Poštovane kolegice i kolege, gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo radom na 9. sjednici Hrvatskoga sabora. Sve vas srdačno pozravljam. Raspraviti ćemo: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike o suradnji na području obrane, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 489; Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obranu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana zamjenica ministra obrane Višnja Tafra. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvažen zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Republika Hrvatska će donošenjem ovoga Zakona kojim se potvrđuje Sporazum koji su ministar obrane Francuske Republike i ministar obrane Republike Hrvatske potpisali 14. srpnja ove godine u Parizu ispuniti uvjete za njegovu primjenu te će se stvoriti okvir za daljnje proširenje i povećanje opsega i oblika obrambene suradnje između Francuske Republike i Republike Hrvatske. Značaj ovog Sporazuma ogleda se i u činjenici da je ovaj Sporazum prvi sporazum ove naravi potpisan nakon pristupa Republike Hrvatske Europskoj uniji čime Republika Hrvatska izravno osnažuje svoj položaj s jednom od važnih članica Europske unije u okviru zajedničke, sigurnosne i obrambene politike Europske unije kojoj i sama o 1. srpnja ove godine pripada. Obrambena suradnja država članica u ovom primjeru Republike Hrvatske i Francuske Republike kao članica NATO saveza a danas i Europske unije dobiva svoj puni izražaj upravo zbog vremenskog okvira u kojem se odvija. A to je vrijeme kada obrambeni proračun i država članica nažalost stagniraju. Stoga je svijest i potreba za zajedničkim povezivanjem s ciljem jačanja izgradnje obrambenih sposobnosti u Europi postala nužnost. Dosadašnja suradnja dvaju ministarstava ostvarivala se prvenstveno putem bilateralnih susreta, posjeta izaslanstava oružanih snaga te razmjenom iskustava pretežito iz mirovnih operacija. Ovim se Sporazumom proširuje obrambena suradnja kroz upravljanje osobljem, organizacijom potpore, logistike, sustava veza, nabavu naoružanja i vojne opreme, tj. kroz opremanje u kopnenoj vojsci, ratnom zrakoplovstvu i mornarici. Zatim radi se i dalje na obuci i usavršavanju, zajednički će se provoditi uklanjanje minsko eksplozivnih sredstava, nuklearno biološka i kemijska obrana i druga područja o kojima su se stranke međusobno sporazumjele. Pravni položaj vojnog i civilnog osoblja, naknadu štete i zdravstvena potpora u okvir provedbe ovog Sporazuma dok borave na državnom području druge stranke uređena je odredbama NATO SOFA-e odnosno Sporazuma između država stranka Sjevernoatlanskog ugovora o pravnom položaju njihovih snaga. Suradnja dogovorena ovim Sporazumom provoditi će se u granicama i obliku proračunskih mogućnosti obiju zemalja. Sporazum se sklapa na neodređeno vrijeme. Za provedbu ovog Zakona kojim se potvrđuje Sporazum biti će nadležno Ministarstvo obrane i za njegovu provedbu nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva već će se sve aktivnosti odvijati u okviru odobrenog proračuna obiju država. S obzirom na prirodu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora kojima država i formalno izražava spremnost da bude vezana već sklopljenim međunarodnim ugovorima kao i činjenice da u ovoj fazi postupka nije moguće njegova izmjena i dopuna predlažemo da Sabor prihvati ovaj Zakon. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Najprije po klubovima. Poštovani zastupnik Tomislav Ivić, govoriti će u ime Kluba HDZ-a.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovana zamjenice ministra. Odmah na početku reći ću da će Klub Hrvatske Demokratske Zajednice podržati Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike o suradnji na području obrane sa Konačnim prijedlogom Zakona. Kao što smo čuli iz uvodnog obrazloženja donošenjem ovoga Zakona stvoriti će se pravni okvir za daljnje proširenje obrambene suradnje Republike Hrvatske i Francuske Republike. Ta suradnja može biti uistinu raznovrsna. A poseban značaj te suradnje vidimo u mogućnosti organizacije, opremanja oružanih snaga, osmišljavanju proizvodnje i nabave naoružanja i vojne opreme, suradnja na području logistike, inženjerije, opremanja sustava veza, protuzračne, nuklearne, kemijske, biološke obrane, uklanjanje minsko eksplozivnih sredstava itd.. Inače valja reći i to da su odnosi između Republike Hrvatske i Francuske Republike zaista dobri. Francuska je jedna od vodećih zemalja Europske unije. Jedna od ključnih zemalja NATO saveza. I nema sumnje da je donošenje ovog zakona dobra prilika za Republiku Hrvatsku da se ti odnosi dodatno prošire i na polju obrane i sigurnosti. S koliko uvažavanja Francuska tretira Hrvatsku i naše Oružane snage najbolja potvrda je činjenica da su na obilježavanje francuskog najvećeg nacionalnog praznika na mimohod Oružanih snaga bili pozvani i sudjelovali pripadnici Hrvatske vojske. Ovaj zakon itekako se uklapa u NATO-ov koncept pametne obrane koji bi trebao omogućiti racionalizaciju obrambenih sustava članica u uvjetima gospodarske krize kada se izdvajanja za obranu smanjuju ne samo u Hrvatskoj nego i u vodećim zemljama NATO savez i jedino rješenje je suradnja i udruživanje između prijateljskih zemalja i saveznika. I na nedavno održanoj Parlamentarnoj skupštini NATO-a u Dubrovniku na sastanku s predsjednikom Hrvatskog sabora s izaslanstvom Francuskog Senata izražen je obostrani interes za proširenje i poboljšanje sigurnosne i obrambene politike. Iz svega navedenog kao što sam i rekao u uvodu, klub HDZ-a podržat će donošenje ovog zakona jer je on nesumnjivo od interesa za Republiku Hrvatsku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Vrijeme predviđeno za raspravu kluba HDSSB-a podijelit će kolege Dražen Đurović i Boro Grubišić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra, zastupnice i zastupnici. U ovom slučaju Ugovora o vojnoj suradnji između Republike Hrvatske i Francuske Republike i ovog sporazuma koji je danas kod nas zapravo na davanju suglasnosti odnosno na potvrdi, a koji su ministri obrane Francuske i Hrvatske potpisali u srpnju ove godine, Klub zastupnika HDSSB-a pozdravlja. Mislimo da je to jedan kvalitetan, dobar bilateralni ugovor dviju država koje na jedan ravnopravan način uređuju niz tehničkih pitanja koja će poboljšati vojnu suradnju i suradnju na područje obrane, sigurnost i suradnju i olakšat zapravo suradnju između Oružanih snaga obje države. Dakle, ugovor je vrlo korektan na jedan odmjeren način uz uvažavanje reciprociteta zapravo donosi dobra rješenja koja će olakšat i ono što je zapravo vjerojatno će biti i najveći zapravo težište u izvršenju tog ugovora, a to je zapravo međusobna razmjena u obuci, školovanju i drugim vidovima suradnje između pripadnika oružanih snaga, prema tome Klub zastupnika HDSSB-a će svakako biti suglasan s ovim. Hvala.
Dajem sada riječ poštovanom kolegi Bori Grubišiću.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Lijepo je vidjeti našu svečanu postrojbu na dan pada Bastille u Parizu u povorci, a i domaći odnosno francuski mediji su izvijestili taj nastup naše postrojbe, svečane postrojbe kao jedan od najljepših i najboljih na mimohodu u Parizu. No nije to jedini način kako će i kako bi trebala biti uređena vojna suradnja ili suradnja odnosno sporazum između Republike Hrvatske i Republike Francuske, nego evo ovdje je pobrojano u ovom zakonskom prijedlogu kojega su potpisali ministri obrane Hrvatske i Francuske, sva polja na kojima će biti vojna suradnja. Od proizvodnje i nabave naoružanja, vojne opreme, organizacije, zapovjedništva, organizacije i uloge potpore logistike, zdravstva itd. Moram reći da Francuske Oružane snage imaju jedan sustav koji nešto odskače, nešto je drugačiji nego u drugim zemljama zapadne Europe i dobro je da i naši časnici i naši vojnici i hrvatski, dakle ukupno Oružane snage upoznaju taj sustav u cjelini. Ono što osim dakle isključivo vojne suradnje, ovdje piše osnovna pitanja koja se predlaže urediti zakonom su i ja se nadam da neće na tome završiti kao što su npr. sportske priredbe, organizacije umjetničkih priredbi i druge oblike suradnje, nadam se da na tome neće završiti nego prije svega na puno ozbiljnijim stvarima i ako sastavni dio vojnih aktivnosti ima i ovaj i sportski pa da ne kažem i umjetnički jedan dio i karakter. Naša vojska također sudjeluje u hodočašću u Lourd kako znamo svi i to … od ovih Oružanih snaga. Znamo da je Lourd u Francuskoj pa prema tome ovaj ovogodišnji mimohod koji je dobro popraćen, a osim toga znamo i za djelovanje Francuske Republike prilikom Domovinskog rata, znamo za politiku pokojnog predsjednika Mitteranda koja baš i nije bila sklona i naklonjena Hrvatskoj što moramo reći i istaći. Dobro, čovjek je imao nekakve savjetnike koji baš i nisu bili skloni Hrvatskoj, poglavito kad su stranci i kad su s one druge strane da ne kažem barikade bili, a bili su savjetnici predsjednika Mitteranda. Znam to osobno jer sam bio i delegat Hrvatskog sabora u Francuskoj. Tako da se ta politika, dosljedna politika hrvatske Vlade u približavanju NATO-u i Europskoj uniji dakle polagano se mijenjala i svijest i francuskih građana, ali i službenih francuskih organa prema Republici Hrvatskoj. Danas su Hrvatska i Francuska jedne prijateljske zemlje, zemlje koje razumiju jedna drugu i danas je sasvim drugačije shvaćanje Francuza prema Domovinskom ratu negoli što je bilo prije. Dakle, u samo vrijeme na žalost Domovinskog rata. Zbog toga imamo što od Francuza i učiti, imaju oni što i od nas, pa prema tome ovaj jedan da ne kažem pa hajde kolokvijalno rečeno frankofonski sporazum nije loše da se potpiše između Hrvatske i Francuske kako je rekao kolega Đurović Klub HDSSB nema ništa protiv. Naprotiv bit ćemo za. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zamjenica ministra nema potrebe se obraćati završno, pa onda zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Sada ćemo uobičajeno prijeći na izglasavanje odrađenih točaka dnevnog reda. Molio bih da se utvrdi kvorum. Hvala vam lijepa. Imamo dovoljno prisutnih zastupnika u sabornici, možemo odlučivati o svim stvarima. Idemo prvo Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike o suradnji na području obrane, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 489. Rasprava o prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo dizanjem ruke. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 108 glasova za donesen Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Francuske Republike o suradnji na području obrane u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda, a to je - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjene i dopune članka 8. Rimskog statuta Međunarodnoga kaznenoga suda i izmjena i dopuna Rimskog statuta Međunarodnoga kaznenog suda vezanih uz zločin agresije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 491. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Pitam želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Rimski statut je temeljni pravni akt koji je osnovao Međunarodni kazneni sud sa sjedištem u Haagu. Diplomatska konferencija UN-a održana je u srpnju 1998. godine i usvajanjem Rimskog statuta je, dakle ustanovljen Međunarodni kazneni sud. Ovo je rezultat dugih težnji, gotovo stoljetnih težnji Međunarodne zajednice da reagira, odnosno da uvede pravni sustav u odnosu na najteže oblike agresije i te aktivnosti sežu još od Lige naroda, odnosno još od teških posljedica Prvog svjetskog rata. Proces formiranja Međunarodnog kaznenog suda je bio takav da smo i mi u njemu sudjelovali, odnosno treba istaći i aktivnosti današnjeg predsjednika Ive Josipovića koji je kao vrhunski stručnjak međunarodnog i kaznenog prava sudjelovao u ovim aktivnostima. Mi smo, odnosno Republika Hrvatska je eto zbog svojih negativnih iskustava tijekom Domovinskog rata također bila upravo zbog toga aktivno uključena u ovim aktivnostima, a isto tako bila je i predmet djelovanja ad hoc suda Međunarodnog za Jugoslaviju koji je osnovan prije, Međunarodnog kaznenog suda sa sjedištem u Haagu. Dakle, imamo dva ta privremena suda. Jedan je bio za Jugoslaviju, drugi za Ruandu, a nakon 1998. djeluje upravo ovaj Međunarodni kazneni sud sa sjedištem u Haagu i sa ciljem da se procesuiraju, kažnjavaju i po mogućnosti preveniraju najteži zločini, dakle zločini genocida, zločini protiv čovječnosti, zločini agresije i ratni zločini. Ono što je ovdje bitno i što je prijedlog, dakle da se sukladno članku 141. Ustava u naš međunarodni pravni sustav unese novina, odnosno izmjena vezana za Rimski statut. Izmjena se tiče određenih kaznenih djela vezanih za upotrebu pojedinih tipova oružja i što je još važnije odnosi se na definiciju agresije. Naime, održana je Konferencija za izmjene i dopune Rimskog statuta 2010. godine gdje smo također aktivno sudjelovali i Rezolucijom broj 5. izmijenjena je i dopunjena odredba članka 8. Rimskog statuta u smislu da se upotreba određenih otrovnih oružja, dakle otrova samih, otrovnih plinova, plinova zagušljivaca ili upotreba rasprskavajućih metaka da skraćeno kažem smatra povredom međunarodnog prava ne samo ako je učinjena u međunarodnim sukobima kao što je to do ove izmjene Rimskog statuta bilo nego da se smatra povredom međunarodnog prava i u onim sukobima koji nemaju značaj međunarodnog. Rezolucijom broj 6. prihvaćena je definicija zločina agresije. Ovo smatramo vrlo važnom izmjenom jer je Međunarodna zajednica jedinstveno prihvatila definiciju agresije sukladno Rezoluciji Opće skupštine UN-a iz '74. godine. Ujedno su i prihvaćeni uvjeti kojima se propisuje nadležnost za postupanje glede zločina agresije. Republika Hrvatska je osim svog aktivnog sudjelovanja u navedenim konferencijama i pripremi samog Statuta a kasnije i njegovih izmjena je isto tako i u okviru svog unutarnjeg pravnog poretka ugradila određene elemente glede nadležnosti, glede opisa ovih kaznenih djela. Mi imamo Zakon o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda i progona kaznenih djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava i taj zakon smo i mijenjali. Tu smo definirali suradnju Republike Hrvatske sa Međunarodnim kaznenim sudom i izvršenje odluka toga suda, a isto tako i nadležnost hrvatskih sudova i drugih tijela za kazneni progon i vođenje kaznenih postupaka za suđenje počiniteljima ratnih zločina. Pa tako uspostavljamo i provodimo nadležnost za ratne zločine u Županijskim sudovima u Osijeku, Rijeci, Splitu i Zagrebu. Isto tako valja istaći da smo u Kaznenom zakonu u članku 89. unijeli definiciju agresije upravo na tragu i sukladno definiciji kao što je prihvaćena Rezolucijom broj 6. izmjenama Rimskog statuta. Republika Hrvatska naravno ovim aktivnim sudjelovanjem pokazuje svoju namjeru da se dostigne onaj nivo međunarodne univerzalne primjene ovih odredaba upravo sa ciljem da se zapriječi najteža kaznena djela na međunarodnoj razini i da se punom implementacijom ovih kaznenih djela u nacionalna zakonodavstva stvori i odgovarajuća međunarodna primjena ovih odredbi. Mi predlažemo da se Zakon o potvrđivanju izmjena i dopuna Rimskog statuta izvede po hitnom postupku upravo zato što je cilj najšira zaštita pojedinca od najtežih kaznenih djela. Postoji naravno interes RH da se ovdje aktivno uključi i da iskaže svoj pristanak da bude vezana ovim odredbama i da naravno kroz to pokaže svoje zalaganje za očuvanje integriteta Međunarodnog kaznenog suda i puno poštivanje načela Rimskog statuta. Isto tako u ovoj fazi postupka naravno nisu moguće izmjene ili dopune međunarodnog ugovora pa stoga predlažemo usvojiti ovaj prijedlog i sukladno članku 141. Ustava implementirati ga u pravni sustav RH. Hvala.
