mu se obrati sa takvim zahtevom. Nisam rekao – oslobodiću ubice, nisam ni rekao da su ubice, vi ste skoro tek imali konačno donetu presudu po tom slučaju. Samo sam rekao – naravno da mi je dužnost da pregledam svaki predmet koji stigne i da tamo da utvrdim da postoje osnove, to je onda moje neprikosnoveno pravo, kao što ga ima i vaš sadašnji predsednik Republike, vladika Boris, neprikosnoveno pravo predsednika Republike da da pomilovanje ili da da aboliciju. Što ja to vama objašnjavam? Zato što ste nešto promenili stav prema opoziciji, ponašate se nekako uzdrhtalo, dosad ste treperili od opozicije, a danas ste uzdrhtali, nešto vam ne ide tako dobro. Čini mi se, u Kruševcu ste izgubili na svim biračkim mestima izbore za savete mesnih zajednica. Čini mi se, u Leposaviću nećete moći da formirate vlast, iako ste potrošili pola budžeta Srbije na kampanju Leposavić i na Voždovcu. Čini mi se, gospođo Kolundžija, da ste pretočili one najniže strasti samo lepim, finim, tihim, mirnim glasom, za razliku od nekih od nas koji ponekad i viknemo, ali ideje su vam iste. Ponašate se isto kao oni koji ovde skrnave ugled Narodne skupštine Republike Srbije. Zaista nemate osnova da mene optužujete za bilo šta. Nisam imao nijednu funkciju na kojoj sam mogao da vas uvredim, kao građanina Srbije.
Narodni poslaniče, molim vas da navedete koji je član Poslovnika povređen.
Jesam li ja vama rekao da se javljam po Poslovniku?
Ne, narodni poslaniče, ja sam vama rekla da dobijate reč po povredi Poslovnika.
Izvinite, ne znam šta ste vi meni rekli. Vi veoma loše komunicirate sa poslanicima. Ja sam bio prijavljen.
Narodni poslaniče, da pažljivo pratite sednicu, onda bi jasno čuli da ste dobili pravo da govorite o povredi Poslovnika, na osnovu člana 100. stav 1. S obzirom da niste želeli da obrazložite, niti da navedete koja je povreda člana u pitanju, smatram da je to jedna od zloupotreba prava na reč po osnovu člana 100. Upozoravam vas da to više ne činite. Narodna poslanica Nada Kolundžija. Izvolite.
Javljam se po članu 101 – pravo na repliku. Mislim da svi građani dobro pamte šta je ko u kampanjama rekao i dobro razumeju koliko je neko razumeo svoja potencijalna ovlašćenja i u tom smislu ne moram više ništa da objašnjavam. Hvala vam.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 20 sekundi. Narodni poslanik Tomislav Nikolić želi da govori o povredi poslanika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Ko je tražio reč?
Narodni poslaniče, bili ste registrovani u elektronskom sistemu, što možete proveriti kod zamenika sekretara.
Ja sam registrovan u mnogim sistemima.
Narodni poslaniče, bili ste registrovani da tražite reč, što možete proveriti kod zamenika sekretara, kod kolega potpredsednika i potpredsednice. U obavezi sam da onda dam reč. Pošto po raspolaganju vremena ni vi, kao predsednik poslaničke grupe Napred Srbijo, ni poslanička grupa, nema vreme na raspolaganju, osim ako ste podnosilac amandmana, onda sam u obavezi da vam dam reč, ako želite da govorite o povredi Poslovnika. Da li želite? (Ne.) Zahvaljujem. Da li još neko želi reč po amandmanu na član 54? (Ne.) Na član 54. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS. Da li neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 55. i član 55. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, odlično znam da se pecaju ribe, figurativno sam rekao da se neki narodni poslanici upecaju. Ali, gospođo Kolundžija, kada ćete vi prestati sa vođenjem dvostruke politike? Ovde se radi o izlaganju dve politike. SRS, ono što govori svojim biračima, što govori kada ide po Srbiji, to govori i u ovom cenjenom domu. Vi ste imali, neposredno pre amandmana ovih koje obrazlažem u ime SRS, nekoliko narodnih poslanika iz DS koji su takođe podneli amandmane na ovaj zakon i nisu želeli o njima da kažu nijednu reč. To čine svesno verovatno, ne ulazim u njihove motive, da bi mogli da kažu – eto, mi smo podneli amandmane, ali sada od toga nema ništa. Velika je cena ovog zakona, poštovani građani Republike Srbije. Ovaj zakon će omogućiti postavljanje, ne kažem svih, nego i velikog broja i sudija i tužilaca, preko ovog zakona, koji ne zaslužuju i nisu dostojni tih funkcija. Kako mislite da će se izvršiti postavljanje sudija i tužilaca preko ovog zakona? Zato što će neki narodni poslanici, koji takođe vide velike probleme i promašaje u ovom zakonu, glasati za ovaj zakon, a da im se omogući da Narodna skupština, u delu gde je ona nadležna ili Visoki savet sudstva ili Državno veće tužilaca, postavi sudije i tužioce, one koji su poslušni ovom režimu. SRS se odlučno suprotstavlja ovom i ovakvom zakonu i prava je istina da su poslanici SRS podneli amandmane na svaki od 91 član ovog zakona, kojima predlažemo da se brišu ove odredbe i zakon u celini, jer ovo drugačijim formulisanjem naših amandmana nije moglo da bude uopšte ispravljeno. Da li smo mi da se u određenim delovima Srbije, koji su razvijeniji, živi bolje? Kako da ne. Poštovani građani Srbije, sa pozicija vlasti, a kad-tad, SRS će razvijenima omogućiti da se razvijaju brže, ali nikada neće dozvoliti da se odvajaju od Srbije.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 15 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 55. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS. Da li neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 56. i član 56. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Član 56. ovog predloga zakona se odnosi na društvenu brigu o deci. Licemerno je govoriti o društvenoj brizi o deci vezano za AP Vojvodinu, kada mi ne vodimo brigu o deci ni u ostalom delu Srbije, odnosno u Srbiji uopšte. Brojni su primeri u Srbiji koji pokazuju na neodgovoran odnos države Srbije prema deca i porodici uopšte. O kakvoj brizi mi pričamo, kada znamo da nam je 0,9 dece na jedan bračni par? Gde je tu briga o deci? Gde je mogućnost, gde je potreba da se stvaraju porodice, da se šire? Da li vam je poznato koliko u Srbiji momaka od 45, pa i više godina, nisu nikada sklopili brakove, sa veoma malo mogućnošću da ikada dođu u takvu poziciju? Nije vama ni briga, ni cilj, da pomognete građanima Srbije. Vama je cilj, naravno, ne mislim na sve, veoma mali broj autonomaša je ovde, ali vi pokušavate na jedan način da zavedete veći deo građana, kako bi im predstavili da postoji vaša velika briga za decentralizaciju, za bolji život, a u suštini, od toga nema ništa. U poslednje vreme, u velikoj meri u tome vam i pomaže vaš koalicioni partner u informisanju, vi skrećete temu sa veoma važnih pitanja u ovom momentu za državu Srbiju i prebacujete je na neke benigne stvari, na neke stvari koje, verujte mi, skoro nikog, apsolutno nikog u Srbiji ne zanimaju. Otiđite malo, prošetajte Srbijom, pa ćete videti šta vam građani kažu na sve ovo što vi pokušavate da uradite. Ovde idetemalo perfidno. Objasniću vam kako i na koji način, vezano za sledeći amandman na sledeći član.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS. Da li neko želi reč? (Ne.) Na člana 57. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Član 57. Predloga zakona glasi: "AP Vojvodina preko svojih organa u oblasti predškolskog vaspitanja i obrazovanja, u skladu sa zakonom, vrši stručni nadzor nad ostvarivanjem socijalnog rada u ustanovama za decu na teritoriji AP Vojvodina". Imam jedno pitanje za vas, gospodo narodni poslanici. Da li će se smanjiti broj ministarstava u Srbiji nakon stupanja na snagu ovog zakona i nakon stupanja na snagu statuta Vojvodine? Znamo u ovom momentu da vi imate većinu i da smo nemoćni da sprečimo donošenje ovakvog pogubnog zakona, ali da li će se smanjiti broj ministarstava? Da li će se smanjiti broj zaposlenih u ministarstvima u Srbiji kada se budu počele realizovati nadležnosti po ovom zakonu, mnogo ih je, koje su poverene? Sigurno je da neće. Imali smo na dnevnom redu na sednici Narodne skupštine koja je prekinuta zbog ovakvog zakona, a što je prekinuta, pa imate i rokove do kada morate da donesete ova dva akta, vezano za utvrđivanje maksimalnog broja zaposlenih na republičkom i na lokalnom nivou. Da li smo ijednom jedinom rečju govorili o broju zaposlenih na nivou AP Vojvodina? Naravno da nismo. Uvećaće se i u odnosu na ovu. Ovde postoji određen broj političara koji stopiraju ovo, traže najpogodnije vreme. Podseća me malo kao što se u određenom vremenskom periodu 60-tih godina prošlog veka, pojavio određen broj političara sa KiM koji je govorio strpljivo, strpljivo,da se Srbija još finansijski onesposobi i umrtvi, a sve u korist prebacivanja sredstava na KiM. Tako je i ovde najbolji primer za to, da poslanici SRS ne govore ništa napamet jeste i član 43. Predloga ovog zakona, da ono što treba da se isfinansira ide iz budžeta Republike Srbije i osiromašena mesta, poput Trgovišta, Ljubovije, Malog Zvornika, Krupnja i nekih drugih idu u razvijenija mesta, a sav prihod koji se bude ubrao tamo on će ostati na mestu stvaranja toga. Ko će od toga koristi imati? Neće građani Srbije, nego oni koji se bave politikom, tzv. politička elita, jer je jedan od narodnih poslanika ovde, kada je bila rasprava u načelu po ovim predlozima, govorio o nekoj političkoj eliti u Srbiji. Valjda u Srba i svih drugih građana koji žive na teritoriji Srbije nema veće političke elite od poslanika jedne političke stranke koja je rekla da se ovo usvaja zahvaljujući njihovim amandmanima, ukupno pet amandmana, koje su podneli. Neće vam ovo proći. Građani Srbije su prepoznali vaše namere, i to će biti sigurno kažnjeno u nekom narednom periodu. Sad ih niko ne pita prilikom izglasavanja ovih predloga akata, ali će se i oni pitati na sledećim izborima, onda ćete videti šta ste radili u ovom mandatnom periodu.
Jedan minut iskorišćen od vremena poslaničke grupe. Na raspolaganju je ostalo još 55 sekundi. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 58. i član 58. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Član 58. govori o posebnoj zaštiti majke i deteta. Ako se povuče jedna paralela između onoga što je do sada urađeno po ovom pitanju i onoga šta se predlaže ovim zakonom, odnosno ovim članom, nameću se određena pitanja i nameću se određeni odgovori. Član 58. Predloga ovoga zakona preferira bolji život za majke, za decu, za trudnice, za porodilje, za samohrane roditelje. Ali, kojim majkama će biti bolje? Čijoj deci će biti bolje po ovom zakonu? Čiji roditelji će osetiti blagodeti po članu 58. Predloga zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine? Biće bolje onoj deci kojoj je i do sada bilo dobro, onoj deci koja zahvaljujući svojim bogatim i moćnim roditeljima studiraju u Londonu, Parizu, Njujorku, onoj deci koja se više neće preznojavati u dugim redovima pred stranim ambasadama, kako bi dobili vizu za letovanje. Biće još bolje možda nekim mamama, koje imaju mogućnost da, na primer, kupe džip kao rođendanski poklon, biće dobro i nekim tatama koji sinovima mogu omogućiti i preko 400.000 evra donacija iz budžeta, donacija za renoviranje određenih zadužbina. A svima ostalima, i deci, i majkama, i samohranim roditeljima i studentima koji čekaju u dugim redovima da bi se vlast smilovala na njihove zahteve, biće još gore i gore. Živi bili, pa videli.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 59. i član 59. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Članom 59. Predloga zakona reguliše se penzijsko osiguranje, pa se u prvom stavu ovog člana predviđa osnivanje pokrajinskog fonda za penzijsko osiguranje. Kada se kaže fond, odmah to asocira na fond za kapitalna ulaganja Vojvodine. Hoće li ovaj novoosnovani fond, kao i brojni drugi fondovi, uspeti da sakrije i zamagli sve ono što se događalo u ovom pomenutom fondu za kapitalna ulaganja Vojvodine? Hoće li ovaj, a i drugi fondovi širom Vojvodine, uspeti da rasvetle ili još više zamagle kako je to, na primer, neki moćni bivši konobar iz Zmajeva uspeo u centru Novog Sada da kupi stan od 150 kvadratnih metara, pa onda odmah pored tog da kupi još jedan od 70, pa još jedan od 70, a sve to na 100 metara od centrale njegove moćne DS u Novom Sadu? Skoro će valjda u ovaj penzijski fond otići i drugi visoki funkcioner, bivši član reformske stranke Ante Markovića, član Pokreta za Jugoslaviju, komunista Stevana Mirkovića, član vojvođanskih reformista Đorđa Ozera, kao i bivši član Demokratskog centra Dragoljuba Mićunovića i na kraju visoki funkcioner DS. Kada on dođe u ovaj penzijski fond, pretpostavljam da će građanima Srbije, da će penzionerima biti bolje. Penzioneri bi trebalo da se nadaju da će im biti bolje, ali mislim da nema od toga ništa..
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 59. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Momo Čolaković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 59. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS. Da li neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 60. i član 60. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Članom 60. reguliše se boračka i invalidska zaštita, a ovo sve u okviru, kako tamo piše, jedinstvenog sistema Republike Srbije. Sve tamo u predlogu ovog člana piše, ali ne piše nešto drugo, hoće li borcima i invalidima zaštitu pružati upravo oni koji su vodu zamutili, pa se sada nadaju da, po onoj narodnoj izreci "iz vode suvi izlaze samo oni koji su uspeli da je zamute", ili će bolju zaštitu možda pružiti oni koji sebe smatraju tvorcima ovog predloga zakona, a koji te iste borce nazivaju genocidnim narodom, a državu Srbiju genocidnom državom. Treba li oni da traže zaštitu od ovakvih ili će pomoć i zaštitu morati da potraže od nevladinih organizacija, koje drugi plaćaju, a država Srbija i njena vlast mirno posmatra kako blate sve ono što je srpsko, što je nacionalno, što je vojno? Jadna li je takva zaštita boraca i invalida rata? Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 61. i član 61. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Član 61. na ovu temu propisuje zaštitu civilnih invalida rata. Ovi poslovi vrše se kao povereni poslovi. Kada bi slučajno namere predlagača bile iskrene svaki grad, svako naselje, svako mesto, svako selo i zaselak u Srbiji, ne samo u Vojvodini, oseća potrebu za ovakvom vrstom zaštite. Toliko je puno civilnih invalida rata ili ratova, bolje reći, koje je svih ovih 20 godina ovaj narod vodio protiv svih vaših belosvetskih prijatelja. Hoće li oni imati bolju zaštitu i kome mogu da veruju? Onima koji ni za 13 meseci duge i teške političke trgovine nisu mogli lako da se dogovore? Trajala je 13 meseci duga i teška podela kolača. Rasparča se, pa se podeli, pa se ponovo sastavi, pa se rasparča, pa se podeli i sve tako unedogled jedno 13 meseci. Na delu je klasična politička trgovina, uz pomoć raznih dobro savladanih tehnika manipulacije ljudskom svešću, kako bi se ta surova istina uspela prikriti i kako bi ta surova istina bila prikazana u sasvim drugom svetlu, a građani samo gledaju šta ih je snašlo, gledaju, ćute i trpe. Do kada će, to niko ne zna. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 62. i član 62. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, u ime SRS sam predložio brisanje člana 62, koji predviđa da AP Vojvodina ima nadležnost da utvrđuje javni interes u oblasti informisanja na svojoj teritoriji. Koji je to javni interes u oblasti informisanja koji imaju građani Vojvodine, a koji nemaju i drugi građani u Srbiji i obrnuto? Takav interes ne postoji. Tvrdite da je donošenje ovog zakona, ovog statuta u interesu građana Vojvodine. To nije istina. Ovaj statut je suštinski, dugoročno uperen protiv vitalnih životnih interesa građana Vojvodine. U Vojvodini 70% stanovništva čine Srbi. Njihov je interes da Vojvodine bude što više, što čvršće integrisana u državni okvir RS, jer su svesni da samo u srpskoj državi mogu da ostvare u potpunosti svoje nacionalne i pojedinačne interese. Da je to tako govori i tragično iskustvo koje imaju Srbi iz BiH, Hrvatske, Makedonije, u poslednje vreme Crne Gore. Usvajanjem ovog statuta stvarate pravni okvir koji će omogućiti onima koji žele da odvoje Vojvodinu od Srbije da taj posao u neko dogledno vreme završe na lakši način. Položaj nacionalnih manjina u RS je bolji nego i u jednoj državi u Evropi. Uprkos tome, stalno nam namećete raspravu o položaju nacionalnih manjina u Srbiji i donošenje zakona. Predlažem da radi promene obezbedite da u ovoj skupštini jednom raspravljamo o položaju srpskog naroda u susednim državama, npr. o položaju srpskog naroda u Mađarskoj, pa da vidimo šta se dogodilo sa nekoliko stotina hiljada pripadnika srpskog naroda koji su živeli u Mađarskoj, a koji su nestali. Od njih su ostali samo tragovi.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Ovim amandmanom smo pokušali da vas ubedimo da ovu oblast javnog informisanja uredite na drugačiji način. Doduše, pokazali ste kako uređujete informativni prostor u avgustu, kada ste izglasali onaj skandalozni zakon o izmenama i dopunama Zakona o informisanju. Vidim da iz Vlade niko od ministara nije tu, da bi branio ovaj zakon. Jutros je na početku rasprave bio ministar Slobodan Milosavljević, ministar za trgovinu. Odmah sam pomislila kakva je to simbolika, odnosno to je zato što ovaj zakon jeste trgovinski sporazum. Mogao bi se takođe nazvati da je prelazni trgovinski sporazum, ali i sporazum koji će stupiti na snagu osam dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku". Trgovinski sporazum između stranaka, doduše ti su pregovori malo duže trajali, skoro godinu dana, između stranaka koje vrše vlast. Ali, ovo je takođe trgovinski sporazum između frakcija u DS, tako da se stiče utisak da je predsednik te stranke u stanju da ugrozi celovitost svoje države da ne bi ugrozio celovitost svoje stranke.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Sada prilazimo delu zakona koji u stvari označava šta će to politički suštinski da se dešava na teritoriji Vojvodine, kao teritoriji koja neće imati previše veza sa Srbijom i ovo javno informisanje na pokrajinskom nivou, koje je zaista u jednom delu Ustava upućeno na donošenje zakona, jeste potpuno jasan znak da se to radi. Naime, AP Vojvodina preko svojih organa u oblasti javnog informisanja u skladu sa zakonom, da li to znači da će Vojvodina doneti svoj zakon, utvrđuje javni interes građana Vojvodine u oblasti javnog informisanja i radio-difuzije i uspostavlja saradnju na regionalnom nivou. Sada to dovodimo u vezi sa članom 63, koji kaže da će AP Vojvodina preko svojih organa u oblasti javnog informisanja u skladu sa zakonom da vrši nadzor nad sprovođenjem zakona kojim se uređuje oblast javnog informisanja na teritoriji AP Vojvodine. Dakle, ne samo da vama, gospodo, koji ste pisali ovo nije dovoljno to što vam se poverava oblast javnog informisanja regulisana Zakonom o javnom informisanju na teritoriji Vojvodine, nego još imate i svoja dodatna prava, tako da javnog informisanja, izuzev onog koje reguliše AP Vojvodina, više na teritoriji Vojvodine nema. Na delu teritorije Srbije utvrđujete javni interes, vi koji vodite Vojvodinu sprovodite Zakon o javnom informisanju na delu teritorije Srbije, na teritoriji AP Vojvodine, i imate nekakvu saradnju na regionalnom nivou. U šta će to da se pretvori? U potpuno zatvoren medijski prostor u kome ćete bombardovati građane Vojvodine pričom o njihovoj navodnoj ugroženosti od ostalih delova Srbije, pričom o tome kako bi mnogo lepše, mnogo lakše, mnogo brže stigli u EU, mnogo bogatije živeli, kako je ostali deo teritorije Srbije balast za njihove progresivne, proevropske, tradicionalno kulturne, multietničke itd. nazore. Dakle, potpuno je jasno ...
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 63. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS i narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović, pa narodni poslanik Dušan Marić.
Predlažemo da se član 63. briše potpuno, odnosno kada bismo mogli da vas ubedimo da izbrišete ovaj predlog zakona to bi bilo najbolje. Neki poslanik reče kako ova rasprava u pojedinostima je usmerena u tome da vas, mi koji predlažemo amandmane, ubeđujemo da prihvatite naše amandmane. Mislim da je trebalo do sada da shvatite da i kroz ovu raspravu u pojedinostima, pokušavamo da iskoristimo vreme, a to je dva minuta, da vas ubedimo, vas poslanike iz većine, da ne glasate ovaj kompletan predlog zakona, zato što smatramo da je ova vrsta decentralizacije potpuno stihijska, da neće doneti ništa dobro Srbiji, da je potpuno postavljena na pogrešnim principima i da je vaša koncepcija potpuno pogrešna. Vlada Srbije se odriče 160 nadležnosti, a nisu sagledane posledice tog odricanja. Ovo nije predlog zakona koji vodi decentralizaciji. Ovo je predlog zakona koji vodi ka centralizaciji, odnosno stvaranju još jednog centra i stvaranju još jednog glavnog grada, pa je pitanje kako će studenti prve godine Pravnog fakulteta u Novom Sadu ubuduće odgovarati na pitanje - koji je glavni grad ove države? Da li će njihov odgovor biti Novi Sad ili Beograd?
Reč ima poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, mi iz SRS smo predložili brisanje svih članova ovog predloga zakona, zato što smatramo da je predlog zakona, kao i statut Vojvodine u stvari sredstvo plaćanja kojim DS i vladajuća koalicija plaćaju neke svoje račune. Boris Tadić ovim statutom kupuje lojalnost Bojana Pajtića i obezbeđuje unutarstranački mir. DS ovim statutom kupuje podršku malih koalicionih partnera iz Vojvodine, čiji su vam glasovi neophodni za usvajanje budžeta RS i tu je ova trgovina najvidljivija. Vi nama statut, mi vam budžet i upravo zbog toga o statutu raspravljamo uoči usvajanja republičkog budžeta. Treće, vladajuća koalicija ovim statutom plaća cenu podrške koju dobija sa zapada. Konkretno, njime se u Briselu i donekle u Vašingtonu plaća ukidanje viza i najavljeno odmrzavanje SSP, koji su vladajućoj koaliciji neophodni za nastavak politike bacanja prašine u oči građanima Srbije. Vi ste građanima Srbije obećali bolji život, obećali ste brda i doline. Pošto to niste uspeli da im obezbedite, onda nastojite da im obezbedite evropsku maglu, a tumaglu kupujete tako što je plaćate kršenjem državnog suvereniteta i ugrožavanjem teritorijalnog integriteta RS. Hvala.
Reč ima poslanik Vlatko Ratković.
Član 63. Predloga zakona ne govori o beloj šengen zoni, ne govori o ukidanju viza, ni o kandidaturi za članstvo u EU, već govori o nadležnosti AP Vojvodine u oblasti javnog informisanja. Dakle, to su povereni poslovi, prema stavu 2. ovog člana. Suština ovog člana je da AP Vojvodina preko svojih organa vrši nadzor nad sprovođenjem zakona kojima se uređuje oblast javnog informisanja na teritoriji AP Vojvodina. Amandman narodnog poslanika Dušana Marića, kojim se traži brisanje člana 63, smatram da ne treba prihvatiti.
Iskorišćeno je 38 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? Ako ne, na naslov iznad člana 64. i član 64. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nikola Žutić.
Amandmanom tražim da se briše član 64. kojim se bitne republičke naučne nadležnosti prenose na buduću državu Vojvodinu. Stav SRS je da zakonodavstvo vezano za nauku mora biti jedinstveno za celu Srbiju. Aktiviranjem ovog člana Vojvodina će, na primer, dobiti svoje institute društvenih nauka, koji će stvarati temelje nove vojvođanske istorije, vojvođanskog jezika, vojvođanske književnosti, iz kojih će se u sve većoj meri izbacivati srpsko-vojvođanska obeležja, na uštrb stvaranja novog vojvođanskog mentaliteta. U naučnim institutima, sa falsifikatima Vojvođanske akademije, promovisaće se nova evropska tzv. društvena istorija, a iz institutskih projekata izbacivaće se nacionalne i istorijske teme, dok će dubinska istorija ključnih ideologija i političkih pokreta biti jednostavno odbačena. ''Srpski ekstremi'', po proceni podobnih vojvođanskih istoričara, kao što je, na primer, srpski radikal Jaša Tomić, sklanjaće se iz vojvođanskih udžbenika istorije ili će dobijati potpuno negativno ideološko-političko određenje. Prenošenjem niza ključnih državnih nadležnosti sa Republike na novu paralelnu državu u osnivanju stvoriće se opasna državno-teritorijalna asimetrija u Republici Srbiji. Podsetiću vas da su asimetrični državni i teritorijalni projekti zbog svoje neodrživosti samo donosili zlo stanovništvu Srbije i bivše Jugoslavije. Antisrpske internacionale su po pravilu stvarale nove teritorijalne, po potrebi nove državne tvorevine. Tako su, na primer, britanski javni radnici i uticajni lordovi čuda činili u svojoj antisrpskoj kartografiji povlačeći granice između srpskih zemalja nekadašnje Kraljevine Jugoslavije, s obaveznim izdvajanjem Vojvodine iz Srbije i pripajanjem Hrvatskoj. Britanski namesnik, knez Pavle, takođe sa svoje dve antijugoslovenske vlade stvorio je antisrpsku teritoriju – Banovinu Hrvatsku, koja je imala specijalno dominantan asimetrični položaj u odnosu na ostale delove kraljevine. Dakle, vlada britanskog namesnika kneza Pavla realizovala je takve pogubne zamisli lordova i britanske vlade i stvaran je korpus separatum koji je u Kraljevini imao isti dominantni položaj kao što će ga imati i Vojvodina posle izglasavanja ovog statuta. Na Vojvodinu, kao nekada na Banovinu Hrvatsku, prenose se brojne nadležnosti u finansijskoj, naučnoj, prosvetnoj, kulturnoj, sudskoj i drugoj oblasti. Kao posledica stvaranja Banovine Hrvatske, Brozovi britanski kartografi po banovinskim merama iz 1939. godine, 1945. godine kroje administrativne granice komunističke Narodne Republike Hrvatske. Poznato je da je model asimetrične konf….
Zahvaljujem, narodni poslaniče. Iskorišćeno je vreme poslaničke grupe. Na član 64. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Šami.
Dame i gospodo poslanici, podneli smo amandman na član 64. koji se bavi naukom i tehnološkim razvojem i prosto predložili da se umesto ovih devet tačaka, koje se ovde navode kao poslovi koje će obavljati AP Vojvodina, zadrže samo četiri, i to tačke 2, 6, 7. i 8. Dodali smo i jednu neophodnu rečenicu, da se svi povereni poslovi iz ovog člana tretiraju kao povereni poslovi, što ovde inače u tački ne piše, pa postoji sumnja da su to izvorni poslovi. Zašto smo ovo podneli? Ako išta u ljudskoj delatnosti ne priznaje granice, to su nauka i tehnologija. Doduše, države su prinuđene da prave svoje državne strategije u razvoju nauke i tehnologije, iz dva razloga. S jedne strane, ima nekih poslova koji su za neku državu posebno važni, a s druge strane, nažalost, ima nekih poslova za koje nema para, pa ne mogu da se obavljaju. Recimo, teško je da Srbija može da gradi ciklotron i da se bavi unutar Srbije nekom vrhunskom fizikom, može samo kao deo neke svetske ekipe. Zato deluje pomalo čudno da se recimo u tački 4. kaže: „utvrđuje i finansira program u oblasti nauke i tehnološkog razvoja pokrajinskog značaja“. Ako mi neko uspe da objasni kakva je to matematika – od pokrajinskog značaja ili neka druga nauka, ili, recimo, bavljenje srpskim jezikom, to bi bilo dosta interesantno čuti. Što se tiče akademije nauka, samo jednu rečenicu. Znate, svojevremeno je postojala jedna organizacija u Njujorku, pre nekih 20 godina, koja se zvala Akademija nauka, i svako ko pošalje 200 dolara dobija sertifikat da je član te akademije.
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 64. amandman su u istovetnom tekstu podneli grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i zajedno narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Ovo je najeklatantniji primer kršenja Ustava u postupku donošenja ovog predloga zakona. Moram podsetiti i vas, narodne poslanike, a i građane Srbije, da je članom 97. Ustava Republike Srbije jasno određeno da isključiva nadležnost u oblasti nauke i tehnološkog razvoja pripada Republici Srbiji. Samim tim, nije imalo nikakvog osnova da se na pokrajinske organe prenosi ovoliki broj značajnih nadležnosti u oblasti nauke i naučno-istraživačkog rada. Jednostavno, ovim članom se želi ozakoniti nešto što je već ustanovljeno, a to je, pre svega, osnivanje Vojvođanske akademije nauka i umetnosti. Ona je osnovana još 2003. godine i upravo mi amandmanom želimo da se tačka 9, gde se navodi da je neophodno obezbediti u budžetu Vojvodine finansijska sredstva za rad Vojvođanske akademije. Smatramo da je to nešto što je i protivustavno i protivzakonito, pre svega protiv Zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti Republike Srbije. Jer, ako nema novčanih sredstava, onda nema ni akademije. Sa žaljenjem možemo konstatovati da predlagač, znači Vlada Republike Srbije, nije uzela apsolutno u obzir ni mišljenje Srpske akademije nauka i umetnosti, ni mišljenje drugih uglednih naučno-istraživačkih radnika iz Republike Srbije, niti ste vi ovde u postupku rasprave oko ovog predloga zakona apsolutno uzeli u obzir mišljenje predstavnika opozicije da treba da se izvrše korekcije u ovom članu. Mi ostajemo na stanovištu da treba brisati ovu tačku 9.
Dva minuta je prošlo, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na naslov i podnaslov iznad člana 65. i član 65. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Uvaženi građani Srbije, vama se obraćam, pošto Vladu, koliko vidite, to ne interesuje. Oni su stavili u digitron, utvrdili da imaju 126, predstavnika Vlade nema, vladajuću koaliciju takođe to ne zanima, jer su oni dobili svoje mišljenje i po ovom zakonu i po statutu od političkih roditelja iz inostranstva, vas obaveštavam da se na teritoriji Srbije u ovih poslednjih 10-ak dana stvara još jedna nova država. Za razliku od one prethodne, od onog nedonoščeta koje su stvorili krvavim kolopletom sa 72 dana bombardovanja i koja se zove Kosovo i koja je još uvek na sisi kriminala ili Zapada, ovde pokušavaju vlasti i vlastodršci iz Srbije i vlada u senci, sa Zapada, da stvore novu državu na teritoriji Srbije. Konkretno, član 65. se odnosi na službu za zapošljavanje. Pitam tvorce ovog zakona – šta je to što je specifično u Vojvodini, pa Služba za zapošljavanje u Vojvodini mora da bude drugačija od zapošljavanja u celoj Srbiji? Zašto se, pored Nacionalne službe za zapošljavanje, stvara i pokrajinska služba za zapošljavanje?Da li je onome ko nema posla u Subotici, u Zrenjaninu i onome dole u Vranju, sasvim svejedno, on posao nema. Kako ćete to ovim zakonom regulisati nov pristup sistemu zapošljavanja? Da li je ovo još jedan način otimanja dela državnosti i stvaranja te nove države? Da vas podsetim građani Srbije, samo su očistili temelje koje su… [[isključen mikrofon]]
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ovde smo čuli nekoliko interesantnih teza kada je reč o ovom amandmanu, koje su direktno suprotne činjeničnom stanju. To je sklonost da se u Srbiji otvora jedna tema i da se ona odmah pretvori u prvorazredno pitanje, sudbinsko pitanje za građane ove zemlje, koje ponovo služi da podeli građane Srbije na patriote i izdajnike. Pokazuje da određene političke stranke nisu napravile odlučujući iskorak ka vremenu koje dolazi i, što je mnogo gore, nisu izvukle pouke iz prošlosti u kojoj još uvek žive. Moram da napomenem nekoliko stvari. Ovde smo čuli jednu reakciju po uslovnom refleksu, gde se apriori nešto što ne odgovara zacrtanim stereotipima, prihvata kao mišljenje izdajnika, kao mišljenje separatista, kao mišljenje secesionista. Reakcija po uslovnom refleksu je prihvatljiva reakcija, ali imamo prava mi koji smo na nišanu politike uslovnih refleksa da na ovakve teze odgovaramo na isti način. Mislim da mi kao trezveni političari, kao razumni političari moramo uporište za odbranunaših političkih stavova, ali i za odbacivanje ovih amandmana, da pronađemo u volji građana koji su izašli na referendum i izjasnili se za novi Ustav, a njih je 3.500.000 bilo na tom referendumu. Stoga, kada govorimo o uslovnim refleksima, znam da se centar za uslovne reflekse nalazi u malom mozgu, ali čovek ako hoće da bude uspešan i političar, čovek mora da koristi veliki mozak. Veliki mozak kaže da služi za racionalno promišljanje, za trezveno promišljanje. Uostalom, u velikom mozgu se nalazi i centar za pamćenje. Sad moram da pitam građane Srbije, kad čujemo ovakvu rečenicu od ljudi koji su direktno odgovorni za situaciju u južnoj srpskoj pokrajini svojom politikom, da mi nešto prodajemo, rasprodajemo, moram zaista da ih pitam – da li vi koji ste Visoke Dečane pretvorili u parking za NATO tenkove sada na ovakav način branite Krušedol i Sremske Karlovce? Da li vi nama prebacujete ovde da mi kroz Ustav Republike Srbije, koji sprovodimo, u stvari sprovodimo neku izdajničku politiku? Mislim da su vaše teze vrlo opasne, vrlo pogrešne, da nisu utemeljene u realnoj politici, da vi vodite politiku sejanja zla i mržnje. Ja to razumem, ljudi koji vode takvu politiku imaju to prava da rade, jer ima li boljeg mesta za žetvu takve politike od žitnice Vojvodine, od žitnice Srbije, ali moram da vam kažem sledeće. Uporište za našu politiku nalazi se isključivo u većinskoj volji građana Srbije koji su izašli na referendum za novi Ustav i dali nam mandat da sprovedemo ovaj zakon, a njih je bilo 3.521.724. Ovde nije reč ni o kakvom separatizmu, ni o kakvoj pogrešnoj politici, ovde je reč o sprovođenju Ustava ove zemlje. Mislim da je Ustav Republike Srbije obavezujući jednako za nas koliko i za vas.
Iskorišćeno je tri minuta i 22 sekunde od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Momir Marković želi da govori o povredi Poslovnika [[Momir Marković, sa mesta: Ne, replika.]] Nemate prava na repliku, možete da govorite o povredi Poslovnika. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. (Dragan Todorović, sa mesta: Neću povredu Poslovnika, javljam se za repliku.) Nemate prava na repliku, možete da govorite o povredi Poslovnika. Narodni poslanik Vlatko Ratković podneo je amandman sa ispravkomkojim je predložio izmenu naziva odeljka 17. i da se posle člana 65. doda novi član 65a. Odbor za Ustavna pitanja je prihvatio amandman, a Vlada nije. Da li želite reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 66. amandman je podneo narodni poslanikMomir Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, nemam potrebe da odgovaram onima koje je policija jurila kao lokatora po Kruševcu i onima koji su organizovali pobune vojnika na Kosovu. Ispod časti mi je da njima odgovaram na ovakve uvrede koje su pokušali da plasiraju, a vas gospođo podsećam da je na moj amandman sve ovo izrekao.
Narodni poslaniče, podsećam vas da smo u obavezi da poštujemo član 103. stav 1. i da govorimo o dnevnom redu. Narodni poslanik Srđan Milivojević je član poslaničke grupe koja ima još 47 minuta i 40 sekundi na raspolaganju, i to vreme poslaničke grupe, i za tu poslaničku grupu kao i za svaku drugu je na raspolaganju poslanicima da je koriste po njihovoj volji [[Dragan Todorović, sa mesta: Kakve to veze ima sa replikom?]] Molim vas da ne dobacujete. … da koriste po njihovoj volji poštujući dnevni red. Vaša je obaveza kao podnosioca amandmana da govorite o predmetu amandmana. Ako ćemo zajedno poštovati član 103. stav 1, onda izvolite, imate reč.
Da se vratim onda na amandman. Šta je to specifično u zapošljavanju što mora da ima Vojvodina, a nema ostatak Srbije? Zašto se zapošljavanje koje je do sada bilo rešeno na nacionalnom nivou ovako cepa? Nisu li to temelji iz 1984. godine, od onog zakona i onih amandmana gde je autonomaštvo procvetalo, nisu li sad samo počistili korove i na tim temeljima prave novu državu? Zašto se, ako već nije tako, onda ne napravi regionalna služba Srema, regionalna služba Bačke, regionalna služba Banata? Zašto se ne pravi regionalna, odnosno gradske službe, pa da idemo dalje, seoske službe, pa služba za zapošljavanje sokaka nekog u tom selu? Dame i gospodo narodni poslanici, ovim zakonom se krši devet članova Ustava Srbije: čl. 1, 2, 4, 8, 9, 179, 182, 183. i član 185. Pošto mi je ostalo vrlo malo vremena, da vas podsetim, ovim se država Srbija svodi na dve nove države i ono što je ostatak. Zahvaljujući mentorima sa zapada vi ćete to uraditi, jer vi ne vodite politiku nego dobijate zadatke od političkih roditelja sa zapada.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 67. i član 67. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je samo prvi u nizu amandmana koji sam u ime poslaničke grupe SRS podneo, a koji u stvari suštinski samo potvrđuju sva naša zameranja koja imamo na ovakav predlog zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine. Mogli ste u svim dosadašnjim diskusijama poslanika SRS da čujete argumentovano o čemu se zapravo ovde radi. Iskoristiću ovu priliku samo da zarad javnosti podsetim da Ustav Republike Srbije jasno predviđa da autonomne pokrajine u skladu sa zakonom uređuju pitanja od pokrajinskog značaja u tačno navedenim oblastima društvenog života. Predlog zakona o kome raspravljamo predviđa da AP Vojvodina ima nadležnosti, odnosno da obavlja poslove i u onim oblastima društvenog života u kojima praktično ne može da ima izvorne nadležnosti. Primera radi, to je oblast regionalnog razvoja, izgradnje objekata, nauke i tehnološkog razvoja, zapošljavanja, privrede i privatizacije, rudarstva i energetike, lokalne samouprave, službene upotrebe jezika i pisma, pravosudnog ispita, državnog stručnog ispita, sudskih tumača, eksproprijacije, zaštite intelektualne svojine itd. Jasno je da bi protivustavne bile sve odredbe zakona koje uređuju izvorne nadležnosti pokrajine u oblastima društvenog života koje nisu navedene u Ustavu. Ustav je jasno predvideo da pokrajine, u oblastima društvenog života u kojima mogu da imaju izvorne nadležnosti, uređuju upravo ta pitanja od pokrajinskog značaja. Predlogom zakona, ovakvim kakav jeste, kao pitanja od pokrajinskog značaja se određuju pitanja koja apsolutno nisu takvog karaktera.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 67. član 67. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska Stranka Srbije - Vojislav Koštunica. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov i podnaslov iznad člana 68. i član 68. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Upravo ovaj član Predloga zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine se i odnosi na ove oblasti koje sam malopre pomenuo, kao oblasti društvenog života gde Ustav Republike Srbije apsolutno predviđa da li su to, a pokazalo se da nisu, pitanja koja bi trebalo da se regulišu na ovaj način. To je oblast rudarstva, a potom i energetike, to je još jedan set amandmana koji se tiču ove oblasti. Ovakvim predlogom zakona je mnogo anomalija načinjeno, štaviše kao nadležnost AP Vojvodine se određuju pitanja i poslovi koji ni u kom slučaju ne mogu da budu povereni Pokrajini, jer ih Ustav kao isključivu nadležnost rezerviše za republički nivo vlasti. Zakon o državnoj upravi zabranjuje njihovo poveravanje drugim nivoima organizovanja vlasti. Reč je dakle o nadležnosti vođenja politike u različitim oblastima, a Predlog zakona suprotno Ustavu i zakonu, opredeljuje nadležnosti Vojvodine u oblasti i energetske politike, koja je i obuhvaćena ovim članom na koji je podnet amandman, a takođe to smo mogli i da vidimo i do sada, i u oblasti agrarne politike, politike u oblasti ravnopravnosti polova itd. Ustav Republike Srbije predviđa da Republika može AP zakonom da poveri pojedina pitanja iz svoje nadležnosti, ali je tu prilično eksplicitan. Predviđa se da se pokrajini mogu poveriti samo pojedina pitanja, time je praktično onemogućeno poveravanje svih vrsta poslova državne uprave. Suprotno ovome, Predlog zakona predviđa da organi AP Vojvodine, što kao izvorne, što kao poverene poslove u pojedinim oblastima, treba da obavljaju zapravo sve vrste poslova državne uprave i na taj način pokrajinski organi uprave zapravo poprimaju karakteristike organa državne uprave.
