Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, ima nas 85. Da bismo utvrdili tačan broj poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da nas ima 89 u ovom momentu, odnosno da ima uslova za rad. Narodni poslanik Vitomir Mihajlović me je obavestio da neće danas prisustvovati sednici, odnosno neće učestvovati u radu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima 13. i 14. tačke dnevnog reda, pored predstavnika predlagača Nebojše Ćirića, ministra ekonomije i regionalnog razvoja, Predraga Markovića, ministra kulture, informisanja i informacionog društva i Snežane Samardžić-Marković, ministra omladine i sporta, pozvala da sednici prisustvuje i gospođa Ana Blagojević, pomoćnik ministra ekonomije i regionalnog razvoja. Nastavljamo sa radom i prelazimo na Pretres u pojedinostima 13. tačke dnevnog rede - PREDLOGA ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SPOLjNOTRGOVINSKOM POSLOVANjU. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Nenad Popović, Aleksandar Pejčić, Dragan Stevanović, Dejan Mirović, Milan Lapčević, Zoran Krasić, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kiš Marton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Toškov, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Vladan Jeremić, Zlata Đerić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Milorad Buha, Lidija Dimitrijević i Marina Toman. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman su zajedno podneli poslanici Nenad Popović i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, interesuje me da li će se pojaviti predstavnik Vlade? (Predsednik: Ministar je na putu, tako da možemo početi. Njegova saradnica je ovde, budite uvereni da će biti potpuno informisan. Izvolite.) Imao sam vrlo konkretno pitanje vezano za ovaj član zakona. S obzirom da smo obavešten u obrazloženju ovog zakona da se ovo usvaja zato što se usklađuje sa određenim propisima određenih međunarodni organizacija, pa sam hteo da čujem od predsednika Vlade da nam kaže šta je suštinska razlika u nekim stvarima koje su ovde predložene od strane Vlade, odnosno od strane SRS kroz amandman. Smatram da smo amandman koji smo podneli u dobroj nameri, podneli i zaista ovu odredbu člana 4. učinili jednostavnijom, preciznijom, mnogo konkretnijom i ne proizvoljnom za tumačenje. Ovo što je napisano u Predlogu zakona zaista verujem da nije jasno ni onome ko je predložio, odnosno treba mu pola sata da uđe u suštinu teksta koji je napisan i mere koje se tim tekstom predlažu. Zbog javnosti ću pročitati kako je Vlada doživela ovaj član 4. odnosno ga prepisala od STO, odnosno nekih njenih dokumenata i da pogledate kako to prevedeno na srpski ni na šta ne liči. Kaže – tretman najpovlašćenije nacije u odnosu na robu u smislu ovog zakona podrazumeva da se sve prednosti, pogodnosti, povlastice ili izuzeća koje Republika Srbija odredi bilo kojoj robi, poreklom iz ili koja je namenjena drugoj državi ili carinskoj teritoriji, odmah i bez odlaganja odobravaju istoj ili sličnoj robi poreklom iz ili koja je namenjena bilo kojoj državi ili carinskoj teritoriji. To je tekst Vladi koji nam je predložen i koji je u skladu sa međunarodnim propisima i principima. Pola sata čoveku treba da rastumači šta ovde piše, a tek onda da ga primenjuje eventualno ako dođe u situaciju da se na ovaj član zakona poziva. Dalje u članu je napisano – tretman najpovlašćenije nacije u odnosu na usluge u smislu ovog zakona podrazumeva tretman usluga i pružaoca usluga koji potiču iz jedne države ili carinske teritorije koji nije najpovoljniji od tretmana sličnih usluga i pružaoca sličnih usluga iz bilo koje druge države ili carinske teritorije. Ako pisac zna šta je hteo da kaže, ja sam Barak Obama. Srpska radikalna strankaje vrlo jednostavno predložila šta i kako da se ovde uradi. Opet zbog javnosti ću pročitati – tretman najpovlašćenije nacije u odnosu na robu ili usluge u smislu ovog zakona podrazumeva primenu svih prednosti, pogodnosti, povlastica ili izuzeća u spoljnotrgovinskom poslovanju sa zemljom ili carinskom teritorijom kojoj je ovaj tretman dodeljen međunarodnim sporazumom ili odlukom Vlade. Smatramo da ovde ništa više ne treba da se dodaje zato što bi ste vi da budete veći katolici od Pape. Tretman povlašćene nacije se u STO doživljava samo kao jedan princip. Ovo nije stvar o kojoj treba da se pišu anali u zakonima. Čak i vi predviđate da se odlukom Vlade određuje ko će imati i pod kojim uslovima status povlašćene nacije, a ovo što ste ovde napisali nije jasno ni vama, a još manje će biti jasno koji će ovaj zakon eventualno doći u situaciju i priliku da primenjuju. Hteo bih da postavim ovoj gospodi iz Vlade, pošto su odsutni prenesite im kada dođu, a kakva je to suštinska razlika i zašto to? Šta je suština, šta je suštinski razlog da se tretman najpovlašćenije nacije podeli u odnosu na robu i u odnosu na usluge? Da li zaista postoji nešto ili je to samo praksa da se prepiše zato što to tako stoji u dokumentima STO? Što se tiče Srpske radikalne stranke, oni koji su predložili izmene ovog zakona, a to su Evropska komisija i SAD, ovoj državi ne misle ništa dobro. Ove predložene izmene i dopune zakona u principu stvaraće prostor da oni ostvaruju svoje ekonomske interese ovde. To oberučke prihvatate, ne vodeći računa o domaćim odnosno nacionalnim ekonomskim interesima. Niste stvorili preduslove da u državi uvodite institucije koje suštinski žele da apstrakujuprotekcionističke mere. Srbiji i srpskoj proizvodnji pre svega su potrebne protekcionističke mere kako bi kroz vreme postala sposobna da izađe na svetsko odnosno na međunarodno tržište. Tamo gde ste imali prostor da koristite kvalitetan i privilegovan položaj, kao što je sa Rusijom, to niste radili. Izlazak na to tržište i ne tražite. Borite se na tržišta na kojima Srbija decenijama unapred neće moći da izađe jer ste sve uništili i ruinirali. Ako nas ubedite da ćete na tržišta EU izlazite sa tehnologijom starom preko 35 godina onda zaista ne znam kome nešto ovde hvali. Tražim od predstavnika Vlade da mi objasni zašto je bitno da se razdvoje usluge od roba, da li je to suštinski nešto važno ili je to samo prepisano iz dokumenata međunarodnih organizacija?
Na član 4. amandman su zajedno podneli poslanici Nenad Popović i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Samo da nastavim tamo gde je Stevanović stao. Zaista uopšte nije jasno zašto ste ova dva člana menjali, član 6. i tretman najpovlašćenije nacije i član 7. nacionalni tretman. Vidim po ovom obrazloženju da se pozivate na neke definicije koje primenjuje STO. Međutim, ovako kako ste napisali ispada da je prevod tog teksta sa engleskog jezika na srpski radio neko ko ili ne zna engleski ili je na početku onog kursa za početnike, da može da se sporazume na ulici kada ide turistički ili eventualno na aerodromu, jer ovo ovako kako je napisano zaista ništa ne znači. Sada malo da vam to pojednostavim. Što se tiče člana 7, gde se govori o nacionalnom tretmanu, oni ima za cilj samo da statusno učini jednakim i ravnopravnim robe i usluge koje se pružaju na našem tržištu. Znači, radi se o statusnoj odredbi, o statusnom izjednačavanju. To znači da je nemoguće da se kod nas jabuka klasifikuje jednim brojem, a ona iz inostranstva nekim drugim brojem. I vrlo prosto i jednostavno, nije teško da se shvati. Ovde, kako ste ovo nakaradno preveli, moguća su različita tumačenja. E sad, uopšte mi nije jasno zato ste ovo menjali, kada znate da imamo situaciju dadržava Republika Srbija, sa ograničenim kapacitetima vrši vlast na teritoriji KiM? Kakav tretman ima roba koja dolazi sa KiM? Prosto, stičem utisak da ovih nekoliko zakona koje menjate, menjate samo zbog toga što očekujete da će nešto da se desi, neka otprilike realna politika, realno stanje na koje vi ne možete da utičete. Kada ove stranke koje su za Evropu pričaju o realnom stanju, onda to mene asocira na onu priču – znate, oni su patološke ubice, a mi moramo da budemo dobri sa njima, jer ako nismo dobri, ima da nas ubiju. Pa, patološki ubica je serijski ubica. Da li će da vas ubije, ne zavisi da li ste u dobrim ili lošim odnosima, ali vaš je problem što ste izabrali te za partnere. Sad, , zbog ove dve definicije, otvaraju se brojna pitanja. Ovde se otvara pitanje Prelaznog trgovinskog sporazuma. Samo da vas podsetim da katastrofalnu odluku koju ste doneli septembra meseca 2008. godine, a sećate se, Zumbul je zbog onog amandmana otišao, prihvatili ste Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, i gospođo Čomić, svake godine gubimo 300 miliona evra po osnovu carina, to kaže ministar finansija. To što vi kažete ne, vi ste zaduženi za epp, a ministar finansija je zadužen da skuplja pare. Kada ministar finansija kaže da 300 miliona evra gubimo svake godine zato što ne naplaćujemo carinu, onda više verujem ministru finansija, koji se bavi matematikom, nego vama, kada se vi bavite epp. Vi ste uvek rekli ne, kada mi nešto kažemo. Ne je bilo i za Vrhovni sud Kosova, pa evo Vlada ne može da se sastavi da napravi deklaraciju. Pa je bilo ne za plate u javnom sektoru, pa gledajte, sve novine, o javnim preduzećima, kolike su plate. Svrha propisa o spoljno-trgovinskom poslovanju, između ostalog, pored uređenja normalnog prometa roba i usluga sa inostranstvom, kako uvoz, tako i izvoz, odredbe ovog zakona imaju za cilj i da zaštite naše privredno područje. Vrlo prosto i jednostavno. Vi krenete sa parolama, pa kada se pojave stranci sa damping cenama, onda menjamo Zakon o javnim nabavkama, pa kažemo – blagu prednost imaju domaći proizvođači. Onda kada vidimo ko su domaći proizvođači, to su domaći uvoznici. Ni oni ne proizvode, nego oni uvoze iz Poljske. Vi nas zamajavate sa definicijama u ovom dugotrajnom trpnom procesu pridruživanja EU, vi koji ste glasali iz Bodruma. To je vrhunac demokratije, Bodrumci, doduše, tada je Otpor bio protiv DS, kritikovao ih, ali to nije nikakva smetnja da se utopite, da se utalite. Eto šta radite. Menjate prividno definicije, unosite neke komplikacije, a gde je naša proizvodnja? Da li o tome razmišljate? Dajete blagu prednost domaćim proizvođačima a mi proizvođača nemamo. Nekada davno da bi neko imao status proizvođača on je morao da dokaže minimalno tehničke uslove za proizvodnju, pa da ima postrojenje, sve ono što je neophodno za proizvodnju. Danas upiše kod Agencije za privredne registre šifru, donese sklopove iz inostranstva, ovde sastavi, u vrednosti robe 60% su navodno usluge šrafcigera i dobije tretman domaćeg proizvoda. Tako ste nakaradno primenjivali i sporazum sa Rusima, pa su napravili posebno carinsko odeljenje za kontrolu robe koja dolazi iz Srbije, po Sporazumu o slobodnoj trgovini. Zašto? Zato što su pod uverenjem srpskog porekla dolazile robe iz inostranstva. Vi mislite da možete nekoga u svetu da varate, kao što varate birače u Srbiji. Jedna je dimenzija birači u Srbiji, a druga je dimenzija posao. Nepotrebno menjate ove definicije. Mi smo pokušali nešto da ispravimo, ali kada to dođe pred giljotinu od 126, sami znate kako to prolazi. Međutim, moram da vam odam jednu tajnu. Menjali, ne menjali, od ovoga nema ništa. prihvatili amandman, povukli ovaj predlog zakona, apsolutno ništa neće da se desi. Zašto? Zato što znate kako se kod nas zakoni primenjuju, a ovde pravite neke startne pozicije za neka nova rešenja u pogledu KiM. Nema ministra da nam objasni kakav tretman ima roba koja dolazi sa KiM, sa gledišta Zakona o spoljno-trgovinskom poslovanju. Znam da ćete na televiziji da kukuričete, da pričate – sve je to rešeno, nema problema. Da li znate da danas imate dva režima nezavisno? Imate jedan režim koji odgovara spoljno-trgovinskom poslovanju na Merdaru i kod Bujanovca, a na Jarinju i na Brnjaku nemate nikakav režim. I vi se borite za Kosovo u sastavu Srbije. O čemu pričate? Mislite da to ljudi ne znaju. I ovaj zakon vam je priprema, i ovaj zakon je neki uslov, a na Vladi ne možete da se dogovorite oko teksta deklaracije. Ne možete u tekstu deklaracije da ponovite ni ustavne odredbe. Svesni ste da ste za sva vremena žigosani zbog ove petokolonaške politike.
Spoljno-trgovinsko poslovanje i Kosovo nikako ne mogu biti povezani na način kako vi to činite i formalno i suštinski. Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč. Javio se gospodin Krasić ponovo. (Zoran Krasić, sa mesta: Replika.) Na šta repliku? (Zoran Krasić, sa mesta: Vi ste me uvredili.) Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč, vi nemate pravo na repliku.
Razlozi, gospođo predsednik, zbog kojih ste rekli ovo sad što ste rekli su isključivo političke prirode. Činjenica je da želite da svoju poziciju predizborno, kao deo većine, ne dovedete u pitanje. Međutim, ovo što je gospodin Krasić rekao i te kako ima veze sa KiM. Tretmanom te tzv. nezavisne, ekonomske ili autonomne teritorije, koja će istupati u određene trgovinske odnose sa Republikom Srbijom, i nas vrlo interesuje da li će se u trgovinskim odnosima sa KiM država Srbija rukovoditi ovim zakonom ili će to biti stvar Zakona o trgovini? Da stvari nisu ni malo jednostavne, niste vi kao vlast napravili propust ili previd u odnosu na KiM, pa o njemu nerado pričate, kao vlast, sada ću na jednom vrlo konkretnom primeru pokušati da vam pokažem da pokazujete apsolutnu nebrigu i prema našoj severnoj pokrajini, prema Vojvodini. Zamoliću vas da stenogram mog izlaganja, od ovog trenutka pa nadalje, prosledite nakon ovoga nadležnim državnim organima, jer SRS traži da na osnovu ovoga što ću sada izneti, da nas nadležni državni organi obaveste da li su nešto preduzeli, šta su preduzeli i u skladu sa kojim zakonom, a takođe tiče se trgovine? Vidite, gospođo predsednik, svaki proizvod koji se prodaje u Srbiji, na domaćem ili na stranom tržištu, mora da ima deklaraciju. U toj deklaraciji mora da stoji materijal, zemlja porekla, proizvod, ako hoćete telefon itd. Ovo je vizit kartica jedne firme iz Republike Srbije, tačnije iz Novog Sada, ja je neću reklamirati, daću vam posle na uvid ako vam treba, oni se bave zanatskim radovima, proizvode nešto. Ovo je deklaracija jednog od njihovih proizvoda. Ovo je deklaracija jednog proizvoda koja se proizvodi u Novom Sadu. Vidim negodovanje, a sada ćete da čujete i zašto. Materijal je drvo, metal i tekstil, a zemlja porekla je Vojvodina. Pitam nadležne državne organe – u skladu sa kojim zakonom na deklaraciji jednog proizvoda, proizvedenog u Srbiji stoji da je zemlja porekla Vojvodina? Zašto nadležni državni organi ne reaguju? U skladu sa kojim zakonom je ovo? Da li je to Vojvodina nezavisna autonomna, odnosno ekonomska teritorija ili celina? Da li će sutra i Vojvodina tražiti da bude deo svetske trgovinske organizacije? I, evo kako vi zatvarate oči pred činjenicom da se opasne političke stvari mešaju u ekonomiju i da se time stvarju preduslovi za nicanje nove države na severu Republike Srbije. Tražim odgovor od ovih koji se podsmehuju, nadležnih državnih organa, da mi kažu u skladu sa kojim zakonom na deklaraciji proizvoda proizvedenog u Srbiji stoji da je mesto država porekla ovog proizvoda Vojvodina, da je zemlja porekla Vojvodina? Tražim da mi se odgovori i SRS traži da nadležni državni organi pokrenu adekvatne zakonske mere i procedure da se ovakve stvari zaustave. Nije Vojvodina, nego Republika Srbija. To tako mora da piše ovde, a ako je suprotno, neka me vlast ubedi da je drugačije ili neka preduzmu adekvatne zakonske mere. Hvala.
Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman su podneli narodni poslanici Nenad Popović i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.)
Gospođo Čomić, slično što je Stevanović pokazao, dešava se sa robom sa KiM. Tamo piše država porekla – Kosovo. Ne smejete se? Tresete glavom ponovo. Rekao sam vam, 1981. godine je krenulo na KiM zbog tanjira pasulja u studentskom domu. Sada imaju deklaraciju Kosovo. Ovi vaši iz Novog Sada već najavljuju - zemlja porekla Vojvodina. Gospođo Đukić-Dejanović obratite pažnju na član 19. ovog zakona. Ne Predloga zakona, nego osnovnog teksta. On ima čak i naslov – Uslovi za uvođenje kvantitativnog ograničenja. Kvantitativno ograničenje uvoza može da se uvede radi zaštite od prekomernog uvoza, u skladu sa članom 34. ovog zakona. Objasniću ovo malo dalje. Terminprekomerni uvoz, ništa ne znači. Apsolutno ništa ne znači. Zašto se uvode kvantitativna ograničenja kada su u pitanju uvoz ili izvoz? Zato što se svaka normalna država rukovodi svojim bilansima, bilansima roba, bilansom potrošnje. Na prvo mesto stavlja svoju obavezu da mora da obezbedi bilanse svih roga i usluga. Ono što je višak, može da ide u izvoz. Tamo gde nismo u mogućnosti da svojoj državi, od svojih ruku i od svog rada napravimo proizvode i robe, odobrava se uvoz. Vrlo prosto i vrlo jednostavno. Samo treba da se rukovodi bilansima i da se spreče mangupi u ministarstvima, spoljno-trgovinskim kućama, carini i kod proizvođača koji imaju monopol, kako ne bi izazivali nestašice ili na drugi način poremetili tržište, gde se u zavisnosti od tog poremećaja javlja potreba za uvozom ili izvozom. Znači, zaštita platnog bilansa u skladu sa drugim članovima. Zaštita platnog bilansa se direktno odnosi na devizne rezerve i na devize u državi. To, manje ili više, može da bude prihvatljivo. Samo vam je prekomerni uvoz loš termin, pošto on ništa ne znači. Dalje kažete – kvantitativno ograničenje izvoza može se uvesti privremeno, u cilju sprečavanja kritične nestašice osnovnih proizvoda, ili radi ublažavanja posledica takvih nestašica u Republici Srbiji. Kvantitativna ograničenja uvoza ili izvoza mogu da se uvedu u slučaju predviđenog u članu 11. ovog zakona radi primene norme ili propisa o klasifikaciji i rangiranju itd. Onda Vlada na predlog nadležnog ministarstva to uvodi. Međutim, tvrdim da je prethodna formulacija bila mnogo bolja. U izvornom tekstu zakona je formulacija bila mnogo bolja i mnogo jasnija. Ovde ubacujete neke termine koji mogu da se tumače na više načina. Ja to znam, to je vaša potreba i to su neke druge stvari na koje mi još uvek ne možemo da utičemo. Šta je najvažnije kod ovih ograničenja? Znači, bilans robe, bilans usluga, bilans potrošnje, to je dokument. Ko radi taj dokument kod vas u Vladi? Verovatno sada kada su se spojila Ministarstvo trgovine i poljoprivrede, nalazi se tu. Verovatno. Donekle se pita i energetika, donekle se pita ekonomija i ekonomski resori i ekonomska ministarstva. Šta je karakteristično za proteklih 11 godina? Malo smo bili u situaciji da bilansi pokažu višak da možemo da izvozimo. Kada su se naši bilansi pokazivali pozitivnim i mogli smo da izvozimo, javljale su se afere. Sećate li se afere sa šećerom? Labus, Dinkić itd. Afera sa šećerom. Sećate li se afera sa izvozom poljoprivrednih prehrambenih proizvoda? Svojevrsna afera jeste i ovo što ste napravili sa ruskim partnerom. Navodno niste znali kako da se prska voće, pa je vraćeno. Niko neće da jede otrovnu robu. Mislili ste da je neko prijatelj sa nama, pa da možemo da mu uvalimo sve i svašta. I oni imaju mikroskope i oni imaju laboratorije. Jedino vaši mikroskopi i laboratorije ne rade kada ulazi roba iz inostranstva. Zato što vam ne rade mikroskopi i laboratorije, zato se uvoz meso iz Argentine. Zato je ušla genetski modifikovana soja, i ko zna šta je sve ušlo. Recimo, da je sada ovde ministar, bilo bi interesantno da ga pitamo, sa gledišta bilansa, da li je u bilansima uračunao proizvodnju i potrošnju na teritoriji KiM? Šta vredi, to vas ne interesuje. Vas to uopšte ne interesuje. Vama se približavaju izbori.Vi sada da promenite kosu, cipelice, malo da platite reklame, da se slikate malo sa strancima kako ste proevropski. Ali, Evropa puče. Vidite i sami. Kako mi ozbiljno da pričamo i sa kime mi ozbiljno da pričamo u ovoj Skupštini? Potegli mi ovde bilanse roba u tonu, u kilogram, da otvorimo raspravu, a neće niko da priča. Zato ćete sada da napravite svoje programe. Mi svakog dana demonstriramo program SRS u ovoj skupštini i nema sagovornika. Onda se narod čudi šta nam se dešava. Kada mogu ovi iz Bodruma da glasaju, da budu vlast, onda vam je jasno kakva je država.
Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podnela grupa narodnih poslanika Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom poslaničkog kluba SRS predloženo je brisanje člana 21. Pomenuti član 21. odnosi se na izmenu člana 48. osnovnog zakona, tako što je predloženo da se doda novi član 48a. kojim bi bile ustanovljene određene kaznene odredbe za lica kod kojih se u zahtevu za dozvolu upišu pogrešni podaci. Poslanički klub SRS ne vidi rešenje u visokim kaznama, zato smo i podneli amandmane, kolega Vladan Jeremić, kolega Buha i ja, na članove koji o tome govore i kojima predlagač ustanovljava neke nove kazne i povećava iznos postojećih. Inače, u ovom predlogu zakona dominiraju dve stvari - viši iznosi kazni i insistiranje na preimenovanju reči "zemlja" u "država" ili "carinska teritorija". Šta to u praksi treba da znači? Jasno je u raspravi u načelu i sada u ovoj raspravi u pojedinostima rekao i objasnio gospodin Zoran Krasić. Poznato nam je šta opšti sporazum o carinskoj trgovini GAT podrazumeva pod carinskom teritorijom. Sigurna sam i da predlagač ovog zakona to i te kako dobro zna. Zna za institut carinskih unija i slobodnih carinskih zona. Znamo za slučaj sa slobodnom zonom u Solunu, koja je postala sporazumom između ranije države Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca i Grčke, o stvaranju lokalne zone u Solunu. Ta slobodna zona je ustupljena na period od 50 godina Sporazumom iz 1923. godine, gde je državna teritorija Grčke - Solun predstavljala u ekonomskom smislu reči teritoriju naše države, gde su se primenjivale ekonomska i carinska vlast, odnosno suverenitet naše države. Međutim, u slobodnoj zoni primenjivala se grčka vlast, tj. policijska, sudska i upravna vlast države Grčke. To je jedna stvar. Sasvim je suprotno ovo što mi sada imamo na teritoriji Srbije u južnoj pokrajini KiM. Imali smo prilike da čujemo da zvaničnici EU se pozivaju na to da je KiM carinska teritorija u skladu sa Rezolucijom 1244 i još kažu da neki entitet može biti carinska teritorija, iako ga nisupriznale sve države, niti je član UN. Jedino što su zaboravili jeste da nadležnost ima UNMIK i da nije predviđeno da kosovski carinici budu na carinskim prelazima i da se upotrebljava carinski pečat na kome se toliko insistira. Euleks je zamenio UNMIK tako kako je zamenio. Kada smo govorili da to nije dobro, da nije u interesu Srbije, srpska vlast nije htela da čuje. Sada slušamo priče o integrisanomupravljanju po ugledu na evropske standarde, a iz dana u dan sve je veći broj građana Srbije čije opredeljenje je takvo da je protiv ulaska Srbije u EU. Zahvaljujem.
Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Podneli smo amandman kojim se ove predložene izmene odnose na kaznene odredbe i predložili smo da se sve izmene koje se predlažu brišu, odnosno da stvari ostanu po starom. Danas je jako malo onih koji su iz realnog sektora, koji čine suštinu naše ekonomije i privrede, koji su u prilici i situaciji da izvoze zbog sveukupne ekonomske situacije u koju ste državu doveli svojim neodgovornim ponašanjem. Mislim da njima ne treba stajati, što se kaže onako narodski, na žulj. Zaista, ukoliko ima potrebe da se neko sankcioniše kroz kaznene, odnosno prekršajne odredbe, to možda i nije loše, ali ovde je vrlo interesantno obrazloženje da ove odredbe zakona menjate zato što se promenio Zakon o prekršaju. Onda napišete u tom istom obrazloženju da je Zakon o prekršajima promenjen 2009. godine. Godina 2011. je na izmaku i vi to usklađujete sa Zakonom o prekršajima. Sada bih voleo da pitam genijalce iz Vlade – kako je to, suprotno Zakonu o prekršajima, država mogla da izriče kazne od 2009. godine do sada? Eto, toliko vas interesuje država, toliko vas interesuje naše domaće zakonodavstvo i toliko vas interesuje da ozbiljno gradite mehanizme kojima ćete štititi domaću privredu i domaću ekonomiju. U ovom zakonu ste napisali da ove mere, zaštitne mere koje se predviđaju ovim zakonom, ne smeju da budu u funkciji da zaštite domaćih proizvođača i to samo zato što su takve odredbe u međunarodnim dokumentima sa kojima ovo usklađujete. Šta to nas briga u ovom trenutku? Koja ozbiljna i odgovorna država donosi zakone ad hok samo zato što tako negde piše? Te države koje vas na ovo primoravaju i obavezuju, za koje vi želite da ih prihvatite kao partnere, a koji se gnušaju Srbije i srpstva, te zemlje razvijaju mehanizme kojim štite svoju domaću proizvodnju i svoju domaću privredu. Oni su tvorci protekcionizma i protekcionističkih mera. Nisu oni napravili svetsku trgovinsku organizaciju da bi uništili protekcionizam u svojim državama, nego da bi skinuli taj balast za svoju robu na tuđim teritorijama. Oni su te mehanizme izgradili onda kada su domaću proizvodnju podigli na taj nivo, da sve svoje domaće potrebe sopstvenom proizvodnjom pokriju. Šta to mi radimo? Trubili ste na sva usta kako je sprovedena privatizacija i najveći trgovinski lanac u Srbiji "Delta Maksi" i onaj drugi, kupio ih je "Delez". Znate šta na konferencijama za štampu kaže "Delez"? Kupili smo, snizili smo cene i sada će Srbija konačno da dobije hranu iz Tajvana, pa će da dobije, na osnovu nekih njihovih robnih marki, belgijski eurokrem, pa će da dobije belgijsku čokoladu, pa će da dobije ovo, pa će da dobije ono. Gde je tu srpski proizvođač i srpska privreda? Gde je tu naš politički interes? Ko nama može da zabrani da štitimo sopstvenu proizvodnju? Ne može niko, ali mi imamo problem što vi nećete da je štitite. Nećete da je štitite jer vam je mozak u Briselu, a ne u Beogradu. Koliko ste crpeli mogućnosti povoljnog sporazuma sa Rusijom? Šest posto ukupnog izvoza Republike Srbije ide u Rusiju, ali smo zavisni u najvećoj meri u uvoznom smislu od Rusije. Tu prednost umesto da koristite, trujete narod i kažete da će potop da nastupi ako ne budemo kandidat za EU, za EU kojoj je do Srbije kao do lanjskog snega, koja ne zna šta će sa svojim ekonomskim problemima i neprilikama, samo joj još vi trebate, da vas crpe i da našu domaću proizvodnju i privredu oni unapređuju. Ne mogu oni, to ne mogu da rade oni, to moramo da radimo mi. SRS zato povlači jasnu crtu između sebe i vas, vas koje Srbija apsolutno ne interesuje, vas koji ste spremni sve da date radi jednog potpisa, ne vodeći računa o posledicama koje ekonomija Srbije ima i pre dobijanja tog potpisa, o posledici primene prelaznog sporazuma, SSP, gde ste kao ne znam ni ja ko napravili carinske stope duplo manje nego carinske stope u zemljama EU. Zbog koga? Zbog njih ili zbog nas? Baš vas briga, i za domaću proizvodnju i za domaću trgovinu. Ništa vas živo ne interesuje. Uveravate nas da treba da usvojimo izmene zakona koji je stupio pre dve godine. Od 2004. godine pregovarate sa Svetskom trgovinskom organizacijom. Dokle ste stigli? Šta ste uradili? Koje ste principe iskoristili i unapredili domaći privredni ambijent na osnovu pregovora sa Svetskom trgovinskom organizacijom, kakav god da je naš stav prema njoj? Sve ovo što danas radite, radite samo zašto što su to sugestije SAD, a to i piše u obrazloženju, i EU. Dve države, odnosno jedna unija i jedna država koje otvoreno urušavaju naš jedinstveni ekonomski prostor. Šta je sa državnom imovinom Republike Srbije na KiM? Šta je sa našim privrednim resursima dole? Našu imovinu njihova kosovska agencija za privatizaciju krčmi i prodaje. Da li ste digli glas zbog toga? Za to je neko odvajao, u to je neko ulagao. Odakle vam pravo da se toga odričete? Odakle vam pravo da se odričete, na kraju krajeva, dugova koje je ova država imala zbog investicija na KiM? Sve ste vrlo smišljeno i planski radili za ovih 10 godina i državu doveli u poziciju kakva jeste. Doveli ste nas u poziciju u kakvoj jesmo vrlo tendenciozno. Možete da pričate i da prodajete maglu koliko god hoćete ali ono što je bitno za SRS je to što u Srbiji većina građana više ne veruje da će bez EU biti potop. Većina građana zaista veruje da nam tamo mesto nije i da će Srbija živeti, ako ne mnogo, bar dva puta bolje nego bez tog evropskog puta i bez sprovođenja evropskih standarda i evropskih principa u Republici Srbiji. Briga vas i za ovaj zakon, i za efekte ovog zakona, baš vas briga i ako efekti primene ovog zakona izostanu. Vas interesuju izbori i opstanak na vlasti. Mi se iskreno nadamo, SRS zaista veruje da će sa takvom neodgovornošću i političkom drskošću, nezainteresovanošću, da se na sledećim izborima raščisti. Hvala.
Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O JAVNO-PRIVATNOM PARTNERSTVU I KONCESIJAMA. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Buha, Dragan Stevanović, Zoran Krasić, Vladan Jeremić, Dejan Mirović, Lidija Dimitrijević, Dobrislav Prelić, Milan Škrbić, Vjerica Radeta, Zoran Popović, Dušan Marić, Dušanka Plećević, Aleksandar Martinović, Boris Aleksić, Nikola Savić, Gordana Pop-Lazić, Momir Marković, Srboljub Živanović, Nenad Popović, Arsen Đurić, Milan Lapčević, Aleksandar Pejčić, Zlata Đerić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zoran Kasalović, Marko Đurišić, Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Dragan Stevanović.
Ministre, dobar dan. Kažete da neće biti katastrofično, biće sjajno. Ministre, moram da iskoristim vaše prisustvo i tražim od vas odgovor zašto na deklaraciji proizvoda u Srbiji piše da je zemlja porekla Vojvodina? U skladu sa kojim zakonom je to? Ako ovo nije u skladu sa zakonom, ja očekujem da vi reagujete. Stigli ste taman na vreme, da se to ne zaboravi. Evo, ja ću vam posle dati ovu deklaraciju, daću vam vizit karticu te firme, adresa je Novi Sad, da sve pogledate i da u skladu sa zakonom preduzmete mere, zato što neko urušava ekonomski integritet Republike Srbije. Ako sam ja u krivu, molim vas da mi to kažete. Kako je moguće da u Republici Srbiji piše da je proizvod – zemlja porekla – Vojvodina? Kako je to moguće? Što se tiče ovog javnog i privatnog partnerstva, mi smo dosta toga rekli u načelnoj raspravi. Ovo nije loš koncept i ideja kao ideja o javno-privatnom partnerstvu nije neprihvatljiva za SRS. Ali, na ovom nivou slabosti institucija u Republici Srbiji, mi smatramo da se ovo može izroditi i pretvoriti u nešto jako loše i opasno, zato što su iskustva sa modelima javnog i privatnog partnerstva i do sada u Srbiji uglavnom loša. Kad je bila načelna rasprava, tu je sedeo gospodin Dulić. Gospodin Dulić je rekao da u Srbiji ima i nešto dobro i ja sam tada rekao u ime SRS – da, postoje neki ugovori o javno-privatnom partnerstvu koji nisu loši, ali su oni u znatnoj manjini u odnosu na one koji su loši i vrlo nepovoljni, i po građane i po ekonomski interes Republike Srbije. Ono što je takođe bitno i treba da se kaže, a tiče se tog modela javno-privatnog partnerstva, on je na jednom vrlo ozbiljnom ispitu u državama koje su u tom smislu otišle najdalje, što se tiče javnog i privatnog partnerstva. Postoji jedna vrlo interesantna statistika koju je ova država morala da ima u vidu kada je ulazila u ovo pisanje odnosno prepisivanje ovog zakona. Naime, u javnom sektoru u državama gde je ovaj model partnerstva uspostavljen u najvećoj meri, ne govorim o Srbiji, od ukupnih investicija na godišnjem nivou javnih sektora svega 4% se sprovode kroz model javnog i privatnog partnerstva. To je gotovo beznačajno. Ništa nije beznačajno ali ništa suštinski ne znači. Od toga, 50% tih investicija se sprovodi na lokalnom nivou. Kada pogledate kakva je situacija danas u javno-privatnom partnerstvu na lokalnom nivou, sve je poraz do poraza. Ja sam u načelnoj raspravi, gospodine ministre, govorio o "Por-Veber-Veber". Oni se bave odvoženjem, odnosno tretiranjem čvrstog otpada i ja ne želim da diskvalifikujem njih kao kompaniju, ali mi je žao što naša država ne koristi sve svoje mehanizme da natera one koji predstavljaju privatni segment tog partnerstva na poštovanje obaveza preuzetih iz ugovora koje su potpisivali sa našim javnim sektorom. Ono što je, takođe, problem jeste da ste u ovo mogli da uđete tek kada rešite restrukturiranje javnog sektora, tek kad ova država definiše šta to hoćemo da privatizujemo, šta nećemo, šta možemo da ponudimo kao privatnom sektoru, da se delatnostod javnog i opšteg interesa sprovodi od strane privatnih lica, privrednih društava, privatnih kompanija, a šta to Srbija neće ovim modelom da ponudi. Ali, nama se čini da državu to ne interesuje. Čak i da je ovaj zakon najbolji na svetu, čak i da je najbolji i, ministre, vas kao vlast ništa živo ne interesuje, naročito sad, par meseci pred izbore. Ničim se ozbiljno ne bavite, sem promocijom sopstvenih političkih stranaka koje su vas tu gde jesu postavile. Nije to nenormalno u izbornim procesima, ali je to nenormalno kada oni koji su imenovani na najodgovornije državne funkcije ne brinu brigu o onome gde se nalazi i šta su im poslovi, nego nekim tuđim i drugim interesima. Ovde se, takođe, sada postavlja jedno pitanje, vi kažete da će u javno privatno partnerstvo moći da idu komunalne delatnosti, Zakonom o komunalnim delatnostima je to promenjeno. Srpska radikalna stranka je predložila amandman koji je bio u skladu sa predlozima vezanim za komunalne delatnosti, koji je, na kraju krajeva, Vlada prihvatila, u stvari sami su ga napisali pa prihvatili i limitirali mogućnost da se vodosnabdevanje poveri privatnom sektoru da obavljaju tu delatnost. U ovom zakonu to i dalje stoji. Sada će se opet Vlada setiti, pa će Odbor ili Vlada da pišu amandman i da menjaju taj član zakona, Srpska radikalna stranka vam je to predložila da promenite, vi taj amandman niste prihvatili. Zašto? Došlo je do raskoraka. Mi se bojimo da će, ponavljam, zbog institucija koje su potpuno urušene u Republici Srbiji, ovo da ide na jedan vrlo po nju nepovoljan način. Ono što je, takođe, bitno i iskustva su država koje su uređene i organizovane, da javno privatno partnerstva i najznačajnije delatnosti kroz ovaj vid saradnje obavlja deset kompanija iz tih država. I ako je ovo vid da se monopoli stvaraju, ako je ovo vid da se neke stvari regulišu tržišno, eto kako praksa uređenih i ozbiljnih država pokazuje šta će i kako će da se desi. Da bi se ovaj vid investiranja razvoja, unapređenja nivoa određenih delatnosti unapredio, mora da se ispuni jedan preduslov, a to je da politički neodgovorni ljudi odu sa vlasti, ljudi koji ne razumeju šta je uloga i značaj države, definisanje ovih javnih privatnih partnerstava. Kakvu ravnotežu tu trebate da napravite kako, pre svega, ne biste urušili interes države, javni interes a, sa druge strane, da stvorite prostor i da privatni sektor ostvaruje svoje određeni ekonomski interes. Zato smatramo da ništa dobro neće proisteći, ne zato što je koncept javnog privatnog partnerstva neprihvatljiv za Srpsku radikalnu stranku, nego zato što treba da ga sprovodite vi koji ste uništili privredu, koji ste uništili institucije, koji ste zaboravili na suverenitet ove države i koji, jednostavno, sve u poslednjih nekoliko dana, meseci, nedelja podređujete izbornim kampanjama. Hvala.
Gospodine ministre, da li želite reč? (Da.) Ministar Nebojša Ćirić, ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Prvo da pozdravim uvažene narodne poslanike i, ako dozvoljavate, da odgovorim na nekoliko stvari koje smatram da su važne, a vi ste ih spomenuli. Prvo, ovaj zakon obuhvata i koncesije i javno privatno partnerstvo. Sve što se do sada zvalo javnim privatnim partnerstvom nije to. Javno privatno partnerstvo, kao koncept, uopšte nije mogao da bude sproveden, jer nije bilo adekvatne zakonske regulative. Ono što se dešavalo na lokalu, a mislim da ste vi rekli neke primere, neko je zvao i javnim privatnim partnerstvom zato što postoji neka vrsta ugovornog odnosa između, npr. javnog partnera lokalne samouprave i neke privatne kompanije. Ono što ću vam reći, do sada smo imali, u smislu ove regulative, samo Zakon o koncesijama, koji je usvojen 2003. godine. Od 2003. godine do danas imali smo sveukupno pet koncesija, od čega su četiri neuspešne. Najpoznatiji primer je koncesija za auto-put Horgoš-Požega, koji je zbog niza manjkavosti na kraju propao, ugovor je raskinut. To pokazuje dovoljno o tome kakva je zakonska regulativa bila do sada. Ono što ste vi postavili kao pitanje odnosi se na komunalnu delatnost. Ovaj zakon treba da omogući, s jedne strane, realizaciju nacionalnih projekata, u smislu Republike, ali treba da omogući i lokalnim samoupravama da projekte koji su do sada čekali da budu prioritet Vlade, da se finansiraju, recimo, iz NIP, sada najširi mogući konsenzus na nivou lokalne samouprave, a to su skupštine opština i gradova, treba da donesu odluku da se inicira određeni projekat. Sa druge strane, mi smo ovim zakonom, tim ljudi koji ga je pisao, pokušali da izbegnemo kreiranje nove birokratije, novih institucija, novih agencija. Jedino što smo zamislili, umesto osnivanja agencije za javno privatno partnerstvo i koncesije, u zakon smo ugradili pretpostavku komisije za javno privatno partnerstvo, znači, organa koji će činiti stručni ljudi, još jednom napominjem, ne članovi bilo koje političke stranke nego stručni ljudi iz Kabineta predsednika Vlade, ministarstva nadležnog za poslove ekonomije, Ministarstva za finansije, ministarstva nadležnog za infrastrukturu, za rudarstvo, za komunalne delatnosti za zaštitu životne sredine, autonomne pokrajine, Grada Beograda i lokalne samouprave. Šta je bila ideja? Odgovornost za pokretanje inicijative, za nominovanje projekata treba da bude na nivou lokalne samouprave, da se kaže – da, mi u našem gradu hoćemo da imamo adekvatnu deponiju, hoćemo da imamo fabriku za prečišćavanje voda, hoćemo da uradimo projekat energetske efikasnosti, zamene javne rasvete koja treba da uštedi 70-80% troškova električne energije. To sada moramo da pitamo Republičku vladu, odnosno treba da se čeka neka lista prioriteta. Oni sada nominuju projekte, oni iniciraju, naravno i sprovode proces, ali na kraju opet dolazi kod ove komisije. Ono što smo mi ugradili u ovaj zakon, a što je jako važno, jeste princip ekonomske efikasnosti, da se gleda da li je određeni projekat isplativ ili nije. Sa druge strane, mi smo Nacrt ovog zakona, moje lično mišljenje je, učestvovao sam u pisanju, podvrgli najširoj mogućoj javnoj raspravi: Privredna komora, Savet stranih investitora, Evropska komisija, Evropska banka za obnovu i razvoj, Stalna konferencija gradova i opština, itd. Mi smo sve njihove komentare, predloge analizirali, neke ugradili u finalnu verziju zakona. Konkretno, ono što je vaš kolega rekao, a odnosi se na vodosnabdevanje, mi smo amandmanom brisali taj deo, vodosnabdevanje nije više predmet ovog zakona, upravo zbog zabrinutosti određenih ljudi i stručne javnosti zbog, na kraju krajeva i razgovora sa Stalnom konferencijom gradova i opština, sindikatima iz komunalnih delatnosti. Što se tiče korišćenja vode, u smislu vodosnabdevanja, to je izbačeno, tako da je to usklađeno sa drugim zakonskim rešenjima. Ideja ovog zakona je ono što ste vi, čini mi se, spomenuli kao primer. Do sada ste na nivou lokalne samouprave imali neki ugovorni odnos o navodno zajedničkom ulaganju, gde onda lokalna samouprava daje, recimo, delatnost upravljanja otpadom, odnošenja smeća itd. nekoj privatnoj kompaniji i obveže se da će ta cena biti tržišna, a svi znamo da su cene komunalnih usluga u ovoj zemlji ispod tržišnih. I pored svih poskupljenja, one su i dalje ispod tržišnog nivoa. Mi smo na ovaj način uveli, rekao bih zakonodavni okvir da se na transparentan način sprovodi proces, da li davanja koncesije, da li javno privatnog partnerstva. Da dam konkretan primer. Ako ste sada u nekoj lokalnoj samoupravi hteli da napravite novu školu, vi ste se obraćali nekada Ministarstvu za NIP ili Ministarstvu prosvete, nekom drugom, da se u republičkom budžetu obezbedi novac za izgradnju škole. Sada vi, kao lokalna samouprava, opština ili grad, možete raspisati, da kažem poziv da se jave zainteresovani, vi ćete dati zemljište, ta neka kompanija ili konzorcijum koji to znaju da rade, domaći ili strani, po određenim kriterijumima će biti izabrani da sagrade tu školu, ta škola će biti na dobrobit, plaćaće se određena naknada i na kraju ta škola ostaje lokalnoj samoupravi. Da li je ta izgradnja škole ekonomski isplativa, da li su troškovi u redu, na kraju će takođe dati mišljenje i komisija za javno privatno partnerstvo. Kao što znate, kad god sam ovde uvek sam voljan da razmotrim sve amandmane po drugi put i da prihvatim i u samoj raspravi, što i vi znate, jer sam do sada prihvatao i neke od vaših amandmana, čini mi se na Zakon o privrednim društvima i neke druge zakone, taj problem nemam. Kažem, mislim da je ovaj zakon sprovodiv, što je najvažnije, daje okvir da se radi, da se sada projekti koji su bili u zapećku, čekali da budu prioriteti, gde nije bilo para ali, na kraju krajeva, nije bilo ni mehanizama kako da se urade, sada će biti moguće te stvari uraditi. Hvala.