Zahvaljujem zamjenice. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Za klub HDZ-a prijavi se kolega Vladimir Šeks.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra, gospođe i gospodo zastupnici. Klub zastupnika HDZ-a podupire donošenje ovoga zakona po hitnom postupku jer držimo da je ono ključno što je bitno iz ovog zakona što proistječe, a to je usvajanje definicije zločina agresije koja doista predstavlja jedan povijesni iskorak na kojem je međunarodna zajednica radila godinama i sad konačno je došlo do toga da je prihvaćena definicija zločina agresije. Zašto je to važno i za Hrvatsku osim za međunarodnu zajednicu? Iako ove izmjene i dopune imaju za cilj osigurati najvišu zaštitu pojedinaca od najtežih kaznenih djela jednog od najtežih kaznenih djela zločina agresije za kojega je sud nadležan samo u pogledu zločina agresije koji su počinjeni godinu dana nakon što 30 država ratificira i prihvati izmjene i dopune. Dakle, on se ne može odnositi na neka druga razdoblja i zbivanja i na zločine agresije koji su počinjeni osim u razdoblju nakon što ga je 30 država ratificiralo ili prihvatilo izmjene. Bitno je konačno kažem označenje što znači zločin agresije, što znači planiranje, pripremu, pokretanje ili izvršenje čina agresije koji je po svom karakteru, težini i razmjeru predstavlja očigledno kršenje Povelje UN-a. I kada se vratimo malo u našu bližu povijest i prošlost da je postojao sud koji bi kažnjavao zločin agresije '90. i '91. godine, da je postojao sud i da je bila u Statut Međunarodnog suda uključeno i zločin agresije tada vidite kako bi bilo, kako bi se drugačije ponijela i povijest. Jer što znači dakle zločin agresije? Planiranje, pripremu i pokretanje izvršenja čina agresije koju čini osoba koju vrši osoba koja ima stvarnu moć nadzirati ili upravljati političkim ili vojnim djelovanjem države. 8. listopada 1991. godine Hrvatski sabor je donio zaključke kojima je ustvrdio da je na RH izvršena oružana agresija od strane Srbije i tzv. JNA i JNA je proglašen okupatorskom vojskom. I sada vidite dakle Srbija je proglašena oružanim agresorom, kasnije to je i međunarodna zajednica prihvatila da je na Hrvatsku izvršena oružana agresija, a odgovorne osobe koje su imale stvarnu moć nadzirati ili upravljati političkim ili vojnim djelovanjem države Srbije koja je izvršila agresiju na Hrvatsku su se nalazile na vrhu i političke i vojne strukture Srbije. Čin agresije po statutu znači upravo oružane snage jedne države protiv suvereniteta teritorijalne cjelovitosti ili političke neovisnosti druge države. 8. listopada Sabor je ustvrdio da je na Hrvatsku izvršena oružana agresija i protiv suvereniteta i protiv teritorijalne cjelovitosti i protiv političke neovisnosti RH. Svaki od sljedećih tih čina smatra se neovisno o objavi rata činom agresije. Nije Hrvatska dakle trebala navijestiti ili objaviti rat, rat je, ova agresija, oružana agresija je počela uporabom oružane snage jedne države protiv suvereniteta neovisnosti i cjelovitosti druge države Hrvatske. Pod činom agresije, što sada ulazi striktno u međunarodno pravo smatra se invazija ili napad oružanim snagama jedne države na teritorij druge države. Bombardiranje od strane oružanih snaga jedne države s teritorija druge države ili uporaba bilo kakvog oružja jedne države na teritoriju druge države. Koliko vam to zvuči jako blisko i poznato? Blokada luka ili obala jedne države od oružanih snaga druge države, blokade Splita, Dubrovnika. Upućivanje od strane ili u ime jedne države naoružanih bandi, skupina paravojnih snaga ili plaćenika koji izvode oružane akcije protiv druge države. Uz oružanu pobunu imali smo u ime druge države u ime Srbije upućivanje naoružanih bandi, skupina i paravojnih snaga i plaćenika koji su izvodili zločine ratne zločine, zločine protiv čovječnosti i sve ostale zločine. I zbog toga je važno prihvatiti i da Hrvatski prihvati ove izmjene Statuta Rimskog statuta međunarodnog kaznenog suda vezan za zločin agresije, zbog toga je važno da i prihvaćenje ovog statuta da se i da nas ukaže koliko je važno da Hrvatska ustraje kroz svoje tužbe protiv Srbije za genocid, kako što su sada najavili i predsjednik države i vlade da se od te tužbe neće odustati pa ih podupiremo da kod toga i ostaju. Zaključno, klub HDZ-a prihvaća prijedlog izmjena i dopuna ovoga zakona.
Zahvaljujem. Predstavnica Vlade ne želi završnu riječ pa onda zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnog reda. Glasat ćemo kada se steknu uvjeti za to.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjene i dopune članka 8. Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda i izmjena i dopuna Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda vezanih uz zločin agresije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 491. Rasprava o prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 112 glasova za donesen Zakon o potvrđivanju izmjene i dopune članka 8. Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda i izmjena i dopuna Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda vezanih uz zločin agresije u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Sada ćemo preskočiti točku 3 našega dnevnog reda i prelazimo na točku 4, to je: - Godišnji izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civiliziranog društva za 2012.godinu Pronositelj izvješća je Upravni odbor Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva temeljem članka 16. Zakona o nacionalnoj zakladi za razvoj civilnog društva. Materijal ste primili u pretince. Vlada RH dostavila je mišljenje. raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun. Izvještaj ste primili na sjednici. Želi li predlagateljica dodatno obrazložiti? Da. Onda moram gospođu Cvjetana Plavša-Matić predsjednicu upravnog odbora.
Poštovani gospodine predsjedavajući, gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Sukladno Zakonu o Nacionalnoj zakladi za razvoj civilnog društva utvrđena je obveza izvještavanja zaklade o njenom radu Vladi RH i Hrvatskog sabora kao i cjelokupne javnosti u RH. S tim u vezi godišnji izvještaj o radu za 2012.godinu upućen je 2.travnja 2013.godine Vladi i Hrvatskom saboru. izvještaj sadrži pregled rada, postignuća i novosti u poslovanju nacionalne zaklade, pregled programa koje provodi nacionalne zaklada, godišnje financijsko izvješće za 2012.godinu, te popis svih financiranih inicijativa, projekta, institucionalne podrški, višegodišnjih podrški, neprofitnih, medijskih projekata istraživanja, projekata međunarodne razvojne suradnje, pilot programa centara za društveni razvoj te popis odobrenih nagrada u 2012.godini i to za razvoj volonterstva u osnovnim i srednjim školama te za društvene inovacije. Izvještaj u odnosu na prethodne godine ima obogaćen sadržaj sa puno većim brojem statističkih podataka te vrlo detaljan financijski izvještaj. Gotovo 50% izvještaja kao što vjerojatno možete vidjeti su različiti pokazatelji tablice sa odobrenim financijskim podrškama. Nacionalna zaklada je u 2012.godini završila 9.godinu djelovanja u području pružanja podrške razvoju civilnog društva u RH, a značajan zaokret je učinjen prije 7 godina uvođenjem dva strateška programa i to Programa regionalnog razvoja civilnog društva i lokalnih zajednica i Programa decentraliziranog modela financiranja razvoja civilnog društva u RH čime je umrežila postojeće kapacitete i usmjerila ih k ujednačavanju regionalnog razvoja civilnog društva uz adekvatnu financijsku podršku. Pored toga ostvareno je i nekoliko zapaženih postignuća od kojih je svakako najvažnije dobivanje akreditacije EU komisije za provedbeno tijelo za upravljanje sredstvima iz europskih fondova za područje civilnog društva što je uslijedilo nakon višemjesečne revizije od strane vladinog Ureda za unutarnju reviziju, Agencije za reviziju sustava provedbe Programa EU ARPA-e pa sve do revizije koju su proveli revizori EU komisije iz Bruxellesa. Postignuće je svakako i unapređenje transparentne dodjele sredstava organizacijama civilnog društva kroz uvođenje višekorisništva računalnog programa potpora plus kojeg je prije 6 godina osmislila nacionalna zaklada, a u 2012.su ga počeli koristiti zahvaljujući suradnji su uredom za udruge čak 16 tijela državne uprave u cilju kvalitetnije koordinacije ulaganja u projekte i programe organizacija civilnog društva te omogućavanja uvida javnosti u rezultate financiranih projekata i programa kroz dodatak računalnom programu u obliku platforme financijske podrške kao središnjeg mjesta povezivanja davatelja financijske podrške, znači tijela državne uprave i lokalne samouprave, korisnika odnosno organizacija civilnog društva i građana. Svjesna potrebe iznalaženja drugih odnosno dodatnih oblika financiranja organizacija civilnog društva nacionalna zaklada je prošle godine pokrenula i platformu za dobrobit kojom je omogućen građanski aktivizam u digitalnom dobu na kojem već sada preko 50 organizacija civilnog društva ostvaruje suradnju sa građanima, uključuje ih u svoje aktivnosti ali i dobiva njihovu financijsku podršku. Postignuće je i dodatno decentraliziranje još jednog natječaja nacionalne zaklade na 4 partnerske regionalne zaklade i to natječaja pod nazivom "Društveni kapital zajednice" kojim se dodatno ulaže u potrebe i potencijale lokalnih zajednica. Posebni iskorak napravljen je još jednim kvalitetnim programom za podršku razvoja lokalnih zajednica i to kroz natječaj "Zajedno za bolje" kojim su financirani zajednički projekti društvenog razvoja lokalnih zajednica u 12 gradova u RH sa do 30 tisuća stanovnika koji su zajednički osmišljeni i provode se u suradnji gradova s njihovim građanima. Prvi put u Hrvatskoj su u protekloj godini dodijeljene i nagrade za društvene inovacije koje je Nacionalna zaklada dodijelila organizacijama civilnog društva za inovacije i društveno poduzetništvo koji su ključni za društvene promjene u našoj zemlji a koji će biti okosnica budućih financiranja kroz strukturne fondove Europske unije a naročito Europskog socijalnog fonda. Otvoren je i novi oblik razvoje suradnje u području centara znanja za društveni razvoj u Republici Hrvatskoj koji imaju važnu ulogu sada kada smo postali članica Europske unije s obzirom da će tih 7 udruga koje su centri znanja raditi na istraživanjima i analizama javnih politika iz različitih područja društvenih djelatnosti na nacionalnoj ali i na EU razini te će raditi i na prijenosu specifičnih znanja u Republici Hrvatskoj u drugim zemalja, razvoju društvenih potencijala i zagovaranju pozitivnih društveni promjena kroz svoju specifičnu ulogu … [[Govornik se ne razumije.]] , odnosno tematskih mreža kako slične organizacije nazivaju u Europskoj uniji. S Ministarstvom socijalne politike i mladih ostvarena je suradnja kroz odobravanje institucionalnih podrški udrugama osobama sa invaliditetom i njihovim savezima te sa Ministarstvom branitelja u procesu izobrazbe udruga iz Domovinskog rata za kvalitetnu pripremu prijava na natječaje te izvještavanju u provedbi projekata sukladno standardima koje je razvila nacionalna zaklada. Nacionalna zaklada je prva javna institucija u Hrvatskoj koja od 2006. godine financijske podrške i ugovaranje suradnje sa organizacijama civilnog društva ostvaruje po standardima međunarodnog certifikata ISO 9001. Sredstava koja je zaklada uprihodovala u '12. godini iznosila su nešto malo više od 56 milijuna kuna od čega je gotovo 46 milijuna kuna bilo iz djela prihoda od igara na sreću u '12. a ostalo su bili prihodi od igara na sreću iz prethodne godine i nedoznačena sredstva od igara na sreću kako je to utvrdilo Ministarstvo financija iz prethodnih godina te od upravljanja zakladnom imovinom i od obavljanja vlastitih aktivnosti nacionalne zaklade. Ukupna sredstva uložena u građanske inicijative i projekte višegodišnje podrške iznosila su 90% ukupnih prihoda nacionalne zaklade što znači da nacionala zaklada troši samo nešto malo više od 10% sredstava za obavljanje svoje djelatnosti odnosno 5% od ukupnog prihoda na plaće 15 zaposlenih osoba u zakladi. Zaklada je s uspjehom zaključila proteklu poslovnu godinu u kojoj je dodijelila preko 300 financijskih oblika podrške organizacijama civilnog društva raspoređenih u svim hrvatskim županijama a kojima je omogućeno zapošljavanje odnosno radni odnos za ukupno 540 osoba što je izuzetno važno u vrijeme recesije te uključivanje ukupno 3671 volonterke i volontera u projekte razvoja lokalnih zajednica i demokratizacije hrvatskog društva. Nacionalna zaklada u ovoj godini obilježava 10-godišnjicu svog osnutka. Te je u proteklih 10 godina dokazala važnost svoje uloge društvenog inovatora i podržavatelja organizacija civilnog društva koje se kroz financirane programe i akcije i kročili put društvenih promjena u Republici Hrvatskoj. Pri tome je Nacionalna zaklada u tih 10 godina uložila 300 milijuna kuna u preko 4 tisuće financijskih podrški organizacijama civilnog društva od građanskih inicijativa, projekata, institucionalnih podrški do fizičke i programske infrastrukture za razvoj civilnog društva omogućivši time zapošljavanje gotovo 5 tisuća osoba uz uključivanje preko 100 tisuća volontera i volonterski angažiranih u podržanim projektima Zaklada je ujedno uvećanjem osnovne imovine pokazala savjesnost u upravljanju sredstvima iz javnih izvora po međunarodnim standardima i Hrvatskim propisima u području zakladništva. Pored financiranja svih kvalitetnih prijava organizacije civilnog društva Nacionalna zaklada se uvećanjem osnovne imovine ciljano pripremala za zahtjevnije uvjete kada postanemo punopravna članica Europske unije. Pa je tako početkom prošle godine uputila nadležnim tijelima državne uprave prijedlog korištenja tako uvećane osnovne imovine kroz program Europa plus za osiguranje međufinanciranja projekata organizacije civilnoga društva iz Hrvatske kojima je odobrena financijska podrška iz EU fondova te kroz inicijativu za osnivanje nove financijske institucije, banke, odnosno etičke banke za društvena ulaganja koja bi podržala građane i društvene poduzetnike za provedbu projekata i inovacija koje nije moguće obuhvatiti redovnim ili već postojećim programima HABOR-a odnosno u cijelosti ih financirati iz nacionalnih ili europskih javnih izvora. U Nacionalnoj zakladi proveden je proračunski nadzor Ministarstva financija koji je trajao od siječnja do lipnja ove godine. Tijekom nadzora utvrđeno je da je Nacionalna zaklada radila sukladno Zakonu od Nacionalnoj zakladi, Zakonu o zakladama i fundacijama, Uredbi o kriterijima za utvrđivanje korisnika i načinu raspodjele djela prihoda od igara na sreću te drugim relevantnim propisima. A svoja mišljenja i sugestije izrečene u zapisniku o proračunskom nadzoru Nacionalna zaklada je razmotrila i uvažila što je potvrđeno i u zaključcima sjednice Upravnog odbora od 20. rujna i u dopisu koji je 11. listopada Zaklada uputila potpredsjednici Vlade Republike Hrvatske, Ministarstvu financija, Ministarstvu uprave i Uredu za udruge. Nacionalna zaklada je svjesna da ne postoji niti u široj niti u stručnoj javnosti u Hrvatskoj dovoljno informacija o načelima i zakonitostima djelovanja zaklada. Ono što je najvažnije je razumijevanje da je Zaklada imovinom i da je uvećanje te imovine razlikuje od fonda u koji novac ulazi i u cijelosti se raspoređuje u svrhu za koju je i osnovan. U slučaju nacionalne zaklade uvećanje osnovne imovine i ulaganje u prostoru kojima djeluju regionalne zaklade, partneri u provedbi decentraliziranog modela financiranja dio je programa upravljanja osnovnom imovinom te samofinanciranja aktivnosti nacionalne zaklade koji se unaprjeđuju i usvajaju prilikom izrade svake nove četverogodišnje strategije djelovanja nacionalne zaklade sa svakim novim sazivom upravnog odbora. Tako da je novi program donesen za razdoblje od '12. do '16. godine. Informacije o uvećanju osnovne imovine Nacionalna zaklada je svake godine dostavljala Ministarstvu uprave i o tome kroz svoj godišnje izvještaje redovno izvještavala Vladu Republike Hrvatske i Hrvatski sabor. Ono što je u samom zapisniku o provedenom proračunskom nadzoru utvrđeno je da se ukazuje na mišljenje da bi u upravnom odboru trebao biti predstavnik Ureda za udruge na što zaklada ne može utjecati s obzirom da je sastav određen prvom odlukom Vlade o sazivu upravnog odbora. Druga preporuka je bila vezana uz to da zaklada treba zaposliti unutarnjeg revizora što je ustvari postalo aktualno tek našim pristupanjem, odnosno dobivanjem akreditacije za upravljanje fondovima Europske unije kada su se i revizori iz Bruxellesa, a i naši revizori iz Hrvatske