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Vladan Jeremić.
Nastaviću tamo gde sam stao i malopre. Predlog zakona koji je u skupštinskoj proceduri apsolutno nelogično i nepotrebno menja pojedina važeća rešenja i u pogledu nadzora nad ustavnošću i zakonitošću pokrajinskih akata, i koncept nadzora hijerarhijske više centralne vlasti nad obavljanjem izvornih i poverenih poslova Pokrajine svodi na saradnju i usavršavanje kroz nekakve stalne i mešovite komisije. Nije teško pretpostaviti da, s obzirom da ste obezbedili skupštinsku većinu, da kada bude usvojen ovakav predlog zakona, a potom i statut, da od nadzora, kao autoritativne aktivnosti centralne vlasti, neće ostati praktično ništa. Predlog zakona preuzima rešenja koja su sadržana u Predlogu statuta, gde se određuje da se i u svojini AP Vojvodine stvari koje na osnovu zakona koriste organi AP Vojvodine i ustanove čiji je ona osnivač, takva odredba označila bi praktično nesmetanu otimačinu od Republike. Mogli smo tokom dosadašnje diskusije kao možda najupečatljiviji primer da čujemo da i ovim predlogom zakona jeste predviđeno da AP Vojvodina osniva javno preduzeće za upravljanje nacionalnim parkom "Fruška gora" i da danom početka rada to preduzeće preuzima prava, obaveze, zaposlene i sredstva već postojećeg Javnog preduzeća Nacionalni fond "Fruška gora". Ustav Republike u članu 178. stav 2. predviđa da AP može svojom odlukom da poveri jedinicama lokalne samouprave pojedina pitanja iz svoje nadležnosti, ali Predlog zakona propisuje da Pokrajina u oblasti kulture, prosvete, javnog informisanja može da poveri poslove iz svoje nadležnosti u nadležnost nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Jasno je da bi eventualno zakonsko predviđanje takve mogućnost bilo potpuno neustavno.
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 70. i član 70. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Jasno je koliko je nedorečenosti u mnogim oblastima u ovom predlogu zakona o utvrđivanju nadležnosti. Jasno je da se predviđa praktično da Vojvodina sarađuje sa odgovarajućim teritorijalnim zajednicama drugih država u okviru spoljne politike Republike Srbije, uz poštovanje teritorijalnog jedinstva i pravnog poretka Republike Srbije, što je u skladu sa Ustavom, ali je propušteno da se uradi pitanje - šta se smatra odgovarajućom teritorijalnom zajednicom druge države sa kojom Vojvodina može da obavlja međuregionalnu saradnju? Kako će se obezbediti da međuregionalni sporazumi budu zaključeni u okviru spoljne politike Republike Srbije, uz poštovanje njenog teritorijalnog jedinstva i pravnog poretka? S tim u vezi, moraću da pomenem da je i Evropska komisija, sredinom juna ove godine u Briselu, donela Odluku o formiranju Dunavske evropske regije 2011. godine, koja bi trebalo da obuhvati i poveže regije koje se nalaze u slivu Dunava, čime bi se postepeno stvorio jedinstven geografski, privredni i kulturni prostor. Inicijativa za stvaranje ove regije je potekla, bar zvanično, pre tri godine iz Novog Sada, što je prošle godine prilikom svog boravka u Briselu s ponosom istakao Bojan Pajtić. U međuvremenu je realizacija ovog projekta prilično odmakla, a koliko se na njemu ozbiljno radi svedoči i Konferencija Predsedništva Saveta podunavskih regija i gradova. Na sednici održanoj u Beču je usvojena deklaracija o stavovima Saveta, o strategiji EU za podunavski prostor, koja predviđa dalje korake u stvaranju dunavskog evroregiona. U radu predsedništva Saveta je učestvovao i predsednik Skupštine AP Vojvodine Šandor Egereši, koji je inače i zamenik predsednika Saveta podunavskih gradova i regija. Kako navodi "Dojče vele", Egereši je zajedno sa Peterom Langerom, direktorom Dunavskog biroa iz nemačkog grada Ulma, jedan od glavnih promotera ideje o dunavskoj integraciji. Da bi se ona ojačala, Egereši e nedavno u Beču predložio formiranje dunavskog parlamenta i dunavske medijske mreže.
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 71. i član 71. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. a li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Hvala. Samo da završim, dakle, da bi se ona ojačala, Egerešije nedavno u Beču predložio, kao što ste čuli, formiranje dunavskog parlamenta i dunavske medijske mreže. Prema njegovom predlogu dunavski parlament bi trebalo da omogući političku komunikaciju i povezivanje parlamenta, država, gradova, regija i gradova, institucija Dunavske regije, dok bi dunavska medijska mreža trebalo da podrži realizaciju dunavske strategije. Predsednik Skupštine AP Vojvodine u Beču je predložio i uključivanje slovačkih i hrvatskih gradova i regija u rad Saveta podunavskih regiona i gradova, a kako se navodi, njegove inicijative su prihvaćene, uvrštene i usvojene u deklaraciji o stavovima Saveta. U skladu sa tom Dunavskom strategijom, već nekoliko godina se odvija saradnja AP Vojvodine i regija susednih država, a radna grupa Vlade Republike Srbije za saradnju sa EU za Podunavlje i radna grupa AP Vojvodine su nedavno predstavile listu projekata za saradnju sa ostalim dunavskim regijama koje će biti dostavljene operativnom centru, Dunavskom birou u Ulmu i Evropskoj komisiji u Briselu. Projekti se odnose na razne oblasti, a šta znači multietničnost i multikulturalnost može da se potvrdi, primera radi, da je na kampu tolerancije mladih u Bačkoj Topoli, koja u julu ove godine okuplja 180 devojaka i mladića iz podunavskih gradova i regiona, Egereši rekao da je kroz takve programe moguće izgraditi i jačati evropski, vojvođanski i dunavski identitet. Kada se sve ovo ima u vidu, ne treba ni da čudi okupljanje građana ispred Skupštine, koji se protive usvajanju ovakovog Predloga zakona i statuta.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 71. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na brisanje tačke 2) u članu 71. koja glasi: "AP Vojvodina rešava po zahtevima za izdavanje odobrenja za geološka istraživanja". Srbija je po rudnom bogatstvu veoma bogata država i to potvrđuje i prisustvo u svetskim okvirima poznatih kompanija, kao što su "Rio Tinto" ili "Dandi", koje vrše geološka istraživanja na nekoliko lokacija u Srbiji. Takođe, broj izdatih licenci za geološka istraživanja iz godine u godinu je sve veći, pa je tako 2002. godine izdato 58 licenci, 2004. godine 83, 2006. godine 92, a 2008. godine čak 101 licenca. Samo u toku 2008. godine na oko 80 lokacija inostrane i domaće kompanije uložile su oko 18 miliona evra. Baš je to glavni motiv predlagača ovog zakona. Motiv je novac koji se dobija od davanja odobrenja za geološka istraživanja. Međutim, na sajtu Ministarstva rudarstva i energetike dat je spisak od 21 licenciranog fakulteta, instituta i firmi koji jedino mogu da rade projekte iz oblasti geoloških istraživanja. Od 21 projektantske kuće, jedna je iz Lazarevca, dve iz Bora i 18 iz Beograda. Šta to znači? Znači da u oblasti geoloških istraživanja na području Vojvodine ne postoji niko sa referencom da može da vodi i projektuje ta istraživanja. Vi poslove poveravate nekome ko ne zna to da radi. Podrška za ovaj amandman poslaničke grupe "Napred Srbijo" SNS leži i u članovima 5. i 26. Zakona o geološkim istraživanjima, koji su veoma eksplicitni, tako da se u članu 5. kaže: "Osnovna geološka istraživanja su poslovi od opšteg interesa za Republiku Srbiju i finansiraju se iz budžeta Republike Srbije". Zbog čega ste promenili mišljenje? Zbog čega geološka istraživanja više nisu poslovi od opšteg interesa? Takođe i član 26, koji je još precizniji, i u njemu se kaže: "Geološka istraživanja na određenom prostoru izvode se na osnovu odobrenja za istraživanja koje izdaje ministarstvo", a ne autonomna pokrajina.
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 72. i član 72. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ovaj član Predloga zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodina je samo nastavak niza potpuno protivustavnih članova koje sadrži ovakav predlog zakona i koji će verovatno prouzrokovati ono na šta je poslanička grupa SRS ukazivala kroz podnošenje amandmana na sve dosadašnje članove koji su obrađeni u skupštinskoj proceduri. Ovu priliku bih još iskoristio, zarad javnosti, da podsetim da je očigledno da se ovakvim predlogom zakona u delovima Srbije van Vojvodine izgleda ne neguju nekakve evropske vrednosti, jer očigledno da se AP Vojvodina po tome razlikuje od ostatka Srbije. Zaista nije jasno, ako to nisu evropske vrednosti, o čemu se, zapravo, radi? Možda se celokupnim predlogom zakona, praktično, uvodi nekakvo novo kategorisanje građana Republike Srbije. SRS je ukazivala da postojanje regija koje se tiču AP Vojvodina, očigledno da postoje nekakva posebna prava, kao što je npr. i pravo na predstavništvo u Briselu, ali da nema ili neće da postoje regije u kojima živi nekakva druga klasa građana. Po našem mišljenju, to je jedan očit primer diskriminacije, ali ako se izostavi i ovaj aspekt pitanja, ostaje i ona politička strana koja je mnogo opasnije, jer moguće da ćemo doći u situaciju da upravo Brisel, kao sedište EU, sutra može otvoreno da uceni Srbiju da, recimo, mora da prizna KiM ako želi da uđe u EU. Postavlja se pitanje da li se onda političari iz AP Vojvodina mogu pozvati na svoju posebnu tradiciju - negovanje evropskih principa i vrednosti, koje im je država Srbija ovim zakonom tako velikodušno priznala.
Dva minuta. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 73. i član 73. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 73. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Član 73. je veoma čudan zato što Republika Srbija izmišlja neke nove nadležnosti, pa ih poverava AP Vojvodini. Naime, članom 73. u tri tačke je predviđeno da Vojvodina daje mišljenje na predlog za osnivanje novih jedinica lokalne samouprave, ukidanje ili spajanje postojećih, promenu granica i sedišta jedinica lokalne samouprave na teritoriji AP Vojvodina, iako je Ustav sasvim jasan i u članu 188. kaže: "Teritorija i sedište jedinice lokalne samouprave određuju se zakonom. Osnivanju, ukidanju i promeni teritorije jedinice lokalne samouprave prethodni referendum na teritoriji te jedinice lokalne samouprave". Dakle, građani jedne jedinice lokalne samouprave odluče da nešto urade sa svojom lokalnom samoupravom, završe sve poslove određene Ustavom i obrate se predlogom zakona da se taj njihov posao, koji su uradili u skladu sa Ustavom, sprovede u skladu sa zakonom. Šta ima sa tim AP Vojvodina? Potom, kažete "da vrši nadzor nad zakonitošću rada i akata organa jedinice lokalne samouprave", iako Ustav kaže u članu 192. da je Vlada dužna da obustavi od izvršenje opšti akt opštine za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu. Šta tu ima da radi AP Vojvodina, ako to ne bude povereni posao? Vi niste napisali da je povereni, nego ste to utvrdili za 3) tačku, gde se daje prethodna saglasnost skupštini jedinice lokalne samouprave na teritoriji AP Vojvodina, prilikom utvrđivanja praznika i odlučivanja o nazivima ulica, trgova, to je vama bilo najvažnije i to sada tražite da vam se poveri kao posao. Nemate poverenja. Znači, građani jedne jedinice lokalne samouprave nemaju poverenje u svoju Vladu, nego će u Novom Sadu, preko jedne transmisione vlade, da se obrate kad zatraže promenu naziva ulica, trgova, kad zatraže da utvrde praznike. U tome će biti popuštanje Republike Srbije pred separatizmom...
Dva minuta. Zahvaljujem. Na član 73. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS. Reč ima poslanik Miroslav Petković.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, u ovom delu koji reguliše lokalnu samoupravu piše da AP Vojvodina, preko svojih organa u oblasti lokalne samouprave, u skladu sa zakonom, daje mišljenje na predloge za osnivanje novih jedinica lokalne samouprave, ukidanje ili spajanje postojećih, promenu granica i sedišta jedinica lokalne samouprave na teritoriji AP Vojvodina. I tačka 1) i tačka 3) su slično definisane. Postavljam pitanje - kome daje saglasnost: sebi, lokalnoj samoupravi? Gde je u ovom članu zakona ministarstvo? Naravno da AP Vojvodina treba da daje svoje mišljenje, ali ga valjda upućuje Vladi Republike Srbije i Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Ne znam da li ste obavestili gospodina Milana Markovića da njegove ingerencije prestaju kada je u pitanju Vojvodina. Mi smo predložili izmenu ovog člana, a ne njegovo brisanje, već da upravo stoji onako kako Ustav i zakon to i predviđaju - da Vlada Republike Srbije daje mišljenje na inicijativu AP Vojvodina. Čuli smo tokom ove rasprave, puna su vam usta decentralizacije. Neke stranke iz vladajuće koalicije su rekle da je Vojvodina dobila premalo, neki su rekli da je prava mera i da je to najbolje što se moglo postići u ovom trenutku. Zbog toga i jeste opravdan naš strah šta će se desiti za neku godinu i šta će biti sa AP Vojvodina. Mislim da je najbolji odgovor na ovo pitanje dao najbolji gradonačelnik za 2007. godinu gospodin Goran Knežević, koji je upravo rekao da ovde nema nikakve decentralizacije, već da je samo nova adresa u Novom Sadu, a ne više u Beogradu. Činjenica je ukidanje ingerencija Vlade Republike Srbije i nadležnost ministarstva, da zaista to i planirate da ostvarite za neku godinu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 74. i član 74. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prema odredbi ovoga člana koji se predlaže, u članu 74. jedno od državnih obeležja jeste da se preuzme mreža i organizuju pravosudni organi. Sledeće, kako predviđa član 77, da se i pravosudni ispit mora polagati na teritoriji AP Vojvodine. Da li će ostale teritorije i okruzi imati tu priliku u Srbiji? Neće. Jedno od obeležja državnosti jeste pravo osnivanja predstavništva u regijama Evrope i u Briselu, kako to piše u članu 16. predloga statuta. To pravo isključivo imaju, zapravo, dame i gospodo narodni poslanici Demokratske stranke, suverene države, nemaju ga čak ni federalne jedinice, u pravim federacijama ne raspolažu sa takvim pravom, a vi ste dozvolili da se i ova materija uređuje na jedan protivustavan način. Vi ste dozvolili da se i u Briselu može osnivate jedno sedište vašeg predstavništva iz Vojvodine, gde je sedište vrhovne komande i Atlantskog pakta i centralnih organa EU. To bi u praksi značilo da bi, pored Srbije kao države, Vojvodina imala svoja diplomatska predstavništva, pa čak i pri komandi Atlantskoga pakta u Briselu. Sledeće obeležje državnosti jeste Vojvođanska akademija, a svugde u svetu poznato je da postoji samo jedna akademija u jednoj državi. Sledeće obeležje državnosti Vojvodine jeste nadležnost pokrajinske skupštine da donosi odluke koje imaju značaj zakona na teritoriji AP Vojvodine. Ovde se na prikriven način pokušava da se AP Vojvodini i njenoj skupštini pribavi zakonodavna nadležnost, kako to predviđateu članu 48. alineja 4, u kome se pominju pokrajinske...
Dva minuta, zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Dame i gospodo, predlagač amandmana za član 74. Predloga zakona kaže da je ovaj član nepotreban i štetan. Tako je napisano u obrazloženju amandmana. Član 74. Predloga zakona kaže da AP Vojvodina preko svojih organa u skladu sa zakonom stara se o ostvarivanju ljudskih prava i prava nacionalnih manjina. Zatim, ostvaruje saradnju sa crkvama i verskim zajednicama na teritoriji AP Vojvodine i pomaže njihove delatnosti koje se vrše u javnom interesu; uređuje i stara se ostvarivanju i unapređenju politike u oblasti ravnopravnosti polova u AP Vojvodini; obezbeđuje javnost rada pokrajinskih organa uprave itd. Ne mislim da je ovaj član predloga zakona nepotreban i štetan, čak mislim da je potreban i koristan. Često se ljudi plaše onoga što ne razumeju, tako primitivne zajednice plaše se munje, groma, prirodnih pojava. Zamislite, pomračenje, naopako, nema sunca. Nema razloga, stvarno, da se tako ponašamo. Kažu, u vezi sa zakonom i statutom da građani osećaju ovo ili ono, a građani treba ne da osećaju, nego da znaju - usvajanjem zakona i davanjem saglasnosti na statut AP Vojvodine neće se napraviti nova država, samo će se bolje raditi. Verujte mi, mi Pančevci nećemo u Beogradu biti u romingu, kao što ni Beograđani neće biti u romingu u Pančevu.
Dva minuta i pet sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. (Petar Jojić, sa mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Narodni poslaniče, poslanička grupa ima vreme na raspolaganju za raspravu u pojedinostima. Poslanička grupa ZES ima još 47 minuta i 40 sekundi. Kada će koji poslanik koristiti svoje vreme, to je na volju poslaničkoj grupi, svakoj od deset poslaničkih grupa koje su u Narodnoj skupštini. Pravo na repliku nemate. Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 74. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Podneli smo amandman na tri odredbe ovog člana...
Molim narodnog poslanika Momira Markovića, izvinite poslaniče, da prestane da dobacuje. Upozoreni ste za dobacivanje. Molim vas da prestanete da dobacujete i kršite član 104. Poslovnika Narodne skupštine. Odredbe Poslovnika Narodne skupštine važe za sve nas i ponašanje da su odredbe samo za protivnike nije u skladu sa Poslovnikom, tako da vas najozbiljnije upozoravam da me ne primoravate na izricanje kaznenih mera. To mnogo manje volim da radim i da kršim pravila, nego što je to kod onih koji žele moju saradnju za izricanjem kaznenih mera. Izvinite, narodni poslaniče, 45 sekundi će vam biti produženo. Vreme na raspolaganju je dva minuta.
Kod tri odredbe ovog člana intervenišemo zato što smatramo da su odredbe kojima se definiše država, a ne autonomija. Jedna je da se AP Vojvodina stara o ostvarivanju ljudskih prava i prava nacionalnih manjina, te utvrđuje dodatna prava u ovoj oblasti. Ustav Republike Srbije u članu 14. reguliše zaštitu nacionalnih manjina i kaže da Republika Srbija štiti prava nacionalnih manjina i da država jemči posebnu zaštitu nacionalnim manjinama radi ostvarivanja potpune ravnopravnosti i očuvanja njihovog identiteta. U članu 75. o osnovnim odredba prava pripadnika nacionalnih manjina kaže - pripadnicima nacionalnih manjina, pored prava koja su Ustavom zajemčena svim građanima, jemče se dodatna individualna ili kolektivna prava. Individualna prava ostvaruju se pojedinačno, a kolektivna u zajednici sa drugima, u skladu sa Ustavom, zakonom i međunarodnim ugovorom. Gde vi to nađoste da su ugrožena prava nacionalnih manjina na teritoriji Srbije, pa će Vojvodina da im utvrdi dodatna prava u ovoj oblasti? Ustavna prava su sasvim dovoljna za pripadnike manjina i Vojvodina može, u skladu sa članom 183, da se stara o ostvarivanju ljudskih i manjinskih prava u skladu sa zakonom, ali nikako da izmišlja šta su prava koja nisu predviđena Ustavom i zakonom. Potom predlažete da Vojvodina odredi mrežu sudova na teritoriji AP Vojvodina, iako ste pre mesec dana u ovom istom sastavu usvojili zakon po kome je određena mreža sudova na republičkom nivou. Imali ste još jednu, a to je da se u oblasti kulture, prosvete i javnog informisanja mogu poveriti poslovi iz svoje nadležnosti nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Zamislite sad u oblasti prosvete, kulture, Republika Srbija poverava posao Vojvodini u tačno određenim oblastima, čak ste i ovde razradili u po 20 ili 30 tačaka sve što se poverava u oblasti kulture, prosvete, informisanja, a onda ovde samo kažete...
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Molim narodne poslanike koji dobacuju "tri minuta" da uvidom u stenogram pročitaju tok sednice neposredno nakon što je narodni poslanik i predsednik poslaničke grupe Napred Srbijo dobio reč i narodne poslanike koji dobacuju da prestanu da krše član 104. i omalovažavaju ugled Narodne skupštine. Da li još neko želi reč? Na član 74. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ne znam zašto se hrabri gospodin Miković, koji se ne plaši ni munje ni groma, ni pomračenja sunca, uplašio da pročita tačku 4) i tačku 5) u ovom članu, koja kaže da AP Vojvodina predlaže mrežu sudova na teritoriji AP Vojvodina i u oblasti kulture, prosvete i javnog informisanja može poveriti poslove iz svoje nadležnosti nacionalnim savetima nacionalnih manjina. DSS nije predložila da se briše ceo ovaj član, već upravo tačke 4) i 5), koje su direktno u protivnosti zakonu i protivne Ustavu. Smatramo da ne mogu postojati u ovom članu.
Da li još neko želi reč? Na član 75. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“, grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS i narodni poslanik Petar Jojić. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, pa narodni poslanik Arsen Đurić, pa narodni poslanik Petar Jojić.
Amandmanom tražimo da se član 75. briše zato što je njim uređen program sprovođenja Nacionalnog investicionog plana, a tim programom se u stvari realizuje ustavna odredba ravnomernog regionalnog razvoja koja je, kao ustavno određena, nadležnost Vlade Republike Srbije za teritoriju države čija je ta vlada. Član 94. glasi da se Republika Srbija stara o ravnomernom i održivom regionalnom razvoju u skladu sa zakonom. Po Zakonu o regionalnom razvoju, AP Vojvodina ima svoje nadležnosti, kao trećepozvani, da tako kažem, posle Vlade i ministarstava nadležnih za ovu oblast. Zašto je to nadležnost države na čitavoj svojoj teritoriji? Zato što je ravnomerni regionalni razvoj upravo sprovodiv, kao osnovni poreski princip da uveća dobrobit svakog pojedinca, i to se suprotstavlja osnovnim načelima autora ovog zakona, koji smatraju da onaj ko ima više treba da plati jednako kao onaj ko ima manje. Ti ljudi ne znaju osnovnu teoriju poreskog sistema koji kaže da je poreski sistem zasnovan na načelu jednake žrtve i da država treba da brine o dobrobiti svakog građana. Da država ne brine o dobrobiti svakog građanina, govori poreski sistem. Bilo bi mnogo bolje za svakog građanina i u Vojvodini i u Srbiji da je ova država preduzela nešto po pitanju lakšeg poslovanja u ovoj oblasti, jer imamo 13 zakona koji regulišu poreski sistem, 18 uredbi, 91 pravilnik, 56 uredbi, 28.000 tumačenja, od kojih je polovina na zakon o PDV i 35 međunarodnih sporazuma koji regulišu upravo u tom delu…
Dva minuta, zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Arsen Đurić ima reč. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli amandman na član 75, kojim predlažemo da se taj član briše. Član 75. uređuje planiranje i sprovođenje NIP na teritoriji Vojvodine. Zarad javnosti ću pročitati član 75 – AP Vojvodina, preko svojih organa, inicira, koordinira i sprovodi projekte NIP za teritoriju Vojvodine, sarađuje sa nadležnim ministarstvima u razmatranju i ocenjivanju prijava projekata za teritoriju Vojvodine, sačinjava predlog liste projekata za teritoriju Vojvodine, osniva i vodi elektronsku i dokumentacionu bazu podataka, prati dinamiku trošenja po pojedinačnim projektima, a o tome jednom u tri meseca izveštava Vladu. Znači, mi smo prethodnih dana ovde govorili o tome koliko je štetan ovaj zakon, odnosno da je on protivustavan i da postavlja temelje jedne nove države, a predstavnici vladajuće koalicije su nam govorili da je reč o decentralizaciji vlasti. Upravo ovaj član govori o tome da nema od decentralizacije ništa, već da se ovim zakonom, odnosno ovim članom vrši klasična centralizacija vlasti i moći u Novom Sadu. Znači, opštine iz Srbije će konkurisati kod Ministarstva za Nacionalni investicioni plan sa svojim projektima, dok će opštinama iz Vojvodine to biti onemogućeno jer će pokrajinska administracija u Novom Sadu praviti listu projekata, listu prioritetnih projekata i upućivati ga ministarstvu u Beogradu. Mi smo predložili da se taj član briše. Kao i prethodnih dana, i sada naglašavamo da je ovaj zakon potpuno nakaradan i štetan, da se njime ne vrši decentralizacija vlasti u Vojvodini, već se vrši centralizacija u Novom Sadu i od toga građani Vojvodine neće imati mnogo toga, već će imati politička elita u Novom Sadu.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da neko ne zna Ustav, ali zna da pročita određene odredbe iz ovog separatističkog pre svega zakona, koji u svakom slučaju jeste štetan za Srbiju. Ako član 143. Ustava predviđa - osnivanje, organizacija, nadležnost, uređenje i sastav sudova uređuju se zakonom, onda tu više nemamo šta da razgovaramo. S druge strane, ako se predviđa da se polažu ispiti pravosudni u Novom Sadu, i to je nešto što je apsolutno protivno zakonu. Poštovani građani Republike Srbije, želim ovom prilikom da vas podsetim na poslednje izbore u AP Vojvodini. Maja 2008. godine upisano je 1.410.000birača. Izašlo je 900.000, a 505.000 nije izašlo na glasačka mesta i nije glasalo. Srpska radikalna stranka je ostvarila tada 22% glasova, samo jedan manje od Evropske Vojvodine. Postavlja se pitanje – sa kojom to većinom separatisti i autonomaši misle da ubede Srbiju i srpski narod da su oni pobedili i da je to volja naroda? To nije volja naroda. Ovo je volja nametnute manjine koja vlada nad većinom, a to se vidi iz podataka sa poslednjih izbora u AP Vojvodini. Pre svega, vi, građani Srbije, niste izašli maja na izbore. Jeste većina, vi ste omogućili ovoj manjini da otcepi Vojvodinu. Zahvaljujući vašim propustima, što niste izašli na izbore, oni rasparčavaju Srbiju, razgrađuju, uspostavljaju nove granice i Srbiju komadaju. Poštovani građani, vi ste prepustili drugima da odlučuju o vašoj sudbini. Srpska radikalna stranka čini i činiće sve što je u njenoj moći da se zajedno s vama…
Dva minuta, zahvaljujem. Na naslov iznad člana 76. i član 76. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Petar Jojić i grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, poštovani birači, da ste vi izašli na izbore, a vi ste većina, ne bi mogli olako da dobiju Ustav na poklon ovi separatisti koji su se pridružili projektu Amerike i Nemačke. Vama je jasno, zapitajte se u kakvoj državi treba da živite, da li ćete imati svoju državu, da li će vaša deca i vaši unuci morati da uče i šiptarski jezik. Niste izašli na izbore maja 2008. godine, a znate da su vam oni oteli fabrike, oteli preduzeća, ostavili vas bez posla. Vaša deca nemaju perspektive, nemaju zaposlenje, a školovanje će biti veoma otežano i biće izvršena selekcija. Dakle, da ste izašli, vi se ne bi složili sa ovakvom politikom.
Narodni poslaniče, podsećam vas na član 103. i obavezu da govorite o temi dnevnog reda. Molim vas da preostali minut vremena iskoristite na diskusiju o amandmanu na naslov iznad člana 76. i član 76. Izvolite.
Vratite mi vreme. Molim vas, ako mi dozvolite, da završim.
Narodni poslaniče, malopre sam rekla da vas podsećam na član 103, da se vratimo dnevnom redu, da je vaša obaveza da poštujete član 103. i da imate još minut vremena, u tom trenutku kada sam vas prekinula, na osnovu poslovničkih ovlašćenja sam vam to saopštila. Izvolite, nastavite.
Koliko mi je još ostalo vremena, molim vas?
Treći put govorim, minut vremena imate od trenutka kada nastavite da govorite.
Obraćam se građanima u vezi statuta, a statut je protivustavan i antidržavni akt. Dozvolite mi da završim.
Narodni poslaniče, na dnevnom redu nije statut. Na dnevnom redu je pretres u pojedinostima.
Zakon. Zakon upravo koji je protivustavan. Izvinjavam se, vi mene niste, izgleda mi, razumeli.
Odlično sam vas razumela. Na dnevnom je redu je pretres u pojedinostima zakona, ne statuta, to je bilo pre neki dan. Molim vas, jedan minut imate još uvek, jedan minut ste iskoristili. Jedan minut imate, na osnovu člana 103 – pretres o tački dnevnog reda. Vaš amandman je u pitanju, koji glasi da se nadnaslov iznad člana 76. i član 76. brišu.
Jeste, upravo su u pitanju nadležnosti i ovaj zakon koji se donosi, gospođo predsedavajuća, jeste protivustavan i ja moram da napomenem da nema većine koja je donela odluku da se predloži Republici Srbiji donošenje ovakvog jednog antidržavnog akta. Većina nije izašla na izbore. To i vi sami znate, gospođo Čomić. Poštovani građani Srbije, sada pred Bogom, pred sobom, pred narodom Srbije, pred svojom decom … [[Isključen mikrofon.]]
Narodni poslaniče, upozoreni ste na primenu člana 103, da se govori o dnevnom redu. Imate još 40 sekundi ako želite da se prijavite i da govorite o dnevnom redu? (Da.) Imate pravo da govoritejoš 40 sekundi. Izvolite.
Protivim se ovakvom predlogu zakona. Ponavljam da je ovo antidržavni akt Republike Srbije, da je ovo projekat Nemačke i Amerike. Moram da podsetim građane Srbije na predloženi tekst ovog zakona o utvrđivanju nadležnosti. Poštovani građani, ponovo se obraćam. Niste izašli na izbore kada su vam oteli preduzeća, uzeli vam fabrike i dostojanstvo. Sada pred Bogom, pred sobom, pred narodom Srbije, pred svojom decom i unucima, toliko želim da vam kažem. [[Isključen mikrofon.]]
Narodni poslaniče, molim vas da me saslušate. Imate dva upozorenja na nepoštovanje dnevnog reda. Izričem vam prvu opomenu. Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 76. amandman su zajednopodneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković. Izvolite.
Ovim amandmanom smo tražili da se reči „u skladu sa zakonom“ zamene rečima „Ustavom Republike Srbije i zakonom“. U srpskom Temerinu viori ova zastava. Ovo je Mađarska zastava. (Narodna poslanica Aleksandra Janković pokazuje zastavu.) U srpskom Temerinu, takođe, na pijaci možete kupiti majice „64 županije“. (Narodna poslanica Aleksandra Janković pokazuje majicu.) Evo kako izgleda majica.
Narodna poslanice, molim vas da ne reklamirate proizvode raznih proizvođača, bez obzira da li se prodaju na pijacama ili u ovlašćenim radnjama. Nije striktno zabranjeno Poslovnikom, ali to smatram narušavanjem ugleda Narodne skupštine i ugrožavanjem statusa narodnog poslanika. Nije dozvoljeno reklamiranje bilo kojih proizvoda. Molim vas da se prijavite, dobićete reč, i da govorimo o amandmanu koji ste podneli. Izvolite.
Gospođo Čomić, vi ste protivustavni. Vi niste u skladu sa Ustavom. Nisam govorila o radnjama, niti sam govorila o brendovima, govorila sam o pripadnicima grupe „64 županije“ koji rade protiv interesa mađarskog naroda i protiv UstavaRepublike Srbije.
Narodna poslanice, dotičnu grupu dovedite u vezu s vašim amandmanom, u skladu sa članom 103. stav 1.
To je jako u vezi sa amandmanom. Ustav je najstariji akt koji mora biti poštovan. Ne može da se menja prostom većinom. Ovde ste se danas napakovali da biste negde, u nekom trenutku napravili glasanje, odvojili Vojvodinu i napravili još jednu državu u državi. Čekate trenutak kada ćete to uraditi. Mislili ste da će amandmani očas proći. Uprkos zabrani skupa, uprkos medijskim pričama o tome da su skupovi otkazani, ispred Skupštine imate zabrinute Srbe koji imaju pitanja za vas. Zašto, gospodo, držite konferencije za štampu? Malopre sam videla gospodina Palmu. Što ne izađete napolje, na čas neposredne demokratije sa zabrinutim Srbima? Oni vam ne veruju da ćete bilo kojim zakonom bilo šta regulisati. Kršite Ustav Srbije. Vi ste, gospođo Čomić, protivustavni. Da citiram još nešto. Svojevremeno vam je neko govorio – Goco, nemoj da iskušavaš moje strpljenje, ućuti. To je bio gospodin Zoran Đinđić, ovo je trenutak da ga iscitiram.
Da li još neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Donka Banović želi reč po prethodnom amandmanu. Nije iskoristila pravo od dva minuta. Izvolite.
Bila je moja greška. Nisam ubacila karticu do kraja. Poslanici DSS imaju primedbe na ovaj član 76, na njegov sadržaj, ali i na mesto koje zauzima u ovom predlogu zakona. Inače se govori o službenoj upotrebi jezika i pisma. U okviru amandmana na član 8. Predloga zakona, u osnovnim odredbama, dali sadržaj kako treba da glasi ovaj član koji ovu materiju reguliše, odnosno u radu organa AP Vojvodine u službenoj upotrebi su istovremeno sa srpski jezikom i ćiriličkim pismom i jezici i pisma nacionalnih manjina, u skladu sa Zakonom Republike Srbije. Ovaj naš amandman niste prihvatili. Vi predlažete da će organi AP da uređuju ovu materiju. Ova materija je uređena. Pre svega je uređena Ustavom, a službena upotreba jezika i pisma je takođe uređena i zakonom. Ako ste u statutu Vojvodine srpskom većinskom narodu u Vojvodini dali status nacionalne zajednice, pa se srpski narod nalazi u istom statusu kao i, recimo, makedonska nacionalna manjina, bez ikakve namere da uvredim pripadnike makedonske nacionalne manjine, onda morate da priznate da moramo da budemo sumnjičavi. Možda taj organ ovlašćeni AP Vojvodine izađe sa predlogom i uredu tu materiju tako što će pisati: srpska nacionalna zajednica govori srpskim jezikom, makedonska nacionalna zajednica govori makedonskim jezikom. Dakle, čitavim statutom dajete za pravo da sumnjamo i da budemo zabrinuti.
Na član 76. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 77. i član 77. amandman u istovetnom tekstu podneli su grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS i narodni poslanik Zoran Krasić. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan član koji nije u skladu sa pravnim sistemom Republike Srbije zato što predviđa da AP Vojvodina preko svojih organa, u skladu sa zakonom koji uređuje polaganje pravosudnog ispita, za lica koja imaju prebivalište na teritoriji AP Vojvodine obrazuje ispitni odbor i organizuje polaganje pravosudnog ispita. Predlaže se da Vojvodina formira taj ispitni odbor, da sva lica koja imaju prebivalište na teritoriji Vojvodine polažu pravosudni ispit u Novom Sadu. Koliko znam, do sada su postojale tri ispitne komisije, sastavljene od sudija Vrhovnog suda, od profesora pravnih fakulteta sa cele teritorije Republike Srbije i ta komisija je vršila ispitivanje kandidata na pravosudnom ispitu. Tu komisiju obrazovalo je Ministarstvo pravde Republike Srbije. Zato vas pozivam da uvažite amandman DSS i da se ovaj potpuno besmisleni član briše iz zakona jer, koliko znam, novi zakon o polaganju pravosudnog ispita nije došao u skupštinsku proceduru, a prema važećem zakonu nigde se ne otvara mogućnost da se pravosudni ispit polaže u Vojvodini.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ne postoji apsolutno nijedna smetnja da nadležni državni organ koji organizuje polaganje pravosudnog ispita odredi da će, ne znam, neka lica koja žive na teritoriji Niša, Pirota, Vranja da polažu pravosudni ispit u Nišu, kao što ne postoji nikakva smetnja da nadležno Ministarstvo pravde odluči da se za lica sa teritorije AP Vojvodine pravosudni ispit polaže u Novom Sadu. Ne vidim nijedan opravdani razlog da se kao povereni državni posao prebacuje AP Vojvodini polaganje pravosudnog ispita, a pogotovo na način da se i obrazuje ispitna komisija itd. Ono što je mnogo važnije za građane u ovom trenutku jeste da moraju biti svesni situacije da oni koji budu glasali za ovaj predlog zakona u stvari glasaju da se Srbija skrati na Beogradski pašaluk, i to rade po nalogu pre 1. decembra, pošto sutra počinje velika trgovina pred Međunarodnim sudom pravde. U priči su kako teritorija KiM, sever, tako i autonomija u autonomiji. I gle čuda velikoga, latili ste se jednog posla gde Srbima dajete autonomiju u odnosu na Srbe. Zar postoji veći dokaz koji nudite nekome da se ovde vrši diskriminacija i nečovečno postupanje od onoga što ćete da uradite posle 12 sati, kada ćete sa 140 glasova da izglasate, ozareni, sretni što još jedanput nanosite štetu svom narodu?
Da li još neko želi reč? Ako ne, na naslov iznad člana 78. i član 78. amandman je u istovetnom tekstu podneli su grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS i narodni poslanik Zoran Krasić. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković, pa narodni poslanik Zoran Krasić.
Argumentacija slična kao u prethodnom članu, kao što se to odnosi na pravosudni ispit, ovim predlogom zakona predviđate da se za državni stručni ispit za lica koja su zaposlena na teritoriji AP Vojvodine organizuje polaganje ispita na teritoriji Vojvodine. Da vas podsetim još jednom, komisija za polaganje državnog ispita formira Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Ponavlja se situacija kao što je u članu 73. predviđeno, ponovo se ukidaju nadležnosti gospodina Milana Markovića i njegovog ministarstva. Pozivam vas da prihvatite ovaj amandman ne zbog Milana Markovića, već zbog funkcionisanja Vlade Republike Srbije, nadležnog ministarstva i funkcionisanja jedinstvenog sistema na celoj teritoriji Republike Srbije. Vojvodina u ovoj oblasti nema šta posebno da uređuje.
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Verovatno onaj ko je osmislio ovaj član ne bi mogao da kaže koji su to organi državne uprave na teritoriji AP Vojvodine u nadležnosti AP. To je besmislica. Organi državne uprave su ministarstva. Uslov za neke poslove u okviru gradske uprave, opštinske uprave, jeste položen državni ispit radi osposobljenosti za primenu Zakona o opštem upravnom postupku. Ali, pošto je ovo projekat bez povratka, kako ste vi to zamislili, vama je potrebno da AP dobije ovlašćenje da formira državnu komisiju pred kojom će da se polaže državniispit. Sad kad je to tako, kako onda možete da nađete bilo koju argumentaciju povodom onih koji vas kritikuju da pripremate u bliskoj budućnosti stvaranje države u državi. To neće u prvoj etapi biti država, ali s obzirom da ovo danas morate da izglasate kako bi pregovaračka pozicija Borisa Tadića sutra u Briselu i Hagu bila mnogo bolja, da bi napokon mogao da razmišlja o onome što je Dobrica Ćosić još pre 20 godina zamislio šta da se podeli i šta ako u AP Vojvodini neko dobije još jednu autonomnu pokrajinu.