Narodni poslanik Dragan Stevanović, po ovom amandmanu jel te? Nema replike, ministar je, zaista, samo obrazlagao u okviru vremena. Izvolite.
Gospodine Ćiriću, nisam rekao da vi nećete da prihvatite amandman SRS sad, sutra, prekosutra ili juče, to uopšte nije bitno. Pokušao sam da vam skrenem pažnju da mi uopšte nemamo rezervi prema modelu javnog i privatnog partnerstva. Nismo protiv toga da se na takav način eventualno javni sektor i sve ono što javni sektor u Srbiji danas čini, od preduzeća do ustanova, unapredi. Ali vi ste ovde rekli nekoliko stvari kojima ste toliko indirektno potvrdili moj stav i stav SRS, pre svega, da u ovoj državi institucije ne funkcionišu. Nemojte vi meni da pričate da niste imali para, da komunalne delatnosti, odnosno delatnosti od opšteg interesa, unapređujete u ovoj državi. To samrekao, 900 ili koliko stotina miliona ste potrošili na "Fiat". Je l' to posao države? Nije to posao države, to su privatne investicije. Srbija plaća privatnu firmu. Pa, koliko ste finansirali radnih mesta politički inspirisanih, a ne zato što to ima neku logiku ili zato što je donelo nešto dobro Srbiji? Hvalili ste se investicijama od 35 miliona, evo bol pakidžing 35 miliona. Za koliko radnih mesta? Za 30-40 novih radnih mesta. Nije posao države da finansira "Fiat" i da bude manjinski partner u vlasništvu te kompanije. Tako je, sa precrtanim slovima. Ni to nije slučajno, jer su ih njihovi od tamo najurili, takve im privilegije nisu dali, pa se protesti danas protiv tog istog čoveka sa kojim se vi grlite i potpisujete saradnju i ugovore, najveći protesti, obavljaju tamo. Ali, nije mi ni to ideja da govorim o tome. Suština je što niste trošili javni novac kako je trebalo da se troši, pa posle 10 godina vaše vlasti i evropskog trovanja ovog naroda i ove nacije nama ministar kaže 6% voda u Srbiji se prečišćava. To je posao javnog sektora u Srbiji. Zato se povlače pare od međunarodnih finansijskih institucija, odnosno investicionih fondova itd. nije bitno kako ćemo ih nazvati. To je posao države. Šta vi mene sad uveravate, da ćete kroz model javnog i privatnog partnerstva od sutra praviti škole u Srbiji? Šta je posao države? Šta je posao države nego da pravi škole, a da radna mesta finansiraju investitori koji neće da dođu u Srbiju, zato što za 10 godina ne možete da svedete vreme izdavanja građevinske dozvole ispod 130 dana, a da ne kažem 20, 60, 70 ili 100. Neće, ministre, niko da dođe. Neće da dođe zato što izvršnu presudu i rešenje suda ne može da sprovede. Ko da dođe? Neće niko da dođe. Jednostavno neće, jer vas baš briga za državu i baš briga za domaće nacionalne interese. Lepo je da vas tapšu po ramenima, lepo je da se slikate sa njima. Gde je tu narod i gde je tu ekonomski interes države? Vi sad nama kažete – Zakon o koncesijama od 2003. godine, pet početo, četiri nisu sprovedene kako treba. U čemu je, u kome je problem? U zakonu? Nije tačno, nego u vašim slabostima i nezainteresovanosti. Koga ste ozbiljno ponudili da dođe na taj vid investiranja i ulaganja Srbije dođe? Danas to više toliko nije ni atraktivno ni moderno. Za mnogo drugačije i u velikoj meri za drugačije vidove ulaganja se ljudi opredeljuju, ali tamo gde mogu da investiraju. Sad kad ih je sve stisla kriza, sad niko neće da investira ni u ovo ni u ono. Neće. Jednostavno nema mogućnosti, svi se paze i svi se čuvaju i idu tamo gde je predvidivo. Malopre govorimo o zakonu na koji je insistirala vaša jedinica za giljotinu propisa. Šta ste uradili sa tim? To nisu naši projekti, to su vaši projekti koji ste sami obesmislili. Vi nas sada obaveštavate da su modeli javnog i privatnog partnerstva na lokalnom nivou uspostavljeni mimo zakona. To govori ministar iz Vlade, a ko će da odgovara zbog toga? Ko će da odgovara zbog činjenice da jedna opština trpi štetu, jer privatni partner ne poštuje ugovorne obaveze? Pa, vaše kolege ministri su čestitali tim lokalnim samoupravama na iskoraku, iako nije bilo uporište u zakonu. Pa ko je ovde u pravu? Srpska radikalna stranka ili vi? Šta će vama institucije? Šta će vam zakoni? Ali mi smo ubeđeni i da sa ovakvom legislativom, da je bilo malo više političke i nacionalne odgovornosti mogli ste sto puta više da uradite. Čime se vihvalite? Šezdeset kilometara puta za mandat cele vlade. Da li je to nešto što treba da bude na pohvalu jednoj vladi? Ali ste pet milijardi za isti vremenski period državu zadužili. Vi vrlo dobro znate, nijedan privatnik ne može da povuče novac, ni od banke, ni od međunarodne finansijske institucije, pod uslovima pod kojima može to država da radi. Javni sektor je stvar države. To su resursi koje država mora da neguje, da baštini i da unapređuje, pre svega, a tamo gde nije posao države, ali vi danas u Srbiji i ne znate šta je vaš interes, a šta nije. Vi ne znate da li ćemo elektroprivredu da privatizujemo, da li ćemo telekomunikacije da privatizujemo, oćemo li školstvo da privatizujemo? Ali ministre, možete vi sve škole da prodate i mogu škole, privatne da podignu nivo prenosa znanja na najviši mogući nivo, ali nije to jedini smisao funkcija i bit jedne škole. Gomilu drugih funkcija škole treba da obavljaju, od podizanja nacionalne svesti, negovanja tradicionalnih, nacionalnih vrednosti itd, itd. Ali vi ne znate šta hoćete? Vlada ne zna šta hoće? To je problem, jer je država ne interesuje. Ne bi nam sektor javni bio u problemima u kakvim jeste da je drugačiji odnos institucija. Kako je moguće da u Srbiji ni jedno javno preduzeće ne može da ode u stečaj? Pa ko će da dođe u državu u kojoj je stečaj i likvidacija ne prihvatljiva za javno preduzeće? Ko će da dođe u tu državu? Da ima ovde tržišnu utakmicu, pod istim uslovima da igraju igru. Neće, ali to su slabosti vlasti, to nisu slabosti zakona. Zakoni se unapređuju onda kada postanu tesni za potrebe države, za neki sektor, a ne zato što je neko dao tamo predlog, pa hajde da bi mi 12. decembra dobili potpis, ta naša evropska agenda da je sprovedena. Usvojili ste hiljadu zakona, a dvesta ne sprovodite. To su vaše slabosti i mi sa tim ne možemo da nikada ni da prihvatimo, niti da podržimo. Šta nam kažete? Sad će lokalna samouprava moći da finansira nešto sama? Do sada nije mogla. Bilo je problema zato što su čekali na Vladu da im odobre. Kako je to u nekim opštinama moglo, a u nekima nije? Zato što se isključivo po političkoj linije donosila odluka šta će da se finansira i kako će da se finansira. Znači, sve ono što danas čini urušeni javni sektor, to su posledica neodgovorne vlasti u poslednjih deset godina, a ne činjenica da nije bilo zakona ili jeste. Da je vama bilo do javnog i privatnog partnerstva doneli biste vi ovaj zakon 2003. godine, 2004. godine ili 2005. godine. Doneli biste ga 2000. godine. Gomilu problema koje ste nam kad odete sad sa vlasti, ostavili. Rešavaće neko drugi ko sa tim nije imao veze. To je bio problem, političke prirode vas koji ste rukovodili državom poslednjih deset godina. Hvala.
Gospodine ministre imate reč.
Probaću da vam odgovorim. Ovaj zakon smo krenuli da pišemo pre više od godinu dana, tako da ne mogu da se baš složim da je to deo predizborne kampanje, to je pod brojem jedan. Pod brojem dva, što se tiče vašeg pitanja zašto javna preduzeća ne mogu da odu u stečaj? Javna preduzeća nigde u svetu ne mogu da odu u stečaj. I ukoliko imaju problem u funkcionisanju, pogotovo javna preduzeća kako ih zakon definiše, koja obavljaju delatnost od opšteg interesa, ne mogu da odu u stečaj, svidelo se to vama ili ne. Jedna su stvar državna preduzeća, društvena, koja mogu da odu u stečaj. Javna preduzeća, a vi znate koliko ih ima u Srbiji, jednostavno, ne mogu da odu u stečaj. Broj dva, što se tiče vašeg komentara da su određene lokalne samouprave radile mimo zakona, ako mogu da vas citiram, ako sam dobro zapisao, rekao sam te lokalne samouprave su naravno radile u skladu sa zakonom koristile druge zakone to proglašavale javnim privatnim partnerstvom. To što neko to pogrešno zove, ako je to, kako da vam kažem, prekršaj ili krivično delo, to je druga stvar. One su koristile, da kažem radile, to u skladu sa postojećim zakonskom regulativom. Drugo je pitanje da li u procesu sprovođenja tog konkretnog ugovora bilo elemenata krivičnog dela ili ne, ali time treba da se bavi policija, tužilaštvo i sudovi. Sledeća stvar, što se tiče privatizacije, mislim da je ova vlada bila vrlo jasna i eksplicitna. Rekli smo da EPS neće biti privatizovan, "Srbijagas" neće biti privatizovan. Za "Telekom" je bila privatizacija. Postavili smo minimalnu cenu, nismo je dobili. Nismo hteli da pregovaramo ispod cene od milijardu i 400 miliona evra shodno čemu "Telekom" nije privatizovan. Što se tiče giljotine propisa, da li je ona u potpunosti završena, slažem se, nije. Do sada je preko 120 preporuka prihvaćeno. Nisam ja rekao cifru, rekli su ljudi koji se bave time. Ušteda na godišnjem nivou je preko 150 miliona evra za celu privredu na godišnjem nivou. Da li ima preporuka koje još nisu sprovedene, u pravu ste, ima i nije ih malo, ali to ne znači da ne treba da prihvatimo je nešto urađeno, a sa druge strane, možda je još važnije da ono što treba da uradimo bude urađeno. Što se tiče škole, primer škole sam spomenuo u smislu izgradnje škole, izgradnje građevinskog objekta. To je ideja ovde. Do sada to niste mogli da uradite ukoliko vam neko ne da taj novac ako ste vi lokalna samouprava. Sada imate mogućnost da sami inicirate, da sami obezbedite mesto gde će naša deca u nekoj lokalnoj samoupravi da se školuju. Što se tiče vašeg pitanja vezano za "Ball Packaging", država nije dala ni dinara "Ball Packaging". Znači, "Ball Packaging" je investirao negde oko blizu 100 miliona i pre dvajoš dodatnih 40 miliona evra. Četrdeset radnih mesta, ali imate neke industrije koje su radno intenzivne, neke koje su kapitalno intenzivne. Proizvodnja " Ball Packaging" limenki je kapitalno intenzivna. Najnovija tehnologija sa malim brojem ljudi. Imate sa druge strane radno intenzivne kao što je tekstil, proizvodnja kablova za automobile ili nešto drugo. Tu radi veliki broj ljudi. Zaista mislim da trebamo u ovoj situaciji kada se količina para na globalnom nivou uz investiranje smanjuje progresivno, da pozdravimo činjenicu da je jedna kompanija odlučila umesto da to radi na drugom mestu u Srbiji, proširi postojeći kapacitet i pokrije veći broj zemalja. Ona prodaje na tržištu Srbije, ali prodaje i na tržištu Bugarske, Rumunije, Makedonije, Crne Gore, Hrvatske. Odavde se limenke iz Beograda " Ball Packaging" izvoze u okolne zemlje i to ima uticaja na trgovinski bilans. Sada bih došao na našu omiljenu temu "Fijata". Reći ću vam moje uverenje, posao sa "Fijatom" je dobar za državu. To je najveći industrijski projekat koji ova država ima u poslednjih 10 godina. Da li smo trebali da investiramo novac? Mi smo vlasnici 33% kompanije koja se zove "Fijat automobili Srbija"? Da, trebali smo. Da li košta da vi dovedete multinacionalnu kompaniju kao što je "Fijat", koja ovde treba da pravi 200 ili 300 hiljada automobila? Košta, novcem poreskih obveznika. To što smo mi nudili nudila je i Rumunija. To radi i svaka druga zemlja i sada. Šta mislite, kako su "Kia", "Hjundai" i "Škoda" napravile svoje i zašto su napravile fabrike u "Slovačkoj"? samo je bilo dobro okruženje za investiranje? Ne, dali su podsticaj i besplatnu zemlju i infrastrukturu, puteve, autoputeve, dali su novčani podsticaj, kao i mi. Mi možemo da kažemo da nećemo davati novac za podsticanje investicija nego, recimo, ako " Ball Packaging" treba da dođe i ako smatra da je u redu da investira. Daću vam nekoliko pokazatelja, ova investicija "Fijat" i Republike Srbije je oko milijardu evra. U fabrici će raditi dve i po hiljade ljudi. Na 500 metara od fabrike je grošnica park dobavljača gde će raditi još skoro hiljadu ljudi, šest kompanija. Ova fabrika kada počne da radi, a počeće negde u martu – aprilu da radi, kada ima pun kapacitet, svih 12 meseci proizvodiće 200 hiljada. Kapacitet u potencijalu može da bude 300 hiljada automobila. Izvoz iz te fabrike, dame i gospodo, je između, projektovan od strane "Fijata", ne nas, milijardu i 300 do milijardu i 500 miliona evra. Ako vam kažem da je izvoz ove države prošle godine bio oko 7,2 milijarde, onda vam je jasno koliki efekat samo ta jedna fabrika će imati i na industrijsku proizvodnju i na izvoz ove države. Međunarodni monetarni fond je rekao da će od momenta kada fabrika počne da radi skoro 2% BDP, da budem konkretan 1,7% biti i predstavljati ova fabrika. Mislim da sve ovo što sam rekao dovoljan razlog da Republika Srbija, Vlada, poreski obveznici ulože novac koji će se vratiti. Izvozićemo. Imate gomilu malih firmi koje će raditi za njih. Na kraju, efekat "Fijata" i činjenica da su u ovoj zemlji prisutni "Fijat", "Beneton" ili neki gde smo dali podsticaj, proizvodi u pozitivnom smislu domino efekat. Nakon početka priče sa "Fijatom" vi u ovoj državi u poslednje tri godine imate preko 110 novih kompanija u automobilskoj industriji. Šta mislite, da oni rade samo za "Fijat"? Ne. Znači, tih 110 kompanija izvozi. Zašto je naša stopa pokrivenosti uvoza iz Italije ili Nemačke sa 30 – 40, recimo, u slučaju Italije došlo do 90. u slučaju Austrije došla na 60, Nemačke 60. Pa, ova država je imala pokrivenost uvoza izvozom pre dve godine 40%, a sada smo preko 60%. Da li je to dobar rezultat? Jeste. Da li može bolje? Može. Da vam kažem, sada se svi, kada kažem svi, mislim na države i na Srbije i na Hrvatsku, Rumuniju, Bugarsku, Slovačku, Češku, takmičimo da ono malo pravih proizvodnih investicija, investicija u proizvodnju privučemo ka nama. Zašto je "Beneton" došao i ovde investira 60-70 miliona, a ne u Hrvatsku, gde već ima svoje poslovanje? Zašto "Fijat" nije otišao u Rumuniju? Treba realno da posmatramo. Još jednom kažem, da li to košta? Košta. (Zoran Popović, sa mesta: Zato što dajemo pare.) Naravno da dajemo, gospodine, pare. Naravno, novac poreskih obveznika. Da li vi mislite da neko hoće da dođe bilo gde a da ne traži neki podsticaj, ne od nas, od bilo koje države na svetu? Pa, američka država daje novac da "Mercedes" otvori fabriku u jednoj državi. Nismo mi izmislili rupu na saksiji. Još jednom kažem, košta, ali dajte kada imamo raspravu da imamo argumentovanu raspravu. Koji je trošak i koji je benefit koji će dobre strane, konkretno priče o "Fijatu" biti za ovu državu i za ovaj narod, to je pitanje koje treba da postavimo. Nemojte da gledamo samo jednu stranu priče ili jednačine jer košta. Na naš novac oni ulažu tri do četiri puta više, ali sa druge strane koji efekat ima to što radimo. Još jednom kažem, pogledajte kakav je krajnji rezultat i onda možemo da kažemo da je ovo korisno za Srbiju ili nije korisno za Srbiju. Još jednom ću vam reći projekat "Fijata" je najveći industrijski projekat i on je od suštinskog značaja i za našu industriju i za našu privredu. Hvala.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Đukić-Dejanović, mi obično dobijamo od Vlade izveštaj sa mišljenjima o amandmana. Kada nam dođe ovde neki ministar, pa kad kaže - ja sam tako pristupačan za saradnju, ja ću vama da usvojim amandman, onda ubuduće to shvatite sa rezervnom, jer amandmane samo prihvata Vlada, a ne ministri. To je prva stvar. Sad, vi iz G17 plus, kada ćete onih 1.000 evra da date? Don Ćiriću, i vaš partner don Makijoni, kad ćete onih 1.000 evra građanima Srbije da date? Šta je sad? Ne znate. Pa, kako ne znate, jel Mlađa reko da je lagao da bi Tadić izabran bio za predsednika? Kada ćete da skinete ono crnilo sa onog ugovora sa Fijatom? Sad možda pričate tu, lepa očekivanja, pa svi imaju lepa očekivanja. Ako se takmičimo u lepim očekivanjima, za dve klase ima da vas pobedim. To vam u startu pričam. Ali, manite se toga, vi iz G17 plus, vi ste već pročitani. Sada, pošto ste veliki eksperti, molim vas, evo, gospođo Kolundžija, pogledajte mišljenje Vlade, pod rednim brojem 6. do rednog broja 17. i 18, na 10 mesta piše isto obrazloženje - amandman se ne prihvata iz razloga navedenih za neprihvatanje amandmana pod rednim brojem 6. Tolika ekspertska znanja, tolike škole, fakultete, sertifikate, 16 stranih jezika, samo što još, ne znam šta da kažem, i obrazloženje povodom amandmana, Vladino mišljenje je - zbog razloga pod rednim brojem 6. Kako vas nije sramota da prema Narodnoj skupštini? Posvetite malo više pažnje. E, sad, zašto ovaj moj amandman niste usvojili meni, uopšte nije jasno. To je član 3. Pogledajte, hteo sam samo malo da vam skrenem pažnju da se popravite. Nisam hteo da diram ceo član, a ceo član, ko će da ga razume, ne znam. Kaže - ovaj zakon se ne primenjuje na javno-privatno partnerstva, a Zakon je o javno-privatnim partnerstvima, sa ili bez elemenata koncesije, ako bi uspostavljanje javno-privatnog partnerstva zahtevalo stavljanje na uvid informacija, čije bi otkrivanje ugrozilo vrednost Republike Srbije. Dva, tri, korektno slažem se sa ova tri razloga, ali zar vam nije bilo bolje da krenete rečenicu ili prva rečenica da bude - u smislu ovog zakona javno-privatnim partnerstvom se ne smatra, pa, jedan, dva, tri i prihvatite ovo što vam je Srpska radikalna stranka podnela pod brojem četiri? Šta smo mi tražili pod četiri? Predmet tog partnerstva bila je eksploatacija prirodnog bogatstava, odnosno dobra u opštoj upotrebi, kojim se ugrožava životna sredina ili bi moglo izazvati druge štetne posledice po zdravlje ljudi. I šta je loše u amandmanu? Da li može neko da kaže - šta je loše u amandmanu? Štitite telekomunikacije, da nisu za javno-privatno partnerstvo, mi štitimo prirodna bogatstva, dobra od opšteg interesa, za koja smatramo da nisu za javno-privatno partnerstvo, pogotovo ukoliko postoji velika sumnja da može da se ugrozi životna sredina. Zašto niste usvojili amandman? Šta smo mi amandmanom upropastili od onoga što ste vi predložili? Nema. Šta je odgovor Vlade? Evo, ekspert, onaj što šapuće o ovome. Kaže - amandman se ne prihvata iz razloga navedenih za neprihvatanje amandmana pod rednim brojem 6. a to je amandman Milorada Vuke, a onda kod Dragana Stevanovića, na njegov amandman isto zbog Buha, kod Krasića isto zbog Buhe, Jeremića zbog Buhe, Dejana Mirovića zbog Buhe, pa verovatno Vjerice i tvoj, pa čak i Arsena Đurića, amandman zbog Buhe, ni Škrbićev ne može zbog Buhinog amandmana. Što ste trošili ovaj papir? Pa, tolika ekspertska znanja. Hoću da vas izvezem u Evropsku komisiju, da i njih sreditekao nas što ste sredili. Kamen neće ostati od Brisela kada se Ćiriću vi i vaša ekipa pomamite tamo. To nema šanse da ostane. Kada dođe don Mlađa, don Boris, don Makijone, nema ništa da bude. Cela Srbija čeka da vas izveze. Uostalom, vi imate seritifikate. Mlađa je bio najbolji ministar finansija. Doduše, krenuo je od Narodne banke. Sada se nešto muva po mesnim zajednicama. Vidim sledeće nedelje krećete po ulicama i po stanovima. Nešto vam pukla ta politika. Nešto vam ljudi ne veruju. Sad, ovo javno-privatno partnerstvo, mnogo ste daleko, gospodine Ćiriću, u obrazlaganju toga otišli. Gde nađoste da javno-privatno partnerstvo može biti investicija izgradnja osnovne škole? Na osnovu kog propisa ste došli do te ideje, kada je izgradnja tih objekata u isključivoj nadležnosti države i lokalne samouprave? Sada mi kažite – koji bi bio interes privatnog partnera da učestvuje u izgradnji osnovne škole koja je neprofitabilna institucija? Zašto bi on ušao u partnerski odnos, ugovorni i institucionalni i koje bi on to interese zadovoljio, ekonomske, finansijske, i neke druge? Možda bi pokazao društvenu odgovornost, društvenu solidarnost, kao što je "BK" imao svoj fond, pa i Mišković ima svoj fond. Ali, koliko para, toliko muzike. Kod njega je banka ovolika. On kada vam da banku, hiljadarku morate da mu vratite. Zato ima i zato oni duguju pet milijardi evra državi, po osnovu poreza, doprinosa. Kada vidite koliko nam duguju ovi tajkuni, nama nijedan zakon nije potreban, nama ni Fijat nije bio potreban. Umesto don Makijonija, mogao je don Miškovići. Šta fali? Batočina je tu vrlo blizu Kragujevca. Može malo da pokaže društvenu odgovornost. Mogao je da pokaže. Beko, Beko je nekada imao iskustva tamo, on je ono "Koral in". To je njegovo bilo, u njegovo vreme. Imali ste eksperte i em eksperti i em pare, em znaju da izvoze. Koliko rekoste ono da će da se napravi vozila? Ako sam razumeo, 200 hiljada, tako rekoste? Preporučio bih vam da noge izvadite iz lavora.
Pet minuta i 20 sekundi iskorišćeno je od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Nebojša Ćirić.
Gospodine Krasiću, ponekad mi je teško, a ponekad lako da odgovorim na vaša pitanja. Da pođem od ovog što ste poslednje rekli. Ti eksperti koje ste vi nazivali, oni ne znaju da prave kola. Ovo je fabrika za proizvodnju automobila. Fijat proizvodi ne znam koliko, milion i nešto automobila i više godišnje. Oni su preuzeli taj "Krajsler", pa je sad "Krajsler" pozitivan. Oni prave robu koju neko hoće da kupi. "Koral in" i ovo o čemu vi pričate, jugići koji koštaju pet, šest hiljada evra su koštali da se naprave, a prodaju ih četiri hiljade, uz subvenciju države. Da mi to ne bi radili, subvencionisali svaki auto plus plate u toj Zastavi, plus voda, struja itd, mi smo se odlučili na malo drugačiji koncept, da ovde dovedemo jednu od najboljih fabrika na svetu za proizvodnju automobila, u uslovima krize jednu od tri koja je profitabilna fabrika, pa će oni to da prave, jer oni to znaju malo bolje od nas, i od vas i od mene. Sada da se vratimo na temu zakona. Prvo ću vam reći manje važnu stvar. Vas je iritiralo što smo mi rekli da se vaš amandman, gospodine Krasiću, ne prihvata iz razloga navedenih za neprihvatanje amandmana 6. a niste samo pročitali šta to kaže. To kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što se iz obrazloženja ne vide razlozi koji upućuju na neophodnost usvajanja predloženog amandmana. Pa se isto obrazloženje primenjuje i na ostale amandmane. Ono što sam rekao, zašto nisam ja prihvatio vašamandman, pročitaću ga ponovo. Vaš predlog je da u članu 3. stav 1. posle tačke 3) se doda tačka 4) koja glasi – predmet tog partnerstva, bila eksploatacija prirodnog bogatstva, odnosno dobra u opštoj upotrebi, kojim se ugrožava životna sredina ili bi mogle izazvati druge štetne posledice po zdravlje ljudi. Ne može da se prihvati amandmana zato što u članu 27.koji kaže – predlog projekta javnog privatnog partnerstva mora da sadrži, pa u stavu 7. kaže – zahtevi u oblasti životne sredine u pogledu uslova rada, bezbednosti i zaštite zdravlja i sigurnosti zaposlenih koje angažuje privatni partner. Znači, ne možemo da prihvatimo vaš amandman zbog toga što smo već definisali u članu 27. a i u nekim drugim članovima, konkretno u članu 27. ovo o čemu vi pričate. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe je 24 minuta.
Ovo poslednje što ste rekli uopšte nije razlog za odbijanje, nego razlog za prihvatanje. Drugo, gospodine Ćiriću, odakle vama ideja da se meni sviđao "Koral in" i da sam pričao afirmativno o tome? Nisam pričao o Miškoviću i o Beku kao ljudima koji uhvate čekić i čukaju po limu pa prave kola. Pričao sam i o Makijoniju kao čoveku koji ima para, pa sam pričao i o ovoj dvojici koji imaju para. Ovo nije bilo teško da se shvati što sam vam rekao, nego vam je izgleda neko rekao da treba malo da se mangupirate pred ove izbore, da malo ako možete izokrenete medijski da nešto može. Kad će onih hiljadu evra? Pet miliona ljudi čekalo onih hiljadu evra. Neki ljudi ušli u obaveze. Neko se pozajmio, neko je uzeo kredit u očekivanju onih hiljadu evra besplatnih akcija. I onda Mlađa ladno kaže – ljudi, lagao sam da bi moj Tadić bio izabran u drugom krugu. Sada s pravom kažem – šta sad ovo pričate? Možete za dva meseca da kažete - morao sam, gospodine Krasiću, u Skupštini onako da grickam nokte i da iznosim ove podatke, jer je bio neki viši interes. Koji viši interes? Ne znamo. Možemo da pretpostavljamo. Odakle vam ideja da sam ja hvalio"Koral in"? Ali, da vam kažem iskreno, uopšte mi nije jasno šta je sa onim starim mašinama? Da li ste ono prodali u gvožđe ili ga negde ostavili sa strane? Ako ste ostavili sa strane, dajte ovi automehaničari i ovi mladi inženjeri samo da redizajniraju i da srede pitanje prve ugradnje, pa to će biti pet puta bolji auto nego ovaj što ga "Fijat" pravi tamo. Pet puta ima da bude bolji auto. U to budite sigurni. Naši mladi inženjeri uzimaju kao dizajneri nagrade u svetu. Samo da se reši pitanje prve ugradnje, pa to danas standardizovano. Znate i sami, amortizeri se pale na dva mesta, lamele na dva mesta, elektronika "Boš" itd. itd. Pravite neku nauku od automobila. Smeju vam se oni ljudi po Kragujevcu. Organizovali ste testiranje, pa ste otpustili ljude, odnosno nisu prošli test ljudi koji su maltene napravili Zastavu. A ko su prošli? Vaši eksperti. Nemojte da zaboravite, 2001. godine neki su bežali iz fabričkog kruga Zastave - i Đelić, i Pitić, i Vlahović. Trojica. Vodite računa, mnogo se reklamirate oko "Fijata". Kragujevčani znaju da budu nezgodni. Da ne ripate i vi preko ograde tamo negde. Može svašta da vam se desi. Vodite računa. Meni je drago što se vi mnogo hvalite. Što god se vi više hvalite, ja dobijam jaču argumentaciju. Meni nije stalo da ovo ne uspe, samo da se razumemo, ali vodite računa šta obećavate. Vodite računa šta pričate. U krajnjem, obelite onaj ugovor, da vidimo šta stoji tamo. Vi ste transparentni. Gospodine Ćiriću, kad sretnete Mlađu Dinkića, iza vas, dok vi otvarate. Pitajte ga gde su one pare sa Kipra? One pare sa Kipra, pitajte ga gde su? Pitajte gde su pare sa Kipra, a ne don Makioni itd, don Điđi, itd. Nemojte to, prošla je ta euforija u Srbiji. Više na lizing varijante, više na lepa obećanja, više na te vaše preporuke Evropske komisije, na to više niko ne obraća pažnju u Srbiji. Šta više, sve što budete više pričali, to nam pravite veću reklamu za nas iz SRS. Samo nastavite.
Tri minuta i 45 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman suzajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman suzajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, na član 11. amandman je podneo Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman suzajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman suzajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Kasalović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podnela narodna poslanica Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član13. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Ćiriću, maločas Zoran Krasić navede šta ste odgovorili u obrazloženju, a mene preskoči, isto obrazloženje je i za moj amandman, verovatno slučajno. Maločas ste rekli da, u vašem obrazloženju se ne vide razlozi za prihvatanje amandmana. Rekao bih da se upravo ovde u mom amandmanu vide razlozi za prihvatanje amandmana. Pogotovo što glasi da se posle reči: "pravo da" dodaju reči: "po odbijenoj saglasnosti nadležnog ministarstva". To je nešto što vama apsolutno odgovara i svim resorima koje drži G 17 plus. Odgovorite kome hoćete, kome nećete ne odgovorite.Poništite privatizaciju gde hoćete, gde vidite svoj interes, pre svega. Tamo gde ne vidite lični interes, jednostavno ne želite ni da odgovorite. Možete bar da se udostojite da odgovorite. Šta je sa predmetima koji stoje kod vas u ministarstvu? Vi jednostavno ne želite da date odgovor. O tome smo razgovarali, gospodine ministre. Rekli ste mi da ste poništili privatizaciju u "Hipolu". U redu. Postavili ste apsolutno sve svoje kadrove. Budi Bože kadrove. Rajka Simina za direktora, a čovek je tri puta uzeo otpremninu. Gospodine ministre, tri puta. Mislite da nema još stručnjaka u našoj opštini? Šta je sa privatizacijom poljoprivrednih zadruga, gde su vlasnici stranci poljoprivrednog zemljišta i gde je zakon izričit, da stranac ne može da bude vlasnik obradivog poljoprivrednog zemljišta? Gospodine ministre, ko vama vaše može da veruje? Juče ste na svojoj promociji rekli da Srbija ide u pogrešnom pravcu. Gospodine Ćiviću, mi vam to govorimo 11 godina. Ko može da veruje čoveku kome u preambuli CV piše "fantomka na glavi"? Ko može da veruje čoveku kome u preambuli CV piše "čarapa na glavi"? Kako ćete vi više da ubedite naše građane da vama neko može da veruje uopšte bilo šta? Ono što je po vašim resorima, jednostavno ne želite da date odgovore. Sada vam odjednom DS ne odgovara. Mlađan Dinkić je sam rekao da je morao da slaže za hiljadu evra. Juče je rekao da je odgovoran onaj ko drži volan. Verovatno je mislio na Borisa Tadića i DS. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, član 106. ako može o amandmanu.) Ko drži menjač? Mislim da treba baš da razmislite, jer ovo isključivo vama odgovara. Zakon o javno-privatnom partnerstvu, "Srbijagas"ga već primenjuje, unapred.Usvojiće se ovde. Bez javne nabavke se investira 11 miliona evra. Kopa se gasifikacija u opštini Odžaci. Skupština grada je donela odluku. Zamislite, izabrala izvođača radova, što je protivno javnim nabavkama. Jednostavno, istrošili ste sve kredite. Apsolutno vam niko više ne može verovati. To što ste posebno rekli da Srbija ide u pogrešnom pravcu, 11 godina mi pričamo građanima i građani će to znati da procene.
Narodni poslaniče, vi idete u pogrešnom pravcu kada je u pitanju poštovanje odredbi Poslovnika Narodne skupštine. Znate da sam zbog toga u obavezi da vam izreknem meru opomene. Dužna sam da vam izreknem meru opomene. Dakle, upućujem vas da pogledate Poslovnik i da pročitate obaveze Poslovnika, kada govori o tački dnevnog reda u prvom stavu i da pročitate obaveze predsedavajućeg u drugom stavu. Ministar Nebojša Ćirić, ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Ne bih komentarisao ove delove koji nisu vezani za diskusiju, znate? Dozvolićete mi, što se tiče "Hipola", zbog nepoštovanja ugovora, nas dvojica smo u ovom domu pričali i ugovor je raskinut. To je pod broj jedan. Broj dva, što se tiče poljoprivrednih zadruga koje ste vi spomenuli, poljoprivrednih preduzeća generalno, Agencija za privatizaciju je inicirala raskid velikog broja preduzeća. Ta preduzeća, poljoprivredna gazdinstva, zgrade itd. su sada ujedinjene u nešto što se zove "zeleni put". Te grupe preduzeća sada ponovo zapošljavaju ljude. Tamo gde su ih oni koji su u zatvorima ili bekstvu oterali s posla, tamo sada ima stoke, ima žitarica, nabavlja se nova oprema. Tih 15 preduzeća sada radi pozitivno. Toliko o tome. Što se tiče generalno ovoga što ste vi rekli, gasifikacija neke opštine bez javne nabavke. Vidite, mi smo u Zakonu o javno-privatnom partnerstvu predvideli da ništa ne može da se uradi bez javne nabavke, upravo da ne bi došli u situaciju, ili bilo ko, uopšte ne polemišem ko, da se bilo šta radi bez javne nabavke. Sada konkretno, što bi rekli na temu, ovaj vaš amandman bi promenio suštinu zakona. Mi nismo, evo ja lično nisam hteo da ovim zakonom sve centralizujem, da se svaka koncesija, javno-privatno partnerstvo, kako god hoćete, opet sve odlučuje na nivou Republike. Postoje projekti koji su lokalnog karaktera, postoje projekti koji su regionalnog karaktera, a postoji i nacionalni. Oni projekti koji su nacionalnog karaktera, za njih će se pitati Vlada, a za projekte, ovo što sam rekao - škola, to se nije odnosilo na privatne, nego na državne škole i neće naša deca plaćati da idu u te škole koje će biti izgrađene kao zgrade i fiskulturne sale kroz javno-privatno partnerstvo, neće koštati našu decu, vašu i moju. Sa druge strane, moram da vam kažem, ako bih prihvatio ovaj amandman, menjao bih suštinu zakona. Ovde je ideja sledeća. Pokušaću vrlo plastično da objasnim. Lokalna samouprava ima projekte urađene, spremne. Raspiše javni poziv, tj. javnu nabavku i kaže – hajde da vidimo ko je taj adekvatan koji će moći sa nama da uđe u partnerski odnos, je li to škola, fabrika prečišćavanja otpadnih voda, energetska efikasnost, šta god hoćete? Za to saglasnost daje, ne predsednik opštine ili gradonačelnik, skupština. To je najširi oblik konsenzusa koji može na lokalnom nivou da se postigne većinom glasova.Kada se to pripremi onda ide na komisiju koju smo ovde predvideli, koja treba da kaže da li je taj projekat isplativ ili ekonomski efikasan. Ako treba ja, neko drugi, bilo ko u Vladi, ponovo da se za svaki projekat, sada da bi neko renovirao tu školu ili izgradio mora da se pita neko ministarstvo. Zašto? Čemu to vodi? (Zoran Krasić: To ne piše u zakonu.) Piše u zakonu, gospodine Krasiću. Malo pročitajte zakon… (Predsedavajuća: Bez direktne komunikacije, molim vas.) Ja sam vas saslušao, pa vas molim da i vi mene saslušate. Ja vas nisam prekidao… (Zoran Krasić: Kakve veze škole imaju?) (Predsedavajuća: Bez direktne komunikacije, sa upozorenjem za učesnike u sednici. Narodni poslaniče Zorane Krasiću, upozoravam vas na kršenje odredbi Poslovnika Narodne skupštine. Nastavite ministre.) Hvala vam. Toliko sam hteo da kažem. Znači, ovaj amandman ne mogu da prihvatim upravo zato što ide, rekao bih, kontra samoj suštini zakona. Hvala.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Kasalović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Vjerica Radeta.
Gospodine ministre, Zakon o javnom privatnom partnerstvu i koncesijama o kojem danas govorimo u ovoj raspravi po amandmanima, kroz ceo tekst zakona zapravo provlači ono što vaša stranka zastupa, a to je regionalizacija. To su svakako neki dogovori unutar sadašnje koalicije na vlasti i to je odgovor na ovo što ste vi malopre kolegi Preliću pokušali da odgovorite. Kroz to gurate zapravo regionalizaciju. Ovaj zakon takođe je povod da, čini mi se i idealna prilika, konačno, pre svega zbog javnosti, kažete šta to piše u onom ugovoru sa "Fijatom" što smo pre neki dan videli u jednim novinama, gde je sve zatamnjeno kao u optužnicama Haškog tribunala, gde ni optuženi ne zna zbog čega ga, recimo u slučaju Vojislava Šešelja, za nepoštovanje suda, gde dobije optužni nalog, gde ni on ne zna za šta je optužen, na to liči i ovaj ugovor sa "Fijatom", gde niko ne zna šta zapravo u tom ugovoru piše. Podsećam vas na onaj čuveni Veljin ugovor o koncesiji za auto-put sa "Alpinom" i "POOR". Isto tak se pojavio u javnosti potpuno crn tekst, samo se vidi sa kim se zaključuje taj ugovor o koncesiji i kada je došlo do toga da se iščačka šta zapravo piše u tom ugovoru, taj ugovor je morao da bude raskinut. Možda ovaj vaš ne bi morao da bude raskinut, ali dajte obelodanite, da vidimo o čemu se tu radi i da li je to zaista ugovor koji može da opstane u pravnom i privrednom sistemu Republike Srbije. Član 18. na koji je SRS podnela amandman u stavu 2, zapravo član 18. govori o roku na koji se zaključuje javni ugovor. U drugom stavu ste predvideli da ovaj rok ne može biti kraći od pet godina, ni duži od 50 godina, uz mogućnost da se nakon isteka ugovorenog perioda zaključi novi ugovor, uz izbor privatnog partnera, na način propisan ovim zakonom. Mi u SRS smatramo da ovaj rok od 50 godina treba da se smanji na rok od 25 godina. Napisali smo u obrazloženju da smatramo da je neophodno smanjiti predloženi broj godina i predlažemo primereniji, celishodniji i vremenski konzistentniji rok. Kažete da amandman ne može biti prihvaćen iz razloga iz kojeg nije prihvaćen amandman na član 6, to smo već čuli, a u tom obrazloženju kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što se iz obrazloženja ne vide razlozi koji upućuju na neophodnost usvajanja predloženog amandmana. Ovde se zaista vidi kako se poigravate narodnom skupštinom. Naše obrazloženje je isto kao i obrazloženje Vlade. Vi mislite da je primereniji rok od 50 godina, mi mislimo da je primereniji rok od 25 godina, vi mislite da je celishodniji rok od 50 godina, mi mislimo da je celishodniji rok od 25 godina. Dakle, argumenti su nam isti, samo što kod vas iz tih argumenata proizilazi 50 godina, kod nas 25 godina. Kako onda možete na ovaj način da vređate parlament i da kažete da u obrazloženju amandmana ne stoje razlozi zbog čega bi trebalo amandman da bude prihvaćen. Možete da kažete da ne prihvatate amandman zato što ste procenili da je celishodnije 50 godina. Predlažete zakon, skupštinska većina ga usvaja i apsolutno je vaše pravo, ali ne smete da se rugate narodnim poslanicima i ne smete da se rugate parlamentu. To nije prvi put da se rugate sa narodnim poslanicima. To je prisutno od kada postoji ova Vlada, ne samo kroz obrazlaganje amandmana, igrate se Narodnom skupštinom tako što nam najavite jednog ministra, pa dođe drugi, tako što mi ne održimo sednicu skupštine zato što nije došao niko, odnosno jedan radni dan propadne zato što nije došao niko iz Vlade, pa mi raspravljamo o amandmanima i načelnoj raspravi – nema nikoga iz Vlade, pa 10 dana za redom slušamo da će Vlada doneti, usvojiti tekst neke deklaracije o KiM, pa nas predsednik parlamenta preko medija obaveštava da će ta sednica biti u toku nedelje, pa u subotu, pa u ponedeljak, pa ništa od toga nema zato što je skupština dovedena u ulogu da igra po muzici koju svira Vlada Republike Srbije. To je nedopustivo. Juče se desio još jedan skandal, kada smo ujutru pročitali u medijima da, ako stigne taj predlog deklaracije do 12 sati, da ćemo danas o tome raspravljati i onda se pojavi Boris Tadić na Prvoj televiziji i kaže da mogu da se nastave pregovori iz deklaracije i onda se predsednik parlamenta javlja direktno u Dnevnik RTS da kaže da mi možemo i bez deklaracije. To je apsolutni skandal i još jedan od dokaza, a mi se odavno trudimo da objasnimo, pre svega građanima Republike Srbije, o diktatorskoj vlasti Borisa Tadića koji upravlja i skupštinom i Vladom i to je nedopustivo. Možda sam se malo udaljila od teme… (Predsedavajuća: Jeste, prilično ste se udaljili, pa vas molim da se vratite.) … ali se svakako vraćam. Hvala lepo, vidite da ja pratim tok svojih misli, gospođo Čomić. (Predsedavajuća: Obe pratimo.) Dakle, ne prihvatamo vaše obrazloženje. Možemo da prihvatimo da vi nećete da prihvatite amandman, to je vaše pravo, ali ne prihvatamo obrazloženje zato što je uvredljivo, ne samo za poslaničku grupu SRS, uvredljivo je za Narodnu skupštinu. Izvinite, ali vaše ponašanje, gospođa Čomić vas ne vidi jer nema ogledalo ispred vas, vaše smejanje u lice narodnim poslanicima takođe nije u redu.