suglasili da za instituciju od 15 zaposlenih nema potrebe za zapošljavanjem unutarnjeg revizora jer da je to neučinkovito i preskupo, već je središnja harmonizacijska jedinica Ministarstva financija potvrdila da je moguće za taj posao angažirati unutarnje revizore Ministarstva rada i socijalne politike kao naše upravljačko tijelo u sustavu upravljanja fondovima Europske unije i vladin Ured za unutarnju reviziju kada bude revidirao rad Ureda za udruge koji je provedbeno tijelo razine 1, a zaklada je provedbeno tijelo razine 2. Treće pitanje koje je postavljeno u samom proračunskom nadzoru je pitanje učinkovitosti djelovanja impact centra i društva koje je zaklada osnovala što je obrazloženo i objašnjeno da je djelovanje ustvari u vremenima recesije itekako bilo pozitivno s obzirom da je impact centar u Zadru i samo društvo prošle godine poslovalo sa dobitkom. Četvrto pitanje je bilo vezano uz ulaganje osnovne imovine zaklade u prostore u kojima djeluju regionalne zaklade koje zajedno sa nama provode decentralizirani model, na što smo isto tako obrazložili da smo poštivali uredbu o kriterijima za korištenje sredstava od igara na sreću i da su ti prostori ustvari dati na korištenje zakladama koje su naši partneri. Peto pitanje je bilo vezano uz upravljanje sredstvima osnovne imovine u novcu i s tim povezanom potrebom za povratom u državni proračun čime se isto tako utvrdilo da ta obaveza nije postojala i da je nacionalna zaklada uvećanjem imovine ustvari pokazala savjesnost u upravljanju imovinom i čuvanju ustvari javnih sredstava koji su nam sada itekako bitni u ovom postupku, odnosno u ovom razdoblju kad smo ušli u Europsku uniju. Prijedlog je isto tako bio da se plaća djelatnika u Nacionalnoj zakladi usklade sa plaćama u javnim službama što mi nismo imali ništa protiv, no mi niti po jednom zakonu znači mi nismo ni državni službenici ni javni službenici ali nemamo nikakav problem oko toga da se te stvari usklade i to smo se isto tako očitovali. Također je neutemeljen bio navod u zapisniku o sukobu interesa predsjednice upravnog odbora s obzirom da ona nije uopće donosila niti potpisivala odluke za predmet koji joj se stavlja kao sukob interesa i to je dokumentirano u tijeku proračunskog nadzora. Osmo pitanje je bilo vezano uz racionalnost ugovaranja pružanja pravnih savjeta i usluga. Radi se o ugovoru koji na mjesečnoj razini iznosi 5000 kuna gdje se ustvari koriste pravni savjeti i usluge za potrebe nacionalne zaklade i za udruge koje su korisnici naših sredstava i tu smo dokazali da bi zapošljavanje pravnika koštalo puno više nego što je ovo, no tu nema nikakvih problema da se uvaže prijedlozi koji su izneseni u proračunskom nadzoru. I na kraju je isto tako argumentirano odnosno dato mišljenje o upitnosti racionalnosti angažiranja vanjskih usluga prijevoza u odnosu na kupnju službenog vozila. Dakle, mi smo u proteklim godinama procijenili da ekonomski nije učinkovito kupiti vozilo kada nam to nije trebalo svakodnevno, odnosno samo za određene vrste terenskih posjeta, no kada smo akreditirani to je promijenjeno i upravni odbor je donio odluku da se kupi jedno vozilo srednje klase koje se koristi za terenske posjete svim onim udrugama kojima je nacionalna zaklada odobrila podršku. Dakle, na kraju samo da kažem da uvažavajući prijedloge i mišljenja iz zapisnika o obavljenom proračunskom nadzoru te sagledavajući cjelokupne aktivnosti koje je nacionalna zaklada provela tijekom 2012. godine te u proteklih 10 godina zatečeni smo zaključkom Vlade Republike Hrvatske od 3. listopada upućenom Hrvatskom saboru kojim nije dala pozitivno mišljenje na Godišnji izvještaj o radu Nacionalne zaklade u 2012. godini, tim više što se radi o preporukama za unapređenje rada, a ne o nezakonitom postupanju u radu i poslovanju sredstvima Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva. Velika većina preporuka iznesenih u zapisniku o proračunskom nadzoru i u mišljenju Vlade već je izvršena, a ostatak će se izvršit do kraja ove godine. Nacionalna zaklada je uvijek bila i biti će otvorena za sve prijedloge unapređenja svog rada o čemu svjedoče i prijedlozi koje godinama uvaža od strane organizacije civilnog društva tako da će i prijedloge Vlade Republike Hrvatske svakako uvažiti pa nam je žao da ti prijedlozi nismo prethodno iskomunicirani jer tada vjerujemo ne bi bilo potrebe za izostankom pozitivnog mišljenja na naš godišnji izvještaj za 2012. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani kolega Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana upraviteljice Plavša-Matić, kolege i kolegice. Današnje civilno društvo postalo je tržište za opće korisne i dobrotvorne potpore koje se odvijaju kroz različite tipove organizacija, dok rezultati njihovog rada moraju biti dostupni javnosti kao … postojanja. U radu civilnih društava uključen je onaj dio stanovništva koji shvaća da se samo aktivnom ulogom i angažmanom može promijeniti svakodnevica kroz djelovanje, odnosno sukreiranje odluka, uredbi i preporuka. U europskim zemljama civilna društva imaju dugu tradiciju, na visokom su stupnju razvijenosti i od velikog značaja i utjecaja na aktualne društvene procese. Stajališta organizacija civilnog društva o svim aktualnim pitanja su važna, a aktivnost u nekoj od civilnih udruga čimbenik je od velikog značaja u očima promatrača. U zemljama visoke demokracije u organizaciji civilnog društva ubrajaju se primjerice i sveučilišta i vjerske zajednice, humanitarne organizacije, ali i sve organizacije od općeg interesa. U Hrvatskoj je pojam civilnog društva relativno neistražen, odnosno bolje rečeno relativno novo područje s kratkom poviješću na koje ostatak društva gleda čak sa određenom ironijom, a da i ne govorim o vrijednosti odnosno jačini njihovog utjecaja. Zabrinjavajuće je što mnogi građani ne prepoznaju rad i važnost civilnog društva, jer doista snaga, dinamičnost civilnog društva jest mjera jedne razvijenije demokracije. Rekao bih ne samo mjera. Ona je diferencija specifika zapadnih demokracija. Upravo postojanje takvog jednog jakog, dinamičnog, pluralnog, civilnog društva i ono što razlikuje zapadne demokracije od onoga što su nekad govorili neki državnici, da sve mora biti unutar države, ništa izvan države. U biti ništa izvan kontrole državnog aparata. Upravo je ta dinamičnost, taj pluralizam civilnog društva ono što razlikuje našu demokraciju od onog totalitarnog sustava koji je do devedesetih godina vladao srednjom i istočnom Europom. Komunizam bilo kojeg tipa, onog Staljinističkog ili Titoističkog svejedno uvijek je negirao slobodno i pluralno civilno društvo. No, preduvjet tome razumije se da se to civilno društvo doista razvija u duhu pluralizma. Jer ništa nam ne bi vrijedilo da nam nevladin sektor bude samo neki paravan ili produžena ruka političkih opcija ili još gore jedne i samo jedne ideologije. Civilno društvo isto tako očekuje se od nevladinih udruga da mogu težiti općem dobru, da koriste javni prostor, a i javna sredstva koja nisu mala za promicanje i tolerancije i dijaloga javnih, a ne samo partikularnih interesa. U Hrvatskoj ima prema nekim podacima oko 50000 udruga, odnosno dnevno se gotovo registrira 8 novih udruga od kojih je većina športskog, zatim kulturnog karaktera, a mnoge su i fantomske odnosno koje iz različitih razloga postoje samo na papiru. Iz državnog proračuna je i jedan manji dio izdvajanja namijenjen organizacijama civilnog društva dok se jedan dio financijskih sredstava za rad i funkcioniranje istih može dobiti iz europskih i privatnih fondova, tvrtki i međunarodnih organizacija. No moram uvijek iznova postavljati pitanje raspoređuje li se novac poreznih obveznika na takav demokratski i pluralan način, da nema udruga koje možda zbog toga što zastupaju određenu ideologiju uživaju možda neki povlašteni položaj. Procjena je da je zapravo aktivno oko 6000 organizacija civilnog društva u Hrvatskoj što javnosti poznatijih, što manje poznatih kojima je osnovni izvor financiranja putem različitih donacija. Organizacije se moraju natjecati i izgrađivati prijateljstva sa sponzorima, donatorima, lutrijama i drugima koji mogu doprinijeti njihovoj promociji. Profiliranjem određene organizacije civilnog društva raste i broj članova same organizacije, pa se sredstva kasnije namiču i članarinama, te prihodom iz vlastite djelatnosti poput izdavaštva, konzaltinga i prodaje. U svrhu poticanja razvoja civilnog društva 2003. godine osnovana je u Hrvatskoj Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva čije izvješće za 2012. godinu jest predmet ove rasprave. Među najznačajnija postignuća zaklade tijekom 2012. godine ubraja se njezino akreditiranje od strane Europske komisije kao provedbenog tijela za upravljanje pretpristupnim fondovima EU za područje civilnoga društva za IPA program, odnosno onu četvrtu komponentu – Razvoj ljudskih potencijala, a nakon toga i europskim strukturnim fondovima koji su izvor financiranja organizacije civilnog društva. U novije vrijeme sve veći broj zaklada djeluje izvan granica zemlje u kojima su osnovane kroz provođenje međunarodnih programa i suradnje, a s pomoću platforme za dobrobit na koju tridesetak organizacija civilnog društva predstavlja svoje aktivnosti i ostvaruje donacije putem Interneta, omogućen je ulaz hrvatskim organizacijama civilnog društva u područje globalnog doniranja, odnosno projekti će se moći predstavljati na globalnoj platformi Zaklade … [[Govornik se ne razumije.]] iz Švicarske koja djeluje u više od 30 zemalja svijeta. U izvješću stoji i da je prepoznata potreba ulaganja u lokalne zajednice kroz decentralizaciju natječaja društveni kapital zajednice na partnerske regionalne zaklade, te pokretanje natječaja "Zajedno za bolje" koji je usmjeren na ulaganje u zajednički rad jedinica lokalne i regionalne odnosno područne samouprave i njenih građana. Osmišljen je način prepoznavanja i podrška društvenim inovacijama ključnim za društvene promjene u zemlji kroz nagradu ideja za dobar društveni angažman. Otvoreni su različiti oblici suradnje s Centrima znanja za društveni razvoj i ministarstvima, te su nastavljeni partnerski programi. Uočio sam u izvješću o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva nešto što smatram potrebnim istaknuti. Pogledajmo i tu ravnomjernu zastupljenost udruga. O tome su ili su trebali možda neki govoriti ali u više od 50% udruga koje su dobile podršku imaju sjedište u Zagrebu samo što se tiče institucionalne podrške možda po jedna udruga je dobila institucionalnu podršku iz Ličko-senjske, Međimurske, Sisačko-moslavačke, Virovitičko-podravske i Zadarske županije. Uloga civilnog društva važna je za svaku demokraciju i moderno društveno uređenje. Zato Hrvatska svakako treba nastaviti poticati daljnji razvoj i jačanje organizacija civilnog društva. Iskustva koja je Hrvatska stekla tijekom procesa pristupanja EU i izazovi s kojima se susrela tzv. hrvatski model dragocjena su zemljama kandidatkinjama za pristupanje EU koje se susreću sa sličnim teškoćama, te je preporuka poduzeti određene mjere u suradnji sa zemljama kandidatkinjama kako bismo im prenijeli stečena znanja primjerice kroz sudjelovanje naših predstavnika na različitim seminarima, okruglim stolovima i radionicama. Hrvatska bi trebala u okviru svojih mogućnosti i specijaliziranim znanjem i iskustvom pomagati podizanju kvalitete i organiziranosti civilnog društva u zemljama kandidatkinjama. Jedan od oblika sudjelovanja civilnog društva država članica u EU u procesu odluka je i kroz Europski gospodarski i socijalni odbor koji je savjetodavno tijelo EU i zastupa interese različitih gospodarskih i socijalnih interesa, odnosno skupina poslodavaca, znanstvenika, poljoprivrednika itd. Maksimalan broj članova je 350, a broj članova pojedinih država članica koje predlažu njihove Vlade određuje se prema veličini te države članice. Hrvatska ima ukupno 9 predstavnika. Tri predstavnika Udruge poslodavaca, tri predstavnika radnika i tri predstavnika organizacija različitog interesa. U svakom slučaju daljnji razvoj i jačanje organizacija civilnog društva treba pozdraviti i podupirati iako su u Hrvatskoj već vidljivi pozitivni pomaci u prihvaćanju stajališta koja iznose organizacije civilnog društva. Zaključno, građani u civilnom sektoru mogu ostvariti svoje potrebe u druženju, zapošljavanju, kreativnom radu a uz to svojom aktivnom ulogom i sudjelovanjem u kreiranju stajališta društva mogu promijeniti okolnosti svakodnevnice odnosno stvarnosti. U Hrvatskoj je prijeko potrebno daljnje jačanje organizacija civilnog društva, odnosno potrebno je podupirati njihov razvoj kroz nastavak započetih programa od strane Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva, kroz povezivanje i suradnju s europskim i svjetskim organizacijama civilnog društva u svrhu razmjene mišljenja i iskustava, a ono na čemu je posebno potrebno dalje raditi jest predstaviti organizacije civilnog društva hrvatskoj javnosti, odnosno senzibilizirati našu javnost s njihovom ulogom i radom. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a govorit će poštovani zastupnik Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena gospođo upraviteljice, kolegice i kolege. Demokratska društva, pa tako i hrvatsko društvo, karakterizira postojanje triju sektora. Javnog koji predstavlja država, privatnog koji predstavlja tržište i građanskog odnosno civilnog. U interesu je svake demokratske države jačati i štititi posljednja dva sektora, dakle privatni i građanski, kako bi društvo bilo što slobodnije, artikuliranije nastupalo prema javnom sektoru a u svrhu što kvalitetnijih mjera izvršne i zakonodavne vlasti, mjera koje uzimaju u obzir i potrebe pojedinih skupina unutar društva. Slobodno udruživanje i samoorganizacija građana te gradnja socijalnog kapitala i povezanost u samoj je srži svakog demokratskog društva. Konačni cilj istoga jest omogućiti različitim skupinama unutar društva da izražavaju, promiču i afirmiraju svoje vrijednosti i svoje stavove, informiraju javnost i vlast o problemima i nedostacima u društvu kao i da aktivno djeluju i mijenjaju društvo. Ne bih htio imenovati nikoga pojedinačno ali ovdje moram istaknuti kako imamo čitav niz dobrih primjera iz prakse diljem Hrvatske udruga i inicijativa koja se bave humanitarnim radom, mladima, afirmacijom određenih prava ili upozoravanjem na nedostatak istih i slično te ono što je jako bitno potiču kulturu volonterizma. Već smo prije razgovarali u ovom Domu o vrijednostima i važnosti volonterizma kao društvenog kapitala, neiskorištenog društvenog kapitala manje-više kada smo mijenjali Zakon o volonterima, odnosno o volontiranju. I tada je istaknuto kako je upravo civilno društvo jedan od glavnih generatora volonterizma i kulture volonterizma u RH. To je isto ono što treba posebno istaknuti. Civilno društvo, odnosno građanski sektor uključuje i predstavlja i postojanje neprofitnog sektora, međusektorsku suradnju, građanske inicijative, filantropiju, volonterstvo te unapređivanje demokratskih institucija države. Ove vrijednosti kao i potrebu institucionalne potpore civilnom društvu prepoznala je i RH te je zasebnim Zakonom 2003. godine osnovana Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva o čijem Godišnjem izvješću danas raspravljamo. Zadaci zaklade, kao što i piše u samom zakonu ali i u ovom izvješću, jesu promicanje i podrška razvoju civilnog društva s krajnjim ciljem stvaranja aktivnog građanstva u razvoju modernog hrvatskog društva. Vjerujem da su ti zadaci kao i djelatni ciljevi u njihovom ostvarivanju koje si je postavila zaklada nešto je oko čega svi u ovom Domu možemo konsenzusom reći da su za Hrvatsku bitne i poželjne. Iz rada zaklade za 2012. godinu valja posebno istaknuti nekoliko stavki. U prošloj je godini Europska komisija kreditirala zakladu kao provedbeno tijelo za upravljanje pretpristupnim fondovima EU za područje civilnog društva za IPA program kao i strukturnim fondovima nakon pristupanja EU. U protekloj godini zaklada je uložila i u razvoj i pridonijela stabilnosti civilnog društva sa 40 milijuna kuna u aktivnostima vezanim za opće dobro. Upraviteljica je spomenula da je zaklada ulaganjem u civilni sektor i zaposleno 540 osoba što je izuzetno bitno u ovom trenutku u kojem se nalazi hrvatsko društvo i gospodarsto te da je uključeno ukupno 3671 volonter odnosno volonterka. To su impozantne i bitne brojke. Računalni program potpora PLUS preuzelo je 16 … državna uprava čime je omogućeno objedinjavanje podataka o dodijeli financijskih podrška organizacijama civilnog društva iz državnog