Na naslov iznad člana 79. i član 79. amandman u istovetnom tekstu podneli su grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS i narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković, pa narodni poslanik Zoran Krasić.
Nakon polaganja pravosudnog ispita, nakon polaganja državnog stručnog ispita predviđa se i da stalni sudski tumači koji obavljaju funkciju na teritoriji Vojvodine budu upisani u registar koji će voditi AP Vojvodina. Mislim da se ovim stavljaju u potpuno neravnopravan položaj svi oni ljudi koji mogu da obavljali ovaj posao kvalitetno, koji taj posao rade na teritoriji čitave Republike i da će upravo sastavljanjem ovakvog registra doći do diskriminacije, tako da neko iz Srbije ispod Save neće imati priliku da obavlja ovaj posao pred nadležnim sudovima. Ovo je vrhunac besmisla i pozivam vas da ovaj amandman prihvatite.
Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč.
Ovo je još jedan član koji pokazuje šizofreniju vladajuće koalicije. O čemu se radi? Radi se o tome što će stalni sudski tumač morati da se upiše kod Ministarstva pravde da bi radio na teritoriji nekog suda u ovom što ćete sada da nazovete Užas, uža Srbija, a neko će biti upisan kao stalni sudski tumač za teritoriju AP Vojvodine. Ako bi hteo na jedinstvenom području RS da obavlja tu svoju delatnost, morao bi da bude upisan u dva registra, a pri tom ste zaboravili na jednu situaciju da faktički imamo prostu državu sa jednom AP i jednom AP gde niste ni pomislili da na sličan način regulišete odnos i da prenesete ovlašćenja državnih organa. Kome će biti jasno šta radite? Verovatno Borisu Tadiću, verovatno nekome ko nas zastupa pred Međunarodnim sudom pravde, kao što je na primer gospodin Tibor Varadi, verovatno će biti jasno Oli Renu, verovatno NATO paktu, verovatno EU, da ste na dobrom putu da izvršite sve ono što oni nisu mogli da završe 99. godine. To je ta prava priča. U Srbiji se štiti većinsko stanovništvo Srbi sa teritorije Vojvodine od većinskog stanovništva Srba sa cele teritorije Srbije. To je ta šizofrenija koja je zavladala. Pravite državu nepotrebno. Molim vas, sve što ste radili ovim zakonom i što predlažete je u sukobu sa Zakonom o zabrani diskriminacije. Iz svakog člana ovog predloga zakona sledi diskriminacija, diskriminacija, diskriminacija. Zašto vam je toliko stalo da diskriminišete građane Republike Srbije?
Prošlo je dva minuta. Na podnaslov iznad člana 80. i član 80. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić, koji želi reč.
To je oblast koja se zove eksproprijacija. Vama više u Vojvodini, osim Zakona o eksproprijaciji, ništa nije ni potrebno. Sve ste zatvorili na teritoriji AP Vojvodine. Dokaz za to se nalazi pre svega u ovom članu, jer pokrajinski organi će da rešavaju i po žalbama protiv rešenja o eksproprijaciji i tu je početak i kraj priče, ako se zna da se eksproprijacija odnosi na nešto što je nepokretnost, da li je zemljište, da li je objekat, da li je nešto što je službenost, vi ste praktično svojinski zatvorili celokupnu priču. Vama nije ni potreban zakon o javnoj svojini. Nije vam potreban nijedan propis. Vi ste faktički država u državi. Naravno, tu se nalaze i vaše sudije, vaši sudovi. Vama je još samo potrebno da Bojan Pajtić preuzme DS, kako bi po osnovu poverenih poslova svi građani RS preko budžeta finansirali buduću državu koju pravite na teritoriji AP. Zašto? Zato što se povereni poslovi finansiraju, pre svega, iz budžeta RS. Oni poslovi koje Republika prenosi na AP, sredstva se obezbeđuju u budžetu RS. Znači, potrebno je samo na sledećim izborima unutar DS Boris Pajtić i Gordana Čomić da zauzmu još bolju poziciju u DS, da se desi još jedna prevara birača, da dođu do pozicija u Vladi RS i sada, kao što se dešava sa Draginom, Dulićem i ostalima, ide seoba kapitala i onda ona beda i jad iz Crne Trave, Pirota, finansiraju osamostaljenje i formiranje nove države na teritoriji RS. To je taj prljavi posao koji radite, ali nemate u tome prijatelja nijednog iz SRS.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 80. amandman je podnelo 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 80. amandman je podnela grupa od 21 narodnih poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznadčlana 81. i član 81. amandman, u istovetnom tekstu,je podnelo 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica i narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da.)
Član 81. se odnosi na zaštitu prava intelektualne svojine i autorskih prava. DSS predlaže da se član 81. i naslov iznad člana 81. brišu. Na dnevnom redu sednice koju smo prekinuli da bismo raspravljali o zakonu o potvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine i potvrdili statut Vojvodine, a ako smo politički odgovorni prema svojoj državi ovaj zakon nećemo usvojiti, niti ćemo statut Vojvodine potvrditi, nalaze se i zakon o autorskim i srodnim pravima i zakon o intelektualnoj svojini. Bez obzira na sve manjkavosti ovih zakonskih predloga, kada ih Skupština Srbije usvoji, oni će važiti i za intelektualnu svojinu i autorska prava državljana Srbije koji žive u APV. Inače, Zakon o autorskim i srodnim pravima, o kojim Skupština Srbije još treba da raspravlja, ima veliku manu što se gotovo isključivo bavi pravima autora onih dela koja se beleže na nosače zvuka ili slike, i uz to masovno iskorišćavaju, te shodno tome potencijalno donose veliki novac. Kome donose novac - to je teško pitanje? Zakon o intelektualnoj svojini tiče se više stranih nego domaćih patenata, a vrlina mu je usklađenost sa evropskim normama i u svetu prihvaćenom terminologijom.
Ima reč narodni poslanik Dejan Mirović. Izvolite.
Podneo sam amandman na članove 81, 82, 83. i 84. Svi ovi amandmani su povezani, kao i drugi amandmani SRS, jer naš principijelni stav je - da ovaj statuti ovaj zakon koji prati statut nisu dobri. U tom smislu smo čuli da i poslanici iz vlasti pokušavaju da iznesu svoje argumente, ali kada pogledamo šta kaže pravna nauka onda ćemo videti koliko su katastrofalnii zakon i statut za našu zemlju. Vi se sigurno sećate da je 1971. godine, odnosno podneti su amandmani na tzv. Brionski ustav. Jedini koji su se tada pobunili protiv tih katastrofalnih amandmana su bili profesori sa Pravnog fakulteta u Beogradu. Čuveni broj 3 anala Pravnog fakulteta u Beogradu, u kojoj izradi su učestvovali Kosta Čavoški, Mihajlo Đurić itd. Isti taj Kosta Čavoški, akademik, profesor koji predaje Uvod u pravo, jedan od osnovnih predmeta na pravnom fakultetu, napisao je naučni rad primljen 1.11.2008. godine pod nazivom "Državnost Vojvodine i mogućnost secesije". Dakle, više je nego jasno, više nego jasna paralela između tadašnjeg Ustava, tadašnjih amandmana i ovih katastrofalnih zakonskih predloga koje sada razmatramo. U tom smislu postoji druga strana. Druga strana su oni koji podržavaju to razbijanje SFRJ, a sada Srbije. Na primer, Živan Berisavljević, Boško Krunić i slični, koji sada umesto reči "komunizam" govore o tzv. "Evropskoj uniji", koja je takođe jedna vrsta utopije, kao što je bio komunizam.
Na podnaslov iznad člana 82. i član 82. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović, koji ima reč.
Akademik Čavoški konkretno je objavio jedan tekst koji je štampan 12. novembra 2009. godine u jednom uglednom nedeljniku, i u njemu doslovno piše što se tiče zakona o nadležnosti - da se na pokrajinu prenosi čak 166 republičkih nadležnosti. Dakle, ovo je mišljenje pravne struke. To nije naše mišljenje, niti subjektivni stav opozicije. Takođe, on kaže - da će se preko nekoliko stotina novih službenika i radnika zaposliti u državnoj upravi tzv. APV. Šta to znači? Znači da se ne poštuje ni ono pismo o namerama koje su guverner, ministar finansija i premijer uputili 30. aprila MMF-u, gde se svečano obećava i u jednom neokolonijalnom maniru - da više neće biti zapošljavanja u javnom sektoru. Šta to znači - znači da su u ovom slučaju što se tiče zakona o nadležnosti bili jači politički motivi nego ekonomski. To u potpunosti ruši tzv. frazu - da ćemo živeti bolje ako Vojvodina dobije elemente državnosti. Takođe, što se tiče mišljenja ne samo pravne struke, nego i naroda, podsetiću vas na istraživanja Agencije "Politikum" februara 2008. godine, gde se protiv statuta Vojvodine, iako njegove odredbe verovatno nisu jasne u potpunosti našim građanima, izjasnilo se 45% građana, a za statut se izjasnilo samo 33%. Dakle, više je nego jasno da su i pravna struka i narod protiv ovog skandaloznog nacrta statuta i zakona o nadležnostima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na podnaslov iznad člana 83. i na član 83. amandman je takođe podneo Dejan Mirović. Izvolite.
Preko godinu dana se vode rasprave o statutu i videli smo da je centralna vlast imala jedan principijelan stav. To je bilo nešto što nas je prijatno iznenadilo. Međutim, godinu dana posle toga došli smo u situaciju - da se taj stav centralne vlasti, tačnije predsednika Republike i Vlade, izmenio. Kako je to moguće? Moguće je samo ako se preispita izveštaj Evropske komisije za Srbiju iz septembra 2009. godine. Na petoj stranitog izveštaja navodi se - da treba usvojiti zakon o nadležnosti i da treba usvojiti statut. Dakle, kada se to ima u vidu, onda je jasno da je tzv. pravo, briselsko pravo, jače od Ustava Republike Srbije, jer nema drugog objašnjenja za to. Jedino racionalno objašnjenje bi bilo da ćemo, ukoliko se usvoji ovaj štetni statut i zakon o nadležnostima, živeti bolje. Međutim, to nije tačno. EU daje više po glavi stanovnika tzv. državi Kosovo, nego Republici Srbiji bez AP Kosovo. To pokazuje podatak iz 2008. godine, gde se iz IPA fondova obećava, znači "obećava", a neće se u praksi ispuniti, oko 198 miliona evra. Tzv. državi Kosovo se obećava oko 100 miliona evra. Dakle, jasno vam je na čijoj je strani Brisel. Jasno vam je šta će se desiti u slučaju da dođe do tzv. zastoja evropskih integracija i kako će reagovati gospodin Pajtić, koji je već izjavio - da je njemu mnogo važnije da bude evropski komesar, nego da ima bilo kakvu funkciju u Beogradu.
Na naslov iznad člana 84. i član 84 amandman, u istovetnom tekstu, podnelo je 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica i narodni poslanik Dejan Mirović. Želi reč gospođa Donka Banović. Izvolite.
Kada je reč o robnim rezervama, ja ću navesti tačku 6. iz Ustava, to je član 97, koji govori o nadležnostima Republike Srbije, pa kaže: "Republika Srbija uređuje i obezbeđuje jedinstveno tržište i, između ostalog, obezbeđuje i uređuje robne rezerve". Vi ste ovde predložili članom 84, gde kaže: "APV preko svojih organa obrazuje robne rezerve APV". Molim vas, ovo treba brisati. Ovde se čak i ne vidi da je to nadležnost koja je preneta, dakle, to ne stoji u ovom članu. Ako ne stoji da je preneta nadležnost, onda znači da je to izvorna nadležnost. Onda se takođe postavlja pitanje - šta onda sa robnim rezervama Republike Srbije? Da li su to onda robne rezerve građana koji žive u APV ili će svako da ima svoje robne rezerve, ili onda znači da građani Dimitrovgrada imaju samo jedne, a građani Vojvodine dve. Dakle, ovaj član vam je zaista protivustavan i on praktično unosi jednu vrstu nesigurnosti i u samoj pokrajini, ali bogami i na tržištu.
Ima reč gospodin Dejan Mirović.
Povodom ovog zakona o nadležnostima postavlja se pitanje, isto kao u vezi sa statutom, šta su to evropske vrednosti? Mi bismo razumeli da se radi o Evropskoj konvenciji o ljudskim pravima iz 1950. godine. Mi nju u potpunosti podržavamo, ali šta su evropske vrednosti u praksi? Da li su to vrednosti koje zastupa Hašim Tači i Ramuš Haradinaj? Da li su to vrednosti koje se primenjuju prilikom priznanja tzv. Kosova ili su to možda neotitoističke vrednosti, kojima nas evo podučavaju Živan Berisavljević i Boško Krunić? Ako je to, onda to treba jasno reći. Mada se mora primetiti da je taj evroentuzijazam u svim zemljama istočne Evrope sve manji i manji, a navešću vam primer Češke, gde po zadnjim istraživanjima, 56% se izjasnilo protiv Evropske unije u Češkoj Republici. Dakle, ta tzv. eutopija EU koja je više nego slična sa onom titoističkom u istočnoj Evropi više ne prolazi. Samo kod nas je moguće da se rastura državna zajednica Srbije i Crne Gore zbog tzv. evropskih vrednosti, samo kod nas je moguće da se uvodi ovakav antiustavni statut, samo kod nas je moguće da se prihvata tzv. misija Euleksa. Na kraju, podsetiću vas, i 1974. godine mali broj profesora se bunio protiv brionskog ustava. Mihajlo Đurić je otišao godinu dana u zatvor zbog toga, ali retroaktivno posle toga se desilo nešto što se u istoriji naziva događanje naroda i nije isključeno da će se to ponovo desiti, a kada videćemo.
Na naziv Glave 3, iznad člana 85. i član 85. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić, koji želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, podneli smo amandman na član 85. kojim tražimo da se naziv Glave 3 iznad člana 85. briše, sve kako bi sprečili nastajanje ovog novog Čankistana, separatističke tenzije u Republici Srbiji i tome slično. Kao što znate, i statutom i zakonom o nadležnosti AP Vojvodine, Vojvodini se ubrizgava dodatnih 166 nadležnosti, suprotno Ustavu Republike Srbije, tačnije članu 183. Ustava Republike Srbije. Dakle, neko polako stvara nukleus, seme nekog budućeg separatizma, stvara bazu za nove sukobe u Republici Srbiji, među građanima Srbije i zaista jedno protivustavno rešenje. Šta je interesantno? Nadležnosti koje se obezbeđuju AP Vojvodini su tolika da su čak veća od onih koje ima Republika Srpska. Dakle, prosto neverovatno. S jedne strane, EU traži gašenje Republike Srpske i to je tekovina EU, to je evropska vrednost, a sa druge strane traži povećavanje nadležnosti AP Vojvodine. Pored povećanja nadležnosti, povećaće se i administracija, stvoriće se 12 novih ustanova i dok građani koji rade u državnoj administraciji u drugim delovima Republike Srbije budu dobijali otkaze, u AP Vojvodini će biti zapošljavani. Isto tako, AP Vojvodina će imati pravo da osniva predstavništva u inostranstvu i imaće pravo da potpisuje međunarodne ugovore. Dakle, očigledno je da se osnova za separatizam u Vojvodini postavlja ovim zakonom, kao i statutom AP Vojvodine.
Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić, koji takođe želi reč. Izvolite.
Mislim da jednostavno predstavnici vladajuće koalicije, pre svega DS-a, treba otvoreno da kažu ko stoji iza ovoga predloga statuta Vojvodine. Neki analitičari vaši su rekli otvoreno na televiziji da je to zahtev EU, da ne može Srbija da uđe u EU ukoliko ne prihvati statut Vojvodine. Međutim, činjenica je da iza ovog zahteva stoji Nemačka. Kako Nemačka? Kao što znate, jedna od organizacija koje deluju, koja je stvorena u stvari u Republici Nemačkoj, Federalna unija evropskih etničkih grupa, već godinama u Srbiji promoviše separatističke težnje, a pre svega u Vojvodini. Oni su imali niz sastanaka u Vojvodini sa predstavnicima vladajućih stranaka, pre svega DS-a, ali i sa predstavnicima nacionalnih zajednica. Šta je problem sa Federalnom unijom evropskih etničkih grupa? Problem je što po tvrdnjama francuskih stručnjaka, ali i nekih nemačkih stručnjaka, između ostalog, generala Pjer Mari Galoa, oni sprovode staru politiku Adolfa Hitlera zasnovanu na tzv. ''Folks grupen''. Štaviše, u svom časopisu u kome promovišu separatizam Vojvodine, oni hvale neke od najpoznatijih antisemita i nacista iz Drugog svetskog rata. Više od toga, Federalnu uniju evropskih etničkih grupa su osnovali Hitlerovi nacisti koji su u Čehoslovačkoj radili na pripitomljavanju, kako su oni govorili, nacionalnih manjina i razbijanju te države. Ovi dokazi i dokumenti izneti su u zbirci dokumenata ''Iz rata u rat'', predgovor za tu knjigu u izdanju „Jasena“ uradio je čuveni francuski general Pjer Mari Galoa, koji je, između ostalog, u svojoj knjizi ''Narod koji je uvek rekao ne'' najavio još pre 10 godina da će se postaviti pitanje nezavisnosti Vojvodine. Evo vam sada ta realizacija, evo vam politika Nemačke. Obratite pažnju šta rade u Češkoj, zbog čega Vaclav Klaus nije hteo da potpiše Lisabonski sporazum? Upravo zbog prava nemačke nacionalne zajednice.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 86. amandman je podnela grupa 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Reč ima gospodin Miloš Aligrudić.
Vidite, u ovom članu 86. se govori o tome šta se dešava kada AP Vojvodina jedinicama lokalne samouprave poveri neke poslove iz svoje nadležnosti, te se kaže da onda organi AP Vojvodine vrše i nadzor. Sve to zvuči logično, kao i u prethodnom članu 85, sa kojim se u osnovi slažem. Naravno da će nadzor nad poverenim poslovima republike Vojvodine vršiti republički organi, ali imajući u vidu da ste u ovom nakaradnom zakonu na nivou simbolike izraza, a naročito desetinama, očigledno i dokazano protiv ustavnih članova, stvorili jedan utisak koji preovlađuje, a to je da je u pitanju jedna vrsta ozbiljne psihološke pripreme za budući separatizam u Vojvodini. Na radost onih koji to i sada priželjkuju i u tom smislu predano rade, a onda prosto nije moguće u smislu gramatičke doslednosti u tekstu ostaviti varijantu koja ovde piše – da će AP Vojvodina, koja poveri jedinicama lokalne samouprave pojedine poslove iz svoje nadležnosti, vršiti nadzor, nego treba dodati da će AP Vojvodina kada poveri jedinicama lokalne samouprave pojedine poslove iz svoje izvorne nadležnosti. Možda će neko reći da je pleonazam, ali čitajte ostatak teksta ovog zakona, pa ćete videti da ovde u strahu treba da budu velike oči, i to širom otvorene, i da se vodi računa o svakoj reči i izrazu koji je ovde upotrebljen, jer se bojim da i ono što je dvosmisleno, a kamoli ono što je nedvosmisleno, protivustavno, ovde može i biće svakako sa vaše strane zloupotrebljeno. Hvala.
Na član 87. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
SRS je svoj stav o ovom predlogu zakona iskazala kroz podnete amandmane i to tako što smo predložili da se pojedinačno svaki član ovog zakona briše, jer smo uvereni da ovaj zakon nema ustavnog osnova i da je ovo veoma opasan separatistički akt koji će imati drastične, odnosno koji može imati drastične posledice. Ono što se dešava otkad mi raspravljamo o predlogu ovog zakona jesu grafiti koji se pojavljuju po gradovima na teritoriji AP Vojvodine. Jedan od tih grafita je: „Vojvodina Vojvođanima“, drugi „Ni zrna žita okupatoru“ i slični. Dakle, oni koji su za, koji vide mnogo više od onoga što vi ovde pokušavate da predstavite i koji su spremni na separatističke poteze, već i te kako deluju na teritoriji AP Vojvodine. Uostalom, treba da se podsetimo kada ste pre godinu dana u Skupštini AP Vojvodine usvojili prvu verziju statuta i Bojan Pajtić je dan nakon toga gostovao na jednoj novosadskoj televiziji i pozdravio se sa „Dobro jutro, slobodna Vojvodino“. Od koga je to Vojvodina postala slobodna usvajanjem tog statuta? To je samo prilog onome što mi srpski radikali već nekoliko dana ovde pokušavamo da skrenemo pažnju, pre svega građanima Republike Srbije, građanima Republike Srbije koji žive na teritoriji AP Vojvodine, da režim Borisa Tadića ovim stvara uslove za cepkanje Srbije.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 88. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Reč ima narodna poslanica VjericaRadeta.
Član 88. Predloga ovog zakona je najbolji dokaz koji je ovaj zakon samo formalnost, koja nikom ništa ne znači u smislu, što ste vi već pripremili primenu ovog zakona, što je zaista neverovatno, jer ovaj član kaže – da su nadležni republički organi dužni da preduzmu sve neophodne mere, uključujući i obezbeđenje neophodnih finansijskih sredstava, radi preuzima novih nadležnosti AP Vojvodine, utvrđenih ovim zakonom, najkasnije do početka primene ovog zakona. Bilo koji pravnik ili brucoš na Pravnom fakultetu bi se prekrstio na ovakvu konstataciju. Vi ste već predvideli da se izvesne radnje urade u skladu sa ovim zakonom, a još uvek, ovaj zakon je samo u predlogu i nije donet. U načelnoj raspravi smo vam skretali pažnju da je ovaj zakon, naravno, protivan Ustavu Republike Srbije. Nema ustavnog osnova, suprotan je članu 183. Ustava Republike Srbije. On zapravo predstavlja novi ustav AP Vojvodine. To je ono što je veoma opasno u ovom zakonu. U ovom zakonu se predviđaju uređivanje određenih oblasti nekim novim zakonima, upravo tako, gotovo u svakom članu predloga ovog zakona stoji, i ovaj zakon kada ga budete, već se puni sala, verovatno danas usvojili, zajedno sa statutom AP Vojvodine, jeste pravni okvir za stvaranje države u državi. Ponavljam, ono što smo dva – tri dana pričali, na osnovu ovog zakona, poštovani građani, AP Vojvodine, vi ćete biti država u državi, usvajanjem ovog zakona.
Na član 89. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Reč ima poslanica Vjerica Radeta.
Ovo je poslednji amandman o kojima poslanici SRS mogu da govore i ovaj član 89. odnosi se na nekakvu odluku o budžetu za 2009. godinu. Zamislite, govorite o odluci o budžetu za 2009. godinu, kada je već više od mesec dana proteklo od obaveze Vlade Republike Srbije da ovom parlamentu dostavi na razmatranje budžet za 2010. godinu. U ovom obrazloženju ovog poslednjeg amandmana, želimo da skrenemo još jedanput pažnju vama koji želite da glasate za ovaj zakon, da glasate za nešto što nema utemeljenja uUstavu Republike Srbije. Naime, ovaj predlog zakona je u apsolutnoj suprotnosti sa članom 137. Ustava Republike Srbije koji govori o poverenim poslovima, koji u Srbiji postoji od 1990. godine, od tog Ustava, a ovo što se predviđa ovim zakonom, ne radi se o poverenim poslovima, već o utvrđivanju nadležnosti. Utvrđivanju potpuno novih nadležnosti AP Vojvodina, nadležnosti koje ne predviđa Ustav Republike Srbije. Svi vi koji ćete glasati za predlog ovog zakona i statuta AP Vojvodine treba da budete svesni činjenice da radite nešto što je suprotno Ustavu Republike Srbije, da radite nešto suprotno interesima države Srbije, što je suprotno interesima građana Srbije i građana Srbije koji žive na teritoriji AP Vojvodina, da radite nešto što može dovesti do ostvarenja separatističkih težnji na teritoriji AP Vojvodina, što nažalost, mnogi ni danas ne kriju, ni oni koji sede danas sa vama, koji će podržati ovu separatističku ideju režima Borisa Tadića, otvoreno govore da se ovde radi…
Dva minuta. Zahvaljujem. Na član 90. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 91. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 91. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Ovo je 91. poslednji član zakona, prelazna odredba, odnosno završna odredba koja govori o stupanju na snagu zakona i od kada se on primenjuje. Kažete da se on primenjuje od 1. januara 2010. godine, osim odredaba 8, član 10. tačka 14), 26), 88) i 89) koje se primenjuju od dana stupanja na snagu ovog zakona. Osim nekoliko odredaba koje će se primenjivati već koliko sutra, kada Boris Tadić svojim ukazom proglasi ovaj zakon, ostatak teksta primenjivaće se kaže – od 1. januara 2010. godine. Kako je to moguće? Odakle vam ideja da će se ovaj zakon moći primenjivati od 1. januara 2010. godine? Nijedan elementarni, materijalni preduslov niste za to stvorili. Donošenjem ovog zakona ne može da se primeni ništa od ovih odredaba. Jer, nedostaju još dva zakona, koja ćete takođe napraviti protivustavnim i naopakim, kao što je ovaj. Kada ti zakoni stupe na snagu i kada njihove odredbe omoguće da se išta od ovoga može primeniti, onda možemo govoriti o tome, zato sam i predvideo amandman koji kaže – da će se svakako zakon početi primenjivati od poslednjeg dana kada stupa na snagu i poslednji zakon iz paketa zakona kojim se ove nadležnosti utvrđuju, kao i finansiranje imovina. Problem je u tome što ni tada neće moći da se primenjuje. Vi ste smislili one mešovite komisije i čuda u zakonu, upravo zato što ste znali, da se ništa od ovih stvari koje ste ovde zamislili, ili bar ogromna većine, nema šanse lako da primenjuju, bez velikog političkog kompromisa i natezanja između države i nečega što bi trebalo da bude država u državi. To je vaš glavni naum. To je vaša glavna poruka kojom ovim šaljete građanima, ali se nadam da će građani biti dovoljno svesni, da na prvim sledećim narednim izborima smene ovakvu vlast i uspostave ono stanje stvari u Srbiji koje se zove poštovanje Ustava i ekonomski, socijalni prosperitet.
Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto je Narodna skupština završila rasprava o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, odredila je ponedeljak, 30. novembar 2009. godine, sa početkom u 13.40 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Ujedno vas obaveštavam da će sednica koju je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, sazvala kao Petu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini za ponedeljak, 30. novembar 2009. godine, početi ne u 14.00 časova, kako ste u sazivu obavešteni, nego odmah po završetku glasanja, a po svim tačkama dnevnog reda prethodno upravo završene sednice. Znači o Predlogu zakona i Predlogu odluke. Hvala vam.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je da sednicu koja je trebalo da počne u 14.00 časova odlažemo i ona će početi nakon završetka glasanja. Pre nego što pređemo na odlučivanje po tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutno najmanje 126 narodnih poslanika, pa vas molim da ubacite kartice u poslaničke jedinice, kako bismo utvrdili kvorum. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 134 narodna poslanika, odnosno više od 126, pa postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O UTVRĐIVANjU NADLEŽNOSTI AUTONOMNE POKRAJINE VOJVODINE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, pre nego što pređemo na odlučivanje, podsećam da je članom 105. stav 2. tačka 4) Ustava Republike Srbije predviđeno da Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika donosi zakon kojim Republika Srbija poverava autonomnim pokrajinama pojedina pitanja iz svoje nadležnosti. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o utvrđivanju nadležnosti Autonomne Pokrajine Vojvodine, u načelu. Za 138, od 215. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pisanim putem amandmane su povukli narodni poslanici: Aleksandra Janković za dodavanje novih članova 5a, bg, 5d i 5đ, zajedno Aleksandra Janković i Zlata Đerić za dodavanje novih članova 5b i 5v, zajedno Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković na član 8, grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo amandmane podnete 20. novembra i na članove 16, 17, 35. i 64. podnete 23. novembra 2009. godine, zajedno Velimir Ilić, Miroslav Markićević, Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković na član 3. stav 5, zajedno Velimir Ilić, Radoslav Mojsilović, Srđan Spasojević i Milutin Jeličić na naslov iznad člana 48. i na član 48. i na naslov iznad člana 49. i na član 49. koji su podneli 23. novembra 2009. godine, zajedno Miloš Aligrudić i Donka Banović na član 8. i zajedno Slobodan Samardžić, Milica Vojić-Marković, Aleksandar Pejčić i Milan Dimitrijević na član 8, a narodni poslanici Zlata Đerić i Aleksandra Ilić povukle su potpise sa amandmana na član 76. stav 1, tako da je jedini podnosilac tog amandmana narodni poslanik Srđan Spasojević. Na osnovu člana 148. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, Zakonodavni odbor je odbacio kao nepotpune amandmane narodnih poslanika: Aleksandra Martinovića na naziv Predloga zakona, naziv Glave I iznad člana 1. i član 1, zajedno Velimira Ilića, Miroslava Markićevića, Milutina Jeličića i Radoslava Mojsilovića na član 3. i grupe od 21. narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo na član 17. pa, na osnovu člana 148. stav 3. Poslovnika ovi amandmani nisu predmet rasprave i o njima se neće glasati. Sastavni deo Predloga zakona postao je amandman, sa ispravkom, na član 2. koji je podnela grupa od 12 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. Od 205 narodnih poslanika, 47 je za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Od 205 poslanika, za je glasalo 65. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Izvinite, još jedan amandman na član 1. podnela je grupa od 18 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 204 narodna poslanika, za se izjasnilo 65. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 204 poslanika, za se izjasnilo 66. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 203 narodna poslanika, za se izjasnilo 52. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno: Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 202 poslanika, za se izjasnilo dvoje. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Aleksandra Ilić zajedno su podnele amandman kojim predlažu da se posle člana 2. doda član 2a. Od 200 poslanika, za ovaj amandman glasalo je 45. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na naslov iznad člana 3. i član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 201 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 64. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na naslov iznad člana 3. i član 3. amandman je podnela poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica. Od 201 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 64. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 201 narodnog poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Od 201 poslanika, za ovaj amandman glasalo je 47. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 4. i član 4. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 198 poslanika, za je glasalo 65. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 198 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Od 198 poslanika, za je glasao jedan. Amandman nije prihvaćen. Grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica, jednim amandmanom je predložila izmenu člana 4. Od 197 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 62. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela poslanička grupa 19 poslanika DSS-Vojislav Koštunica i narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 197 poslanika, 64 je glasalo za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 198 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Aleksandra Janković podnela je amandman kojim je predložila da se posle člana 5. dodaju novi članovi od 5a do 5đ. Od 198 poslanika, za je glasao jedan. Amandman nije prihvaćen. Na član 6, amandman u istovetnom tekstu, podneli su: grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 197 poslanika, za je glasalo 65. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 198 poslanika, za je glasalo 65. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Od 198 poslanika, za je glasalo 64. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Od 198 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman, u istovetnom tekstu, podnele su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 198 poslanika, za je glasalo 18. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 8. i član 8. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 198 poslanika, za je glasalo 63. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. (Dragan Todorović, s mesta: Dajte nam vreme na ekranu od 15 sekundi, koliko imamo pravo da glasamo.) Molim vas, ovde je potpredsednica gospođica Nataša Jovanović koja prati i koja može zaista steći apsolutni uvid u sve. (Dragan Todorović, s mesta: Dajte vi nama na ekranu, kao što je to bilo ranije.) Nemojte ometati glasanje, molim vas. Od 198 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Velimir Ilić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Od 198 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Željko Tomić i Miroslav Petković. Od 198 poslanika, za je glasalo 66. Amandman nije prihvaćen. Na naziv glave II iznad člana 9. i član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Od 198 poslanika, za je glasalo 63. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 198 poslanika, za je glasalo 65. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 198 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 10. i član 10. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Od 198 poslanika, za je glasalo 66. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 198 poslanika, za je glasalo 62. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 198 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 198 narodnih poslanika, 63 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 11. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 198 narodnih poslanika, 66 su za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli: Velimir Ilić, Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Milutin Jeličić i Radoslav Mojsilović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 198 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 12. amandman u istovetnom tekstu podneli su grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica i narodni poslanik Dragan Stevanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 198 narodnih poslanika, 64 su za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na naslov iznad člana 13. i na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 198 narodnih poslanika, 64 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 13. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 198 narodnih poslanika, 66 su za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 198 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica i narodni poslanik Milorad Krstin. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 197 narodnih poslanika, 65 su za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na naslov iznad člana 15. i član 15. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 197 narodnih poslanika, 62 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na naslov iznad člana 15. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 197 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 196 narodnih poslanika, 62 su za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na naslov iznad člana 16. i član 16. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 196 narodnih poslanika, 62 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 16. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 196 narodnih poslanika, 63 su za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 196 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo poslanik Milan Škrbić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 196 narodnih poslanika, 65 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 17. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 196 narodnih poslanika, 62 su za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na naslov iznad člana 18. i član 18. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 196 narodnih poslanika, 58 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 18. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 200 narodnih poslanika, 64 je za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. (Dragan Todorović, sa mesta: Molim vas da čitate rezultate sa ekrana, jedan je uzdržan.) Gospodine Todoroviću, nemojte me ometati u radu. Na član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 200 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na naslov iznad člana 19 i član 19. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 200 narodnih poslanika, 68 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 20. amandman je podneo Vitomir Plužarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 200 narodnih poslanika, 67 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 20. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 199 narodnih poslanika, 66 su za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 200 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo Vitomir Plužarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 201 narodnog poslanika, 62 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 22. amandman je podneo Vitomir Plužarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 201 narodnog poslanika, 65 su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 22. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 201 narodnih poslanika, 68 su za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od 201 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podneo poslanik Vlatko Ratković. Od 201 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 23. i član 23. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Od 202 poslanika, za 68. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podnela grupa od 19 poslanika poslaničke grupe „Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica“. Od 202 poslanika, za 68. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Od 202 poslanika, za 69. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 25. i član 25. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Od 202 poslanika, za 70. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podnela grupa od 19 poslanika poslaničke grupe „Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica“. Od 202 poslanika, za 70. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 26. i član 26. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Od 202 poslanika, za 69. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 27. i član 27. amandman, u istovetnom tekstu podneli su grupa od 19 poslanika poslaničke grupe „Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica“, poslanik Nataša Jovanović i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od 202 poslanika, za 68. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Od 202 poslanika, za 67. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podnela grupa od 19 poslanika poslaničke grupe „Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica“. Od 202 poslanika, za 69. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 29. i član 29. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Od 201 poslanika, za 68. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podnela grupa od 19 poslanika poslaničke grupe „Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica“. Od 201 poslanika, za 62. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 30. i član 30. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Od 201 poslanika, za 62. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podnela grupa od 19 poslanika poslaničke grupe „Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica“. Od 201 poslanika, za 62. Amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe „Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica“ i narodni poslanik Milorad Buha. Od 200 poslanika, za 64. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 32. i član 32. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Od 198 poslanika, za 56. Amandman nije prihvaćen. Na naslov i podnaslov iznad člana 33. i član 33. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Od 198 poslanika, za 59. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podnela grupa od 19 poslanika poslaničke grupe „Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica“. Od 198 poslanika, za 59. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od 195 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Od 194 poslanika, za 54. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 34. i član 34. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Od 195 poslanika, za 60. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman je podnela grupa od 19 poslanika poslaničke grupe „Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica“. Od 194 poslanika, za 59. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od 191 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Od 189 poslanika, za 51. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 35. i član 35. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Od 189 poslanika, za 54. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman je podnela grupa od 19 poslanika poslaničke grupe „Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica“. Od 189 poslanika, za 54. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od prisutnih 189 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 36. i člana 36. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Od 189 narodnih poslanika, glasalo je 57 za amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 36. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe „DSS-Vojislav Koštunica“. Od prisutnih 189 narodnih poslanika, 55 je za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 37. i člana 37. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Od 187 narodnih poslanika, glasalo je 54 za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe „DSS-Vojislav Koštunica“. Od prisutnih 187 narodnih poslanika, 54 je za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 38. i član 38. amandman u istovetnom tekstu je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“ i narodni poslanik Marina Toman. Od 187 narodnih poslanika, glasalo je 56 za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 39. i član 39. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Od 187 narodnih poslanika, glasalo je 54 za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Od prisutnih 186 narodnih poslanika, 54 je za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslanička grupa „Napred Srbijo“ Od 185 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 40. amandman je podneo poslanik Dragan Živkov. Od 185 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 54 poslanika Amandman nije prihvaćen. Na član 40. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Od prisutnih 184 narodnih poslanika, 49 je za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen Na naslov iznad člana 41. i član 41. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Od ukupno 183 poslanika, glasalo je 52 za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Od prisutnih 184 narodnih poslanika, 50 je za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 41. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe „Napred Srbijo“. Od ukupno 184 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 42. i člana 42. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Od prisutnih 184 narodnih poslanika, glasalo je 52 za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 42. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Od prisutnih 183 narodnih poslanika, 47 je za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 43. i član 43. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Od prisutnih 183 narodnih poslanika, glasao je 51 za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 43. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Od 183 poslanika, 51 poslanik je glasao za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 44. i član 44. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Od prisutnih 183 narodnih poslanika, glasalo je 50 za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 44. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Od 182 narodna poslanika, 49 je za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 45. i član 45. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Od prisutnih 182 narodnih poslanika, glasalo je 50 za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 45. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Od 182 narodna poslanika, 52 je glasalo za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 46. i član 46. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Od 183 narodna poslanika, glasalo je 52 za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 47. i član 47. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Od 182 narodna poslanika, glasalo je 50 za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS-Vojislav Koštunica. Od 181 narodnog poslanika, 50 je za ovaj amandman glasalo. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo poslanik Đura Mučenski. Od 182 poslanika, jedan je glasao za amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Lodi Gabor. Od 182 poslanika, 9 je glasalo za amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo poslanik Dragomir Cimeša. Od 183 poslanika, niko za ovaj amandman nije glasao. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman je podneo poslanik Nandor Maraci. Od 184 poslanika, za se izjasnilo 6. Amandman nije prihvaćen. Na član 47. amandman su zajedno podneli poslanici Velimir Ilić, Srđan Spasojević, Radoslav Mojsilović i Milutin Jeličić. Od 183 poslanika, za se izjasnilo 47. Amandman nije prihvaćen. Na naslov člana 48. i član 48. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno poslanici Velimir Ilić, Srđan Spasojević, Radoslav Mojsilović, Milutin Jeličić i Zlata Đerić, grupa od 19 narodnih poslanika DSS Vojislav Koštunica i narodni poslanik Paja Momčilov. Od 183 narodna poslanika, za je glasalo 46. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 49. i član 49. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Velimir Ilić, Srđan Spasojević, Radoslav Mojsilović, Milutin Jelačić, grupa od 19 narodnih poslanika DSS Vojislav Koštunica i narodni poslanik Paja Momčilov. Od 182 poslanika, za je glasalo 48. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 50. i član 50. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Od 181 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 45. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 51. i član 51. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Molim malo tiše, gospodo narodni poslanici. Od 181 narodnog poslanika, za je glasalo 41. Amandman nije prihvaćen. Na član 51. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika DSS- Vojislav Koštunica. (Dragan Todorović: Neregularno je glasanje!) Molim vas, nemojte prekidati glasanje, regularno je i ima dovoljno poslanika. Od 181 poslanika, 31 je glasao za. Amandman nije prihvaćen. Na član 52. amandman, u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica i narodni poslanik Paja Momčilov. Od 182 poslanika, za je glasalo 50. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 53. i član 53. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Od 182 poslanika, za se izjasnilo 50. Amandman nije prihvaćen. Na član 53. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 182 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 50. Amandman nije prihvaćen. Na član 54. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Od 183 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 52. Amandman nije prihvaćen. Na član 54. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 182 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 52. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 55. i član 55. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Od 182 poslanika, za ovaj amandman je glasao 51. Amandman nije prihvaćen. Na član 55. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 182 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 50. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov člana 56. i član 56. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Od 182 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 52. Amandman nije prihvaćen. Na član 56. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 182 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 50. Amandman nije prihvaćen. Na član 57. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Od 182 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 52. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 58. i član 58. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Od 183 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 49. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 59 i član 59. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Od 183 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 50. Amandman nije prihvaćen. Na član 59. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Momo Čolaković. Od 181 poslanika, za ovaj amandman je glasalo troje. Amandman nije prihvaćen. Na član 59. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 183 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 50. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 60. i član 60. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Od 184 poslanika, za ovaj amandman je glasao 51. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 61. i član 61. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Od 185 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 53. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 62. i član 62. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Od 185 poslanika, za ovaj amandman je glasao 51. Amandman nije prihvaćen. Na član 62. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 185 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 54. Amandman nije prihvaćen. Na član 62. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 185 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 63, amandman u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica i narodni poslanik Dušan Marić. Od 185 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 53. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 64. i član 64. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Od 184 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 53. Amandman nije prihvaćen. Na član 64. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica. Od 184 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 53. Amandman nije prihvaćen. Na član 64. amandman u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i zajedno narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Radoslav Mojsilović. Od 184 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 17. Amandman nije prihvaćen. Na naslov i podnaslov iznad člana 65. i član 65. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Od 183 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 52. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Vlatko Ratković podneo je amandman, sa ispravkom, kojim je predložio izmenu naziva Odeljka 17 i da se posle člana 65. doda novi član 65a. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja ga je prihvatio, kao što znate. Od 183 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 117. Amandman je prihvaćen. Na član 66. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Od 184 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 52. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 67. i član 67. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Od 184 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 50. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 67. i član 67. amandman je podnela grupa od 19 poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica. Od 184 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 52. Amandman nije prihvaćen. Na naslov i podnaslov iznad člana 68. i član 68. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Od 185 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 52. Amandman nije prihvaćen. Na član 69. amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Od 184 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 50. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 70. i član 70. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Od 185 poslanika, za ovaj amandman je glasao 51. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 71. i član 71. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Od 187 poslanika, za ovaj amandman je glasao 51. Amandman nije prihvaćen. Na član 71. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 187 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 72. i član 72. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Od 187 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 47. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 73. i član 73. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Od 188 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 48. Amandman nije prihvaćen. Na član 73. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 188 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 6. Amandman nije prihvaćen. Na član 73. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Od 190 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 49. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 74. i član 74. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Od 191 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 47. Amandman nije prihvaćen. Na član 74. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 192 poslanika, za ovaj amandman je glasao jedan. Amandman nije prihvaćen. Na član 74. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe "DSS – Vojislav Koštunica". Od 192 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 52. Amandman nije prihvaćen. Na član 75. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su: grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo, grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica i narodni poslanik Petar Jojić. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 53. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 76. i član 76. amandman u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Petar Jojić i grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 54. Amandman nije prihvaćen. Na član 76. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Janković, Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasao 51 poslanik. Amandman nije prihvaćen. Na član 76. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Srđan Spasojević. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 48 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 77. i član 77. amandman, u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica i narodni poslanik Zoran Krasić. Od 193 poslanika, 52 se izjasnilo za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 78. i član 78. amandman, u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica i narodni poslanik Zoran Krasić. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 55. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 79. i član 79. amandman, u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica i narodni poslanik Zoran Krasić. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 53. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 80. i član 80. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasalo ukupno 54. Amandman nije prihvaćen. Na član 80. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 55. Amandman nije prihvaćen. Na član 80. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 193 poslanika, za se izjasnilo troje. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 81. i član 81. amandman, u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica i narodni poslanik Dejan Mirović. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 56. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 82. i član 82. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 56. Amandman nije prihvaćen. Na podnaslov iznad člana 83. i član 83. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Od 193 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 54. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 84. i član 84. amandman, u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica i narodni poslanik Dejan Mirović. Od 166 poslanika, 20 je glasalo za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave III iznad člana 85. i član 85. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Od 161 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 86. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Od 160 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 86. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica. Od 160 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 23. Amandman nije prihvaćen. Na naziv Glave IV iznad člana 87. i član 87. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 160 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 88. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Od 160 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 89. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Od 160 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 90. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Od 160 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 91. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Od 160 poslanika, za ovaj amandman je glasao jedan. Amandman nije prihvaćen. Na član 91. amandman je podnela grupa od 19 narodnih poslanika poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica. Od 160 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 19. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine, u celini. Od 163 poslanika, 138 je glasalo za, pa konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O DAVANjU PRETHODNE SAGLASNOSTI NA PREDLOG STATUTA AP VOJVODINE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, pre nego što pređemo na odlučivanje, podsećam na primenu člana 105. stav 2. tačka 5. Ustava Republike Srbije, koja daje prethodnu saglasnost na Statut AP, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju prethodne saglasnosti na Predlog Statuta AP Vojvodine. Od 163 poslanika, za je glasalo 137. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o davanju prethodne saglasnosti na Predlog Statuta AP Vojvodine. Prelazimo na odlučivanje Narodne skupštine o POVREDAMA POSLOVNIKA na koje su, u toku sednice, ukazali narodni poslanici. Pošto je u toku sednice ukazano na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 106. st. 6. i 10. Poslovnika, prema kojoj, ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, Narodna skupština će se, bez pretresa, o tome izjasniti u danu za glasanje, što sada treba da učinimo. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Aleksandar Martinović, na sednici 24. novembra 2009. godine, u 11 časova i 50 minuta, ukazao je na povredu Poslovnika, član 104. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član. Od 131 poslanika, niko se nije izjasnio za. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član. Narodni poslanik Slobodan Maraš, na sednici 25. novembra 2009. godine, u 16 časova i 35 minuta, ukazao je na povredu člana 104 Poslovnika. Molim narodne poslanike da odluče da li je povređen navedeni član. Od 138 poslanika, za se izjasnilo 8. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član. Narodni poslanik Dragan Todorović, na sednici 30. novembra 2009. godine, u 10 časova i 15 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika. Molim narodne poslanike da odluče da li je povređen navedeni član. Od 135 prisutnih, niko se nije izjasnio za. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član. Narodni poslanik Dragan Todorović, na sednici 30. novembra 2009. godine, u 10 časova i 17 minuta, ukazao je na povredu Poslovnika, koja se odnosi na utvrđivanje sastava delegacija Narodne skupštine za vođenje razgovora sa predstavnicima predstavničkih tela drugih država i učešća u radu pojedinih međunarodnih organizacija i misija. Od 134 poslanika, koliko nas ima, niko se nije izjasnio za. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje po njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem Četvrtu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Dajem pauzu od pet minuta. (Sednica je završena u 15 časova i 15 minuta.)
REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA STENOGRAFSKE BELEŠKE PETA SEDNICA DRUGOG REDOVNOG ZASEDANjA 30. novembar 2009. godine (Sednica je počela u 15.15 časova. Predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Molim vas, čekamo predstavnike predlagača, koji su 50 metara odavde, samo da pristignu. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Petu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 134 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali 134 narodna poslanika, pa postoje uslovi da radimo. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Milica Radović. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala sam da sednici prisustvuju predstavnici predlagača: Snežana Malović, ministar pravde, Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu i Đurđina Bjelobaba, član Visokog saveta sudstva. Saglasno članu 84. stav 2. i članu 85. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala izuzetno za ponedeljak, kao i u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština, uvažavajući razloge za hitan postupak, što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 90. stav 5. i članu 92. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave. Narodni poslanik Nada Kolundžija predložila je da se, po hitnom postupku, stave na dnevni red liste kandidata za izbor tri člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije, koje je Narodnoj skupštini podneo Odbor za kulturu i informisanje 18. novembra 2009. godine. Od 135, koliko nas ima, niko se izjasnio za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog. Visoki savet sudstva predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda, koji je podneo Narodnoj skupštini 20. novembra 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 137 poslanika, za ovaj predlog je glasalo 129. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Narodnoj skupštini 24. novembra 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 137 poslanika, troje je glasalo za. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru Republičkog javnog tužioca, koji je podnela Narodnoj skupštini 27. novembra 2009. godine. Od 136 poslanika, za ovaj predlog je glasalo 128. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru tužilaca i tužilaštva posebne nadležnosti, a podnet je 27. novembra 2009. godine. Od 136 poslanika, za ovaj predlog je glasalo 127. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva, koji je podnela Narodnoj skupštini 27. novembra 2009. godine. Od 135 narodnih poslanika, za ovaj predlog je glasalo 127. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnih tužilaca u viša javna tužilaštva. Od 135 narodnih poslanika, za ovaj predlog je glasalo 127. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru javnih tužilaca u osnovna javna tužilaštva, koji je podnela Narodnoj skupštini 27. novembra 2009. godine. Od 135 narodnih poslanika, za ovaj predlog je glasalo 127. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Vlatko Ratković, na osnovu člana 90. stav 3. i člana 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda, Predlogu odluke o izboru Republičkog javnog tužioca, Predlogu odluke o izboru tužilaca u tužilaštva posebne nadležnosti, Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva, Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca u viša javna tužilaštva, Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca u osnovna javna tužilaštva. Da li narodni poslanik Vlatko Ratković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 135 narodnih poslanika, za ovaj predlog je glasalo 126. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda sednice u celini. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Od 135 narodnih poslanika, 127 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini u celini. D n e v n ir e d: 1. Predlog odluke o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda, 2, Predlog odluke o izboru Republičkog javnog tužioca, 3. Predlog odluke o izboru tužilaca u tužilaštva posebne nadležnosti, 4. Predlog odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva, 5. Predlog odluke o izboru javnih tužilaca u viša javna tužilaštva, 6. Predlog odluke o izboru javnih tužilaca u osnovna javna tužilaštva. Rad prema dnevnom redu. Prelazimo na 1-6. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O IZBORU PREDSEDNIKA VRHOVNOG KASACIONOG SUDA, REPUBLIČKOG JAVNOG TUŽIOCA I JAVNIH TUŽILACA U APELACIONA, VIŠA, OSNOVNA I TUŽILAŠTVA POSEBNE NADLEŽNOSTI (zajednički jedinstveni pretres) Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda, Predlogu odluke o izboru Republičkog javnog tužioca, Predlogu odluke o izboru tužilaca u tužilaštva posebne nadležnosti, Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva, Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca u viša javna tužilaštva, Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca u osnovna javna tužilaštva. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata po tačkama 1. do 6. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam da prema članu 163. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, te konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS - jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 25 minuta 12 sekundi; Poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; Poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekundi; Poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama predstavljaju: Srđan Spasojević - poslanička grupu Nova Srbija, Miroslav Petković - poslanička grupa DSS i Boško Ristić - poslanička grupa ZES. Saglasno članu 142. stav 2. i članu 163. stav 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda, Predlogu odluke o izboru Republičkog javnog tužioca, Predlogu odluke o izboru tužilaca u tužilaštva posebne nadležnosti, Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva, Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca u viša javna tužilaštva, Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca u osnovna javna tužilaštva. Htela bih da vas informišem da ćemo u skladu sa članom 85. danas raditi i posle 18.00 časova. Odredila bih sada pauzu u trajanju od 60 minuta. Nastavljamo radom u 16.30 časova. [[Posle pauze – 16.35.]] Uvaženi narodni poslanici, nastavljamo rad. Da li predstavnici predlagača, gospođa Đurđina Bjelobaba, član Visokog saveta sudstva ili ministar Marković žele reč? (Da.) Gospođo Bjelobaba, izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana predsednice, gospodo narodni poslanici, kao ovlašćeni predlagač predloga da se za predsednika Vrhovnog kasacionog suda izabere gospođa sudija Nata Mesarović, želim, obzirom da sam bila predsedavajući Visokog saveta sudstva i da sam kao član Visokog saveta sudstva učestvovala u donošenju ovakve odluke, da dam kratko obrazloženje razloga zbog čega tražimo da se predsednik Vrhovnog kasacionog suda izabere od strane Parlamenta. Opšte je poznato u javnosti da se sprovodi reforma pravosuđa. Sve sudije moraju da se reizaberu shodno Zakonu o sudijama do 1. decembra 2009. godine. Nakon toga treba da se imenuju predsednici, odnosno v.d. predsednici svih sudova u Srbiji. Treba da se izabere predsednik Vrhovnog kasacionog suda, jer je on taj koji odgovara za efikasnost i zakonitost rada u sudu, a da bi se sve to uspostavilo neophodno je da predsednik Vrhovnog kasacionog suda poseduje i legitimnost. Lična i radna biografija predloženog kandidata Visokog saveta sudstva opravdava donošenje ovakve odluke. Ne mogu a da ne obavestim sve vas prisutne ovde u sudnici, a potom i celu opštu javnost da je gospođa Nata Mesarović sa svojom ličnom i radnom biografijom zaista pravi kandidat koji zaslužuje da bude na vrhu piramide sudstva. Naime, rođena je 1950. godine. Završila je Pravni fakultet 1974. godine. Bila je sudijski pripravnik, potomsudijski pomoćnik u Trgovinskom sudu. Nakon toga je bila gradski sudija za prekršaje, a kada je položila, 1979. godine, pravosudni ispit, izabrana je za sudiju Četvrtog opštinskog suda. Nakon toga od strane Skupštine je imenovana za sudiju Okružnog suda u Beogradu i sve vreme je radila u predmetima iz krivične referade. U aprilu 2003. godine kandidat je izabran za sudiju Vrhovnog suda. Kao takva radila je i delegirana je da radi u Posebnom odeljenju Specijalnog suda i radila je najteže predmete iz oblasti organizovanog kriminala. Raspoređena je u odeljenje u predmetima za ratni zločin. Mogu s pravom da kažem da je i prvi takav predmet presudila. Javnost zna u kojim je predmetima učestvovala u suđenju, jer je nedavno i u trećem stepenu jedna takva njena odluka potvrđena. Ona nije samo bila predsednik Veća u ovakvim i sličnim predmetima, nego je bila i član Veća u predmetima sa elementom organizovanog kriminala. Osim toga, kandidat je učestvovao u stručnim edukacijama za sudije, učestvovala je u donošenju mnogih zakonskih tekstova iz oblasti pravosuđa. Takođe je doprinela saradnji članova Visokog saveta sudstva regiona. Ona je u martu 2009. godine izabrana za v.d. predsednika Vrhovnog suda i kao takva je pokazala izuzetnu sposobnost rukovođenja i komunikacije. Kao član Visokog saveta sudstva, u ime Visokog saveta sudstva zaista mogu da vam kažem da smo ubeđenja da su u ličnosti Nate Mesarović, sudije, sve karakteristike prisutne koje predsednik Vrhovnog kasacionog suda treba da ima. Na prvom mestu je stručnost, na drugom mestu dostojnost, zatim moralnost, zatim sposobnost rukovođenja, sposobnost komunikacije, kao i sve ostalo. Upravo uzimajući sve ovo u obzir i činjenicu da je ona garant sprovođenja istine i sprovođenja zakona, mi zaista s pravom predlažemo ovog kandidata za predsednika Vrhovnog saveta sudstva i smatramo da je pravi čovek koji treba da stoji na samom vrhu piramide sudstva. Zahvaljujem vam se. Predstavila sam kandidata. Ako bude bilo rasprave i ako bude bilo potrebno nakon toga ću vam se ponovo obratiti.
Zahvaljujem gospođi Đurđini Bjelobaba, članu Visokog saveta sudstva. Dajem reč ministru Milanu Markoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što vam je poznato, na osnovu člana 158. Ustava, Republičkog javnog tužioca na predlog Vlade, a po pribavljenom mišljenju nadležnog odbora Narodne skupštine, bira Narodna skupština. Takođe, javnog tužioca isto bira Narodna skupština na predlog Vlade. Međutim, Zakonom o javnom tužilaštvu ovlašćenje Državnog veća tužilaca i ovlašćenja Vlade su na neki način, uslovno rečeno, korigovana, i to na taj način što je predviđeno da predloge i za Republičkog javnog tužioca i za javne tužioce u Republici Srbiji daje Državno veće tužilaca. Naravno, Ustav sam po sebi nije i ne može biti predmet našeg komentara ovde, ali nesporno je da je upravo takvim predlogom Vlada RS i Narodna skupština, koja je usvojila takav Zakon o javnom tužilaštvu, dala prednost tužilačkoj struci i našem pravosuđu nad mogućnostima Vlade da arbitrira u ovako važnim pitanjima. Stoga na osnovu čl. 74. i 75. Zakona o javnom tužilaštvu, Državno veće tužilaca je raspisalo konkurs i nakon toga izvršilo odabir kandidata i uputilo predlog Vladi, i to kandidata za izbor Republičkog javnog tužioca, za izbor tužilaca u tužilaštva posebne nadležnosti, za izbor javnih tužilaca u apelaciona javna tužilaštva, za izbor javnih tužilaca u viša javna tužilaštva i za izbor javnih tužilaca u osnovna javna tužilaštva. Imajući u vidu ovakvo opredeljenje Vlade, koje je izraženo kroz Zakon o javnom tužilaštvu, Vlada nije ulazila u razmatranje predloga pojedinačnih rešenja koje je dalo Državno veće tužilaca. Želim da vas podsetim da u Državnom veću tužilaca sedam od deset izabranih članova, jedanaesti nije izabran iz reda advokature, čine upravo tužioci, to su uglavnom zamenici javnih tužilaca. Dakle, struka javnotužilačka je dala svoj predlog Vladi, a Vlada je, poštujući tu struku, te ljude, koji obavljaju taj izuzetno odgovoran posao, odlučila da ne razmatra pojedinosti tog predloga, nego da ga u potpunosti ispoštuje i taj predlog bez ikakvih izmena prosledi vama, narodnim poslanicima, da o tom predlogu odlučite. Mislim da sam Zakon o javnom tužilaštvu je postavio jedan novi standard u odnosu izvršne vlasti i pravosuđa. Naravno, nesporno je sistemski drugačija pozicija javnog tužilaštva u odnosu na sudije, ali je ovim ukazano veliko poverenje samoj javnotužilačkoj struci, nadam se da će to poverenje pratiti i odgovarajuća odgovornost onih kojima je to poverenje ukazano. Kažem opet, Vlada je pokazala jedan visok stepen odgovornosti, uzdržavši se od mogućnosti da menja te odluke, odnosno da na bilo koji način utiče na te odluke, nego jednostavno samo ono što je struka utvrdila kao svoj predlog prosledila je narodnim poslanicima, da narodni poslanici daju konačnu reč o izboru predloženih kandidata. Stoga, kao predstavnik Vlade, neću naravno ulaziti u pojedinačna rešenja i komentarisati, tu sam pre svega da objasnim ovu proceduru i da još jedanput podvučem upravo ovaj generalni politički stav Vlade, a to je da struka odluči o struci. Nadam se da ćete pre svega prilikom razmatranja ovo imati na umu, dakle, da je ovo predlog Držanog veća tužilaca, u kojem većinu čine tužioci, da ovo nije suštinski predlog Vlade i da ćete u skladu s tim i voditi raspravu. Svakako, biću tu na toj raspravi, u slučaju potrebe da dam neka dodatna pojašnjenja. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Markoviću. Da li izvestilac Odbora za pravosuđe u upravu, narodni poslanik Boško Ristić, predsednik Odbora za pravosuđe, želi reč? (Da.)
Poštovana predsednice, poštovani ministre, poštovana predstavnice Visokog saveta sudstva, dragi poslanici, želim da kažem da je, po prijemu predloga od strane Visokog saveta sudstva i Vlade Republike Srbije, zakazan Odbor za pravosuđe i upravu i da nijedan od članova Odbora nije osporio nijedno ime iz predloga, tako da je Odbor dao jednoglasno mišljenje da Skupština treba da izabere predloženog kandidata Natu Mesarović za predsednika Vrhovnog kasacionog suda Srbije i predložene kandidate za Republičkog javnog tužioca, za apelacione tužioce, više tužioce i osnovne tužioce u Srbiji. Želim da kažem da je opštepoznata potreba da se ispoštuje u celosti zakon i Ustav koji nalaže da u određenom roku dobijemo vršioce ovih veoma značajnih pravosudnih funkcija, i gotovo da postoji nepodeljeno mišljenje i stav svih ključnih društvenih aktera da ova reforma jeste u interesu građana Srbije kojima je potrebna vladavina prava, jednak pristup institucijama i jednak položaj građana pred Ustavom i zakonom, a to im može obezbediti samo pravosuđe koje će izgraditi kapacitet i vršiti sva ta ovlašćenja preko dostojnih, osposobljenih, poštenih i efikasnih nosilaca javnih funkcija.
Zahvaljujem predsedniku Odbora za pravosuđe i upravu, gospodinu Bošku Ristiću. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Dozvolite samo da vas obavestim da će poslaničku grupu SRS u raspravi po tačkama 1-6. današnjeg dnevnog reda predstavljati narodni poslanik Zoran Krasić, u skladu sa članom 37. stav 3.Ko se javlja od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa? Idemo od manjih ka većim. Gospodin Momo Čolaković ima reč.
Poštovana predsednice, radno predsedništvo, poštovani ministre, poštovana predstavnice Vrhovnog saveta sudstva, poslanička grupa PUPS ocenjuje da je pristup u izboru na najviše sudske funkcije dobar i da je to prvi put po novim zakonskim rešenjima u oblasti sudstva i pravosuđa. Zbog toga mislimo da bi bilo jako dobro da i dalje uglavnom struka odlučuje o izboru funkcija u sudstvu i mi to pozdravljamo. Posebno pozdravljamo izjavu gospodina ministra, da je u ovom slučaju poštovana nezavisnost pravosudnih organa, posebno Visokog saveta sudstva. U tom pogledu, i pojedinačno, predlozi koji su ovde danas pred nama mi podržavamo. Mislimo da je to dobar put da konačno i ovaj deo vlasti i deo državnih organa bude nezavisan i samostalan i u tom pogledu da vrši svoju funkciju nezavisno od političkih struktura, političkih partija od izvršne i zakonodavne vlasti. Pojedinačno podržavamo sve predloge i u tom pogledu izjavljujem u ime poslaničke grupe PUPS da ćemo mi podržati sve predloge.
Da li predstavnik Poslaničke grupe manjina želi reč? (Ne.) Poslanička grupa Nova Srbija? Gospodin Srđan Spasojević želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani predstavniče Visokog saveta sudstva, poštovani građani Srbije, pred nama je nešto što građani Srbije i svi nosioci pravosudnih funkcija dugo očekuju. Mi smo tokom godine imali toliko zakona kada je u pitanju pravosudni sistem da verujte potpuno sam siguran da će se u moru ovih zakona pre svega građani Srbije izuzetno teško snalaziti. Smatram da ulazimo u izuzetno škakljive reforme, reforme koje će sigurno napraviti haos u pravosuđu. Mislim da je trebalo sačekati neko bolje vreme da se ovoliko zakona donese, jer siguran sam da ni u jednoj zemlji u Evropi nije za ovako kratko vreme donet ovoliko veliki broj zakona, koji će sigurno imati za posledicu jedan veoma usporen rad u pravosuđu, već je to na terenu. Izuzetno se malo zakazuju predmeti, sudije i tužioci su u velikim iščekivanjima, a sve to trpe građani Srbije, koji ne mogu da ostvare svoja prava kada se obrate pravosudnim organima. Danas imamo pred nama izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda, Predlog odluke o izboru republičkog javnog tužioca, Predlog odluke o izboru tužilaca i tužioca posebne nadležnosti i izbore praktično za nosioce tužilačkih funkcija u višim i osnovnim tužilaštvima. Osnovni problem, gospodine ministre, da u vašem uvodnom izlaganju i kao što je rekao predsednik Odbora za pravosuđe, koji je praktično jedna od ključnih figura i u Viskom savetu i ovde u parlamentu, kada je izbor nosilaca pravosudnih funkcija u pitanju, jeste što niko od vas nije pomenuo da funkcionalnu organizovanost tužilaštva, posle ovoga što ćete vi sigurno da izglasate, ne ulazećiu personalna rešenja koja predlažete ovde. Imali smo situaciju da smo praktično pre 24 sata u sredstvima javnog informisanja saznali da se ovo nalazi pred nama i praktično, personalnim rešenjima, za jedno takvo kratko vreme, neuputno je govoriti, jer jednostavno nije ni kolegijalno da nekog ocenjujemo u personalnim rešenjima. Gde je problem? Odakle odjedanput, gospodine ministre, da tužioci u svojim sredinama, koji su godinama predano radili, neko manje, neko bolje, neko više, to je stvar ocene suda, odjedanput, kao nagradu za sve to, dobijaju praktično prekomande kao što se dešava u Vojsci Srbije, da oficiri idu iz mesta u mesto. U centralnoj Srbiji, iz ovoga što smo mogli da saznamo, a kažem da je kratko vreme, u gradovima jednostavno neće biti nosilaca tužilačke funkcije ni u osnovnom ni u višem sudu iz tog mesta. Ko je doneo takvu odluku da se to primenjuje? (Zoran Krasić, sa mesta: Boško Ristić.) Ko je izrazio veliku sumnju ka tužiocima iz tih mesta da su u raznoraznim lobijima. (Zoran Krasić, sa mesta: Boško Ristić.) Ako je već izrazio da postoji tako nešto, onda je trebalo te ljude smeniti. (Zoran Krasić, sa mesta: Boška Ristića.) Kao što vidimo mnogi ljudi iz tog mesta, nosioci tužilačkih funkcija, odlaze u druga mesta. To znači, po vama, da su dobro uradili posao. Odakle i ovde, kada smo govorili o sudovima, imamo paradoksalnu situaciju da će se potpuno proizvoljno sprečiti uticaj na tužioce i na druge nosioce pravosudnih funkcija u svom mestu? Verujte i budite potpuno uvereni da idete u potpuno kontrasmeru. Sigurno, ako je neko podoban za to da se vrši uticaj na nosioca pravosudnih funkcija, pre će se taj neko, narodski rečeno, ''utaliti'' sa nekim u drugom gradu, doći će se lakše do njega, jer onaj čovek koji živi u svom gradu, mora da vodi računa o svojoj porodici, mora da vodi računa o svom komšiji, mora da vodi računa o svojim prijateljima i o svom ugledu. Mi to tako paušalno kažemo – hajte da krenemo u jedno potpuno beznađe, hajde da tužilac iz Smedereva ide u Negotin, tužioci iz Kraljeva da idu u Kruševac, tužioci iz Topole i Velike Plane u Čačak. Ne mogu da prihvatim nešto tako. To je potpuno bespredmetno, neočekivano da tako nešto preduzmete odjedanput. Unećete potpuno velike probleme. Vi nanosite štetu i tim tužiocima. Sigurno niko od njih nije konkurisao. Znam situacije da su ljudi konkurisali u određenim mestima i da su potpuno na drugo mesto raspoređeni. Postoji tu neka volja nekih ljudi i konkurs. Kako je moguće da na tako paušalan način određujete gde će ko da ide? Verujte, neće to izaći na dobro. Sigurno da tako nešto, na tako brzoplet način, neće doneti nikakvu reformu u pravosuđu i doći će do potpunio velikih problema, a da ne pričamo o ogromnim troškovima koje ćete da napravite na ovakav način. Zamislite jednog tužioca koji dolazi iz Prokuplja u Kragujevac. Zašto to isto niste uradili i u Beogradu? Zašto niste tužioca iz Vlasotinaca doveli u Beograd? Jedino iz Beograda tužioci ostaju u Beogradu. Ako ste smatrali da će sprega da bude zaustavljena, onda to primenite i na Beograd. Nemojte to tako da radite samo po centralnoj Srbiji, kao da smo mi neki tamo Indijanci, pa jednostavno treba da se ide po raznoraznim gradovima da bi se zadovoljili nečiji apetiti. Ovde postoji i osnovana sumnja da će se tužioci da praktično obračunavati i sa nepodobnim političarima na taj način. Jer ljudi koji žive u svom gradu tačno znaju ako je neki političar iz neke druge stranke da je on pošten čovek. Ovako će određeni tužioci dobijati raznorazne naloge. Postoji ta osnovana sumnja, jer su ova rešenja neprihvatljiva. Sada je potpuno jasno, žao mi je što nikoga nema iz Državnog veća tužilaca, da se advokat iz Čačka, eminentni, koji je predložen i od Advokatske komore, ne bira u DVT. Vi ste sa nekompletnim DVT ušli u ove izbore. Sigurno da jedan čovek iz advokature ovako nešto ne bi uopšte podržao. Čemu sada izbor tog budućeg kandidata sada kada završite posao? To je više relevantno i nikakvog uticaja nema i slično. Kako ste mogli gospođo iz Vrhovnog saveta, nije vam kompletiran ni Vrhovni savet, zašto to niste uradili? Eminentni profesori Pravnog fakulteta nisu ovde izabrani. Meni uopšte nije jasno kako ste mogli jednu veliku organizaciju, Advokatsku komoru, da zaobiđete kada je u pitanju DVT? Otuda i ovakva raznorazna rešenja. Jednostavno ste hteli da izbegnete bilo koga ko će reći – ne. Potpuna je odgovornost na Parlamentu, jer predlog je bio i ovde konkretno niko nije za tog kandidata imao ni jednu jedinu lošu reč – odjedanput čovek nije prošao na glasanju. Eto, u tome su neke praktično potpune sumnje u sve ovo. Da se vratim na ekonomičnost postupka koji ćete da vodite. Sve će to da plaćaju građani Srbije. Koliko su dnevnice, koliko su troškovi raznoraznih vozača koji će voziti tužioca iz jednog grada u drugi? Ko će to sve plaćati? Zato ste podigli ove takse građanima Srbije pre dva, tri meseca ovde, ili pet, šest meseci na 50%. Otuda, sve će to u suštini da plate građani Srbije. Potcenjujete sve tužioce u određenim gradovima, jer je nemoguće da u gradovima od 100, 200.000 ljudi, gde postoji 200, 300 nosilaca pravosudnih funkcija, baš nijedan čovek iz tog grada ne bude određen za državnog tužioca u tom gradu – mislim da je to nezabeleženo. Sve me ovo podseća na one kaubojske filmove, znate, u Teksasu kad šerif ide iz jednog grada u drugi grad i dolazi tamo da reši neku situaciju. Ovo je nekada prema velikom broju tužilaca koji su savesno obavljali svoje poslove u dugom nizu godina. Ne može se samo na bazi pretpostavki - da će se sprega nekih lobija unutar jednog grada na ovakav način mimoići. Vi treba da imate još jednu situaciju tu u vidu – 2011. godine tužioci će voditi istragu. Pretpostavite samo nešto, ako je tužilac u Prokuplju, a nešto se hitno desi u Kragujevcu, ili ako je tužilac u Kraljevu, a nešto se desi u Kruševcu – taj tužilac će biti udaljen u nekoj hitnoj situaciji 200 kilometara. On treba da dođe. Vi znate kako zamenici praktično ništa ne smeju da urade dok tužilac ne kaže – može, goni, nemoj da goniš, zaustavi gonjenje. Ovo je vrlo loša poruka. Ovo je nešto što je apsolutno ne zabeleženo. Smatram da ćete napraviti zaista jednu totalnu pometnju. Mi ćemo imati u Srbiji samo putovanja. Građani će putovati po 200 kilometara do suda da bi mogli da ostvare svoje pravo, a sudije u apelacionim sudovima će putovati po 200 kilometara do apelacionog suda, tužioci vidimo na istovetan ili još na jedan potpuno suroviji način u svim gradovima, praktično nosioci tužilačkih funkcija u centralnoj Srbiji, jer nisam imao dovoljno uvida, pošto jednostavno u Beogradu to tako nije, putovati. Napraviće se nešto što je toliko skupo za državu, da je ne znam kako ovakav zakon i ovakva rešenja donosimo u momentu kada je i ta svetska ekonomska kriza na koju se vi svakog dana pozivate, kada imamo na hiljade otpuštanja u Srbiji, kada niko ne radi – sada ćemo mi da rešimo sve probleme što ćemo poslati tužioca iz Kraljeva u Kruševac ili onoga iz Požege u Valjevo. Znate šta – ako je i od ove izvršne vlasti, iako vi kažete da nema uticaja, apsolutno ovo ne mogu da razumem. Ovo je nešto za šta sam siguran da ni jedan tužilac, da ih anketirate, ovo neće podržati. Ovo je potpuno nametanje jedne surove želje da se tobože, pod izgovorom nekih velikih reformi, tužioci šalju toliko daleko da rade svoj posao. Je li vi znate kakve ćete napraviti kolegijalne probleme kada dovedete nekog tužioca u drugi grad gde sede iskusni zamenici, ljudi koji su očekivali da postanu tužioci? Znate li kakvih će tu problema biti? On će naići na opstrukcije. Znate li vi kada se u jednom gradu pojavi tužilac sa strane, koji uopšte ne zna protiv nekih počinioca krivičnih dela ko su ti ljudi, šta se sve tom tužiocu može servirati? Vi znate da tužilac u svom gradu tačno zna, kad se neki događaj desi, praktično u glavu čoveka ko je taj koji nešto vrši ili ne? Smatram da je ovo toliko preterivanje, da ako ovde ima malo bilo kakve pameti u parlamentu, ovako nešto, ne uključujem personalna rešenja, ne sme da prođe. Poslanici iz svojih gradova treba da vode računa da li će glasati za nekog tužioca iz drugog mesta u svom gradu. Vi ćete morati da objasnite svojim biračima, na kraju krajeva, kako ste to mogli. Nije ovo lokalizam. Ovde se radi o funkcionalnim stvarima i o onim ljudima, odnosno ko su ti ljudi koji su napravili ovakve kriterijume – da se totalno razbuca praktično tužilaštvo u Srbiji? Ovo je ključna tema. Smatram da će biti mnogo problema. Smatram da će upravo biti mnogo više uticaja na ljude koji su sa strane, nego da su to tužioci iz svog mesta. Tačno pre 30-40 godina ovakve stvari su se dešavale u malim sredinama kada nije bilo kadrova, u nekim nerazvijeni sredinama, išli su tužioci, išle su sudije na ispomoć. Verujte gospođo iz Visokog saveta, porastao sam u jednom takvom ambijentu, moj otac je bio nosilac pravosudne funkcijei išli su ljudi iz tog suda da pomažu, ali ovako nešto nije zabeleženo. Stigao sam juče samo sa četvoro-petoro ljudi da popričam, svi ovi ljudi u Kraljevu, konkretno, a ima nekih i sa strane sa kojima sam pričao, nisu zadovoljni ovim rešenjem i potpuno su šokirani na ovakav princip određivanja nosilaca pravosudnih funkcija. Nažalost, to je tako. Vi i kod sportske utakmice kada igraju neki timovi iz svog mesta delegirate sudiju ili delegirate delegata da bi se smanjili troškovi iz tog mesta. Ne dovodite u toj situaciji nekoga sa strane. Vi ćete ovde imati potpuno jedan putujući cirkus. Čujem ovih dana da i u ministarstvima nekim se planira, naravno, gospodine ministre, odmah ste se okrenuli, da iz ministarstva činovnici, državni službenici na položajima, čak neki treba da idu u druge gradove organizovano autobusom na posao svaki dan i da se vraćaju. Reći ću vam, gospodine ministre, ali to je sve u duhu ovoga što pričam, pravite, gospodo, jednu skupu državu. Ko će ovo da plaća? Polako će tu da se tužioci umore od svakodnevnih putovanja. To je ipak veliki period, ide tu i zima i poledica i magle, pa će tu biti plaćanje hotela, pa će biti iznajmljivanje stanova, pa će verovatno biti i dobijanje stanova. U ovoj situaciji sada kada svi pričamo, kao što sam rekao, o svetskoj ekonomskoj krizi, kada nigde nema novca, kada je potpuni kolaps, vi donosite nešto ovako. Gospodine ministre i vi pripadate mojoj struci i siguran sam da se slažete sa ovim. Meni je žao što gospođa Malović nije ovde. Verovao sam da se ovako nešto sigurno ne može u ovom opsegu, mogu da zamislim pojedinačna rešenja da zaista nema u nekom gradu adekvatnog čoveka pa da se iz nekog obližnjeg grada dovede neki iskusniji tužilac, ali da vi ljude koji su se dokazali u svom poslu u svom gradu nagrađujete prekomandama u drugi grad, a dovodite iz druge sredine, iz potpuno različitog okruga u taj grad, to ne mogu da razumem. To sigurno da nikom ko se bavi bilo kakvim poslom u pravosuđu ne može da bude jasno, a pogotovo ne može da bude jasno građanima Srbije koji će suočiti sa velikim problemima. Vi znate da sutra kada tužilac bude vodio istragu ili kada nosilac pravosudne funkcije i prima neke građane tamo, jedan ili dva dana itd, taj čovek će više biti u tom svom gradu, zavladaće sigurno i određeni nerad, ali vi smatrate da su to neki evropski principi. Voleo bih da nam neko kaže odakle je ovo prepisano ovako nakaradno i ovako opasno? Nadam se da će do kraja ove rasprave opozicija uspeti da ubedi da ovo nije dobro. Sačekajte malo, mnogo ste se zalaufali sa raznoraznim zakonima, pa to ne mogu da proprate mnogo veći eksperti, a kako tek građani Srbije.
Reč ima gospodin ministar Milan Marković.
Zaista imam potrebu da kažem nekoliko reči, jer je moj uvaženi kolega adresirao svoje izlaganje praktično dobrim delom na Vladu. Dakle, prvo, niko ovde nije mimo svoje volje predložen za javnog tužioca. Svi ti ljudi su na osnovu svoje volje predloženi za javnog tužioca, tako da niko ovde nije ni na koji način kažnjen. Drugo, ono što je u stvari mene najviše ponukalo da se javim, to je pitanje te ekonomičnosti. Moram da vas podsetim da ova reforma koja je u toku, koju sprovodi Ministarstvo pravde i Vlada, između ostalog znači i značajnu racionalizaciju troškova. Iz samog pravosudnog sistema odlazi oko 2.500 ljudi. Znači, sama racionalizacija mreže sudova će dovesti takođe do smanjenja i broja nosilaca pravosudnih funkcija. Prema tome, iako ne mislim da kad je u pitanju pravosuđe je primarni interes ušteda, mnogo je veća ušteda i korist za državu kvalitetno pravosuđe, ali kada ste već pomenuli to da će se trošiti da neko ode iz mesta u mesto, to je potpuno zanemarljivo imajući u vidu ukupan obim racionalizacije koja se sprovodi reformom u oblasti pravosuđa. Ne mogu da budem advokat državnog veća tužilaca, ali moja su iskustva drugačija od vašeg, pošto jesmo kolege vi i ja. Najgora suđenja u kojima sam i kao pripravnik, kasnije kao advokat prisustvovao, bila su u malim mestima, gde se igrom slučaja oseća ta familijarnost, taj lokalizam koji ste vi malo pre pomenuli. Dakle, ako je Državno veće tužilaca smatralo da treba na ovaj način da predloži tužioce, verujem da je o svemu ovome što ste vi govorili dobro razmislilo, jer u tom Državnom veću tužilaca sede ljudi koji svakako imaju mnogo iskustva u tom poslu i verujem da su upravo imali u vidu i ovo kao neku vrstu preventive ili prosto ajde da se neke strukture malo razmrdaju. Vi znate kakva je ukupna ocena našeg pravosuđa i kakav je generalno odnos naše javnosti prema našem pravosuđu. Na kraju, i vi znate, kao što znam i ja, nije javni tužilac taj koji zadužuje predmete i sam vodi te predmete. U najvećem broju slučajeva, u 99% slučajeva to rade zamenici javnog tužioca i prosto javno tužilaštvo jeste ustrojeno drugačije nego sud i generalno je drugačije, on je samostalan organ i postoji ta subordinacija itd. Njega predstavlja javni tužilac itd. Prema tome, mislim da ne stoje vaše primedbe koje su bile upućene na to da ovo neće biti funkcionalno. Zašto ne bi bilo funkcionalno? Prosto, zna se kakva su dežurstva. U Beogradu, vidite, jedan moj prijatelj je bio zamenik okružnog javnog tužioca, stanovao je na Banovom Brdu. Verujte, kada je hitan slučaj, njemu je sa Banovog Brda problem da dođe do policijske uprave na Paliluli, treba mu jedno sat, sat i po vremena. Mislim da ti argumenti prosto ne stoje. Naravno, onda su oni predvideli dežurstva u samoj Palati pravde. Mislim generalno, teško je sad meni da advokatišem na neki način Državno veće tužilaca, ali prosto obzirom da ste adresirali deo ovih primedbi na mene, izneo sam neko svoje razmišljanje o tome zašto mislim da je ovo što je Državno veće tužilaca uradilo dobro. Ne vidim ko bi to mogao bolje od njih da uradi. Mislim da je ovo uradila Vlada, onda bi bilo, naravno, zašto je Vlada to uradila, bilo bi političke konotacije. Odbor za pravosuđe jeste učesnik u svemu tome. Koliko je meni poznato, i tu nije osporen sam način rada Državnog veća tužilaca. Sve i da jeste, naravno, i da nije, ovde ima prava da osporite. U svakom slučaju, mislim da vaša primedba koja se tiče ekonomičnosti jednostavno ne stoji. Ekonomičnost je zaista u drugom planu, nezavisnost, samostalnost, odsustvo korupcije, to su suštinske stvari koje nama trebaju kada je u pitanju pravosuđe, ali ako već želimo da se bavimo ekonomičnošću, ponavljam zbog naše javnosti, 2.500 ljudi iz pravosuđa odlazi upravo zahvaljujući ovoj reformi koju provodi Vlada, odnosno Ministarstvo pravde. Što se tiče koleginice Malović, znate da je ona danasu Briselu i da je to verovatno nešto najlepše što može nekom da se desi u mandatu, da prisustvuje tom činu koji bezmalo možemo nazvati na neki način istorijskim, a to je da spadamo u krug zemalja kojima nije potrebno,odnosno građanima našim više neće biti potrebna viza za ulazak u zemlje EU. Svakako poštujem vaš staž i vaše zalaganje, ali čini mi se da ovde je vaša diskusija, iako, naravno sa pozicije struke, pre svega usmerena, odnosno određena vašim političkim statusom kao opozicionog poslanika i mislim da ćete, pre svega, kao advokat, i ja kao ministar, i vi i ja kao građani, biti zadovoljni ovim što se sada sprovodi u pravosuđu.