Narodna poslanice, ne možete diskvalifikovati i vređati nekoga zbog osmeha. Ja vas molim da vodite računa o tome da ste se već udaljili od teme, da smo se o tome saglasile i da ne diskvalifikujete ljude i da ne iznosite osmeh na loš glas. Osmeh je dobra stvar. A vi se držite Poslovnika. Vidim, i vi se sad osmehujete, jer vam je drago što znate odredbe Poslovnika. Izvolite.
Dakle, rok na koji se zaključuje javni ugovor, prema stavu SRS, mora da se smanji da ne može da bude duži od 25 godina, pogotovo što u nastavku ovog stava stoji, i mi to nismo dirali – Ostaje mogućnost da se nakon isteka ugovorenog perioda zaključi novi ugovor uz izbor privatnog partnera, na način propisan ovim zakonom. Ne vidimo zašto je sporno da se taj amandman usvoji? Zašto ostavljamo taj 50 godina nepromenjiv rok? Mnogo je. Mnogo je da je bilo koji posao u pitanju. Zato mislimo da se ne bi menjala suština zakona. Dakle, uz ovu mogućnost iz nastavka teksta ovog stava 2. člana 18, ni na koji način se ne dira u suštinu zakona, ali se stvara pravna sigurnost, gospodine Ćiriću, pravna sigurnost koja je neophodna državi Srbiji. Vi dobro znate, odnosno građani Srbije znaju, možda vi nećete da prihvatite, da u Srbiji uopšte nema pravne sigurnosti, da nema vladavine prava i da mi, nažalost, nismo pravna država. Kako ćemo i biti, kad vi na ovaj način regulišete ovako važne stvari? Dakle, isključivo iz pravne sigurnosti, celishodnosti, predlažemo da amandman usvojite. Hvala.
Iskorišćeno je šest minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar, Nebojša Ćirić.
Gospođo Radeta, nisam hteo bilo koga da uvredim u ovom uvaženom domu, ali zaista ne vidim šta je uvredljivo u obrazloženju koje kaže: "Amandman se ne prihvata iz razloga što se iz obrazloženja ne vide razlozi koji upućuju na neophodnost usvajanja predloženog amandmana"? Šta je uvredljivo što ja neću da prihvatim da maksimalan, odnosno rok po ovom zakonu može biti od pet do 50 godina, u nekim slučajevima. Onaj ko predlaže projekat sa svojim partnerima treba da relevantnom državnom telu objasni zašto je rok 30 ili 50? Imaćete da će biti šest godina, ili pet godina. Znači, mi smo ovde dali samo fleksibilnost. Ovo što vi kažete – zašto ne kažemo 25 pa plus 25, zato što smo ovim zakonom predvideli da ako i treba da se produži ugovor, opet ide javna nabavka itd. Upravo zbog toga, zbog pravne sigurnosti. Znači, do sada je Zakon o koncesijama precizirao da je maksimalan rok bio 30 godina. Mi smatramo da u određenim projektima, na primer, izgradnja hidroelektrane, čega god, ako toga bude, ne može da bude na 25 godina i da takvi projekti zahtevaju mnogo duži rok. Postoji nešto što se zove stopa povraćaja na investicije odnosno investicioni kapital. Prema tome se gleda koliko će vremena biti potrebno da se neka investicija isplati i koliko ona košta. Neki projekti zahtevaju duži rok. Ovaj rok nije arbitrarno-proizvoljno moj ili ljudi koji su pisali zakon, ovo je stručna javnost predložila i mi smo prihvatili da bude 50 godina. Naravno, to je u nekim slučajevima. Imaćete projekte koji će se realizovati šest godina, pet, 10 itd. Znači, mi smo samo ostavili mogućnost. A da bi neko došao i dobio saglasnost da se neki projekat iz ovog zakona u smislu javno-privatnog partnerstva i koncesije realizuje u roku od 50 godina, mora da se objasni. Ali, objašnjavanje podrazumeva, gospođo Radeta, cifre. Morate da imate da pokažete cifre, zašto se nešto isplati za 50 a ne za 30 ili 10. Ko zna da čita brojke, on će znati da kaže da li je rok adekvatan od 30 ili 50 godina. Znači, mi smo samo ostavili slobodu. A ovo što vi kažete – 25 godina, ja to mogu da prihvatim kao vaš argument, ali po predlogu ovog zakona 25 godina nakon toga ponovo ide javna nabavka, upravo u smislu pravne sigurnosti. Zbog toga smo i rekli – u izuzetnim slučajevima postoji mogućnost od 50 godina. Još jednom napominjem, zaista ne vidim, gospođo Radeta, šta je uvredljivo u obrazloženju zašto se amandman ne prihvata? Ja ne znam kakvo obrazloženje trebamo da napišemo? Znači, rekli smo da je nama neprihvatljivo. Mi smo pisali ovaj zakon i mi smatramo da treba da bude 50 godina. Vi smatrate da treba da bude 25. To je razmena mišljenja. Ja sam vaš amandman pročitao, kao i ljudi koji su pisali zakon i to što mi nećemo da prihvatimo amandman nije uvredljivo. Jednostavno, mi mislimo da je bolje da ostavimo duži vremenski rok da bismo omogućili realizaciju investicija koje su, recimo, izuzetno velike vrednost a rok povraćaja investicije znatno duži od standarda. Hvala.
Narodna poslanica Vjerica Radeta i narodni poslanik Zoran Krasić imaju reč. Vreme na raspolaganju je 13 minuta i 30 sekundi.
Da li ja možda imam pravo na repliku, pošto mi se ministar direktno obraćao? (Predsedavajuća: Zaista nemate pravo na repliku pošto za repliku treba i drugog osnova, osim izricanja imena.) Dobro, govoriću vrlo kratko. Gospodine Ćiriću, ja se samo nadam da se vi pravite da ne razumete ono što smo vam rekli. Vi ste sami objasnili zbog čega je vaše obrazloženje uvredljivo. Vi ste ovde sad objasnili zbog čega mislite da taj rok treba da bude 50 godina. Mi i dalje mislimo da je to neprimereno i koji je to posao koji vi planirate 50 godina? Bez obzira o kakvom poslu i o kakvoj investiciji i projektu se radi, to je za nas neprihvatljivo, trapavo, sporo i kako god hoćete. Ali, da ste vi napisali ovo što ste sad rekli kao poslednju rečenicu – nama je neprihvatljivo, onda niko od nas ne bi rekao da vi vređate parlament. Vi imate pravo da kažete da vam je neprihvatljivo, ali nemate pravo da kažete da mi nismo obrazložili zašto hoćemo 25 godina – eto zato što je nama to prihvatljivo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, 12 minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe.
Ono od ovlašćenog predstavnika? (Predsedavajuća: Iskoristili ste svo vreme koje vam je bilo na raspolaganju.) Onda ću kratko. Naravno, gospodin Ćirić se potrudio da da mogućnost za odgovor. Uzeli ste loš primer, uzeli ste izgradnju hidrocentrale, pa ste rekli – rokovi su duži za tu investiciju, pa ste na kraju završili – kada prođe 50 godina onda ćemo ponovo tendere. To nema logike jedno sa drugim, ali nema veze. Međutim, da vam samo skrenem pažnju, zašto je bolje da ovi rokovi budu kraći? Evo, zato što niste obratili pažnju na amandman koji je podnela SRS, odnosno narodni poslanik Vladan Jeremić, kojim je hteo malo da precizira ovo što ste naveli u članu 7. stav 1, a tiče se definicije javno privatnog partnerstva. On je predložio da to počinje ovako – javno privatno partnerstvo u smislu ovog zakona jeste dugoročna, gospodine Ćiriću, poslovna, ekonomska i finansijska saradnja, jer na taj način se uopšte definiše ko je interes privatnog partnera. Interes privatnog partnera, gospodine Ćiriću, jeste dobit. Interes tajkuna jeste da zaštite svoj kapital, da im ne propadne, da ulože u nekretnine u sigurne poslove. Interes tajkuna, koji guraju ovaj zakon, jeste da se ugnezde pored javnih preduzeća i da imaju svakodnevnu apanažu, vodovod, kanalizacija, struja, telefoni, putevi, ulice, čišćenje, iznošenje đubriva itd. Želeda uspostave novi monopol, a vi se pravdate kako država nema para za tako neke obimne investicije i onda pravite disperziju po sistemu regionalizacije, a to je EPP, G17 plus. To je ta cela operacija. Ovaj zakon uopšte nije potreban. Imamo Zakon o javnim preduzećima i delatnostima od opšteg interesa koji dozvoljava mogućnost privatnog kapitala da se umeša u delatnosti od opšteg interesa i imamo Zakon o koncesijama. Ne, vi želite institucionalno da ojačate nastale tajkune, da obezbedite sigurne poslove, a sami ste na početku rekli da te usluge na kraju plaćaju građani i da danas te usluge ne mogu da se plaćaju po tržišnim kriterijumima i nikada se neće plaćati po tržišnim kriterijumima. Nigde na svetu se te usluge ne plaćaju po tržišnim kriterijumima, uvek lokalna samouprava ili država subvencioniše, u svim državama sveta. Razlika donekle postoji, Kalifornija, postoji tamo u SAD, gde je individualizam do daske, gde su čitavi vodovodi i kanalizacija u privatnoj svojini, itd, itd, a vi želite nešto da ubacite. Kada se kaže 25 godina, kažete – niste obrazložili. Sa čime ste vi obrazloži u Predlogu zakona 50 godina? Procenom. Pa i mi smo dali procenu. Mi smo dali procenu za amandman da istrči, da vidimo šta se krije, šta se valja iza ovoga. Eto šta se valja. Svaki privatnik, pravno lice, fizičko lice ili privatni kapital ukoliko želi da se meša sa državnim kapitalom u vršenju nekih poslova, računa na dobit. U početku možda ne, ali kako vreme prolazi, računa dobit i na ekstra zaradu.U nekim državama zapadne Evrope zarada od 3% je ogromna zarada. U Srbiji tajkuni neće da potpišu ako nema više od 25%. I vi, pošto predstavljate, vi G17 plus gura tu tajkunsku struju, sada iza velikih reči, te javno, te privatno partnerstvo, te koncesije, te konzorcijum, te ovo, te ono. Vi mislite sada u Srbiji se ne zna šta se krije iza ovoga. Pa, krije se isto ono što je bilo - 1.000 evra besplatne akcije. Isto. Po ovom zakonu nijedna investicija neće da se obavi. Nijedan ugovor neće biti zaključen po ovom zakonu, pogotovo posle ove današnje rasprave, jer ovo u startu znači kriminal. Ako neko misli da tu vrstu kriminala može da legalizuje putem, navodno, zakona, grdno se vara, jer će i povodom ovog zakona za nekoliko meseci, zdravlja bože, da izađe informacija - morali smo tako da uradimo, jer to je bilo na onom spisku za Evropsku uniju. Znamo da ne valja, ali smo ga stavili na spisak ili kako neko reče - tamo neko je stavio na spisak, pa je neko iz Evropske komisije, ne kaže - mi sami odavde. Tako vam je prošao i onaj Zakon o restituciji, o javnoj svojini i ono što u startu znamo da ne valja. Za ovo se u startu zna da ne valja ništa. Ništa neće da se desi. Niti će zakon da se primeni, niti može dobro da se primeni, zato što postoji sukob dva velika interesa. Privatni kapital koji želi da zarađuje i da se oplođuje i državni kapital koji treba da izdrži sve udare ekonomske krize, kako bi se infrastruktura socijalne, komunalne i sve druge potrebe građana zadovoljavale na što jeftiniji način. Sve naše lokalne samouprave subvencionišu, gotovo kompletnu komunalnu potrošnju subvencionišu. Imamo potpuno dva različita procesa, znači u uslovima subvencija komunalnih usluga prema građanima i prema komunalnim preduzećima sada izbacujemo mešanje sa privatnim kapitalom, koji je okrutan, koji želi zaradu. Nemamo mi ništa protiv privatnog kapitala, ali ovo je nemoguće posle kontrolisati. Zašto? Kada taj privatni kapital nadvlada, pa će onda taj privatnik da ima svoju lokalnu samoupravu, pa onda vi na izvolte promenite Zakon o izboru narodnih poslanika, pa Zakon o izboru odbornika, pa će svaki kriminalac moći da ima većinu u Narodnoj skupštini, ili u skupštini jedinice lokalne samouprave, a građani u očekivani da će da im svane, da će im biti bolje, moraće da plaćaju mnogo više. Evo, prva oblast gde ste mogli ovo da primenite ovu ideju mešanja privatnog i državnog kapitala - kablovska televizija. Što tu niste to uradili? Ali ne, tu je bila jaka ekipa završila i sve kablovske televizije su privatne. Danas plaćaš za brojilo i plaćaš kablovsku. Ne ljutiš se što plaćaš kablovsku, a ljutiš se što plaćaš na brojilo. Vidite kako se to izokrene za čas, državni i privatni, vidite. To je ta podvala koja se nudi, naravno od koga bi nego od G17 plus.
Sedam minuta i 45 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Srđan Milivojević ima reč. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo iz Ministarstva, smatram da bi možda dobar amandman bio, da bi taj amandman glasio da bi zakup trebao da traje 30 godina. Taj zakup od 30 godina i uopšte to trajanje od 30 godina, mislim da bi bilo dobro da se uzme u obzir kao plod iskustva jedne takođe ekspertske političke stranke, koja je zgradu magistrata sama sebi dala na period od 30 godina. Ko su ti eksperti koji su zgradu magistrata, sami sebi poklonili na period od 30 godina? Fenomenalno su zaključili da je to odličan rok trajanja, da je to dobar vremenski period, kakvih 50 godina? Da su oni znali da postoji rok od 50 godina, sigurno bi dali i 50 godina, nego tad se nisu setili. Sada kada su u opoziciji njima rok od 30 godina ne valja. Kada su sebe namirili, kad su sve svoje potrebe završili, kada su duboko gurnuli ruke u narodne džepove, sada oni imaju i te kakvu brigu o narodnoj kasi i o budžetu Republike Srbije, sada oni i te kako brinu koliki će biti rokovi. To partnerstvo koje su oni patentirali na zgradi magistrata, pa to je vrhunac besčašća, kada je reč o državnoj imovini. Ali, nažalost, kažem, ovde je zakonodavac predvideo rok od 50 godina. Mislim da oni sada gorko žale iliju krokodilske suze na obali Dunava, tamo gde plaču kad izgube izbore od nas, što se nisu setili da postoji rok od 50 godine, tako da ja kažem da je dobar rok od 30 godina. I to ne kažem ja, to kaže iskustvo eksperata u otimanju narodne imovine.Hvala.
Minut i 40 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč. Vreme na raspolaganju je petminuta.
Gospođo Čomić, samo da dopunim diskusiju povodom ovog amandmana. Sve je to patentirala DS sa ugovorom o zakupu u Krunskoj, tako da su svi posle "kopi-pejst", tako da ne budete neinformisani.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Milan Lapčević i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Izvolite.
Dame i gospodo, amandman koji sam podneo odnosi se na član 23. stav 2. tačka 1) Predloga zakona o javno-privatnom partnerstvu i koncesijama. Član 23. reguliše pitanja rokova kod postupka dodele javnog ugovora za javno-privatno partnerstvo. Tačkom 1) predviđen je rok od 52 dana od dana objavljivanja javnog poziva, kao najkraći rok za prijem ponuda. Predlagač zakona smatra, očigledno, da je, shodno nekim sekundarnim izvorima prava EU, potrebno čitava 52 dana da onaj koji želi da se prijavi na javni poziv pregleda ponudu, sastavi svoju prijavu za učešće na javnom pozivu. Smatram da je rok od 52 dana neprimereno dug kao najkraći rok za prijem ponuda i predlažem da taj rok bude 30 dana, kao nešto što je mnogo logičnije i primerenije. Negde se za 52 dana po ubrzanom sistemu nauči strani jezik, a vi predlažete rok od 52 dana da neko sastavi prijavu za učešće na javnom pozivu, i to samo zbog toga što je tamo neki činovnik u EU izmislio da je tačno 52 dana potrebno da bi neko sastavio prijavu. Da bi kako-tako opravdali postojanje EU, njihova korumpirana birokratija mora sama sebi da izmišlja posao. Zato i postoje propisi o svemu i svačemu, a najviše besmislenih propisa, kao što su propisi o izgledu i veličini banana i krastavaca i propisi o obaveznim igračkama koje se moraju davati svinjama u oboru. Naš običan čovek ne može da shvati da je EU potrošila milione evra na besmislene projekte, kao što su izgradnja fitnes centra za pse ili laboratorija za hip-hop istraživanja. Možda je tamo njima potrebno 52 dana, ali za naše uslove mnogo je primereniji rok od 30 dana, koji sam predložio svojim amandmanom. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, Vlada je predložila da najkraći rok za prijave za učešće u restriktivnom postupku za sklapanje javno-privatnog partnerstva bude 37 dana od dana slanja javnog poziva. Mi iz SRS smo predložili da taj rok sa 37 bude skraćen na 30 dana. Međutim, sad vidim da smo mogli da predložimo da taj rok bude, recimo, 29 dana šest sati i 17 minuta ili 33 dana, pet sati i 43 minuta. Verovatno se pitate zbog čega, iz kojih razloga ovaj rok? Iz istih razloga iz kojih je Vlada predložila ovaj rok od 37 dana. Ja sam ubeđen da ni ministar, ni ljudi koji su pisali ovaj zakon, ne znaju tačno zašto rok od 37 dana. Zašto je baš taj rok optimalan? Zašto, recimo, nije 35 dana ili 40 dana? Lakše je za pamćenje. Pri pisanju zakona kada se određuju određeni rokovi, ti rokovi se obično izražavaju nedeljama, mesecima ili se odredi tačan datum, ili su u pitanju rokovi brojevi koji se zaokružuju sa peticama, deseticama, stotinama. Nikad, stvarno, nisam pročitao nekizakon gde se određuje neki rok od 29 dana, 33 dana ili 43 dana. pomislio sam da su se ovi koji su pisali šalili. Igrali se malo, zakon je bio dosadan, pošto su ga prepisivali iz EU pa, kao, hajde da mi ugradimo nešto svoje. Međutim, kao što kaže gospodin Marković, ugradili su, a to se vidi iz obrazloženja Vlade. Vlada kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što su rokovi usklađeni sa sekundarnim izvorima prava EU. Kako lepa formulacija i vrlo razumljiva za građane Srbije. Skrećem pažnju, ovi iz EU zaista jesu nakaradni, ali ne verujem da su toliko ludi da određuju rokove od 37 dana. Drugo, mene zanima da oni predlože da mi ovde sad dubimo na glavi, da li bi vi to prihvatili? Treće, podsećam da mi još uvek nismo članovi EU. Četvrto, stvarno mi nije jasno zašto ste toliko navalili sa tom EU, sa pozivanjem na EU. Ne znam da neko normalan žuri u zgradu koja se ruši, koja puca po svim šavovima, apsolutno. Znači, prema vašim istraživanjima, 54% građana Srbije je protiv ulaska Srbije u EU. Ako je po vašim 54% onda to mora da bude 64%. Znači, dve trećine građana Srbije neće da čuje za EU, a vi donosite zakone i odbijate ovaj amandman sa pozivom na tu EU. Vi 5. decembra očekujete ovo pozitivno mišljenje o kandidaturi Srbije. Dve hiljade i devetnaeste godine očekujete datum početka pregovora. Godine 2389. Srbija će postati član EU. E tek tada, znači, kad obeležimo hiljadu godina od boja na Kosovu, onda možemo da prihvatimo jedno ovakvo obrazloženje sa pozivanjem na EU. Ali, pošto i vi i ja znamo da EU neće postojati ni za 10 godina, onda je ovo obrazloženje sasvim besmisleno. Hvala vam.
Jedan minut i 15 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Ministar želi reč. Samo vas molim da se prijavite ministre. Nebojša Ćirić ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Samo da vam kažem, prvo, što se tiče EU, oni jesu u krizi ali ja nisam video da je baš bilo ko ko je ušao u EU sad tražio da izađe. To nisam baš video da se dešava. Verovatno, da je toliko loše svi bi bežali iz EU. Ali, dobro. Direktno ću vam odgovoriti na vaše pitanje. Naše, dosada, zakonodavstvo uvek prepoznaje, rekao bih, okrugle rokove 30, 40 dana. Ovo obrazloženje sekundarno, konkretno, radi se o direktivi EU koja uređuje javne nabavke. Pošto se to pokazalo u EU, voleli mi ili ne voleli da je rok od 37 dana adekvatan, mi smo to prihvatili i zato smo stavili 37 dana, to je direktiva EU, a ne zato što je direktiva, nego zato što se te direktive prave na osnovu iskustva iz realnog života. I to je minimalni rok, podsećam minimalni rok. Zbog toga stoji 37 dana, a ne zato što se neko igrao, šalio ili je slučajno omaškom umesto 30 napisao 37. Ne, namerno smo stavili 37 dana. Još jednom napominjem, u obrazloženju sekundarna, zakonodavstvo EU to je konkretno Direktiva koja uređuje javne nabavke. Hvala.
Narodni poslanik Dušan Marić, vreme na raspolaganju tri minuta i 25 sekundi.
Samo kratko, ja sam postavio pitanje zašto ovaj rok od 37 dana. dobio sam sledeći odgovor, ovo citiram zbog građana Srbije, citiram: "Radi se o direktivi EU". Ovo je još jedno krunsko priznanje da ova vlast zakone donosi po direktivama iz Brisela.
Reč ima ministar Nebojša Ćirić.
Znači, kod njih ne postoje reč koja se zove, odnosno termin uredba. Kod njih se uredba čita, direktiva i to se zove, direktiva. Ne radi se o usmenoj direktivi nego o pravnom aktu. Kod nas postoji nešto što se zove zakon, podzakonski akti u smislu uredbe. Kod njih je podzakonski sekundarno i ovo što piše u obrazloženju, direktiva, to se tako zove, a samo sam citira. Tako, da ne redi se o direktivi, da čisto pojasnim, ne po direktivi nego u skladu sa podzakonskim aktom EU koji se zove direktiva a ne uredba. Zahvaljujem.
Na član 23. amandman je podnela narodna poslanica Dušanka Plećević. Da li neko želi reč? (Da.)
Amandmanom se predlaže da se u članu 23. stav 2. tačka 2. podtačka 2. Predloga zakona reč 40 dana, zamenjuje rečima 30 dana. Ovde se radi o skraćenju roka za prijem ponude i prijave za javno-privatno partnerstvo. Zašto predlažemo taj kraći rok? Iz iskustva sa neuspelim privatizacijama, sa neozbiljnim i nepouzdanim ponudama i ponuđačima, kao npr. u slučaju pokušaja privatizacije rudarsko-topioničarskog basena Bor, od strane "Austrisjkog ateka" ili "Rumunskog uproma", kada je dolazilo do nepotrebnog produžavanja rokova za ponude. Znamo da dugačak rok dovodi do zapetljavanja, komplikovanja cele procedure, i odustajanja ozbiljnih konkurenata. Čitava ta rašumonijada oko prodaje tog giganta imala je taj cilj, da odustane ozbiljan kupac jer je unapred određeno ko sme po najnižoj ceni da kupi taj rudnik. Bolje reći pokloni taj nekom javno dobro svih građana Srbije. To je upravo radila stranka gospodina Ćirića, G17+ koja se sada zove URS, a sada se predstavlja kao spasilac tog kombinata. Isto se odnosi na rokove o javno-privatnom partnerstvu i koncesijama. Kod kraćeg roka, što predlažem ovim amandmanom, to bi se izbeglo i partner javni ili privatni bio bi siguran da se radi o nenameštenom postupku. Osim stoga zainteresovan je ozbiljan partner i unapred ekonomski i pravno informisan o svim detaljima vezanim za konkretan posao i ima spremnu svu dokumentaciju koja se prilaže na konkurs. U Srbiji imamo praksu da je tzv. demokratska vlast od 2000. godine vrlo brzo i lako, tako reći preko noći, nalazila zajednički interes sa privatnim partnerima u mnogim oblastima, kao što je putna infrastruktura, Čume i drugi ili eksploatacija sirovina, primer su kamenolomi. U takvim poslovima vlast uspostavlja vrlo blisko i brzo partnerstvo sa pojedincima, mnogo lakše nego sa svojim osiromašenim i opljačkanim građanima koje je svojom politikom dovela na rub opstanka ili našim narodom na Kosovu i Metohiji koji se bori za goli život na svojim ognjištima. Predloženi rok od 30 dana je opravdaniji i konzistentiniji, a 40 dana možete davati samo zakatančenim preduzećima u koju je ušla stečajna mafija. Obrazloženje za ne prihvatanje amandmana je posebno inspirativno za komentarisanje. Amandman se ne prihvata iz razloga što su rokovi usklađeni sa sekundarnim izvorima prava EU. Upravo isto obrazloženje kao i kod prethodnog amandmana. Ove isprazne, zvečeće foskule navodnih proevropskih eksperata valjda bi trebalo njihovom piscu da donese neki poen u Briselu, inače na srpskom ne znači baš ništa.
Trideset sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović? Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Milan Lapčević i Aleksandar Pječić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Aleksandar Pječić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Milan Lapčević . Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Aleksandar Pejčić . Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Aleksandar Pejčić . Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Milan Lapčević Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 60. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Marko Đurišić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, na član 60. amandman je podneo Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Na član 63. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Elvira Kovač.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, predsedništvo, gospodine ministre, saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SVM su podneli amandman na Predlog zakona o kojem danas raspravljamo. Naime, naša zamerka se odnosila na sastav kontrolnog organa, komisiju za javno-privatno partnerstvo. Naime, ova komisija ima devet članova i od tih devet članova AP ima pravo da predloži svega jednog, grad Beograd ima pravo da predloži svega jednog, a ostali članovi, znači sedam članova, Komisije za javno-privatno partnerstvo bi bili predloženi na predlog najpre kabineta predsednika Vlade i na predlog svih ostalih ministarstava. Naša zamerka se odnosila na to da je udeo Vojvodine u privredi Srbije mnogo veći od ovog procenta, jedan od devet. Mene zanima, gospodine ministre, zaista je za svaku pohvalu kako danas učestvujete u raspravi, odgovarate na pitanja, da vi kao ministar koji dolazi iz jedne stranke koja se zalaže za decentralizaciju, kako objašnjavate da Vojvodina, iz koje ide 40% izvoza naše zemlje, zaslužuje sveta jedno mesto u ovoj komisiji? Naš predlog je bio da se, umesto jednog člana komisije koji bi išao na predlog kabineta predsednika Vlade, ubaci još jedan na predlog AP. Znači, ne bi rušili taj koncept, ostalo bi devet članova, s tim da bi Vojvodina imala dva, a kabinet predsednika Vlade ne bi imao ni jednog, jer je i ne razumljivo šta znači kabinet predsednika Vlade. Hvala.
Reč ima ministar Nebojša Ćirić. Izvolite.
Koliko sam obavešten, brisali smo kabinet predsednik Vlade, stoji samo predsednik Vlade, tako da smo taj deo prihvatili. Ovde smo naveli šest ministarstava koje ovaj zakon, po našem mišljenju, tangira – ekonomija, finansije, infrastruktura, rudarstvo, komunalne delatnosti i zaštita životne sredine. Komisija koja će biti obrazovana odnosno formirana nakon usvajanja zakona, da se vratim na početak ove rasprave, treba da čine stručni ljudi koji će sagledati ekonomsku efikasnost, ekonomski aspekt projekta. Sa druge strane, nadam se da ćete se složiti sa mnom, ovim zakonom smo predvideli da projekti koji su u nadležnosti AP Vojvodine te projekte pokreće AP. Saglasnost da je Vlada AP. Tu su, naravno, nacionalne Republika Srbija, a lokalne lokalne samouprave. Sa druge strane, takođe, ono što mogu da vam kažem to je da će ova komisija odluke donositi u konsenzusu. Znači, neće moći da se desi da recimo nešto bude protivno u ovom konkretnom slučaju interesima Vojvodine, jer vaš glas protiv onemogućava, ako tako mogu da kažem, kao i glas grada Beograda ili bilo kog ministarstva, konsenzus odnosno mora da bude jednoglasno. Ova komisija se bavi ekonomsko-finansijskim aspektima svakog javno-privatnog partnerstva ili koncesije, nikako političkim. Ako se složite, mislim da smo uspeli da izbegnemo teritoriju politike. Ovu komisiju će striktno činiti stručni ljudi koji se razumeju u komunalnu, infrastrukturnu delatnost i druge, u cifre, što bi rekao naš narod itd. Znači, sama činjenica da će komisija jednoglasno donositi odluku, da li imate jednog ili dva člana, mislim da je svejedno ako svi moraju da se saglase, tako da razumem vaš argument. Nešto od toga smo prihvatili, ali onda je, po mom mišljenju, ne prejudiciram ni na koji način da govorim u vaše ime, ali mislim da smo na taj način princip jednoglasnog donošenja odluke odnosno konsenzusa među svim članovima te komisije ispoštovali. Sa druge strane, ova komisija je zamišljena da se bavi isključivo realizacijom projekata, ekonomskom opravdanošću, nikako političkom. Hvala.
Narodna poslanica Elvira Kovač ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem na odgovoru. Slažem se delimično sa vama, ali morate i vi razumeti da procentualno AP nije ovde dovoljno zastupljena. Ono što je moj problem, zaista se zahvaljujem na odgovoru, radi javnosti, neke stvari su svima nama jasnije, ali bih zamolila predstavnike Vlade ili one koji kucaju obrazloženje kada nam dolaze odgovori iz Vlade, narodni poslanici predlažu amandmane, to ide do Vlade, Vlada donosi mišljenje o tim amandmanima i onda nama na jednom papiru stiže mišljenje – odgovor zašto je naš amandman, amandman poslanika SVM na ovaj zakon odbije je zato što ga predlagač nije obrazložio ili zato što iz obrazloženja nije jasno. Molim vas da se u budućnosti malo više potrudite oko odgovora zašto naši amandmani bivaju odbijeni. Hvala.
Iskorišćeno je dva minuta od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 65. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Kasalović. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 66. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 66. Predloga zakona o javno-privatnom partnerstvu i koncesijama. Da podsetim, ovaj član se odnosi na Komisiju za javno-privatno partnerstvo. Mojim amandmanom sam tražio da se izbriše ova komisija, da ne postoji jednostavno. Pitam ministra prisutnog koliko mi to komisija imamo, odnosno koliko ova vlada ima komisija. Ako tome dodamo savete, agencije, to niko živ ne može da izbroji. Defakto je istina da svaki novi zakon, svaka nova komisija, nova agencija, novi savet, sve zavisi od toga koji je tip zakona. Najbolje je da ova vlada formira komisiju za komisije, formira savet za formiranje saveta, formira agenciju za formiranje agencija itd. Ljudi, ko će sve ovo da plati? Da li imate uvid u to kako žive građani Srbije? Građani danas jedva sastavljaju kraj sa krajem. Više od pola Srbije je, maltene, na ivici gladi, a mi samo komisije, komisije, komisije, savet, agencije itd. Izgleda da vi ne znate da Srbija nije izašla ni iz krize u kojoj se nalazimo, a na vrata kuca nova ekonomska kriza. Jednostavno, ove stvari Vlada mora da ima mnogo više u vidu. Obrazloženje je interesantno. Pozivate se na obrazloženje pod rednim brojem 6. Tamo se kaže da se amandman odbija zato što se iz obrazloženja ne vide razlozi koji upućuju na neophodnost usvajanja amandmana. Ljudi, jasno i glasno sam u obrazloženju svog amandmana naveo da nam ne treba komisija, ali SRS nije apriori protiv koncesije i javno-privatnog partnerstva. Rekao sam da poslove koje bi trebala da radi komisija koju treba da formirate, treba da obavljaju stručne službe u ministarstvu. Očigledno je da se iz amandmana vidi obrazloženje logično, racionalno i svrsishodno, ali Vlada se ponaša onako kako oni hoće, ali još malo, izbori su na pragu, pa videćemo kakva će biti njihova sudbina. Hvala.
Trideset sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Nebojša Ćirić.
Gospodine Saviću, komisija, na početku ove rasprave sam rekao da mi nismo hteli da formiramo novu agenciju, direkciju, kako god za koncesiju javno-privatnog partnerstva, broj 1. da ne bi stvarali novu administraciju, nove prostorije, nove plate itd. Komisija koju smo predvideli ovim zakonom je interresorno telo. Šta to znači? To znači ovo što ste vi rekli. Komisiju čine, kad kažem, predstavnik ministarstva nadležan za poslove ekonomije, to je već postojeći zaposleni u ekonomiji, predstavnik ministarstva nadležan za poslove finansija, to je već neko ko radi. Znači, nismo stvarali nova radna mesta, nove ljude. Ovo su sve ljudi iz stručnih službi ministarstava, plus postojeći zaposleni za AP i grada Beograda. Znači, to su ljudi, koji će se jednom mesečno ili pet puta mesečno ili 20 puta mesečno, ako ima potrebe, sastajati i međusobno razmenjivati papiri i donositi odluku. Nikakvih novih tela ovde nema. To se zove komisija, jer kad grupa ljudi sedne da radi, treba da da formalno mišljenje, mora da ima i neki formalni autoritet. U tom smislu se ona zove komisija za javno-privatno partnerstvo. Nema novih zaposlenih, novih plata, novih službenih automobila, ne znam čega. To su postojeći zaposleni, već koji rade u ovim ministarstvima, institucijama, sistema ili u AP ili u gradu Beogradu. Hvala.
Narodni poslanik Nikola Savić, pa narodni poslanik Zoran Krasić, vreme na raspolaganju je ukupno dva minuta i 35 sekundi.
Kratko ću, jednu rečenicu. Vi pričate, ministre, jednu priču, a u članu 66. ovoga zakona, ovaj član na koji sam podneo amandman, u pravom stavu piše – sredstva za rad komisije obezbeđuju u budžetu Republike Srbije. Ovo što ste vi rekli ispada da nijedan jedini dinar neće biti potreban za tu komisiju. Upravo sam jasno i glasno govorio - aman ljudi, manite se vi više tih komisija, agencija, saveta i svega ostalog, građani Srbije ne mogu to da izdrže. Hvala.
Ministar Nebojša Ćirić, pa Zoran Krasić.
Kako da vam kažem, mora da se predvidi i neki papir i trošak itd. Apsolutno, ali nema nove zgrade, novih prostorija, novih službenih automobila. Za funkcionisanje komisije, koja treba da, kako da vam kažem, da da formalno mišljenje, mora da postoji i formalni autoritet u smislu komisije i neka sredstva koja su najminimalnije moguće za funkcionisanje komisije, da, ali nema novih radnih mesta, novih kancelarija itd. To sam hteo da kažem. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Krasić, dva minuta na raspolaganju.
Pa, nije mi jasno zašto onda niste našli jednog stručnjaka sa teritorije AP Kosovo i Metohija? Tim pre što se zaklinjete u crvene crte ili jednostavno opstruišete predsednika Tadića. On čovek izginu jadnik za Kosovo i Metohiju, a vi nećete da ubacite. I tamo ima stručnjaka, gospodine Ćiriću. Nisu stručnjaci samo u Beogradu i Novom Sadu, ima ih i tamo. Ako niste mogli tamo da ih nađete, što niste stavili predstavnik ministarstva za Kosovo i Metohiju? Zaboravili ste vi na Kosovo i Metohiju, vama su sada regioni važniji.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 67. amandman je podneo narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković, koji želi reč. Izvolite.
Amandmanom na član 68. SRS traži da se član 68. ovog predloga zakona briše, iz tri razloga, iz razloga u članu 66. – sredstva za rad komisije obezbeđuju se u budžetu Republike Srbije. ministarstvo obezbeđuje prostor, opet prostor Republike Srbije, zadnji stav člana 65. kaže – član komisije prima naknadu za rad u komisiji koju utvrđuje Vlada itd, a maločas smo čuli od ministra Ćirića da će u toj komisiji biti sve predstavnici ministarstva, ljudi koji već rade u ministarstvima i koji za to primaju platu. I zbog samog člana 68. gde kaže – poslovi komisije, pomažu u pripremi predloga, informiše i konsultuje po pitanjima, daje mišljenje o prostoru odobravanja predloga itd, identifikuje i olakšava realizaciju, izrađuje metodološke materijale, drugim rečima, smuti pa prospi. Sve ovo što ova komisija radi može da radi ministarstvo koje je zaduženo i ti ljudi koji već rade u ministarstvu i da se posebni troškovi ne stvaraju u ovoj državi, pogotovo što imamo nekoliko stotina agencija, nekoliko stotina komisija, nekoliko stotina drugih tzv. regulatornih tela, koji kad se sve sabere jedino što je vidljivo i evidentno primaju pare. Još jednu stvar, jednu dilemu građanima Srbije i vama, gospodine ministre i Vladi da razjasnim. Stav SRS i stav 54% građana Srbije i stav EU je potpuno identičan. Mi kažemo – nikako Srbija ne treba da uđe u EU, 54% građana Srbije to isto kaže. I EU kaže – nikako Srbija ne treba da uđe u EU. Ne vidim čemu dilema.