proračuna. Pitanje koje se eventualno može postaviti je zašto samo 16, zašto ne i više, zašto ne i jedinice lokalne samouprave? Da li je taj program bio uopće koncipiran da se koristi u jedinicama lokalne samouprave? Osmišljena je i platforma financijske podrške.hr kao središnje mjesto povezivanja davatelja financijskih podrški, primatelja i građana. Svako umrežavanje, svako objedinjavanje samim znači tim činom i smanjuje potrebne radnje koje su potrebne prilikom rada da bi se do nekih sredstava došlo što olakšava rad inicijativama građana i udrugama koje se žele financirati iz javnih sredstava. Stoga to je i više nego pohvalno. Otvoren je i novi oblik razvojne suradnje u području centara znanja za društveni razvoj u RH te su ostvarene suradnje s resornim ministarstvima za pojedine udruge u svrhu osposobljavanja udruga iz njihovog resora za korištenje javnih sredstava RH i EU. Tu se poimence navodi i Ministarstvo socijalne politike i mladih i Ministarstvo branitelja. Istina je da postoji čitav niz udruga koje se bave prije svega znači ovom socijalnom komponentom, udrugama koje se bave mladima, udrugama branitelja ili žrtava Domovinskog rata međutim mislimo da je bitno proširivati ovu suradnju i na ostala ministarstva budući da postoje i udruge koje nisu obuhvaćene djelatnošću ova dva ministarstva. Ono što je posebno zanimljivo za istaknuti je da su analizom 111 organizacija civilnog društva koje je zaklada podržala u ovoj godini dobiveni podaci o omjerima financiranja udruga. Upraviteljica je to već spomenula, no držim da je potrebno to još jedanput istaknuti. Naime, podržane organizacije su ostvarile prihod od 112 milijuna kuna od čega je 45% ostvareno iz EU fondova ili drugih međunarodnih izvora. Iz državnog proračuna i drugih javnih financiranja na nacionalnoj razini ostvareno je oko 25% i oko 9% iz proračuna jedinica lokalne samouprave dok je preostalih 21% predstavlja udio financiranja od donacija građana, profitnog sektora članarina i slično. Držimo da su ovo pokazatelji da je civilni sektor u RH zdrav u smislu da je dobro pripremljen na okolnosti ulaska RH u EU. Moramo reći da je civilni sektor tu bio ispred usudio bih se reći javne uprave u smislu da su i prije bili više orijentirani na međunarodne fondova i fondove EU odnosno međunarodno financiranje te da su se sukladno tome i bolje pripremili odnosno ulazak u EU za njih ne predstavlja neku radikalnu promjenu već samo nastavak onoga što su i do sada manje više redili. Jedino što se mijenja dakle ne aplicira na pretpristupne fondove nego sada na strukturne, kohezivne sada već ovisi o kojoj djelatnosti se rad. Međutim iako je pohvalno sve što je učinjeno potrebno je i upozoriti na određene nedostatke u radu. Naime, Vlada RH i Ministarstvo financija je dalo negativno mišljenje o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva odnosno o godišnjem izvješću o radu za 2012.godinu budući da je Ministarstvo financija izvršilo reviziju odnosno je izvršilo odnosno preispitalo je proračunsko financiranje zaklade te je došlo do zaključaka koje su predložene zakladi, upraviteljica je to jedan dio obrazložila, zaklada je uložila prigovore koji su odbijeni, a dio je i upućen Državnom odvjetništvu RH. dakle radi se o propustima koji imaju potencijal da budu i zaista ozbiljni. Naime, prilikom osnivanja zaklada je osnovana sa osnivačkim ulogom od dva milijuna kuna dok sadašnja imovina zaklade broji 54 milijuna kuna. Dakle postavlja se pitanje svrhe zaklade, ovakvog postojanja zaklade? Naime iz godine u godinu prenosi se novac koji nije uložen u projekte, ulaže se u nekretnine ili se čuva u gotovini. I postavlja se po meni budući da evo ne dolazim iz Zagreba, a kolega Babić prije mene je spomenuo da je većina financiranih udruga upravo iz Zagreba, zašto se taj novac prenosi, zašto se ne uloži recimo u ravnomjernije odnosno jače regionalno financiranje? Ako usporedite podatke koje smo i dobili u godišnjem izvješću podaci vam govore da je najviše udruga što je i naravno logično budući da je grad Zagreb i najveći grad u RH odnosno najveća jedinica lokalne samouprave je aplicirali 220 korisnika. Ako to usporedite recimo sa Bjelovarsko-bilogorskom županijom koja je manja ali ako gledamo proporcionalno tek 18 prijava je bilo iz te županije, ili ako hoćete recimo iz Požeško-slavonske 21 prijava, iz Krapinsko-zagorske 15 prijava itd. Prema dodijeljenim sredstvima taj se nesrazmjer isto vidi. Tako je udruge s područje grada Zagreba uloženo nešto više od 12 milijuna kuna dok je recimo udruge sa područja Bjelovarsko-bilogorske županije utrošeno odnosno uloženo tek nešto manje od 300 tisuća kuna. Prema tome, bitno je razmotriti opciju da se sredstva koja ostaju neutrošena koja su se do sada prenosila raspodijele na jače regionalne natječaje odnosno da se pokuša što više novca i regionalno plasirati, budući da nemaju sve županije, gradovi i općine jednako razvije i jednako jak civilni sektor koji nema dovoljno kapaciteta prije svega ljudskih da se može javiti na natječaje koji imaju vrlo jaku konkurenciju. Također priliko financiranja postavlja se pitanje, drago mi je da je to i upraviteljica rekla doduše to nije stvar udruge nego zakonodavca koji regulira zakonom postojanje zaklade zbog čega nismo predvidjeli da u upravnom vijeću zaklade sjedi i predstavnik vladinog Ureda za udruge. Budući da se zaklada financira isključivo preko Ureda za udruge, po meni je logično da njihov predstavnik i sudjeluje u radu upravnog vijeća te da na taj način kontrolira i rad same udruge. Također je ravnateljica spomenula da je o svemu bilo obaviješteno Ministarstvo uprave što je istina i evo samo usporedbe radi navest ću vam nekoliko stvari koje se jesu desile sa kronologijom kojom također trebamo preispitati kao zakonodavac i vidjeti da li želimo da zaklada koja se bavi promicanjem civilnog društva egzistira u ovakvom obliku. Naime, 16.studenog 2010.godine zakladi o rješenju Ministarstva uprave zakladi je odobre upis promjene statuta koji kaže da zaklada može gospodarskim iskorištavanjem svoje osnovne imovine i imovine koja je dana na korištenje ostvarivati prihode koje će koristiti za provođenje programa i osnovne svrhe djelovanja zaklade. Međutim, mislimo da upravo ostvarivanje prihoda od tih sredstava ne bi se trebala dalje ulagati u imovinu zaklade već se plasirati upravo krajnjim korisnicima. 26.lipnja 2012.zaklada je dostavila Ministarstva uprave odluku upravnog odbora zaklade o utvrđivanju stanja osnovne imovine zaklade. Znači 2012.21.lipnja osnovna imovina u novcu iznosila je 22,5 milijuna kuna dok je u nekretninama iznosila 22 milijuna 447 tisuća kuna. Dana 27.svibnja ove godine ta je imovina 29 milijuna kuna u novcu dok je u nekretninama 22 milijuna kuna dakle ostala je na istoj razini, s tim da je osnovna imovina u novcu namijenjena daljnjem ulaganju u nekretnine 4 milijuna kuna. Ono što nama ostaje kao zakonodavcu a evo drago mi je čuti da je upraviteljica i prihvatila većinu sugestija koje je reklo Ministarstvo financija da li želimo zakladu u ovakvom obliku, zakladu koja očito ima višak prihoda i da li je u interesu RH da taj višak prihoda koji su do sada ostajali neutrošeni odnosno prenosili se u osnovna sredstva odnosno u kapital zaklade da li je u interesu da zaklada povećava svoju imovinu il da se taj novac plasira direktno korisnicima prije svega opet naglašavam na principu regionalnog razvoja koji taj novac mogu i djelatno koristiti kako bi poboljšali uvjete u svojim lokalnim sredinama. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Poštovana kolegica Višnja Fortuna.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče [[Upadica: Izvolite kolegice.]] Hvala, uvažena upraviteljice Zaklade. Vezano uz i Godišnji izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva u 2012. godini, kao i u svim prethodnim godinama na jednostavan i sažet način daje se pregled svih onih manjih ili većih postignuća brojnih ljudi koji u udružene organizacije civilnog društva rade na pozitivnom društvenom, promjenama u cilju djelovanja za opće dobro, demokratizaciju i razvoj hrvatskoga društva. Nacionalna je zaklada i u 2012. godini utjecala na društvene promjene i razvoj civilnog društva u našoj zemlji kroz … [[Govornik se ne razumije.]] raznolikosti svojih oblika podrške. Od financiranja kratkoročnih građanskih inicijativa kojima se rješavaju problemi u zajednici preko projekata koji se doprinose demokratizacija i razvoj civilnog društva, promoviraju i osnažuju organizacije civilnog društva kao i kvalitetne i pouzdane pružatelje javnih usluga na lokalnoj i regionalnoj razini i jača se institucionalni i organizacijski razvoj udruga, omogućava se povezivanje među organizacijama civilnog društva, nagrađuje se djecu i mlade za volontiranje, osnažuju jedinice lokalne samouprave na zajedničko provođenje projekata društvenog razvoja lokalne zajednice sudioničke demokracije, otvara se prostor javnosti kroz neprofitne medijske projekte, podržava se međunarodnu i razvojnu suradnju koju pružaju organizacije civilnog društva te se doprinosi i prijenos u znanje i iskustva iz Hrvatske u međunarodnu zajednicu. Nadalje se ujednačava regionalni razvoj civilnog društva u Republici Hrvatskoj. Otvara se kanale izravnog utjecaja organizacije civilnog društva iz Hrvatske na donošenje javnih politika na europskoj razini kroz impact ured u Briselu te podržava programe kojima se organizacije civilnoga društva uvodi sustav kvalitetnog djelovanja. Pokretanjem razvojnih inicijativa u vrijeme recesije i krize Nacionalna je zaklada uspjela dodatni, unijela je dodatni čimbenik stabilnosti u održivost organizacije civilnog društva i to kroz dva specijalizirana programa Europa plus i za dobrobit. A nastavljena je i trend podržavanja zapošljavanja u organizacijama civilnog društva. Na taj način je zahvaljujući ulaganjima Nacionalne zaklade u podršku organizacijama civilnog društva omogućeno je i zapošljavanje odnosno radni odnos ukupno 540 osoba gdje su uključena 3671 volonterka i volonter. U 2012. godini Nacionalna zaklada je po šesti put receticifrirana u provođenju sustava kvalitetnog djelovanja prema međunarodnom standardu ISO od 2001. do 2008. u području upravljanja procesom financiranja projektima organizacija civilnog društva. Pored toga, Nacionalna je zaklada 16. kolovoza prošle godine, Europska komisija akreditirala kao provedbeno tijelo za upravljanje predpristupnim fondovima Europske unije za područje civilnog društva te se nastavno od ove godine i za strukturne fondove naročito europski socijalni fond što je ogroman uspjeh i na tome Nacionalnoj zakladi zaista treba čestitati. Ako se prisjetimo jednog od prethodnih izvješća Nacionalne zaklade, ako se ne varam 2011. godina u kojem je na vrlo jednostavnom primjeru potvrđena važnost rada i ulaganja Nacionalne zaklade u projekte i održivost organizacija civilnog društva te kako to ima višestruko značenje s obzirom da su organizacije civilnog društva podržane od Nacionalne zaklade uspjele privući četiri puta više sredstava iz Europske unije i drugih međunarodnih fondova od iznosa koje je uložila Nacionalna zaklada. To dakle pokazuje koliko je važna uloga Nacionalne zaklade u procesu stabilnog, kontinuiranog i transparentnog podržavanja razvoja civilnog društva u našoj zemlji te kako tako osnažene organizacije mogu u Republici Hrvatskoj privući puno više novca nego što ga mi možemo izdvojiti iz državnog i lokalnog proračuna te time osigurati veću zapošljivost i društveni razvoj. No, Nacionalna zaklada nije osigurala podršku samo za već uspješne organizacije civilnog društva već kroz razvojne programe dugoročno ulaže u civilno društvo kako bi se kvalitetno pripremili za novi financijski otpor s više razvojnih mogućnosti kroz korištenje strukturnih i drugih fondova Europske unije sada kada je Hrvatska postala njena punopravna članica. U tom kontekstu važan je kontinuitet provođenja programa regionalnog razvoja i jačanja sposobnosti organizacija civilnog društva na lokalnoj i regionalnoj razini i decentraliziranog modela financiranja razvoja civilnog društva u Republici Hrvatskoj kroz koje je Nacionalna zaklada izgradila cijelu infrastrukturu od privrženih partnera s kojima utječe na ujednačavanje regionalnog razvoja civilnog društva uz adekvatnu financijsku podršku dostupnu na lokalnoj i na regionalnoj razini. Na taj način uspješno je ostvarena sinergija između društvenog i financijskog kapitala u lokalnoj zajednici čime se povezivanjem i aktivnim doprinosom građanki i građana utječe na održivost razvoja lokalnih zajednica i na razini kvalitete življenja. Ovdje bih za kraj posebno istakla što je sve Nacionalna zaklada u proteklih 10 godina svog djelovanja uspjela napraviti, koliko je sredstava uložila u podršku razvoja civilnog društva vidjeli smo iz izvješća te kako je izgradila svoju prepoznatljivost, profesionalnost i etičnost u poslovanju ne samo u Republici Hrvatskoj već i u regiji jugoistočne Europe ali i u široj međunarodnoj zajednici kako je ispočetka pionirski krčila put razvoja zakladništva u izgradnji modernog hrvatskog društva, kako je svojim inovativnim programima od decentraliziranog modela regionalnog razvoja, građanskih inicijativa, institucionalnih podrška pa sve do centra znanja za društveni razvoj i društvenog … [[Govornik se ne razumije.]] osigurala ravnopravnost podrške razvoju civilnog društva. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Završna riječ pripada predsjednici Upravnog odbora Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva poštovanoj Svjetlani Plavši-Matić. Izvolite.
Uvažene zastupnice i zastupnici, zahvaljujem na ovoj raspravi i ukazujem da sve ono što je bilo navedeno u samom zapisniku o proračunskom nadzoru uistinu ne ukazuje na nikakva kriminalna djela. Ono što radimo, radimo za opće dobro i trudimo se da sredstva koja, za koja odgovaramo ulažemo u najkvalitetnije projekte. Tako da nije prekršen niti jedan propis vezan uz to što smo uvećavali osnovnu imovinu jer imovina je zaklada. Zaklada bez imovine ne može funkcionirati, ne može dugoročno ostvarivati svoju funkciju. Ured za udruge, ja jako dobro znam vrijednost i ulogu Ureda za udruge jer sam bila prva predstojnica vladinog ureda za udruge i nemamo apsolutno ništa protiv da predstavnik bude u upravnom odboru, ali to nije bila ideja Vlade 2003. godine. Ideja je bila da budu predstavnici tri ministarstva, Ministarstvo financija radi kontrole trošenja sredstava, Ministarstvo vanjskih i europskih poslova zbog toga što je civilno društvo trebalo biti uključeno u europske procese i Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta jer bez da radimo sa djecom i mladima nećemo postići razvoj civilnog društva. Bilo je pitanje vezano zašto samo 16 tijela državne uprave uključilo se u ovaj program potpora plus zato što je to broj tijela državne uprave koji ustvari radi sa organizacijama civilnog društva i dodjeljuje im sredstva, a jedinice lokalne samouprave su već iskazale neke interes i vjerujemo da ćemo zajedno sa Uredom za udruge napraviti još dodatni napor da se i oni uključe u ovaj program. Nadam se da ćemo kada budemo iduće godine izvještavali o radu za 2013. godinu pokazati ustvari tu svoju spremnost da sve ove prijedloge i sugestije koje smo dobili unaprijedimo i provedemo u svom radu, a da sredstva koja smo uvećali ustvari služe općem dobru i onome što nam je sada najvažnije, a to je međufinanciranje europskih projekata jer smo mi već u ovoj godini 5 milijuna kuna uložili za taj dio. Vjerujem da će to biti i do kraja godine još više. A što se tiče regionalnog razvoja, mi smo vjerujem jedina javna institucija koja je stvarno decentralizirala sredstva i aktivnosti na lokalnu i regionalnu razinu, a to ćemo sada sa novim modelom koji je usvojilo međuresorno povjerenstvo na čelu sa gospođom Opačić, vjerujem još više u 2014. godini potencirati s obzirom da će jedan dio ministarstava koji nemaju kapacitete za provođenje svojih natječaja to raditi preko nacionalne zaklade odnosno njezinih regionalnih partnerskih zaklada. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Godišnje izvješće o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2012. godinu. Rasprava je zaključena. U skladu s prijedlogom Odbora za financiranje i državni proračun dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Godišnji izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2012. godinu. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da zaključak nije prihvaćen. Zaključak je dobio 10 glasova za, 6 protiv i 100 suzdržanih. Hvala lijepa.