Gospodin Čedomir Jovanović ima reč. Izvinite, gospodine Jovanoviću, samo trenutak. Gospodine Spasojeviću, po kom osnovu se vi javljate? Replika. Nema osnova za repliku. Potpuno ste dobro shvaćeni. Niste pogrešno protumačeni. Gospodin Čedomir Jovanović ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, gospođo Bjelobaba, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pa želeo bih na početku da izrazim protest, ne samo svoj, verujem i većine kolega ovde u Skupštini, zbog atmosfere i okolnosti u kojima mi raspravljamo o ovako značajnom pitanju. Ta atmosfera govori o neprihvatljivo velikoj neodgovornosti, aroganciji i neukosti izvršne vlasti vladajuće većine. Treba o tome otvoreno govoriti sada, u ovom trenutku, jer sam uveren da jedino na takav način mi možemo doći do one tačke iz koje je zapravo jedino moguće krenuti u izgradnju demokratskog poretka, koji počiva na podeli vlasti između Vlade, parlamenta i sudstva. Kako mi mislimo da gradimo evropsku Srbiju? Naravno, i ukidanjem viza, ali zar je viziranje zasluga za to važnije od pokazivanja poštovanja prema tužiocima i sudijama ove zemlje koji se danas ovde biraju? Možemo da imamo delimično razumevanje za tu paradoksalnu činjenicu koja gospodina Markovića ovde dovodi pred parlament. On jeste predstavnik Vlade u Skupštini Srbije, ali on je ministar za državnu upravu. Naša Vlada je toliko neodgovorna da čak ni o tome nije želela da vodi računa. Autoritet tužilaštva i sudstva počiva na poštovanju, respektu, koji druge grane vlasti u jednom društvu pokazuju prema njemu. Zato predsednik Sjedinjenih Država polaže zakletvu pred predsednikom Vrhovnog suda, a ne u kongresu pred svojom partijom i opozicijom. Zbog toga mislim da moramo otvoreno reći da je, nažalost, u ovom trenutku izvršna vlast, uz anemičnu zakonodavnu, velika prepreka za ostvarenje onih ambicija koje su apsolutno opravdane i ispunjenje onih ciljeva koje je neophodno dostići, ako želimo da stvorimo demokratsku i normalnu zemlju. Nije tačno da je Odbor za pravosuđe jednoglasno ovo podržao. Tačno je da je vladajuća koalicija uz podršku LDP to učinila a da bez nas ne bi bilo ni kvoruma za razgovor o tome. Nije tačno da je naša izvršna vlast digla ruke od pravosudne vlasti, spremna da podeli odgovornost za stanje u zemlji. Tačno je da se naša izvršna vlast uvek sakrije iza parlamenta i iza pravosuđa, kada više ne može sama da se suočava sa posledicama svojih grešaka. Najmanje je Visoki savet sudstva odgovoran zbog činjenice da mi nekoliko sati pre isteka roka ovde razgovaramo o izboru prvog čoveka srpskog tužilaštva, prvog čoveka Vrhovnog kasacionog suda, o izboru čitavog niza tužilaca. Ljudi koji su uradili mnogo više za ovu zemlju u svojoj karijeri od većine onih koji se nisu udostojili da ovde danas prisustvuju toj raspravi i na takav način pokažu svoje poštovanje. Ako tražimo primere, onda hajde da vidimo kako se druge zemlje, drugi političari i stranke, senatori, kongresmeni, poslanici, ponašaju kada se recimo biraju nosioci najznačajnijih pravosudnih pitanja? Čitava Amerika se bavila kandidaturom Sonje Sotomajor za sudiju vrhovnog suda. Prva hispanoamerikanka u vrhovnom sudu. Sve se zna o toj osobi. Svaka presuda i obrazloženje bilo je pročitano u vestima nacionalnih TV, čak smo i mi u Srbiji i Beogradu, prateći satelitske programe, saznali više o kandidatu za sudiju Vrhovnog suda SAD, nego što smo ovde mogli u parlamentu mogli da čujemo o kandidaturi sudije Nate Mesarović za predsednicu Vrhovnog kasacionog suda. Da li je sudija Mesarović nešto loše uradila u svom životu, pa se ovde zaboravlja sve ono što je zapravo kandidovalo i preporučilo na tu funkciju? Šta je loše uradio specijalni tužilac za borbu protiv organizovanog kriminala? Šta je loše uradio specijalni tužilac za ratne zločine? Šta je loše uradio kandidat za apelacionog tužioca ili za republičkog tužioca, kada im se čak ni imena ovde ne izgovaraju? Kako će ih onda ovo društvo poštovati ako mi pokazujemo tako veliko nepoštovanje? Ako društvo ne poštuje svoje sudije i tužioce, što je valjda poruka ovakve sednice, za koga onda taj posao rade sudije i tužioci? Tačno je, gospodine Markoviću, da će puno tužilaca i sudija ostati bez posla. Samo u ovoj zemlji sudije i tužioci ostaju bez posla, iako je njihova funkcija bila Ustavom zagarantovana. Ali, oni koji su kompromitovali tužilaštvo i sudstvo u Srbiji, političkim zloupotrebama i pritiscima, kršenjem zakona, nepoštovanjem te ustavne odredbe, oni ne dele njihovu sudbinu. Mislim da je Vlada, koja ima ambiciju da modernizuje zemlju i makar osigura našu evropsku budućnost, ako ne može u ovom trenutku da je učini stvarnom, obavezna da o tome govori. Mislimo da nije Visoki savet sudstva taj koji treba da podseti građane ove zemlje šta je uradila kandidatkinja za predsednicu Vrhovnog kasacionog suda. Mislimo da je Vlada bila dužna, pa i vi gospodine ministre, da podsetite ovu zemlju, da u njoj postoje ljudi koji jako puno rizikuju, često preuzimajući na sebe teret koji čitave institucije nisu mogle da nose. Zato ne možemo da vodimo ovu raspravu, a da ne pomenemo ime prvog specijalnog tužioca ove zemlje, gospodina Prijića, njegovih zamenika Radovanovića, Vitorovića, Milosavljevića, Maraša, da ne možemo da govorimo o depolitizaciji pravosuđa, što je valjda naša zajednička ambicija i što je preduslov bilo kakvog reda u zemlji, a da ne iskažemo poštovanje prema onima koji su se borili da bi zaštitili makar svoju sudnicu od političkih zloupotreba i onih koji su u tome uspeli i onih koji u tome na kraju više nisu imali snage da učestvuju. Nata Mesarović je saopštila, kao predsednica Veća posebnog odeljenja Okružnog suda za borbu protiv organizovanog kriminala, presudu ubicama predsednika Vlade Republike Srbije, Zoranu Đinđiću. Ona je na tom mestu predsednika Veća nasledila sudiju Marka Kljajevića. I Marko Kljajević, i Nata Mesarović, i sudija Lukić sa tužiocima, onisu radili posao u ime budućnosti ove zemlje, izloženi velikim pritiscima države. I ništa nam ne vredi obećanje koje možemo jedni drugima da dajemo, kako smo mi bolji od nekih drugih stranaka koje su pre nas bile na vlasti, kako mi nećemo to zloupotrebiti. Potrebni su nam jasni mehanizmi i neprikosnoven zakon koji se mora poštovati. Nemamo razloga da krijemo jedni od drugih činjenicu da je umnogome sudska vlast u Srbiji primila oblik izvršne vlasti i da se, zapravo, pod formom tog izbora sudija koji prati stupanje na snagu novog Ustava krije pokušaj lustracije. Naša vlast izbegava taj termin zbog toga što bi se onda postavilo logično pitanje - ako se ilustriraju sudije što se lustriraju poslanici? Pa smo se tako složili da je bolje reći i sve to svesti na reizbor sudija. Bitni su kriterijumi. Ti kriterijumi su prošli Venecijansku komisiju. Jesam li u pravu, gospodine Markoviću? I Savet Evrope. Znači, to su evropski kriterijumi i mi nemamo prava da o tome ćutimo, i ne smemo o tome da ćutimo, jer će onda oni koji su drugačiji od nas, koji govore čak i kad nemaju šta pametno da kažu, na takav način oblikovati javno mnjenje u ovoj zemlji da će biti nemoguće uraditi posao koji smo valjda zajedno započeli kad smo ove zakone usvojili. Kriterijumi po kojima će se izvršiti reizbor sudija u ovoj zemlji su verifikovani od Saveta Evrope i Venecijanske komisije. To je komisija koja je napravljena početkom 90-tih godina, komisija zademokratiju putem prava, demokratiju koju je bilo potrebno uspostaviti u zemljama istočne Evrope, koja se raspadala zbog toga što se raspadao poredak na kojem je počivala. A da li je naš Ustav prošao Venecijansku komisiju? Nije. Da li je Venecijanska komisija iznela primedbe na ustav? Da, jeste. Znači, na ono što je osnov našeg društva, Venecijanskakomisija ima primedbu. I o tome treba da razmišljamo ida zajedno tražimo odgovor na to pitanje kako ćemo ih otkloniti. Zašto je to važno? Zato što nije Visoki savet sudstva kriv zbog toga što je vladajuća većina, odnosno izvršna vlast odlučila da zanemari deo svoje obaveze, pa da se ogluši o preporuku Kolegijuma dekana pravnih fakulteta u zemlji koji su za člana Saveta kandidovali prof. Tomića. To pravo proizilazi iz zakona. Ako se mi na tom nivou srećemo sa ambicijom izvršne vlasti da se zakona pridržava kada joj odgovara, a kad ne odgovora da taj zakon ignoriše, onda imamo ozbiljnih problema, makar zbog toga što će sutra neko drugi sebi dati to isto pravo, a biti spreman da ode mnogo dalje. Dakle, predlažem vam da što pre izvršna vlast omogući normalno funkcionisanje nezavisne sudske vlasti u ovoj zemlji, od nje nezavisne, kroz izbor svih sudija Ustavnog suda, kroz popunjavanje upražnjenog mesta u Visokom savetu sudstva i kroz ispunjavanje obaveze koja prati formiranje celovitog Državnog veća tužilaca. LDP će podržati sve ove predloge. Mislimo da je to najmanje što možemo da uradimo, ali nažalost u ovom trenutku gotovo sve, jer je prostor u kome se krećemo sužen. Nama je Visoki savet sudstva predložio sudiju Natu Mesarović za nosioca funkcije predsednice Vrhovnog kasacionog suda. Mislimo da je sve ono što je nama poznato o Nati Mesarović apsolutno prihvatljivo obrazloženje i argumentacija za tu kandidaturu. Zbog toga ćemo mi sa velikim zadovoljstvom glasati za Natu Mesarović, a pri tom otvoreno govoriti o onima koji su, rušeći Natu Mesarović, Marka Kljajevića, Jovana Prijića, praktično pokušavali da stave tačku na ono što je započeto 12. marta 2003. godine ubistvom Zorana Đinđića, ali u tome nisu uspeli, pre svega zbog građana ove zemlje koji to nisu dozvolili, zbog javnosti koja se tome suprotstavljala, u situacijama u kojima je ta institucija bila izložena bestijalnim pritiscima izvršne vlasti. Onaj ko je bio sposoban da u tim okolnostima odbrani zakon u ovoj zemlji, zaslužuje poštovanje svakog dobronamernog poslanika, a verujem da ih ima mnogo više nego što je broj poslanika koji čini vladajuću većinu u ovoj skupštini. Isti stav i o tužiocima. Pred njima su zajedno velike obaveze, ali mislim da se zanemaruje ta poražavajuća istina - da ovde još uvek nije sazrela svest o podeli vlasti i podeli odgovornosti. Jako težak posao očekuje tih oko 2.000 ljudi u našem sudstvu. Možda grešim u tačnom broju, ali mislim da je to broj sudija koji će ostati u našem pravosuđu. To je pritisak kome su izloženi ne samo oni, nego i njihove porodice. Vrlo dobro znamo da svaki dobar sudija sutra može biti dobar advokat. Prepune su nam advokatske kancelarije sudija koje su se povlačile pred pritiscima i išle nekim drugim, čak za njih i lakšim putem. To i oni sami kažu. Neke od njih lično poznajem. Mi od tih ljudi očekujemo da oni žrtvuju svoje porodice u ime demokratski sređene, pristojne, evropske, poštene Srbije. Kakvu će platu dobiti? Zanemarljivo malu u odnosu na primanja koja bi dobili da se bave advokaturom. U kakvim okolnostima će raditi? Kada vam se pokvari auto 100 km od Beograda, u nekom gradu u kome nikog ne poznajete, vi se osećate nelagodno. S kim će oni popiti kafu prvog dana kad dođu na posao? Kako će ih tamo neko sačekati, u kakvoj atmosferi? Ko će ih uputiti u ona nepisana pravila koja postoje u svakom sistemu, pa i u sistemu nekog osnovnog suda u Srbiji ili tužilaštva? Tako je puno izazova pred tim ljudima u našem tužilaštvu i sudstvu, da je potrebno javno divljenje za obavezu i odgovornost koju oni preuzimaju, i poštovanje. Ovo je poslednja prilika da vaša Vlada, gospodine Markoviću, počne da poštuje i tužioce i sudije. Ne kažem vama lično ništa, vi ste tu, ali mislim da u ovo doba, u 17.35 časova, da je najmanje ministara gospodina Cvetkovića u svojim kabinetima, da su na svakom drugom mestu, a bili bi dužni da sednu ovde i da svojim prisustvom iskažu ne samo podršku, nego i poštovanje prema onima s kojima dele odgovornost za život u ovoj zemlji, a to su u ovom trenutku tužioci i sudije. Iz osećaja odgovornosti i poštovanja, koji tako nedostaje vladajućoj koaliciji, mi pružamo apsolutnu podršku predlozima Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, a nastavićemo da, u meri u kojoj je to moguće, ne kroz pritiske nego kroz dogovor sa vladajućom većinom, omogućimo dovršetak posla koji nije potpun sve dok se ne kompletira Ustavni sud, dok se ne popuni Državno veće tužilaca, Visoki savet sudstva i ne obezbede elementarni preduslovi za normalno funkcionisanje sudske vlasti u ovoj zemlji.
Reč ima narodni poslanik gospođa Jorgovanka Tabaković.
Gospođo Đurđina Bjelobaba, dobrodošli u naš dom, kao član Visokog saveta sudstva. Iskreno da vam kažem, davno me neko nije obradovao svojim nastupom, koji imponuje nama poslanicima i ovom domu prvo, vašom tačnošću, jer ste pre pauze bili tu, vašom pripremljenošću da bez papira, onako kako to radite verovatno i na svom radnom mestu, iznesete, braneći, zaista, procenila sam, srčano i sa iskrenim uverenjem da predstavljate kandidata u koga zaista verujete. Da je sreća, ovo bi bila svakodnevna prilika, da je sreća ovo bi bilo uobičajeno predstavljanje u ovom domu, a ne bi se mi i ja lično čudili ovome. Nažalost, u ovom parlamentu, čak i ovakva tema kao ova, raspravlja se kao drugi prekid sednice koja je u toku i mi, gospođo Bjelobaba, radimo samo pod jednim pravilom, a to je da nema pravila. Iako imamo precizno definisane uslove rada, poslovnike, ne možemo baš da planiramo u koje vreme će početi sednica, da li ćemo biti ozbiljno pripremljeni za ovu temu. Glasanje će biti kad se ljudi skupe, iako je to rečeno kad će biti, ali recimo da mi i naš rad to može da otrpi, i da to ne bude na teret kvaliteta onoga što govorimo. Trudim se da taj kvalitet održim. Moj zemljak sa KiM, moj kolega, pre nego što sam se javila, u šali mi kaže - zar ćeš govoriti, pa ovo nije tema za ekonomiste. Ne, upravo hoću da govorim o ovoj temi, ali na ekonomiji, o čemu znam, mogu argumentovano da dam doprinos ovoj diskusiji i da zaista na jednak način uzvratim na vašu ozbiljnost. Mislim da pravosuđe uopšte i zakoni koje mi ovde donosimo, a Vlada nam ih predlaže, nisu vama dobar uslov za rad. Počeću od onoga što smo danas imali prilike da ovde izglasamo. Sa onim - verovali vi ili ne kao pravnik, mi smo usvojili Zakon o utvrđivanju nadležnosti, u kojem zamnoge oblasti koje uređuju potpuno konkretna ponašanja i podelu nadležnosti od lova i ribolova, regionalnog razvoja, uvoza i izvoza, poreske politike, imamo formulaciju u članovima gde piše da će npr. AP Vojvodina raditi te poslove u skladu sa zakonom. Vi znate i neko ko je dve rečenice o pravu čuo zna da se nikad ne kaže - sa zakonom, sem u ustavnoj formulaciji, jer je ustav vrhovni zakon iz kojeg treba da proisteknu konkretni zakoni. Jedino je tu dozvoljena takva formulacija. U svim drugim zakonima piše - u skladu sa ovim zakonom, ako je to neki konkretan, ili - u skladu sa nekim posebnim zakonom, čije se ime ili oblast navodi. Kako ćete vi sutra kao nezavisna grana ove vlasti, pravosuđa, bez obzira u kom domenu tužilaštva ili sudova, moći da radite svoj posao ako dobijete zakon u kojem se ne zna gde je razgraničenje između nadležnosti pokrajine i Republike, jer to piše da je neki zakon, a besmislica ravna onome da će neku oblast da regulišu pozitivni zakonski propisi. Koji? Npr, dobijete krivične prijave iz oblasti privatizacija, utaje poreza. Mojim kolegama sam rekla da je to bio prvenstveni zadatak da urede npr. broj i usklađenost zakona u poreskoj politici. Postoji 13 osnovnih zakona koji regulišu porez na dodatu vrednost. Onda 18 uredbi koje se odnose na te zakone, 91 pravilnik u vezi sa tom materijom, 56 poreskih prijava koje je dužan poreski obveznik da podnese u vezi sa ovim zakonima. Ministarstvo finansija je izdalo 2.800 obavezujućih mišljenja o primeni ovih zakona, od kojih je 1.000 njih vezano za primenu Zakona o porezu na dodatu vrednost. Pored ovoga, postoji još 35 ratifikovanih međunarodnih sporazuma koji regulišu oblast izbegavanja dvostrukog oporezivanja sa zemljama sa kojima imamo recipročne odnose. Kako možete vi, neki vaš kolega sudija, tužilac, da se snađete u ovoj šumi propisa, u kojima se i poreski obveznici, koji obavljaju konkretnu delatnost, ne snalaze lako, jer vrlo često uplate čak neki porez za koji nisu sigurni da ga treba uplatiti, samo da ne bi trpeli sankciju za neuplaćen porez, jer su sankcije tako visoke, kao da su odmerene sa merom punjenja budžeta, koji se iz redovnih aktivnosti sve teže mogu puniti. Vrlo razumem koliko je vaš posao kompleksan i mi poslanici, koji su u prilici da daju svoj sud na zakone po kojima ćete vi suditi, dajemo različit doprinos. Iznosimo sasvim realne argumente sa željom da kada se na nas ovi zakoni primenjuju, kao poreske obveznike, kao ljude koji rade neki posao, koji imaju nepriliku da se nađu pred sudom, koji imaju nepriliku da se nađu i da budu predmet nekih krivičnih prijava, da znamo da taj zakon jeste razumljiv, da je pravedan i da ćete vi, koliko god da imate raspone kazni široke, moći da primereno odredite kaznu i da svrha postojanja zakona i vas koji ih primenjujete je da se te i takve štetne pojave, znači utaje poreza, govorim samo u oblasti ekonomije, zloupotrebe i slične stvari ne dešavaju, smanje na najmanju moguću meru. Jer ako to nije svrha ovog našeg postojanja ovde i vašeg, mi trošimo državni novac, trošimo građanski novac potpuno uzalud. Svako od nas daje različit doprinos tome. Nekome se žuri da završi tačku, da završi glasanje i da ide da se bavi drugim poslom. Mi svoj smisao angažovanja vidimo kroz blagovremeno upućivanje na probleme koji ako se ne reše u prvom momentu, oni će kao onaj "Baobab " iz knjige malog princa narasta na toliko velike, da će raspuknuti zemljinu kuglu. Naša privredna kugla je popucala zato što ni organ o kojem danas želim da govorim, a to je Republičko javno tužilaštvo, nije blagovremeno reagovalo na sve zloupotrebe u procesima privatizacije, koji su doveli do toga da su mnoga preduzeća privatizovana, neispoštovani ugovori, odvedena u stečaj, ljudi ostali na ulici, mnogi resursi nestali, prihodi od privatizacije potrošeni. Danas se nalazimo pred problemom zaduživanja kao jednog od prevashodnih načina za punjenje budžeta. To je problem i vas kao struke, grane vlasti, i nas, svih građana, pa i poslanika koji ovde o tome govorimo. Problem, jer se od toga finansira i prosveta gde nam se školuju deca, i zdravstvo, gde treba da nam se leče roditelja i nega trudnica, jer se svi kunemo u to da budućnost bez naroda ne postoji, ali o tome ne mislimo kompleksno i temeljito u trenutku kada za to imamo priliku. Zato nam niko sutra ne može i neće biti kriv nego mi sami. Imajmo na umu da nam je ovaj trenutak kada razgovaramo o reformi pravosuđa i o zakonima na kojima će on da sudi jesu ramovi za naše slike, našeg postojanja i bivstvovanja ovde kao poslanika i kao ljudi, i da će to neko da pamti, a da ćemo trpeti posledice svi. Kako je to ram? U prvoj reformi pravosuđa posle 2000. godine, pod reformom se podrazumevalo odreći se ljudi starog režima. Postoji li iko koji je realan i pametan, a da može jednu takvu formulaciju da prihvati? Koji je to kriterijum - bivši režim ili aktuelnim režim? Ljudi se dele na poštene i nepoštene, stručne i nestručne, vredne i lenje, kvalitetne i nekvalitetne. Ne treba da se dele, a najmanje u ovoj oblasti treba da se dele na kadrove one i ove partije, na vaše i naše, na ljude starog ili novog režima. Jedna od osoba iz ove oblasti, koju vrlo lično cenim, doživljavajući progon, kao jedna od mnogih za koju sam imala prilike da čujem, ovako je karakterisala svoju pripadnost starom režimu: „Da li sam kriva što sam bila radno sposobna u to vreme, pa svojim kvalitetima zaslužila funkciju na nekom višem nivou?“ Da, i takvi su ljudi bili krivi i ko god da je otrpeo takvu krivicu, a ko god da je bio vinovnik takvog kažnjavanja, ne sme u ime osvete koja se nastavlja da se nastavi takvo ponašanje. Nema lustracije po pripadnosti, jer nikad svi nisu dobri i nikad svi ne valjaju. Svaka rečenica koja počinje rečju „svi“ je neistinita u startu. Delite ljude prema kvalitetu njihovog rada, prema rezultatima za koje ćete odmeriti kriterijume koji su objektivni. Tako ćete zaslužiti poštovanje onih zbog kojih postojimo svi. Takvo poštovanje, nažalost, u reformi pravosuđa nije zasluženo jer je u jednom vrlo dugom periodu sam Odbor za pravosuđe, koji je trebalo da pomogne tu reformu, predugo zakazivao sednice ili stavljao na dnevni red razrešenja ljudi koji su bili pred penzijom. To je prosto nedopustivo. To je najmanja krivica tog odbora, koji nije dao svoj doprinos raščišćavanju stanja, ali u smislu oslobađanja ljudi koji su stekli zakonske uslove da odu u penziju. Ono što je bio najveći problem u ovoj oblasti je neprekidan uticaj i nastojanje izvršne vlasti da stavi pod kontrolu ovu granu, prvenstveno govorim o tužilaštvu. Ljudi iz vaše struke, osnovani u određene organizacije koje je trebalo da pomognu kvalitet vašeg rada, govorili su, s pravom, da tužilaštvo ne sme da postane udarna pesnica politike koja zloupotrebljava ovu granu načinom na koji usmerava da li će neki predmet stajati u fioci i visiti nekom kao Damoklov mač, da bi neko bio poslušan, kao moguća krivica. Da li će neki predmet biti obrađivan tako da se neko oslobodi krivice odnosno gonjenja koji su mu stavljeni na teret kao sumnja ili će se na određeni način nad njim sprovoditi postupak? I vi i ja znamo da su se mehanizmi uticanja politike i izvršne vlasti tako sofisticirali, kao sve savremene tehnologije i dostignuća u civilizaciji. Niko se neće usuditi da učini bilo koju vrstu direktnog uticaja, a kamoli pisanog traga koji će ostaviti kao uticaj. Ali, vi znate da je moguće da se kroz ono uputstvo viših tužilaštva nižima daju instrukcije koje mogu biti jedna vrsta indirektnog uticaja. Iskreno se nadam da i te instrukcije, koje jesu potrebne u poslu, mogu vašim internim uputstvima biti tako sačinjene da one uvek onoga ko želi da usmeri istragu ili postupak u nekom pravcu dovede u stanje ozbiljne zabrinutosti da jednog dana može odgovarati za navođenje na kriv smer, za navođenje na oslobađanje nekog ko je kriv i da nikakav lični interes ili motiv za tu vrstu usmeravanja postupka u pravosuđu ne sme da ostane nekažnjen. Znači, za mene je ovaj zločin u privredi strašan, jer ostavlja ljude bez posla, bez dostojanstva, bez perspektive i nade, najstrašniji zato što nije kažnjavan. Mi i dalje imamo probleme zloupotrebe u privredi zato što ono što nema predvidivu i izvesnu kaznu može da se čini i dalje nekažnjeno i da zbog toga trpe mnogi i da se pitaju da li u ovoj zemlji postoji sud i da li postoje ljudi u koje možemo verovati, kao ljude koji nam donose pravdu u skladu sa zakonima koji vladaju u ovoj zemlji. To je vaš zadatak. Znači, sva ekspertnost vas kao pravnika, kao ljudi koji stiču iskustva u tužilaštvima i na raznim pravosudnim funkcijama, na kraju se svede na osećaj čoveka na koga se odnosi vaša ekspertnost, predanost poslu, brzina u radu, želja da doprinesete opštem dobru, da li je neko na koga se odnosi ono vaše konačno diktiranje presude pravedno ili nepravedno, da li su krivci ostali nekažnjeni ili su završili tamo gde im je mesto? Mnoge od funkcija u ovoj zemlji tek započinju taj posao. Mnoge od nezavisnih institucija koje gradimo, poput Državne revizorske institucije, tek vama treba da prenesu taj deo posla, kao što je slučaj sa završnim računom iz 2008. godine. To je jedno od najozbiljnijih očekivanja koje imamo od vas, da sve one koji zasluže prekršajne i krivične prijave, zato što su oni bili zaduženi za predlaganje zakona, zato što je u njihovim rukama bio i mač, i nož i pogača, pa su bili toliko drski da u ovoj nemaštini mogu da zloupotrebe građanski novac. Tako da ću prvi put citirati jednog analitičara, gospodina Goatija, koji je s pravom rekao ovim povodom – Ova se vlada ponaša kao čovek koji je kupio Armanijevo odelo, a onda otišao u narodnu kuhinju i zatražio topli obrok zato što nema od čega da jede. Da se ne bi ovako opisivala, makar i hiperbolično, krivica ove vlade u nezakonitom trošenju, vi morate kao nezavisna grana dela pravosuđa da pokažete da niste pod uplivom političkih uticaja o čemu govorim, da niste pod okriljem izvršne vlasti i da vam s pravom građani mogu reći – da, to je pravosuđe kakvo hoćemo. A ne da danas kažu – ko je bio zadužen za to što je „Sartid“ još uvek u nečijoj fioci, odnosno po odluci jedne od osoba koja se ovde danas bira, predmet je stajao neko vreme u fioci zamrznut, pa se onda ponovila dopuna istrage. A svaki iole stručan čovek u ovoj oblasti je znao da onog trenutka kada je taj predmet odbijen, u prvom trenutku kao neosnovan za dalje vođenje postupka, sadržao sve elemente zloupotrebe. Da nije bilo „Sartida“, da nije bilo „Duvana“ iz Čačka, da nije bilo „Metaloplastike“, da nije bilo privatizacije „Budućnosti“ iz Dobanovaca, da se nije sakrilo 3.000 kvadrata u privatizaciji hotela „Moskva“, da nisu članovi tenderske komisije u privatizaciji „Beopetrola“ posle otišli da budu zaposleni baš kod kupaca i da nije o tome bilo podnetih prijava koje nisu završene na način kako je to bilo nedvosmisleno predviđeno zakonom, možda bi mi imali više vere da će tužilaštvo i ova grana pravosuđa uraditi nešto u interesu svih nas. Molim vas da shvatite ozbiljnost reforme koja očekuje odgovoran pristup davanja posla kvalitetnim ljudima i obaveze svih nas da polažemo račune građanima. Što se nas tiče, imate svesrdnu pomoć, ali i velika očekivanja. Nadam se da ćete ih ispuniti.
Reč ima poslanik Miroslav Petković.
Gospođo predsednice, poštovana predstavnice predlagača, dame i gospodo narodni poslanici, mi večeras u Domu Narodne skupštine raspravljamo o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda i tužilaca. Raspravljamo tri godine nakon donošenja Ustava Republike Srbije i godinu dana od usvajanja Zakona o Visokom savetu sudstva. Zakonski rok za izbor sudija sa stalnim mandatom, znači u osnovnim, višim apelacionim, privrednim i prekršajnim sudovima ističe 1. decembra 2009. godine, znači sutra. Vi kao predstavnik Visokog saveta sudstva, koja je na tom mestu izabrana od Visokog saveta pravosuđa, imali ste sreću da uđete u Visoki savet sudstva, ali činjenica da neki članovi Visokog saveta pravosuđa, koji su bili predloženi za Visoki savet sudstva, nisu imali tu sreću, isto kao što su neki imali sreću da po samom slovu zakona, kada im prestane mandat u Visokom savetu sudstva, budu unapređeni mimo pravila kako to predviđa naše zakonodavstvo. Poslanička grupa Demokratske stranke Srbije je prilikom donošenja Zakona o Visokom savetu sudstva ukazala na niz problema koje će ovaj zakon prouzrokovati. Veliki broj naših amandmana tom prilikom je i usvojen i dobrim delom je taj zakon popravljen, ali nažalost one ključne stvari nisu korigovane i zbog tih stvari ćemo upravo imati u narednom periodu određene probleme u funkcionisanju ovog organa. Samo da vas podsetim da je još 4. marta 2009. godine Društvo sudija Srbije podnelo Ustavnom sudu inicijativu za ocenu ustavnosti Zakona o Visokom savetu sudstva, gde se upravo između ostalog i govori da članovi Visokog saveta sudstva po prestanku mandata prelaze u više sudove. Koliko znam, od juna Ustavni sud se nije oglasio po tom pitanju i očekujem da bar ovih deset sudija Ustavnog suda da svoje mišljenje na ovaj zahtev Društva sudija Srbije. Evropska komisija smatra da ovakva reforma i njena ishitrena primena predstavlja veliki rizik po nezavisnost, kredibilitet i efikasnost pravosuđa. To je citat iz Izveštaja Evropske komisije. Ministar Marković nam je malopre objašnjavao neke tehničke detalje i proceduralne, i svi znamo da Visoki savet sudstva ima 11 članova, da ima šest sudija i naravno da je predsednik Vrhovnog kasacionog suda, kao sedmi sudija, predsedavajući tom telu. Broj sudija i kriterijum za izbor sudija u Republici Srbiji jeste utvrdio Visoki savet sudstva, ali u nekompletnom sastavu. Podsetiću vas da je 26. oktobra 2009. godine u ovoj skupštini skinut sa dnevnog reda izbor profesora Zorana Tomića za člana Visokog saveta sudstva. Znači on je došao kao predlog Visokog saveta pravosuđa, prošao je Odbor za pravosuđe i volšebno je skinut sa dnevnog reda. Ne samo što je nekompletan sastav Visokog saveta sudstva utvrdio kriterijum i broj sudija u Srbiji, već pošto je sutra 1. decembar i rok kada moraju biti izabrane sudije u Srbiji, očigledno je da je nekompletan sastav Visokog saveta sudstva izvršio i izbor sudija u Srbiji. Danas biramo predsednika Vrhovnog kasacionog suda koji je, kako sam rekao, predsedavajući Visokog saveta sudstva i očekujemo od predsednika Vrhovnog kasacionog suda da sutra saopšti spisak sudija u Srbiji. Rok za njegov izbor jeste ponoć, večeras. Zakon o Visokom savetu sudstva je donet u decembru 2008. godine. Ponovo ulazimo u pucanj i sa izborom predsedavajućeg za Visoki savet sudstva, i sa predsednikom Vrhovnog kasacionog suda. Mene interesuje da odgovorite da li će Narodna skupština Republike Srbije prilikom izbora predsednika Vrhovnog kasacionog suda sprovesti ovaj izbor u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Podsećam vas na član 79. Zakona o sudijama, koji kaže da se predsednik Vrhovnog kasacionog suda bira iz redova sudija tog suda. Kao što znamo svi, taj sud još uvek nije profunkcionisao, nije formiran, ali član 102. istog zakona kaže da kandidat za sudiju Vrhovnog kasacionog suda i predsednika može biti bilo koje lice koje ispunjava uslove. Na taj način mislim da se vrši i degradacija samih sudija Vrhovnog kasacionog suda i mislimo da je ova odredba u direktnoj koliziji sa Ustavom Republike Srbije. Član 144. stav 1. Ustava Republike Srbije izričito predviđa pribavljanje mišljenja Opšte sednice Vrhovnog kasacionog suda za izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda. To se naravno neće dogoditi. Nije bitno o kome se radi, nisu bitna imena, ni gospođa Nata Mesarović, ni tužioci koji se biraju, govorim vam kako institucije moraju da funkcionišu u ovoj zemlji. Upravo da bi njihov izbor bio u skladu sa Ustavom, u skladu sa zakonom i da niko sutra ne može da ospori izbor bilo predsednika suda, bilo tužilaca. Žao mi je što gospodin Marković nije tu, mada i da je imao odgovor na neka pitanja moja, ne bih mogao da mu odgovorim, jer kada je bio narodni poslanik u ovom parlamentu je postojao institut replike koji je volšebno ukinut u prethodnih nekoliko dana, pokušao je da objasni proceduru izbora tužilaca u Republici Srbiji i činjenica je da predlog za tužioce koje bira Narodna skupština podnosi Vlada. Da li je Vlada u ovoj ulozi poštara ili nekog protočnog bojlera bila kada je prihvatila predlog Državnog veća tužilaca, to zaista ne znam, da mu verujemo na reč, ali da vas podsetim da ni Državno veće tužilaca ne radi u kompletnom sastavu. Za razliku od profesora Tomića, kandidat za Državno veće tužilaca je takođe došao od ovlašćenog predlagača, od Advokatske komore Srbije, prošao je kroz Odbor za pravosuđe i dobio je samo jedan glas u parlamentu Republike Srbije. Kada smo kod tužilaca, ne znam da li se neko bavio geografijom kada je pisao ovaj predlog. Da li je neko mislio da će u Srbiji tužioci da se bave tužilačkim turizmom? Navešću vam samo nekoliko primera. Svakoga dana putovati iz Čačka u Kruševac ili, još drastičniji primer, recimo za dva grada i za oba tužilaštva, i za osnovno i za više, tužilac iz Valjeva će raditi u Šapcu. Prostom matematikom ta dvojica ljudi za godinu dana treba da pređu 90.000 kilometara ukoliko bi svakodnevno radili taj posao. Naravno, imaju zamenike, neće putovati svakoga dana, ali to je jedna kraća relacija. Verujte da ima i mnogo dužih, i preko 150 kilometara udaljenosti. Da li je to zalaganje za efikasnije i ekonomičnije pravosuđe? Verujte mi da jedva čekam da vidim predlog budžeta Republike Srbije za 2010. godinu koji na današnji dan kasni već 30 dana. Da li gospođa Diana Dragutinović zna šta je dva miliona kilometara koje bi trebalo da pređu samo tužioci u narednoj godini i koliko će to koštati budžet Republike Srbije i građane Republike Srbije? Zalaganje za pravnu državu ne sme biti samo fraza, već to zaista jeste i ustavna i zakonska obaveza svih nas. Mislim da je interes svih narodnih poslanika da srpsko pravosuđe radi kvalitetno, čestito i pošteno, pre svega zbog interesa građana Republike Srbije. Kao što ste prekršili Ustav kada ste donosili Zakon o nadležnostima AP Vojvodine, kao što je prekršen Ustav kada je usvojen Statut AP Vojvodine, očigledno je da se danas krši Ustav i kod izbora predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Prilikom izbora sudija, ponavljam još jednom, rok je do ponoći. Sutra očekujemo da vidimo kojih 500 ljudi je ostalo bez svog radnog mesta, jer smatramo da je ključna stvar za jednog sudiju, njegov ljudski dignitet i njegovo dostojanstvo, i njegova stručnost, a imamo opravdanih razloga da brinemo, da strahujemo da kada politika nekoga bira onda on ćuti i ne sme da progovori. To će biti žalosno ukoliko se bude potvrdilo. Iskreno se nadam da će najsposobniji, najstručniji proći, ali to očekujem od vas da već sutra saopštite. Plašim se da će srpsko pravosuđe u narednim godinama voditi samo podobni, za razliku od pravila koje je doskoro važilo u našim sudovima, da u sudu rade samo dobro udate žene i nesposobni muškarci. Zato vam želim puno uspeha prilikom izbora sudija u narednom periodu i da se zaista uverimo da su najstručniji i najsposobniji prošli ovaj reizbor.
Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč.