Da li još neko želi reč? Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS sam podneo amandman na član 69. da se briše, jer ovde kažete da će se stručni i administrativni poslove koje obavlja komisija poveriti ministarstvu. Ne razumem, otkud sad te administrativne poslove treba da obavlja ministarstvo umesto da te administrativne poslove obavlja komisija? Gospodine Ćiriću, moram vas ozbiljno vratiti na jednu temu, jer verovatno sam među par ljudi ovde, dolazim iz privrede i dobro znam šta se u privredi dešavalo za ovih deset godina. Molim vas, vi pričate o Fabrici automobila u Kragujevcu, a ne govorite o jednom velikom gigantu, a to je Elektronska industrija u Nišu. Sada pletete pletenice od kablića kako ćete da zaposlite hiljadu radnika, a ovamo ste otpustili pet hiljada. Da ne govorim o svim industrijskim subjektima i objektima koje ste srušili za ovih deset godina i sad dovodite ljude, hoćemo privatno partnerstvo i koncesijama da podignemo te industrijske objekte. O čemu vi danas razmišljate i o čemu govorite? Ovo je apsurdna tema. Umesto da pričamo o ljudima koji danas nemaju hleba da jedu, milion ljudi danas gladuje u Srbiji, 40 hiljada je na kazanu. O čemu pričate? Apsurdno je ovo, jer vi što pokušavate nekakvim transakcijama vašim da nam objasnite, da će u koncesije i da će se privatni kapital sjuriti danas u Srbiju. Kod koga da se sjuri? Vi ste sve za vreme ovih deset godina opljačkali, prevarili. Nema tu šta više da se govori. Mi nismo ovde deca u obdaništu da možete da nas zamajavate. Recite mi šta je sa Industrijom poljoprivrednih mašina "Zmaj", jedna od najjačih u Evropi? Vi ste je uništili. Šta je se "IMT", koji danas treba da proizvodi traktore, naše traktore? Mi u stvari sklapamo kineske traktore. Znate li šta vi činite od nas? Pogledajte sve velike kombinate i velike gigante, kojima nisu bile potrebne koncesije, gde je radilo preko milion, dva ili tri miliona ljudi, danas to ne radi ništa. Da li se sećate da je 2008. godine Fabrika mineralnih đubriva u Šapcu, ja sam zajedno sa ljudima dolazio kod vas, prevareni su, opljačkani radnici? O čemu govorimo? Govorimo da ste 18 hiljada radnika 2008. godine davali nezarađen novac samo da bi u predizbornoj kampanji, odnosno kasnije, mogli da glasaju za vas. Kada je sve to prošlo, vi ste im to ukinuli. Oni se danas nalaze u narodnoj kuhinji, nalaze se na kazanima. I sada vi propagirate, umesto da vaš predsednik stranke, koji je kupio stan, i na koji način je kupio? Sa čijim kapitalom je to kupio? Zaradio ga je na svirci ili radeći negde u fabrici? Nije. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas o temi dnevnog reda.) Zato što je ekonomski ekspert koga je proglasila Amerika. Molim vas, nemojte nam pričati bajke. Zaustavite jednom to što govorite i povucite…
Narodni poslaniče, molim vas da ne pričate mimo dnevnog reda. U obavezi ste da saslušate predsedavajućeg kada vas upozori da ste se udaljili od teme dnevnog reda. Zahvaljujem. Na član71. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Da li se neko ko ima na raspolaganju vreme u ovom trenutku javlja za reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem ministru i saradnicima i svim učesnicima u sednici, naravno. Molim narodne poslanike da ne dobacuju. Ministar Nebojša Ćirić i saradnici napuštaju salu za sednice, s obzirom da ćemo mi preći na 15. tačku dnevnog reda, pretresa u pojedinostima, Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti prava oplemenjivača biljnih sorti. Primili ste amandmane, koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Dobrislav Prelić, Milorad Krstin, Vitomir Plužarević, Srboljub Živanović, Zoran Krasić, Zoran Mašić, Radiša Ilić, Dušan Marić i Oto Kišmarton. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim službu Skupštine da obavesti ministra Dušana Petrovića i njegove saradnike da mogu da uđu u salu Narodne skupštine. Na član1. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Dobrisav Prelić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, ministar je u sali? Hoćemo li raditi bez njega? Mislim stvarno… (Pretsedavajuća: Narodni poslaniče, vi insistirate na tome da mi dokažete da ne znate odredbe Poslovnika Narodne skupštine i ja vas vrlo pažljivo slušam, kad god insistirate na tome da mi to dokažete. Ovog trenutka kršite odredbu koja se tiče ugleda Narodne skupštine i obaveze poslanika da za zna odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Ni jedna odredba, ni u jednom mestu u Poslovniku Narodne skupštine ne propisuje prisustvo ministra. Zahvaljujući najviše članovima opozicionih političkih stranaka, opozicionih klubova, mi smo ustanovili praksu da predstavnici Vlade budu prisutni, uz saradnju vladajuće većine i opozicije. I ja vas molim, da ne omalovažavate rezultate koje smo zajedno postigli, da se ne rugate odredbama Poslovnika Narodne skupštine i da koristite vreme koje vam je na raspolaganju, u skladu sa Poslovnikom. Ukoliko budete insistirali i dalje da kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine, biću prinuđena i prisiljena da vam izričem kaznene mere, prve, druge opomene, oduzimanje reči i isključenja sa sednice. Izvolite, nastavite dalje.) Nisam imao nameru stvarno da na ovakav način dođemo do … (Pretsedavajuća: Narodni poslaniče, kada vas pretsedavajući podseti da ozbiljno ugrožavate red na sednici Narodne skupštine, da se rugate odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Kada vas treći put podsetim danas, u toku današnjeg radnog dana, da se ponašate nedopustivo, onda imate izbor, ili ćete se ponašati u skladu sa odredbama, ili ćete mene prisiliti, jer je očigledno to vaša namera ili strategija za današnju sednicu, da vam izričem mere opomene. Na vama je izbor.) Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Petroviću, predložio sam da se član 1. izmena i dopuna Zakona o oplemenjivanju biljnih sorti briše. Smatrao sam da je postojeće rešenje u Zakonu celishodnije, jer bi se brisanjem člana 2. i tačke 2. osnovnog zakona izgubilo smisao. U obrazloženju smo rekli ovde, u razlozima za donošenje zakona, da donošenjem zakona o zaštiti prava oplemenjivača biljnih sorti, stvorene su realne osnove za zaštitu intelektualne svojine na biljnim sortama u Republici Srbiji. Mislim da naši instituti, pre svega, imaju izuzetne kapacitete i mogu čak daleko više i bolje da rade, kvalitetnije, da imamo uslove za oplemenjivanje novih biljnih sorti. Mislim da smo u stanju da produžimo i napravimo daleko veći suficit u spoljno-trgovinskom poslovanju, ako bi se malo više pažnje i razumevanja našim institutima posvetilo, s obzirom da su naši instituti izuzetno cenjeni, ne samo u Evropi već i u celom svetu. Imamo preko hiljadu sorti u Srbiji koje su priznate. Mislim da smo negde na cifri oko 480 do 500 sorti koje su priznate i u Evropi i u svetu. Ima nekih indicija da će se ulagati u naše institute. Međutim, bez pomoći države, u ovom trenutku, siguran sam da oni ne mogu da napreduju u bilo kom smislu, pogotovu što semenska proizvodnja u Srbiji, iz godine u godinu, sve više opada. Naši instituti su imali jednu izuzetnu saradnju sa našim poljoprivrednim kombinatima i to su bile zavidne površine i semenskog kukuruza, i semenske soje, i semenskog suncokreta. Međutim, oni iz godine u godinu, to je činjenica, padaju. Mislim da imamo daleko više mogućnosti i za neke druge sorte. Pre sveta, mislim na ukrasno bilje i na druge sorte. Ali, napominjem i kažem da bez pomoći ministarstava, sigurno nećemo moći da unapredimo razvoj naših semenskih kuća. Ono što je zabrinjavajuće, to je da su prisutne i strane kompanije kod nas. To dosta utiče na našu semensku proizvodnju. Interesantno je da naše semenske kuće imaju čak bolji tretman u inostranstvu nego ovde u Srbiji. Pošto je to tako, a to pre svega mislim na Ukrajinu, gde jako puno izvozimo, na Rusku federaciju, pa čak su i neke afričke zemlje pokazale veliko interesovanje za naše biljne sorte. Mislim da bi to trebali maksimalno da iskoristimo. Ako se ne varam, i vi ste rekli u jednom od vaših obraćanja, vaša tri pravca koje ste naveli za razvoj poljoprivrede, da ste u trećem pravcu napomenuli i razvoj i unapređenje naših poljoprivrednih instituta. Ono što je svakako zabrinjavajuće, to je da se ovaj zakon donosi da bismo prišli što bliže EU, ali sam siguran da EU ima sasvim drugi interes kada je Srbija u pitanju. Recimo, imamo mi dosta toga i kod nas gde može da se ulaže, međutim, lično nisam video konkretne poteze, pre svega, kada je u pitanju poljoprivreda. Mogu da kažem, pošto se na neki način bliži kraj ove vlade, da su izbori na pomolu, i imali smo prilike da vidimo da sve, ali bukvalno sve političke partije promovišu poljoprivredu kao nešto što će biti udarno u kampanji za sledeće izbore. To je legitimno pravo i to je političko pravo koje može svakako da se iskoristi. Mi permanentno i u kontinuitetu ovde već tri i po godine govorimo da treba unaprediti i ulagati daleko više u našu poljoprivredu. Međutim, ni jednog momenta nismo naišli na razumevanje, nažalost. Smatramo da naš budžet mora daleko više da pomogne poljoprivredi. Vaš prethodni kolega nije mogao, jer nije imao snage da se izbori za tako nešto u ovoj koaliciji koja je bila na vlasti u prethodne tri i po godine. Iz kojih razloga, ne znam. Znam sigurno da je nedopustivo da, recimo, subvencije za "Fijat" budu u iznosu od 16 milijardi, a za poljoprivredu samo 20 milijardi. Vi ste, kada ste preuzeli Ministarstvo poljoprivrede i trgovine bili u jednom velikom problemu. To je svakako činjenica, kada su u pitanju subvencije. Znate da smo imali štrajkove i malinara, i ljudi koji imaju subvencije po obradivoj površini, odnosno po hektaru zemlje, i na kraju ste u dogovoru sa njima pristali da im se isplati do 30 hektara, a ovaj drugi deo do 100 hektara, ako se ne varam, do januara meseca 2012. godine. Upravo je razlog ono što smo pričali, da budžet poljoprivrede treba da bude od 5%, 6%, pa čak i do 10%, ako želimo. Ali, da ovo ne bude malo preambiciozno, mislim da je 5% ostvarivo i da Republike Srbija, pre svega, mora da nađe svoj interes. Ima dosta toga što Ministarstvo poljoprivrede nije ispoštovalo, a što ima obavezu po zakonu i po uredbama, kada su u pitanju subvencije. Činjenica je da ste u velikom problemu. Isplaćeno je osam milijardi i nešto. Znam da nemate više novaca. I ono što je posebno bilo ponižavajuće, gospodine ministre, to je da u rebalansu budžeta ni jedan jedini dinar nije bio predviđen za poljoprivrednike. Mislim da bi ste olakšali našim individualnim poljoprivrednim proizvođačima, ljudima koji danonoćno provode svoje vreme na njivama, u stočarstvu, a to je tek posebna priča. Znate i sami da, a čak ste i vi rekli, da se stočarstvo mora pod hitno unaprediti… (Pretsedavajuća: Narodni poslaniče, biljne sorte. Ne može nikako stočarstvo. Molim vas, o temi dnevnog reda.) Znači, gospodine ministre, kada su biljne sorte u pitanju, ono čega se mi posebno plašimo, a to su nove biljne sorte koje su se pojavile na srpskom tržištu, a ja mogu da vam kažem da je činjenica da u našoj južnoj Pokrajini trenutno Ministarstvo poljoprivrede nema kontrolu, a ono na šta želim da vas upozorim, to je da je kod Peći oformljena laboratorija za stvaranje novih biljnih sorti, koju nema apsolutno niko pod kontrolom, koja može da prouzrokuje mnogo zla, pre svega građanima Srbije, i ne samo građanima Srbije, već celom regionu, a vi vrlo dobro znate da su naši poljoprivrednici još uvek u situaciji da ne koriste sertifikovano seme, jer im je daleko jeftinije kada sačuvaju seme i od prošle godine i na taj način pojeftinjuju sama ulaganja u poljoprivrednu proizvodnju, ali ovo što je opasno, to je da je to laboratorija koja se bavi genetski modifikovanim organizmima i koja to seme želi, ja sam ubeđen, da plasira, ne samo u Srbiju, već na ceo Balkan, pa možda i šire. Ta laboratorija je pod direktnim patronatom KFOR-a i tamo jednostavno niko nema prilaza. Plašimo se da ćemo doći u jednu situaciju kada će biti kasno. U prethodnom periodu sam upozoravao na tako nešto, a ono čega se plašim, gospodine ministre, to je da je dokazano da imamo ogromne površine u Srbiji zasejane sa takvim semenom. Bilo je prilike gde je naše ministarstvo uništavalo takve parcele, ali mi nije jasno zbog čega ste ukinuli Generalni inspektorat? Mislim da je on imao sasvim opravdanu funkciju. Pretpostavljam da ćete reći da će to raditi ostali inspektori, ali Generalni inspektorat je Generalni inspektorat. Ne samo kada je ovo u pitanju, već bilo koji vid manipulacije i uvoza. Znate da smo imali i slučajeve gde je zaplenjena i hrana koja nije odgovara, koja je bila trula iz uvoza. Mislim da, jednostavno, za tako nešto nije bilo opravdanja, a posebno činjenica, koju niste smeli nikako da prenebregnete, a to je da tamo gde ste našli takve parcele, da ste trebali ipak da izađete u susret tim ljudima. Bilo je raznih predloga. Svakako da je i SRS za to da se zakoni poštuju, ali kada se to već desilo i to su bile ogromne parcele, mogli ste da postavite baš te vaše inspektore, pod patronatom Generalnog inspektorata, gde će sva ta roba imati jednu adekvatnu kontrolu, gde neće moći ni jedan jedini kilogram robe da ode i da se zloupotrebi, već da se pretvori u biodizel. Ljudi su prihvatili da cena bude i daleko manja, međutim, jednostavno nije se naišlo na razumevanje. Ono što je problematično, kada je došla žetva i sam kraj žetve, posle toga su se pojavili kupci koji su, bukvalno po istoj ceni, otkupljivali genetski modifikovanu soju, ali bukvalno po istoj ceni. Ljudi su pre toga nudili i pet dinara jeftinije, pa čak i 10 samo da se ne istarupiraju parcele. Međutim, tada je, u to vreme, Generalni inspektorat sa žandarmerijom bio toliko izričit i čak su noću tarupirali određene parcele i navodno sve u cilju poštovanja zakona. Pre svega, država je tu mogla da ima interes, da se napravio biodizel. To ne bi bile male količine. Ovako su milioni evra otišli u nepovrat. Nismo mi toliko bogata zemlja da bi mogli na takav način da se odnosimo. Mislim da ste tu stvarno napravili jednu ogromnu grešku. Ovo je jedan od zakona, odnosno izmene i dopune zakona jedan od uslova da bi Srbija prišla Svetskoj trgovinskoj organizaciji. To je svakako činjenica. Ne moramo mi uopšte, gospodine ministre, da donesemo ovaj zakon da bi ušli u Svetsku trgovinsku organizaciju. Prihvatiće oni Srbije i bez izmena i dopuna ovog zakona, pre svega zato što Srbija ima najzdraviju zemlju u Evropi, što imamo takve uslove i takve mogućnosti i takve kapacitete da snabdevamo pola Evrope, da svi naši proizvodi budu daleko više plaćeni, pre svega u Ruskoj Federaciji. Čuli ste, u afričkim zemljama su zainteresovani. Moramo omogućiti našim ljudima da im se isplati radi, da ne žive na ivici egzistencije, a da ne pričamo kakve Srbija ima mogućnosti kada je organska proizvodnja u pitanju. Pre svega treba iskoristiti činjenicu da su naša sela opustošena, da su nam nekada planine, pašnjaci bili prepuni ovaca i koza i bikova, da je to danas sve maltene prepolovljeno, čak i tri do pet puta manje. Treba malo razumevanja, ništa više, budžet da se duplo poveća, da smanjite samo malo one stavke u budžetu. Imate prilike sada da radite na budžetu za 2012. godinu, pokušajte da to bude bar 5%, da se pomogne našim ljudima, a svakako da će tada suficit biti, ne milijardu i nešto dolara, ubeđen sam bar duplo, a moguće da bude i tri puta veći. Sada se u kampanji pozivaju svi i kažu da je strateški cilj poljoprivreda, da idemo u pogrešnom pravcu, a kada to stiže iz političke partije koja je imala ministra poljoprivrede, ako se ne varam 2002. godine, koja je, nažalost, uvezla genetski modifikovanu soju. Da li je to bila donacija od dva šlepera? Vidim da, gospodine ministre, vrtite glavom, ali je svakako istina. Možete da zamislite sledeće godine šta je onda bilo u Srbiji, a danas smo u 2011, deset godina posle toga. Jedna, pre svega, ozbiljnost, jedan korektan odnos prema našoj poljoprivredi i ubeđen sam da svaki dinar koji bude uložen u našu poljoprivrednu proizvodnju da će se tri do pet puta vratiti Republici Srbiji. Na kraju krajeva, da kažem samo još nešto. Imamo danas na sceni još jednu političku partiju, a to je čovek koji je bio u poljoprivredi, ako se ne varam 60 godina, gospodin Zaharije Trnavčević – Za bogatiju Srbiju. Ako se ne varam, bio je čak direktno uključen u Ministarstvo poljoprivrede i predsednik Komisije u vreme kada je Ivana Dulić-Marković bila ministar poljoprivrede, kada su se delila, u to sretno vreme, bespovratna sredstva, što danas vi niste, kao ministar, u situaciji, nažalost, sada osniva novu političku partiju – Za bogatu Srbiju. Mislim da je to samo još jedna laž za naše građane, da treba da se okrenu ipak sami sebi i da generalno ova vlada nije imala ni razumevanja, ni smisla da unapredi našu poljoprivrednu proizvodnju. Mislim da ste za ovih 11 godina, gospodine ministre, istrošili sve kredite i da ćete teško našeg poljoprivrednika ubediti da na sledećim izborima daju poverenje vama. Zahvaljujem se.
Trinaest minuta i 30 sekundi iskorišćeno je od vremena poslaničke grupe. Uz dva minuta koje imate na raspolaganju kao amandman, ostalo vreme je iskorišćeno, da vas podsetim na odredbe Poslovnika. Ministar je tražio reč, samo se prijavite ministre, molim vas. Dušan Petrović ima reč.
Načelnu stvar na početku i to jeste predmet koji uređuje prvi član, na taj član ste vi stavili amandman. još jednom ću reći ono što sam pre izvesnog vremena ovde, govoreći o raspravi u načelu, kazao. Naime, ovaj zakon smo doneli pre izvesnog vremena i pokazalo se da postoje određene stvari koje bi bilo dobro popraviti, sa naše tačke gledišta. Imali smo konsultacije u okviru Međunarodne organizacije za zaštitu novih biljnih sorti. Svi koji su to sa stručnog aspekta obrađivali, došlo se do zaključka da sa ovakvim izmenama i dopunama Zakona treba izaći. To je jedna stručna komisija koja je radila i na pripremi zakona, u koju su uključeni predstavnici svih eminentnih instituta u našoj zemlji, o tim institutima ste i vi govorili, Institut iz Novog Sada, Institut iz Zemuna i drugi instituti. Ovakav tekst je predložen. Ovo je jedan tehnički zakon i u njemu gotovo da uopšte nema politike. Mislim da je važno još jednom da naglasim, u Međunarodnoj organizaciji za zaštitu novih biljnih sorti, međunarodnu organizaciju u koju mi punim kapacitetom želimo da uđemo kada budemo napravili ove izmene i dopune Zakona, da bismo mogli da budemo korisnici svih zaštitnih mehanizama koje ova konvencija pruža, u toj strukturi, u toj organizaciji nalaze se i Rusija i Ukrajina, naravno, sve zemlje EU i SAD i druge zemlje. Dakle, mi pravimo izmenama i dopunama ovog zakona jedan mehanizam kojim hoćemo da prilagodimo svoj pravni sistem, da bismo mogli da uđemo u društvo te velike porodice zemalja, naroda, poljoprivreda i mislim da je vrlo važno da razjasnimo između sebe i da razjasnimo to našim građanima. Mi prosto hoćemo da imamo sva prava za naše proizvođače novih biljnih sorti, da imaju zaštićenu intelektualnu svojinu. Sa druge strane, da Srbija bude zemlja u kojoj će svako, ko takvom intelektualnom svojinom raspolaže, moći slobodno ovde da investira, da je zaštiti i da na taj način podignemo kapacitet i potencijal iskorišćenja ovih velikih resursa i potencijala koje imamo i o čemu ste vi, takođe, govorili. To je, dakle, jedna načelna stvar. Još jednom ću ponoviti, tamo gde se danas nalaze Rusija i Ukrajina, u kojoj sam imao priliku i čast da budem pre nekoliko dana, nema razloga da mi budemo van te porodice naroda. Pa, kada Rusi i Ukrajinci nisu našli za shodno da je ovo protiv njihovih nacionalnih interesa, siguran sam da nije ni protiv naših nacionalnih interesa. Inače, član 1. jeste upravo prilagođavanje ove osnovne definicije onome što piše u Međunarodnoj konvenciji i zbog toga vršimo izmene ovog člana. Sasvim kratko, u rebalansu budžeta niko nije imao povećanje, izuzev što su povećana davanja za korisnike budžeta, za penzije i povećana su nešto davanja za zaposlene, tako da ni poljoprivreda nije mogla da ima povećan budžet i zbog toga je on takav kakav jeste. Generalni inspektorat je rasformiran zbog toga što su nadležne službe iz Ministarstva poljoprivrede to tražile i Upravo za zaštitu bilja i Uprava za veterinu, kao i Poljoprivredna inspekcija, takođe. Ne postoji ni jedan element koji je postojao u Generalnom inspektoratu, a da ne postoji i danas, kao što su sve te inspekcije postojale i pre nego što je Generalni inspektorat napravljen. Mislim da imamo jedan sistem koji će biti svakako efikasniji nego što jeste, ali da uspeva da u dobroj meri obavi sve svoje zadatke i sve svoje poslove, u pogledu zaštite bezbednosti hrane, u pogledu obezbeđivanja svih potrebnih elemenata i u zaštiti bilja i u poljoprivrednoj, generalno nadležnosti poljoprivredne inspekcije i u veterinarskoj službi. Mi ćemo i ubuduće uništavati zasade koji su genetski modifikovanim materijalima zasejani, jer država prosto ne može drugačije da postupi. Niko nije bio u zabludi ni ove godine, ni prošle godine, ni pretprošle godine. Poznato je svakome ko se bavi poljoprivredom da je nedozvoljeno sejati genetski modifikovan materijal. Ponovo hoću da pošaljem tu poruku našim poljoprivrednicima – nemojte to raditi, jer ćete prinuditi nadležne inspekcije i policiju da primene sankcije koje su u zakonu predviđene. To će se dešavati i ubuduće. Imam zaista puno razumevanja za materijalni gubitak svakoga ko se nađe u takvoj situaciji, ali mi moramo da imamo jedan uspostavljen red i da svako zna da će ga zadesiti odgovarajuća sankcija ukoliko ne bude poštovao zakon. Dakle, poštovaćemo zakon, ne samo ovde, vi možete da vidite u poslednjim mesecima da je, kolokvijalno govoreći, uspostavljenje reda jedan pravac kojim mi idemo i zbog toga je stanje na tržištu hleba ovakvo kakvo jeste. Mislim da u dobrom pravcu idemo i kada je u pitanju tržište šećera, a tako će biti i sa drugim osnovnim životnim namirnicama u najkraćem periodu.
Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe je 55 minuta.
Gospodine ministre, da krenemo redom. Sada ste rekli da je Generalni inspektorat ukinut, ali da su sve službe ostale. Niste mi odgovorili, rekao sam da je to apsolutno u redu, da smo to upozoravali pre tri i po godine i vaš prethodnik nije shvatio ozbiljno. Verujte, posle godinu dana je rekao da sam bio u pravu. Nije verovao koliko je zasejano genetski modifikovanom sojom u Srbiji površina. Ali, niste mi odgovorili na ovo. Znači, ne moguće je iskontrolisati apsolutno sve parcele. Fizički je nemoguće, složićete se. Kada dođe kraj žetve, ogromne količine država, ipak nađe interes, otkupi po istoj ceni, a nuđeno je da se otkupi pod kontrolom Ministarstva poljoprivrede, da se posebno napravi otkupno mesto koje će biti bukvalno pod kontrolom tada generalnom inspektorata, da se napravi biodizel. Sve se otkupi na kraju žetve, bukvalno sve, i vi to znate. Dokle više? Znači, radimo selektivno, negde hoćemo, negde nećemo. Ne može tako. Ono što je više nego alarmantno, vi kažete da nije uslov za pristupanje Svetskoj trgovinskoj organizaciji. Ovde u obrazloženju zakona kaže se – stupanjem na snagu ovog zakona Republika Srbija će ispuniti uslove da položi instrument pristupanja i postane punopravna članica Međunarodne unije za zaštitu novih biljnih sorti. U redu je, ali u skladu sa pravilima procedure, a takođe ispuniće se i jedan od uslova Republike Srbije da pristupi Svetskoj trgovinskoj organizaciji. Znate šta je najveći uslov da pristupimo Svetskoj trgovinskoj organizaciji? Ovo što je obećao Mlađan Dinkić. Dinkić je obećao genetski modifikovane organizme i ministarstvo Ivane Dulić-Marković, kada su vodili Ministarstvo poljoprivrede. Vi to, ministre, znate vrlo dobro. Zato ja apelujem, ne samo na vas kao ministra, već na Vladu Republike Srbije da se ovako nešto ni slučajno ne dozvoli. Vi znate ko stoji iza svega ovoga - Monsanto. Ono što je još opasnije, u vreme Hitlera oni koji su ga finansirali začetnici su ovog programa. Stvarno se bojim da ćemo doći, ne daj bože, u situaciju za desetak godina da će ovde pisati u Republici Srbiji nestaćemo, kako kažu, biće tu jedan znak na kome će pisati – ovde je nekada bila zemlja Srbija koju je prodala i uništila svoja sopstvena vlada. Mislim da tako nešto ne smemo da dozvolimo ni slučajno.
Iskorišćeno je tri minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Odgovoriću redom kojim ste vi postavljali pitanja. Vas, kao i sve poslanike i građane, pozivam da svako saznanje koje imate o tome da je neko zasejao površine sa genetski modifikovanim materijalom dostavite. Onda sam siguran da neće biti ni jednog ara više, ukoliko ga ima, koji će doživeti da bude požnjeven. Dakle, ako imate neka saznanja, molim vas da nam to javite i mi ćemo odmah izaći. Apsolutno je stvar neselektivno rađena, ono što je moje saznanje, a ja vas molim ako imate drugačija saznanja da dojavite i odmah ćemo reagovati i uništiti sve, jer to je naša zakonska obaveza. Nisam rekao da ovaj zakon nije važan za pristupanje Svetskoj trgovinskoj organizaciji, važan je i to što piše u obrazloženju je tačno. O tome šta je politika prema genetski modifikovanom materijalu, to sam takođe govorio. Postoji zakon koji je vrlo jasan i na jedan vrlo decidan način uređuje ovo pitanje. Kao što vidite, nema predloga za izmenu i dopunu zakona. Mi guramo onako kako smatramo da je najbolje. Ne treba bežati od bilo kakve debate. Evo, vrlo pažljivo pratim debatu u javnosti o genetski modifikovanim organizmima i o genetski modifikovanom materijalu. Dobro je da svi sve znamo, dobro je da svi iznose svoja mišljenja. Naravno da su ministarstvo i Vlada nadležni da utvrđuju predloge zakona a vi ste nadležni da te zakone donosite. Još jednom ću reći, kao što vidite, predloga zakona koji se bavi ovom stvari. Ne može se ništa desiti u tajnosti i ništa se ne može desiti a da ne bude pod punim svetlima svih reflektorima i pod budnim okom javnosti. Mislim da mi imamo jednu poziciju koja je sasvim predvidiva i nije takva da može bilo šta da se, kako se to u našem narodu kaže, ispod žita uradi.
Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Gospodine ministre, da li mislite da je normalno da na institutima u Novom Sadu i Zemun Polju se daju parcele da se zasadi genetski modifikovana soja, genetski modifikovani kukuruz i genetski modifikovan krompir? Ministarstvo poljoprivrede tako nešto ne sme da dozvoli. U Novom Sadu, odgovorno vam tvrdim, imate četiri hektara parcela, u Zemun Polju tri hektara, genetski modifikovani kukuruz i krompir. Znači, ne samo soja već i ove dve parcele. To je sigurno tako. Na takav način ne možemo da zaštitimo dve naše najjače semenske kuće u Srbiji. Ako je dozvoljeno, znači, zna se šta se sprema. Upozoravali smo. Jasno je da se u našim mesarama pojavljuju proizvodi koji na sebi imaju natpis – kodeks alimentarijus. Kažete – nije dokazano. Pa, mi uvozimo genetski modifikovanu soju. Tada sam dobio obrazloženje iz Ministarstva poljoprivrede da nije dokazana bilo kakva štetnost termički obrađene soje. Zašto se cela EU polomi od otkupi od nas sojinu sačmu, a mi uvozimo genetski modifikovanu? Znate i sami kako to ide – onda se to ubaci u stočarsku proizvodnju, to koriste naše krave na velikim farmama, koje su, nažalost, u malom broju ali su još uvek opstale, mlekare otkupljuju i onda naša deca piju to mleko. Bolje sprečiti na vreme.
Dva minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin, koji ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici i uvaženi paori Srbije, a posle ću objasniti, gospodine ministre, zašto sam morao da upotrebim tu reč – uvaženi paori Srbije, ovaj zakon je bio pred nama 2009. godine. Zvao se Zakon o zaštiti oplemenjivača biljnih sorti. Sačinjavalo ga je 55 ili 56 članova. Tada je poslanička grupa SRS podnela podosta amandmana, a svojim učešćem u raspravi pokušali smo da vam kažemo i dokazali smo tada, doduše niste vi bili tada ministar, da će doći sigurno da izmena i dopuna ovog zakona. Tada smo vam na to ukazivali još u načelnoj raspravi, a posle i putem amandmana, zato što je ovaj zakon, onaj prvi, 2009, ne ovaj kao dopuna, prepisan iz Francuske. Nije to uopšte ni strašno što je on prepisan iz jedne evropske države, članice EU, ali, mi smo tada prepoznali, te 2009. godine da on nije dovoljno dobar i da će pretrpeti neke izmene. Jer, da pristupite jednoj svetskoj trgovinskoj organizaciji, tada zakon mora da bude perfektan i uvek vuče ka onim državama u čijem je interesu da se donesu izmene i dopune postojećeg zakona. Ja sada govorim o zakonu koji smo doneli 2009. godine a koji se nadovezuje na moj amandman. Naime, ja sam, čitajući dobro ovaj zakon, i kao ovlašćeni predlagač ispred poslaničke grupe SRS, našao da u izmeni i dopuni Zakona o zaštiti prava oplemenjivača biljnih sorti, u članu 2. ima nekih nelogičnosti. Ja ću se potruditi da i vi meni pojasnite, ili da se jednostavno usaglasimo da se ovaj moj amandman prihvati. U članu 2, a to je inače stari član 4, st. 2. i 3. reči: "stvorili, otkrili ili razvili sortu" zamenjuju se rečima: "stvorili ili otkrili i razvili sortu". Znači, imamo samo ono "ili", ispred ili iza "otkrili". Ali, kad bi ovo recimo sada pročitao, a verujem da jeste pročitao, nažalost, niste konsultovali, a ja sam to rekao u načelnoj raspravi, recimo profesor Škorić, koji je stvorio podosta sorti suncokreta, znači, kada vidite negde na poljani jedno stablo sa lišćem, sa krunom tj. sa glavom, sa semenima i onim lepim laticama od žutog lišća, neko od umova se mnogo ranije setio da kaže – ovo je biljka od koje se može proizvesti hrana. Znači, prvo ono što treba da stoji jeste: "otkrio". Onda, kad je otkrio, polako stvara i razvija tu sortu. Jer, suncokret je plemenita kulturna biljka, oplemenjena. Sada služi za ljudsku ishranu, a njeni nus proizvodi za stočarstvo. Ja sam tu našao nelogičnosti, naravno, konsultujući se sa našim vrhunskim stručnjacima. Ja mislim da jedan prof. Denčić zaslužuje pažnju, koji je jedan od stvaraoca sorti pšenice, pa jedan Jocković, koji je jedan od stvaraoca sorti kukuruza i to ne smemo zanemariti, gospodine ministre. Znači, ne možemo prvo reći: "stvorili ili otkrili i razvili sortu", nego prvo otkrili, stvorili pa onda razvijali sortu. Znate, sorte se stalno oplemenjuju, oplemenjuju se u svrhu da bi se njihovom setvom dobilo što više kao finalni proizvod i da bi bio zadovoljan taj naš srpski paor. Zbog toga ste morali da obratite pažnju vi, tj. vaši saradnici ili saradnik koji je ovo pisao, da je došlo do jedne greške koju morate da ispravite. Vi još imate vremena da ispravite ovaj amandman. Ne mogu da verujem da ćete vi stvarno ostaviti da to bude ovako, ova bitna rečenica koju ste stavili, a u stvari, u postojećem zakonu, do 2009. godine, samo ste "stvorili ili otkrili", a ovamo piše: "stvorili, otkrili ili razvili sortu". To je jedan red reči koji je veoma bitan, ali stvarno je bitan. I ne vidim razlog, gospodine ministre, da ne prihvatite ovaj amandman. Suština je, kada se piše jedan amandman, da se izvrši konsultacija sa vrhunskim stručnjacima u Srbiji. Mi smo bili svetska sila i ostajemo po proizvodnji sorti pšenice, suncokreta, kukuruza, soje, šećerne repe. Jeste da smo sada, zbog čega se i donosi ovaj zakon, ugroženi, zato što da bismo mogli da budemo članice UPOV, to je skraćenica a pravi naziv je Međunarodna unija za zaštitu novih biljnih sorti, a to je prvi uslov izmene i dopune Zakona o poboljšivačima biljnih sorti. Drugi uslov jeSTO skraćeno, što znači – Svetska trgovinska organizacija. Tačno je da ovaj zakon delom i štiti naše institute, naše vrhunske stručnjake, po čemu smo još uvek poznati u svetu. Vidite, na koliko stotina hiljada hektara suncokreta se seje u Ukrajini, lepe, spomenuo sam sada nju, jer nam je ona haje da kažem tu najbliža. Nema bukvalno države skoro u Evropi da nemamo i našu sorto tamo zastupljenu. Ali, bar onda kada već imamo naše sorte i priznaju ih države, gde vi žurite da idemo u tu Evropsku uniju, a članice su Evropske unije, ne vidim zašto ne bi one malo osluhnule i naše sručnjake, ako su već prihvatili te sorte. Stvarno ne vidim razlog da ovaj gospodine ministre, amandman ne bude prihvaćen. Nemate razloga da ga odbijete. Ne možete da parirate činjenici da su u ovom amandmanu raspravljali vrhunski stručnjaci, što se tiče iz domena oplemenjivača biljnih sorti i prihvatili su mišljenje. Tamo sam spomenuo naših par vrhunskih stručka, stvarno ne bih želeo da nekoga reklamiram ovde, samo sam spomenuo, ali moje konsultacije su bile sa određenim brojem ljudi koji i ne sede ovde u poslaničkim klupama, nego sede i rade svoj posao za dobrobit srpskog paora. Ali opet kažem, vi prvo nešto morate gospodine ministre da otkrijete. Kada ga otkrijete, onda stvarate i razvijate, razvijate do vrhunca, dok ne može toliko da rodi da bi jedna fabrika mogla da izdrži takav rod, o čemu sada pričam. Kod nas je ušao ogroman broj svetskih kompanija koje su nam podelile reklamni materijal, koji se nikada ne može meriti sa našim reklamnim materijalom, koji je kao mala brošurica, znate. Naši instituti nemaju toliko para i nisu toliko moćni da reklamiraju, kao što se reklamiraju, hoćete da ih spomenem, evo spomenućuih, ali neka ne shvate to kao reklamaciju, stigao nam je "Pionir", zna se Mišković je bio glavni koji je tu, tu je KVS, LG, Siđenta, Koza i da ne nabrajam dalje. Nemam ništa protiv toga, ali dajte da vidimo da li smo mi dovoljno ovim zakonom zastupljeni i na našem tržištu koliko smo mi zastupljeni na njihovom tržištu. Nismo sigurno. Nemojte da francuska sorta pšenice i kanadska ulazi ovde na polja Srbije, a da je srpska sorta pšenice, hoćete da ređam ili da ne ređam, da reklamiram ili da ne reklamiram,bude poboljšivač njihovih sorti, što se tiče kvaliteta brašna. Odgovorno tvrdim, proverite to molim vas kod naših vrhunskih stručnjaka. Zašto je ovde toliko zastupljen jedan "apač" jer ima ogromnu reklamu koji se u istoj količini seje, kao i naša NS 40S sorta pšenice. Govorim o dve identične sorte sa istom količinom semena po jednom katastarskom jutru. Kada pogledate sve one parametre koji su kod izvoza bitni, naš kvalitet pšenice je puno bolji od tog koji je uvezen, jer naše sorte su kvalitetnije i ponavljam služe ovim drugim sortama iz uvoza kao poboljšivač brašna. Pitajte mlinare. Ovo će vam sigurno oni reći. Mogu vam reći, izmene i dopune zakona koje čine 22 ili 24 člana, dobro pogledao, još jednom ponavljam ovaj zakon o izmenama i dopuna Zakona su samo zbog toga, a to ste već rekli malopre, moram da priznam, zbog našeg ulaska, jer još nismo i ovoj Međunarodne unije za zaštitu novih biljnih sorti i još nismo u Svetskoj trgovinskoj organizaciji, jer ovaj zakon mora da bude dopunjen. Ponavljam, on treba da bude dopunjen, ali gledajte da mi vodimo računa i o našim sortama koje će se tu naći, a videćete kroz amandmane da malo "UPOV" više vuče tamo oni koji forsiraju, u stvari koji su stvorili taj "UPOV" nego za račun Srbije ili paora Srbije. Prema tome, ubeđen sam, bez obzira što ste vi da kažem narodski, ne od juče, nego od skoro ministar poljoprivrede i trgovine, da ćete imati razumevanja za ovaj amandman. Nemojte prvo da dođemo do toga da prvo razvijamo sortu, pa onda da je otkrivamo. Ne može, nikad nije ni bilo. Dok je ovih naših umova, nažalost koje mi izvozimo iz domena poljoprivrede, i ako ih budete poslušali biće lakše i vama i srpskom paoru, a biće i nama. Hvala vam.
Dvanaest minuta iskorišćeno od ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Zahvaljujem. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Nekoliko stvari, mislim da je važno da odgovorim, u junu mesecu su sve ove izmene i dopune Zakona prezentirane na jednom velikom sastanku ovde u Zemunu u institutu, Semenarskoj asocijaciji Srbije. U ovom udruženju u ovoj asocijaciji, članice su svi naši instituti. Dakle, kada govorimo sada o mišljenju stručne javnosti, ovo je sada polovina novembra meseca, u junu svi instituti preko svojih predstavnika su učestvovali u jednoj ozbiljnoj debati u pogledu ovog teksta o kome mi ovde sada vodimo diskusiju u parlamentu. Postignuta je puna saglasnost o tome da ovakve izmene i dopune zakona treba da budu usvojene. Uopšte ne sumnjam da se imali i vi kontakte sa ljudima iz struke i ne bih sad nikoga imenovao, ali mi smo javnu raspravu vodili na jedan institucionalni način tako što smo one koji su za to pozvani, od njih smo tražili da daju svoje predstavnike i još jednom ću reći, oni su to učinili u junu mesecu. Dakle, niko nikakvu primedbu ili primedbe koje su bile, pa posle diskusije su inplamentirane u ovaj tekst, ovo je dakle posledica jedne vrlo ozbiljne i temeljne debate koja je vođena. To je prva stvar. Druga stvar oko merituma ovo o čemu ste vi pričali. Ne bih ulazio u tumačenje ovde. Logički možete stvari da postavite na jedan ili na drugi način. Definicija je identična definiciji koja postoji u Međunarodnoj konvenciji i očigledno se radi o dve situacije. U jednoj situaciji je novo što su sorte potpuno nove stvorene, druga da su otkrivene, ali kad su stvorene i otkrivene one se dalje razvijaju i to je negde ideja. Ali da ne ulazimo čak ni u to, suština usaglašavanja zakona sa Konvencijom jeste da ovde u Srbiji, u Rusiji, u Velikoj Britaniji, u svakoj zemlji koja je članica i potpisnica ove konvencije, svi mogu da imaju u postupcima zaštite ili u postupcima sticanja prava, da imaju mogućnost identičnog tumačenja svih termina koji se koriste u konvencijama. Dakle, ove formulacije su usaglašene sa formulacijama koje postoje u Međunarodnoj konvenciji i zbog toga su ovakve kakve jesu. Takve formulacije su prodiskutovane na ovom forumu o kome sam upravo govorio i posle svega toga su došle na Vladu i posle ovde u parlament. To je negde neka procedura i suštinski nastanak ovog teksta o tomeželim da obavestim vas i da obavestim celu javnost. Zbog toga mi smatramo da je dobro da ovakav tekst bude usvojen, da mi uđemo u jedan sistem u kome, kao što sam rekao, se nalaze i zapadne zemlje, ali se nalazi i Rusija i Ukrajina. Ne vidim da bi ušli Rusi i Ukrajinci u ovakav jedan sistem da smatraju da je to protivno njihovim nacionalnim interesima. Ne treba mi da se, naravno, oslanjamo na to šta rade druge zemlje, moramo svojom pameću i štiteći svoje interese da donosimo propise, ali nekako to je isto indikacija jedna. Ako su zemlje sa tako različitim interesima, geostrateškim, političkim i kakvim god, se našle u ovoj konvenciji, onda je to jedan vrlo značajan indikator da je dobro da se i naša zemlja nađe u takvoj jednoj situaciji. Analizirajući svaki od ovih članova ponaosob mislim da smo došli do jednog većinskog mišljenja, da je dobro da ovakav zakon bude usvojen.
Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Gospodine ministre, razumem da ne možete da odstupite od teksta, tj. od izmena i dopuna Zakona o oplemenjivačima biljnih sorti. Apsolutno vas razumem, jer ovo je tražila Međunarodna unija za zaštitu novih biljnih sorti i STO, čije nismo članica. Ovakav tekst mora da ostane iz prostog razloga, zato što ovaj UPOV ili ova Međunarodna unija za zaštitu novih biljnih sorti traži te uslove, traži takav tekst. Mi pri tome tekstu moramo da ostanemo, kako sam vas razumeo. Želeo sam da vas pitam, gospodine ministre, da li se kuća gradi od krova ili počinje od temelja, zato sam uporan u ovome, da objasnim da i ovde u Srbiji ima stručnjaka koji mogu da učestvuju u građenju nekih zakona ili izmene i dopune zakona, bez obzira što nismo u EU, ali moraju da nas priznaju kao vrhunske stručnjake u stvaranju i oplemenjivanju sorti koje sam nabrojao, počev od kukuruza, pšenice, suncokreta, soje, šećerne repe, voća, šljiva itd. Ako je to uslov, ako je preduslov ulaska Srbije u UPOV ili u STO, onda vas razumem zbog čega ne želite u amandmanu gde pravim jedan red prirodni. Majka priroda je tako uradila od onoga što je nekada bila obična biljčica za koju se nije smatralo, mislim na suncokret, da od nje čovek može da živi i da bude jedna od osnovnih hrana. Oplemenjivanjem, jer je prvootkrivena, se stvara i unapređuje. To je suština zbog čega želim da vam ukažem, mada se u obrazloženju spominje tek 1961. godina. U obrazloženju koje ste nam dostavili stoji – Zakon o potvrđivanju Međunarodne konvencije o zaštiti novih biljnih sorti itd, Republika Srbija je ratifikovala Međunarodnu konvenciju o zaštiti novih biljnih sorti, donete u Parizu 2. decembra 1961. godine. Da vas podsetim nešto, šta je sa Konvencijom koja je zaključena još 22. novembra 1928. godine u Parizu? Znači, spominjala se još 1928. godina. Spominje se nešto za šta smo uvek bili tu, sada nismo zato što tako neko želi da nismo još ili neko možda žuri da bismo tamo bili što pre. Mislim da ste svesni da morate da ispoštujete ovo. Ako se usvoji tekst ovakav kakav jeste i predočen nama, ako ne bude urađen, ništa, nema UPOV, nemamo članstvo u UPOV, nema u STO itd. Ali, ako već stvarno mislite ovde da ostanete i da ostane ovako kako je predloženo, a ovo je prepisan zakon 2009. godine od Francuske. Ukazivali smo i tada da ima tih propusta, da će doći taj zakon za godinu-dve dana, sećam se dobro, kad bismo imali stenogram videli biste da tamo piše da će doći do izmena, jer uvek onaj ko predlaže, traži nešto novo i za sebe. Onaj ko je članica mora nešto i da trpi. Ovog puta mi trpimo samo zbog toga što neko ne želi iz EU ili iz te Međunarodne unije za zaštitu novih biljnih sorti, da bude usvojeno nešto iz Srbije, a to je amandman poslaničke grupe ili moj amandman što se tiče izmene i dopune Zakona o oplemenjivačima biljnih sorti. Hvala.
Iskorišćeno je vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe i dva minuta od vremena poslaničke grupe. Pre nego što pređemo na pretres amandmana na član 3, na osnovu članova 90. i 87, želim da obavestim Narodnu skupštinu da će uobičajena pauza od jednog sata biti određena kada završimo pretres u pojedinostima Predloga zakona koji je u toku i onda u popodnevnom delu, nakon pauze od jednog sata, otvorićemo pretres u pojedinostima 16. tačke dnevnog reda, odnosno Predloga zakona koji je nakon završetka pretresa u načelu jedini o kojem možemo da vodimo pretres u pojedinostima. U skladu sa članom 87, ukoliko bude potrebe, radićemo i posle 18:00 časova. (Vjerica Radeta, sa mesta: Radimo samo 16. tačku nakon pauze?) Izvinjavam se, 16. i 17. tačka. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin. Izvolite.