Prelazimo na iduću točku dnevnog reda - Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za 2012. godinu Izvješće je podnijela Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada Republike Hrvatske je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Pitam sada želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani Pavao Rudan, glavni tajnik HAZU-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane gospođe zastupnice, poštovana gospodo zastupnici, uvažene kolege, gospođe i gospodo. Dopustite mi da vas na početku ovog izlaganja srdačno pozdravim i zaželim vam uspješan rad na skupštinskom zasjedanju te da prema ustaljenom običaju ukratko izložim rezultate rada i djelovanja članova HAZU tijekom 2012. godine koja je bila uspješna na svim područjima, u znanstvenom i umjetničkom radu, u radu akademijinih razreda, zavoda i znanstveno-istraživačkih jedinica te znanstvenih vijeća, muzejsko-galerijskih jedinica, kabineta, jedinica u sastavu stručnih službi odbora i drugih tijela HAZU, potom na zasjedanjima akademije, u radu predsjedništva, njegovih odbora, kao i u nakladničkoj djelatnosti naše akademije. Mi svi vrlo dobro znamo da je Hrvatski sabor 29. travnja 1861. godine nakon izuzetnog prezentiranja prijeke potrebe da se ovom zapuštenom narodu osnuje jedna institucija da je Sabor donio odluku da se osnuje institucija pod nazivom Akademija scienciarum et artium slavorum …. Kao osnivaču naše akademije mi smo dužni pa sada to i radimo u ime akademije Saboru Republike Hrvatske podnijeti izvješće. Ja vam moram kazati da ste svi primili izvješće o našem radu, to je ljetopis, ona knjiga gdje je popis naših djelatnosti tijekom 2012. godine i moram kazati da je to 116. knjiga ljetopisa jer se već 116 godina jasno opisuje što smo radili svake protekle godine. Moramo zaključiti da je svojim znanstvenim i umjetničkim djelovanjem akademija buknula s vremena na vrijeme čistim plamenom intelektualno-moralne savjesti i to je nastavila biti sve do danas. Što se tiče 2012. godine održano je 6 zasjedanja skupštine HAZU, 79 znanstvenih skupova, savjetovanja i okruglih stolova, 103 znanstvenih i stručnih predavanja, 53 predstavljanja knjiga, prezentacija programa, konferencija za novinare i projekcija filmova, 50 svečanih sjednica, dodjela nagrada i koncerata te izložbi u akademijinim muzejsko-galerijskim jedinicama. Obranjeno je od strane naših znanstvenih djelatnika 7 doktorskih disertacija i jedan magistarski rad, ugošćeno je 10 izaslanstava stranih delegacija koje su posjetile akademiju te nažalost održano je i 5 komemorativnih sastanaka našim poštovanim preminulim članovima. S posebnom pažnjom i ponosom možemo reći da je u 2012. godini na održanoj izbornoj skupštini u HAZU izabrano novih 18 redovitih članova, 8 dopisnih članova i 10 članova suradnika, a reizabrana su i 4 člana suradnika. Na dan 31. prosinca 2012. godine HAZU imala je 144 redovita člana, 137 dopisnih članova te 82 člana suradnika tj. akademija je navedenog dana imala u svom članstvu ukupno 363 člana. Žao nam je što smo tijekom 2012. godine izgubili 10 naših poštovanih članova koji su preminuli, 7 redovitih članova, 2 člana suradnika i 1 dopisni član. Tijekom 2012. godine akademija je održala 2 redovita i jedno izvanredno zasjedanje Skupštine, jednu svečanu sjednicu, jednu izbornu skupštinu i svečano proglašenje novih članova. Na prvom izvanrednom zasjedanju Skupštine 18. siječnja 2012. godine akademija je donijela izjavu o referendumu radi pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Za izjavu je glasovalo 90 članova akademije, 2 su člana bila protiv, a 1 suzdržan. Sljedećeg dana 19. siječnja 2012. objavljena je izjava Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti s pozivom građanima RH da glasuju za pristupanje Republike Hrvatske EU. Na redovitoj Skupštini u ožujku održanoj 27. ožujka jednoglasno su prihvaćena podnesena izvješća o cjelokupnom radu akademije u 2011. godini kao i završnom računu za 2011. godinu i prijedlogu financijskog plana za 2012. godinu, a što je prikazano u 115 knjizi ljetopisa. Svečana sjednica u povodu dana akademije održana je 26. travnja 2012. i na njoj su dodijeljene nagrade Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za najviša znanstvena i umjetnička dostignuća u 2011. godini. Na izbornoj su Skupštini održanoj 10. svibnja izabrani novi članovi Hrvatske akademije. Za redovite članove akademici Gordan Družić, Davor Krapac, Nenad Vekarić, Andrej Dujela, Vitomir Šunjić, Dario Vretenar, Igor Anić, Vladimir Bermanec, Mladen Juračić, Ivana Vegan Đurašević, Josip Madić, Davor Miličić, Goran Filipi, Ranko Matasović, Zoran Kravar, Boris Senker, Viktor Žmegač i Stanislav Tuksar. Za dopisne članove izabrani su: Mladen Bestvina, Stevo Julijus, Lojze Lebić, Ante Munjiza, Marko Mušić, Svante Pejbo, Mario Suško, Ignacije Voje. A 10 članova suradnika za 10 članova suradnika izabrani su Nenad Muhačanin, Tomislav Cvitaš, Željko Cvetnić, Alemka Markotić, Mirna Šitum, Daria Gabrić Bagarić, Silvana Vranić, Kazimir Hraste, Kuzma Kovačić i Berislav Šipuš. Svečano proglašenje 40 novih članova Akademije Hrvatske znanosti i umjetnosti održanoj dana 12. lipnja 2012. godine i novim su članovima urečene povelje o članstvu. Na prosinačkoj redovitoj skupštini održanoj 20. prosinca prikazani su planovi rada za godinu 2013. objavljeni u knjizi Planovi rada i jednoglasno su prihvaćeni kao i prijedlog prvih izmjena i dopuna financijskog plana Hrvatske akademije u 2012. godini. Predsjedništvo akademije održalo je u 2012. godini 11 sjednica, od toga 9 redovitih i 2 izvanredne sjednice. Predsjedništvo je na svim redovitim sjednicama primilo na znanje obavijesti akademika Zvonka Kusića, predsjednika akademije o aktivnostima provedenim između dviju sjednicu. Predsjedništvo je 4. listopada održalo i izvanrednu komemorativnu sjednicu u počast preminulom predsjedniku Sabora Republike Hrvatske gospodinu Borisu Špremu. Na redovitim sjednicama predsjedništva Akademije raspravljalo se o svim bitnim pitanjima što je i prikazano u knjizi Ljetopisa. U Akademiji djeluje 6 odbora – Odbor za međunarodnu suradnju, za nagrade, za obnovu arboretuma Trsteno, za suradnju hrvatskim sveučilištima i znanstvenim institucijama, za koordinaciju rada akademijinih znanstveno-istraživačkih i muzejsko-galerijskih jedinica, te Odbor za Statut, zatim uredništvo edicije Hrvatska i Europa i Odjel za zaštitu i održavanje imovine. Što se tiče Odbora za međunarodnu suradnju čast mi je obavijestiti vas da je akademija bila i značajno sudjelovala u članstvu različitih međunarodnih organizacija kao što su na primjer … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] Također Akademija ima bilateralnu suradnju sa 35 različitih akademija znanosti i umjetnosti svijeta. Djelatnost akademije tijekom 2012. odvijala se i u 9 razreda, 21 znanstveno-istraživalačkoj jedinici, 3 muzejsko-galerijske jedinice i 16 znanstvenih vijeća. U Ljetopisu se nalaze podaci o sastavu razreda, o njihovoj cjelokupnoj djelatnosti, o svim pristiglim i prihvaćenim rukopisima, o radu svih zavoda i odbora u sastavu razreda, o predavanjima i skupovima u organizaciji razreda ili akademije, te o aktivnostima svakog člana u okviru akademije ili izvan nje. Iz tih se podataka jasno vidi da su članovi Akademije marljivo radili na svojim zadacima stoga nisu izostali ni rezultati. U Ljetopisu se jasno može pročitati da su članovi Akademije objavili više stotina znanstvenih i stručnih članaka i rasprava, odnosno da su predstavili brojna umjetnička djela. Mnoge ustanove i udruge dodijelili su nagrade i visoka priznanja nekim članovima Hrvatske akademije za njihov znanstveni, odnosno umjetnički rad što je također sve prikazano u knjizi Ljetopisa. Akademijina se znanstveno-istraživalačka djelatnost odvija i u ostalim jedinicama kao što su zavodi, centri, laboratoriji i kabineti. Akademija ima 23 takve jedinice. U Zagrebu ih djeluje 8, ostalih 15 jedinica smješteno je izvan Zagreba i to trima jedinicama sjedište je u Dubrovniku, a po jednoj u Splitu, Zadru, Rijeci s područnom jedinicom u Puli, Varaždinu, Bjelovaru, Osijeku, Vinkovcima, Požegi, Vukovaru, Trstenom i Cavtatu. Njihova je znanstvena i nakladnička djelatnost bila primjerena što je također u Ljetopisu izdašno dokumentirano. Akademijine znanstveno-istraživalačke jedinice tijekom 2012. radile su na 29 znanstvenih projekata. Riječ je o tzv. matičnim projektima čija se istraživanja uglavnom obavljaju u Akademiji i čiji su glavni istraživači isključivo ili redoviti članovi Akademije ili drugi znanstvenici iz akademijinih zavoda i instituta, s pravom možemo reći da je u završnoj godini rada na znanstvenim projektima tj. u 2012. godini prema objavljenim podacima u bazi CROSBI hrvatska znanstvena bibliografija rezultat našeg rada tijekom 5 godina financiranja je impresivan. Ukupno je objavljeno 2115 vrsta radova u svim kategorijama tijekom pet godina. Što se tiče zaposlenika čast mi je reći i obavijestiti vas da je u akademijinim znanstveno-istraživačkim odnosno muzejsko-galerijskim i stručnim jedinicama prošle godine bilo zaposleno 227 djelatnika, 2 manje nego 2011. i 37 znanstvenih novaka, 3 manje nego 2011. Znači, ukupno u akademiji je zaposleno 264 zaposlenika. Oni rade u 40 ustrojstvenih jedinica, 26 jedinica u Zagrebu smještenih na 10 lokacija i 14 jedinica izvan Zagreba. Struktura tih 264 djelatnika je sljedeća: 121 zaposlenik je u znanstvenim suradničkim ili stručnim zvanjima, 47 zaposlenika u muzejsko-galerijskim, arhivskim i knjižničarskim zvanjima, 98 zaposlenika u stručnim službama, arboretumu ne administrativnim i pomoćnim poslovima izvan Zagreba. U akademiji je dana 31. prosinca 2012. godine zaposleno bilo ukupno 264 djelatnika. Što se tiče muzejsko-galerijskih jedinica u okviru tih jedinica Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti djeluju Gliptoteka, Kabinet grafike, Strossmayerova galerija starih majstora i Hrvatski muzej arhitekture. Sve ove jedinice akademije bile su uključene u međunarodnu noć akciju Noć muzeja. Gliptoteka je tijekom 2012. priredila 12 izložbi i 13 predstavljanja koncerata, predavanja, okruglih stolova i drugih zbivanja. Sve su izložbe bile popraćene odgovarajućim katalozima. U Kabinetu grafike organizirano je tijekom 2012. godine 8 izložbi i drugih zbivanja, 6. trienale grafike, radionice. Također popraćeni s odgovarajućim katalozima i elektroničkim izdanjima. Strossmayerova galerija starih majstora bila je otvorena za javnost stalnim postavom galerije, a Hrvatski muzej arhitekture tijekom 2012. godine priredio je dvije izložbe koje su popraćene odgovarajućim katalozima i u javnosti primjereno komentirane. Želim vas obavijestiti poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici u međunarodnoj akciji Noć muzeja 32 jedinice Hrvatske akademije diljem Hrvatske posjetilo je ukupno više od 7 tisuća ljudi. S obzirom i na one Dane otvorenih vrata akademije kada su pojedini dijelovi akademije bili posjećeni od svekolikog pučanstva posjetilo je akademiju više od 6 tisuća ljudi. Akademija je, s pravom možemo reći, otvorena javnosti. U sastavu stručnih službi Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti rade arhiv i knjižnica. U arhivu akademije nastavljen je proces kompjuterizacije i cjelokupne njegove djelatnosti, nastavljena su i sređivanja baze podataka arhivskih fondova i zbirki, izrada znanstveno informativnih pomagala i revizija arhivskih fondova i zbirki. Knjižnica akademije tijekom su u knjižnici 2012. održane brojne priredbe, izložbe, predavanja i radionice. Knjižnica je koordinirala rad digitalne zbirke a 5 zbirki akademijine knjižnice upisano je u Registar kulturnih dobara RH i to u listu zaštićenih kulturnih dobara. U 2012. godini s ponosom možemo reći izrađeno je sveukupno 25 723 novih zapisa u bibliografskoj bazi podataka. Znanstvena vijeća i druga tijela postoje u akademiji. Tako je tijekom 2012. godine u okviru akademije djelovalo 14 znanstvenih vijeća i to za daljinska istraživanja, naftu, promet, pomorstvo, energetiku, poljoprivredu i šumarstvo, ekonomska istraživanja i hrvatsko gospodarstvo, prirodno znanstvena istraživanja Jadrana, tehnološki razvoj, mir i prava čovjeka, državnu upravu, pravosuđe i vladavinu prava, turizam, graditeljstvo te obnovu i razvoj, a osnovano je i novo Znanstveno vijeće za istraživačku infrastrukturu Hrvatske. Osim toga, djeluju Hrvatsko kristalografska zajednica i dva odbora, Odbor za narodni život i običaje te Odbor za koordinaciju rada akademijinih znanstveno-istraživačkih i muzejsko-galerijskih jedinica kao i Međunarodni komitet za istraživanje boksita, aluminijevog hidroksida i aluminija. Ono na što stvarno možemo biti ponosni nakladnička je djelatnost Hrvatske akademije tijekom 2012. godine objavila je akademija ukupno 102 sveska različitih publikacija. I to 18 knjiga, 19 zbornika radova, 33 sveska časopisa, 4 knjige sažetaka, 3 izjave, 11 kataloga izložbi i 14 spomenica preminulim akademicima. Od spomenute 102 publikacije akademija ja objavila sama 80 ili kao izvršni izdavač a kao suizdavač 22 sveska. Potporom Zaklade Hrvatske akademije nakladnici su objavili 72 izdanja te 72 publikacije uz potporu zaklade. Uz to zaklada je sufinancirala 152 projekta te dodijelila 2 studentske stipendije iz Fonda nagrada "Dragutin Tadijanović". Financijsko izvješće i završni račun za 2012. godinu uistinu je interesantno. Predsjedništvo Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti na svojoj 1., odnosno 191. redovitoj sjednici održanoj 30. siječnja 2013. razmotrilo je rezultate financijskog poslovanja u razdoblju od 1. siječnja do 31. prosinca 2012. sa sljedećim stanjem: ukupni prihodi ostvareni su u iznosu od 67 milijuna 336 tisuća 831 kuna i 70 lipa odnosno 97,06% u odnosu na planirano. U strukturi ukupnih prihoda najveći udio otpada na prihode iz državnog proračuna 77%, zatim vlastitih prihoda akademije 6,6%, prihoda od potpora dobivenih od različitih ministarstava i Ureda za kulturu grada Zagreba 15,40% te iz proračuna jedinica lokalne samouprave 2,93% te ukupni prihod od donacija pravnih i fizičkih osoba što iznosi 1,05%. Ukupni izdaci ostvareni su u iznosu od 70 milijuna 358 tisuća 39 kuna i 58 lipa odnosno 101,41% u odnosu na planirano. U strukturi ukupnih izdataka 76,22% odnosi se na izdatke za zaposlene i 2,38 na naknade troškova zaposlenih. Materijal i energija čine 4,18% izdaci za usluge 12,99%, a ostali nespomenuti izdaci 1,45%, ostali financijski izdaci iznose 0,08%, izdaci za stipendije i školovanje 0,15%, tekuće donacije 1,27%, a izdaci za nabavu nefinancijske imovine 1,30% ukupno ostvarenih izdataka za 2012.godinu. Gospođe i gospodo, kao rezultat poslovanja u 2012.godini iskazuje se manjak prihoda u odnosu na izdatke u iznosu od 3 milijuna 21 tisuća 207 kuna i 88 lipa. Međutim mi smo svjesni činjenice da iskazani negativni rezultat poslovanja posljedica brojnih nepovoljnih činitelja, a posebice cjelokupne gospodarske situacije u našem okruženju što je u konačnici i rezultiralo smanjenjem prihoda u državnom proračunu koje se odrazilo i na poslovanje akademije. Naime, prihodi za redovito poslovanje akademije koji se osiguravaju u državnom proračunu za 2012.godinu bili su manji za 5 milijuna 128 tisuća kuna u odnosu na prihode za 2011., da su bili isti kao u 2011.godini s pravom pretpostavljamo da bi poslovanje akademije bilo pozitivno za otprilike 2 milijuna kuna. Međutim mi ne tražimo i nismo tražili da se doznači akademiji još nešto novaca zbog toga što smo na kraju godine akademija je cjelokupni taj manjak pokrila na teret akumuliranih sredstava ostvarenih s naslova vlastitih prihoda iz prethodnog razdoblja. U zaključku ovo izvješća s pravom možemo reći, kako je prijašnjih godina, a posebno prošle 2012.godine učinjen veliki iskorak u nastojanjima da se akademija što više otvori različitim aktivnostima prema medijima, a time i prema široj javnosti. U tom smislu intenzivirani su kontakti s javnim glasilima, ali unatoč tome još uvijek nismo zadovoljni načinom na koji pojedini tiskani mediji prate rad Hrvatske akademije pa je nova uprava na čelu sa akademikom Zvonkom KUsićem, predsjednikom akademije intenzivirala sve oblike suradnje s medijima ali je i zahvaljujući nastojanjima svih članova akademije našu instituciju otvorila javnosti, svim građanima RH što je prepoznato na Danima otvornih vrata preko 6 tisuća posjetilaca, na Noći muzeja preko 7 tisuća. Zato posebno zahvaljujem onom dijelu hrvatskog novinstva te radiju i televiziji koji su redovito pratili rad HAZU i o tome uglavnom objektivno izvještavali javnost. S ponosom možemo reći da su tijekom 2012.godine u Hrvatskoj akademiji objavljenje 102 a uz potporu zaklade još 72 publikacije što ukupno čini 174 naslova u prosijeku 3 do 4 naslova tjedno. Uz prije navedene ukupno je održano 79 znanstvenih skupova, savjetovanja i okruglih stolova, 8 svečanih sjednica, dodjela nagrada i koncerata, 6 skupština, 10 posjeta stranih delegacija, 103 predavanja, 53 predstavljanja knjiga, prezentacija programa prikazivanja filmova, 42 izložbe i nažalost 5 komemoracija našim poštovanim preminulim članovima. Završavajući ovo izvješće moram zahvaliti na predanom radu svim članovima HAZU i svim zaposlenicima jer smo samo svi zajedno mogli obaviti prije navedene mnogobrojne i raznovrsne zadaće ukupno tijekom 2012.preko 300 događanja kako bi i time zajedničkim radom učinkovito i odgovorno unaprijedili djelatnost naše akademije kao hrama kulture, hrama znanosti, umjetnosti i stvaralaštva. Zahvaljujem vam na pažnji.