SRS od 2001. godine vrlo često je koristila priliku kada se na dnevnom redu nalaze ili kada su se nalazili propisi iz oblasti pravosuđa, a nekada i odluke o izboru nosilaca pravosudnih funkcija, da ukaže na jedan osmišljen sistem kako se praktično uništava naše pravosuđe i nemam nameru da podsećam i da pravim bilo kakvu retrospektivu šta se sve kao sredstvo koristilo da bi se postigao taj cilj. Prošle godine u ovo vreme, pa i početkom ove godine smo ukazali na sve propuste novih rešenja iz oblasti propisa koji se tiču ove materije i danas smo došli u situaciju da pričamo o posledicama. Na vreme smo locirali šta su uzroci. Nije nam bilo teško ni da nepogrešivo predvidimo kakve će posledice da budu, pa jedna od tih posledica je i da danas pretežno naši sudovi ne sude, tužilaštva pretežno ne gone, već se samo odlažu pretresi, jer i sudije i tužioci kažu - znate šta, niko ne zna šta će biti od Nove godine. Da li ću više biti sudija ili tužilac. Ne, odlažemo na neodređeno vreme, pa ćemo videti šta će da bude. Pored jedne pogrešne mreže pravosudnih institucija imamo i pogrešne propise o tome ko treba da predlaže i ko treba da bira nosioce pravosudnih funkcija, pa onda imamo i nešto što, mislio sam da to samo stoji u knjigama kao negativno iskustvo, da nam se čak analogija predstavlja kao vrhunski oblik tumačenja pravne norme. Odnosi se pre svega na ova dva nepotpuna organa koja su ovlašćena da predlažu i biraju nosioce pravosudnih funkcija. Od 11 članova imaju 10. Praktično, ti organi još nisu napravljeni, ali čuli smo da je neka analogija - ako može Ustavni sud, onda mogu i ovi organi. Međutim, kod Ustavnog suda je Ustavnim zakonom predviđena ta situacija. Ovde ni jednim propisom nije predviđena ta situacija. No, da se vratimo na ove predložene oblike. Šta se vidi kao motiv ili kao nešto što je rukovodilo prilikom formiranja ovih predloga? Vidimo da postoje praktično dva kriterijuma. Jedan kriterijum je zakonomernost i drugi kriterijum je 126 glasova. Ovde se promovisalo da sa 126 glasova je moguće sve. Doduše, 1993. godine je bilo moguće sa 70 glasova da se proglasi da je zemljina kugla četvrtasta. Tada je gospodin Božović bio predsedavajući, a 70 glasova je bila potrebna većina da bi se reklo da je nešto izglasano. To je sada 126 glasova i iza 126 glasova se krije praktično apsolutna tačnost. Jedna je situacija kada se vrši politička diskusija, pa se iznose politički stavovi, što je donekle razumljivo, ali kada se donose neke odluke ili neki propisi, koji imaju osnov u Ustavu ili imaju neophodnu potrebu da se naslanjaju na neka druga zakonska rešenja, onda opet 126 glasova je i kriterijum za tumačenje obaveze i pravne norme. To je građanima poznato i nemam nameru da ih ubeđujem. Međutim, javlja se i fenomen zakonomernosti. Imamo zakonomernost kada je DS na vlasti, onda ništa nije izvedeno na čistac do kraja. Uvek se ostavlja nešto nezavršeno da bi bio prisutan onaj princip što gore to bolje, rezervna varijanta, nešto se ostavlja, može da se razmatra. Bez namere da ulazim u zakonska rešenja i nesavršenih nekih zakonskih odredbi, o tome ko predlaže, ko bira itd, već polazim od toga da je to svršena stvar, moram da kažem da ova varijanta, gde Vlada predlaže kada su u pitanju tužioci, podseća na ono vreme posle vanrednog stanja. Samo da vas podsetim, u jednom kratkom periodu je važio propis po kome javne tužioce bira Vlada. Toliko smo imali tu eroziju. Sećam se da je svojevremeno u onoj zgradi Batić predlagao da vratimo na 15 minuta, ako treba, smrtnu kaznu pa da završimo posle posao ponovo. Sećam se i onog vremena kada su penzioneri birani za predsednike okružnih sudova, kada su advokatski pripadnici, sekretari zadruga birani za predsednike sudova, a imali smo i vrlo čudnu situaciju gde je na istoj sednici čovek izabran za sudiju, pa onda i za predsednika suda. Naše pravosuđe je to sve aminovalo, prihvatilo, jer se ne bore za svoj posao. Oni se bore za svoje pozicije. Da to na jednom slikovitom primeru prikažem građanima, kako to funkcioniše DS. Vidite, kada zbog očiglednih zloupotreba od strane trenutno predsedavajućeg i kršenja Poslovnika svoje nezadovoljstvo poslanik manifestuje tako što prebaci cipelu preko stola, to je primitivizam. Ali, kada ministar Krapović prođe ovde, pa udari poslanika SRS, onda nema ni ostavke, ni razrešenja, već Boris Tadić kaže da je to neka zakonomernost. Pričaću o toj zakonomernosti koja je karakteristična za DS. Ovo pričam zato što su građani napokon shvatili da ste vi vrlo loši vozači ovog autobusa koji se zove Srbija. Vama se autobus poprilično razdvojio. Baška jedna guma, baška druga guma. Sve obaška. Šta je rukovodilo ove koji su predlagali ove kandidate za ove funkcije i to nepogrešivo mora da se kaže. Prvo, lični interes pojedinih članova ova dva organa. Pre svega mislim na Boška Ristića, Gorana Ćirića i uopšte ovu advokatsku felu koja je nekako ušla u tu kombinaciju. Ako meni ne verujete, idite u Niš, pitajte sudije, tužioce, advokate i građane Niša. Sve što ste dobili kao predlog, a tiče se područja Apelacionog suda Niš, zasnovano je na golom, ličnom interesu Boška Ristića. Posle ćete videti kako je to kombinovano, kako je to pretumbavano. Dalje, drugi kriterijum koji se javlja jeste politički. Koji je top politički kriterijum? Ove stranke koje su na vlasti u koaliciji, svaka se potrudila da preko svog opštinskog odbora, izvršnog odbora izvrši svojevrsnu sondažu u pojedinim opštinama, gde su sedišta sudova i tužilaštva, da vidi koji su to njihovi kadrovi na koje može da se računa i takve ljude su predložili. To je glatko prošlo, pa čak je prošao i šef neke kancelarije predsednika Republike, koga smo pre dve godine maltene izbacili iz tužilaštva. Mislim da beše neki Budić, a februara ove godine je podneo ostavku na mesto člana RIK-a. Znači, dovoljno je da budeš u Narodnoj kancelariji kod predsednika Tadića. Nema veze što si pre nekoliko godina izbačen iz Okružnog tužilaštva u Prokuplju. To nikakav problem nije. Morate to da izglasate. Morate, jer se javlja kriterijum 126. Treći kriterijum koji se javlja je ipak stručnost. To moram da kažem. Koliko vidim, otprilike to su te tri trećine. Tamo gde se obično javljaju, u tom mestu ili u nekom susednom mestu u neposrednoj blizini, da je neko iz tužilaštva izabran za ponovo tužioca, očigledno da se pitala struka, ali oni su mogli samo da prođu zato što DS nije imala bolje kadrove ili lični interesi Boška Ristića, Ćirića i ostalih nisu bili toliko dominantni na toj teritoriji. Ne mogu oni da se rašire u celoj Srbiji. Ne mogu. Tako je prošlo nekoliko takvih kandidata, što iz suda kao kandidati za neko od ovih tužilaštava, što ljudi iz nekog nižeg tužilaštva i sad idu na neko više tužilaštvo itd. To su stvarno retki slučajevi. To mora da se kaže. To je ono što je rukovodilo njih. Da li je neko video biografije predloženih kandidata? Nema. Nekada, kada se po nekom starom zakonu Narodna skupština pitala i donosila odluke o tome ko će biti izabran za sudiju ili predsednika nekog suda ili za tužioca ili za zamenika tužioca, obično su bile prisutne i biografije. Neko će da kaže da to ne treba da interesuje Narodnu skupštinu kada su u pitanju tužioci i kada je u pitanju predsednik Vrhovnog kasacionog suda. Tiče se, zato što je odluka Narodne skupštine. Svi ovi u lancu odlučivanja su pomagači i ovo Veće tužilaca, Vlada kao predlagač. Oni su svi pomagači Narodne skupštine koja je jedina ovlašćena da donese odluku. Da smo videli te biografije, verovatno bi imali i kudikamo bolju argumentaciju za kritiku pojedinih rešenja i pojedinih predloga, ali pošto nemamo te biografije, moramo da pričamo po sećanju. Zašto po sećanju? Zato što imamo stare pacijente, kada je ova tačka dnevnog reda u pitanju. Ja bih krenuo nekim redom, pa bih čak i zamolio ove ljude iz službe, ako pomenem neko ime i prezime da to protumače, pošto je još na delu onaj stari Poslovnik, da se shvati kao osporavanje izbora, kako bi se u danu za glasanje povelo računa i o tome. Glasanje je, znam da je mala vajda od toga jer 126 je 126 - to ne može da promeni trenutno ni svinjski grip, pošto je došla ova vakcina. Radi istorije i radi javnosti ipak bi trebalo da se zna. Šta možemo da kažemo o gospođi Nati Mesarović? Mogu da vam pomenem samo dve stvari koje sam čuo za nju. Prva, da je radosno uskliknula jednog dana. Stigla nam je presuda i tog istog dana se trudila da bez zamuckavanja i zamuckivanja pročita ono što je napisano. Naravno, to je njena najveća zasluga i zbog toga bi nju mogli da gurate čak i do predsednik Ustavnog suda Republike Srbije. Dalje od toga javnost ne zna. Da imamo malo biografiju, da smo malo porazgovarali sa kolegama, verovatno bi čuli mnoge druge stvari. Hajde da idemo dalje. Hajde da uzmemo, recimo, evo ovog vašeg - Nebojša Budić, šef Narodne kancelarije predsednika opštine Prokuplje. Nekada je bio okružni javni tužilac, možda grešim, možda opštinski, možda je bio zamenik, ali se sećam da je bio i nije prošao ovde. Dojurio je u poslanički klub SRS da kaže - da je nezadovoljan, da je on veliki stručnjak i da on nema veze sa bandom iz DS. Tako je rekao Nado, verujte mi, u onoj zgradi smo bili. Evo svedoka Vjerice Radete. Ne znam šta vas je pogodilo – da li to što je bio kod mene ili šta mi je rekao ili je ovakva kvalifikacija u vašoj stranci? To morate s njim da rešite, molim vas. Nemojte, ja se ne bavim advokaturom, to sa njim rešite molim vas. Nemojte meni to da prebacujete, ali to je čovek rekao. Dalje, vidite, on će biti tužilac u Apelacionom javnom tužilaštvu u Kragujevcu. Zamislite Kragujevac kao veliki centar, centar Šumadije, Pravni fakultet ima, znate onaj. Ima Opštinsko tužilaštvo, Javno tužilaštvo, ima Okružni sud, Opštinski sud i u celom Kragujevcu, u centru Šumadije nije mogao da se nađe delija, već je morao čovek iz Prokuplja da dođe. Koji su to kriterijumi? Evo ja kažem da je jedini kriterijum Narodna kancelarija predsednika Opštine Prokuplje. Eto, to je kadar, ponos i dika Šumadije, kako vi to kažete. Dalje, za Republičkog javnog tužioca predložili ste Zagorku Dolovac. Koliko ja znam o njoj - došla je iz Novog Sada, a u Okružnom javnom tužilaštvu je malo ko zna. Sećaju se da je vrlo često u Ministarstvu pravde i u Republičkom javnom tužilaštvu i to je cela njena radna biografija. Verovatno je poslušna što se tiče DS i daće sve od sebe da zadovolji vaše interese. Ako je neko čuo još nešto neka slobodno izađe neka kaže? Dajte neku lepu reč, kažite nešto lepo - imala je toliko hiljada krivičnih progona, toliko su bili uspešni, nisu joj padale optužnice, dobro je nastupala, pisala je kvalitetne žalbe, dajte neki kvalitet. Ma ne znaju je ljudi u tužilaštvu, da li znate? Zašto vam to pričam? Mi smo zbog Sonje Brkić i onog vašeg Ostojića menjali zakone, da li se sećate gospodine Ristiću? Da bi se Ostojić izabrao za Republičkog javnog tužioca morao je da se promeni zakon, gospodine Ristiću. Sećate se kako ste isterali Leposavu Karamarković i Sinišu Simića - proterali ste ih iz pravosuđa. Zašto - da bi došli vaši poslušnici koji bi završili posao? Ovo je druga faza. To je ta zakonomernost DS kada je na vlasti, gospođo Đukić-Dejanović. Vi ste bili 2001. godine takođe žrtva jedne takve politike, a da vam ne pričam o sudijama za prekršaje, da vam ne pričam o drugim sudijama koje su trpele torturu i od Batića, i od drugih ljudi koji su bili kod njega u Ministarstvu. To se ponavlja. Vi, srećom sada po vas, niste žrtva, biće neke druge žrtve, ali je princip isti. Pričam o principu. Neće imati ko da kaže jednu dobru reč, sa gledišta struke. Vidim da i gospođa, drago joj je što neko napokon govori kakvo je stanje u pravosuđu, i gospođi je drago, i ona treba da skine teret - veliki je teret pod kojim oni treba da rade i da slušaju šta vi pričate i šta od njih očekujete. Hajdemo dalje gospodo, da vidite. Vladimir Vukčević - dovoljno, evo dovoljno je da kažem to. Miljko Radisavljević - pa ja ne znam, taj Kruševac je rasadnik kadrova. Imamo jednoga u BIA, imamo drugoga u BIA, imamo ovoga za privredni kriminal, za organizovani kriminal - u Srbiji cveta ljudi organizovani kriminal. Cveta. Gde se nalazi, u vrhu? Ama u vrhu - manite se ovih šibicara što ih hapsite tamo, izigravate nešto, velike akcije, pa sa BIA, sa DIA, sa međunarodnom itd. Pustite to, pa ljudi znaju o čemu se radi. Ovo je posebna priča kako ste istumbali - iz jednog mesta u drugo mesto. Zašto je posebna priča? Vi ste sa ovakvim predlozima, kada su u pitanju osnovna i ova viša tužilaštva i ovi glavni tužioci u tim tužilaštvima dokazali, za čitav niz mesta, da u tim velikim centrima ne postoji nijedan koji bi mogao da radi, nego mora da dođe neko iz Prćilovice. Možete da zamislite da na teritoriji Okružnog javnog tužilaštva u Nišu ne postoji nijedan tužilac, zamenik tužioca, okružnog, opštinskog itd, već moraju iz Soko Banje da dovode jednu gospođu. Kažite mi ljudi - da li na taj način želite da kažete da sve što je do sada rađeno u krivičnim predmetima na teritoriji tog okružnog javnog tužilaštva nije bilo kvalitetno, nije bilo u skladu sa zakonom. To može samo Boško Ristić da kaže i niko više. Zašto? Verovatno mu se zamerio neko od njih u nekom ličnom interesu. On je osvetoljubiv, da znate. On je pisao Ustavnu povelju državne zajednice - rasturio je. Pa je pisao Propis o pravosuđu. Ono pravosuđe nikad nije zaživelo što ga je on napisao. On je sad umešan u ovo - od ovoga nema ništa, ljudi, znate? Znate, kada je neko taličan, kada mu ne ide posao od ruke. U celoj advokatskoj komori ljudi ne mogu da trpe, advokati, ovaj pritisak. Možete da zamislite, iz niškog pravosuđa i tog tamo dela, nije bio nijedan sudija, nijedan tužilac u ovome. Zašto - dovoljan je Boško Ristić i sad je ubacio ovog njegovog prijatelja Gorana Ćirića? Čućete tek od sudova i kod izbora sudova i kod zamenika tužilaca i kod predsednika sudova šta su napravili - čist lični interes. Smeškajte se vi, samo se vi smeškajte. Uvek ste se vi smejali, ali je Srbija propadala, kada se vi smejete - to je problem najveći. Možete da zamislite - da bi neko bio tužilac u Višem javnom tužilaštvu u Pirotu, tamo nema nijednog, nema ga ni u Nišu, on mora da dođe iz Vranja. Zamislite dalje, Više javno tužilaštvo u Prokuplju - dolazi čovek, zamenik javnog tužioca u Opštinsko javno tužilaštvo, iz Vranja. Sada kažite čime ste se rukovodili? Što niste ovog Budića vratili u Prokuplje? Ne, tu se vidi, odnosno tu se vide ova tri kriterijuma, koji su vas rukovodili. Lični, pojedinih članova ovih pravosudnih organa, politički, da se zadovolje potrebe stranke, i tek na kraju, gde nije moglo da dođe do izražaja da se zadovolje, da se nađu kandidati po ova dva kriterijuma, dolazio je ovaj treći - struka. Zato, vrlo malo u ovim predlozima, može da se priča o struci i o tome da su ispunjeni kriterijumi na koje ste se vi pozvali iz ovog pravilnika, pogotovo što mi možemo samo da sumnjamo u to. (Predsednik: Vreme.) Još samo jedna rečenica. Jer mi nemamo biografije, a ja se sećam da je nekada Odbor za pravosuđe, pa i Narodna skupština, nisu čak hteli ni da raspravljaju, ukoliko se ne umnože biografije.
Gospodine Krasiću, nisam imala nameru da vas prekidam, ali ipak hoću i vas i sve nas da podsetim na član 181. Poslovnika Narodne skupštine, koji kaže da u toku pretresa na sednici Odbora za pravosuđe i upravu i sednici Narodne skupštine narodni poslanik može osporiti predlog za izbor pojedinih nosilaca javnih funkcija u oblasti pravosuđa i državne uprave, pri čemu ovo osporavanje mora biti izričito i obrazloženo. Vi ste govorili na način bez obrazloženja i bez izričitosti, tako da bih vas podsetila, mislim da znate stav 3. član 181, prosto ovo hoću samo da potenciram zbog toga što mislim da ste sve vreme bili neadekvatni u odnosu na poziciju koju je trebalo da imate. Replika? Izvolite.
Gospođo Đukić-Dejanović, budite sigurni da me niste čuli, ja sam se upravo pozvao na to, nisam citirao član, ali sam rekao da postoji mogućnost da se ospori izbor pojedinih. Pročitajte stenogram. Rekao sam - molim ljude iz službe da u nastavku moje diskusije zabeleže imena kandidata koje osporavam. Sve sam to rekao na vreme, gospođo Đukić-Dejanović. Nemate potrebe mene da upozoravate. Još sam rekao da je ova odredba zastarela. Pitanje je da li ona treba da stoji u novom Poslovniku. Čak sam i to rekao.
Gospodin Boško Ristić ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovana gospođo Đurđina Bjelobaba, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naravno, neću se osvrtati na ono što ste malopre svi čuli. Mislim da smo mi ovde pred veoma važnim zadatkom jer je reforma pravosuđa jedno suštinsko pitanje, pitanje reformiinstitucija u Srbiji i jeste ujedno i reforma političkog sistema koji treba da obezbedi demokratičnost u odnosima, treba da obezbedi podelu vlasti, a sa druge strane treba da se obezbedi sprovođenje Ustava Republike Srbije, njegovog zakona o sprovođenju i svih zakona koji definišu ponašanje i postupanje i uređenje pravosudnih institucija. Ovakvim radom kako se mi bavimo pravosuđem svi zajedno, naravno i vlast i opozicija i svi nezavisni državni organi koji su dužni da obezbede samostalnost i nezavisnost pravosudnih institucija, jeste odgovorno ponašanje prema potrebama gađana Srbije. Posebno želim da kažem da reforma pravosuđa nema u svom fokusu, nema za centralno pitanje poziciju pojedinih nosilaca pravosudnih funkcija. Pre svega, ima u vidu interes građana Srbije i njihovu želju za pravdom. Svi smo mi svedoci veoma lošeg ugleda srpskog pravosuđa, pre svega među građanima Srbije. Pre svega, postoji najveći broj pritužbi da pravde nema, da nisu svi jednaki pred zakonom i da pojedini nosioci pravosudnih funkcija ne obavljaju svoju funkciju na dostojan način. Namerno podvlačim ovo - pojedini nosioci pravosudnih funkcija. Slažem se sa jednim od prethodnih govornika da svaka rečenica koja treba da predstavlja konstataciju, a počinje - sa svi, ne predstavlja istinu. Mi moramo imenom i prezimenom da kažemo ko su ti ljudi kojima su građani dali poverenje kroz sistem koji obezbeđuje podelu vlasti i pošten izbor nosilaca javnih funkcija koji mogu te funkcije zaista da obavljaju u interesu, potpunom interesu građana Srbije. Veoma veliki broj predmeta je zastareo. Neki predmeti suviše dugo traju. Suđenje u razumnom roku nije bio standard kojim su se rukovodili nosioci pravosudnih funkcija i to govori o onima koji su nesavesno obavljali svoju dužnost, ne vodeći interes o tome da građani žele da dobiju pravdu u razumnom roku, za života. Vrlo često smo imali priliku da vidimo da u pojedinim sudovima i suviše dugo traju predmeti, da građani svoje pravo ne mogu da ostvare za života, nego to pravo ostvaruju njihovi naslednici, boreći se da očuvaju dostojanstvo svojih predaka. Da se to više ne bi ponavljalo, da svi budu jednaki pred Ustavom i zakonom, mi moramo da imamo institucije sa punim demokratskim kapacitetom. Upravo Ustav i zakon za njegovo sprovođenje, za koji su glasali i oni koji su malopre govorili, obezbeđuje garanciju za nezavisno i samostalno pravosuđe. Visoki savet sudstva na način kako mu je definisan ustavni položaj, kako je definisano njegovo postupanje u skladu sa zakonom, obezbeđuje nezavisan i kvalitetan izbor nosilaca pravosudnih funkcija, pre svega sudija. Članovi Visokog saveta sudstva su pretežno sudije. To zadovoljava princip da sudije biraju same sudije, da niko sa strane ne može imati pretežni uticaj na izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Mi smo izborom Visokog saveta sudstva obezbedili garanciju za opstanak ovakvog principa. U Visokom savetu sudstva ima sedam sudija. Trenutno je ministar pravosuđa po funkciji član, predsednik Odbora za pravosuđe i izabrani predstavnik Komore koga je birala Narodna skupština. Neću govoriti o netačnim insinuacijama kojima se rukovodio moj prethodnik, o neistinama koje je iznosio. Pre svega, želim da prenesem ovom domu da u Visokom savetu sudstva postoji atmosfera demokratske rasprave, da su svi članovi sa punim integritetom, da se svako bori za svoj stav, u skladu sa pravilima koje smo zajedno doneli i koja su objavljena u "Službenom glasniku RS". Kriterijumi po kojima biramo nosioce pravosudnih funkcija su takođe javno objavljeni, a kriterijumi su inače prošli svu demokratsku proceduru provere kvaliteta standarda na kojima zasnivamo svoje odluke. Odgovarajuća tela EU koja uspostavljaju standard u postupanju imaju samo pozitivne stavove u vezi sa standardima koje primenjujemo. Uporedno-pravno gledano, gledajući uporedno-pravnu praksu u postupanju visokih saveta drugih država i država koje su članice EU, možemo da utvrdimo da je Visoki savet sudstva izabran i konstituisan na najdemokratskiji način i da je izbor koji obezbeđuje garanciju za nezavisnost, samostalnost sudija, pre svega prilikom odlučivanja, jer oni tu treba da budu najnezavisniji, kada presuđuju po zahtevima stranaka ili kada odlučuju o tome da li je neko počinio krivično delo i da li mu treba izreći sankciju i kakvu sankciju. Mi smo obezbedili tu nezavisnost sudija prilikom odlučivanja. Da se vratim i na konkretni predlog koji je Visoki savet sudstva dao, pre svega, parlamentu, jer je to njegovo ovlašćenje. Želim da kažem da gospođa Nata Mesarović je zaista garant sudijske nezavisnosti i samostalnosti upravo prilikom odlučivanja. Želim da ukažem i na to da njena ličnost i dosadašnji rad, dostojnost koju je pokazala u svom radu, odlučnost da se bori protiv nepravde, protiv kriminala, garantuje da će biti i odsustva unutrašnje zavisnosti koja se vrlo često dešava između predsednika sudova i sudećih sudija. Mi znamo da govorimo o nepotpunoj podeli vlasti i uticaju izvršne ili zakonodavne vlasti na pojedine postupke, ali često zaboravimo da kažemo da postoji unutrašnja zavisnost, gde sudije nižeg suda vrlo često zavise od sudija višeg suda ili idu po mišljenje kod sudija višeg suda koje pretaču u presudu. To apsolutno nije dopustivo i mi želimo sistem ukome će sudija samostalno na osnovu svog znanja primeniti striktno i Ustav i zakon i njega se držati. Ovde je bilo primedbi da Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca nisu kompetentni, odnosno da nemaju pun legitimitet jer imaju nedostatak jednog izabranog člana. Postoji još jedna činjenica na koju želim da ukažem, a to je da je pred ovaj parlament došao predlog ovlašćenih predlagača i zajedničke sednice pravnih fakulteta, ali takav predlog nije prošao, pa je došlo do novog predloga koji još uvek nije došao pred Skupštinu. Što se tiče predstavnika advokature, hoću da kažem da je predstavnik advokature već bio predlagan parlamentu za izbor prilikom izbora svih drugih kandidata za prvi saziv Državnog veća tužilaca, ali da u ponovljenom izboru isti kandidat nije dobio gotovo nikakvu podršku u parlamentu. Pravo je parlamenta da nekog kandidata izabere za člana nekog državnog organa, ukoliko je to Ustavom i zakonom definisano. Ne postoji obaveza parlamenta da prihvati predlog kandidata od strane predlagača, ukoliko smatra da po kriterijumima koje je uspostavio ne zadovoljava poverenje koje mi prenosimo preko građana koji su nas ovde birali. Nedostatak jednog člana institucije ne znači nepostojanje legitimiteta te institucije. U slučaju da tužilaštvo ili sud ne izabere pun broj sudija i tužilaca, u smislu broja koji je raspisan u oglasu za izbor, to ne znači da ta institucija nije legitimna. I sam parlament prilikom konstituisanja kod svakog saziva nema nedostatak legitimnosti ukoliko ima 2/3 izabranih poslanika. To Ustav kaže. Zato moramo koristiti analogiju u svim onim stvarima ukoliko nije do kraja i do tančina definisana pozicija institucija, u smislu njihovog legitimiteta. Ovde se govori o tome da nema mogućnosti za izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda, zbog toga što nema mišljenja Opšte sednice Vrhovnog kasacionog suda. Nije moguće dobiti mišljenje postojećeg organa koji će se konstituisati izborom sudija Vrhovnog kasacionog suda i to posle 1. januara 2010. godine. Zato postoje prelazne odredbe, gde se kaže – da će se u roku od 90 dana nakon konstituisanja Vrhovnog saveta sudstva izabrati predsednik Vrhovnog kasacionog suda. To nije prekluzivni rok i o tome moram nešto da kažem, zato što se ovde spominju rokovi kao nešto što bi trebalo da stvori prepreku za dalje postupanje parlamenta u konstituisanju institucija pravosuđa. Nema prekluzivnih rokova, to su instruktivni rokovi. Ne gubi se pravo, ukoliko parlament u roku od 90 dana ne izabere predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Isto tako, nema legitimiteta tog organa ukoliko prilikom izbora svih sudija njime ne predsedava osoba koja je prošla izbor u parlamentu. Svi ostali saveti Visokog saveta sudstva su prošli izbor u Parlamentu, na neki od zakonom propisanih načina. Zato i predsednik Vrhovnog kasacionog suda, kao predsedavajući Visokog saveta, mora da dobije pun legitimitet današnjim izborom na to mesto. Naravno, parlament je slobodan da odlučuje o tome da li će prihvatiti predlog ovlašćenog predlagača. Svi kvaliteti o kojima smo govorili, svi kvaliteti kandidata Nate Mesarović, popisani u obrazloženju Visokog saveta sudstva, govore o tome da imamo najkvalitetnijeg kandidata za vršenje tako značajne funkcije. Mi smo tu da se izjasnimo, ali nemamo pravo da zalazimo u ovlašćenja Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, koji jedini na osnovu kriterijuma mogu da biraju kandidate ili da ih predlažu Skupštini na izbor. Takav predlog možemo da prihvatimo ili da odbijemo. Nemamo pravo da se mešamo u rad te nezavisne grane sudske vlasti. Mešanje u rad Visokog saveta sudstva upravo znači nedovoljnu podelu grana vlasti, koja treba da obezbedi demokratičnost konstituisanja našeg političkog sistema. Na kraju, želim da kažem da će biti izabrano 2.838 sudija sada po ovom konkursu, kako mi predviđamo. Da li će sva mesta biti popunjena, o tome će odlučiti rad Visoki savet sudstva, u skladu sa kvalitetom kandidata koji su konkurisali za pojedine sudove. To se isto odnosi i na tužilaštva. Želim da osporim primedbu da će tužioci neosnovano šetati iz mesta u mesto i da je Državno veće tužilaca mimo volje nosilaca javnotužilačke funkcije izvršilo njihov premeštaj u drugo mesto. Svi izabrani kandidati su konkurisali upravo za ta tužilaštva za koja su i birani kao tužioci. Niko nije premešten mimo svoje volje, što bi zakonom bilo nedopustivo, već je svako od ovih kandidata konkurisao, podneo molbu za određeno tužilaštvo i na taj način je Državno veće tužilaca moglo da izvrši izbor između više kandidata. U nekim slučajevima je bio samo jedan kandidat, ukoliko je zadovoljavao kriterijume za izbor, on je izabran. Isto tako, primetićete da u nekim tužilaštvima nije izabran tužilac, zato što je Državno veće tužilaca smatralo da kandidati koji su konkurisali ne zadovoljavaju kriterijume koje je Državno veće tužilaca propisalo, na osnovu kojih se izbor i vrši. Ono što će ovaj izbor da omogući, to je kvalitetno suđenje. To znači zadovoljenje pravde i to znači ozbiljna borba protiv kriminala i korupcije. Postoji zakon i postoje sistemska rešenja koja obezbeđuju sprečavanje koruptivnih delatnosti, ili uopšte uzroka i mogućnosti. Smatrali smo u Državnom veću tužilaca da je dobro izvršiti izbor između kandidata koji ispunjavaju sve ostale kriterijume, a dolaze sa teritorije drugih gradova i opština. Smatramo da se na taj način dodatno smanjuje koruptivna mogućnost, jer će se u potpunosti obezbediti efikasan, stručan i pošten rad nosilaca javnih funkcija u oblasti pravosuđa. Građani Srbije i sami znaju ko su ti nosioci javnih funkcija koji svoju obavezu prema Ustavu i zakonu ne sprovode dosledno i koji onemogućavaju građane da u kratkom roku, efikasno dođu do tako željene pravde. Mislim da je žudnja za pravdom u Srbiji kroz institucije, uz poštovanje Ustava i zakona, zaista u toj meri došlo do vrhunca, da je nužno sprovesti reforme koje smo inače građanima i obećali. Za takav program smo mi koji smo mi sa ove strane, u ovoj grani vlasti, u parlamentu i, dobili smo podršku građana, i na taj način, oko takvog programa smo i okupili većinu i takvu obavezu prema građanima moramo dosledno da ispunimo. Još jednom se zahvaljujem predstavnici Visokog saveta sudstva, koja strpljivo, dosledno i odgovorno vrši svoju funkciju i ovde u parlamentu. Očekujem da ćemo uspostaviti ovakvu dobru parlamentarnu i političku praksu, da grane vlasti sarađuju povodom interesa građana Srbije. I da ćemo na dostojanstven način braniti svoju argumentaciju i stavove, da li se mi slagali ili ne, ali u interesu građana Srbije želim da dobijemo pravosuđe koje će garantovati njihovu poziciju pred Ustavom i zakonom, a i svako od nas vrlo često ima takvu potrebu da pred pravosudnim organima traži ostvarenje svojih zakonskih prava.
Obaveštavam vas da su saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe LDP, poslanička grupa Napred Srbijo, Srpska radikalna stranka i ZES. Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović.
Poštovana gospođo predsednice, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, voleo bih da kažem i poštovani predstavnici Vlade, ali njih nema, te možda će moje izlaganje biti i iluzorno, jer zaista ne znam kome da se obratim, pošto predlagač za vršenje tužilačke funkcije jeste Vlada. Neko je već rekao da se ovo što radimo večeras zove minut do dvanaest, pa nije prvi put da nam se to dešava. Mnogo toga smo radili baš i minut do dvanaest, pa izgleda da je to postao dobar običaj u ovom domu zakonodavstva. Stav LDP je jasan. Možemo postaviti pitanje – da li vršenje sudske vlasti zbog ovako neodgovornog odnosa treba da trpi? Naš odgovor je naravno da ne. Zbog toga ćemo i podržati ove predloge. Zbog toga imamo i ovakav odnos prema ovako važnom poslu. Postoji još jedno pitanje – da li treba prećutati sve anomalije koje su nas do ovde dovele? Naravno, odgovor je ne, ne treba ih prećutati. Neko je malopre pomenuo upliv izvršne vlasti u vršenje sudske funkcije i u pravosuđe uopšte. Dodao bih tome, možemo da dođemo do zaključka da se možda Vlada, na neki način, koristeći svoja ustavna prava i ruga sudskoj vlasti. Nigde ne piše u Ustavu i u zakonu, ali je dobar običaj, da ako ne predstavlja premijer Vladu u nekom važnom poslu, da je predstavlja resorni ministar. Ovde nema ministarke pravosuđa, Vladu predstavlja ministar za državnu upravu, kao da Vlada želi da pošalje poruku da javno tužilaštvo smatra delom izvršne vlasti. Takvo rezonovanje nije daleko od logike. Pogledajte član 159. Ustava. U njemu jasno piše da se javni tužioci, dakle, vršioci svih tužilačkih funkcija po vertikali, biraju na predlog Vlade. Može li u ovom parlamentu biti izabran nosilac tužilačke funkcije bez volje Vlade Republike Srbije? Naravno da ne može. Shodno tome i ovakvo razmišljanje. Sada bih se obratio koleginicama i kolegama i sa leve i sa desne strane, jer su se mnogi osvrnuli na ovakav pristup Vlade i mnogi kritikovali taj pristup Vladi. Uvažene koleginice i kolege i sa leva i sa desna, vi ste pravili takav Ustav, vi ste glasali za takav Ustav, vi ste organizovali referendumsku krađu, pa izvolite, ponašajte se sada shodno takvim odredbama Ustava. Da li ima LDP pravo na ovakav stav i da li ima moralno i svako drugo pravo da kritikuje ovako kako kritikuje? Naravno da ima, jer jedno smo mi bili protiv takvog Ustava, jedno smo mi apelovali da takav Ustav donosi i te kako mešanje izvršne vlasti u sudsku vlast. Sve ostale političke strukture u državi Srbiji su se na naš takav apel oglušile. Naprotiv, kada smo vodili antiustavnu kampanju, aktivisti LDP su hapšeni. Setite se događaja u Nišu i to baš na buku koju su digli predstavnici SRS. Tada ste svi bili zajedno. Malo pre je ministar Marković pomenuo maksimu „struka iznad svega“, a neko od kolega je dodao da je ovo prava reforma pravosuđa i da je Visoki savet sudstva izabran na najdemokratskiji način. Jednostavno, to nije tačno, jer demokratija nije teror većine nad manjinom, već je demokratija i poštovanje institucija i poštovanje struke i poštovanje dobrih običaja. Niko iz reda vladajuće većine nije dao odgovor na pitanje zašto su vam Državno veće tužilaca i Visoki savet sudstva krnji, zašto ne poštujete volju struke? Za predstavnika u Visokom savetu sudstva predložen je profesor Tomić, jednoglasno od strane svih pravnih fakulteta u Srbiji. Pre toga su se izjašnjavali kolegijumi na pravnim fakultetima o tome. Što ste onda stavljali u Ustav da vam je potreban profesor u Visokom savetu sudstva, ako ne želite da poštujete volju struke ili vam to nije bitno nego ćete čekati da se pravni fakulteti izjasne onako kako vama odgovara, pa ćete onda o tome glasati o ovde, jer imate 126 poslanika? Podsećam vas, uvažene koleginice i kolege još jednom, demokratija nije teror većine nad manjinom. Na kraju svog izlaganja još jednom ću pomenuti stav LDP. Podržaćemo buduće nosioce tužilačkih i sudskih funkcija zato što pravosuđe, zbog neodgovornosti Vlade, ne sme da trpi.
Gospodin Vlatko Ratković ima reč. Izvolite.
Uvažena gospođo Bjelobaba, dame i gospodo narodni poslanici, Ustavom proklamovana načela o Srbiji kao pravnoj državi, kao državi u kojoj su vrhunski principi vladavina prava i jednakost svih građana pred zakonom, ostaće samo mrtvo slovo na papiru ukoliko ne sprovedemo sveobuhvatnu reformu pravosuđa. Mi smo u ovaj, mogu slobodno reći, istorijski projekat krenuli u poslednjih godinu-dve danadonošenjem i sistemskih i sektorskih zakona iz oblasti organizacije pravosuđa, donošenjem materijalno-pravnih, procesno-pravnih zakona. Vladavina prava i pravna država ne može postojati ukoliko u jednoj godini ima hiljadu zastarelih krivičnih predmeta, ukoliko parnični postupci traju po 10 i više godina. Upravo je naša percepcija i skeniranje ove oblasti generisalo jednu potrebu da se izvrše i normativne i personalne promene u sistemu pravosuđa. Danas raspravljamo o izboru nosilaca javnotužilačkih funkcija i o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda, kao najviše sudske instance. Biću kratak i reći da ja i DS podržavamo sve predloge, s obzirom da iza ovih ljudi stoje biografije, da su sva tri kriterijuma, a to su stručnost, osposobljenost i dostojnost, ono čime su se rukovodili nadležni organi u predlaganju ovih kandidata i da ćemo mi, kao zemlja i naš pravosudni sistem, već od 1. januara započeti implementaciju svih zakona i intencija čitave ove reforme, koja će podrazumevati bržu dostupnost pravde strankama u postupku, jednaku dostupnost pravde svim građanima i da ćemo na taj način postići standarde koje naši građani i očekuju.