Kolega Vitomir Plužarević je podneo amandman na član 3, a u starom zakonu je to član 7. stav 2. tačka 2) i 3) – menjaju se i glase. Gospodine ministre, ovde mi nešto upada u oči. Verujte, iz dobre namere želim da pojasnim zašto i zbog čega je izbačen ovaj deo ili je došlo tamo do nekog novog zakona, Francuzi pisali, pa sada piše možda Nemačka ili nije Nemačka, možda neka druga članica EU. Ne znam zašto? Zato smo i predložili da se član 3. briše, zato što ovaj postojeći je jasniji, a ovde se daje ono za šta mi imamo crv sumnje oko ovog zakona, jer baš ova organizacija kojoj težimo da budemo, da bi mogli da budemo ravnopravni što se tiče i učestvovanja nas u svetskoj trci u prodaji raznih semena kao proizvođača, mislim na Međunarodnu uniju za zaštitu novih biljnih sorti i sada kada pročitam, izbacujete član 2. i 3. stari. U članu 2. stoji ovako – ugovorom između privrednih društva povezanih kapitalom, gde je jedno od tih privrednih društava većinski vlasnik ili između privrednih društva koji su u većinskom vlasništvu većeg privrednog društva. Pogledajte koje su sada izmene. Kaže se, ugovorom o otuđenja materijala sorte između privrednih društava povezanih kapitalom gde je jedno od tih privrednih društava vlasnik drugog ili između privrednih društava koja su u vlasništvu trećeg privrednog društva, pod uslovom da otuđenje materijala sorte nije u svrhu korišćenja sorte. Verujte, kaže Bečej, berber. Izvinjavam se, ali tako mogu da protumačim. Verujte mi, imate već nešto u ovom starom članu 7. stav 2. tačka 2) i 3) i dodajete nešto. Pogledajte član 3.u starom zakonu – ugovorom na osnovu koga se u ime oplemenjivača reprodukcione ili urbani materijal proizvodi, reprodukuje, umnožava, kondicionira ili skladišti, pod uslovom daoplemenjivač zadržava isključivo pravo na dobijeni reprodukcioni ili urbani materijal ili njihove proizvode i da taj materijal odnosno proizvodi nisu otuđeni, s tim što mogu biti korišćeni za proizvodnju druge hibridne sorte, ali bez otuđenja reprodukcionog ili urbanog materijala hibridne sorte. To je u starom zakonu. Ne vidim zašto je ova tačka 3) loša. Da biste je skratili novim izmenama i dopunama zakona i napisali samo kratko i jasno. Po vama, ugovor na osnovu koga se u ime oplemenjivača umnožava reproduktivni materijal sorte i na osnovu koga se vlasništvo umnoženog materijala vraća oplemenjivaču. Opet pravite dobro nekome tamo, pravite dobro. Vi morate to da uradite,svestan sam, da bismo ušli u UPOV, svestan sam da je to opšta činjenica, jer rekao sam, moramo da napravimo i mi trku i da se pojavimo na svetskoj pijaci. Samo, mi smo neravnopravni, iz prostih razloga zato što ste baš ovaj konkretno član 3. toliko uprostili da bi nekome bio dostupniji, a u starom Zakonu o oplemenjivačima biljnih sorti je dosta to jasnije i sveobuhvatnije i nema propusta. U ovom članu 3. starom nema propusta. U ovome ima. U ovome može između redova malo da se pročita. Opet, ponavljam, niste vi to pisali. Jedan je pisao, pouzdano, ovaj od 2009. godine Zakon o oplemenjivačima biljnih sorti, Francuzi, ali nisam došao do saznanja ko je ovu dopunu izvršio. Na osnovu čijeg predloga? Zato smatram da bi trebalo amandmane koje predloži poslanička grupa SRS i moje uvažene kolege prihvatiti, jer smatram da su prihvatljivi. Zato i tražimo da se brišu ove nove izmene i dopune zakona. Hvala.
Iskorišćeno je pet minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Čitajući ove stavove, svi su mogli da vide da se radi o jednom tehničkom uređenju odnosa između različitih učesnika u ovom postupku i u ovoj proceduri. Stvar nije u životu toliko komplikovana. Život ima različite manifestacije i propisi uređuju stvari do one mere do koje zakonodavac proceni da je korisno i potrebno da budu uređeni. Mi smo 2009. godine imali određenu formulaciju. Ispostavili se da ta formulacija ne korespondira načinu na koji je ovaj institut uređen u Međunarodnoj konvenciji koju smo mi ratifikovali. Dakle, mi svoj pravni poredak usklađujemo, harmonizujemo, upodobljujemo sa opštim pravilima koja su uspostavljena ovom međunarodnom konvencijom. Ponovo ću reći, ista ovakva formulacija je u ruskom zakonodavstvu, ukrajinskom zakonodavstvu i siguran sam da ne postoji nikakva opasnost za naš nacionalni interes kada budemo i mi i ukoliko ovaj parlament bude ovakvu formulaciju usvojio. Ponoviću ono što sam rekao i pre 10-ak minuta. Međunarodne konvencije, kada uređuju određeni sistem, između ostalog imaju jednu blagotvornu posledicu, a to je da svi koji su u tom sistemu su korisnici mogućnosti da na isti način tumače institute koji u tim konvencijama postoje. U međunarodnim odnosima to je dosta teško zbog jezičke raznolikosti, nije lako tumačiti, ne bi postojali sudovi, ne bi postojao pravni fakultet, da je jednostavno tumačiti zakone koje usvoje parlamenti po svetu i podzakonska akta. Koliko je teže kada je potrebno tumačiti propise koji sa jednog jezika moraju da budu prevedeni na drugi jezik i šta je sve neophodno učiniti da dobijemo pravo značenje svih tih termina? Nemam nameru dalje da diskutujem o tome, nego hoću da kažem da ovo harmonizovanje sa Međunarodnom konvencijom, u stvari dovodi do toga da ćemo mi u Srbiji ovde imati mogućnost da svi koji su zainteresovani, svi koji imaju licence na ovu vrstu proizvoda, da budu zaštićeni tako što će se znati tačno šta znači svaki termin, šta znači svaka rečenica, pravnički govoreći šta znači svaki institut nema veće blagodeti od predvidljivosti. Najveći problem u pravnom poretku proizilazi iz toga što ne znate šta vas čeka i da na ovaj ili onaj način uprava kada sprovodi postupak priznavanja novih, dobijanja licence, sudovi kada pružaju zaštitu po tužbama, kada niste baš sigurni kakvo će tumačenje određenih tehničkih instituta biti. Sada ćemo, kada ovaj zakon bude donet, mi ovde u Srbiji imati mogućnost da na isti način ova prava budu zaštićena, kao i na istoku našeg kontinenta, zapadu našeg kontinenta i u svakoj zemlji koja je ovu konvenciju usvojila. Naravno da smo mi spremni da sve sugestije koje i ovde dobijemo i od stručne javnosti i svih zainteresovanih, proizvođača, onih koji su korisnici ovih prava, čujemo i na svim forumima kojima tamo to mesto jeste, da debatujemo i diskutujemo o tome i da učestvujemo u unapređenju, ali mislim da je jako važno da postanemo deo ovog sistema.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 8. stav 1. u ime SRS, u ovom članu da se briše, a u stvari u članu 8. stav 1. reči su – izražavaju najmanje jednu osobinu koja je posledica uticaja genotipa ili kombinacije genotipova, a se briše. U starom zakonu je naznačeno u članu 8. – sorta se smatra različitom ako je jasno razlikuje u izražavanju najmanje jedne osobine koja je posledica uticaja genotipa ili kombinacije genotipova u odnosu na bilo koju drugu sortu, čije je postojanje opšte poznato u vreme podnošenja zahteva za dodeljivanje prava oplemenjivača biljne sorte. Moram, gospodine ministre, da vas obavestim da sam održao svoju sednicu Odbora za nauku i tehnološki razvoj 4. novembra u Institutu za povrtarstvo i ratarstvo Novi Sad, i da sam takođe održao sednicu Odbora u Institutu za fiziku, gde je došlo do jednog stručnog objašnjenja. Tražio sam, naročito na Institutu za povrtarstvo i ratarstvo Novi Sad, što vi rekoste da je održana jedna zajednička debata, gde sam u debati tražio objašnjenje ovog mog amandmana, pa i amandmana ostalih podnosioca da u diskusiji koju smo sa stručnjacima vodili, vezano za vid rada postojanja tog instituta, odnosno videvši sve probleme koji su nastali u jednom dvadesetogodišnjem periodui nažalost, u zadnjih 10 godina, kada je došlo do određenih kriminalizovanih privatizacija, naročito u tim službama, da ih nazovemo, zadrugarstva, gde je došlo do jedne erozije, baš vezano za ove stručne debate, odnosno i do ovog zakona o oplemenjenim sortama, stvaranja novih sorti na teritoriji Republike Srbije, odnosno u određenim institutima. Vi dobro znate koliko se instituta na teritoriji Srbije zatvorilo. Ipak, da kažem, čini mi se da je možda i ona narodna rečena – ko je bliži onome gore, vrhu, taj je možda i ostao, ali možda oni koji su dalje, koji su takođe imali u svom kolektivu stručnost, imali su određene naučne rezultate, nisu uspeli da opstanu. Evo, osvrnuću se na nekolicinu problema koji su bitni i vezani za ovaj moj amandman, jer se u ovom mom amandmanu nažalost govori da se, kao što sam i pročitao, izražava ili se želi ukinuti sortiment ili gen ili koji je geneotip u jednoj sorti koja se priznaje. To ljudima nije jasno, to povezivanje ovog novog zakona, znači, starog zakona i sa ovim novim zakonom, jer to je u stvari osobina koja daje asortiman, odnosno taj gen stvara jednu novu sortu. Dosta je to stručno gospodin Krstin, moj stranački kolega objasnio, kao da je slušao i kao da je sa nama zajedno bio tamo. Nažalost, mnoge uvozne sorte ili mnoga uvozna semena se razlikuju po kvalitetu u odnosu na kvalitet,a to je ono što su naši instituti stvorili. Imamo, kao što reče gospodin Krstin, "Apač pšenicu" koja je sa 13,5 % proteina na visokom stepenu. Kada se pogleda i u naše sorte, naročito, sorta "Partizanka" koja je sa 35% svoje mase, odnosno to se najradije i najbolje, kao što oni rekoše, može videti prilikom pečenja hleba. Tada se otkriva ovo, što reče gospodin Krstin, koliko strane kompanije, da kažem uvoznici, koriste kvalitetne naše sorte pšenice, da bi ih uvezli i da bi mogli da povećaju kvalitet. Stručnjaci su objasnili su i to je dosta dobro, a dobro je, jer sam mislio da će procedura ovog zakona biti ranije i da ne bih imao prilike da prenesem ono što sam na Institutu za nauku povrtarstvo čuo od vrlo stručnih ljudi, akademika, koji su iznosili probleme. Problemi jesu, prvo, što te multinacionalne kompanije, ovo što vi rekoste, da je i naše mesto sa njima, u stvari u tome da te kompanije tamo ne prihvataju ili mi tamo nemamo svoju stolicu, da bi naši stručnjaci mogli da se bore za dobrobit ove sorte koju mi prezentiramo. Ne, to je priča koja govori da o nama, odnosno o našoj biti odlučuje neko drugi ili neko treći, ali ne mi ili naši stručni ljudi. Što se tiče određenih sorti koje su danas zastupljene, ovo što ste vi rekli da ste bili u Rusiji i Ukrajini, taj asortiman je jako dobro primenjen na tržištu Rusije. Pokazalo se baš u tim vremenskim uslovima, a danas možemo reći da u periodu kada vlada ili nastaje period velike suše, da mora da postoji jedna određena otpornost. Odnosno, ne možemo reći da je svaka biljka otporna na sušu, ne, ili samo u zavisnosti od svog procenta, koliko više apsorbuje vlagu, manje ili više. Sve biljke, nažalost, trpe ovu sušu i taj će period, u vremenskom razdoblju koji je ispred nas, sve više i više zadesiti ovu zemlju, a normalo i ostale u okruženju. Ono što je takođe izneto – ne znam zbog čega se mi stidimo da smo organska zemlja? Znate šta, u primeni agrotehnike i u primeni, da kažem, određenih sorti sa kojima želimo da ostvarimo što veću dobit, to se postiže varanjem prirode. Želi se prevariti priroda da se podigne što veći nivo plodnosti, odnosno što veći nivo dobiti. Ono što je interesantno i treba napomenuti je da je Institut Novi Sad stvorio određene sorte i pšenice i kukuruza, a naročito kukuruza, gde su dve sorte vrlo interesantne, a to su "NS 640 ultra" i "NS 444" koje su otporne na određene ultraherbicide sa kojima se, u stvari, primenjuje, što je i uslov primene genetski modifikovanih biljaka, korišćenje totalnih herbicida, da bi se u tom procesu proizvodnje što manje moglo ulagati u zaštitu biljaka od korova i od ostalih štetnih biljaka. Sa tom metodom su naši stručnjaci selekciono uspeli da dođu do jedne značajne sorte koja u našim uslovima može da istrpi veliku sušu, baš u periodu koja je potrebna za taj vegetacioni deo, a naročito oprašivanja, kada je potrebno da ima određeni procenat vlage. Ono što me je strahovito iznenadilo jeste nešto što sam prvi put čuo od ljudi koji su govorili da ih ne interesuje politika, da su van političkog domašaja, ali ih samo interesuje opstanak tih instituta. Jer, kao što sam rekao, Institut za fiziku, on koristi određenu metodu plazme da bi mogao da podigne stepen klijalosti kod pojedinih biljaka, što govori koliko treba da bude povezanost u krug, cirkulaciono, svih tih instituta, što rekoh i o čemu sam pričao, za određenu dobit. Šta je problem? Problem je što kada pogledamo Institut za fiziku, 95% su na budžetu Srbije, a samo 5% ostvaruju iz svojih istraživačkih metoda. Dok, na primer, kada smo kod Instituta za povrtarstvo i ratarstvo Novi Sad, oni na neki način pokušavaju samostalno da opstaju na tržištu. Molim vas, bilo mi je dovoljno kada sam ušao u magacin, znači, regalno postavljana semena pod određenom temperaturom, što to nije slučaj kada se distribuira do prodavnica, gde normalno tamo da li se prodaju i koliko vremenski seme opstaje i da vam kažem, to je jedan od najsavremenijih magacinskih prostora u Evropi, gde se semena čuvaju, odnosno i određene banke gena, gde je potrebna sledeća i prethodna reprodukcija, da bi se došlo do proizvodnje semenske robe. Vi dobro znate da sam krajem meseca postavio jedno značajno pitanje, ali me verovatno možda niste razumeli, kada sam govorio o uvozu kontaminirane pšenice. Nisam rekao da je to kontaminirano zato što se desila katastrofa u Japanu. Ne, nego usled neblagovremenog ili nestručnog korišćenja mineralnih đubriva. Jer, u fosforu, odnosno u fosfor prahu, gde se proizvodi fosforna kiselina, nalazi se ta radioaktivnost koja utiče štetno ako se koristi u prehrani u većim količinama. Jer, u fabrici mineralnih đubriva prvo ispitaju te sirovine, da nisu kontaminirane. Ako prelaze tu određenu dozu, onda se normalno to kasnije manifestuje. Postavio sam to pitanje. Da li je to tačno i koliko, na koji način je došlo do uvoza ovakve kontaminirane pšenice koja je iz Čečenije ušla u Srbiju, neblagovremenim, odnosno nestručnom primenom mineralnih đubriva, koja su u sebi imala povišeni nivo radioaktivnosti u materiji ili u supstanci koja se zove fosfor? Prema tome, taj deo koji je vrlo bitan, o kojima govorim,jesu i ti instituti iza kojih treba da stoji država. Ta kohabitacija između instituta, proizvođača i korisnika, mora da bude povezana, odnosno mora da bude praćena. Kada kažem instituta, znači, instituti su do proizvođača dopremili semensku robu. Ta semenska roba, a cilj kvalitetne robe jeste da se proizvede što više i da se proizvede što kvalitetnije, i normalno, da se ostvari što veća dobit. Shvatite, ako danas u Srbije ne bude, a evo i jutros kada sam pošao, kod mene u sandučetu su ubacili ovakav reklamni deo, a vezano za "Pionir seme". Oni su krenuli da osvajaju tim putem osvajaju naše tržište. Našeg čoveka ćete lako prevariti zato što je nestručan, zato što mu je potrebna određena stručna edukacija. Vi ste sada stvorili i stvarate jedan tim ljudi koji će obilaziti Srbiju. Ali vas pitam, da li će ti stručni ljudi doći na prostoru dole Prokuplja ili, da kažem, juga Srbije? Na žalost ne možemo da kažemo da nam je jug Srbije KiM, vidite kako pokušavaju da nam otmu i plašim se ako ovakvom politikom nastavimo, da će se to desiti, da određeni stručnjaci gde će on da uđe u selo kada ima pet ili šest staračkih domaćinstava, koji jedva preživljavaju biološki, a kamoli da bi se bavili određenom proizvodnjom, a tamo smo poslali te stručne ljude. Ono što sam takođe tražio, odnosno što sam i dobio uverenje, a verujem da ću to preko vas i uspeti, da ti stručni ljudi koji će služiti u edukaciji, u poljoprivednoj proizvodnji, moraće da zakažu određeni seminar da bi ti stručni ljudi mogli da prenesu određeno znanje. Ovde nije samo znanje vezano za asortiman semena, već se određena struka prenosi i o zaštiti i prilikom skladištenja, čuvanja tog poljoprivednog proizvoda. Znači, to je ono što se od vas traži. Drugo, šta se traži? Traži se da vi danas umesto 2,2, koliko je u budžetu predviđeno za poljoprivredu, da to mora biti minimum 5%. Zbog čega? Zato što danas i obično govorite da u tom procesu, u tom lancu, suficit jedino danas ostvaruje poljoprivreda. Mi se hvalimo sa 1,5 milijardu, koliko je, otprilike, ostvareno u tom suficitu, a pogledajmo zemlje Danska, Holandija, koliko one u svom BDP danas ostvaruju. Znači, to je ono što pričamo jer taj lanac ne sme da bude prekidan. Ovo što ste govorili, kada je bilo u načelu, jeste da krajnji rezultat nije nama da izvozimo pšenicu i kukuruz, već nam je krajnji rezultat da izvozimo finalnu robu, robu koju ćemo mi, na neki način, preraditi i izvoziti u zemlje u okruženju ili u treće zemlje. To je enigma i to je jedini cilj. Možemo ovde pričati bajke, priče, ali ako ne dođe do stepena subvencionisanja poljoprivrednih proizvođača, ako im se ne omogući, prvo kupovinom mehanizacije koja je danas ruinirana, uništena, gde naša mehanizacija, vidite, industrija mašina "Zmaj" je uništena, industrija IMT je takoreći uništena. Kao što je na institutu rečeno i tačno je, po pitanju poljoprivredne proizvodnje pokrenuli ste celokupan lanac drugih industrijskih grana, hemijsku industriju, prehrambenu industriju itd. to je cilj ovoga. Vi kažete, sa tim ću završiti – evo carinske barijere će biti otklonjene prilikom uvoza sojine sačme. Molim vas, uvozimo sojinu sačmu koja je možda modifikovana, možda nije, ne znamo. Moram vam nešto reći, kada sam prethodnog ministra pitao da li termičkom obradom postoji, jer ja kada svoju proizvedenu soju nosim da predam, on je ispituje i ja ga pitam – kako ste uspeli da nađete da je soja modifikovana ili ne, jer znate šta, ako je soja do moje parcele modifikovana, pčela je oprašila, tako da su ti geni modifikacije preneti i na soju koja nije modifikovana. To je taj problem. Kaže – kada je ubacite u jednu tekućinu za ispitivanje, vidite koliko se na tom semenu nalazi totalcida, herbicida sa kojim smo uništavali korove. Sada pogledajte, da li termičkom obradom mogu da se unište ti herbicidi koji su prisutni na semenu? Ne mogu. To je ta razlika. Neće vama niko da uveze iz Brazila, iz Argentine sojinu sačmu koja nije modifikovana, nemojte da se lažemo, jer u Evropi je dozvoljeno, iako je stornirano u Grčkoj, svuda je stornirana upotreba genetski modifikovane, osim genetski modifikovanog krompira. Danas u Evropi se on uvozi za ishranu stoke. To je ta razlika. Negde se primenjuje, negde se ne primenjuje, negde je to zaustavljeno. Plašim se da li će to ući na mala vrata ili ne, ali to nije tema za ovu današnju diskusiju, niti hoću o tome da pričam. Verujem da smo svi toliko pametni da treba da zaštitimo svoje potomstvo, da zaštitimo svoju zemlju. Onaj ko nema svoje potomstvo, on ni ne može oko toga da se bori. Shvatite još jednom da su priče, ovde možemo pričati danima kako je uništena poljoprivreda, kako je uništena hemijska industrija, kako je u ovoj zemlji uništena prerađivačka industrija, koliko su zemljoradničke zadruge i kombinati uništeni. Sve ovo govori da je period ispred nas onaj u koga moramo uložiti mnogo, ali na žalost ne znamo čime i kako, jer ljudski potencijal od mladosti neće se hvatati tog posla. Ovi koji su ostarili, oni su biološki zakasnili za sve to, a mislim da i novčanih sredstava neće biti. Možemo samo u predizbornoj kampanji govoriti bajke, da će sve to biti dobro, ali neće. Hvala vam.
Osamnaest minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Pre nego što kažem nešto o suštini amandmana, mislim da je vrlo važno, da ne ostane nikakva sumnja ovde, ne možemo da izađemo iz ove sale a da visi negde u vazduhu pitanje da li jeste ili nije sojina sačma koja se uvozi u Srbiji genetski modifikovana. Nije. U Srbiji je zabranjen uvoz genetski modifikovanih materijala, odnosno sojine sačme od modifikovane soje. Molimo vas još jednom, vas i sve građane koji nas sada gledaju, svako saznanje koje imate o tome molim da dostavite Ministarstvu poljoprivrede ili MUP, svako ima policijsku stanicu u svom gradu, manje-više i u opštinskim zgradama rade poljoprivredne inspekcije. Dakle, sve što znate a da je suprotno od ovoga što ja kažem, molim vas da to dostavite i mi ćemo odmah da reagujemo. To je krivično delo. Ne radi se o tome da li se sada radi o nečijoj dobroj volji i o brizi za decu ili odrasle ili štagod. Zakon u Srbiji zabranjuje uvoz ovakvog materijala. Svako ko to radi pravi kazneno delo. Za različite vrste tih dela su predviđene različite sankcije. Ko poseje genetski modifikovan materijal, biće mu uništena zasadna površina na kojoj je to uradio. Malo je kontradiktorno kad kažemo mi u ovoj debati ovde – dobro ako su posejali, neka ostane. Neće da ostane, zato što je to zakon. Dakle, oko ove stvari nema debate. Oko primene zakona, svako ko misli da treba da se menja zakon, može to da kaže. Svako ko smatra da ne treba da se menja zakon, ne da može da to kaže, to govore mnogi ljudi u ovoj zemlji. Posao Vlade Republike Srbije, moj posao jeste da sve vidim i sve čujem. Ustav i zakon mi nalažu da kažem šta mislim da je javni interes. Ja to radim i oko ovog pitanja i oko svega što ulazi u nadležnost posla kojim se bavim. Isto tako i oko ovog pitanja koje ste imali, a odnosi se na kontaminirano seme. Nema ničega što je u neskladu sa našim propisima da je ušlo u zemlju, a da smo mi svojim inspekcijskim nadzorom uspeli da utvrdimo. Ako imate bilo kakvo saznanje, molim vas da to javite, da bi smo mogli da preduzmemo korake i mere. Raduje me da ste imali sastanke u Institutu za ratarstvo i povrtarstvo u Novom Sadu. Koliko vidim, na toj sednici Odbora za nauku nije izneta nikakva primedba na ove formulacije koje smo mi ovde dali. Sada govorimo o različitosti, kao specifičnom institutu u ovom zakonu. Suština je, kao i kada je u pitanju novitet o kojem smo razgovarali o prethodnom amandmanu, radi se o usklađivanju formulacije sa Međunarodnom konvencijom. Još jednom ću reći, mnogo je važno da imamo mogućnost za potpuno nesporna tumačenja i utvrđivanja pravog značenja, da znamo šta to primenjujemo kao propis i kada taj propis primenjuju uprava, kada se utvrđuje pravo i dobija licenca i kada propise, zakone i podzakonske akte primenjuju sudovi po tužbama, kada oni koji su zainteresovani traže zaštitu svog prava. Zbog toga mi sada ulazimo u jedan sistem i otklanjamo sve njegove neharmoničnosti, da bismo imali ista prava kao u bilo kojoj zemlji koje su članice ove međunarodne asocijacije, a tih zemalja ima i na istoku i na zapadu. Ova konvencija obuhvata zemlje sa tako raznolikim spektrom međunarodnih interesa, geopolitičkih uticaja i čega god. Ovo je jedna stvar koja sesvakako pokazalo u životu da dobro funkcioniše i ovo je jedan poziv za investiciju u ovu oblast. U dubini će to da bude suštinski važno. Četiri do šest miliona evra je potrebno uložiti da postoji velika verovatnoća da posle te investicije onaj ko to radi će da dobije jednu sortu koja posle može ekonomski i komercijalno da se eksploatiše. Mi ovim zakonom šaljemo poziv da se investira u ovu oblast i ovu delatnost. Otvorili ste vrlo važnu temu i vrlo važno pitanje. U vrlo bliskoj budućnosti imaćemo, verujem, dobro pomake kod nekih od naših instituta. Sada neću da govorim o pojedinostima, ali očekujem već do Nove godine. Sa ministrom Obradovićem veoma mnogo se bavim tom stvari. Takođe, sa ovim najuspešnijim institutima vodimo ozbiljnu debatu o tome kako upravo da povećamo njihovu moć i njihovu sposobnost, kako oni da dođu do što efikasnijih i operativnijih mogućnosti da bi ogroman potencijal, koji imaju, pre svega, u aplikativnoj nauci, u ovome što je primenjivanje fundamentalnih znanja, da to podignemo na znatno viši nivo, tako da je dragocena svaka pomoć i veoma mi je drago da imate sa njima komunikaciju i da ste u dobrim odnosim. Mislim da će to svakako doprineti da mi svi zajedno na ovoj temi, koja u suštini nije politička, nego je životna i tiče se mogućnosti korišćenja potencijala koje naša zemlja ima, da uradimo sve najbolje što je moguće.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.) Ako želite da koristite vreme poslaničke grupe, prijavite se. Izvolite, imate na raspolaganju 24 minuta od poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Vi stalno spominjete tu međunarodnu uniju za zaštitu novih biljnih sorti, gde instituti ne vide nekakvu našu budućnost, što se tiče priznavanja ili usaglašavanja ovih zakona sa tim njihovim zakonima, jer sigurno, znajte, te multinacionalne kompanije nemaju, odnosno u tim multinacionalnim kompanijama mi nemamo svoju stolicu da bi mogli da branimo, odnosno da kažemo – mi ćemo sortu semena pšenice ili suncokreta da uvezemo u Nemačku. Ne, mi ne možemo. To je taj problem, što su oni nacionalni zaštitili ta svoja semena. Jedino je Srbija ostala otvorena, gde sada mnoge kuće žele da unište, jer se prvo uništavanjem tih velikih kombinata uništila na neki način proizvodnja, prehrambena industrija i postali smo zavisni od drugih. Što se tiče primene tih fundamentalnih nauka, vezano za tu korelaciju između svoje povezanosti, vrlo će teško doći do toga zbog tog velikog monopola i velikog trgovačkog lobija koji danas zarađuje, odnosno koji se, nažalost, uvukao u sistem vlasti i, u stvari, kako oni kažu tako Srbija, odnosno tako naša vlast radi. Hvala vam.
Iskorišćeno je minut i 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Ministar Dušan Petrović ima reč.
Odličnu ste temu otvorili. Šta je suština? Baš nasuprot od ovoga što vi kažete. Kada budemo ušli u punopravno članstvo, svaka zaštita koja bude data u proceduri koju mi sprovedemo, licenca, prosto govoreći, ona postaje važeća na teritoriji svih zemalja članica koje su u okviru ove međunarodne asocijacije. Ta procedura i njena suština jeste, kada stavite jednu sortu, koja zadovoljava sve ove uslove u pogledu noviteta i uniformnosti i svih drugih osobina, da svi koji su članice na odgovarajući način imaju mogućnost da stave svoje primedbe da li je to zaista nova sorta u smislu konvencije i ovog zakona ili nije? Ne samo u Srbiji, nego u svim zemljama. Kada dobijete licencu, posle te procedure, vi ste zaštićeni gde god imate mogućnost da ekonomski eksploatišete svoju investiciju jer morate da potrošite silne pare da biste do nove sorte došli. U tome je poenta. Ne plašim se konkurencije, mislim da Srbija, i o tome smo govorili ovde nekoliko puta danas, ima ljude sa vrlo ozbiljnim znanjem. Mi imamo problem zato što su državne institucije trome pa ne mogu da trče u komercijalnoj utakmici tako brzo, pa ćemo da vidimo šta bismo moli da tu promenimo, a da se suštinski uticaj države na te institute ne menja. Kako da budu snažniji i brži na tržištu? Ali, u ovom temeljnom delu, fundamentalnom, o tome da li mi imamo personalni potencijal, da li postoji verovatnoća da će se ozbiljni ljudi sa ozbiljnim znanjem vratiti u Srbiju, koji su otišli, ukoliko mi budemo napravili neke korake. Verujem da da. Tada se stvara ozbiljan kapacitet na osnovu toga što postajemo članica jedne međunarodne mreže koja štiti intelektualnu svojinu, da mi taj svoj kapital intelektualni i finansijski, koji će biti pretočen u nove zaštićene sorte, u stvari kao jedan veliki potencijal naše zemlje imamo. Dakle, ako ne verujemo u sebe, nećemo ući u ovu konvenciju. Ako verujemo u sebe, zašto ne bismo ušli u jednu ravnopravnu utakmicu sa svima, sa punom svešću o snazi multinacionalnih kompanija, o njihovom uticaju, u celom svetu kako stoje stvari? Mislim da i ovih 20 godina pokazuje ozbiljnu vitalnost potencijala koje mi imamo u ovoj oblasti i taj potencijal može da otvori samo još veći i značajniji prostor. Još jednom da kažem, usvajanje ovog zakona, ulazak zemlje u punopravnu mrežu, koju pruža međunarodna organizacija, jeste poziv investitorima, poziv onima koji imaju novac da ulažu u stvaranje novih sorti.
Da li još neko želi reč po amandmanu na član 5, koji je podneo narodni poslanik Zoran Krasić? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 6. ovog predloga zakona, sa predlogom da se član 6. briše. Član 6. u Predlogu zakona za izmenu i dopunu ovog zakona glasi – u članu 10. stav 1. reči: "njene osobine koje su bile predmet ispitivanja različitosti" zamenjuju se rečima: "njene relevantne osobine". Srpska radikalna stranka smatra da predloženo rešenje sadržano u osnovnom zakonu na bolji način daje mogućnost da se zakon usredsredi upravo na osobine biljne vrste koje su bile predmet ispitivanja različitosti. Umesto toga predlagač je našao rešenje koje se odnosi samo na relevantne osobine biljne vrste, što u nekim slučajevima može da da negativne efekte i da ostavi po strani neke sporedne osobine biljne sorte, ali upravo i te sporedne osobine biljne sorte nekada mogu biti bitne za dalji razvoj i upotrebu te biljne sorte. Znači, naravno, i ovde je razlog za izmenu ovog člana Međunarodna konvencija o zaštiti novih biljnih sorti, kako ste naveli u obrazloženju, koje je poslednje izmene pretrpela 1991. godine u Ženevi i to ste naveli u obrazloženju za odbijanje amandmana. Samo pitam, zašto onda Vlada Srbije, odnosno vaš prethodnik, odnosno predlagač, nisu ove izmene uvrstili u osnovni zakon donet pre dve godine, jer kako vidimo i tada je na snazi bila ova pomenuta konvencija? Verovatno je nekom zasmetalo prvobitno rešenje, a znamo i razlog za izmenu ovog zakona. Znači, nije možda uzrokovan samo neslaganjem oko ove konvencije. Naravno, obrazloženje za ove izmene zakona, pa i ovog plana je ulazak Srbije u Svetsku trgovinsku organizaciju. Maločas ste pomenuli jesu tamo i Rusija i Ukrajina, ali to su zemlje koje su u situaciji, možda, da diktiraju neke uslove, da štite svoje interese jer su, moram da kažemo jače i moćnije od Srbije. Naravno, za razliku od, recimo Rusije, koja možda ima više mehanizama da brani svoje interese, za razliku od Srbije. Naravno, i u Organizaciji UN i Rusija i Srbija su članovi te organizacije, ali znamo sa kojom snagom tamo Rusija deluje, sa kojom Srbija. Na kraju, očekujemo da ministar ostane dosledan svojim obećanjima da će se svim silama boriti protiv upotrebe genetski modifikovanih organizama u Srbiji, bez obzira odakle dolazili ti pritisci, da se to promeni, pa makar oni dolazili i iz Vašingtona. Zahvaljujem.
Minut i 15 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Ministar Dušan Petrović ima reč. Izvolte.
Stvari uvek stoje tako da je pravo i zakon od njega najviše koristi imaju oni koji su najslabiji. Onima koji su veliki, njima ne treba ni pravo ni zakon, zato što mogu svoju volju da sprovode u život. Za nas je dobro da budemo zaštićeni i uvek je dobro da ulazimo u međunarodne konvencije koje regulišu prilike i stvaraju, još jednom da kažem, predvidljivu situaciju i da ne ponavljam više o tome. O ovoj poslednjoj konstataciji koju ste rekli. Dakle, bez ikakve dileme sprovodićemo zakon koji je kristalno jasan. Molim vas za podršku i pomoć u sprovođenju zakona, tačka 1. Tačka 2. mislim da je izvanredno da imamo debatu o tome šta je javni interes, šta su ekonomski interesi, šta su zdravstvene implikacije. To je dobra debata. Ne znam koji put ću da kažem da se ništa ne može desiti u pogledu tog pitanja, a da ne prođe sve instance pod najvećim svetlom koje može da bude prisutno, ne samo da dođe ovde u parlament neki propis, pa da debatujemo o njemu, već u svakoj tački procedure. Ta javna rasprava već sada traje i dobro je da svako ima mogućnost da argumentovano i dobro, a uopšte nije dobro da se loše emocije unose u bilo koje pitanje. Pa i da se raspravlja o atomskim centralama, nije dobro da se žučno raspravlja o tome, nego treba da se iznose racionalni i dobri argumenti, jer samo racionalna politika, hladnokrvne odluke mogu da donesu dobro narodu. Zalažem se za takvu debatu o GMO. Zakon će se poštovati u milimetar.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Milorad Krstin.
Gospodine ministre, na osnovu svih odgovora koje ste dali mojim kolegama, ipak sam stekao utisak da je taj zakon potreban nama. Kao što sam rekao, da ne ponavljam, dve svetske organizacije: Međunarodna unija za zaštitu novih biljnih sorti (UPOV) zahteva i traži, Svetska trgovinska organizacija (STO) isto zahteva i traži izmene i dopune postojećeg zakona koji smo doneli 2009. godine. Opet su neke stvari nedorečene i siguran sam da sam dobrim delom ovde u pravu. Pogledajte koliko UPOV svoj interes nalazi baš u ovim izmenama i dopunama zakona i sebe tu osigurava. Vi ste u članu 7, u starom zakonu član 11. stav 2. tačka 3), dodali ovo, a kaže: "a naročito se mora razlikovati od svakog imena koje na teritoriji drugih članica UPOV nosi neka druga sorta koja pripada istoj ili bliskoj biljnoj sorti". To se podrazumeva. Niko neće uzeti naziv jedne sorte, pa da proizvodi u Rumuniji drugu. Ubeđen sam da naši neće ponoviti tu grešku i da Amerikanci, recimo, zovu "Apač". Mi smo proizveli NS 40S. Jeste da nije primereno, sorta pšenice "Apač" i onaj koji je bombardovao Srbiju. Oni su imali toliko naziva, ali zato smo mi puno mudriji i stavili smo sortu pšenice koja se zove "Rusija". Kontra tome, pošto su oni stavili sortu pšenice "Apač", koja potiče iz njihovog instituta, tvorca "Pionira", a mi smo stavili sortu koju proizvodi novosadski Institut, a koja se zove "Rusija". Normalno je da smo mi po kvalitetu jači, zato što je sorta pšenice takva kakva jeste. Nemojte da sve ono što nam oni stavljaju pod nos ili stavljaju ispred nas, da moramo sve tako kako misle da je najsigurnije. Ne mogu da shvatim da jedan zakon koji je pisan 2009. godine, prepisan od Francuske, sada se dopunjuje nekim zakonom koji je kao bolji ili ga je napisala Nemačka. Tu je razlika. Da iskoristim još ova dva minuta što sam sebi dao za pravo kao ovlašćeni predstavnik ispred SRS i da vas pitam, gospodine ministre. Vi dobro znate da nam sela zamiru, dobro znate da su staračka domaćinstva po naseljenim mestima. Da krenem redom da vas pitam, a da mi date odgovor. Imamo preko 700 hiljada sela u Srbiji, registrovanih poljoprivrednih gazdinstava smo imali u 2009. i 2010. godini 400 hiljada, a sada imamo nešto manje od 300 hiljada. Recite mi da li će svi dobiti subvencije od 14.000 dinara po hektaru, kao što ste nam obećali u ovom visokom domu i na Odboru za poljoprivredu, a odnosi se i na one koji nisu dobili, a koji će dobiti, kako ste vi rekli od 1. januara 2012. do 31. januara 2012. godine, koji su vlasnici poljoprivrednih gazdinstava od 30 hektara do 100 hektara? Šta će biti sa subvencijama onima koji su predali papire u septembru mesecu, onaj drugi godišnji krug, jer verovatno nisu imali prava da plate PIO? Budite ubeđeni da je tako. Vaš odgovor bi trebalo da bude – da li ćemo mi, a vi ćete usvojiti ovaj zakon, preduslov za ulazak u STO i UPOV, da li će tada država razmišljati o tome što je rekao i moj kolega Srboljub Živanović, da više nemamo u budžetu 2,5% izdvojeno za poljoprivredu ili da bude 5%, koliko mi predlažemo već unazad 10 godina, a neće niko da nas shvati u tom delu? Ono što je dosta bitno, da li će se jednom vratiti to što je do pre nepunih godinu dana kod kupovine, mislim na traktore i poljoprivrednu mehanizaciju, vraćalo se 40% od ukupne vrednosti tog traktora. Mislim da je to veoma bitno, a bitno je zbog toga što su tu subvenciju dobijali mlađi od 40 godina, baveći se isključivo poljoprivredom, a i nosioci registrovanih poljoprivrednih gazdinstava, kao i sve one subvencije koje su bile određene za stočarstvo, vinogradarstvo, voćarstvo itd. Ovo je jedan od mojih odgovora, da bi srpski paor čuo šta ga očekuje u narednoj godini.
Iskorišćeno je četiri minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Prvo o dnevnom redu. Ovo što ste vi sada rekli o važnim stvarima koje se odnose na ime, na institut imena u ovom zakonu je upravo stvar koja na jedan potpuno jasan način pokazuje šta predstavlja suštinsku ideju međunarodno-pravne zaštite prava intelektualne svojine u ovoj oblasti. Upravo zbog toga se i zabranjuje da budu davana imena koja su slična imenima već postojećih sorti, da bi bila izbegnuta potpuno mogućnost zloupotrebe, jer je ime važna stvar kod opredeljivanja potrošača, a to su poljoprivrednici, kada biraju koje će seme da upotrebe i koje će seme da kupe. Dakle, svi oni koji su ovde kod nas, imaće tu mogućnost zaštite na svim teritorijama zemalja članica i obrnuto. Što se tiče ekonomske politike, što nam je potpuno jedna prirodna stvar kad vodimo debatu o poljoprivrednom zakonu, ono što sam rekao biće urađeno. Sada ću zajedno sa vama da se podsetim šta sam rekao: prvo, svi koji su aplicirali za subvencije, taj novac će dobiti; drugo, kada smo imali ovde vrlo burnu debatu i raspravu, ja sam tada rekao da u budžetu za ovu godinu ima 8,6 milijardi novca za ovu svrhu. Svima koji su u prvom navratu aplicirali i ispunili uslove, pare su isplaćene. Sada mi isplaćujemo onoliko para koliko ima. Do 31. januara svi će dobiti novac do poslednjeg dinara, jer je takav sporazum postignut. Dakle, rasprava o budžetu za 2012. godinu upravo počinje sa razrešenjem ovog pitanja i svakako, reći ću vam unapred jer mislim da sam to rekao i kada je ta odluka donošena, taj novac će formalno biti u budžetu Ministarstva poljoprivrede jer ne može ni da bude na drugom mestu, ali, te pare ne možemo mi da računamo kao redovnu potrošnju novca, jer je to novac za obaveze iz 2011. godine. Oko svih drugih stvari, a mislim da je to normalno, prirodno, fer, hoću da diskusiju vodim sa drugim članovima Vlade kada budemo vodili raspravu o budžetu, pa ćemo onda doći ovde i obrazložićemo sve što budemo utvrdili kao rešenje, neke stvari sam već rekao i iza toga ću da stojim – podsticaj u proizvodnji mleka neće biti manji nego u 2011. godini i pet dinara premije za mleko i 25 hiljada dinara podsticaj za svakoga ko ima najmanje četiri umatičena grla pa naviše. Biće i nekih novosti, ali, sa radošću ću to podeliti sa vama kada završimo diskusiju među članovima Vlade.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, u osnovnom zakonu koji je ova Skupština usvojila pre dve godine piše: "da nadležni organi i međunarodne organizacije za zaštitu novih biljnih sorti mogu svoje primedbe na registrovano ime nove biljne sorte da podnesu nadležnom ministarstvu Republike Srbije". Vlada sada ovim izmenama predlaže da se ova odredba: "registrovano" briše. Šta to znači? To znači da nadležni za ove međunarodne organizacije svoje eventualne primedbe ministarstvu mogu da dostave na sve biljne sorte, bez obzira da li su to biljne sorte čije je ime registrovano ili nije registrovano. Mi smo protiv ove izmene i zato smo predložili potpuno brisanje ovog člana 8. Vlada je odbila amandman uz obrazloženje: "Članom 8. Predloga zakona ispravlja se greška načinjena u članu 12. stav 3. Zakona o zaštiti prava oplemenjivača biljnih sorti kojim je propisano da nadležni organi i članice UPOV mogu svoje primedbe na registrovano ime sorte da dostave Ministarstvu poljoprivrede, trgovine, šumarstva i vodoprivrede". SRS smatra da staro rešenje nije bilo greška nego da je to bilo bolje rešenje od ovog koje predlaže Vlada. Jednostavno, mi smatramo da naše ministarstvo treba da se bavi samo imenima onih sorte koje su registrovane. Ako određena sorta nije registrovana, ako nema ime, ona praktično ne postoji. Zašto bi se naše ministarstvo opterećivalo i bavilo nečim što formalno ne postoji? Drugo, smatramo da ovoj međunarodnoj organizaciji ne treba da se daje pravo da se, narodski rečeno, petlja sa imenima sorti koje nisu priznate i koje nemaju svoje ime. Ovde se postavlja pitanje koja je to faza u kojoj će ova međunarodna organizacija moći da se uključi? Onda je možda najbolje rešenje da Republika Srbija pokrene inicijativu za izmenu ove konvencije, u smislu da je svaka članica obavezna da prilikom predlaganja i registrovanja novih sorti ovoj međunarodnoj organizaciji dostavi unapred predlog imena, pa da se ona na osnovu toga izjašnjava. Još na šta sam hteo da ukažem to je da ovaj zakon ima 24 člana. Predlaganje čak 11 članova Vlada je obrazložila i opravdala usklađivanjem sa ovom međunarodnom konvencijom. Šta je tu neobično? Neobično je zato što je ova međunarodna konvencija o zaštiti novih biljnih sorti usvojena 1961. godine. U međuvremenu je menjana tri puta – 1968, 1972, i 1991. godine, znači, pre 19 godina, a mi smo osnovni zakon usvojili pre dve godine. Moje pitanje glasi – kako se moglo dogoditi da se prilikom pisanja osnovnog teksta zakona pre dve godine naprave tolike greške, da se ponude rešenja koja su u tolikoj meri suprotna ovoj međunarodnoj konvenciji?