Zahvaljujem akademiku Rudanu. Imamo prijavljene dvije replike. Prvo kolega Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospodine Rudan doista cijeneći vašu instituciju, instituciju koju danas predstavljate u Hrvatskom saboru, HAZU neću govoriti ni o izboru novih članova, premda bi se moglo govoriti i o tome, ali ću konstatirati sa žaljenjem da ste nažalost u gospodarskoj krizi koja potresa Hrvatsku već nekoliko godina, a posebice ove godine progovorili tek u dijelu u kojem ste govorili o financiranju akademije iz državnog proračuna. Rekli ste da je akademija otvorena javnosti, nažalost nije to dovoljno vidljivo, akademijin rad nije dovoljno vidljiv. Drago mi je da ste spomenuli primjer kada ste javnom izjavom podržali ulazak Hrvatske u EU prije referenduma. Za očekivati ili su barem moja očekivanja da čujemo vaš stav i jednu javnu izjavu akademije recimo po pitanju referenduma koji je zatražila Udruga "U ime obitelji", a tiče se unošenja odredbe u hrvatski Ustav da je brak zajednica muškarca i žene. 700 tisuća građana je potpisalo tu peticiju i očekujemo referendum do kraja godine, bilo bi interesantno čuti vaš stav, stav akademije koja sasvim sigurno ima dovoljno kapaciteta i znanja i da dobro pristupi tom problemu i odnosno da iznese javno svoj stav. Isto kao što bi bilo dobro čuti akademijin stav o načinima izlaska iz krize. Akademija ima kapaciteta za to. Bilo bi dobro čuti i akademijin stav i tada biste bili doista dostupni javnosti. Kada bismo čuli Akademijin stav recimo i o izmjenama ustava a temeljem lex Perković. Hrvatskoj treba doista, hrvatska javnost treba čuti mišljenja Akademije o aktualnim stvarima. Ovo su aktualna pitanja na koja treba odgovoriti.
Pitam akademika Rudana želi li odgovoriti na ovu repliku jer na to ima pravo? [[Upadica: Mogu li odovuda?]] Odovuda i trebate. Uključite mikrofon, niste uključili mikrofon.
Hvala lijepo. Ja vam se najljepše zahvaljujem gospodine Matušiću uistinu ste postavili neka krucijalna pitanja sa kojima se susreće čitav ovaj narod, svi građani Republike Hrvatske i koji su uistinu od bitnog značaja za naš daljnji život i napredak. Što se tiče gospodarske krize i izlaska i načina izlaska iz krize, što se tiče pitanja vezanih uz različite pravne probleme unutar naše legislative, ja vam moram kazati da u Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti do danas je u posljednjih 15-ak godina održano ukupno preko 20 različitih simpozija pod nazivima "Strategija reforme pravosudnog sustava", "Reforma hrvatske državne uprave", "Nacionalni program suzbijanja korupcije", "Reforma upravnog sudstva i upravnog postupanja", "Reforma pravnog obrazovanja", "Modernizacija hrvatskog stvarnog prava", "Pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji", "Građansko pravna odgovornost u medicini", "Hrvatska država i uprava, stanje i perspektive", "Hrvatsko ustavno sudjelovanje de lege lata, de lege ferenda" "Nova hrvatska lokalna i regionalna samouprava", "20.-ta obljetnica Ustava Republike Hrvatske", "Izbori zastupnika u Hrvatski sabor i referendum", "Oblici demokracije", "Republika Hrvatska u Europskoj uniji", "Ustavi i demokracija, strani utjecaji i domaći odgovori", "Vrijednosti suvremenog društva Hrvatske u 21. stoljeću", "Hrvatski pravni sustav", "Ustavna demokracija i odgovornost", "Jezik u pravu", sve je to održano u palači Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, sve je to vidljivo na web stranicama naše Akademije, sve je ovo objavljeno, svaki od ovih naslova kao posebna knjiga i sve je to kroz prosudbu najvećih stručnjaka ne samo iz Akademije nego i onih koji su okupljeni oko akademije jasno izloženo i objavljeno. Sve se to nalazi poštovani gospodine zastupniče Matušić u knjižnici Hrvatskoga sabora. Pa prema tome, mi ne možemo kao Akademija koja je stara 152 godine skakati od danas na sutra ali vrlo dobro prosuđujemo sve o čemu se radi. I o onome što ste spomenuli [[Upadica: Akademiče Rudan moramo tu sada prekinuti, imate dvije minute za odgovor.]] Da, hvala lijepo. Oprostite.
Druga replika poštovani Goran Marić.
Hvala lijepa. Gospodine Rudan, narod i svi mi doživljavamo Akademiju kao nacionalno intelektualno središte. Svi je gledamo kao temelj društvenog razvoja na kojem se dograđuje društvo. Svi mi tu instituciju promatramo kao instituciju digniteta i morala. I sve ovo što ste i sada naveli u odgovoru gospodinu Matušiću govorili ste o načelnim stavovima rasprava na znanstvenoj osnovi od stvaranja od simpozija, ali moramo priznati da izostaju stavovi na konkretne slučajeve, na događanja, na put na kojem se Hrvatska nazali. Ne smatram beznačajnim otvaranje muzeja i 6 tisuća posjetitelja ali ne čuje se glas i stav o 350 tisuća nezaposlenih. Nikada do sada Akademija o tome nije jasno progovorila. Na ovu ogromnu moralnu i financijsku krizu razarajuću izostao je odgovarajuća reakcija i stav Akademije. Nažalost jedanput kada je i bio simpozij na tu temu pozvali ste da otvori tu temu bivši predsjednik Mesić. A toliko ima pozvanijih govoriti o toj temi u današnje vrijeme. Čak to ekonomska znanost je u jednom trenutku smatrala i neprimjerenim jer su izostali ekonomski stručnjaci na toj tribini. Nejasan je stav i narod se pita kakav je stav HAZU-a prema evo recimo politike prema znanosti. Je li zadovoljna sa odnosnom politike prema znanosti. Kakav je stav prema obrazovanju? Nije se reagiralo na događanja na sveučilištima od Pravnog fakulteta [[Upadica: Hvala.]] U Splitu, Ekonomskog fakulteta u Zagrebu, Prometnog fakulteta i svih ostalih fakulteta gdje je došlo u pitanje vjerodostojnost sveučilišta [[Upadica: Dobro.]] Očekuje se da se čuje vaš glas. Hvala.
Zahvaljujem. Želite li odgovoriti na tu repliku? Molim vas opet uključite samo mikrofon, samo jedanput stisnite, e tako.
Najljepše vam zahvaljujem gospodine Marić na ovim pitanjima jer ste postavili pitanja koja su uistinu krucijalna i o kojima svi trebamo a ne samo članovi Akademije voditi računa. Postavili ste pitanje o ekonomiji, postavili ste pitanje o znanosti, postavili ste pitanje o obrazovanju. I ja vam moram kazati da u knjižnici Hrvatskoga sabora upravo je odgovoreno na sva ta pitanja kroz sljedeće knjige koje imate i možete pročitati: Krizno stanje hrvatskog gospodarstva i Pravci zaokreta ekonomske politike iz prorecesijske u razvojnu, Sudski postupci i ljudska prava, Deklaracija o znanju, Hrvatska temeljena na znanju i primjeni znanja, Hrvatski jezik, Izjava o položaju hrvatskog jezika, važnost znanja i primjene znanja za izlazak iz krize i Razvoj Hrvatske te Hrvatski jezik. Prema tome, akademija je odgovorila na sve ono što vas tišti, ali akademija se ne može uplitati poštovani kolega Marić u svakodnevnu politiku jer to nije njezina zadaća. Mi pitanja promišljamo, mi odgovore dajemo ali ne možemo mi na te date odgovore reagirati. To morate vi biti taj i ovaj Sabor da de facto ono što je akademija sa najmeritornijim ljudima procijenila i pružila vam šansu da dođete do interesantnih, jasnih, strateških pravaca, da to implementirate. Ali hvala, vrlo lijepo mi je i drago mi je da se jasno izražavate i pokazujete koja su krucijalna pitanja ovoga društva. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Pozivam sada potpredsjednika doma akademika Željka Reinera da iznese stajališta kluba HDZ-a.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani glavni tajniče akademije, kolegice i kolege. Pa prvo, dobili smo jedno vrlo iscrpno izvješće sa nizom podataka o djelovanju HAZU tijekom 2012. godine, a koliko je obilata ta aktivnost zapravo govori ovaj debeli ljetopis koji ima jedno 6-7 cm je debeo i sasvim sigurno svjedoči o vrlo značajnoj i obilatoj aktivnosti. Uvaženi tajnik HAZU, akademik Rudan je rekao nešto što ću ga možda malo ispraviti. On je rekao da je akademija hram znanosti, umjetnosti i stvaralaštva. Ona to jest i to je nedvojbeno, međutim ona ne smije biti samo hram. U hram se dolazi ponizno, u hram se dolazi nešto doživjeti, nešto gledati, onda se izađe van, a akademija jest i mora biti nešto drugo. Ona jest i bila je to uistinu i u prošlosti, a mislim da je i danas zapravo savjest, svojevrsna savjest hrvatskog društva. Ona s druge strane ne može, ne treba, a usuđuje se čak reći možda i ne smije se povoditi za dnevnom politikom. Ona mora davati generalne pravce razvitka hrvatskog društva, ona mora osmišljavati pravce razvitka hrvatskog društva na boljitak hrvatskog naroda. To je ono što akademija zapravo mora raditi. I čini mi se da iz replika mojih uvaženih prethodnika se može međutim razabrati nešto što valja ovdje vrlo jasno reći. S jedne strane akademija je održala uistinu niz skupova i sudjelovala pri osmišljavanju nekih od krucijalnih pitanja hrvatskog društva glede gospodarstva, obrazovanja, razvitka znanosti itd. Međutim kolegice i kolege, postavimo si jedno drugačije pitanje. Koliko su ti istupi, koliko su ti stavovi, koliko su ti skupovi utjecali na javnost, koliko ih je percipirala javnost, koliko su poruke bile prenesene javnosti i naravno na kraju koliko je hrvatsko društvo onda zapravo imalo koristi od toga svega skupa i tu dolazimo do jednog puno šireg pitanja nego što je to pitanje same HAZU, dolazimo do toga da nerijetko a ja svjedočim jer sam na mnogim od tih skupova bio gdje su pozvani mediji, nije doslovce došao niti jedan jedini predstavnik medija jer zapravo nažalost nerijetko u našem društvu u situaciji koja se razvila ono što je kreativno, ono što je konstruktivno, ono što želi na temelju nekakvih znanstveno promišljenih rezultata dati koncepciju razvitka, viziju budućnosti zapravo nije interesantno. Interesantni su nerijetko neki ispadi, interesantne su ponekad nekakve situacije koje odudaraju od svakodnevice, a stvari koje bi trebale interesirati sve nas, ne samo nas ovdje u ovoj dvorani nego cijelo hrvatsko društvo nerijetko se prikazuju nezanimljivim, dosadnim i mediji se povode za drugačijom kategorijom informacija i tu je jedan od velikih problema. Akademija se silno trudi, posebice zadnjih godina da se kao što je bilo rečeno otvori javnosti, međutim to mora biti obostrano. Otvaranje samo po sebi je pozitivno i potrebno, ali s druge strane mora postojati i nekakva receptivnost toga što se otvorilo tj. prihvaćanje te otvorenosti, prenošenje tih podataka, širenje tih podataka kako bi oni uistinu mogli doći do svih koje zanimaju i kako bi mogli imat nekakvog utjecaja. Tu je nažalost ključni problem jer ponavljam, svjedočio sam u nizu navrata kad su mediji bili pozvani na vrlo važne i vrlo zanimljive sastanke, simpozije, a na njih se nije nitko odazvao ili eventualno jedan-dva novinara i onda bi o tome izašlo doslovno dva retka u nekoj tiskovini ili bi se spomenulo u nekoj radijskoj emisiji sa jednom-dvije rečenice. I čini mi se da je tu problem koji kao što sam rekao nadrasta problem akademije i mogućnosti utjecaja akademije na kretanja u hrvatskom društvu upravo zbog toga što nažalost se mnogo toga što se u akademiji zbiva ne prenese i ne dođe do javnosti. I radi toga i imamo takvu percepciju kakvu imamo, usprkos trudu koji se uistinu sa strane akademije osobito zadnjih godina ulaže u tom smjeru. Treba reći još jednu stvar. Ponekad se čini da je akademija samo ona zgrada na Zrinjevcu i mnogi ljudi ne znaju da osim te zgrade na Zrinjevcu postoji 26 jedinica akademije od kojih je 10-tak smješteno u Zagrebu ali na raznim lokacijama, a 14 ih se nalazi izvan Zagreba. Sve one djeluju u sklopu akademije, sve one vrlo aktivno djeluju ali njihova percepcija u široj javnosti je usuđujem se reći jednaka nuli praktički. Za njih se uopće ne zna, a tamo žive i rade ljudi koji isto tako doprinose i samoj akademiji, ali i hrvatskom društvu no međutim ponovo kažem o tome što oni tamo rade se tak ne zna jer se ne zna zapravo ni što se radi nažalost u zgradi na Zrinjevcu. I to je jedan od problema s kojim ja mislim bi se svi skupa trebali suočiti jer nedvojbeno je da kad čujemo sve o aktivnosti Akademije u prošloj godini, a svjedočimo svake godine izvješćima koja su uvijek obilata sa podacima o znanstvenom i umjetničkom radu Akademije gdje se uistinu ne može predbaciti da Akademija ne radi. Ali ponavljam problem je u tome što to se ne percipira, jer ne dopire do javnosti. Jedan od problema ja ću se usuditi ga spomenuti ovdje koji se godinama provlačio je bio da treba pomladiti Akademiju, pa opet jedan fenomen koji nije odjeknuo u javnosti, a trebao je da recimo od novo izabranih članova Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti upravo tijekom ove prošle godine o kojoj sad raspravljamo su neki ljudi bili vrlo mladi pogotovo za izbor u akademiju. Imali smo izbor jednog akademika od 45 godina, nekoliko od pedesetak godina. Nema niti u velikim svjetskim akademijama mnogo ljudi u tim godinama koji su izabrani u akademije, jer se očekuje da akademija bude, članstvo u akademiji bude na neki način kruna nečijeg cjeloživotnog rada. Naravno, očekuje se da ta osoba nastavi dalje raditi znanstveno. Međutim, prilično je neuobičajeno da se vrlo mladi ljudi biraju u Akademiju. A evo ga dokaz činjenice da se mijenjaju u stvari i u Akademiji je upravo kad pogledate izbor članova Akademije tijekom prošle godine gdje je jedan značajan broj ljudi, bitno mlađi negoli što su to bili možda prije desetak, petnaestak pa i više godina. Prema tome, čini mi se da valja pohvaliti ono što se u Akademiji zbiva i ono što u Akademiji se radi sa porukama koje su vrlo jasno, a te su, a ja mislim da će i Akademija biti itekako osjetljiva na to da upravo ova goruća pitanja hrvatskog društva, ali ne aktualno politička, nego trajna pitanja su ona na koje Akademija mora još više i još jasnije izraziti svoje stavove i dati odgovore na ta pitanja, ali ja sam uvjeren da će ona to uistinu i učiniti, pa na kraju i ovakve razgovore o djelovanju akademije služe upravo tome da mi prenesemo kao zastupnici hrvatskih građana Akademiji ono što hrvatski građani od nje očekuju. Ponavljam, to ne može i ne smije biti povođenje za aktualnim političkim trenutkom, reagiranje na nešto što se dogodilo jučer ili prekjučer u dnevnom tisku ili u medijima općenito. Ali mora biti odgovor na ona pitanja koja muče hrvatsko društvo ne danas nego već dulje vremena. Ja sam ponavljam uvjeren da će to Akademija itekako čuti i da će to i učiniti. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Imamo nekoliko replika. Prvi se javio Goran Marić.