Dva minuta i 30 sekundi iskorišćenog vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, posle njega narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Bjelobaba, pokušajte da u mom izlaganju ne prepoznate sebe lično, jer zaista vas doživljavam kao jednu od 2.453 buduće sudije u Republici Srbiji. Malo ću samo prokomentarisati vaš dolazak ovde na osnovu jedne odluke. Želim da kažem da se ovde pokušava, kao što je u starom Rimu, dva i po veka pre nove ere, Senat obavljao izvršnu, sudsku i zakonodavnu vlast, i sada se u Srbiji pokušavamo vratiti u to doba. Da vas podsetim, postojala je tada i skupština, skupštinu su sačinjavali svi oni koji su služili vojsku. Mi danas imamo sasvim drugačiju Skupštinu, sasvim drugačiji sastav i sasvim drugačije vojne zakone. Na osnovu čega temeljim ovakav zaključak ili svoje izlaganje? Veliki je upliv izvršne vlasti u pravosudnoj vlasti? Kako? Pa i u ova dva tela koja možemo nazvati institucijama koje se nalaze u sistemu sudske vlasti, a to su Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca. Za godinu dana, otkako su stupili zakoni na osnovu kojih je trebalo izabrati sve članove u ove dve institucije, vi niste bili kadri ni do dana današnjeg da završite taj posao. Onda ono o čemu je gospodin Zoran Krasić govorio, postavlja se sa aspekta i pravne struke pitanje: da li neke institucije postoje ako u svom prvobitnom obliku nikada nisu imali onaj broj članova koji su predviđeni ovog puta po Ustavu Republike Srbije? Ustav Republike Srbije predviđa isključivo da i Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca imaju po 11 članova. Pokazaću vam i dokazaću, znate uostalom svi koji ste prisutni u ovoj sali, i najveći broj nosilaca sudijskih i tužilačkih funkcija, da nikada 11. član u Visokom savetu sudstva nije izabran, a bio je predlog od strane Pravnog fakulteta univerziteta u Beogradu da to bude profesor dr Zoran Tomić. Mi ne pomažemo vama izbor, ali samo kažemo da nije i nikada nije u Državno veću tužilaca predstavnika, ali pazite ne skupštine Advokatske komore Srbije, nego upravnog odbora Advokatske komore Srbije, njihov kandidat nikad nije izabran kao 11. član Državnog veća tužilaca. Na osnovu toga, objektivno i stručno-naučno se može osporavati postojanje ta dva organa i da li su legitimne odluke i svi predlozi koje imamo ovde u Narodnoj skupštini. Ako su nepotpuni organi predložili to, tu se ne radi da je bilo izabrano 11 članova, pa je nekom prestala funkcija po bilo kojim osnovama, a na osnovu zakona moguća, mene zanima - na osnovu čega se pojavio veliki vremenski prostor od raspisivanja konkursa za popunu sudijskih funkcija? On je obavljen 15. juna. Visoki savet sudstva je raspisao konkurs 15. juna, a Državno veće tužilaca za popunu tužilačkih funkcija 19. oktobra 2009. godine i nikad nijedna informacija nije bila potpuno identična - koji broj kandidata se prijavio na konkurs vezano za redovne sudove i sudove posebne nadležnosti u Srbiji? Barata se sa cifrom od 4.800 u roku predviđenom, a on je bio do 30. jula 2009. godine, plus sve prijave koje su stigle poštom, pa se da zaključiti da ih je bilo preko 6.000, negde 5.200, i zna se da nije bio broj predmeta upisivan prilikom podnošenja tih prijava. Zbog čega je to rađeno u Visokom savetu sudstva? Gospođa Bjelobaba bi možda mogla da da i pravi odgovor na to, a mi smatramo iz razloga što je bio veliki broj, a davali ste obećanje da će biti sve prijave razmotrene i zbog toga niste stavljali brojeve prilikom prijema tih prijava da bi mogli da manipulišete koliki je tačan broj prijava bio. Sada ću da prokomentarišem Predlog odluke za izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Moram da vam kažem da je jedino izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda predviđen Ustavom, jedan član, to je član 144, posebno je posvećen izboru tog predsednika, odnosno predsednika tog suda. Predsednika Vrhovnog kasacionog suda, na predlog Visokog saveta sudstva, po pribavljenom mišljenju Opšte sednice Vrhovnog kasacionog suda i nadležnog odbora Narodne skupštine, bira Narodna skupština. Evo, ovde imamo jednu situaciju koja se u praksi teško može primeniti. Prvi put biramo predsednika tog suda, a njega treba da predloži Opšta sednica tog suda. Kako sada da izlazimo iz tog galimatijasa? Pokušaćemo na ovaj način. Vi ste doduše mnogo puta do sad uradili nešto što nije u skladu sa zakonom. Moram da podsetim i vas kolege narodni poslanici i javnost Srbije, nekada je današnji, jučerašnji dan, bio praznik naroda i narodnosti SFRJ, a ove godine 30. novembar će ostati upamćen po nečemu drugom, da je većina u Narodnoj skupštini, nazovite ga kakav god hoćete način, donela odluku o prihvatanju Statuta Vojvodine i izglasavanju Zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine. Ali, i kolega Ranđelović je govorio o tome da treba da donesete odluku o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda i o nosiocima tužilačkih funkcija. Nije ovo jedina situacija, kao što je sam kolega rekao, kad se u minut do 12 donosile neke važne odluke. I vlade su birane u minut do 12 i građani Srbije nisu imali nikakve sreće od takvih vlada. Poznato je da će oko 600 sudija ostati bez posla i negde oko 100 tužilaca. Ostaće ih mnogo više, jer će na njihova mesta doći možda oni koji prvi put sad konkurišu na te funkcije, ali kad bi biliprimljeni oni koji su bili ranije, to će biti nege oko 600 plus 100 tužilaca, to je negde oko 700. Zakon je rekao koja su njihova materijalna i novčana prava, a zakon o agenciji, koji će stupiti na snagu 1. januara 2010. godine, koji se odnosi na borbu protiv korupcije, rekao je da ta lica ne mogu u naredne dve godine obavljati advokatske poslove. Kolega Boško Ristić je rekao da su ispunjeni standardi standardi EU u poštovanju postupka i procedure prilikom predlaganja ovih kandidata. Procedure su mnogo puta ispoštovane, mnogo puta i nisu, ali ono što smo dobijali iz tih procedura nije značilo ništa. Naprotiv, nanosilo je veliku štetu i državi Srbiji i njenim građanima. Sada imam, gospođo Bjelobaba, jedno pitanje za vas - kako je moguće da gospođa Nata Mesarović predloži vas da vi predložite nju? Zaista, ništa ne izmišljam. Imam ovde u svojim rukama dva akta gde je u jednom potpis gospođe Nate Mesarović, ovlašćuje vas da vi u ime Visokog saveta sudstva predložite nju za predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Nije li malo nelogično? Vi ništa niste krivi za to i vama ne stavljam na teret. Kada se pogleda biografija koja je, istina, štura biografija, Nate Mesarović, moglo bi se zaključiti samo na prvi pogled da se radi o kandidatu koji ima oko 35 godina radnog iskustva i postepeno sve faze u pravosudnom sistemu, od opštinskog do konačno i Vrhovnog suda, ali nema drugih podataka. I to ne važi samo za ovog kandidata, to važi za sve kandidate o kojima mi danas ovde govorimo. Neko se dotakao ove teme i ne može niko da postavi pitanje - šta će biografije pred narodnim poslanicima? Narodni poslanici donose konačnu odluku o ovome. Pre ovog su bili neki predlozi. Definitivno ovde Narodna skupština će izabrati predsednika Vrhovnog kasacionog suda i određen broj javnih tužilaca, te stoga minimum što je trebalo uraditi jeste trebalo i neke stručne kvalifikacije i ono što predlaže, odnosno što kvalifikuje ove kandidate, da su dostojni ovih funkcija, o čemu i govorimo. Ovde se kaže u jednoj rečenici ili u delu rečenicešta je to gospođa Nata Mesarović posebno doprinela, a ne navode se uspeh, počev čak od prvog, čini mi se da je Prvi opštinski sud u Beogradu bio, pa kroz sve ostale sudove, koliko je rešeno predmeta, koliko vraćeno, kakav je njen uspeh u tome, nego se kaže - posebno je doprinela unapređenju saradnje vrhovnih sudova zemalja regiona i visokih sudskih saveta. Kako je to dokazivo? Šta to znači vama, gospodo narodni poslanici? Da li je to na neki način merljivo? Eto sa koliko zemalja ili sa koliko visokih saveta sudstva je napravljena dobra komunikacija i koji su efekti pomoći pravosudnom sistemu u Srbiji iz ove njene velike aktivnosti. Sada bih malo prokomentarisao vezano za predloge ovih odluka o izborima javnih tužilaca. Osvrt na kandidata za Republičkog javnog tužioca ne treba posebno, jer čuli ste iz izlaganja ovlašćenog predstavnika SRS, gospodina Zorana Krasića da u stručnim krugovima u Okružnom tužilaštvu u Beogradu ovog kandidata veoma mali broj zamenika tužilaca poznaju. Predlog odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva; imamo za Beograd, imamo za Kragujevac imamo za Niš, a pitam vas šta je sa Novim Sadom? Da li možda na osnovu danas usvojenog zakona nećete rešavati to mesto. Ne mogu, a da ne prokomentarišem kandidata za apelacionog javnog tužioca u Apelacionom javnom tužilaštvu u Kragujevcu. O tome je bilo ovde reči, ali svakako želim to da podsetim i da svoju tvrdnju s početka ove priče učinim još argumentovanijom. Da se u granu vlasti sudstva uvukla politika i izvršna vlast ima dominantu ulogu pokazuje ovaj kandidat Nebojša Budić, koji je bio šef Narodne kancelarije predsednika opštine Prokuplje. Pitam vas da li je ijedan šef kancelarije bio nestranačka ličnost, ako se zna da je sam direktor kancelarije predsednika Republike bio gospodin Dragan Đilas, koji je istaknuti član DS i koji je i šef Gradskog odbora Beograda u toj stranci? Hoće li neko kasnije, zapravo posle mog izlaganja, odgovoriti zbog čega nemamo kandidata za apelacionog tužioca u Novom Sadu? Više kolega narodnih poslanika je govorilo o teritorijalnoj zastupljenosti, odnosno o kandidatima koji su konkurisali na određenim mestima i mislim da niko ne može dati odgovor na ovo pitanje, pa se kaže, ako to nije Boško Ristić rekao, napravili smo raspored na osnovu prijava samih kandidata. Znam nekoliko kandidata, rekao bih vrlo kvalitetnih, ovaj moj zaključak, kolege, ne mora ništa da znači, koji su konkurisali na sva mesta i nema ih ovde uopšte. Da li je bio prethodni dogovor da određeni kandidat iz Požege, recimo, ne mislim da osporavam kandidaturu ovog kandidata, konkuriše u Valjevo? Da li mu je pre toga neko rekao - konkuriši u Valjevo, tamo ćeš i biti primljen? Iz Valjeva idu dva kandidata u Šabac, kako u Osnovno tužilaštvo, tako i u Više tužilaštvo. Prvo sam pomislio kada sam pogledao ovaj predlog da želite da javni tužioci ne budu u mestu stanovanja, možda je to novi standard EU, pa sam onda video da imamo i takvih kandidata, ostaju u mestima gde žive, gde imaju stalno mesto boravišta. Biće otprilike da na ove funkcije birate isključivo podobne. Ova država, tvrdim odgovorno, ima izuzetne i sudije i tužioce, samo izvršna vlast malo šanse daje tako kvalitetnim. Kako ćete objasniti, posebno se obraćam nekolicini kolega iz DS koji se bave advokaturom, koji su članovi Odbora za upravu i pravosuđe, sedmorica su advokati, kako reče koleginica Vjerica Radeta, kako je moguće da nijedan od kandidata tužilaca koji su do sada proveli deset i više godina u tužilaštvu, i to kao tužioci, a ne zamenici, kako u osnovnim do sada opštinskim i okružnim, nema ih sada na mestima šefova ili, kako bi se reklo, tužilaca u osnovnim i u višim sudovima. Da li znate zbog čega ih nema? Zato što nisu pripadnici DS i nijedan drugi razlog. Da građani Srbije ne bi pomislili da će baš samo isključivo tužioci biti oni kandidati koji podržavaju ili su simpatizeri DS, pošto znamo da formalno-pravno ne mogu biti članovi stranke, pa nije baš tako. Oni koji su prihvatili da glasaju za Statut Vojvodine i Zakon o utvrđivanju nadležnosti, a pripadaju drugim političkim strankama i drugim političkim opcijama, oni su zauzvrat tražili da nekoliko njihovih kandidata prođu na ta mesta. Razmišljate li o zakonu o advokaturi i niz drugih pitanja bi se moglo postaviti o vašoj neodgovornosti u ovoj oblasti. Da, i mi smo za reformu u oblasti pravosuđa, ali ovo je apsolutno pogrešan način za sprovođenje reforme u oblasti pravosuđa.
Iskorišćeno je 17 minuta i 45 sekundi vremena poslaničke grupe. Primenjujući član 27. i na osnovu člana 88. stav 2, podsećam narodne poslanike, učesnike na današnjoj sednici, da do sada nije na Poslovnikom propisan način osporen nijedan kandidat i da, ako narodni poslanici žele da iskoriste svoje pravo iz člana 181. stav 3, da osporavanje kandidata urade u skaldu sa Poslovnikom, da bi moglo da se pristupi glasanju na način propisan Poslovnikom. Do sada nijedan kandidat nije osporen. Narodni poslanik Tomislav Nikolić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, od 5. oktobra 2000. godine naovamo otpočela je hajka na tužioce i sudije, i kako koja vlast u Srbiji tako menja sudije i tužioce. Nikad joj nisu dobri oni koje je postavila vlast pre toga, iako su u njoj možda čak delimično učestvovali, iako su je možda čak i podržavali. Nigde manje zemlje, a nigde više promena na funkcijama sudija i tužilaca nego kod nas, tako da smo otprilike jedno četiri garniture ljudi spremnih da se iz različitih razloga kandiduju na ta mesta, ili zato što smatraju da su stručni i ne žele da ih bilo ko gazi, ili zato što su obavili razgovor u opštinskim odborima stranaka na vlasti. Promenili smo i svaki put birali sve neiskusnije, sve mlađe, a sve podobnije sudije i tužioce. Ovaj zakon, koji je baš zbog toga i donet, da se pod firmom usaglašavanja našeg pravnog sistema sa Ustavom Srbije konačno konstituišu i sudovi, u stvari je povod, prilika da se izaberu sudije i tužioci po meri aktuelne vlasti. Voleo bih da sada ovde treba da se protivim izboru sudija za koje bi moglo da se kaže da će da ih korumpiraju bogataši, kriminalci, da će se susretati sa pretnjama mafije, organizovanog kriminala, a da mi ne pada na pamet kao narodnom poslaniku da strepim od toga da će neko izabrati sudije i tužioce koji su po volji njegovoj političkoj stranci. Vidite, od te dve strepnje više je izražena strepnja da ćemo izabrati političke podobne sudije nego da ćemo izabrati sudije sklone mitu, korupciji i kriminalu. Nikada nismo imali običaj da se o kadrovskim rešenjima izjašnjavamo i nećemo vam osporavati pojedinačno bilo čiji izbor zato što to samo znači da ćete ostati još pet minuta duže u sali da se posebno izjasnite o kandidatu koji osporen, ali nešto mora da se kaže ovom prilikom zato što je to prilika da ostane zabeleženo šta ko misli o državi i kako bi ko uredio njen pravni, posebno sudski sistem. Gospodo predlagači, ističe vam ustavni rok, ali ne samo za izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda, nego i izbor sudija. Po Ustavnom zakonu za sprovođenje Ustava član 7. stav 1 - izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda i prvi izbor sudija Vrhovnog kasacionog suda uopšte nisu razdvojeni. Zamislite, mogli bismo da ga nazovemo predsednik Vrhovnog kasacionog suda u izgradnji, u nastajanju. Znači, ni na kakvim pravnim temeljima dobijamo predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Gde je taj sud? Gde su sudije tog suda? Gde su predmeti u tom sudu? Ne postoje. Sud ne postoji. Biramo predsednika suda, ističe mu rok. To što ne biramo sudije, to vas baš briga. Kako se zove taj sudija i kako će da sudi, videćemo. Nismo znali ni do sada šta se radi u Vrhovnom sudu. Nećemo znati ni šta se radi u Vrhovnom kasacionom sudu. Ali, u sudovima je haos i to je predlagač trebalo da nam kaže ovde iskreno i otvoreno, ne samo zbog štrajkova advokata, koji su deo pravosudnog sistema i sa kojima treba da se razgovara šta to zameraju ovoj vlasti i može li to da se uskladi ili ne, već i zato što nijedan od 1.000 sudija nije siguran da će biti reizabran. Imate slučajeve da su i muž i žena sudije. Sada imate potpuni zakonski osnov da ih lišite izvora prihoda, pa čak možda pošto ne bi mogli da odu u tu Narodnu kancelariju iz koje dolaze neki tužioci, možda čak da ne mogu da odu ni u advokaturu. I tu ste se umešali. Danas svi strepe u sudovima šta će da bude. Danas se ne održavaju ročišta, vi ćete taj zastoj imati možda i do marta, aprila. Bog zna dokle će to da traje, jer ste napravili haos u pravosuđu. Kako se vidi da je napravljen haos u pravosuđu? Pogledajte samo Kragujevac. Da li je moguće da od tri tačke dnevnog reda, za ljude koji se biraju u Kragujevcu na funkcije, stižu predloženi kandidati iz Prokuplja, Svilajnca i Jagodine. Nisam gledao dalje. Video sam da je najbliži Bor, Majdanpek, Bor, Kladovo. Neko je rekao Požega i Valjevo, hajde da kažem 60 km i nije mnogo. Zaista me interesuje čime ste se rukovodili i zašto nas ne cenite toliko da nam osnovne podatke date o ljudima koji će odlučivati o sudbinama građana Srbije i o njenom pravnom poretku u roku od nekoliko dana. Što ne znamo koliko imaju godina? Gde su proveli radni vek? Da li ih je DOS prvi put uopšte izabrao u neke sudove kao pripravnike, a danas bi možda bili sudije Vrhovnog kasacionog suda, za samo pet godina sudijske prakse? Zašto nam namećete veoma jasnu dilemu, veoma utemeljenu, da su to sve vaše sudije i vaši tužioci? Kako to da se borimo protiv vas? Želimo demokratskim metodama, želimo u jednoj utakmici ravnopravnih uslova, kada imate zaštite i tužilaca, sudija, policije, kada radite šta hoćete, kada imate danas sto mašina na Voždovcu koje asfaltiraju puteve bez ikakve dozvole, bez ikakvog odobrenja, kada imate većinu u izbornim komisijama koje donose svakakve odluke, koje proglašavaju liste bez potpisa, kada u ovoj Srbiji imate svega i svačega, kada svako ubistvo može da se opere novcem? Za saobraćajne prekršaje da ne pričam. Postoji čitava mafija advokata, sudija i veštaka pored kojih može svako pijan, lud, ko je ubio čoveka da spase glavu i da ne ode u zatvor. Nama je pravosuđe na najnižim mogućim granama i to priznajete vi koji ga vodite već devet godina. Rekli ste 2000. godine da nam ne valja pravosuđe. Osuđivali ste sudije koje su donosile presude po zakonima. Govorili ste da on mora dobro da razmisli kakav je to zakon koji on primenjuje, koji je većina u Skupštini donela. Šta bi trebalo mi da kažemo sudijama i tužiocima? Imate upozorenje iz EU da je ovo obračun sa sudijama i tužiocima i priprema da više niko iz vlasti ni za šta ne odgovara. Šta da im kažemo? Promenićemo zakon da bismo mogli da vas smenjujemo? Nama u SNS to ne pada na pamet. Drugu bih poruku uputio onima koje vi izaberete danas-sutra, za neki dan, da se manu partijske knjižice, da razmišljaju o tome da je to jedno od najčasnijih zanimanja i da vrate čast i ponos u to sudijsko zanimanje, tužilačko, da prekinu svoje veze s kriminalcima i mafijom, da prekinu svoje strahove zato što ih zovu neki jaki, da im država da potpuno obezbeđenje. Voleo bih da vidim državu u kojoj sudije ne bi morale da imaju obezbeđenje, državu u kojoj se niko ne bi usudio da napadne sudiju, policajca, tužioca, da zato dobija najdužu moguću vremensku kaznu odmah, po kratkom postupku. Ne da izmišljate ratne zločine da biste se prali po svetu, nego da pronađete najveće moguće kriminalce. Sada molim te ljude koji će biti izabrani na najviša tužilačka zvanja da spreme po deset predmeta koje kod vas neće smeti da pokrenu. Obećavam im, protiv god da su ti predmeti, posle smene vlasti moći će da rade svoj posao. Sada ih javno pozivam, i njih da to rade i sudije da imaju hrabrosti da sude po zakonu, da vam svi budemo jednaki. Svedok sam, stranci koju sam vodio do prošle godine je nuđeno da da imena kandidata za sudije Ustavnog suda, pa smo to odbili. Nas to ne interesuje. Nama ne trebaju sudije. Niko od nas nije ni tada bio, niti je sada pod bilo kakvom optužbom ili da je počinio bilo kakvo krivično delo. Zamolio bih, gospođo Čomić, zaista nemam nameru polemišem sa poslanicima. Dakle, sudije imaju jedan posao, tužioci drugi, a mi političari treći. Nije slučajno da nismo pomešani, da smo razdvojeni jedni od drugih. Tužioci nisu nezavisni, ali su samostalni. U vaše vreme, od 2001. godine naovamo, dizali ste optužbe protiv tužilaca koji nisu postupali po nekom predmetu. Ako vlast kaže da postupite tužilac, džabe mu je što misli da nema elemenata. Naredila je vlast. Isto tako znači da je naređivala i da ne postupa kada je mislio da ima elemenata, da stavi u fioku. Bio sam učesnik jednog sudskog procesa koji je zastareo zbog toga što je tako želeo sud i to je bio najbolji način da se opere krivica onoga koga sam tužio. Zastareo je predmet. Prebacivali su jedan drugom, zakazivali. Znate već kako to ide. Nisam dobio pravu satisfakciju. Delimično jesam, pravu nisam, zato što sud nije hteo da mi je da. Nije hteo da sudi po zakonu. Nije hteo da sudi, jer bi morao da presudi u moju korist. To bi bilo što se tiče ovog izbora. (Narodni poslanik Srboljub Živanović, sa mesta: Mandati.) Što se tiče mandata, kada osvojite 5%, dragi moji prijatelji, imaćete i mandate.
Jedanaest minuta i 50 sekundi iskorišćeno je od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović, posle njega narodni poslanik Zoran Babić.
Poštovana predsedavajuća Čomić, poštovana predstavnice Visokog saveta sudstva, poštovani predstavniče Vlade, meni je izuzetno zadovoljstvo da mogu kao poslanik da učestvujem u konkretnoj realizaciji ovog velikog projekta, a to je reforma pravosuđa koju smo započeli donošenjem seta pravosudnih zakona krajem 2008. godine. Mnogo toga smo čuli danas u ovoj sali od predstavnika opozicije kako ti zakoni nisu dobri i nisu u skladu sa Ustavom, ili nisu po evropskim standardima. To apsolutno nije tačno. Hoću da podsetim da je set pravosudnih zakona ocenjivao OEBS i dao pozitivnu ocenu. Hoću da podsetim da je taj set pravosudnih zakona išao pred Ustavni sud po predlogu Društva sudija Srbije i dobio apsolutno pozitivnu ocenu, odnosno da su u skladu sa Ustavom RS i to se desilo u julu. Dakle, nije tačno ono što kaže naš kolega iz DSS da nikada taj odgovor nije stigao. I ono što mogu da kažem da su Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca izradili kriterijume za izbor i tužilaca i sudija i ti kriterijumi su išli na proveru u Venecijansku komisiju, koja je dala pozitivan odgovor vezano za kriterijume i merila za izbor nosilaca najviših pravosudnih funkcija. Dakle, izbor tužilaca i izbor sudija koji je u toku apsolutno je u skladu sa evropskim standardima i po kriterijumima koje su propisali Državno veće tužilaca i Visoki savet sudstva. Mnogo toga smo čuli o tome da izvršna vlast ima upliv u ovaj izbor i da se izvršna vlast meša u pravosuđe. Verujem da je to zato što kolege koje su o tome govorile su navikle na takav način rada u proteklom periodu, dakle do 2008. godine, i verovatno su navikle da utiču na izbor sudija i izbor tužilaca, i to je nesumnjivo. Imali smo takav slučaj 2004. godine, kada je pomenuti tužilac, Nebojša Budić, kao okružni tužilac u Prokuplju bio smenjen sa te funkcije, očigledno iz potpuno političkih razloga, a bez obzira na neke kriterijume stručnosti i dostojnosti. Nije lako svima da shvate da je došlo neko novo vreme i da se izvršna vlast ne može više mešati u izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Mi smo to vrlo jasno i konkretno utvrdili ovim zakonima. Ne znam odakle ideja o tome da neko spočitava Vladi da se Vlada mešala u nešto i da se izvršna vlast mešala u nešto, kada se pred nama, kao poslanicima u Skupštini, nalaze predlozi koje su dali Državno veće tužilaca i Visoki savet sudstva. Očigledno je da je Vlada, makar što se tiče predloga Državnog veća tužilaca, taj predlog samo prosledila nama u Skupštinu, bez ikakvog mešanja, bez ikakve promene i bez ikakvog osporavanja onih kandidata koje je dalo Državno veće tužilaca. Da podsetimo još jednom građane šta to znači. Državno veće tužilaca je organ koji se bavi izborom i predlaganjem tužilaca. To je definisano u zakonu, iako u Ustavu to nije definisano, a njega u najvećem broju čine sami tužioci. Dakle, struka je ta koja je predložila kandidate za tužioce, a ne politika. Sedam je tužilaca od 11 članova Državnog veća tužilaca. Jedan je ministar pravde, jedan je predsednik Odbora za pravosuđe, jedan je profesor Pravnog fakulteta, izabran je gospodin Škulić, a jedan bi trebalo da bude predsednik Advokatske komore, koji nije izabran zato što ova Skupština nije htela da izabere kandidata. Dva puta je bio izbor u Skupštini, pred poslanicima, za člana Državnog veća tužilaca i nije prošao – kao što je ovde rečeno, dobio je jedan glas. Dakle, Skupština nije smatrala, i to nije smatrala ni većina, a ni manjina, dobio je jedan glas od 250 mogućih glasova i zato taj član nije izabran. Ali, to ne znači da ceo proces izbora tužilaca treba da stoji i da se čeka da Advokatska komora možda predloži nekog drugog kandidata, koji bi eventualno bio izabran. Izbor je učinjen apsolutno u skladu sa kriterijumima. Kriterijumi su stručnost i doslednost i u potpunosti u skladu sa zakonom, Ustavom i Ustavnim zakonom. Što se samih rokova tiče, to verovatno znate, oni su instrukcioni, svi rokovi koji su dati. Dakle, nisu rokovi koji ako se propuste nešto ne može da se promeni. Mislim da ćemo mi apsolutno ispuniti sve rokove i da će Državno veće tužilaca i Visoki savet sudstva u narednih 15 dana predložiti i objaviti ko su druge sudije i ko su zamenici tužilaca. Taj izbor se ne vrši u Skupštini. Dakle, očekujemo od Državnog veća i Visokog saveta sudstva da to objave u naredne dve nedelje, kako bi ceo sistem mogao da se pripremi za 1. januar 2010. godine. To je u stvari jedini značajan rok. Treba 1. januara 2010. godine da počne da funkcioniše reformisano pravosuđe. Što se tiče ličnosti koje su ovde, bez ikakvog obrazloženja, pokušane da budu osporene, a hteo bih da izrazim zadovoljstvo, i to pokazuje i zrelost svih poslanika u Skupštini Srbije, a to je zato što stvarno niko nije osporen. Dakle, oni predlozi koji su došli od Državnog veća i predlog za predsednicu Vrhovnog kasacionog suda nisu zvanično osporeni ni na Odboru za pravosuđe, već su jednoglasno podržani, i nisu osporeni od strane narodnih poslanika u Skupštini i to je dobro. Znači da je Državno veće i po nama uradilo dobru stvar. Ali, da kažem za one koje su pokušali da ospore, a to su, pre svega, Zagorka Dolovac, kandidat za Republičkog javnog tužioca. Zagorka Dolovac je osoba koja je vodila beogradsko Okružno tužilaštvo u proteklom periodu. I te kako je poznata u beogradskim krugovima, s obzirom da je podigla nivo i kvalitet, i ugled beogradskog Okružnog tužilaštva. Ona je žena koja je najzaslužnija što je američko pravosuđe po prvi put u istoriji prihvatilo da ustupi neki predmet koji je započet tamo da se vodi pred našim sudom u Beogradu. Ona je osoba koja je podnela zahteve za oduzimanje imovine osumnjičenim za izvršenje određenih krivičnih dela ogromne vrednosti. Dakle, 30 objekata, tj. kuća, stanova i lokala, po zahtevu Zagorke Dolovac, oduzima se od kriminalaca. Svi znate slučaj Uskokovića i 12 stanova. Zemljište vredno preko 15 miliona evra treba da bude oduzeto na njen zahtev. Ona je vrlo zaslužna što su procesuirani i oni koji su prebili francuskog navijača Brisa Tatona. Dakle, osoba koja se po svom znanju, stručnosti i dostojnosti apsolutno kvalifikuje za Republičkog javnog tužioca. Tužilaštvo za organizovani kriminal i ratne zločine najzad postaju zasebna tužilaštva. Mogu da kažem da je to najzdraviji i najbolji deo našeg pravosuđa. Zaslužan za to što je Tužilaštvo za ratne zločine procesuiralo preko 400 ljudi, preko 106 njih optužilo, a možete porediti sa Haškim tribunalom koji je za 15 godina optužio 161 lice. Zaslužan za to što je u svim izveštajima Evropske komisije Tužilaštvo za ratne zločine bilo pohvaljeno je Vladimir Vukčević, koji je kandidat za tužioca za ratne zločine. Miljko Radosavljević, tužilac za organizovani kriminal, ovde je mnogima dobro poznat iz predmeta „Jotke“, koga je on radio, zaslužan za to što je dve i po tone droge zaplenjeno u Južnoj Americi. Pored toga, njegovi rezultati su ti da je još tona i po zaplenjeno droge u Srbiji. Dakle, sve zahvaljujući radu tužioca za organizovani kriminal, Miljka Radisavljevića. Svi poslanici apsolutno treba da prepuste ovaj izbor onima koji su iz tužilaštva i koji su iz suda, i da ovaj izbor ne treba da kvarimo nekim političkim komentarima, već da prihvatimo, kao što je i Vlada prihvatila, ono što je Državno veće tužilaca predložilo i ono što je Visoki savet sudstva predložio, i da izglasamo jedinstveno, i pozicija i opozicija, kandidate koji nam dolaze iz pravosuđa i na taj način pokažemo da politika apsolutno više nikada neće imati uticaj na pravosuđe i da neće ni izvršna ni zakonodavna vlast imati uticaj na pravosuđe.
Iskorišćeno je 10 minuta i 15 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Povreda Poslovnika? (Sreto Perić, sa mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Narodni poslanik Zoran Babić ima reč, posle njega narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, odluka o izboru javnih tužilaca za Osnovna javna tužilaštva i odluka o izboru javnih tužilaca za Viša javna tužilaštva liče kao da se igrate. Uostalom, takav je vaš odnos i prema ostalim bitnim odlukama i zakonima koji se donose. Kao da ste uzeli dva loto bubnja pa ste iz jednog izvlačili imena i prezimena javnih tužilaca, a iz drugog bubnja sedišta tužilaštava, pa zbog toga imamo situaciju da se za tužioca u Kraljevu bira sudija iz Trstenika, za tužioca u Novom Pazaru tužilac iz Čačka. Na ovaj način ovim odlukama pravite haos u srpskom pravosuđu. Verovatno da ste prilikom formiranja ovih odluka prekopirali patent ministra Mlađana Dinkića, koji je rekao da će se za stečajne upravnike birati lica po nekom posebnom kompjuterskom programu. Čak ste i u izmenama i dopunama Zakona o stečajnom postupku predvideli da stečajni upravnik može biti lice osuđivano na pravosnažnu kaznu zatvora do pet godina. Na taj način pretpostavljam da gledate na dostojnost pojedinih funkcija. Ovakve odluke siguran sam neće doprineti efikasnosti u srpskom pravosuđu. U ove odluke niste uvrstili nikakve specifičnosti opština i gradova, čim ste ovako izmešali okružne odnosno opštinske javne tužioce. U razlozima za donošenje ovih odluka ste naveli da je za sve prijavljene kandidate koji ispunjavaju zakonom propisane uslove sproveden postupak utvrđivanja stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti. Ko je vršio to utvrđivanje? Na osnovu čega? Da li je ta sposobnost, odnosno stručnost podvučena žutim? Siguran sam da jeste. Ako ste utvrdili stručnost i dostojnost, zašto niste dali i biografije predloženih tužilaca, odnosno predloženih kandidata za tužioce? Sve ove odluke su sakrivene iza reči „reforma sudstva i nezavisnost tužilaštva i sudstva“. Koliko smatrate da sudstvo u Srbiji treba da bude nezavisno, govori jedan intervju koji je predsednik Boris Tadić dao za jednu televiziju sa nacionalnom frekvencijom, između dva kruga predsedničkih izbora, u februaru prošle godine. Probaću da parafraziram, rekao je da je velikodušno ponudio gospodinu Tomislavu Nikoliću da predloži neke od sudija Vrhovnog suda i da ga čudi činjenica da je gospodin Nikolić takvu ponudu i odbio. Naravno da je odbio i naravno da ćemo uvek odbiti, zato što suštinski mislimo da pravosuđe u Srbiji treba da bude nezavisno. Ove odluke su protkane politikom i svetlosnim godinama su udaljene od nezavisnosti, stručnosti i dostojnosti i naravno da će poslanička grupa Srpske napredne stranke – poslanička grupa Napred Srbijo glasati protiv ovih odluka.
Tri minuta i deset sekundi iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić, posle njega narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Dame i gospodo, u svom izlaganju ću govoriti isključivo o Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca u osnovna javna tužilaštva. Obzirom da ću na kraju svog izlaganja, a to ću napomenuti i na početku, tražiti da se ospori izbor jednog sudije sa ove liste, dakle, sa liste odluke o izboru javnih tužilaca u osnovnim javnim tužilaštvima, zamolio bih one koji su nadležni i najrelevantniji da saslušaju ono što ću reći, posebno obzirom na okolnost da sudija koja se predlaže za izbor za tužioca u osnovnom tužilaštvu u Požegi ima indicija, odnosno osnova sumnje da je počinila krivično delo, a rekao bih da će vrlo brzo, bez namere da iole prejudiciram stvar, to biti i osnovana sumnja. Pre toga samo ću da pročitam deo razloga za donošenje ove odluke. Na osnovu člana 124. Pravilnika, kažete, o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata za nosioce javnotužilačke funkcije, stručnost, osposobljenost i dostojnost kandidata iz drugih organa i organizacija utvrđena je na osnovu podataka i mišljenja pribavljenih od organa i organizacija u kojima je kandidat radio u pravnoj struci, čije mišljenje sadrži ocenu ispoljene stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata u obavljanju poverenih poslova, a za kandidate koji su sudije i sudijski pomoćnici Državno veće tužilaca pribavilo je mišljenje od predsednika suda u kome kandidat radi. Dame i gospodo, u ovoj odluci kojom vi tražite da poslanici u Skupštini donesu odluku o izboru javnih tužilaca u osnovna i javna tužilaštva, pod brojem 22 nalazi se i ime za javnog tužioca u osnovnom tužilaštvu u Požegi. Kaže – bira se Jelena Ćurčić, sudija u Opštinskom sudu u Guči. Gospodine Ristiću, ako ste tu, zamolio bih vas da vrlo pažljivo saslušate ovo što ću reći. Sudija Jelena Ćurčić je predsednik Izborne komisije u SO Lučani. Kao ovlašćeni predstavnik SRS podneo sam njoj, kao predsedniku Izborne komisije, dokumentaciju relevantnu za izbor, odnosno za postavljenje jednog odbornika i uz to podneo dokumentaciju koju ovde možete videti, a to je odluka Okružnog suda da mogu podneti tu dokumentaciju, pismena saglasnost kandidata da prihvata mandat i ovlašćenje za podnosioca liste da može da podnese ovu dokumentaciju. Šta se događa nakon ovoga, dame i gospodo? Izborna komisija donosi odluku da se mandat dodeljuje sasvim drugom licu po predlogu drugog neovlašćenog lica. Ali, kakvu odluku donosi sudija Jelena Ćurčić? Donosi odluku bez održavanja sednice Izborne komisije. Kada smo videli šta je urađeno, u svojstvu ovlašćenog predstavnika odlazim kod sudije Jelene Ćurčić, predočavam joj potrebnu dokumentaciju koju sam podneo 11. septembra ove godine za izbor odbornika. Posle pet minuta razgledanja dokumentacije od strane ove sudije, ona je ostala bez reči i doslovce mi rekla – posle ovoga mogu samo da se ubijem. Dva puta, dva puta mi je to ponovila. Ona kaže dalje – doneli su mi odluku napisanu, doneli su mi napisanu odluku ovde u sud i rekli mi da je sve u redu i u svojstvu predsednika Izborne komisije potpisala sam tu odluku. Pored te odluke potpisala sam još jednu odluku za izbor jednog odbornika SPS. Da nesreća bude veća, sudija Jelena Ćurčić mi tom prilikom kaže – pored ovoga, do sada sam na isti način, bez održavanja sednice Izborne komisije, zamenila sedam ili osam odbornika. Sedam ili osam odbornika je zamenjeno bez održavanja Izborne komisije! Dame i gospodo, njoj su rekli da je sve u redu. Ne ulazim u to da li je neko sudiju Jelenu Ćurčić, koju vi predlažete ovde za izbor za javnog tužioca, obmanuo, međutim, kao sudija Opštinskog suda siguran sam da je znala i morala znati da se odluka ne može doneti bez sednice, da se osam odluka ne mogu doneti bez održavanja osam sednica Izborne komisije, a ona je to uradila, dame i gospodo. Ona je to uradila i tvrdim da je i u ovom slučaju i u sedam slučajeva ranije svaki put učinila krivično delo. Sedam ili osam odbornika, dame i gospodo, u SO Lučani nalazi se tamo, sedi u SO Lučani, donose odluke posle svog nezakonitog izbora. Ona mi je pored toga rekla, a i ja sam iz dokumentacije video šta se dogodilo. Kada sam 11.9. ovaj papir predao zajedno sa dokumentacijom, uz ovaj pečat prijema za Izbornu komisiju, gospodo, tri dana posle toga, predsednik Skupštine Lučani na potpis uzima dokumentaciju, odnosi u svoju kancelariju i drži je u fioci do 29.10, 30. je bila sednica Skupštine opštine. On krije dokumentaciju dotle. Posle toga kuca odluku o izboru odbornika. Kuca odluku Izborne komisije, šalje tu odluku sudiji Jeleni Ćurčić, ova potpisuje tu odluku, vraća mu odluku i na osnovu te odluke sutradan se bira odbornik u SO Lučani. Pogledajte kakvo je to krivično delo. Taj sudija treba da bude izabran na ovu vrlo važnu funkciju. Dame i gospodo, 14.11. sudija Jelena Ćurčić uzima dokumentaciju koju sam priložio za Izbornu komisiju, a sećate se da sam rekao, odluku je donela 30.10. Petnaest dana posle donošenja odluke bez održavanja sednice, ona tek uzima dokumentaciju, kada sam joj predočio šta je uradila. Postoji potpis da je tada uzela dokumentaciju. Kada sam video šta se sve desilo, normalno je da sam želeo potrebne dokaze za ovo. Mada mogu da kažem sada, predočiću vam sve ove dokazi. Svi oni postoje, međutim, pre podnošenja, pre prezentacije vama ovih dokaza sada, mogu da kažem da u bilo kom svojstvu sam spreman da kažem i iznesem ovo pred javnim tužiocem, pred istražnim sudijom i bilo gde, ali pazite u bilo kom svojstvu, svedoka, što smatram da bi trebalo ili čak u nekom drugom svojstvu ako javni tužilac posumnja u ovo što pričam. Ne koristeći, evo sada kažem ovde pred vama, ne koristeći svoj poslanički imunitet. Posle toga sam napisao pisma na adrese sekretara izborne komisije, zamenika sekretara izborne komisije i svih članova izborne komisije, želeći da vidim da li je ovaj sudija stvarno uradila to što je uradila. Da li je bez održavanja sednice izborne komisije donela takvu odluku. Dobijam od sekretara izborne komisije, Jovković Ratka, koji je ujedno i pravobranilac u SO Lučani, da on nema nikakve veze sa tim, sa donošenjem takve odluke, niti pripremanjem sednice, niti je sednica održana. Dobijam od Milosavljević Zorana, zamenika sekretara izborne komisije, takođe pismo sa sličnom sadržinom. Posle toga dobijam od ostalih članova i zamenika izborne komisije, od većine članova i zamenika izborne komisije pismo da pod krivičnom i materijalnom odgovornošću, sa svojim potpisom, tvrde da nemaju nikakve veze sa ovom odlukom izborne komisije, što znači da je zaista, bez sastanka, bez sednice izborne komisije doneta ovakva nezakonita odluka. Šta posle svega ovoga? Ovoga puta želim na kraju ne obratiti, nego apelovati na svest i savest svih onih koji učestvuju u donošenju ovih odluka. Ako ste već do sada rekli, ne želim da sumnjam nijednog momenta u vašu iskrenost, ako ste rekli da želite donošenje apsolutno zakonitih odluka, pružam vam jednu mogućnost šta treba da uradite. Molim vas da pre donošenja odluke, gospođo Kolundžija i gospodine Ristiću, da biste doneli zakonitu i pravilnu odluku, konsultujte, na primer, vašeg šefa odborničke grupe u opštini Lučani. Mi smo dijametralno suprotni i razlikujemo se, ako vam on kaže da jedna reč od ovoga nije tačna što sam rekao, spreman sam da povučem sve ovo, da se izvinim svima vama zbog ovoga što sam rekao. To je zaista ovako moj predlog, da biste imali jednu zakonitu i ispravnu, i normalnu odluku, verujte. Mislim da to nije nemoguća misija, da je to lako uraditi. Mogu i predočiti dokaze da je sve to tako. Ako vi želite da i vi idete u nezakonitost, ako i vi želite kao predstavnici većine, da ovde takvom odlukom i idete u donošenju odluke koja je apsolutno nezakonita, onda to uradite. Kada bih bio maliciozan, odnosno kada bih gledao uske stranačke interese, možda na ovaj način ovo sada ne bih ni rekao. Čekao bih da izaberete tu gospođu. Čekao bih da je izaberete i onda, imao argument godinu, dve, tri, pet, dok postoji sud i dok je ovde ovog parlamenta, da vam pričam o ovome. Kažem vam, nemojte ići u nezakonitost. Imate vremena, proverite sve ovo što sam rekao i tvrdim, ukoliko sve ovo nije tačno, svima ću se javno izviniti.