Iskorišćen je minut od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Dušan Petrović.
Što se suštine propisa tiče, upravo je stvar u tome da preko nadležnih organizacija, nadležna institucija koja je osnovana i ustanovljena ovom konvencijom u postupku registracije mogu da budu stavljene primedbe. To je suštastveno važno. Jer, kad završimo registracioni postupak i kada dobijemo novu sortu po propisima, ako oni budu danas usvojeni u Skupštini, koji su u skladu sa konvencijom, onda ćemo imati mogućnost zaštite praktično na celoj teritoriji koju obuhvata ova konvencija. Da bi to bilo moguće, svi koji su zainteresovani moraju unapred da imaju mogućnost da stave određene primedbe. Da li će one biti usvojene ili neće, to je drugo pitanje. Na kraju krajeva, može registracioni organ da napravi grešku. U tom slučaju postoji sudska zaštita. Ovde ima nekoliko tačaka gde je moguće ostvariti zaštitu. Opet se vraćam na suštinu. Ovo je poziv da se investira novac u ovo, da se investira ozbiljan kapital u poljoprivredu, i to u temeljni deo poljoprivrede, u unapređenje semenskog i sadnog materijala. Ovaj zakon će stvoriti pravnu sigurnost da bi ljudi, kompanije, banke, dajući kredite onima koji su za to sposobni, mogli da svoj novac bezbedno ulažu. Bezbedno zbog toga što neće biti samo pravna sigurnost na teritoriji Srbije nego će imati sigurnost na teritoriji celog područja. Nije dobro praviti greške, ali je najveća greška ne ispravljati greške. Dakle, ako on sad uopšte može da radi a da ponekad ne greši. Sećam se jednog velikog čoveka koji je, odgovarajući na razna pitanja zašto nešto nije dobro, rekao – Znate šta, ja bacam trojke pa ubacim 70 od 100, nemojte da me pitate zašto nisam ubacio 71, nego da li ima neko da ubaci 70, koliko i ja, pa da dođe ovde da baca umesto mene. Dakle, mislim da je dobro kada uočimo da određene stvari nisu dobre, pa taman da smo zakon doneli pre devet meseci, ili dva meseca, a ne pre tri godine, treba da ih ispravimo. Mislim da smo dali veliki broj obrazloženja zbog čega ovaj koncept je dobar i još jednom apelujem na Skupštinu da ga usvoji, uz puno uvažavanje svih primedaba koje ste stavili i mislim da smo imali dragocenu raspravu danas.
Narodni poslanik Dušan Marić ima reč. Vreme na raspolaganju je 16 minuta.
Pa, uz svo uvažavanje ovoga što ste vi rekli, ostaje opet ono pitanje, ona dilema na koju sam ja ukazao, a to je koja je to faza u kojoj se uključuje ova međunarodna organizacija? Vi kažete – na predlog imena. Ako neko predloži da se određena sorta registruje pod određenim imenom, onda mislim da bi bilo dobro da u zakonu postoji rešenje gde bi se reklo – ova međunarodna organizacija za zaštitu novih biljnih sorti može svoje primedbe dati na predloženo ili registrovano ime biljke. Mislim da bi bilo korektnije, da bi bilo preciznije, bolje zakonsko rešenje, odnosno ne bi bilo nikakve dileme da kad neko predloži novo ime, kad predloži registraciju nove sorte, onda ova međunarodna organizacija može da reaguje. Mislim. Bespredmetno da reaguje pre toga, da ostane nekakav zakonski prostor za to.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč? Izvolite gospodine Preliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam da se ovaj član 14. briše. Međutim, u obrazloženju sam dobio odgovor da razlozi za donošenje zakona je da se članom 14. vrši izmena u članu 30. stavu 1. ovog zakona, čime se na sveobuhvatniji način pojašnjava ustupanje prava korišćenja zaštićene sorte. Maločas ste, gospodine ministre, rekli da naši instituti ne mogu da uđu u trku. Pre bih rekao da mi nemamo patike za trčanje sa velikim kompanijama i u dogledno vreme sigurno nećemo imati, bez obzira na mogućnosti koje naši instituti imaju. Naša zemlja je bila suočena sa velikom erozijom genetskog materijala. Međutim, mi smo nekada davali naše genotipove i njihov broj se merio stotinama i hiljada, a razmenjivali smo ih sa celim svetom, a danas kada nam trebaju, moramo da potpisujemo dokumentaciju kojom se obavezujemo da ih nećemo koristiti u komercijalne svrhe. Pa, samim tim i te velike kompanije koje su prisutne već ovde kod nas na našem tržištu otvorile su svoja predstavništva, čak imaju generalne distributere. Recimo, kada je semenski kukuruz u pitanju, pored "Pionira", pored ostalih sorti - "Kermes", KVS hibridi, dobili smo jednu našu novu kuću - AS hibride, pored naših već poznatih kuća. Pojavio se i jedan hibrid iza koga stoji velika kompanija "Inosanto" i generalni distributer ovde je MK "Komerc". Mislim da ste upoznati sa jednom takvom situacijom. Ta sorta kukuruza se u SAD i u Kanadi seje, verovali ili ne, na 8 do 12 santimetara. Prska se iz vazduha. Sama činjenica da se sve to tako radi, možete da zamislite kakav je genotip u njemu. Mislim da na takav način naši instituti ne mogu da uđu u trku sa ovim velikim kompanijama. Imali smo prilike da vidimo i sada, u otkupu kukuruza da je cena sa 22 dinara pala na 14 dinara, pa se malo podigla na 14,5 dinara, 15 dinara i sada je negde oko 16,5 dinara. Usvojili smo ovde Zakon o javnim skladištima, međutim, nedovoljno nam je skladišta. Mnoge naše firme su bile prinuđene da zbog monopola u otkupu kukuruza, prevelike cene, sušenja itd, da predaju, a neke su čak dolazili u situaciju da su počeli da razmišljaju da kipaju kukuruz na njivama i da ga prekrivaju, jer nije bilo skladišnih kapaciteta. Verovatno izvozna cena u ovom momentu nije odgovarala, nemamo dovoljnih skladištnih kapaciteta. Pored svih ovih problema, mislim da i to treba imate u vidu kada bude usvajan budžet za 2012. godinu, jer su prošle godine bile subvencije i za otvorena skladišta, za izgradnju sušara itd. Ministre, nivo budžeta je ostao isti, a u ovoj godini nemamo sredstava da sve ispoštujemo. Nešto se čudno desilo. Prošle godine su bile 8,6 milijarde subvencije za javna skladišta, subvencije za kupovinu mehanizacije. Ove godine imamo samo za isplaćivanje do 30 hektara, sve ostalo je moralo da bude prebačeno za sledeću godinu. Treći kvartal premije za mleko nije isplaćen. Premija za junice nije isplaćena. Mislim da ćete se naći u jednom ozbiljnom problemu ako, rekli ste, izaći ćete ovde i debatovaćemo zajedno, ako ne bude budžet došao na pet posto za poljoprivredu i vi ćete biti u jednom ogromnom problemu, mada s obzirom na vašu struku i sve, sve vaše organizacijske sposobnosti, sumnjam da ćete prihvatiti da budete ministar. Ako budete u prilici da formirate neku narednu vladu ili tako nešto, ali s obzirom šta se sve danas dešava u ovoj koaliciji posle tri i po godine i kakve sve komentare čujemo iz političkih partija, niko nikome ne odgovara, ništa nije bilo dobro. Ako ostadoste tri i po godine, stvarno mi nije jasno. Generalno, zaista je tako i to su već i javni nastupi. Niko nikome ne odgovara. SPO i SPS, ponovo se Vuk nešto mrda, promenio je totalno politiku. Mislim da zaista nema smisla, ali nadamo se da će se Ministarstvo potruditi da za sledeću godinu pripremi jedan korektan budžet i da naša poljoprivreda krene napred jer zaista to zaslužuje i to je jedina privredna grana gde ostvarujemo suficit i gde svakako ima ekonomsku opravdanost.
Gospodine ministre, imate reč. Gospodine ministre, imate reč.
Sve što su obaveze za ovu godinu će biti izmirene. Što je rečeno, to će biti i urađeno. Znate da je prošle godine podsticaj za junice bio manji nego što je ove godine. Isplaćena je jedna polovina. Ove godine će biti isplaćeno sve. Kada pitate gde su pare, evo jedne od teme koja će biti potpuno izmirena, tih 25.000. Inspektori su sada na terenu, utvrđuju sve što se dešava. Naravno da grla stižu i da sve mora biti verifikovano. Pun iznos od 25.000 dinara biće isplaćen i ljudi u Ministarstvu će dati sve od sebe da te procedure koje nekada umeju da budu i zamorne, ali država mora da uradi sve te korake koje u propisi utvrdili da to ubrzao i da novac isplatimo. Sve premije za mleko će biti isplaćene.To su veći izdaci nego prethodnih godina, tako da se tu nalazi odgovor na vaše pitanje. Reći ću još jednom oko budžeta za iduću godinu. Imaćemo ozbiljnu debatu, dve stvari koje nisu vezane za podsticaj i za premije nego su i kapitalno važne. Prva je navodnjavanje. Svi instituti u Srbiji koji su za to sposobni biće angažovani. Neki su već angažovani da rade projekte za navodnjavanje. Uradićemo sve što je u našoj moći da sada već u ovom mesecu i do početka građevinske sezone završimo sve potrebne procedure. Mi možemo sa sadašnjeg stanja stvari, gde imamo 100 hiljada hektara zemljišta pod navodnjavanjem, u naredne četiri godine da dođemo na milion i 100 hiljada hektara zemljišta. Definisali smo za iduću godinu projekte koji su u ovom trenutku negde na 270 hiljada hektara. Potrebno je da vidimo što sve i koliko je moguće brzo da bude završeno kroz projekte da bi mogle da budu sprovedene procedure u izboru izvođača, da dobijmo najpovoljnije i najbolje moguće cene i da skrenemo odmah čim to vremenske prilike početkom godine budu dozvolile da se to radi. Vrlo ćemo brzo izaći sa procenama koliko samo u proteklih 10 godina nismo ostvarili prihoda, što bi se pravnički reklo, kolika nam je izgubljena dobit zato što nismo iskoristili potencijal zemlje u navodnjavanju. Imajući u vidu klimatske promene i jedan trend i ulazak celog ovog dela sveta u jednu puzajuću sušu, mislim da je to suštinski najvažnija stvar. Pored toga, u toku iduće godine, mislim da ćemo čekati do kraja iduće godine da to završimo, napravićemo u celoj Srbiji mrežu hidrometeoroloških stanica koje će u stvari biti centri za obaveštavanje gde ćemo moći da utvrdimo postojanje raznih vrsta štetočina u vrlo kratkom roku, što će jako da smanji trošak jer će zaštita biti vrlo precizno postavljena. Zbog toga ovi savetodavci imaju jedan vrlo ozbiljan posao, da ih što pre obaveste o svemu tome. Ekonomski vrlo značajna stvar, ali isto tako i u kvalitetu proizvodnje jer ćemo imati kvalitetniju produkciju zbog manje upotrebe sredstava za zaštitu. Dakle, to su samo dva segmenta koja će biti predmet budžetske debate jer je za sve to potreban novac. Delim sa vama temeljno vašu tvrdnju da svaki dinar uložen u poljoprivredu može, ne petostruko, desetostruko da se vrati, ali taj dinar mora da bude potrošen na najprecizniji mogući način i moramo da uspostavimo kontrolu na trošenje tih para. Šta se dešava sa svakim dinarom koji ulazi u poljoprivredu? To je naš zajednički interes. To prevazilazi našu uobičajenu parlamentarnu debatu. To je pitanje ne samo ekonomskog kapaciteta zemlje, to je bezbednosno pitanje. Što budemo snažniji toliko ćemo imati veći kapacitet da sprovodimo politiku koja u punoj meri omogućava zaštitu svih naših interesa. Imamo jedan ogroman potencijal i mislim da smo na jedan korak da to uradimo. Veliki instrument za to će biti budžet za 2012. godinu i neće se svesti samo na to da li je 140 evra po hektaru ili nije i da li je po količini ili po površini. To ljude zanima jer to je živ novac koji dobijaju. Taj predlog će biti kompleksan. Davaće neke stvari odmah kao efekat u 2012. godini. Mnoge stvari predstavljaju proširenje kapaciteta koje zemlja ima da bi iskoristila svoje neverovatne potencijale i sada da ne opterećujem dalje, zbog čega je važno da povećavamo i dubinu humusa na zemljištu i da to ne možemo bez razvoja stočarstva i da imamo velike poslove da završimo. Bez obzira ko će biti ministar i bez obzira kako će se stvari razvijati, imamo jedan jasan pravac koji ako ga budemo u narednih 10 godina sprovodili, postaćemo jedna poljoprivredna sila i ekonomski znatno moćnija zemlja nego što smo danas.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović, koji želi reč.
Dame i gospodo poslanici, podneo sam amandman na član 39. stav reči - na oglednom polju i u laboratoriji, da se brišu. To je u stvari povezano sa starim zakonom, gde ministarstvo može u poslu ispitivanja sorte iz stava 1. ovog člana poveriti pravo licu koji u pogledu kadrova, opreme i uređaja ispunjava uslove za vršenje tih ispitivanja ili da prihvati rezultate već obavljenih ispitivanja sorte, u oglednom polju, laboratoriji ili drugim ispitivanjem. Molim vas, pa ovde u ovom članu 19. vi brišete - na oglednom polju, laboratoriji, pa vas pitam da li se ta ispitivanja mogu vršiti negde u saksiji ili da se vrši, kao što sam i rekao na Institutu za fiziku, gde se mogu koristiti savremene metode, korišćenjem plazme, da bi se mogao utvrditi stepen klijavosti jedne biljke. Ali, pre nego što počnem stručno da vam obrazlažem ovaj amandman, da ne bih zaboravio, jutros kada sam pošao, verujte mi, građani prate ovo, pa me pitaju - da li će ova četvrta zaostala tranša seoskih penzionera, kada će im se isplatiti ili kada će oni doći mučenici na red? Vi dobro znate da taj seljački hleb nije sa sedam, nego sa 77 kora, da je, ako tako mogu reći, najkrvavije zarađen. Jer vi pričate i dobro vas slušam i zašto i kažem – lepo je sve to pričati, ali da li je danas moguće to sve sprovesti u delo, prvo, biološki, jer danas selima nemamo potomaka koji bi nastavili ciklus proizvodnje jer su zbog nerentibilnosti mnogi napustili i otišli su u gradove. Ali, da se vratim ovome što je najbitniji i najvažnije, ovom zakonu. Molim vas, koliki period je potreban, baš postavljajući naučnicima na institutu ovaj amandman, da mi kažu - potrebno je duži period pratiti mutaciju gena. Znači, ne može se ići tim savremenim plazma metodom, da bi vi mogli sada da utvrdite stepen klijavosti i kroz klicu da utvrdite koliko je ili kako je ostalo gena na osnovu mame i tate, koje su sprovedene prilikom ispitivanja. Ono što je takođe vrlo bitno, želim da vam kažem, potrebno je ne samo ove subvencije koje napominjete 14 hiljada po hektaru, što ne krenemo drugom metodom? Hajde da vršimo subvencije prema količini proizvedenoj, da vidimo. Tu ćemo svi koristiti agrotehniku, ali da te subvencije budu veće, imaće više i država, a imaće više i onaj koji to proizvodi. Reći ću vam, paritet cena vezano za proizvodnju mleka. Godine 2000. bio sam jedan od većih proizvođača mleka. Tada je cena mleka bila 18 dinara, a cena nafte je bila 23. Danas se kreće cena mleka od 25 do 32, a dobro znate kolika je cena nafte i svih ostalih inputa u datoj proizvodnji. Da li treba povećati ovu proizvodnju? Danas 550 hiljada hektara treba da se poseje ili je već posejano ovom redukovanom metodom ili svim mogućim htenjem seljaka da se poseje pšenica. Nažalost, semenska roba nije korišćena, nego je većinom iz ambara. Dali će biti posejano milion i 500 hiljada hektara pod kukuruzom? Sumnjam, jer je 250 hiljada hektara zaparloženo zemlje. Oni su je zaparložili koji kažu – nemamo računa da ulažemo, jer na kraju dobit nije. Pogledajte ovo što je moj kolega Krstin govorio o suncokretu. To je, mi je tako zovemo, industrijska biljka, ali nije. Preko milion i 200 hiljada je posejano, a imamo taj asortiman koji će se posejati. Ali, vidite, tu imamo najveće, daih nazovemo, sorte, najznačajnije postignute rezultate baš u semenskoj robi, što se tiče suncokreta. Još jednom da vam kažem, pazite. Mi postižemo, što vam kažem po količini subvencije? Mi sa istim semenom u Rusiji ili bilo gde, u Mađarskoj, postižemo od pet do osam tona korišćenjem naše semenske robe, a kod nas ne možemo od tri do pet. Šta to govori? Govori da nismo primenili svu tu agrotehniku. To je taj problem koji nas tišti. Drugo, ima još jedan problem koji,nažalost, nisam postavio gospodinu Ćiriću, a otišao je, jer je moja minutaža bila kratka, pa zbog čega ne koristimo 10 hiljada evra, kao što se koristi sad, da se podigne taj nivo proizvodnje u Zastavi Kragujevac, prilikom prijema, ili radnik koliko dobija da bi ostao na svom radnom mestu? Što 10 hiljada evra ne date malom poljoprivrednom proizvođaču da sa njim sklopite ugovor, pa da nastavi proces proizvodnje? Jer, biološki, ako ne povežete tu proizvodnju, stočarsku proizvodnju sa selom, nema, svi će da odu. Danas tu nema šta da govorimo. Biološki, svi napuštaju sela, odlaze prema urbanoj sredini. Znači, to je taj jedan problem. Moraju da postoje te subvencije, ako mislimo sve ovo što smo danas zajedno izneli, ovo što smo, da kažem, nekakvim sistemom reprodukovanja govorili šta treba da se učini na poljoprivredi, samo jedina pomoć jeste država. Govorim vam, zato što su kombinati, prerađivačke firme uništene. Pogledajte samo čipsaru koja je bila u Čačku. Ona je, nažalost, je zatvorena. Što je zatvorena?Zbog kriminalne privatizacije, kupovinom svega onoga onaj što je kupio. Pogledajte zadruge, pogledajte firme gde danas, prilikom ulaska u te firmevidite drvo da raste tamo gde su nekada ljudi čistili svoju obuću, cipele, da bi ušli, gde se zadržalo još pomalo zemlje, pa je semenska biljka pala tu i došlo do rasta,znači, biljke, voćke ili bilo čega drugog, to je opustošilo danas Srbiju. Možemo pričati, možemo sami sebe lagati, možemo pominjati da ćemo dobiti bespovratne kredite od EU, možemo govoriti da ćemo imati pristupa u predpristupnim fondovima. Od tog posla nema ništa. Moramo se uzdati u se i u svoje kljuse. U Japanu su proizvodili hranu u lejama, kako mi proizvodimo danas luk, e tu su oni proizvodili. I da nije bilo seljaka, velika ekonomska kriza koja se desila 1993, 1994. godine, teško bi mogli preživeti. Hvala vam.
Gospodine ministre, imate reč. Izvolite.
Prvo ću o amandmanu. Ovde se govori o troškovima ispitivanja. Pored ispitivanja na oglednom polju u laboratoriji utvrđuju se sva pitanja vezana za ime, utvrđuje se neponovljivost itd, tako da postoje još neki troškovi, osim ovoga što je na polju i u laboratoriji. Onda to mora da bude predviđeno, da bi ta cela procedura mogla da bude završena. EU je stvar koja je za poljoprivredu mnogo važna. Samo jedan primer, mislim da je za nas veoma slikovit. Litvanija je zemlja koja ima 3,5 miliona stanovnika. Imaju između 500-600 hiljada porodica koje se bave poljoprivredom. Njihov budžet, ili kako bi se to moglo reći, njihov sopstveni, originalni jeste, manje-više kao naš -200 i nešto malo više miliona. Ono što oni iz EUkao budžeta za poljoprivredu dobiju jeste milijardu evra. Dakle, 3,5 miliona ljudi, 500 hiljada porodica koje se time bave, ima milijardu i 200 miliona evra u budžetskoj 2011. godini. To je EU za seljake. Srbija bi dramatično drugačije izgledala da ima četiri godine budžet od milijardu i 200 hiljada evra za poljoprivredu. Mnogo drugačije, nego što je sad. Poštujem sve naše razlike oko toga kuda bi zemlja trebala da ide. Zbog ovoga, verujem da bi trebalo da uđemo u EU, jer je to dobro za 800 hiljada porodica koje se bave poljoprivredom. Mislim da ćemo oko subvencija imati još razgovora. Volim da čujem sve predloge i ideje, pošto postoje veliki otpori da subvencije budu i po količini, a ne samo po hektaru i zato je dobro da imamo debatu o tome. Suštinski, naravno, loše je i nemamo baš 250 hiljada hektara u parlogu, po statistici imamo 175 hiljada. Ali, u suštini, mi da podignemo prosečnu produkciju po hektaru na ovoj površini koju sada imamo, bili bi smo vele sila, koja je u poljoprivredi i u regionu potpuno nedostižna za sve druge. To će da bude cilj agrarne politike u 2012. godini, da dižemo prosečan prinos. Izneću predloge kako da se do toga dođe. Prvo ću izneti predloge članovima Vlade, da bismo dobili budžet. Kada ga budemo tražili, onda ću tražiti i podršku ovde od vas kada se budemo pojavili.
Zahvaljujem. Na član20. amandman je podneo narodni poslanik Oto Kišmarton. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član22. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Krstin, izvolite.
Opšte je poznato da smo mi pokušali diskusijom da ubedimo ministra da se prihvate ovi amandmani koji bi apsolutno poboljšali ove izmene i dopune Zakona o oplemenjivačima biljnih sorti. Gospodine ministre, moram da potvrdim i činjenicu, da ćete vi sa većinom izglasati ovaj zakon. Ima tu nepravilnosti nekih koje smo imali kod samog razmatranja ovih amandmana. Naime, po Poslovniku je uvek bilo pravilo da Vlada podrži i daje svoje mišljenje, kao što i jeste, ali Odbor za poljoprivredu izgleda kao da ne postoji. Ne znam šta je u pitanju. Predsednik Odbora je iz nepostojeće izdajničke stranke i vidim da niko ne sedi iz SNS, ili kako se zovu, Napred Srbijo. Napred, Tomo Zukorliću i "Vikiliks".Međutim, nismo ga održali, da bismo na odboru mogli da potkrepimo kao SRS ove naše amandmane i da dobijemo neku podršku, gde bi ste, nadasve, bili tu. S obzirom da mi je ostalo malo vremena, samo ću vas podsetiti, gospodine ministre, pokušajte da u sledećoj godini ne doživimo da nam kombajni ulaze na njive usredžetve,a mislim na pšenicu, a da ne znamo još cenu. Govorim u ime svih onih koji sede ovde i bave se poljoprivredom, kao što sam i ja, kao što je gospodin Prelić, gospodin Srboljub Živanović itd. Pokušajte jednom da anulirate ove finansijske moćnike i tajkune. Prošle godine je jedna tona suncokreta koštala 400 evra, a ove godine 315 evra, da bi krenuli sa cenom ulja početkom žetve sa 153 dinara litra ulja "Dijamant" i "Iskon" 147 dinara. Onda je obrazloženje– pravimo socijalnu politiku, neko iz Vlade, tako što je normalno data cena 315 evra za jednu tonu suncokreta. Nemojte poljoprivrednika, zato sam ga i spomenuo u svom izlaganju, kada sam rekao srpski paor, nemojte da dozvolite da nam rodkukuruza 2011. godine krene sa cenom od 17 dinara, a završi sa 14,5, tj. sad se nešto povećava. Uvek je priča tih tajkuna i tih finansijskih moćnika – znate, nizak je Dunav, ne možemo da izvozimo. Nemojte to dozvoliti. Srpski paor, verujte mi, izdržao je i sankcije i izdržao je sve što se izdržati moglo, ali ne može da izdrži tajkune. Znate, to su finansijski moćnici koji diktiraju. Prošle godine se za cenu pšenice plaćalo, sećate se,16 dinara i 80 para, a završila je sa 32 dinara. ko je dobio to u džepove? Onaj koji je radio, koji se znojio, koji je platio seme, đubrivo, hemiju, kombajn, gorivo ili onaj koji je samo skladištio? Tu, gospodine ministre, morate napraviti vi i mora napraviti Vlada rez, u protivnom, dok je finansijskih moćnika i dok je tajkuna, koji urušavaju posrnulu srpsku poljoprivredu, neće biti dobro srpskom paoru. Hvala.
Gospodine ministre, imate reč. Izvolite.
Ostao sam dužan gospodinu Živanoviću malopre jedan deo. Videćemo sve što bude moglo u budžetu za narednu godinu. Slažem se sa vama, to je jedno veliko socijalno pitanje kod građana koji imaju vrlo mala primanja i u lošem su stanju socijalnom. Seljačke penzije su jedna velika stvar i velika tema i imaćemo to kao jedno značajno i vrlo važno pitanje kada budemo pričali o budžetu. Žitarice su berzanska roba i nije sve stvar koja je samo zloupotreba položaja preovlađujućeg na tržištu. Mislim da ove godine, znate da smo intervenisali sa pšenicom, da smo kupili sto hiljada tona pšenice po 20 dinara, pšenica je tek sad krenula preko 18 dinara na berzi u poslednjih nekoliko dana. nije bila navala da se proda pšenica po 20 dinara. Kupovali smo više od mesec dana, zbog toga što očigledno, sada u pogledu ponude i tražnje, pšenicu kupujemo samo od registrovanih poljoprivrednih gazdinstava, nismo kupovali od velikih kompanija. Znači da su ljudi procenjivali da su imali mesto gde su uskladištili pšenicu i rekli su – neću da prodam za 20 dinara zato što očekujem da će u toku godine biti skuplja od 20 dinara. To je poslovna odluka poljoprivrednih proizvođača. Kupili smo 100 hiljada tona tako što je nekoliko nedelja trajao otkup za 20 dinara. Sa druge strane, i vas i građane da obavestim, što se tiče snabdevanja hlebom, budite mirni. Imamo stabilno uređeno tržište i kada su mlinari i pekari u pitanju i ovo što smo uradili sa ograničenjem cene hleba, on ne može da bude skuplji od 44 dinara, mislim na hleb iz brašna "Tip 500". To će tako ostati, tržište radi između 31 i 44 dinara i to je odlično. Repa, mislim da nema ni jedne zemlje u Evropi gde bi repa imala višu cenu nego u Srbiji ove godine, 45-50. Da vam kažem, neko je prodavao i po 60 repu. To su ugovori. Izvozili smo u Hrvatsku, tačno, zato što su hrvatske šećerane platile i napravile ovde ugovore. Kao što vidite, nemamo nikakav problem u proizvodnji šećera. Da smo zabranili izvoz u Hrvatsku, ovde bi bila niža cena i seljaci bi dobili manje para. Zbog toga je i išao izvoz u Hrvatsku. Zato što moramo da pustimo slobodnu utakmicu dok je ona fer i dok oni koji su najjači ne počnu da zlostavljaju i ugrožavaju one koji su slabiji. Zato je išla repa u Hrvatsku. Znaju poljoprivrednici koliko su zaradili proizvodeći šećernu repu ove godine. Hiljadu evra je bila prosečna zarada po hektaru. Toliko. Dobro je što smo pustili izvoz u Hrvatsku, jer je to omogućilo tržišnu utakmicu i seljaci su mogli da zarade više para, a to će isto tako da uputi domaće proizvođače šećera da sada počnuda razmišljaju kako će da ugovaraju proizvodnju za 2012. godinu i po kojoj ceni i koje površine. Mislim da u Srbiji treba da bude 80.000 hektara pod šećernom repom iduće godine i da mi možemo da imamo ogromnu proizvodnju šećera i iznećemo predloge kakvim merama to da se podrži. Svi da zarade, a da šećer bude još jeftiniji nego što je sada. Sada je šećer jeftiniji nego što je bio pre tri meseca. Suncokret kao i soja su berzanska roba. Danas je kukuruz skuplji u Srbiji nego na berzama. Soja i suncokret, trgovina se vrši. Nažalost, Dunav jeste bio neplovan i nije moglo da se ide, pošto ne može kamionima da se izvozi pšenica, preskupo je, kao i kukuruz, nego može samo baržama. Ali, sve je u okviru onoga što fer trgovina otvara kao mogućnost. Vratiću se opet na pšenicu. Odluka proizvođača je da ne prodaju pšenicu po 20 dinara, što znači da ljudi imaju gde da je skladište, u vezi ovoga što ste mi dali kao napomeno skladište. I treba da bude više javnih skladišta i radićemo na tome iduće godine. Ovde su uspostavljeni uslovi koji su mnogo bolji nego što su bili prethodnih godina. Iduće godine ti uslovi moraju da budu još bolji. Imaćemo različite mere koje se odnose na robne rezerve. Robne rezerve će biti mnogo moćnije nego što su sada. Verujem da ćemo uspeti već u 2012. godini da napravimo jedan sistem koji će otvoriti svima u lancu proizvodnje, seljacima, prerađivačima i trgovcima, mogućnost da svi imaju fer odnose i fer zarade. Mi ćemo, gde god to budemo mogli, sprečiti nelegitimnu konkurenciju i monopolsko iskorišćavanje položaja na tržištu. Na kraju, važno je da mi kao potrošači svi zajedno imamo dobro snabdeveno tržište, veću količinu robe po nižim cenama i mislim da smo već napravili jedan dobar pravac i dobar trend u novoj godini. Moje uverenje je da ćemo imati još dobrih vesti kao kupci u prodavnicama.
Zahvaljujem. Gospodine Živanoviću, imate minut. Izvolite.
Samo mogu da kažem, robne rezerve ne mogu da budu kao čuvar socijalnog zbivanja danas u Srbiji, već u stvari da to bude jedno regulatorno telo koje će regulisati tokove. Vi kažete na poštenoj utakmici, pa je li bila i poštena utakmica kada je cena pšenice bila 30 dinara i kada ste zabranili izvoz, odnosno bilo je straha da posle toga ne uvozimo tu našu pšenicu koju smo izvezli. Znači, nije ipak sve poštena utakmica, kada osetite da seljak treba da zaradi, vi ga tada zavrnete i ne dozvolite mu da njegova roba ide van granice. To je, normalno, dovelo do pada cene i socijalnih slučajeva danas u Srbiji. To je danas seljak i učinio i sve vreme čini. Ono što pričamo moramo sprovesti u delo. Ovo što rekoste – cena šećerne repe ili cena šećera, pogledajte cene koje su se desile u oktobru mesecu, koliko je došlo do povećanja određenih životnih namirnica kod nas u Srbiji, jer je došlo do povećanja inflacije. To je taj problem koji nas prati. Ne možemo stalno govoriti – hoćemo dok ne bude bilo garantovanih cena, ali preko robnih rezervi Srbija, odnosno poljoprivreda mora da ima svoj stalni pad.
Gospodine ministre, izvolite.
Osim u novinama, ne znam to sa cenama osnovnih životnih namirnica šta se u stvari desilo. Pročitao sam u nekim novinama da je kiselo mleko poskupelo 3%, mada nisu rekli koji proizvođač, pošto ima mnogo proizvođača mleka. Kada smo krenuli da se raspitujemo koji su slatkiši poskupeli i šta je to bilo sa tim kiselim mlekom, nikako nismo mogli da vidimo. Samo znam da je šećer sa 130 dinara, onaj šećer koji se prodaje iz robnih rezervi, došao na 95 dinara. Verujem, a vidim da su i proizvođači to rekli, veliki proizvođači šećera, da će nova ravnoteža biti uspostavljena na toj veleprodajnoj ceni koja neće biti veća od 80 dinara, koja daje negde u maloprodaji cenu ispod 95 dinara, a vrlo je značajna za proizvođače slatkiša i za proizvođače sokova jer im otvara veću konkurentsku sposobnost sa stranim tržištima i sa stranim proizvođačima. Dakle, važno je, kada se o ovim stvarima priča, da govorimo o vrlo konkretnim stvarima i o tome šta se dešava sa cenama. Poslednjih šest meseci cene su potpuno stabilizovane, kreću se na dole. Kada me pitate zašto je zabranjen izvoz pšenice i ko je imao štetu od toga, samo velike kompanije. Isti razlog zbog čega je otvoren izvoz. Zašto nije zabranjen izvoz repe u Hrvatsku, mada za to nema ni osnova, ali nije otežavan? Da bi seljaci mogli više da zarade. Na tome što je zabranjen izvoz pšenice niko od malih poljoprivrednika nije izgubio. Velike kompanije? Država mora da se stara i o javnom interesu. Da nismo zabranili izvoz pšenice, mi polovinom maja meseca ne bismo imali domaću pšenicu. Hleb bi bio 100 dinara. Sto dinara bi bila vekna hleba. Dok sam ja ministar, to neće biti tako. To neće da bude tako. Moramo da otvorimo mogućnosti svakome da igra fer utakmicu. Ukoliko svi ne zarađuju u lancu u kome se nalazimo, prestaće proizvodnja. Prema tome, mislim da polako, korak po korak, uspostavljamo dobre odnose i oni koji ponekad zbog neke državne mere izgube, vrlo brzo shvate da je u stvari suština da svi imaju više i da svi zarađuju više, jer onda se i njihova sposobnost i potencijal povećava. U siromašnoj zemlji, u zemlji u kojoj je preskupo za ogroman broj stanovnika, gde poljoprivrednici malo zarađuju, kakva to velika kompanija može da opstane? Nema velike kompanije bez moćne države. Nije moguće da neko bude jako velika kompanija, ako nema moćnu državu iza sebe. Sreća je za Srbiju da ima što više moćnih kompanija, to znači da smo mi moćna država. Oni koji su najveći imaju socijalnu odgovornost za sve koji su sa njima u lancu. Svaka velika kompanija, ukoliko od nje ne živi bolje sto hiljada porodica, imaće problem, pre svega, sa svojom perspektivom. Naš posao kao Vlade i vaš posao kao poslanika jeste da svima stvorimo mogućnost za razvoj. Mi taj potencijal veliki imamo i zato verujem da će Srbija biti zemlja koja, neće proći tako dugo vremena, će značajno popraviti svoj standard, jer će ljudi imati priliku da zarađuju više i da žive bolje.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Završili smo i obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, pa će Narodna skupština u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Sa radom ćemo nastaviti za 60 minuta, dakle, koji minut pre pola pet. [[Posle pauze.]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Gospođa ministar je u putu i svakog momenta će nam se pridružiti. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored gospođe Malović, ministra pravde, pozvala da sednici prisustvuju igospodin Jovan Ćosić, šef odseka u Ministarstvupravde i Zlatko Petrović, rukovodilac grupe u Ministarstvu pravde. Primili ste amandmane na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom savetu, koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici zajedno Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kiršmarton, Miran Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić i Dragan Šormaz, Vjerica Radeta, Zoran Krasić, Sreto Perić, Petar Jojić, Mirko Munjić, Aleksandar Martinović, Nemanja Šarović, Milorad Buha i zajedno Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Radeta.