Kolega Reiner, govorili ste da HAZU ne treba biti hram nego određivati generalne pravce razvitka Hrvatske države. Pa u tomu smo i u prvom javljanju govorili kolega Matušić i ja. Nesporno je da je HAZU dao svoje jasne kroz znanstvene simpozije i znanstvene radove i obznanio sve svoje strateške odrednice. To je kao što je i rekao gospodin Rudan to je točno. Međutim, nismo govorili o tom. Govorimo što HAZU čini kad se odstupi od tih odrednica, kad je društvo na stranputici i kad nije na tragu tih odrednica. Očekuje se glas Hrvatske akademije, da se čuje stav o najbitnijim pravcima u Hrvatskoj, najbitnijim stvarima. Pa ispalo je da možda mi ne čitamo Ljetopis. Nije to razlog. Razlog je što se pitamo zašto HAZU ne reagira i zašto ne da svoj stav. Primjerice znamo mi stav o gospodarskom razvitku, ali je li koncesija autocesta pitanje koje će spasiti Hrvatsku ili upropastiti Hrvatsku. Očekuje narod da HAZU svoj stav kaže jer će on biti važniji, meritorniji od svih drugih mišljenja pa i političkih. Je li HAZU zadovoljan sa Bolonjom ili ne? Je li zadovoljan sa stanjem na sveučilištu ili ne? Ne znamo, ne postoji takav stav HAZU-a jasan. Kakav je stav prema postojećoj fiskalnoj i monetarnoj politici? Znamo mi iz simpozija i radova što HAZU misli o ekonomskoj politici, ali što misli o aktualnoj politici i politikama fiskalne i monetarne politike? Je li to na dobrobit Hrvatske ili ne? Nema tog glasa. O tom je kolega Reiner smo i maloprije i sada govorili.
Vrijeme. Hvala. Imamo odgovor, potpredsjednik Reiner. Izvolite.
Poštovani kolega Marić pa ja se mogu donekle složiti s vama ali ne u potpunosti. Dakle, sigurno o nekim od tih stvari HAZU treba govoriti i to je nešto što zanima naravno sve nas. Evo, spomenuli ste recimo bolonju koja je nešto što je bitno promijenilo ili bi trebalo promijeniti a možda nije bitno promijenilo način visokog školovanja u Hrvatskoj. I to je sigurno jedno od takvih pitanja o kojima treba govoriti. Nisam siguran o tome da li bi HAZU trebao reći što o monetizaciji autocesta. Moj stav je o tome jasan i stav ja mislim mnogih od nas je jasan da je katastrofalno da se rasprodaje nešto što je vrijednost svih građana Hrvatske. Međutim, to je pitanje ipak aktualne politike. I pitanje je da li bi bilo dobro da HAZU na svako od takvih pitanja aktualne politike zapravo pokuša dati odgovore koji bi onda, a ta pitanja su naravno takva da će biti bitno suprotstavljenih mišljenja koja su vezana uz aktualnu politiku. Dakle, to je pitanje odluke o tome da li će se ne samo autoceste nego i mnoge druge stvari koje se žele sad rasprodati budzašto da se začepe rupe u proračunu i da se uspije preživjeti koji mjesec ova Vlada da uspije preživjeti a nakon toga kud koji mili moji. Svima nam je to jasno. Međutim, postavlja se samo pitanje da li institucija kao HAZU bi u to trebala ulaziti ili ne? Nisam siguran da li da, ali neke od ovih stvari koje kao što ste spomenuli pitanje koncepta školstva i tako to sasvim sigurno.
Hvala. Sljedeća replika, Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega i akademiče Reiner ovo nije replika u pravom smislu riječi, ja sam vam samo želio izraziti moju potpunu podršku u tome kad kažete ne politizaciju u HAZU. HAZU je jedna od najstarijih institucija u RH, mislim da zaslužuje biti izvan politike i apsolutno se s vama slažem kada kažete da je posao HAZU-a donositi smjernice, strategije, strateški promišljati a ne baviti se dnevno-političkim stvarima. Kolega Rudan, koji je tajnik HAZU-a, osim toga aktivno sudjeluje na sjednicama Odbora za znanost, obrazovanje i sport. Dakle, ne možemo reći da se glas akademije ne čuje. Dakle, tajnik je ipak prisutan na tim odborima i imate što reći. I ja ne pamtim iskreno odbor na kojem vi nešto uostalom i niste rekli. Dakle, ne možemo reći da akademija šuti. Dobro ste uočili problem, ja sam o tome pričao i kada smo govorili o pučkim pravobraniteljicama, znači imamo ih više specijaliziranih i često kritiziramo njih zbog javnosti rada, odnosno da nisu dovoljno javne. No, žalosno je kolega i tu se isto s vama slažem da jednostavno uređivačke politike određenih medija ne dozvoljavaju ovakvim temama da probiju ono što se kaže prime time, odnosno glavne i udarne vijesti. Dakle, to je jedan drugi problem o kojem možemo raspravljati no to nije nažalost niti u domeni akademije niti ovoga Doma budući da se manje-više radi o privatnim izdavačkim kućama koje same imaju, samostalne su u uređivanju svojih glasila. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor. Izvolite potpredsjedniče Reiner.
Pa naravno ja nemam što puno dodati, međutim na ovu zadnju vašu rečenicu, ta me malo potakla moram priznati, točno je da su mediji uglavnom privatni. Ne svi, HRT nije privatna ona je državna televizija, ona nije javna, ona je državna televizija pod utjecajem vlasti. Međutim, ovo je vrlo jasno koliko god možemo mi pričati i skrivati se iza ovoga ili onoga. Međutim, i mnogi mediji koji su privatni su u vrlo uskoj sprezi sa određenim političkim ja bih rekao opcijama, i to se vidi. To se vidi vrlo jasno i vidi se, dapače neki su gotovo postali bilten ja bih rekao. Međutim, žalosno je što imamo situaciju u kojoj uistinu sve manje i manje ne usuđujem se reći više gotovo nijedan medij stvarno ne zanimaju stvari koje se tiču znanosti, umjetnosti, kulture pa i obrazovanja osim ako nije nekakva ekscesna situacija i nešto takvo. I to je nažalost žalosno. Svaka normalna zemlja ima medije koji pokrivaju naravno i taj segment društva. Postoje mediji koji su više žuti, postoje mediji koji su više orijentirani ka intelektualnoj ja bih rekao publici itd. Nažalost, naše medije sve to manje zanima i sve manje možete naći zapravo izvješća vezana uz tu tematiku. To je jedan od velikih problema ja bih rekao i hrvatskog društva. Pa onda i zbog toga nerijetko i kad mi ovdje raspravljamo o nekim temama one se tretiraju kao nevažne, zbivaju se popodne, mediji ih uopće ne prenesu i tako, a mnoge druge nekakve teme koje možda i nisu tako presudne za hrvatsko društvo dobiju velika slova na naslovnicama. I na svima nama je da pokušamo, na nama između ostalog jer i mi isto smo tu političari a ne samo transmisije svojih stranaka je da pokušamo promijeniti takvo stanje u hrvatskom društvu.
Hvala. Sljedeća replika, Frano Matušić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Kolega Reiner pa zapravo ste na tragu one moje replike kad ste rekli da zapravo ne dopire do javnosti rad akademije bez obzira što je, kao što je gospodin Rudan rekao, ona otvorena javnosti. Očigledno da ta javnost nema prostora za akademiju, a posebno ne državna televizija. I tu je nešto za pitati se zapravo zašto državna televizija ne promovira iste vrijednosti koje akademija promovira? A akademija treba biti braniteljica vrijednosti. Zato se ne bih potpuno složio s vama da se akademija ne bi trebala uplitati u neka pitanja koja su politička. U konačnici i ono što radi akademija ima veze sa politikom i to su neke politike. posebno ako govorimo o dugotrajnim procesima i vrijednostima. Gospodin Rudan je spomenuo da su imali jedan simpozij od 20 godina Ustava, imali ste 20 godina Ustava, mi danas mijenjamo Ustav. Znate što znači promjena Ustava u demokratskim državama koje vuku tradiciju demokracije više od stoljeća? Što znači recimo promjena ustava u SAD? Pa cijelo društvo, svi segmenti tog društva bi dali svoj stav o promjeni Ustava, nema uopće rasprave o tome da ne bi akademija njihova dala svoj stav o promjeni ustava. Problem je što smo mi akademiju stjerali u kut, ne mi u Hrvatskom saboru, nego što su je državna televizija i ostala javna glasila su se strpala, stavila su je u kut i ne poštuju se vrijednosti koje se tamo cijene i koje se promoviraju kroz rad akademije, o tome se radi i tu trebamo naći odgovor. Zašto akademija ne bi dala svoj stav o promjeni Ustava? Ako može imati simpozij od 20 godina Ustava RH zašto ne može reći o promjena Ustava koje se događaju i zbog čega se događaju.
Hvala. Sljedeća replika Jasen Mesić. Izvolite kolega. Hvala. Imamo odgovor potpredsjednik Reiner. Izvolite.
Hvala vam lijepo što se i vi slažete sa onim mojim izraženim stavom da je ključni problem u praćenu rada akademije i općenito čak šire od akademije kao što sam rekao o praćenju umjetnosti, znanosti, obrazovanja svega onoga što osjećamo da nažalost premalo je prisutno u našim medijima pa se stiče dojam da pojedine i ovako vrhunske institucije su negdje na periferiji, da ih nema, da se njihov glasa ne čuje, a svi bismo ga rado htjeli čuti ili se barem u tom da bismo ga rado htjeli čuti. Prema tome ako je nešto poruka barem mi se čini dosadašnje diskusije to je da bismo svi mi trebali zajedničkim silama poraditi na tome da se omogući takvoj jednoj instituciji, vrhunskoj instituciji hrvatskog naroda koja treba skrbiti za njegu znanost, umjetnost, kulturu da se njen glas puno jače čuje u javnosti a onda da ima određeni odjek i određeni utjecaj na tu javnost jer tek kada čujete neki glas onda nešto na temelju tog glasa možete i napraviti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika SDP-a Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi tajniče HAZU, kolegice i kolege. Pa ja držim da je nekad u svakom društvu pa tako i hrvatskom jako lijepo njegovati određene tradicije. Vjerujem da je HAZU upravo jedna od takvih tradicija budući da je to jedna od najstarijih institucija u hrvatskom društvu. No još jedna lijepa tradicija je upravo to da je tajnik HAZU taj koji podnosi izvješće Hrvatskom saboru. mislim da smo prošle godine imali nekih malo disonantnih tonova kada su neki neupućeni kolege protestirali zašto predsjednik akademije ne dolazi u Sabor, ali to je jednostavno jedna lijepa tradicija koju ja mislim da trebamo i dalje čuvati i držati jer kako sam i rekao HAZU barem u mojem osobnom mišljenju ima jedno posebno mjesto u hrvatskom društvu. O važnosti same akademije mislim da je dovoljno rečeno, da tu ne trebamo previše dužiti i da je to stvari konsenzusa u ovom Domu manje-više. Ona je krovna organizacija hrvatske znanosti, hrvatske umjetnosti koja generira znanstveni i umjetnički rad i izražavanje ali isto tako i ona koja štiti i promiče upravo te vrijednosti. Dakle ako govorimo o vrijednostima koje HAZU treba promicati to su vrijednosti etičkog, znanstvenog djelovanja, slobode umjetnosti, kulturnog rada i samih drugih tekovina akademije. Držim da je u ovom iscrpnom izvješću koje svake godine dobijemo ovako opsežno i koje sam tajnik je iznio već u svom izlaganju no uvijek je potrebno još neke stvari ponoviti jel i kažu sami stari Latini da je ponavljanje majka znanja. Naravno Klub socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru će ovo izvješće podržati ali sada ću vam i reći zašto, odnosno dati jedan kratak presjek rada Akademije koju držimo izuzetno važnim i bitnim i za samu akademiju ali i za hrvatsko društvo. Dakle, u 2012. godini kako je tajnik i rekao održano je 6 zasjedanja skupštine, 79 znanstvenih skupova, savjetovanja, okruglih stolova, 103 znanstvena stručna predavanja, 53 predstavljanja knjiga, prezentacija programa, konferencije za novinare i projekcije filmova. Među ovima koje sam nabrojao mnogi od njih se bave upravo temama koje jesu izuzetno važne za hrvatsko društvo. A to su gospodarske smjernice, smjernice recimo obrazovanja, odnosno evo sada nam je u javnoj raspravi Strategija razvoja, odgoja, obrazovanja, znanosti i tehnologija. Naime, sama Akademija je upravo izradila smjernice za ovu strategiju i to je svakako nemjerljiv i dobrodošao doprinos akademije u ovom segmentu društva na koje je uostalom itekako pozvana odgovarati. Ali Akademija i to mi je jako drago reći se sve više otvara javnosti i kao takva, znači cjelokupno hrvatsko društvo treba što više koristiti resurse akademije. Kako je mislim da je i akademik Reiner također rekao Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti predstavlja najbolje što Hrvatska ima ponuditi u znanosti i umjetnosti. To svakako treba koristiti prije svega kod strateškog i dugoročnog promišljanja. Dakle uloga akademija je nemjerljiva i u izradi ovih smjernica strategije koju sam već spomenuo i koju ćemo uskoro nadam se i donijeti u ovom Saboru, ali također i strategija koja se odnosi na sve segmente života u Hrvatskoj. Dakle, bio on znanstveni, obrazovni, energetski, gospodarski i svaki drugi. Budući da imamo vrhunske stručnjake iz tih područja koji su akademici. Akademija i znanstveno istraživačke jedinice tijekom 2012. radile su na 29 znanstvenih projekata uz potporu resornog ministarstva tzv. matični projekti i o tome je također tajnik već govorio pa onda ne bih tu posebno dužio. Posebno mi je drago istaknuti da u okviru muzejske i galerijske djelatnosti i Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, gliptoteka, kabinet grafike, Strossmayerova galerija starih majstora i Hrvatski muzej arhitekture bio je uključen u međunarodnu akciju Noć muzeja. Tako je i gliptoteka recimo tijekom 2012. pripredila 12 izložbi i 13 predstavljanja knjiga, koncerata, predavanja, okruglih stolova i drugih zbivanja. Naime, govorili smo o javnosti rada akademije odnosno involviranja akademije više u rekli bismo to tako društveni život zajednica. Često u ovom Domu kada govorimo o bilo kojem problemu naglašavam da je edukacija jedan od načina prevladavanja većine problema. Naši građani, većina naših građana nažalost nije imala prilike susresti se sa jednim kvalitetnim odgojem za građanski život. Nadam se da će kroz predmet koji se namjerava uvesti u škole a to je upravo to građanski odgoj i oni biti kvalitetnije pripremljeni ne samo na znači život građanina, dakle političku participaciju nego i onog koje sve institucije postoje u Republici Hrvatskoj i koje su itekako bitne za Republiku Hrvatsku. Jedna od takvih institucija nesumnjivo je Hrvatska akademija za znanost i umjetnost. Imao sam prilike razgovarati sa predsjednikom Akademije. Izuzetno mi je drago da je on iako je onako što se kaže čovjek bogat iskustvom ali je otvoren za nove stvari, otvoren je za nove pristupe i otvoren je upravo za pristup i jačanja javne prisutnosti akademije. To se realizira ne samo kroz ovu noć muzeja, dakle ne samo kroz jednu noć nego kroz niz projekata. Mogu konkretno reći da se radi o projektu otvorenosti Akademije znanosti i umjetnosti za studente i učenike koja se provodi dakle sa više ili manje entuzijazma, sada to ovisi dakle o području o kojem se radi. I o gradu recimo Osijeku gdje je akademiju posjetilo i niz, odnosno jedan broj učenika i studenata koji su dakle imali iz prve ruke prilike vidjeti što to akademija radi, tko su ljudi koji rade u akademiji, što znači biti akademik itd.. Dakle, to su možda stvari koje mi u ovom Domu možemo uzeti zdravo za gotovo. Međutim, žalosna je situacija je to da mnogi naši građani nisu dovoljno upoznati sa radom. Razlozi toga su razni, evo i u prijašnjim raspravama smo neke od njih čuli, no ovaj pristup je vrlo, vrlo pohvalan. Budući da nam je upravo u javnoj raspravi Strategija odgoja, obrazovanja, znanosti i tehnologije možda bi bilo uputno evo kao jedna inicijativa i sugestija možda samom tajniku Akademije da se tu poradi na obaveznom uvrštavanju u kurikulum osnovnim i srednjih škola, pa možda i fakulteta. Znači da se uvrsti posjet Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti. Dakle to ne mora biti ona ovdje u Zagrebu, ali Akademija ima i svoje podružnice. Dakle, vjerujem da bi i učenici i studenti itekako profitirali da iz prve ruke vide i saznaju što je to Akademija. Jedan od problema koje je istaknuo gospodin Reiner je dakle i ovaj problem medija. Nažalost, situacija je takva kakva jest što se medija tiče i vjeruje da će se ona popravljati kako se i sama Akademija bude otvarala javnosti i kako sama svijest naših građana o radu i postojanju Akademije bude rasla. Kao što sam rekao, Akademiju vidimo kao jednu od važnih institucija hrvatskog društva, kao nositeljicu svih vrijednosti što se tiče znanstvenog i umjetničkog djelovanja te od nje i očekujemo da se nastavlja razvijati kroz projekte evo koje sam i nabrojao, neke od njih sam izdvojio posebno ali ima ih još jako puno, što je tajnik spomenuo, da se nastave otvarati javnosti, da nastave širi svijest o svome postojanju i radu kako bi upravo ne samo rad Akademije bio kvalitetniji nego kako bi se i glas Akademije znanosti i umjetnosti više čuo u javnosti. Na kraju da sumiram, dakle Klub SDP-a će ovo Izvješće podržati. Smatramo da je rad Akademije do sada na svim područjima bio više nego pohvalan. Tim više što akademija se je referirala na mnoge stvari koje i sada muče hrvatsko društvo. Ne, ne bih rekao na dnevno političkoj bazi nego više na nekoj strateškoj razini. I jako mi je drago da upravo i knjižnica Hrvatskog sabora sadrži vrlo bogati fundus ne samo akademijinih publikacija, ali budući da razgovaramo o Akademiji dakle prije svega publikacija koje izdala Akademija a koje predstavljaju sukus znanstvenog promišljanja i zaključaka koje se temelje, znači koji se odnose na probleme koji muče hrvatsko društvo u cjelini. Hvala.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Potpredsjednik Željko Reiner, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče, meni je drago da ste pohvalno govorili o akademiji no vaše izlaganje me potaklo na jedan korak dalje možda da kažem. Mi ćemo vrlo vjerojatno u neko skorije vrijeme raspravljati o državnom proračunu. Svima nama će tu biti trenutak da pokažemo da li je to sve, sva ta podrška koju mi tako svesrdno dajemo akademiji samo formalna i verbalna ili mi to uistinu tako mislimo. Jer na kraju, kad razgovaramo o raznim institucijama na kraju se svede to kad govorimo o proračunu hoćemo li mi to bolje financirati ili ćemo lošije financirati. Mi smo se svojedobno svi zaklinjali kako će to biti društvo znanja, kako nas samo znanje može izvući iz ove teške gospodarske situacije itd., a onda vidimo kako financiramo znanost. Katastrofalno, nikad lošije nego danas. Ja moram reći da je HAZU prošle godine dobila 5 milijuna kuna manje nego godinu dana ranije. Ja se samo toplo nadam da kad ćemo raspravljati o proračunu ove godine, kad će se naravno govoriti da je Hrvatska u teškoj gospodarskoj situaciji, nema novaca itd., da neće onda to opet ići na uštrb akademije ili znanosti ili obrazovanja ili kulture, nego da sve ove krasne riječi koje mi tijekom godine izgovorimo ovdje u pohvalu nekim institucijama ili nekim područjima društvenog života će se ipak pretočiti u kune kad dižemo ruku za neki prijedlog. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Reiner ja se sjećam, naime sam sam bio student kada se jako puno pričalo o Hrvatskoj kao zemlji znanja, ali ne bih želio ovu raspravu politizirati jer mislim da raspravljamo o jednom važnom izvješću, dakle da možemo govoriti ovi su krivi ili oni su krivi. Mislim da krivica ne može biti tek tako olako bacana na ovu ili na onu stranu nego da moramo ipak vidjeti jedan širi spektar. Naime, ja ću se ponovo poslužiti i reći, a to ste vi već prejudicirali zapravo u vašoj replici da hrvatsko gospodarstvo i hrvatsko društvo prije svega je u teškom financijskom stanju. Nažalost, obol takvog financijskog stanja moraju svi podjednako pokušati podijeliti. Iako sam svjestan činjenice da je novac i financiranje zapravo na kraju dana ono što je najvažnije i što nas sve brine, dakle radilo se to o kućnim budžetima ili državnim, ali mislim da je akademija tu i da promovira neke druge vrijednosti koje nisu samo vezane nužno uz novac nego itekako uz znanje i stručnost i voljnost njihovih članova, dakle uvaženih akademika da doprinesu kvaliteti i boljem životu naše zemlje. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika, Goran Marić. Izvolite.