Iskorišćeno vreme poslaničke 13 minuta i 55 sekundi. Reč ima narodni poslanik Boško Ristić.
Javljam se kao predsednik Odbora za pravosuđe i upravu i želim da kažem da je Odbor za pravosuđe bio mesto gde se osporavaju predloženi kandidati. Molim vas, sačekajte, dobićete i čućete moj stav. U svakom slučaju, spreman sam da čujem svaku primedbu u vezi sa ponašanjem i dostojnošću svakog predloženog kandidata. Nažalost, ovde nismo dobili nijedan dokaz i argument da bismo mogli da učvrstimo svoj stav, pozitivan ili negativan, u odnosu na te kandidate. Isto tako, Državno veće tužilaca prati rad svakog kandidata, odnosno izabranog tužioca, pa ukoliko se pokrene bilo kakav postupak koji ukazuje na nedostojnost i na neprofesionalnost u ponašanju i vršenju javne funkcije, sigurno će Državno veće tužilaca reagovati. Ne postoji poseban odnos prema bilo kom od kandidata, da bi bio zaštićen i amnestiran od nezakonitog postupanja, ukoliko se to zaista i desilo. Spreman sam da preuzmem sva dokumente i sve dokaze koje eventualno ima kolega poslanik i da ih prezentujem u svom radu Državnom veću tužilaca, pa će se on ubuduće izjašnjavati i o kandidatima, ali i o onima koji su već izabrani, tako da niko neće ostati zaštićen. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić. Replika? Nemate pravo na repliku. Molim vas da ne dobacujete. Ako treba da vas podsetim u kojim uslovima i pod kojim poslovnički uređenim uslovima se dobija pravo na repliku, meni to nije teško. Molim vas, da ne kršite Poslovnik dobacivanjem i kršenjem člana 104. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković ima reč. Posle nje narodna poslanica Vjerica Radeta.
Iz poštovanja prema gospođi Bjelobabi, iz činjenice da je već 20.00 časova i da radimo od jutros, i izražavajući zahvalnost gospođi Gordani Čomić, koja mi je u petak dala pravo na repliku, iako na to nisam imala pravo, odustaću od svoje diskusije. Smatram da smo dovoljno rekli, u nadi da završimo što pre. Hvala.
Zahvaljujem. Narodna poslanica Vjerica Radeta. Posle nje narodni poslanik Petar Jojić, koji je poslednji prijavljeni na listi govornika.
Dame i gospodo narodni poslanici, način na koji su predložena ova rešenja, rekla bih, za najznačajnije funkcije u državi i način kako se o tome raspravlja je skandalozan. Činjenica da o ovome govorimo bez direktnog TV prenosa, takođe je skandalozna i vi ste naravno sve to tako osmislili i sve to lepo izrežirali da što manje ljudi eventualno u nekim noćas kasnim satima može da čuje šta to narodni poslanici imaju da kažu i o ovim predlozima konkretnim, a i o načinu predlaganja i načinu rada i odbora, i ovog parlamenta, i Državnog veća tužilaca, Visokog saveta sudstva, Vlade Republike Srbije, svih koji su na ovaj ili na onaj način umešani na osnovu zakona u ovaj posao. Nismo dobili odgovor na pitanje ni od kolege Ristića, ni od ministra koji je izašao, a ni od gospođe Bjelobaba - koja vas je muka naterala da mi opet dolazimo cajtnot, da ovu sednicu opet ubacujemo, ovo je valjda treći prekid one sednice koja je, više smo i zaboravili kada započeta, i zašto se ovaj posao završava večeras, sada je osam sati, a rok na osnovu Zakona o sprovođenju Ustava Republike Srbije, da se izaberu ljudi na ove izuzetno važne, neke čak i najvažnije funkcije u državi, ističe noćas u ponoć? Ovo je postao manir rada ovog režima. Onda se to zbrza navrat-nanos. Nikoga nije briga ni za proceduru, ni za Ustav, ni za zakon i onda se, samo ne razumemo zbog čega, ljutite kada vam skrenemo pažnju na tako nešto, pa onda gospođa Čomić ne dozvoljava ni da se replicira. Samo vas molim da me ne prekidate i da mi objašnjavate kad mi dajete repliku, to smo naučili, ali je zaista bilo neverovatno da malopre kolega Munjić nije mogao kolegi Ristiću da odgovori, a kolega Ristić je tražio komunikaciju te vrste, ali, nažalost, nije mogao da je ostvari. Takođe želim da skrenem pažnju da ovaj posao niste završili do kraja. Kolega Ristiću, gde su vam predlozi za tužioca u Vranju i u Osnovnom i u Višem tužilaštvu? Kako će da funkcionišu ta tužilaštva kad nemamo, u roku koji je određen Ustavnim zakonom, rešeno to pitanje? Gde vam je predlog za Osnovno tužilaštvo u Kosovskoj Mitrovici? Kako će Osnovno tužilaštvo u Kosovskoj Mitrovici da funkcioniše? Gde vam je predlog za Osnovno tužilaštvo u Loznici? Kolega Sreta Perić je govorio, gde vam je Apelacioni sud u Novom Sadu? Da li ste vi svesni da već donošenjem ove odluke, čak i ako je donesete do ponoći, kršite ovaj zakon i da nastavljate haos u pravosuđu koji postoji već godinu dana, od straha od onoga što vi zovete reformom pravosuđa? Onda nam gospođa Malović, koja danas nije ovde, a trebalo je da bude, bez obzira na kom je poslu, važniji od ovog danas nije imala i nije smela da ima, upućuje saopštenje javnosti, građanima Srbije i moli ih za razumevanje zato što pravosuđe neće funkcionisati u decembru i januaru, i ona se iskreno nada da će profunkcionisati normalno u februaru. Niste takvu reformu obećavali i to niste smeli da dozvolite ni na koji način. Nije moguće da vi niste mogli, oni koji su zaduženi za pravosuđe i ljudi koji tamo rade, fizički preneti predmete, jer svaki dan čitamo u štampi da je najveći problem da se fizički prenesu predmeti iz jedne zgrade u drugu, kao da će svi istog dana biti uzeti u rad, pa problem je da se dva meseca prenose predmeti iz jedne zgrade u drugu. Naravno, to nije razlog, razlog je ono što smo vam govorili godinu dana, da vi niste spremni na ovakve reforme, da su ove reforme veoma loše, da su ovo drastični rezovi i da od ovoga nikome u državi Srbiji neće biti bolje, ni sudijama, ni tužiocima, ni građanima, ni advokatima, ni veštacima, ni svedocima, ni tumačima, ni sudskoj upravi. Dakle, apsolutno nikome ko ima bilo kakve veze sa pravosuđem neće biti bolje. Čuli smo kako je ministar objašnjavao, kada je odgovarao jednom kolegi koji je stavio primedbu, to je osnovana primedba, na način zašto ste iz jednog mesta u drugo seljakali tužioce i da će to izazvati određene troškove itd, a onda je ministar, onako sav značajan, rekao da neće biti novih troškova zato što će u pravosuđu da se uštedi na 2.500 hiljade otkaza. Ovo je zaista neverovatno, a to jeste odnos vas iz režima, vaš odnos prema građanima Srbije. Vi se ponosite nečim, kako kaže naša narodna poslovica, čega se pametan stidi. Vi se ponosite činjenicom da iz zakona u zakon ostavljate, evo sad sa ovih 2.500 ljudi, to će biti samo sa državnog budžeta negde oko 13-14 hiljada ljudi koje ćete ostaviti bez posla. Trebalo bi da budete svesni da to znači toliko porodica, jer mnogo je ljudikoji suu pravosuđu i muž i žena, i možda će oboje dobiti otkaz, jer vi očigledno ovaj posao radite bez kriterijuma. Ministar se pohvalio da Vlada nije razmatrala ove predloge nego da je onako đuture raspravljala o tome. Možda nisu imali vremena, verovatno se još uvek svađaju oko budžeta, s obzirom da nemamo predlog budžeta, iako je trebalo pre više od godinu dana da bude u parlamentu. To nije nešto čime Vlada može da se ponosi. Pogotovo smo bili poprilično šokirani kada nam je kolega Konstantinović predložio da i mi ovde ne raspravljamo, da ne koristimo ono što nam Poslovnik kaže, da ne osporavamo nijedan predlog, nego da ovako glasamo, da verujemo Bošku Ristiću, da verujemo Nati Mesarović, da verujemo Snežani Malović i ostalima koji su članovi ili Visokog saveta sudstva ili Državnog veća tužilaca. Nažalost, mi ne možemo da vam verujemozato što nijednim potezom niste dokazali da zaslužujete da vam verujemo. Podsetiću vas, gospodine Ristiću, u petak negde oko 14.00 časova telefonom smo obavešteni da će Odbor za pravosuđe i upravu, sa ovim dnevnim redom, biti održan u 19.30 časova u petak, a da ćemo u poslaničke kancelarije dobiti materijal. Čekali smo do 19.20 časova, nismo dobili materijal. Vi sada kažete - trebalo je da dođemo i da stavimo određene primedbe, a da do 19.20 časova nismo imali papir na kojem pišu predlozi koji su dostavljeni Odboru. Onda smo poslali službenicu iz poslaničke grupe da nam donese konačno, jedva smo izmolili te predloge i naravno da nam nije palo na pamet, mi ne želimo da budemo vaša igračka, da za 10 minuta to pogledamo i da dođemo da raspravljamo o tome. Vi onda, u vreme dokje bilo direktnog prenosa, kažete da je Odbor za pravosuđe i upravu jednoglasno prihvatio ove predloge. Nije "hvala bogu", kolega Ristiću, u Odboru su bili samo predstavnici vlasti, pod uslovom da ste imali kvorum, a to je posebna priča, s obzirom da niste imali nikoga ko je mogao to da prekontroliše. Dakle, nema ministra da nam odgovori koji su kriterijumi, gospođa Bjelobaba treba da zna, na osnovu kojih će 2.500 ljudi u pravosuđu ostati bez posla, od toga negde oko 1.100 što tužilaca, što sudija? Uvažavam to što vi ovde sedite, to je vaša obaveza i malopre sam mislila da će da vam dodele orden zato što ste došli da sedite u parlament, zato što vas je Nata Mesarović poslala da je malo ishvalite. Mi srpski radikali tražimo da se uključite u ovu raspravu i da nam kažete koje ste kriterijume koristili, jer već se zna, vi znate koji su ljudi, koje su sudije ostale bez posla i koji su tužioci ostali bez posla. Osim toga što ćete da objavite ta imena, mi tražimo da nam kažete koji su kriterijumi bili u pitanju na osnovu kojih ste preko hiljadu ljudi ostavili bez posla, samo iz redova sudija i tužilaca, naravno, još oko hiljadu i po iz sudske uprave? Vi ste i kod ovog izuzetno važnog državnog posla pokušali od parlamenta da napravite samo protočni bojler, da reda radi, kako reče Konstantinović, verujemo mi tamo nekom i da ne pogledamo otprilike ko nam je tu za šta predložen, da glasamo, a sasvim izvesno da je "Službeni glasnik" već odštampan i već je distribuiran, samo se čeka da se odavde javi - jeste, bilo je 126 za, puštajte to i pustite ove ljude na njihove nove funkcije. Opet ponavljam, imate nekoliko tužilaštava koja su ostala nepokrivena ovom vašom odlukom. Posebna priča je da je i ovaj posao radilo i nepotpuno Državno veće tužilaca, i nepotpun Visoki savet sudstva, kao što nam je nepotpun Ustavni sud, i neverovatno je, ne znam neko od kolega iz vladajuće većine je komentarisao, da što mi tu pravimo pitanje, pa nigde ne piše da moraju svi da budu izabrani i u Visoki savet sudstva, i u Državno veće tužilaca, onda naravno, mislite i na Ustavni sud. Mi mislimo da mora. Ako piše u zakonu, odnosno u Ustavu, pa u zakonu, ko sve čini ova dva tela, onda to mora tako da bude, jer možda vam se pojavio neko ko nije baš raspoložen da slepo sluša naloge centrale DS, pa vam zbog toga nije odgovarao i zbog toga ste radili sa ovim krnjim telima. To vam stavljamo zaista kao veliku primedbu. Kada je reč o ovim kandidatima o kojima bi mi nešto trebalo da kažemo, postavljamo pitanje - šta mi zapravo o tim ljudima znamo? Nikada, nikada nismo, evo mislim da mi je ovo već četvrti put da sam član Odbora za pravosuđe i upravu, nikada se nije desilo da raspravljamo o nekim predlozima za sudije ili za tužioce, a da nemamo nekakvu dokumentaciju, nekakvu ličnu biografiju, nekakvu radnu biografiju, uspeh u poslu. To ste ovako kaubojski radili 2000. godine i posle 2000. godine uspeli smo da se izborimo da imamo zaista nekakve osnovne parametre da bismo mogli i mi da kažemo, odlično, ovo vam je dobar izbor, ali mi nemamo takve parametre. Kaže kolega Vlatko Ratković - iza ovih ljudi stoje biografije. Sada pitam - zašto mi nemamo te biografije? Zašto je kolega Vlatko Ratković ili sedam advokata iz DS, iz vaše poslaničke grupe, zašto ste vi privilegovani da vi imate biografije, a da ih mi nemamo? Šta vi to krijete od narodnih poslanika i šta vi to krijete od građana Srbije? Ovo je suviše ozbiljno da biste ovako neozbiljno mogli da raspravljate, odnosno bolje reći da uopšte ne raspravljate, nego samo da pretrčite i da izglasate, da uhvatite vreme, da ne pređete u sutrašnji dan. Mi ne znamo ovde koliko su ovi kandidati radili, kako su radili. Znamo šta su radili, piše sa kog mesta dolaze na koje, ali kako su taj svoj posao radili? Da li su među ovim kandidatima, ovim što ih je kolega Krasić pominjao, bivši sekretari zemljoradničkih zadruga? Da li su u međuvremenu postali dovoljno stručni da mogu da obavljaju i ove izuzetno značajne državne funkcije? Nemamo ništa protiv ljudi koji su sekretari zemljoradničkih zadruga, ali sa tim iskustvom nisu mogli biti sudije na način kako ste ih vi postavljali 2001. godine. Kaže ministar - Vlada se nije upuštala u ove predloge. Onda mi je bilo interesantno - kako to ministar, kada je odgovarao kolegi Srđanu Spasojeviću, zna mnogo detalja? Ako se Vlada nije upuštala, kako on kaže, da je samo Vlada bukvalno rekla - odlično, verujemo ovim ljudima, glasaćemo ovako u paketu za ove predloge, odakle onda ministru onoliko detalja koje je izneo ovde? Šta nije istina - ili da se Vlada nije upuštala, ili su se upuštali samo poneki ministri, možda samo ovi iz DS?Na to bi trebalo da dobijemo odgovor. Ministar je na najgrublji način uvredio, a to vam je manir, to je radila i Snežana Malović, ljude koji žive u malim mestima. Kaže ministar da on ima iskustva i kao advokat, da su najgora suđenja u malom mestu. To je zaista veoma uvredljivo. To je bio argument i Snežani Malović kada je ovde obrazlagala zbog čega ukida sudove u nekim manjim mestima. Ne možete na taj način da vređate ljude, s jedne strane. S druge strane, ako su ti ljudi bili loši i ako su bila najgora suđenja u tim malim mestima, kako to sad ti ljudi mogu iz malog mesta da dođu u veliko mesto? Šta je to garancija ako je bio loš, a vi ste rekli, ministar Milan Marković je rekao da su bili loši, ako su bili loši u tim svojim malim mestima, šta je garancija da će biti bolji kada dođu u veliko mesto? Ako sledite tu logiku, ako mislite da nije dobro, vi vodite pogrešnu demografsku politiku. Vi se ponašate kao da ne razmišljate kada nešto kažete šta to u suštini znači. Vi umesto da na sve moguće načine podstičete da ljudi kada završe fakultete u nekom većem univerzitetskom centru, da im stvarate uslove da se vrate u svoja manja mesta, vi ih optužujete da tamo nisu u stanju da rade, da su tamo potkupljivi, korumpirani itd. Po toj logici trebalo bi da iz svih malih mesta napravite rokadu prosvetnih radnika, lekara, policajaca, zaposlenih u državnoj upravi, ako mislite da ljudi nisu dovoljno moralni da mogu da radeu mestu u kojem su rođeni. Mi mislimo naprotiv, ako se neko vrati u svoje malo mesto odakle je potekao, tek tu će da pokaže i koliko je moralan, i koliko nije potkupljiv, i koliko mu je stalo da ne okalja obraz i svoj i svoje porodice, jer tu mu žive i preci i potomci. Bojim se da vi o tome ne vodite računa. Sada bih, u skladu sa članom 181. stav 3, govorila o nekim konkretnim predlozima. Najpre, nekoliko rečenica o gospođi Nati Mesarović. Gospođa Nata Mesarović je u javnosti postala poznata po onoj čuvenoj rečenici: "Dobili smo presudu". Vi, koliko god se trudili, to ne možete da izbrišete iz sećanja javnosti, jer je ta presuda javno izricana, sećate li se. Pošto nemamo, takođe, nešto o Nati Mesarević, da kažem neka biografija i ne postoji, jedino ovde ne vidim da li joj je sin još uvek sudija Četvrtog opštinskog suda? Da li vi mislite, gospođo Bjelobaba i vi kolege koji ćete glasati za ovo, da je moralno, da nema sukoba interesa, da može sin predsednika Vrhovnog kasacionog suda biti sudija u bilo kojem sudu na teritoriji Republike Srbije? Naravno, nikada se nismo zalagali, čak suprotno od toga, da ako neko ima na nekom položaju roditelje, da taj neko treba da svoju profesionalnu karijeru totalno zamrzne ili stavi po strani itd. Mora da je dokazuje na nekom drugom mestu. Prosto pitanje, kako će reagovati, vi ste sudija Okružnog suda u Novom Sadu, vrlo verovatno, pošto lepo hvalite Natu Mesarović, da ćete biti u Vrhovnom sudu, nemam ništa protiv, ali vas pitam kako biste se vi ponašali da radite predmet po žalbi u kojem je sudio sin Nate Mesarović? Jednostavno nije ukusno. To nam ne stoji ovde u biografiji Nate Mesarović. Stoji kada je izabrana za sudiju, kada za sudiju Okružnog suda, pa aprila 2003. godine za sudiju Vrhovnog suda. Moram da vam kažem da ovde ima nas koji Natu Mesarović poznajemo 20-tak godina i, verujte, njene kolege iz Četvrtog opštinskog suda i kasnije iz Okružnog suda bile su poprilično šokirane kada je Nata Mesarović izabrana za sudiju Vrhovnog suda. (Zoran Krasić, sa mesta: I ona se iznenadila.) Da, kolega Krasiću, i ona se iznenadila. Baš tako je reagovala.
Gospodine Krasiću, nemojte dobacivati. Remetite atmosferu.
Zašto remeti atmosferu?
Nastavite.
Gospođo Slavice Đukić-Dejanović, ovo se zove remećenje atmosfere i prekidanje toka rasprave i sada ne znam još koliko vremena imam. Molila bih vas da mi to kažete.
Imate još 12 minuta i 30 sekundi.
Hvala lepo. Dovoljno. Zašto je Nata Mesarović upućena, kako ovde piše, u Posebno odeljenje Okružnog suda u Beogradu za organizovani kriminal? Da se razumemo, to je javna tajna u Beogradu, da nisu upućivane sudije. To su bili razgovori između sudija ko je spreman da prihvati taj posao za tada tri puta veću platu, kasnije je to smanjeno na dva puta veću platu. Tu nije bilo nikakvih kriterijuma. Bukvalno su bili dogovori između nekih ljudi iz izvršne vlasti i sudija i na taj način su sudije, ovo se ne odnosi samo na Natu Mesarović nego na sve koji su otišli u ova specijalna odeljenja. Zato osporavamo ovaj predlog u skladu sa članom 181. našeg Poslovnika. Kada je u pitanju Zagorka Dolovac, ishvališe ovde ženu za šta je sve ona zaslužna, ni kriva ni dužna. Međutim, ništa nema konkretno iz njene biografije u ovom predlogu. Kaže – utvrđivanje stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata iz reda zamenika javnih tužilaca koji su se javili na oglas za izbor javnog tužioca izvršeno je u skladu sa članom 26. Pravilnika o kriterijumima itd. A koji su to još ljudi koji su se javili? Da li ćemo nekada da saznamo iz kog miljea, iz kog kruga ljudi ste vi u Državnom veću tužilaca izabrali Zagorku Dolovac? Možda je ona dobra, ali možda nije najbolja. Zašto nemamo podatke o tome ko su bili konkurenti, ko je konkurencija gospođi Zagorki Dolovac, i da li joj je preporuka samo to što je ovde pohvaljena da je odlično uradila primenu ovog režimskog zakona o privremenom oduzimanju imovine? Kažete ovde na osnovu člana 29. Pravilnika itd, o dostojnosti kandidata za nosioce javnotužilačkih funkcija, svaki kolegijum javnog tužilaštva, na osnovu rezultata, ankete sačinio je izveštaj i dostavio izveštaj Državnom veću tužilaca mišljenje, ocenu o stručnosti i osposobljenosti kandidata za obavljanje javnotužilačke funkcije. Zanima nas kakvu je ocenu dobila Zagorka Dolovac, a kakvu su ocenu dobili ostali kandidati, ako ih je bilo? Dalje, polazeći od toga, Državno veće tužilaca utvrdilo je da Zagorka Dolovac, kandidat itd. poseduje visok nivo sposobnosti rukovođenja, čime se obezbeđuje pravilan, tačan, blagovremen, nepristrasan i zakonit rad javnih tužilaca i ustanovljeno je da poseduje naglašenu sposobnost nadzora zamenika javnih tužilaca. Ovde ste samo prepisali iz tog pravilnika i iz zakona, ničeg konkretnog ovde nema. Šta je sa Radovanovićem? Da li ćemo nekada saznati da li je konkurisao, šta stavljate njemu na dušu, da li ste saglasni sa nama kada su u pitanju njegovi promašaji i njegove malverzacije? Da li ćemo nekad o tome da raspravljamo ili će samo da ga zameni Zagorka Dolovac i da čekamo neku sledeću priliku i da opet na ovaj način zamenite i Zagorku Dolovac? Miljko Radisavljević i Vladimir Vukčević. Zaista moramo da se osvrnemo na ova dva imena i osporavamo i jednog i drugog. To što je uradio Miljko Radisavljević kao specijalni tužilac za borbu protiv organizovanog kriminala, mi srpski radikali smatramo da nije dovoljno. Uradilo se nešto istina, ali dokle god ribu ne počnete čistiti od glave ništa niste uradili. Ovde smo čuli koliko je droge zaplenjeno zahvaljujući Miljku Radisavljeviću u Americi, pa koliko tona u Srbiji. Postavlja se jedno logično pitanje – otkud opet tolika droga na ulicama Srbije? Zašto taj posao nije urađen do kraja? Mislimo da ovo radite samo marketinški i da u tu svrhu koristite gospodina Miljka Radisavljevića, i da u državi Srbiji, u režimu Borisa Tadića nema ozbiljne namere, ni ozbiljne volje da se stane na put organizovanom kriminalu i zato vam treba tužilac koji je spreman da radi po nalogu - sada uradi ovoliko, sada stani, sada uradi onoliko. Zato osporavamo njegov predlog. Kada je u pitanju Vladimir Vukčević, naravno da ovaj predlog osporavamo. To koliko je on podigao optužnica u ovom svom specijalnom sudu je opštepoznato, ali nam kolege koje su ga hvalile ne rekoše šta je uradio na krivičnom gonjenju ratnih zločinaca ili osumnjičenih za ratne zločine protiv Srba, šta je uradio u komunikaciji sa kantonalnim tužilaštvima u BiH, sa državnim tužilaštvom u Hrvatskoj, gde su krivične prijave, gde su procesi za sva ona krivična dela, zlodela, ratne zločine nad desetinama hiljada Srba u Sarajevu, u Republici Srpskoj Krajini. Nema ni traga od toga. Zato se suprotstavljamo da ovaj Vukčević i dalje bude na ovom mestu. Nismo dobili odgovor na pitanje zašto nemamo apelacionog javnog tužioca za Apelaciono tužilaštvo u Novom Sadu i nismo dobili odgovor na pitanje kako će da funkcionišu apelaciona tužilaštva ako od četiri jedno niste izabrali. U čemu je problem? Da li je to problem nekog vašeg sukoba, kao što su u pitanju Vranje i Loznica? Za Nebojšu Budića, koga je pomenuo kolega Krasić, ali kažu nije dovoljno eksplicitno rekao da ga osporavam, evo sada ja to činim. Najbolje obrazloženje da treba da se ospori ovo ime dao je kolega Nenad Konstantinović, koji je rekao da je Nebojša Budić nezakonito smenjen, čini mi se, 2004. godine. Zamislite onda se zaposlio u Narodnu kancelariju predsednika Opštine Prokuplje. Gde ćete veći dokaz da pravosuđe neće biti posle ovoga nezavisno od izvršne vlasti i naravno od DS? Kada su u pitanju osnovna javna tužilaštva, nismo stigli da dođemo do dokumentacije i do podataka za sve ove predloge, zato ste nam to i dali u petak u 19.20 časova uveče, ali ovo što ste čuli za gospođu Jelenu Ćurčić od Mirka Munjića, mislim da je žena zaista zrela za Miljka Radisavljevića, jer ovo zaista ima obrise organizovanog kriminala, to što je ona tamo radila. Kada su u pitanju osnovna tužilaštva, opet kažete - po pribavljenim mišljenjima Državno veće tužilaca je, razmatrajući svaku pojedinačnu prijavu i mišljenje, dalo konačnu ocenu stručnosti. Pitanje, opet koje postavljamo – ko je sve konkurisao, zašto baš ovi, a zašto ne neki drugi, jer nam niste napisali da su ovi najbolji? Možda i jesu, ali samo želimo dokaz o tome da su najbolji. Šta ako još ima ovakvih kao što je Jelena Ćurčić? Hoćete li na ovaj način da sprovedete reformu pravosuđa? Kažete da je ustanovljeno da svi poseduju naglašenu sposobnost nadzora zamenika javnog tužioca. Ovo je vrlo interesantno, jer ste to samo prepisali. Niste gledali šta pišete. Ovi predloženi kandidati, 90% njih su bili zamenici javnih tužilaca. Kako ste onda ustanovili da svi poseduju naglašenu sposobnost nadzora zamenika javnog tužioca? Da li su možda kontrolisali zamenike iz nekih drugih tužilaštava po nalogu DS? Kada je u pitanju, ističe skoro vreme, dozvolićete još da osporimo neke predloge o izboru javnih tužilaca u viša javna tužilaštva, najpre predlog koji se odnosi na Milana Bigovića za više Javno tužilaštvo u Kosovskoj Mitrovici. Ovo je takođe kadar DS. Dokaz o tome je da je u opštini u Kosovskoj Mitrovici, u vreme kada je DS tu bila, radio po ugovoru o delu. Aleksandar Petrović, koga predlažete za Više javno tužilaštvo u Kragujevcu, obaveštavam vas kolega Ristiću, možda i to niste znali, bio je suspendovan, imao je mnogo privatnih tužbi sa svojim kolegama, konfliktna je ličnost i s njim u Svilajncu, gde je radio, bilo je velikih problema. Dakle, i ovo ime osporavamo. Osporavamo Stanislava Dukića za predlog za Više javno tužilaštvo u Novom Pazaru i to iz jednog jedinog razloga, što je čovek advokat. Opet ne zbog njega, nego zato što je neverovatno da ćete 600 tužilaca i zamenika ostaviti bez posla, a među njih 600 niste našli još jednog koji bi bio dovoljno dobar, pa da bude javni tužilac u Višem javnom tužilaštvu u Novom Pazaru. Gordanu Čolić osporavamo, zato što je ovo dokumentacija koja se odnosi na Gordanu Čolić i to upućena republičkom državnom sekretaru Slobodanu Homenu, Državnom veću tužilaca, Republičkom v.d. javnom tužiocu. Niko se nije obazirao na svu ovu dokumentaciju, ali zauzvrat gospođa iz Trećeg opštinskog tužilaštva, valjda da se skloni od očiju onih koji su sve ovo pisali, ide u Više javno tužilaštvo u Pančevu. Imamo još jedan predlog za osporavanje…
Gospođo Radeta, isteklo je vreme. Zahvaljujem.
Snežanu Stamenković takođe osporavamo.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li želi reč neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda; Predlogu odluke o izboru Republičkog javnog tužioca; Predlogu odluke o izboru tužilaca u tužilaštva posebne nadležnosti; Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva; Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca u viša javna tužilaštva; Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca u osnovna javna tužilaštva. Pošto smo obavili zajednički jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučiti o predlozima odluka. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem ponedeljak, 30. novembar 2009. godine,sa početkom u 20.45 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Dakle, za 15 do 20 minuta ćemo početi glasanje. Postoji mogućnost 15 minuta čekanja, po Poslovniku. [[Posle pauze – 20.55]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje po tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutno najmanje 126. narodnih poslanika. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali 128 narodna poslanika, odnosno više od 126 i ima uslova za rad. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU PREDSEDNIKA VRHOVNOG KASACIONOG SUDA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre nego što pređemo na odlučivanje, podsećam da prema članu 105. stav 2. tačka 12. Ustava Republike Srbije Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Napominjem da je narodni poslanik Vjerica Radeta u toku jedinstvenog pretresa osporila izbor Nate Mesarović za predsednika Vrhovnog kasacionog suda. S obzirom da je Predlogom odluke predložen jedan kandidat, saglasno članu 181. stav 4. Poslovnika Narodna skupština odlučuje o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda u celini. Od 135 narodnih poslanika, za je glasalo 133. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Dozvolite da u vaši i svoje ime čestitam gospođi Nati Mesarović na izboru za predsednika Vrhovnog kasacionog suda i poželim joj puno uspeha u radu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU REPUBLIČKOG JAVNOG TUŽIOCA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres, a pre nego što pređemo na odlučivanje posećam da, prema članu 105. stav 2. tačka 12. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o izboru Republičkog javnog tužioca. Napominjem da je narodni poslanik Vjerica Radeta u toku jedinstvenog pretresa osporila izbor Zagorke Dolovac za Republičkog javnog tužioca. S obzirom da je Predlogom odluke predložen jedan kandidat, saglasno članu 181. stav 4. Poslovnika Narodna skupština odlučuje o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru Republičkog javnog tužioca u celini. Od 135 narodni poslanika, za se izjasnilo svih 135. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru Republičkog javnog tužioca. Dozvolite da u vaše i svoje ime čestitam gospođi Zagorki Dolovac na izboru za Republičkog javnog tužioca i poželim joj puno uspeha u radu. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU TUŽILACA U TUŽILAŠTVA POSEBNE NADLEŽNOSTI Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres a pre nego što pređemo na odlučivanje podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 12. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština bira javne tužioce većinom glasova svih narodnih poslanika. Pošto je narodni poslanik osporio predloge Vlade iz Predloga odluke o izboru tužilaca u tužilaštva posebne nadležnosti, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 181. stav 4. Poslovnika, o predlogu za izbor svakog od osporenih kandidata odlučuje pojedinačno. Saglasno navedenim predlozima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Vlade da se za Tužioca za organizovani kriminal izabere Miljko Radisavljević, čiju je kandidaturu osporila narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 135 narodnih poslanika, 134 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Miljka Radisavljevića za Tužioca za organizovani kriminal. Stavljam na glasanje predlog Vlade da se za Tužioca za ratne zločine izabere Vladimir Vukčević, čiju je kandidaturu osporila narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 135 poslanika, za je glasalo 133. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Vladimira Vukčevića za Tužioca za ratne zločine. Pošto je Narodna skupština izabrala oba osporena kandidata iz Predloga odluke o izboru tužilaca u tužilaštva posebne nadležnosti, koji su i jedini predloženi kandidati, konstatujem da je Narodna skupština na taj način donela odluku o izboru tužilaca u tužilaštva posebne nadležnosti. Dozvolite mi da u vaše i u svoje ime čestitam Miljku Radisavljeviću na izboru za Tužioca za organizovani kriminal i Vladimiru Vukčeviću na izboru za Tužioca za ratne zločine i poželim im uspeha u radu. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU JAVNIH TUŽILACA ZA APELACIONA JAVNA TUŽILAŠTVA Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Predlogu odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva, podsećam vas da Narodna skupština, prema članu 105. stav 2. tačka 12) Ustava Republike Srbije, bira javne tužioce i odlučuje o prestanku njihovihfunkcija većinom glasova svih narodnih poslanika. Pre prelaska na odlučivanje potrebno je da Narodna skupština odluči o osporenom predlogu iz Predlogaodluke. Odlučivanje o osporenom predlogu odluke o izboru tužilaca za apelaciona javna tužilaštva. Pošto je narodni poslanik Vjerica Radeta osporila predlog Vlade iz Predloga odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 181. stav 4. Poslovnika, o predlogu za izbor svakog od osporenih kandidata odlučuje pojedinačno, a o Predlogu za izbor kandidata koji nisu osporeni odlučuje u celini javnim glasanjem. Saglasno navedenom prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog Vlade da se za apelacionog javnog tužioca za Apelaciono javno tužilaštvo u Kragujevcu izabere Nebojša Budić, šef Narodne kancelarije predsednika opštine Prokuplje, čiju je kandidaturu osporila narodni poslanik Vjerica Radeta. Konstatujem da je od 135 narodnih poslanika 133 glasalo za, te da je Narodna skupština većinom glasova narodnih poslanika izabrala Nebojšu Budića za apelacionog javnog tužioca za Apelaciono javno tužilaštvo u Kragujevcu. Pošto smo se izjasnili o osporenom predlogu iz Predloga odluke, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva, bez osporenog predloga o kojem se Narodna skupština prethodno izjasnila. Od 135 poslanika, za je glasalo svih 135. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o izboru javnih tužilaca za apelaciona javna tužilaštva, bez osporenog predloga o kojem se Narodna skupština prethodno izjasnila. Dozvolite da u vaše i svoje ime čestitam izabranim apelacionim javnim tužiocima i poželim uspeh u radu. Prelazimo na 5. tačku: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU JAVNIH TUŽILACA U VIŠA JAVNA TUŽILAŠTVA Pošto je Narodna skupština obavila pretres o predlogu odluke, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam da Narodna skupština, prema članu 105. tačka 12) Ustava Republike Srbije, bira javne tužioce i odlučuje o prestanku njihove funkcije većinom glasova svih narodnih poslanika. Pre prelaska na odlučivanje, potrebno je da Narodna skupština odluči o osporenim predlozima iz Predloga odluke. Pošto su narodni poslanici osporili jedan broj predloga Vlade iz Predloga odluke o izboru javnih tužilaca u Viša javna tužilaštva, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 181. stav 4. Poslovnika, o predlogu za izbor svakog od osporenih kandidata odlučuje pojedinačno, a o predlogu za izbor kandidata koji nisu osporeni odlučuju u celini javnim glasanjem. Saglasno navedenom prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog Vlade da se za javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kosovskoj Mitrovici izabere Milan Bigović, javni tužilac u Okružnom javnom tužilaštvu u Kosovskoj Mitrovici čiju je kandidaturu osporila narodni poslanik Vjerica Radeta i molim da se izjasnimo. Od 135 poslanika za predlog Vlade je glasalo 133. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Milana Bigovića za javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kosovskoj Mitrovici. Stavljam na glasanje Predlog Vlade da se za javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kragujevcu izabere Aleksandar Petrović, vršilac dužnosti javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Svilajncu, čiju je kandidaturu osporila narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 135 poslanika, za ovaj predlog je glasalo 135. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Aleksandra Petrovića za javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kragujevcu. Stavljam na glasanje predlog Vlade da se za javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Novom Pazaru izabere Stanislav Dukić, advokat -Advokatska komora Čačak, čiju je kandidaturu osporila narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 135 poslanika, za predlog Vlade je glasalo 132. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova narodnih poslanika izabrala Stanislava Dukića za javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Novom Pazaru. Stavljamna glasanje Predlog Vlade da se za javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Pančevu izabere Gordana Čolić, javni tužilac u Trećem opštinskom javnom tužilaštvu u Beogradu, čiju je kandidaturu osporila narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 135 poslanika, za ovaj predlog se izjasnilo svih 135. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Gordanu Čolić za javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Pančevu. Pošto smo se izjasnili o osporenim predlozima iz Predloga odluke, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnih tužilaca u viša javna tužilaštva, bez osporenih predloga o kojima se Narodna skupština prethodno izjasnila. Od 135 poslanika, za ovaj predlog je glasalo 134. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o izboru javnih tužilaca u viša javna tužilaštva u celini. S obzirom da smo se izjasnili o Predlogu odluke, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime čestitam javnim tužiocima na izboru i poželim im uspeh u radu. Prelazimo na 6. tačku: – PREDLOG ODLUKE O IZBORU JAVNIH TUŽILACA U OSNOVNA JAVNA TUŽILAŠTVA Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Predlogu odluke, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam da Narodna skupština, prema članu 105. stav 2. tačka 12) Ustava Republike Srbije, bira javne tužioce i odlučuje o prestanku njihove funkcije većinom glasova svih narodnih poslanika. Pre prelaska na odlučivanje, potrebno je da Narodna skupština odluči o osporenom predlogu iz Predloga odluke. Pošto su narodni poslanici osporili jednog kandidata iz Predloga odluke o izboru javnih tužilaca u osnovna javna tužilaštva, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 181. stav 4. Poslovnika, o predlogu za izbor svakog od osporenih kandidata odlučuje pojedinačno, a o predlogu za izbor kandidata koji nisu osporeni odlučuje u celini javnim glasanjem. Saglasno navedenom, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog da se za javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požegi izabere Jelena Ćurčić, sudija u Opštinskom javnom sudu u Guči, čiju su kandidaturu osporili narodni poslanici Mirko Munjić i Vjerica Radeta. Od 135 poslanika, za ovaj predlog glasalo je 134. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Jelenu Ćurčić za javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požegi. Pošto smo se izjasnili o osporenom predlogu iz Predloga odluke, prelazimo na odlučivanje Predloga odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru javnih tužilaca u Osnovna javna tužilaštva, bez osporenog predloga o kojem se Narodna skupština prethodno izjasnila i molim da pritisnete odgovarajući taster. Od 135 poslanika, za ovaj predlog glasalo je 132. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o izboru javnih tužilaca u Osnovna javna tužilaštva u celini. S obzirom da smo se izjasnili o Predlogu odluke, dozvolite mi da u vaše i svoje ime čestitam javnim tužiocima na izboru i poželim im uspeh u radu. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem Petu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Zahvaljujem na strpljenju i mislim da smo danas zaista dosta uradili. Rad ćemo nastaviti sutra, 1. decembra, u 11.00 časova.