Dame i gospodo, nastavlja se sa omalovažavanjem Narodne skupštine od strane Vlade Republike Srbije. Gospođa Malović, koja je poznata po tome da uredno i redovno sedi kada se raspravljaju zakoni koje ona predstavlja, danas nije tu, odnosno trenutno nije tu, što govori o tome koliko je to omalovažavanje i neozbiljan rad Vlade u odnosu na Narodnu skupštinu uzelo maha i ne samo kada je u pitanju prisustvo predstavnika Vlade, već i obaveza Vlade Republike Srbije prema parlamentu kada je u pitanju Predlog deklaracije o KiM, koji ste najavljivali i vi, gospođo Đukić-Dejanović danima, pa ste nama preko medija poručivali da ćemo imati sednicu na tu temu te u toku nedelje, te u subotu, pa u ponedeljak, pa ništa od toga. Ono što je zaprepašćujuće je činjenica da je juče, negde oko jedan sat u jednoj emisiji Boris Tadić najavio da se pregovori mogu nastaviti i bez deklaracije i vi ste nas sinoć, preko medija, u direktnom telefonskom javljanju u Dnevnik RTS, takođe obavestili da može da se radi bez deklaracije Skupštine Srbije o KiM. To je zaista neozbiljno i neodgovorno, rekla bih i skandalozno. Kada su u pitanju zakoni o VSS i DVT, konstatovali smo i u načelnoj raspravi da se ova dva zakona menjaju zato što je VSS ukinuo imunitet članu tog tela Blagoju Jakšiću, koji je uhapšen zbog zloupotrebe položaja. Podsećamo da je Blagoje Jakšiš, sudija Višeg prekršajnog suda u Beogradu, osumnjičen da je svom prijatelju Ljubomiru Biševcu pomogao da pribavi protivpravnu imovinsku korist od više od 20 miliona dinara. Taj isti Blagoje Jakšić je pre četiri-pet godina od strane dosovskog režima proglašen za najboljeg sudiju Prvog opštinskog suda u Beogradu i sa takvim "kvalitetima" vi ste ga birali u VSS. Kada smo mi tada tvrdili da vam nije dobar izbor ni u VSS ni uDVT, tvrdili smo vam, pre svega, da tamo birate predstavnike režima, da birate ljude koji ne mogu da se bave tako važnim funkcijama zato što su nedostojni za obavljanje tih funkcija, govorili smo i o nekim imenima ali, naravno, vi kad zacrtate kako vam kažu sa Andrićevog venca, to skupštinska većina mora da prihvati. Onda, kad dođete u situaciju u kakvoj smo se našli zbog Blagoja Jakšića, koji je uhapšen i koji je, ni manje ni više nego član VSS i koji je bio jedan od izabranih sudija, članova VSS, koji je odlučivao o žalbama sudija koji nisu izabrani, onda to sve govori ne samo o Blagoju Jakšiću i ne samo o VSS i DVT, već uopšte o onome što vi zovete reforma pravosudnog sistema, koji je po svim osnovama pravosuđe Srbije doveo na toliko niske grane na kakvim nikada nije bilo. Dakle, predstavnici pravosudnih organa nikada u Srbiji nisu bili samostalni i nikada nisu bili onako kako to Ustav predviđa odvojeni od izvršne vlasti, ali ono što je sada na delu, pogotovo od kada ste izvršili ovaj reizbor, onda je to zaista katastrofa. Znate da smo govorili i kada se vršio reizbor sudija, da smo tada iznosili činjenice da su službe bezbednosti pratile i slušale, naravno, nezakonito i neovlašćeno, sve kandidate za sudije i za tužioce i da je to, između ostalog, presudilo o tome ko će biti biran za sudiju ili za tužioca. Naravno, iz takve grupe ste izabrali i ovog gospodina Blagoja Jakšića. Kako funkcioniše pravosuđe u Srbiji, moramo da podsetimo sa nekoliko primera sa KiM. Govorili smo, kada je gospođa Malović bila ovde, nadam se da će da nam se pridruži i danas i očekujem da je pripremila odgovore na neka pitanja za ono što smo je već pitali, a pitali smo je šta je, kao nadležni ministar i šta je Vlada Republike Srbije preduzela na osnovu činjenice da ješiptarski opštinski sud u Mitrovici presudio Srbima iz Raške, koji su vozili kamione po teritoriji Republike Srbije, odnosno na teritoriji KiM. Nismo dobili odgovor od gospođe Malović. Pitali smo, koristeći poslovničko pravo da pitamo nadležne organe, da li je nadležno ministarstvo i da li će, upravo ulazi gospođa Malović i drago mi je da će da čuje ova pitanja jer zaista očekujem odgovore, nadležni državni organi, pre svega Ministarstvo pravde, preduzeti nešto u odnosu na činjenicu koju smo izneli i koju sada ponavljamo, da je predsednik Skupštine zajednica srpskih opština u AP KiM, koji je inače član SRS a zove se Ničić Radovan, a sa njim je bio i Dragutin Perić, predsednik opštinskog odbora SRS Prištine, da su iz Kosovske Mitrovice vozili reklamni materijal, sa namerom da pređu u Gračanicu, odnosno u Čaglavicu, odakle je gospodin Ničić i šiptarska policija ih je privela, oduzeli im propagandni materijal koji su zapravo bili plakati SRS sa likom našeg predsednika dr Vojislava Šešelja i porukom SRS – Nećemo u EU? Uz put, da vas podsetim da tu ideju SRS danas sledi 54% građana Srbije. Takođe, u kolima kod gospodina Ničića i Perića bili su i primerci novina SRS "Velika Srbija", gde je takođe na naslovnoj strani poručeno da nećemo u EU i zamislite, tamo neki šiptarski policajac je dobio zadatak da uzme jedan primerak novina "Velika Srbija" pa da on nađe da li tamo piše nešto što je, kako su oni rekli, u suprotnosti sa Ustavom te kvazidržave Kosovo. Naravno da je sve što piše u "Velikoj Srbiji" pre svega kritika vladajućeg Tadićevog režima u odnosu na odnos Tadićevog režima prema Srbima na KiM, prema nacionalnim i državnim interesima. Ono što se takođe tada desilo, to je bilo 20. oktobra, čini mi se, ti šiptarski policajci su tražili od Ničića da sa svog automobila skine oznaku SRB, to je ona oznaka koju na svojim automobilima imaju svi građani Republike Srbije. Danas smo dobili pismo Srba sa KiM, potpisali su ga Svetozar Petrović, Svetozar Janićijević, Snežana Perčinović, Planinka Ivanović, Nastka Zdravković, Novica Radić, Milivoje Milisavljević, Gordana Dobrosavljević, Biljana Kecić, Milomir Ivanović, Saša Samardžić, Radovan Nikolčević, Javorka Prlinčević. Radi se o ljudima koji su bili zaposleni u državnom preduzeću države Srbije, odnosno u zgradi koja je pripadala Republičkom fondu PIO, a koju je u zakup uzelo preduzeće "Geneks" zajedno sa 36 zaposlenih, govorim o Brezovici, i kako se ponaša država Srbija? Neki direktor tog objekta, Ljubiša Vasić, svim ovim ljudima je dao otkaz. Jedino on i neko koga je proglasio za svog zamenika primaju platu, dok su ostali Srbi dobili otkaz. On sad, tobože, strahuje da njemu, navodno, prete ti Srbi koji su dobili otkaz. Zamislite, direktor Ljubiša Vasić, direktor koji je u državnom preduzeću države Srbije, on je podneo krivičnu prijavu šiptarskom tužilaštvu u Prištini protiv ovih ljudi koji su potpisali ovo pismo. Sve ovo čitam zato što očekujem da ministarstvo, odnosno da nam ministar kaže da li vi uopšte nešto preduzimate da zaštitite svakog ministra iz svog delokruga, pa onda Vlada u celini da zaštitite Srbe na Kosovu i Metohiji. Dakle, oni su tamo potpuno prepušteni sami sebi, goloruki, nenaoružani, suprotstavljaju se na barikadama do zuba naoružanim predstavnicima Euleks, naoružanom terorističkom grupom Rosa, šiptarskom, a režim ne da ništa ne preduzima nego neće čak da se raspravlja u parlamentu na tu temu. Samo nam šalju poruke kao Boris Tadić, juče u onoj emisiji, mi nikada nećemo potpisati nezavisnost Kosova. Pa, neće jer mu to niko i ne traži, neće staviti taj jedna potpis ali će staviti deset drugih koji će zaokružiti nezavisnu državu Kosovo. Šta smo danas u medijima pročitali i voleli bismo da znamo, gospođo Malović, da li ste vi bili u grupi ministara koja se zalagala ili suprotno od toga, nadam se da ćete to da nam kažete, zalagala za to da Vrhovni sud lažne države Kosovo prizna na taj način što je predviđeno ovim Briselskim dogovorom, da će u sporovima kada je u pitanju katastar i matične knjige, da će u sporovima da presuđuje u poslednjoj instanci Vrhovni sud lažne države Kosovo? Dakle, ovo je zaista skandal i onaj koji je to zagovarao i koji je to potpisao, bez obzira što danas to pismeno, taj akt koji je potpisan, ne možemo nigde da vidimo, taj mora kad tad da odgovara. Ovo je najbrutalnije kršenje Ustava Republike Srbije i to se, kako kažu mediji, pre dva dana desilo u Vladi Republike Srbije, na inicijativu Ministarstva za Kosovo i Metohiju. Da li lično ministra, pretpostavljam da vi znate i da ćete to da nam objasnite. Što se tiče ovog člana na koji je podnet amandman, a koji se odnosi na član 9, govorim o ovom članu koji ste dodali u okviru člana 1. Predloga zakona, predvideli ste i da taj član govori o udaljenju sa funkcije člana Visokog saveta sudstva i onda ste vi predvideli da izborni član Saveta može biti udaljen sa te funkcije kada je pokrenut postupak za njegovo razrešenje sa funkcije člana Saveta. Mi smo mislili da ovo nikako ne može ovako da ostane, već da mora ova formulacija, možda da se zameni rečju "biće", jer jednostavno mislimo da zakon, da zakonska forma ne može biti ovako paušalna i ne može otvarati mogućnost zloupotreba, a kad god prepustite nekome da odlučuje da li nešto hoće ili neće, još mu u zakonu kažete da to može, a ne mora, onda sasvim sigurno da će slučajevi Blagoja Jakšića biti ko zna koliko puta ponavljani. Hvala.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Samo da napomenem da sam ovo prethodno vreme koristila kao ovlašćeni predstavnik. Kolega Zoran Krasić je podneo amandman koji govori o donošenju odluke o udaljenju i trajanju udaljenja članova Visokog saveta sudstva protiv kojih se eventualno vodi postupak. Vi ste ovde predvideli da odluka o udaljenju sa funkcije člana Saveta da tu odluku donosi predsednik saveta. U skladu sa stavovima Srpske radikalne stranke i ovde smo amandmanom intervenisali tako što smo vam skrenuli pažnju da nije dobro da jednom čoveku, ma ko to bio, ostavljate ovako široka ovlašćenja i ovakvu nadležnost. U svakom slučaju, stav Srpske radikalne stranke je da umesto predsednika Saveta odluku o udaljenju sa funkcije člana Saveta treba da donosi ceo Savet. Bez obzira na ovo vaše obrazloženje koje ste vi ovde napisali, otprilike da se to radi već o završenoj stvari i da, maltene, odluka i ne treba mi ne prihvatamo, ne slažemo se sa ovim vašim obrazloženjem i, ponavljam, tvrdimo da ne smete da donosite zakone koji će stvarati mogućnost zloupotrebe i koji će vas terati da zakone menjate kao Pravilnik Haškog tribunala, što menjaju one haške sudije. To smo vam govorili i u načelnoj raspravi. Znate, ovaj zakon je nastao kao posledica hapšenja ovog Jakšića. Kada smo govorili o tom zakonu, jedan poslanik Demokratske stranke je rekao da je Đura Mutavi u Srbiju uveo institut zaštićenog svedoka. Znate, kada se pojavio Đura Mutavi i kada je Đura Mutavi odlučio da progovori, vi ste onda odlučili da menjate zakon i da uvedete institut zaštićenog svedoka, po uzoru na Haški tribunal. Sada vam se pojavio Jakšić, vi sada regulišete kako ćete udaljavati ili neudaljavati sa funkcije člana Visokog saveta sudstva ili kasnije Državnog veća tužilaca kada bude izvršio neko krivično delo, a mi vam samo skrećemo pažnju da prihvatite ove naše amandmane, da bar ove izmene budu takve da se ne desi da za 10 - 15 dana ili tri meseca moramo ponovo da menjamo zakon zato što će vam se u praksi desiti nešto što nije regulisano ovim zakonom. Gospođo Malović, evo mi ćemo koristiti raspravu u pojedinostima da vas kroz svaki amandman pitamo nešto konkretno i očekujemo odgovore na ta pitanja. Podsećam da je Srpska radikalna stranka 3. decembra 2010. godine učestvovala odnosno neposredno pred početak ročišta, tada je bilo zakazano ročište u predmetu protiv Bosiljke Mladić i tada su poslanici Srpske radikalne stranke i aktivisti naše stranke bili u Palati pravde sa namerom da pružimo podršku porodici Ratka Mladića. Tamo je neko lice koje je imalo službeni broj 279 drznulo da fizički nasrne na narodnog poslanika Srpske radikalne strankeMilana Adamovića. Tražili smo od Prvog osnovnog suda u Beogradu da nam dostavi podatke ko je taj čovek da bismo mogli da pokrenemo odgovarajući postupak protiv njega. U međuvremenu je on pokrenuo postupak protiv Milana Avramovića. Milan Avramović, narodni poslanik Srpske radikalne stranke, u petak je bio u Prvom osnovnom tužilaštvu i tamo mu je zamenik tužioca nudio da, kako je rekao, naprave dil da Milan Avramović plati 1.000 evra i da se sve to zaboravi. Tako mu je rekao. Zamislite čuda, gospođo Malović i gospođo Đukić-Dejanović, slučajno se tu našao i Nenad Konstantinović. Navodno je imao nekog svog posla i slučajno je banuo u tu kancelariju gde je bio pozvan Milan Avramović. Da li vama to zvuči kao slučajnost? Nama svakako ne, nego vrlo namerno. Ničim izazvan, Nenad Konstantinović se pridružio tom zameniku tužioca da ubeđuje Milana Avramovića da ne znam na koji račun plati 1.000 evra i da se kao sve to zataška. Gospođo Malović, molim vas da malo iskoristite svoja ovlašćenja pravo nadzora, da vidite ko je taj tužilac, ko je taj ko je podneo prijavu protiv Milana Avramovića, ko je ovo lice službeni broj 279. Smilujte one tamo da nam pošalju te podatke pa da Milan Avramović tuži njega zato što je fizički nasrnuo na narodnog poslanika koji niti je remetio javni red niti je bilo koga vređao, samo je zajedno sa ostalim poslanicima i aktivistima Srpske radikalne stranke bio prisutan u holu Palate pravde, držao transparent "Zaustavite progon porodice Ratka Mladića". Tamo smo bili samo da podržimo porodicu Ratka Mladića u onom strašnom progonu kakav su imali pre nego što je Mladić uhapšen. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Narodni poslanik Sreto Perić amandmanom je intervenisao na član 1. odnosno na novi član 9v gde stoji da ovaj član govori o pravu na prigovor. Stoji da na odluku o udaljenju iz razloga propisanih u članu 9a stav 3. ovog zakona i za izborni član Saveta ima pravo prigovora Savetu u roku od osam dana od dana dostavljanja odluke. Mi u Srpskoj radikalnoj stranci mislimo da ovo iz razloga propisanih u članu 9. stav 3. ovog zakona ne treba da stoji, odnosno da to treba da se briše jer stav Srpske radikalne strankeje da se ne sme praviti razlika u razlozima za udaljenje sa funkcije člana Saveta kada je u pitanju pravo na prigovor člana na koji se eventualno odnosi udaljenje. Dakle, svakome se mora ostaviti pravo na žalbu i ceo ovaj član treba potpuno da se promeni. Mi samo na ovaj član imamo tri amandmana zbog specifičnosti postupka, zbog specifičnosti lica na koje se odnosi ovaj član. Mislimo da kada biste sva tri naša amandmana na član 9v prihvatili da biste dobili član koji bi bio zaista primenljiv i koji bi nešto značio kada već menjate ovaj zakon. Hvala vam.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Ostajem kod amandmana koji sam podneo u ime SRS , ali bih se pridružio ovom mišljenju i stavu gospođe Vjerice Radete. Gospođo ministre, predložili ste da odluku o udaljenju sa funkcije člana Saveta donosi predsednik Saveta. Hoćete li mi odgovoriti šta će se desiti ako treba predsednika Saveta udaljiti sa radnoga mesta ili Saveta, ko će onda da podnosi predlog odluke? To je u vezi sa članom 7. Rekao sam da ostajem kod ovog člana gde sam amandman uložio. Pitam vas, vama nije nepoznato, u praksi, evo, zbog pojedinačnih slučajeva u Srbiji se donose zakoni. To ni u jednoj državi nije zabeleženo i nije običaj, ali kada ste već predvideli da se udaljenje člana saveta vrši na predlog predsednika, da li zaboravljate i zašto smetnuste sa uma da može biti i na dnevnom redu predsednik saveta? E, sad mi recite - kako će se odluka donositi? Šta će se dogoditi ako je on na dnevnom redu? Hoćemo li ponovo za mesec-dva, a to nije isključeno da bilo kog funkcionera, nosioca pravosudne funkcije, pa i saveta, da ne bude razrešen ili udaljen zbog nekog objektivnog razloga? Šta će se desiti? Ovaj član je trebao da bude formulisan na sledeći način: "Predlog za udaljenje, odnosno odluku o udaljenju sa funkcije člana saveta donose članovi saveta, većinom glasova, s tim što ne može da učestvuje u glasanju onaj o kome se radi". Prema tome, ovaj amandman koji je u tom pravcu uložila gospođa Vjerica je sasvim nužno, kažem vam, nužno prihvatiti. Ne menja ništa stvari, samo poboljšava tekst. I nećete doći u situaciju da vam jednog dana, za izvesno vreme, pojavi se da treba udaljiti predsednika saveta, onda dolazite u situaciju da nema izlaza, da se ne zna ko će da donese odluku o njegovom udaljenju. Pravilno bi bilo samo - odluku o udaljenju donose članovi saveta većinom glasova i tačka. Ponavljam, imaćete veliki problem ako se desi da o predsedniku saveta treba odlučivati. Onda ćete se naći, odnosno naći će se predlagač, i doći ćemo u situaciju da ponovo menjamo zakon u pojedinačnim slučajevima što, apsolutno verujem, i vama nije do takvih rešenja, ali je nužno i potrebno, amandman je objektivan, da ne može da ovu odluku o udaljenju sa funkcije donosi predsednik, iz ovih razloga koje sam vam objasnio. Pa vas molim, evo, možda dobro ne razumem, šta će se desiti, koji je postupak, koja je procedura ako treba udaljiti predsednika saveta? Molim vas, ako možete da mi date odgovor.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite, gospodine Munjiću.
Hvala. Gospođo Malović, vi ste u kontekstu priče o reformi pravosuđa izjavili da će ova vlada, da kažem, izgurati ceo mandat zbog toga što ona ispunjava svoje ciljeve, nešto tako ste rekli. Kazali ste, takođe, da ona ispunjava i svoj cilj, između ostalog, i kroz reformu pravosuđa, tako što donosi nove zakone i što menja postojeće zakonske propise, a sve u skladu sa potrebama realnog vremena i u skladu sa propisima EU. Mogao bih da se složim sa vama da ova vlada zaista na neki način ispunjava svoj cilj. Tačno je da ona radi na ispunjenju određenih ciljeva. Nažalost, ti ciljevi koje ova vlada ispunjava, a koji se tiču i ove oblasti koja je danas na dnevnom redu, zaista nisu u funkciji Republike Srbije i njenih građana. Često se dešava da je to čisto zadovoljenje forme, da je to puko zadovoljenje forme, a još češće da je to zadovoljenje forme koju traži od vas EU. Dakle, donošenje propisa, kako novih, tako i izmena postojećih, obavlja se po nalogu iz EU. To smo isticali sve vreme trajanja ove vlade, kada je u pitanju pravosuđe. To ističemo i danas. To na neki način vi i ne krijete. To kažete i u obrazloženju kako ostalih, tako i ovog zakona. Međutim, mi i dalje tvrdimo, argumentovano, da ova vlada apsolutno ne vodi računa o realnoj primeni ovih zakona. Mnogi propisi u okviru ovih zakona koje ste do sada doneli su u praksi neprimenjivi. Mnogi nisu propisi koji su u realnom vremenu i realnom prostoru primenjivi. I ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Viskom savetu sudstva donosi se u kontekstu jednog specifičnog slučaja, slučaja za koga smo pričali i u načelnoj raspravi, slučaja koji je pomenula i gospođa Vjerica Radeta, sa jednim osnovnim ciljem, a to je da se ubuduće spreči da članovi Visokog saveta sudstva npr. imaju svoj stav koji se npr. razlikuje od vašeg stava kao člana, ili ne daj Bože od stava Boška Ristića. To je nemoguće. Ako se to desi, onda dolazi do primene ovih propisa koje ste vi predložili i koji će se usvojiti povodom ovog predloga izmena i dopuna zakona. Ovaj amandman koji sam podneo odnosi se na slučaj da je doneta odluka o udaljenju sa funkcije člana Visokog saveta sudstva. Tražio sam da se u novom članu 9v stav 3. briše. Izjavljeni prigovor ne zadržava izvršenje odluke iz stava 1. ovog člana, tako glasi stav 3. Ovo brisanje, gospođo ministre, traženo je u kontekstu prethodnog amandmana kojim je traženo da se rok za prigovor skrati i da bude tri dana umesto osam, kao i da rok za odgovor bude tri dana umesto onog roka koji vi predviđate, umesto osam dana. Potpuno je logično da postupak za udaljenje sudije sa funkcije člana Visokog saveta sudstva bude postupak koji će biti vrlo ekspeditivan, postupak koji će biti brz, tačan, precizan, postupak koji neće dozvoljavati mogućnosti javnog šikaniranja i javnog potezanja po sredstvima javnog informisanja onoga čije se udaljenje sa funkcije člana Visokog saveta sudstva traži. Gospođo Malović, bez javne osude i bez javnog linča, kako se to u praksi kod nas radi, ne sme se dozvoliti da onaj koji je do juče bio odličan sudija, koji je do juče bio član Visokog saveta sudstva sa izvanrednim karakteristikama, i kao takav koji je izabran za člana Visokog saveta sudstva odjednom postane neko ko je nepodoban za tu funkciju, neko ko je najgori, maltene kriminalac. Da li je moguće da vi birate kriminalce za članove Visokog saveta sudstva? Gde to još ima? To samo zato što ne radi onako kako neko hoće, samo zato što on možda ima svoj stav, što ima neka svoja gledišta koja se možda razlikuju od gledišta vas ili nekog drugog iz Visokog saveta sudstva i na kraju, što ima stav ili gledišta koja se razlikuju od gledišta te vaše EU. Zbog toga se taj izlaže javnoj poruzi. Na kraju, nije nam uopšte za cilj da branimo ni tog čoveka, niti bilo kog drugog iz Visokog saveta sudstva. Do toga nam je najmanje stalo, ali govorimo principijelno o vašoj politici, govorimo principijelno o tome kako se vi obračunavate sa nepodobnima, kako taj obračun traje. Pitam se šta će se promeniti u narednom periodu, verovatno kratkom, pa da dođete u situaciju da ponovo zatražite izmene ovog zakona koji je danas na dnevnom redu? Kakve li će to nove okolnosti nastupiti pa da vas to natera da tražite izmene i dopune ovog zakona koji ćete uskoro, verovatno, usvojiti? To je ono što vi radite, to je ono što nije dobro, to je ono što uopšte nije dobro ni za Srbiju, ni za njene građane. Vi znate, kada se već pozivate na tu vašu EU, da li se kod njih ovako često menjaju zakoni ili zakoni traju duže. Da li se uopšte oni donose da bi trajali duže? Pa, normalno. To su neke osnovne stvari koje smo svi učili na pravnom fakultetu, a ovde se donose izmene i dopune zakona i zakonskih propisa od danas do sutra. Čim se nešto promeni, čim neko ima svoj stav koji se razlikuje od stava nekog drugog, hajmo u izmene i dopune zakonskih propisa. Smatram da to nije dobro niti za Srbiju niti za njene građane. Upravo zbog toga mislim da ni ove izmene i dopune koje predlažete apsolutno neće doprineti ništa dobro i ništa novo neće doneti.
Na član 2. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Aleksandar Martinović i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Aleksandar Martinović podneo je amandman u ime poslaničke grupe SRS i tražio da se član 2. Predloga zakona briše. Da podsetimo na šta se odnosi taj član 2. On zapravo u ovom predlogu menja član 45. osnovnog zakona. Vi ste ovde brisali deo člana 45. i to stav 2. koji kaže: "Odlukom o pokretanju postupka može se izreći i mera udaljenja do okončanja postupka za razrešenje". Mi u SRS mislimo ovakva odredba ne rešava problem koji eventualno može da se desi i da nije dobro da ostavljate ovako nezavršene stvari. Naš stav je da se kod pokretanja postupka mora izreći mera udaljenja do okončanja postupka za razrešenje člana saveta. Naravno, krivično delo je krivično delo, bez obzira ko ga učini. Postoje i kvalifikovana krivična dela i postoje olakšavajuće, otežavajuće okolnosti itd. Zamislite ne može nikako na isti način da se tretira član ili predsednik, ne daj Bože, Visokog saveta sudstva sa nekim drugim ko učini krivično delo, pa makar to bio i sudija. Visoki savet sudstva je taj koji bira sudije, razrešava, odnosno predlaže razrešenja, predlaže udaljenja sa posla itd, dakle, velika su ovlašćenja Visokog saveta sudstva, a onda to znači i veliku odgovornost, valjda, trebalo bi. Ne možete ako član Visokog saveta sudstva izvrši krivično delo zbog kojeg treba da bude udaljen sa funkcije, odnosno krivično delo vezano, evo kao u ovom slučaju što ste imali za zloupotrebu službenog položaja, onda ne možete da ostavljate bilo kakvu mogućnost da se pokreće ili da se izriče ili ne izriče mera udaljenja nego da mera mora da se izrekne. Šta će vam u Visokom savetu sudstva neko ko je izvršio krivično delo? Jedan jedini dan, šta će vam? Tako da, mislimo da nije dobro i to ponavljam, nije dobro što ste zakon menjali samo da biste u zakon uokvirili hapšenje Bogdana Jakšića, člana Visokog saveta sudstva. Desiće vam se neki drugi Jakšić, u nekim drugim okolnostima, na neki drugi način. Šta ćete onda? Šta ćete onda sa njim, dok ne promenite zakon? Zaista, ne razumem zašto niste prihvatili ove amandmane. Videli ste, ako ste ih uopšte gledali, možda neko od vaših saradnika, da su amandmani zaista dobri. Amandmanima smo zaista želeli da popravimo tekst zakona, zato što mislimo da treba da članovi Visokog saveta sudstva, pogotovo što sumnjamo i u njihovu dostojnost i u njihovi stručnost, pokazalo se i to su vam razni vaši evropski prijatelji pisali kroz koje kakve izveštaje, koliko ste loše uradili posao reizbora sudija itd. Pokazalo se da smo mi iz SRS bili potpuno u pravu kada smo vam tvrdili da niste dobro izabrali. Vi sada nećete da nas poslušate, nego nam obrazlažete da ne prihvatate amandman iz razloga što je u članu 2. Predloga zakona izvršena pravno-tehnička intervencija u članu 45. Izvinite, brisanje stava, odlukom o pokretanju postupka može se izreći mera udaljenja do okončanja postupka za razrešenje, nazvati pravno-tehničkom redakcijom je neozbiljna. Ovo nije nikakva pravno-tehnička redakcija. Ovo je suštinsko pitanje. Hoćete li da donosite postupak ili da izričete meru udaljenja ili nećete? Vi ste se odlučili da nećete. Mi smatramo da to nije dobro i zato smo vam ponudili amandman. Hvala.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođo Radeta, izvolite.
U članu 45. u stavu 1, koji vi niste ovde dirali, stoji da odluku o pokretanju postupka razrešenja donosi savet u roku od 15 dana od prijema inicijative. Mislili smo, opet zbog specifičnosti lica na koja se ovo eventualno odnosi, da ovaj rok od 15 dana treba da se zameni rokom od osam dana. Mislimo da je primerenije i kada smo pisali ove amandmane, kada smo razgovarali o ovom predlogu zakona, čak smo razmišljali da ovo bude rok od 48 časova. Nema razloga, zamislite, da čekate 15 dana da razmišlja neko da li će pokrenuti postupak razrešenja protiv člana Visokog saveta sudstva. Pogotovo što tu odluku donosi Savet. U čemu je problem da se taj savet sastane odmah, ako se desi osnov za razrešenje, da se savet sastane u najhitnijem roku i onda da se, ono što je i kolega Munjić, govorio kada biste te rokove skratili, onda ne bi bilo potrebe ni u članu 9v ostavljate, opet, mogućnost da li hoćete ili nećete da razrešavate, pa da na neki način uskraćujete pravo žalbe, pa još žalba ne odlaže izvršenje itd? Zato što ste te rokove mnogo produžili. Ovo mora da bude neka vrsta "leks specijalisa", zato što se radi o ljudima, eventualno, ako ima još neko osim ovog Jakšića. Radi se o ljudima koji su na najvišim funkcijama, koji ne samo što sude u svojim predmetima, nego oni biraju sudije, predlažu sudije, predlažu tužioce. Zamislite šta ti ljudi rade, kolika je nadležnost vi ste u toj grupi u Visokom savetu sudstva. Zamislite koja je to odgovornost i kakve vi značajne poslove radite u ovoj zemlji. Iz tog razloga, ovo mora biti neka vrsta "leks specijalisa", sa najkraćim mogućim rokovima – u roku do osam dana najdalje. Kažem, razmišljali smo da vam predložimo rok od 48 časova. U tom roku, da se sastanete, da procenite, da pogledate izveštaje MUP, tužilaštva i da tako brzo odlučujete, jer zadržavanje u Visokom savetu sudstva ovoliko dugo nekoga ko je izvršio krivično delo je nedopustivo. Hvala.
Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Milorad Buha i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Gospodine Buha, imate reč.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, za Srpsku radikalnu stranku je neprihvatljivo na ovaj način menjate zakon. Ovo je druga izmena ovoga zakona koji je donet 2008. godine. Moramo se kritički osvrnuti na ovu izmenu, zato što ona govori o načinu normiranja i načinu donošenja zakona. Nedovoljno se posvećuje pažnje od strane ministarstva i stručnih službi u ministarstvima, pa i u Vladi, pa i u Skupštini i pojedinim odredbama. Manje-više to prolazi kroz sve državne institucije, iz ruku u ruku, i na kraju ovde kada se usvoji pojavi se neki Blagoje Jakšić i zbog njega, odnosno zbog situacije koja je nastala moramo menjati zakon. Ponekada i građanima Srbije intervencije Srpske radikalne stranke, prevashodno amandmanske, nekad su i suštinske. Nekad su vrlo bitne. Nekada samo u određenom detalju govore o ozbiljnosti i pripremi Srpske radikalne stranke, kada razmatramo pojedine zakonske predloge. Nemamo dovoljno vremena, ali vi imate dovoljno vremena. Imate sasvim dovoljno vremena da razmotrite i da dobijete stručno mišljenje od raznih institucija koje se bave pravosuđem. Javio se problem, Blagoje je pritvoren itd, ne možemo sada napraviti ništa, hajmo promeniti zakone itd. Ne radi se to tek tako. E, sada, Blagoje Jakšić, član najviše pravosudne institucije, pritvoren, mediji kažu, za neka krivična dela pre 13-15 godina. Zar istražni organi nisu znali za počinjeno krivično delo pre 15-ak godina? Znali su. Sada je nekome zasmetao i hajde da ga sklonimo. Ne radi se ni tako. Ne možete, ne smete to tako raditi. Ako i najmanja trunka sumnje postoji da je to krivično delo, da može izazvati određene negativne reperkusije u njegovom pristupu određenim predmetima, dokumentaciji itd, on ne sme biti na toj funkciji. Još ga vi unapređujete itd. To jasno govori o neozbiljnom pristupu, blago rečeno. Kada govorimo o tome da li treba ili ne treba na ovaj način, jasan je stav i pozicija SRS. Ono što je još bitnije,mi se bavimo samo jednim segmentom pravosuđa, umesto da danas raspravljamo o vitalnijim stvarima, državnim stvarima, o Kosovu itd, moje kolege su dovoljno govorile o tome. Naglasiću po meni vrlo značajan segment pravosuđa, od koga vi bežite. To su takozvane liste ratnih zločinaca, ono što je Hrvatska dostavila državnim institucijama Republike Srbije, ali samo kao spisak. Tužioci Srbije i Hrvatske su još 2006. godine potpisali Sporazum o razmeni dokumenata o počinjenim ratnim zločinima. Tužilac Srbije nije dobio te podatka. Vi ste 2010. godine sa ministrom pravde Republike Hrvatske potpisali Sporazum o razmeni dokumentacije, a nikakvu dokumentaciju Hrvati nisu dostavili. Vi ste to dostavili. Šta su Hrvati napravili? Za njih je to sve ništa. Zvanično najviša institucija, Sabor Republike Hrvatske je rekao – za nas to ne važi. Šta je sa njihovim spiskovima? Bili su u obavezi, shodno potpisanom sporazumu, da dostave svu dokumentaciju da se izvrši revizija postupaka. Da li je izvršena revizija postupaka? Nije. Vi ste potpisali taj sporazum. Zašto nije? Ko tu snosi odgovornost? Ko može snositi odgovornost, ako ne onaj koji je potpisao? Ali, snosi i ova institucija. Pred ovom institucijom se mora naći spisak sa potpunom dokumentacijom, da se i ovde proceni i oceni da li je to ništavno ili nije. Vaš državni sekretar je rekao, pomalo i podrugljivo, pomalo smešno, zamislite, kaže – jedan Srbin koji je udario hrvatskog konja je ratni zločinac i osumnjičen je za ratni zločin. On je i dan danas na spisku i on će odgovarati za taj jedan udarac. Da je udario psa, on bi bio ratni zločinac. Da li je to krivično delo ratnog zločina? Nije, ali se nalazi na tom spisku. Ne primenjujete ono što ste potpisali. Morate izvršiti reviziju svih dokumenata. Nemate dokumente? Morate tražiti. Potpisan sporazum? Dajte nam dokumentaciju, da sednemo i da razgovaramo. Vidite kako Hrvati rade – ništavno sve, ne dolazi u obzir. Tragično je jedno, što ni jedan postupak, ni jedan naš pravosudni organ, organ tužilaštva, SUP-a ili neki drugi organ nije prikupio dokumentaciju o zločinima nad Srbima u Republici Srpskoj Krajni i Republici Hrvatskoj, sem onih postupaka koji su pokretani 1991. godine od strane uglavnom vojnog tužilaštva. Hrvati su rekli – to nas ne interesuje, to je sve ništavno za nas i o tome nećemo razgovarati. Svi se peru od toga. Šta je sa nama? Mi slepo izvršavamo sve ono što oni nalože. Provodimo sve postupke. Hapsite ovde ljude i odvodite u Hrvatsku. Po celom svetu Srbe hapse, privode, odvode itd, a vi ćutite o svemu tome. Da li sme da se ćuti o tome? Ne sme da se ćuti. Ovde se mora otvoriti rasprava o tome. Ovaj parlament mora zauzeti stav oko svega toga. Na to vas obavezuje međunarodno pravo, domaće zakonodavstvo, a i tužba koju ste protiv Hrvatske, odnosno kontra tužba protiv Hrvatske koju ste uputili, evo, dopunjena je pre 10 dana. Vi ste pravnik, ministar ste pravde, za koje zločine genocida vi govorite, ako niste optužili ni jednog Hrvata? Ni jedan Hrvat nije optužen za zločin genocida, za ratni zločin, odnosno samo jedan na tom spisku od 44 što ste dostavili hrvatskom ministarstvu pravde, samo jedan Hrvat. Nema drugih, sve Srbi. O kom genocidu vi pričate? Zašto ova država nije prikupila svu dokumentaciju? Dobili ste svu dokumentaciju od Krajišnika koji su dolazili ovde od 1990. godine, svaki zločin je evidentiran u državnim organima, ali to je razbijeno. Ko zna gde su sada te izjave. Da li je to sumirano, sabrano i da li je sa naše strane proveden prethodni postupak, pa čak i da se išlo dalje od toga? Državne institucije, počevši od prvog čoveka ove države, on se bogu moli da se povuče tužba sa hrvatske strane da bi mi odstupili od toga. To je krivično delo saučesništva. Ako je čovek svestan da je počinjen genocid, kao najteže krivično delo, on svakog počinioca koji je učestvovao u tom krivičnom delu mora da prijavi i da dostavi svu dokumentaciju o tome. Predsednik države kaže – mi ćemo povući. Kako se može povući nešto ako je genocid? Ili se mi igramo? Kao mala deca – ti si mene udario, udariću i ja tebe, reći ću tati, reći ću učiteljici, reći ću strini itd. To je igrarija. Vaš državni sekretar pre sedam dana kaže – s obzirom da Hrvati neće, mi smo njima nudili da se povuče tužba, ali Hrvati neće, imaju dokumentaciju, imaju1.549 ljudi na spisku takozvanih ratnih zločinaca. Koliko imate vi? Nemate ništa, nemate ništa obrađeno. Nemate ništa sistematizirano, nema pokrenutog postupka itd. To je lupanje u prazno, to što radi vaše ministarstvo, to što rade državne institucije Republike Hrvatske. Dokle tako? Dokle se može to tako i trpeti? Ko je oštećen? Oštećeni su građani Srbije, zato što oni snose troškove. Evo, spominjao sam u načelnoj raspravi slučaj Purde. Čovek je uputio dve tužbe. Rekli ste da je počinio ratni zločin itd, imate dokumentaciju, nesporno je učinio to, to i to itd, a na kraju ste odustali od postupka. Zašto, ako je počinio ratni zločin? Ko ima pravo da se igra sa ovim narodom? Ako je neko poginuo, ako je neko učestvovao u borbi tako da bi počinio ratne zločine, mora da odgovara. Pa, svi se deklarativno zalažemo za to, na kraju kad treba stvarno da se izvrši procesuiranje onda kažemo – nemamo dovoljno dokaza. Ko je kriv za to? Pa, to je međunarodna bruka. Od međunarodnog značaja je to što ste učinili. Sve novine, sve državne institucije Srbije, svi pojedinci iz vlasti su govorili da je počinjen zločin itd, on mora da odgovara i na kraju, nemamo dokaza. Šta su vaše institucije radile, tužilaštvo i prevashodno vaše ministarstvo? Vi ste prvi čovek tog ministarstva, vi morate snositi odgovornost za sve to. Pa, ne možemo se igrati, to je igrarija. Dokle da se igramo? Šta je sa Krajišnicima koji ne smeju da izađu iz ove države, iz svog grada ne mogu da izađu samo zato što su zbog političkih prilika stavljene na spisak. Neka strina tamo čula da je ovaj počinio to i to, itd. Kakvi su to dokazi? U kom sistemu je to dokaz. Zašto ne izvršimo reviziju? Prikupimo sve ono što je bitno i kažemo, sednemo sa Hrvatima, te ljude moramo osloboditi jer tu nema dovoljno elemenata. Ovde je proterano do 800 hiljada Srba, oduzeta sva imovina, a vi se igrate sa tim narodom. Ništa ti pravno nije vraćeno. Dokle tako? Vi kao Ministarstvo pravde morate, što se tiče ovog slučaja sa Hrvatskom, ovde predložiti mere, ne zakonske mere, nego predložiti jednu informaciju o tome šta vi kao nadležno ministarstvo smatrate u pogledu celokupnog postupka sudovanja sa Hrvatskom i u pogledu sporova koji idu sada u Hrvatskoj protiv Srba i onih postupaka što su ovde otvoreni i liste tzv. ratnih zločinaca koji su u strahu i u pogledu kontratužbe, odnosno tužbe Hrvatske. Nećete uspeti u tom sporu. Hrvati će, uz svu dokumentaciju koju su dostavili, još na hiljade dokumenata dostaviti, ali oni sistematično prikupljaju rade, dostavljaju to u Hag. Šta ste vi dostavili? Šta možete dostaviti kad nije sve to sumirano, nijedan postupak nije pokrenut? Još jednom vam kažem, ne smete se igrati sa narodom, ovo je jedna igrarija za koju će neko nekad odgovarati. Nemojte to činiti. Hvala.
Uz komentar da preširoko tumačite tačku dnevnog reda, zaključujem da smo završili pretres o svim amandmanima, pa zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo, kao što znate, obavili i pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda- Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Državnom veću tužilaca. Primili ste amandmane koji su na predlog zakona podneli narodni poslanici: Vjerica Radeta, zajedno Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Zoran Krasić, zajedno Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović, Sreto Perić, Dušan Marić, Mirko Munjić, Aleksandar Martinović, Boris Aleksić i Milorad Buha. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta, koja želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo, izmene i dopune Zakona o državnom veću tužilaca su identične sa izmenama i dopunama Zakona o VSS, pa su i amandmani SRS identični i sva naša obrazloženja, takođe. Pošto nismo uspeli u ovom prvom delu da ubedimo gospođu Malović, nastojaćemo da je ubedimo sada kada govorimo o izmenama i dopunama Zakona o državnom veću tužilaca. Naravno, sad moramo malo da se podsetimo na tužilaštva, na obaveze tužilaštva, na njihov delokrug rada, pogotovo onog specijalnog za ratne zločine. Gospođo Malović, postavljali smo neka pitanja i kada ste ovde učestvovali u načelnoj raspravi, pa ću vas podsetiti da biste mogli kasnije da nam date odgovore na ta pitanja. Mi u SRS smo, podsećanja radi, od kada ste vi krenuli sa tzv. reformom tvrdili da vi, zapravo, vršite tribunalizaciju pravosuđa u Srbiji. Vi ste to negirali. S druge strane, tvrdili smo i tvrdimo da je Haški tribunal instrument u rukama SAD i EU, da je to politički tzv. sud usmeren na suđenje najuglednijim Srbima. Da smo bili u pravu, naravno, više puta smo pokazali i neprestano dokazujemo da smo u pravu, o tome najbolje govore presude Haškog tribunala. Vratiću se na ovu emisiju u kojoj je učestvovao Boris Tadić. Tada mu je jedan od novinara, mislim da je ovaj Žarković iz "Vremena" rekao, otprilike, kako dolaze razni iz EU i ovde izdaju naloge koji moraju da se slušaju, što je nesporno, ali je interesantno, a Boris Tadić to nije negirao, rekao je – kad vam dođu iz EU File, Bramerc, Dežer itd. Dakle, Bramerc ne dolazi kao tužilac nego dolazi kao političar zajedno sa Fileom, Dežerom itd. Pošto ste vi, pretpostavljam, razgovarali sa Bramercom, pitaću vas da li ste vi pitali njega ono što smo mi pitali vas i sad ponovo pitamo, i to dve stvari. Najpre da vas pitamo da li ste pitali i da li ste bar upoznali Serža Bramerca sa činjenicom da je predsedniku SRS Vojislavu Šešelju uskraćeno pravo na odbranu u Haškom tribunalu? Kako? Tako što mu je uskraćeno nenadzirana komunikacija sa njegovim pravnim savetnicima. Mi smo o tome govorili i pitali smo vas odavde, ne znam da li su vam iz Skupštine dostavili to pitanje. Dakle, Vojislav Šešelj ne može da kontaktira svoje pravne savetnike, osim ako ih zove da se razgovor sluša i da se sve ono što se u razgovoru čuje i koristi. Naravno, slušaju oni i tzv. privilegovane razgovore, ali bar ne mogu da koriste ono što se u tim razgovorima čuje. Ovo što su u finišu suđenja Vojislavu Šešelju, zašto su mu usrkatili komunikaciju? Zato što se pripremaju predizborne kampanje u Srbiji i daj Bože da mu ne zabrane uopšte komunikaciju, kao što je bilo pred poslednje izbore. Sve je dokaz kako je to politički sud. To što sada rade Vojislavu Šešelju, a inače mu punih devet godina tamo krše ljudska prava, za ostvarivanje svojih osnovnih prava morao je da se bori štrajkom glađu i sve ovo, moram da vas podsetim, zato što nikada niko od nadležnih, a Serž Bramerc vam dolazi svakih nekoliko meseci, ništa nije progovorio na tu temu. Zabrana nenadzirane komunikacije sa pravnim savetnicima Vojislavu Šešelju nije se dešavala ni u vreme Titovog komunističkog režima, kada je robijao u Zenici i kada muje suđeno kao disidentu. Dakle, najgrublje kršenje koje može da se desi, jer jedno od najneprikosnovenijih, najsvetijih prava, vi to sigurno znate, jeste pravo optuženog na odbranu. Pitam vas da li vam je palo na pamet da pitate onog Bramerca – alo, čoveče, da li znaš ti šta radiš Srbima u Haškom tribunalu ili vi ovde njega pozovete da se ovde družite, da bi on tamo mogao da napiše neki izveštaj da opravda platu od 48 hiljada evra? To je razlog zbog čega se odugovlače postupci u Haškom tribunalu. Pitala sam vas, gospođo Malović, prošli put kad ste bili i nadam se da ćete nas obavestiti da li ste i o tome pitali gospodina Bramerca. Objavljen je intervju Jakušija Akašija, to je bio bivši izaslanik generalnog sekretara UN za Balkan, i on je rekao - da jedini merodavni izveštaj o tome ko su krivci za pogibiju 68 nedužnih civila na pijaci Markale sve vreme je dostupan Haškom tribunalu i to u UN koje su osnovale sud za bivšu Jugoslaviju. Krivica za ovu tragediju ne može se stavljati na vojsku Bosanskih Srba. Prošli put sam vam,gospođo Malović rekla da je za zločin u Markalama, da su optuženi generali Milošević i Galić i da je general Galić osuđen. Da li vam je palo na pamet da kažete onom Bramercu – ej čoveče moraš da izvršiš reviziju postupka, osudio si čoveka za krivično delo za koje nije kriv? Za delo koje se ne može staviti, evo Jakuši Akaši kaže ovo što je objavljeno nije samo mišljenje Akašijevo, nego je to akt Saveta bezbednosti UN. Od početka dostupan Haškom tribunalu, ali koga je briga? Hajde što nije briga one u Haškom tribunalu, nije briga vas. Nije briga predstavnike režima, vi ste samo imali zadataka da sve koga su tražili otpremite u Haški tribunal i kaže pre neki dan Boris Tadić – ko je normalan mislio da kad se ispuni Haški uslov da će svi uslovi za ulazak Srbije u EU biti ispunjeni. Pa niko normalan to nije mislimo. Mi smo znali, ali šta je sa njegovom normalnošću, kad je on to tvrdio, i svi oni koji ga slede. Dakle, očekujem odgovor na ovo i na sva druga pitanja koja vam postavljamo i koja ćemo vam postavljati, kao što očekujemo da ove naše amandmane još jedanput pogledate i razmislite o njima, amandman gde se u članu 1, a u ovom novom članu 9 a. traži da se briše reč: "može biti" da se zamene rečju: "biće", naravno predstavlja stav SRS o tome kako pravna norma, e ovo je pravno-tehnička redakcija, ali bitna je i suštinski. O tome kako pravna norma mora da izgleda? Pravna norma mora da bude jasna, precizna, koncizna. Takva da ne ostavlja mnogo mogućnosti ako je moguće da uopšte ostavlja mogućnosti za zloupotrebu, a u koga vi imate posle ovog Jakšića, kojeg ste birali u Visoki savet sudstva, u koga vi gospođo Malović, imate tako neograničeno poverenje u tom vašem Visokom savetu sudstva i Državnom veću tužilaca, da možete da mu ostavite na volju da li će ili neće udaljiti sa funkcije člana Državnog veća tužilaca ukoliko izvrši neko krivično delo. Bolje bi vam bilo da prihvatite naše amandmane. Vidite da su i smisleni i logični i da zaista doprinose ne samo poboljšanju teksta ovog zakona, nego podizanju nivoa pravne zaštite i pravne sigurnosti u državi Srbiji, što mnogo, mnogo nedostaje. Hvala.
Gospođo Radeta, očigledno je da ste jedan minut govorili o amandmanu. Zamolila bih vas zaista da posebno kvalifikacijama vezanim za mentalno zdravlje, makar da shvatam politički žar vašeg učešća u ovoj raspravi, ne bude ubuduće način kako se obraćate i poslanicima i funkcionerima Srbije. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.)
Kolega Zoran Krasić je podneo amandman i na isti amandman i na isti član kao što je na ovaj zakon o Visokom savetu sudstva tako i na Zakon o Državnom veću tužilaca i takođe je predložio da se ovom članu 9 b. stav 1. predsednik Državnog veća tužilaca zameni rečima "Državno veće". Opet ponavljamo da je ovo amandmansko rešenje bolje zato što svakako smanjuje mogućnost zloupotrebe u odlučivanju o udaljenju i trajanju udaljenja sa funkcije člana Državnog veća tužilaca. Iako zaista hoćete da ovaj zakon i ovi zakoni imaju smisla i da ne budu ponovo izmene. Vidite, vi ste ovaj zakon doneli 2008. godine, pa ga menjali 2010. godine, pa ga menjate sada 2011. godine da biste imali vremena da se nečim drugim bavite u ministarstvu u okviru vaših nadležnosti, hajde jednom da prihvatite naše amandmane, da donesete zakon koji nećete morati opet zbog neke novonastale situacije da menjate. Morate da priznate da zaista je mnogo bolje rešenje, daDržavno veće tužilaca odlučuje i donosi odluku o udaljenju, eventualnom udaljenju člana Državnog veća, nego da to radi sam predsednik. Kolega Jojić kada je govorio o sličnom amandmanu na ovaj član u Zakonu o Visokom savetu sudstva vam je postavio dobro pitanje. Ko će odlučivati ako bude potrebno da se sa funkcije udalji predsednik Državnog veća?Niko nam ne garantuje da i predsednik Državnog veća tužilaca neće možda se ispostaviti da je uradio kao što je uradio ovaj Jakšić koga ste uhapsili. Ko će onda da odlučuje i šta ćete sa njim? Govorim hipotetički. Šta ćete sa njim da radite dok ne donesete jer vi nemate uopšte instrument da neko može da donese odluku o udaljenju predsednika Državnog veća tužilaca i predsednika Visokog saveta sudstva. Niko to u državi ne može. Šta će se desiti ako seslučajno desi da jedno od ova dva visoka funkcionera budu u prilici da moraju da se udalje sa posla zbog izvršenog krivičnog dela? Šta će oni da rade u međuvremenu? Zamislite da se to desi u nekom periodu vanrednog zasedanja Skupštine, kada Skupština uopšte ne zaseda, ne možete da menjate zakon, šta ćete da uradite? Zar vam nije jednostavnije da prihvatite i ovaj amandman i onaj malo pre amandman na ovaj zakon o Visokom savetu sudstva i da vas ne boli glava i da ne razmišljate da li će eventualno da se desi nego da imate spreman zakon ako se zaista desi. Dakle, predlažemo da amandman kolege Zorana Krasića usvojite radi poboljšanja teksta zakona i pravne sigurnosti u ovoj oblasti. Hvala.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođa Radeta ima reč.
Nigde ne žurimo gospođo Đukić Dejanović, prijavljujem se uredno. Član 1. odnosno novi član 9 v. govori o pravu na prigovor i predviđa u ovom vašem stavu, prvom, na odluku o udaljenju iz razloga propisanih u ovom prethodnom članu – izborni član Državnog veća ima pravo prigovora Državnom veću u roku od osam dana. Mi smo predvideli, odnosno predložili u ovom amandmanu, opet kao u onom prethodnom zakonu na isti član, da ne sme da ostane ovaj deo iz razloga propisanih u članu 9 a. stav 3. ovog zakona zato što smatramo da ovde ne može da se pravi bilo kakva razlika u razlozima za udaljenje sa funkcije člana Državnog veća tužilaca kada je u pitanju pravo na prigovor. Ne možete nikome da uskratite pravo na prigovor, ma šta da je uradio. Govorila sam malopre o neprikosnovenom i jednom od najsvetijih prava, prava na odbranu. Govorila sam malopre o neprikosnovenom, jednom od najsvetijih prava, pravo na odbranu. Dakle, ma šta da je uradio ovaj Boško Jakšić, kako se zove, ovaj koga ste uhapsili, ma šta da je uradio, ma koje krivično delo da je uradio, a vidi se da je u pitanju zloupotreba i neke velike pare, njemu ne može da se uskrati pravo na odbranu, njemu ne može da se uskrati pravo na prigovor. To ne može, a šta će on uspeti da dokaže ili šta će uspeti da dokaže tužilac, to je dalje stvar postupka. Dakle, ne možete da birate iz razloga propisanih u članu ili nepropisanih, svako ima pravo na podnošenje prigovora i to svaki zakon mora da omogući. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Mirko Munjić ima reč.
Obzirom da je ovaj amandman koji je podneo kolega Dušan Marić u direktnoj vezi sa sledećim amandmanom, koji sam podneo, reći ću nekoliko reči o ovom njegovom amandmanu. Kolega Dušan Marić je tražio svojim amandmanom da se u članu 1. u novom članu 9v, stav 2. reč "osam" zamenjuje rečju "tri". Dakle, radi se o roku koji se traži za podnošenje prigovora, odnosno za odlučivanje o prigovoru za člana Državnog veća tužioca koji je prigovorio na odluku Držanog veća. U obrazloženju Vlada mu kaže sledeće: Vlada ne prihvata amandman iz razloga što je rešenje iz Predloga zakona celishodnije, imajući u vidu da je stav 1. ovog člana 9v predviđen rok od osam dana za podnošenje prigovora, pa je identičan rok predviđen i za donošenje odluke po prigovoru. Kraći rok od roka iz Predloga zakona bio bi teško ostvarljiv u praksi, imajući u vidu da je Državno veće kolektivno telo, sastavljeno od 11 članova. Dakle, gospođo Malović, koliko razumem ovo obrazloženje, osnovna stvar u njemu jeste da je Državno veće tužilaca kolektivan organ koji se sastoji od 11 članova i kojima bi bilo teško da u roku od tri dana dođu iz svog mesta do Beograda da bi u roku od tri dana odlučivali o prigovoru onog člana Državnog veća tužilaca. Mislim da je ovo krajnje neprimereno obrazloženje. Ova Srbija nije, nažalost, toliko velika da se ne može stići u roku od tri dana. Da li vi znate da se u Beograd može stići iz krajnje destinacije na jug države u roku od tri, četiri sata? Takođe, sa severa do Beograda se može stići možda i pre. Rok od tri dana ne da je dovoljan nego je zaista primeren rok da se u roku od tri dana održi sednica Državnog veća tužilaca i da se na njoj odluči po prigovoru. Šta će vama rok od osam dana? Rekao sam malopre i ponoviću zarad javnosti, sve što duži rok u ovako osetljivim stvarima sve je više mogućnosti da se nešto radi na neki drugi način, na neki način koji niko ne želi ili možda niko ne želi. Možda se to svesno radi, ne znam, ali zaista je to toliko osetljivo kada se radi o prigovoru onoga koji se odaljava sa funkcije Državnog veća tužilaca. To je toliko osetljivo iz razloga same odgovornosti tih ljudi koji su članovi ovako važnog državnog organa. Zbog čega vam treba rok od osam dana da se Državno veće sastane? Zar nije rok od tri dana sasvim primeren rok da oni dođu iz svojih mesta i da održe tu sednicu Državnog veća i da odluče po prigovoru? Mislim da se ovde niste vodili nekim principima koji su zaista potrebni kada je u pitanju ovako važan slučaj. Mislim da ste trebali da prihvatite amandman koji je podneo kolega Dušan Marić.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Gospođo Malović, obzirom da se radi o analogiji sa predlogom izmena i dopuna Zakona o Visokom savetu sudstva, sve ono što je principijelno rečeno o amandmanima na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva važi i ovde kada su u pitanju izmene i dopune Zakona o Državnom veću tužilaca. Da se nešto nepredviđeno ne bi desilo i u Državnom veću tužilaca za svaki slučaj donosite propise koji regulišu pitanje udaljenja sa funkcije člana Državnog veća tužilaca, jer zaista je očigledno, to svakim danom postaje sve očiglednije da vi, vaše ministarstvo, od početka te famozne reforme pravosuđa svaki mesec ili čak svaki dan prelazite iz jedne faze u drugu. Evo, i sada se ovde u kontekstu promene ovih propisa radi o tome da prelazite iz jedne faze kada je nešto do sada trebalo da se uradi pa jeste urađeno ili nije urađeno, u fazu kada nešto mora da se uradi i tu nema kompromisa. To se vidi očigledno i iz ovih propisa koje podnosite na usvajanje Skupštini i ne samo što nema kompromisa, tu nema milosti prema onima koji nisu poslušni. To se jasno vidi iz slučaja onoga Jakšića iz Visokog saveta sudstva. To se jasno vidi iz predloga ovih izmena i dopuna Zakona o Državnog veća tužilaca. Uostalom, vi ste kako sudijama i tužiocima, tako i članovima Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca dali jednu jasnu poruku koju čak niste hteli da uvijete ni u oblandu, koju niste hteli da se tumači između redova, već ste je direktno kazali. Da vas podsetim, rekli ste ko pokaže doprinos u reformi pravosuđa dobiće nagradu za svoj rad. Sa druge strane, ko ne odgovori tome na pravi način mi ćemo naći način kako će taj njegov rad da se vrednuje. Tu ste malo nešto uvili u oblandu, ali mislim da je svima jasno šta ste time hteli da kažete. Uostalom, i ovi propisi koje ovde predlažete to nam jasno ukazuju. Ovde ste predvideli kao adekvatno Visokom savetu sudstva institut udaljenja sa funkcije člana Državnog veća tužilaca. Za svaki slučaj, kao bi se i u Državnom veću tužilaca desio slučaj kao i u Visokom savetu sudstva, kao slučaj Jakšića, potrebno je da postoji propis koji će nekog neposlušnog člana, nekog nepodobnog člana, nekog člana koji nema isti stav kao vi, koji ne razmišlja kao vi, koji ne razmišlja kao vaša EU odmah udaljiti sa te funkcije, sa funkcije člana Državnog veća tužilaca. Amandmanom smo tražili, kao i u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva, da se u članu 1. u novom članu 9v stav 3. briše. Ovo je iz razloga što smo prethodnim amandmanom tražili da se rokovi za podnošenje žalbe, kao i rokovi za rešavanje po prigovoru skrate sa osam na tri dana. Onda je potpuno normalno i logično da se u ovako kratkim rokovima sačeka na odluku Saveta odnosno na odluku Državnog veća tužilaca. Zašto smo tražili kraće rokove? Jednostavno, da se ne bi desilo ono što ova vlast već u dužem vremenskom periodu praktikuje. Prvo se neka vest kao afera pusti u sredstva javnog informisanja, a onda počinje medijska hajka, počinje medijski progon, počinje čitavo medijsko suđenje, donosi se i presuda. Onda se onaj obično unapred osudi. Onda, posle toga, dolazi do onog pravog procesuiranja, koje je trebalo da bude prvo. Upravo zbog toga mi i tražimo, kao što sam rekao u prethodnom amandmanu, da se rok skrati sa osam na tri dana. Gospođo Malović, zaista se ima utisak kada se sagleda vaša reforma pravosuđa i to sve od onog vremena kada ste 2008. godine, negde pri kraju godine, počeli sa tom famoznom reformom pravosuđa, da jednostavno, zaista bez malicioznosti i bez ikakve potrebe da se neko uvredi, vi kao da pravite vaše lično pravosuđe. Ne vi sami, već određena grupa ljudi. Ima se utisak da, po svemu onome kako vi radite tu reformu pravosuđa, želite da napravite neko svoje lično pravosuđe. Uporno, dok vas i ovi iz Venecijanske komisije, EU, itd, upozoravaju na mnoge stvari povodom pogrešne politike, kada je reforma pravosuđa u pitanju, vi i na to čak ostajete nemi. Ali, nije nama što vi ostajete nemi na sve ono što vam dolazi iz EU kao kritika, baš nas briga za to i volimo što je to tako, ali jednostavno, vi ostajete nemi na argumentovane kritike koje vam mi ovde u Skupštini Srbije predočavamo. Mi u iskrenost tih kritika koje vam dolaze iz EU zaista ne verujemo. Znate, i kada je u pitanju ovo Državno veće tužilaca i Visoki savet sudstva, ili pravosuđe u celini, šta njih briga za naše pravosuđe. Šta njih briga da li će se na pravi i adekvatan način urediti odnosi u Državnom veću tužilaca ili u Visokom savetu sudstva. Pa, koji je interes da neko tamo iz EU, neko ko nam otima 15% državne teritorije, ima zaista pravi i opravdani interes da se pitanje u oblasti našeg pravosuđa na pravi način i adekvatno reši? Zato uporno insistiranje na usklađenosti sa propisima EU mislim da nema nekog posebnog uporišta i da nema uporišta u nekom zdravom rasuđivanju. Jer, ako je ta Evropa oslepela, pa ne vidi zaista patnje srpskog naroda na KiM, šta ćemo mi u takvoj Evropi? Zašta nama takva Evropa treba? Uostalom, većina građana to sada jasno i nedvosmisleno to sada vama i kaže, da ih Evropa i EU apsolutno ne zanima. Imaju ljudi mnogo svojih problema i mimo EU. Znaju da će se u toj i takvoj EU ti problemi samo nagomilati. Zato i ova reforma pravosuđa, koju vi radite, zaista nije dobra i smatramo da i ovi predlozi, koje vi dostavljate Skupštini Srbije nisu pravi, nisu dobri i da ne idu u interesu Srbije i njenih građana. Hvala.
Narodni poslanik Srđan Milivojević ima reč. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažena gospođo ministar, nisam imao nameru da se javljam, jer posao opozicije i jeste da napada vladajuću većinu i da napada i ministarstva i sve što misli da je loše urađeno u ovoj zemlji, čak i za one stvari za koje ta ista opozicija zna da su jako dobro urađene, jer posao opozicije jeste da kritikuje vladajuću većinu. Međutim, kritika treba da bude konstruktivna, da ponudi neka dobra rešenja, neke alternative. Smatram da je posao u oblasti pravosuđa urađen na najbolji mogući način, uz uvažavanje i struke i visoku profesionalnost svih ljudi u ministarstvu i da je tu svakako urađen najveći iskorak posle promena i posle uspostavljanja ove Vlade. Tako da, smatram da vam treba, pre svega, čestitati na svemu što ste uradili i smatram da svi ovi zakoni koje ovde donosite nisu rezultat bilo kakvih pritisaka i ucena, već rezultat spremnosti vladajuće većine da menja ovu zemlju i da sve institucije i segmente ovog društva uređuje po meri građana Srbije, u skladu sa potrebama našeg društva, a ne u skladu sa zahtevom koji nam neko ispostavlja. Mi ne idemo, niti želimo da idemo u EU da bi se nekome dodvorili, niti donosimo zakone i sprovodimo reforme da bi se nekom svideli i dopali. Mi to radimo jer smatramo da je to dobro za građane ove zemlje. Apsolutno smo uvereni da najveću korist od posla koji radimo imaju građani zemlje ne samo za mandata ove vlade, već i za mandata budućih vlada. Sigurni smo da kada se bude završio naš mandat možemo biti ponosni na ono što smo uradili u oblasti reforme pravosuđa i jačanja institucija ove države. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su u istovetnom tekstupodneli narodni poslanik Aleksandar Martinović i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik gospođa Vjerica Radeta.
Ovo je amandman narodnog poslanika Aleksandra Martinovića. Ovi drugi, što se nas tiče, i nisu narodni poslanici. Znam da se vama to ne dopada, ali moram da iskoristim jednu depešu Vikiliksa koji podseća da je Miodrag Rakić još 3. novembra, to je Manter rekao 2008. godine, dobio nalog od Borisa Tadića, koji mu je dao zadatak šest meseci ranije da podstiče Nikolića da se raziđe sa SRS zato što će baza koja podržava SNS biti važna za napredovanje Srbije na proevropskom programu. Dakle, samo potvrda onoga što smo mi tvrdili stalno i podsećanje i to vas stalno podsećamo da je to grupa ljudi koja nije učestvovala na izborima i da ne mogu biti narodni poslanici. Prosto mi je neprijatno, Aleksandar Martinović se čita zajedno sa tom grupom. Krećem o amandmanu, gospođo Đukić-Dejanović. Nemojte da se deranžirate, molim vas. Gospođo Malović, nismo dobili odgovor na pitanje, kada je u pitanju Tužilaštvo za ratne zločine, pa pitanje ponavljamo. U medijima smo informisani da je hrvatsko tužilaštvopokrenulo postupak protiv Aleksandra Vasiljevića i kaže da se Aleksandar Vasiljević tereti po komandnoj odgovornosti za zlostavljanje civila i ratnih zarobljenika u pet logora na području Srbije i Hrvatske, a ovaj Živanović sa njim zbog toga što je znao za mučenje u logorima, ništa nije preduzeo da to spreči. Pitali smo da se informišete kod ovog Specijalnog tužilaštva za ratne zločine, pošto je ovde gospodin Vekarić rekao da je optužnica poslata sudu preko pravne pomoći i da oni tada još uvek nisu primili i da ne mogu ništa da govore o njihovim sledećim koracima. Podsećam da je u to vreme vaš državni sekretar Slobodan Homen izneo stav da nije vreme da se sada goni Aleksandar Vasiljević i zamislite, da li je vama zamislivo, mislim jeste, jer se desilo, vaš državni sekretar da kaže da nije vreme da se neko godini za ratni zločin. Pitali smo vas i tražili od vas da se informišete kod gospodina Vukčevića, pre svega, zašto on ne pokreće postupak protiv Aleksandra Vasiljevića? Zašto se Aleksandar Vasiljević ne goni za ona krivična dela za koja može biti osuđen, a ne za ova za koja ne može biti osuđen, od krađe ogromne količine para iz Vukovarske banke, do napada na jevrejsko groblje 1991. godine na zagrebačkom groblju Mirogojno, do napada te iste godine na jevrejsku opštinu u Zagrebu, do činjenice da je taj Aleksandar Vasiljević lažni svedok u svim i zapravo to što je on lažni svedok u svim postupcima u Haškom tribunalu gde ga traže za svedoka, govori o tome da je to razlog zašto ga država Srbija i režim u Srbiji štiti? Taj Aleksandar Vasiljević je odgovoran za zločin na Ovčari. On je tamo odveo tri pukovnika, odnosno poslao ih na Ovčaru i oni su tamo pod njegovom dirigentskom palicom organizovali zločin na Ovčari. Sigurna sam da vi to znate, da to znaju i gospoda Vekarić i Vukčević. Zaista sepostavlja pitanje - zašto se ne vode ti postupci, a Ovamo, sa druge strane, pokrećete postupke protiv ljudi koji su ni krivi ni dužni? Optužujete ceo srpski narod za zločin u Srebrenici, nazvali ste ga genocidom čak. Dakle, govorim o režimu, ali nećete da uradite ono što vam jeste posao. Govorim takođe o pre svega o Tužilaštvu za ratne zločine koji je vodio postupak za zločin na Ovčari ovde u Beogradu, pa je neke ljude ni krive ni dužne, poput Predraga Milojevića Kineza, osudio na višegodišnju robiju. Gospođo Malović, morate kao resorni ministar da se zaista pobrinete u okviru onoga što jeste vaša nadležnost. Znamo da ne možete da se mešate direktno u rešavanje nekog konkretnog predmeta, ali imate nadležnost prava nadzora. Koristite to pravo. Koristite i nemojte na slepo da verujete svima ni u javnom tužilaštvu,ni državnom tužiocu, ni tužiocima i njegovim zamenicima za ratne zločine. Verujte, ima toliko propusta u radu i tog tužilaštva za ratne zločine i Državnog tužilaštva i gospođe Zagorke Dolovac i slično. Ogroman broj krivičnih prijava, zbog ozbiljnih afera, zbog ozbiljnog kriminala određenih, boga mi, visokih funkcionera i vaše stranke i predstavnika vlasti i tajkuna, nalazi se u fiokama državnog tužioca. Ništa se ne preduzima. Pitamo vas – šta se čeka? Kada će krenuti ta borba protiv korupcije i kriminala? Boris Tadić je najavljuje kada god se pojavi na televiziji. Kada god mu zatreba da mu malo poraste popularnost, izađe i kaže da će biti opasna akcija borbe protiv korupcije i kriminala. Pitamo – kada? Korupcija i kriminal i dalje cvetaju. Državno tužilaštvo, odnosno javna tužilaštva ne rade svoj posao na način kako bi trebali da rade. U direktnoj su zavisnosti od izvršne vlasti. Naravno, vi ste to i zakonom namestili. Kada ste donosili zakon, upozoravali smo vas da ne smeju tužioci da budu pod direktnom kontrolom Vlade Republike Srbije, da ne sme Vlada Republike Srbije da ih predlaže. Niste nas slušali. Imate sada, a nemate vi, nego imaju problem građani Srbije i država Srbija što ne funkcioniše pravosudni sistem. Država u kojoj jedan od najjačih stubova ne funkcioniše ne može imati napretka. Sada vas upozoravamo i ovim amandmanima, uradite bar ovaj zakon za slučaj da vam se desi neki novi Blagoje Jakšić. Uradite to zakonom, da ga zakonom spremno dočekate. Vi ste u ovom članu gde jekolega Martinović tražio amandmanom da se briše ovaj vaš stav 3. člana 9v, predvideli da se briše stav 2. člana 45, koji kaže da se odlukom o ne pokretanju postupka može izreći mera udaljenja do okončanja postupka za razrešenje. Isto važi kao i za državu, kao i za Visoki savet sudstva. Morate da prihvatite činjenicu da to nisu obični činovnici, članovi državnog veća tužilaca. Oni nisu obični činovnici, već su to ljudi koji su sve tužioce u Srbiji izabrali, odnosno predložili, tužioce i zamenike javnih tužilaca. To je ta grupa ljudi koja čini Državno veće tužilaca. Znate da su sve sudije i tužioci razrešeni, pa dasu oni ponovo birani. To su ljudi sa ogromnom količinom moći, koji ste takođe vi zakonom dozvolili, zato što ste izmislili izbor sudija i tužilaca iz Narodne skupštine. Da, samo prvi izbor je u Narodnoj skupštini. Da li je tako? Tako je. Ne znam što me tako gledate, kada znate da sam u pravu. Naravno, znam šta je osnov. Ono što može da se uradi, jeste da se prihvati ovaj amandman da dobijete bar u ovom delu jedan ozbiljan tekst zakona koji vas neće iznenaditi, ako se ne daj Bože desi ponovo neki Bogdan Jakšić. Mi to zaista ne priželjkujemo, verujte. Mi ne priželjkujemo da saznamo da je i u Državnom veću tužilaštva bio neko ko je, još uvek neću da ga zovem kriminalcem jer se još uvek vodi postupak, on je samo optužen i videćemo da li će biti osuđen za krivično delo, mi ne želimo da se desi još neko ko je počinilac krivičnog dela da se ispostavi da je bio član Državnog veća tužilaca ili Visokog saveta sudstva. Ali, ako se desi, sačekajte ga spremnog sa zakonom.
Gospođo Radeta, istine radi, samo neke činjenice. Postupak za sabirni centar Begejci se vodi u Hrvatskoj. To je jedna činjenica. Druga je, Mirogoj, a ne Mirogojno je naziv groblja u Zagrebu. Dakle, Mirogoj. Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč. Imate još šest minuta.
Brzo ću. Dame i gospodo narodni poslanici, zaista nemam običaj da se javljam da diskutujem po temama koje su iz ove pravne oblasti ili pravne regulative. Smatram da SRS ima ljude koji o tome mogu kompetentno i umeju da pričaju. Ali, ono na šta ne mogu da prećutim a to je kad bilo ko ili sa bilo čije strane dođu hvalospevi na reformu pravosuđa u Srbiji, od kako je počela da se sprovodi od 2008. godine od mandata ove vlade. Sve ono što smo govorili, inkriminišući koncept Vlade, od usvajanja Zakona o mreži sudova na ovamo, zaista se u praksi potvrdilo da smo bili u pravu, od funkcionisanja sudova geografski, pa do suštinski, kako vi to pravnici kažete, ono što se tiče merituma vašeg funkcionisanja i vaših obaveza i poslova. Naravno, i hvala Bogu SRS nije učestvovala u kumovanju i izboru sudija tužioca itd, smatramo da politika u tome nema šta ni da traži, u tom jednom bolesnom ili patološkom smislu, ali puni smo papira koji dokazuju naše tvrdnje, a ne tvrdnje da ste reformu pravosuđa sproveli kako treba. Ono oko čega možemo da se složimo jeste da je ovo vaš maksimum. Mi se samo bojimo, u strahu razmišljamo o tome kako bi pravosuđe u Srbiji izgledalo da ste to radili prosečno ili sa minimumom snage, ako je ovako pravosuđe uređeno sa vašim maksimumom politične snage i volje. Ovo su papiri, gospođo ministar, za vas, zvanični dokumenti sudova kojima vi rukovodite, od 13. oktobra 2011. godine, u Prekršajnom sudu u Vranju, odeljenje u Vladičinom Hanu, doneto rešenje o zastarelosti 15 predmeta za period od 1. januara 2011. godine. Među ovim predmetima su predmeti koji se odnose na lokalne funkcionere opština u kojima deluje Osnovni sud u Vranju. Zamislite to. Među ovim prekršajnim predmetima nalaze se predmeti koje je pokrenula tržišna inspekcija, državni organ. Državni organ pokrene, protiv nekog nađe nalaz, nađe grešku, problem. Sudovi neće da sude, neće da rade zato što se na njih vrše politički pritisci jer su politički birani i postavljani. To je problem. Evo vam opet iz javnog tužilaštva, opet isti problem, jedno javno preduzeće već tri godine u Surdulici, komunalno preduzeće, naplaćuje cene suprotno zakonu. Pokrenete postupak i javni tužilac ili neki tamo iz tužilaštva vas obavesti, biće odlučeno nakon dobijanja odluke Ustavnog suda. To je od 1.12.2010. godine. Onda dobijete odluku suda, odluku upravnog suda, gospođo ministar, 24. marta 2011. godine, krije se tri meseca, ne možemo da dođemo do odluke upravnog suda - do dana današnjeg niko ne odgovara za činjenicu niti je pokrenut postupak protiv nekoga ko mimo zakona naplaćuje određene komunalne usluge građanima opštine Surdulica. Ja se sada pitam – gde su ti epohalni rezultati reforme sudstva? Da ne ulazim u teška krivična dela itd, ovo su prekršaji, može se reći, kako vi pravnici kažete – bilo je sticanje bez osnova. Ali, ako je ovo ogledalo nadljudskih i epohalnih napora i uspeha režima da unapredi i reformiše pravosuđe, mi se zaista naježimo na pomisao kako bi to izgledalo da ste to uradili ne bez nego sa pola snage. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Srđan Milivojević ima reč. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažena gospođo ministarko, nisam razumeo ko je podneo amandman i šta kaže u amandmanu, ali sam dobro razumeo obrazloženje amandmana i činjenice koje su ovde iznete. Znate, neko može o reformi pravosuđa govoriti sagledavajući i iznoseći ovde pojedinačne slučajeve i uvek će u pojedinačnom postupanju sudija biti možda nekih nepravilnosti, uvek će biti tih sporadičnih slučajeva za koje se može svako uhvatiti i paušalno diskvalifikovati pravosuđe. Ali, kada govorimo o onim suštinskim merama kojima je doprinela reforma pravosuđa, ako govorimo o borbi protiv organizovanog kriminala, ako govorimo o onome što je uradilo Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo pravde, zadajući odlučujući udarac organizovanom kriminalu, kada smo ovde u ovom parlamentu doneli Zakon o oduzimanju imovine stečene kriminalom za koji neke poslaničke grupe, možda svesno, možda nesvesno, nisu glasale, kada govorimo o onome što je urađeno da se te organizovane kriminalne grupe koje su predstavljale zlo za našu državu i društvo stave na mesto koje zaslužuju, da se izvedu pred lice pravde ti organizovani kriminalci, kada smo dobili čestitke iz sveta za uspehe naših bezbednosnih službi i Tužilaštva za organizovani kriminal, lako je iznositi paušalne ocene da stanje u pravosuđu ne valja. Danas sam čuo argument koji kaže da se povećava broj postupaka pred Evropskim sudom za ljudska prava. To govori o svesti građana da mogu da podnesu žalbe i tom sudu, ali, sa druge strane, podsetiću vas da ja u jedno vreme nisam mogao da se žalim na rešenje o pritvoru, a kamoli da se žalim nekoj višoj instanci što mi je taj pritvor neosnovano određen. Da ne govorim o nekom vremenu kada su ovom zemljom harale organizovane kriminalne grupe i kada su čak imali i epitete tipa – gospodin Legija, ili neke druge epitete koje su dobijali. Mislim da je u pravosuđu urađen ogroman posao i da smo svi zajedno, kao vladajuća većina, i to sve političke stranke koje čine tu vladajuću većinu, zaista dali jedan vrlo značajan doprinos reformi pravosuđa i da se ta reforma pravosuđa i taj značajan doprinos ogledaju u činjenici da u Srbiji više nema organizovanih kriminalnih grupa, da te organizovane kriminalne grupe više ne učestvuju u pranju novca kroz procese privatizacije, da te organizovane kriminalne grupe strepe od onih mera koje smo doneli kao što su oduzimanje imovine stečene kriminalom, da smo doneli taj zakon koji se odnosi na ljude koji se bave politikom i javnim poslom i da ti ljudi moraju biti svesni činjenice da ako naprave prekršaj mogu da odgovaraju za krivična dela. U pripremi su i nova zakonska rešenja koja će kvalifikovati nova krivična dela, kao što je namerno vođenje firme u stečaj, za koja će takođe biti propisane ozbiljne kazne. Kada sve to posmatramo na globalnom nivou, mislim da je sve to i te kako dobra slika Srbija i da Srbija više nije zemlja koja predstavlja poligon za iživljavanje kriminalnih grupa, već je zemlja u kojoj je moguće ostvariti i dostići pravdu. Naravno, ima mnogo predmeta zaostalih iz prošlosti. Ima mnogo slučajeva koji se godinama razvlače po sudovima. Još uvek ima potrebe da se vrši nadzor sudova, da se stalno utiče na svest sudija. Naravno, ima i sporadičnih slučajeva gde će neko, tužilac ili sudija, možda se ogrešiti o zakletvu koju je položio kao sudija ili kao tužioc pa će učiniti nešto što nije dostojno te funkcije koju obavlja, ali, opet kažem, to su sporadični slučajevi. Generalno, naše pravosuđe se kreće u dobrom pravcu. O tome govori brzina procesa, o tome govori, između ostalog, i broj zakona koje smo doneli i koji se primenjuju, koji nisu doneti samo kao zakoni koji bi bili mrtvo slovo na papiru. I na kraju, to govore i efekti te reforme. Samo da vam kažem da je po Zakonu o oduzimanju imovine stečene kriminalom u državni budžet ubačeno nekoliko stotina miliona evra, što kroz novac, što kroz materijalno-tehnička sredstva koja su data, od narodnih kuhinja preko najsiromašnijih i najugroženijih grupa stanovništva, pa do državnih organa i institucija koje se bore protiv organizovanog kriminala. Još jednom kažem – sve čestitke na hrabrosti da se neke mere sprovedu. Sve čestitke ljudima u Ministarstvu pravde koji su preuzeli odgovornost da u oblasti pravosuđa stvari urede po meri savremenog čoveka. Hvala.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Milorad Buha i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha. Imate još minut i po od poslaničke grupe.
Kao i kod prethodnog zakona, tako i ovde, ali pre toga nekoliko rečenica o tome što je rečeno ovde, a to je da je opozicija tu da bude konstruktivna. Opozicija je ovde da bude korektor vlasti. Ova skupština, a posebno opozicija, ima obavezu da kontroliše rad Vlade i da bude kritična i konstruktivna i nekonstruktivna. Mislim da je SRS konstruktivna, i kroz dijalog koji se ovde vodi, i kroz određene primedbe i kroz određene sugestije kojima ukazuje na probleme u društvu i traži i nudi rešenja u smislu prevazilaženja svega onoga što nas muči u sistemu. Na taj način pomaže Ministarstvu. Kroz ovu raspravu i kroz ova dva predloga zakona izneli smo mnogo primedbi, konstruktivnih primedbi, sve ono što mi kao poslanici i kao građani vidimo šta ne odgovara i tražimo od vas da reagujete. Vi ste tu, vi ste izvršni organ, imate sisteme i način da radite određene korekcije, menjate stanje, nudite rešenja i predlažete Skupštini sve ono što smatrate da je bitno itd. Ono što ja vidim, a između ostalog vezano je za ovaj amandman, to se odnosi na tužilaštvo, tužilaštvo ima jedan veliki zadatak, toga ste verovatno svesni, ali ne znam koliko u javnosti. Mi nismo dobili dovoljno informacija o tome šta su istražni organi i organi tužilaštva učinili u smislu prikupljanja dokumentacija i sprovođenja postupka kod trgovine ljudskim organima. Radi se o najtežim krivičnim delima. Između ostalog, sada je to međunarodno pravni aspekt posle naše inicijative i posle deklaracije koja je usvojena u Savetu Evrope i organi UN takođe su preduzeli određene aktivnosti itd. Državne institucije Republike Srbije su bile dužne, a posebno tužilaštvo da provede postupak, prikupi sve činjenice i podatke, podigne optužnice i da se sudi. Kome? Počiniocima zločina. Zašto? Zato što su to građani Republike Srbije. Tako piše u Ustavu. Mi smo morali ovde imati i razmotriti informaciju pre nego što je to izneto pred međunarodnim institucijama i informaciju o tome koliko je presuđenih slučajeva. Da li imamo jedan? Nemamo. Da li imamo optužnice? Nemamo. O čemu vi onda pričate? Dalje, SRS vam ukazuje na probleme u funkcionisanju finansijskog sistema i traži od državnih institucija Republike Srbije da se sve neplatiše u javnom smislu obznane, da vidimo ko ne plaća porez. Građani Srbije plaćaju poreze. Da vidimo ko ne plaća? Zvanično kroz medije dobijamo informacije, pomalo to izlazi iz konteksta poreske uprave da je to neka svota od pet milijardi evra. Možda je to pet miliona evra, ali se mora znati ko ne plaća. Oni koji ne plaćaju moraju snositi konsekvence. Da li je iko do sada snosio konsekvence? Uglavnom nije. Ko ne plaća? Ne plaćaju tajkuni. Radi se o ukupnom iznosu od nekih preko tri milijarde evra. Zašto se o tom ćuti? Ko je odgovoran? Poreska uprava, Ministarstvo finansija i Vlada. Šta ste vi sada kao Ministarstvo, imate na hrpe prijava protiv pojedinih izvršilaca, neplatiša, koliko je postupaka provedeno? Ni jedan. Hvala.
Reč ima ministarka Snežana Malović. Izvolite gospođo Malović.
Gospođo predsednice, poštovana gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se svima onima koji su učestvovali u raspravi po amandmanima, ali i onima koji su učestvovali u načelu i želela bih ovom prilikom da vam dam odgovore na neka pitanja koja su postavljena u današnjoj raspravi. Prvo, pre svega želim da kažem da ne mogu da se složim da Ministarstvo pravde kao predlagač ovog zakona, snosi odgovornost zbog čega nije regulisano u prvobitnoj verziji, kada je usvajan zakon u Skupštini, režim koji će se odnositi na članove VSS, ukoliko dođe do pokretanja određenog krivičnog postupka. Naime, podsetiću vas da je u Predlogu zakona o VSS, kada je usvajan 2008. godine u Skupštini, članovi VSS su, uz sva prava i obaveze, u velikoj meri vukli iz samog statusa sudije. Međutim, usvajanjem jednog amandmana, a taj amandman nije došao iz vladajuće koalicije, naprotiv, došao je iz jedne opozicione stranke, članovi VSS, da kažem kolokvijalno su se izvukli iz režima sudija i na njih se moraju primenjivati posebne odredbe koje će se naći i u Zakonu o VSS, tako da ona suspenzija koja se primenjuje na sudije, kada dođe do pokretanja krivičnog postupka, ne može se odnositi na članove VSS. Naravno, odgovornost ne prebacujem na Narodnu skupštinu, koja je usvojila ovo, već je i ukazivanje nama da, kao predlagačima zakona, kada prihvatamo amandmane, moramo u potpunosti da sagledamo kakve posledice prihvatanje takvog amandmana može proizvesti. Naime, zbog toga se i sada, krajem 2011. godine, znači, posle tri godine, nalazimo u Narodnoj skupštini sa izmenama i prvenstveno dopunama Zakona o VSS. Što se tiče predloga amandmana koji se odnosio na to da je potrebno da postoji obavezno udaljenje člana VSS kada je pokrenut postupak, moram da kažem da se lično u velikoj meri slažem sa tim i smatram da nije mesto onome protiv koga je pokrenut krivični postupak, da sedi, kako u VSS tako i u DVT. Prosto mislim da to nije održivo zbog toga što postoje velike palete krivičnih dela, nekada su ta krivična dela i nehatno učinjena, nekada i nisu, takvog značaja da utiču na dostojnost sudije. Možda ovo zvuči malo paradoksalno kada kažem, ali prosto je tako i duboko sam uverena da ste i vi svesni te činjenice. Bilo je postavljeno pitanje šta se dešava sa predsednikom VSS, odnosno DVT ukoliko je pokrenut postupak. Na njih se ne odnosi ovo što se odnosi na članove VSS, jer predsednik je po svojoj funkciji tu i on svoja izvorna prava i obaveze vuče iz sudijske, odnosno tužilačke funkcije, tako da se na njega odnose sve one odredbe koje se odnose na sudije i tužioce kada je pokrenut krivični postupak. Potpuno razumem da se, kada se raspravlja o zakonu o VSS i DVT, ne može kruto držati samih članova koji čine Predlog zakona, već se diskutuje i o celokupnoj reformi pravosuđa. Kao što sam rekla, to je potpuno razumljivo i takvu vrstu diskusije prihvatam, jer mislim da je ona nužna i potrebna. Meni jeste zadovoljstvo kada u ovom uvaženom domu raspravljamo o tome. Za razliku od nekih prethodnih vremena, mogu da vas uverim da se krivične prijave ne drže u fijokama. Neću da govorim da li će one imati sudbinu sudskog procesa, da li će doći do pokretanja sudskog procesa, ali svakako neće stajati u fijokama, kao što je nekada bilo. Možda se stiče utisak, baš zbog tih negativnih iskustava iz prošlosti, ali nekada do obrade jednog pretkrivičnog postupka može da potraje vreme od momenta podnošenja prijave do pokretanja sudskog postupka, zato što se nekada radi o veoma složenim krivičnim delima po čijoj obradi mora nekada da učestvuje i više organa, ne samo MUP, koji je nadležan da rasvetljava krivična dela, već npr. ako se radi o nekim imovinskim krivičnim delima, što je ovde bilo pomenuto nedavno, mora da učestvuje poreska uprava itd. Ovo prvenstveno pričam zbog građana Srbije, jer znam da je vama to dosta poznato. Što se tiče izbora samih tužilaca, zašto ih Vlada predlaže, ni ja možda ne mislim da je to najsrećnije rešenje, ali to je rešenje koje moramo da poštujemo zbog toga što je takvo rešenje sadržano u članu 159. stav 2. Ustava Republike Srbije, ako govorimo o tužiocima, a ako govorimo o Republičkom tužiocu, takvo rešenje se nalazi u članu 158. stav 2. Ustava. Mi smo zakonima pokušali da relativizujemo tu odredbu zbog toga što smo uveli obavezu da Vladi tužioce predlaže DVT. Rekla bih, barem je do sada takvo iskustvo bilo, da Vlada poštuje ono što struka kaže. Takođe, želim da ukažem i na činjenicu da članove VSS i DTV iz reda sudija, odnosno tužilaca bira sama struka, ne bira ih Vlada, još manje Ministarstvo pravde, a konačan pečat o tome da je Narodna skupština, njihovim izborom u ovom uvaženom domu. Za ostala pitanja koja nisu vezana za temu, daću odgovor u pisanom obliku. Na sva pitanja pokušavam da odgovorim, tako da verujem da ću uspeti da odgovorim i na ova pitanja. Još jednom vam se zahvaljujem i izražavam nadu da će ovaj zakon uskoro biti usvojen u parlamentu.
Zahvaljujem gospođi Malović, gospodinu Ćosiću, naravno, ministarki posebno, koja je, kao i uvek, sa nama u aktivnom odnosu, u živoj komunikaciji. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će, u danu za glasanje, odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 17. novembar 2011. godine, sa početkom u 10,00 časova, kao dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Dozvolite da vas informišem o načinu današnjeg rada. U 11,00 časova ćemo zbog aktivnosti koje će biti u holu Skupštine prekinuti rad do 13,00 časova, a onda ćemo u 13,00 nastaviti sa glasanjem, pa vas molim da se koncentrišemo ovih tridesetak minuta, koliko radimo, da što veći deo posla uradimo. Nakon toga, u 13,00 časova, nastavljamo sa radom. Sednica koju sam zakazala za 14,00 časova počeće po završetku ove sednice i danas ćemo imati raspravu u načelu po prvoj tački dnevnog reda, odnosno Zakonu o rehabilitaciji. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 93 narodna poslanika. Očigledno je da nas je više u sali. Molim da postavite kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina ukupnog broja narodnih poslanika. Kako nas je prisutno 126, ima uslova za rad. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice, prelazimo na odlučivanje. Izjašnjavamo se o 1. tački dnevnog reda – PREDLOG NACIONALNE STRATEGIJE, ZAŠTITE I SPASAVANjU U VANREDNIM SITUACIJAMA Stavljam na glasanje Predlog nacionalne strategije zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama. Molim da se izjasnite. Od 126 narodnih poslanika, 123 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog nacionalne strategije zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama. Pošto je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog, saglasno članu 193, a shodno članu 160. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na deo "strateška oblast" 3. "Koristiti znanje, inovacije i obrazovanje u cilju izgradnje kulture bezbednosti i otpornosti na svim nivoima" amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Gordana Rajkov. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman sa ispravkom. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, 107 je glasalo za. Konstatujem da je amandman usvojen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu nacionalne strategije, u celini. Stavljam na glasanje Predlog nacionalne strategije zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, 122 je glasalo za. Konstatujem da smo usvojili Predlog nacionalne strategije zaštite i spasavanja u vanrednim situacijama. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O PREBIVALIŠTU I BORAVIŠTU GRAĐANA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o prebivalištu i boravištu građana, u načelu. Molim da se izjasnite. Od 126 narodnih poslanika, 123 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona o prebivalištu i boravištu građana i prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Molim da se izjasnite. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnite. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnite. Od 126 narodnih poslanika, šest je glasalo za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Molim da se izjasnite. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnite. Od 126 narodnih poslanika, devet je glasalo za. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, 113 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 11. amandman, sa ispravkom, podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 11. amandman su podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, 98 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 12. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 13. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zajedno Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević i zajedno Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 13. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 15. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, 108 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 18. amandman su podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Miroslav Petković. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 18. amandman su podneli narodni poslanici Donka Banović, Milan Dimitrijević i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, 104 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 21. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 22. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, jedan za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, 102 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, 106 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 27. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, 99 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, 96 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za odbranu i bezbednost prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, 105 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Jovan Palalić i Miroslav Petković. Poštovani narodni poslanici, dobila sam obaveštenje od službe Narodne skupštine da je usvajanjem amandmana na član 15. Predloga zakona, koji su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Jovan Palalić i Miroslav Petković, nastupila situacija iz člana 165. Poslovnika Narodne skupštine, odnosno da je usled usvajanja tog amandmana nastala potreba da nadležni odbor podnese nove amandmane, kojima se vrši usaglašavanje usvojenog amandmana sa tekstom Predloga zakona. Molim da se odmah sastane Odbor za odbranu i bezbednost i Zakonodavni odbor i da nam podnesu potrebne amandmane, odnosno izveštaj. Mi ćemo se vratiti u salu i početi sa radom u 12,30 časova, zbog zauzetosti nekih poslanika posle 15,00 časova ili već koliko. Dakle, pauza je od sada do 12,30 časova, ali vas molim da koji minut pre 12,30 časova budemo u sali, a da do tada odbori i stručne službe završe posao oko pripreme amandmana.