Kolega Hajduković, govorili ste u raspravi da je HAZU sudjelovao u izradi određenih strategija pa primjer ste uzeli obrazovanja i da se ne bi trebali baviti na dnevnoj osnovi politikom. A što su članovi vanjskog odbora iz redova HAZU kada raspravljaju o pojedinim zakonskim prijedlozima? Što je to nego bavljenje i dnevnom politikom. Kad oni izražavaju svoj stav u … na neki predloženi zakon jer to njihov osobni stav ili stav akademije? Pa oni su u ime akademije vanjski članovi odbora. Istina je zato da bi se kao što na odborima izjašnjavaju se, da bi trebali imati stav HAZU-a o Zakonu o visokom obrazovanju, o Zakonu o PDV-u, o koncesijama o kojima samo se u Hrvatskoj šuti. Da je to u drugoj civiliziranoj državi nego Hrvatska ne bi bila udruga koja ne bi imala svoj stav. Ako ima Ekonomski fakultet, ako ima Institut za javne financije kako onda da nema HAZU. I cijenim ja rad akademije, naprotiv, i vrijedno je spomena Dani muzeja, ali jedne Dubrovačke ljetne igre dnevno imaju 10 tisuća posjetitelja, zidine 10 tisuća posjetitelja dnevno imaju. Dakle u jednom danu više 4 tisuće nego ukupno dani muzeja, samo zidine jedne. Od 11 milijuna turista da mi nismo u stanju kao što Dubrovnik je u stanju da i drugi nešto napravimo u tom pogledu. Ali ne može ravnodušnom ostati nijedna institucija, a kamoli HAZU na ljetnu školu na ekonomskim fakultetima. Ne može, nema pravo na to, a uporno šuti. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolega Hajduković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Marić, osobni stav i javni stav odnosno stav institucije koju zastupa, pa mislim da akademici koji ipak dođu ispred HAZU ne moraju uvijek govoriti nužno u ime akademije. Naime, akademija je isto pluralno tijelo kao i ovaj Sabor. Imate ćete i ljude koji imaju različite političke profile, dakle koji naginju ovoj ili onoj opciji, imat ćete i stručnjake koji zagovaraju ovo ili ono rješenje. Dakle ukoliko imamo raspravu unutar same akademije vjerujem da će biti različitih mišljenja i u samoj akademiji. Samo vam zorno mogu reći iako sam govorio za govornicom u Saboru u ime svog kluba i u ime svih svojih kolegica i kolega iz SDP-a, to ne znači da za tom govornicom ne mogu iznijeti i osobno mišljenje. Doduše ja sam ga i posebno podcrtao. Što se tiče visokog obrazovanja, taj zakon, znači Zakon o visokom obrazovanju i znanstvenoj djelatnosti, kolega Rudan je koliko se sjećam itekako bio aktivan na odboru kada se taj zakon donosio i kao uostalom i ostali kolege, ali tajnika akademije ipak doživljavamo kao nekog recimo tko obnaša dužnost unutar akademije, dakle da govori ipak glasom akademije drugačije nego da sad kažem "obični akademik" koji se ispred akademije nalazi u određenom odboru. Također što se financija tiče, monetizacije i slično kolega što ste spominjali, sam kolega Rudan je naveo da postoji čitav niz zaključaka i publikacija koje su donesene o sličnim problemima. Ja ih nisam čitao doduše jer se ja sa tim poljem ne bavim, ali siguran sam da imaju preporuke i zaključke koje je sad na stvari je državnoj vlasti aktualnoj bilo kojoj da li će ih uvažiti u većoj ili manjoj mjeri. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba HDSSB-a kolega Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine tajniče Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti koja evo djeluje od 1861. godine, kolegice i kolege zastupnici. Kaže naš narod da smo svi politični i da nas politika sve dira. Kažu ako se ne baviš politikom, politika se bavi tobom, pa onda ako bismo to primijenili i na Hrvatsku akademiju znanosti i umjetnosti onda bismo puno toga mogli reći i vidjeti. I dobro se zametnula rasprava oko uloge HAZU poglavito oko uloge u razvoju hrvatskog društva, gospodarstva i na svim ostalim poljima. Ovdje jedna strana ili kolega Marić i još neki inzistira na tome da se Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti javno uključi u sve da kažem i svakodnevne ali i dalekosežne posljedice koje će nastati za hrvatsko društvo potezom, aktualnim potezima vladajućih. Bilo bi dobro da je to bilo i ranije, da se i u prijašnje poteze možda uključivala Hrvatska, ali nije. Dakle, pomalo je ostajala po strani i kako je rekao netko ovdje više je donosila nekakve strateške smjernice negoli što se uključivala u dnevno-političke probleme koji su nastali. Stav, rečeno je ovdje da je Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti jasno izrazila svoj stav o ulasku Hrvatske u EU. Čini mi se da je gospodin tajnik to čak i rekao bih ovako pohvalno a u korist Akademije rekao pa su onda i građani na referendumu koji je bio, u kojem je odaziv bio 20% se odlučili eto u većini za ulazak Hrvatske u EU. HAZU ima razrede i za pravo i za sve ostale ekonomiju i ostale društvene djelatnosti, pa možda i ne bismo baš ne očekivali da se izjasni prije svega o promjeni Ustava. Zatim o uspjesima ili bar da provede možda istraživanje o uspjesima ili neuspjesima školovanja po Bolonjskom procesu. Zatim o hrvatskom građanskom, kaže se o građanskom, neće namjerno da kaže hrvatski građanski. Ja to nazivam hrvatski građanski odgoj u školama, jer hrvatski ima posebne specifičnosti ako bi govorili o građanskom odgoju sa hrvatskim predznakom. No, ako pogledamo neke druge Akademije koje otprilike zauzimaju ili igraju istu ulogu u svojim društvima ili država u kojima djeluju, pa na primjer u Rusiji je Lomonosov je li tako akademija i kažu da ruska Vlada jako dobro osluškuje, sluša, pa i provodi ono što ta Ruska akademija znanosti i umjetnosti promišlja i stavlja na, dakle ruska Vlada utilizira promišljanja ruske akademije. Ne bih htio govoriti o susjednoj zemlji koja ima svoj, čija akademija ima svoje memorandume i koja dugoročno djeluje po tim memorandumima, a znamo i koji su to memorandumi i dokle su nas doveli ti memorandumi, niti bih htio da Hrvatska akademija na taj način djeluje. Ali briga i promišljanja o bespućima hrvatske politike, hrvatskog društva, kretanja Hrvatske države, o njenoj ulozi u Europi, u Europskoj uniji u svakom slučaju mislim da bi trebala zainteresirati članove akademije. Državna televizija na koju se uz ostale medije ili kako kaže netko glasila okomio potpredsjednik i Sabora i akademije ima emisije na primjer Prizmu, ima emisiju religijsku i dobro je ima. Ne kritiziram to zato što nije dobro da ih nema, pa onda imamo o Hrvatima izvan Hrvatske, pa imamo o moru emisiju itd. Ali kada je ikome palo na pamet da možda više da uvida ili i javnosti spoznaja pruži o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, da dosege i rezultate koje nam je iznio i koji su pohvalni prof. Rudan da ih prezentira u javnosti. Znamo da jedna slika vrijedi više od 1000 riječi, pa je prema tome Hrvatska televizija upravo ta, taj medij, ja ne govorim o komercijalnim televizijama. Oni imaju svoj program i ne možemo uticati na njih, ali ovo je tzv. javna, tzv. javna televizija zapravo državna koja bi mogla promovirati i rad HAZU. No, svjedoci smo da su puno važnije neke druge teme i na komercijalnim i na toj tzv. javnoj televiziji počevši od izvjesnih neću kritizirati nekakvog Mamića, Simonu, Antu, Nives Celzijus, Modnog mačka, Karleuše, Severine, Rozge i ne znam ni ja koga sve ne, negoli Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti koja je postigla u 2012. godini odlične rezultate s obzirom na umanjeni proračun kojega je propisala ova Vlada Kukuriku koalicije smanjivši u proračunu za HAZU uskrativši 5 milijuna kuna. Možemo hajde možda i pomalo demagoški reći eto to je ta politika koja potiče znanost i umjetnost i državu znanja itd. pa joj uskraćujemo 5 milijuna kuna. Ali jasno, treba reći i to da je situacija takva kakva je a HAZU se u svojim da kažem pričuvama od ranijih godina uspjela namiriti tako da je njen proračun nekako ipak stabilan reklo bi se. I dobro da je tako. Ja sam u prijašnjim godinama uz sve pohvale radu akademije, razreda i svih ostalih oblika i formi koje ima u akademiji, možda prvi tražio upravo ono što je rekao netko ovdje otvorenost akademije pa i pomlađivanje. To su dvije stavke koje sam ja, inače su sve bile rasprave takve da podržavamo akademiju i glasat ćemo za izvješće. Mislim da sam ja jedan od rijetkih koji je upravo govorio o otvorenosti akademije javnosti i o pomlađivanju ili podmlađivanju kako god hoćete akademije. I evo imamo ovdje danas i u izvješću spomenuto 40 novih članova HAZU-a i kada kažem da ako se politikom ne bavi i ako su članovi saborskih odbora nekih saborskih odbora članovi i HAZU-a pa onda putem tih odbora možda mogu utjecati i na aktualnu politiku onda izgleda da je akademija napravila i obrnuto. Naime, u akademike, odnosno za članove suradnika izabran je aktualni zamjenik ministrice piše tako ako nije homonim pa je isto ime i prezime a možda neki drugi čovjek koji se zove Berislav Šipuš jel' da budemo konkretni, otvoreni, jasni i glasni jel' za glazbenu umjetnost i muzikologiju. Ne znam ja kad je kandidiran samo znam da je proglašen akademikom 12. lipnja 2012. godine, dan prije sv. Ante. E sada dakle ukoliko HAZU spada po nekakvom proračunu ili po svojoj djelatnosti upravo u domenu kulture onda je zanimljivo da je baš zamjenik ministra iz Ministarstva kulture postao članom akademije. Je li to možda i u sukobu interesa nekakvih, ja ne znam. Ne kritiziram samo zamjećujem, ne znam jesam dobro zamijetio. Osim kažem ako nije homonim pa je to isto ime i prezime, a neki drugi čovjek. O izvješću same akademije govorili su svi ovdje koji su uzeli riječ u ovoj raspravi i ne bih ponavljao. Dobro je rekao gospodin Reiner da premalo utiliziramo ono što, i Hrvatska vlada i hrvatsko društvo općenito, ono što članovi akademije u svojim radovima i svojim saznanjima u svojim istraživanjima, dakle u konkluzijama, u zaključcima donesu. To se ne percipira niti se utilizira. Receptivnost hrvatskog društva, gospodarskih subjekata, Hrvatske vlade je vrlo mala prema zaključcima, odlukama i istraživanjima akademije. Vrlo, vrlo mala, gotovo minimalna, nikakva zapravo. I dobro je rekao kada dođe skup vrlo važan ili zanimljiv skup bilo iz područja znanosti, bilo kulture medijska prisutnost ili prisutnost glasila bilo tiskanih ili elektronskih je vrlo mala. Puno su zanimljivije crne i žute kronike u tim medijima. I u pisanim i u elektronskim. Pa vidite i sami što se događa i kako izgledaju ti svi skupa programi ili pak pisani tekstovi u našim medijima. Dakle, crnilo i žutilo. HAZU ne spada ni u jedno ni u drugo i zato je i nema u tim medijima ili ima dva retka i ništa više. Dakle, klub HDSSB-a će podržati ovo izvješće kao što je podržavao s radošću i sa znanjem da HAZU i u ovim skučenim financijski skučenim vremenima ili manjku novca ipak održava svoju aktivnost i još je i povećava u odnosu na ranije godine. Tako da nemamo razloga glasovati protiv, s radošću ćemo glasovati za ali evo uz određene kao što smo uvijek iznosili otvoreno jasno i glasno određene primjedbe. Eto, hvala gospodine profesore.
Hvala i vama. Pet replika. Prvi se javio Goran Marić. Izvolite kolega.
Kolega Grubišiću pa prihvaćanje izvješća ne isključuje progovoriti o pojavama koje bi trebalo korigirati ili koje bi trebalo ispravljati. I ja podržavam izvješće, naravno. Ali ako nećemo o njemu raspraviti onda ne treba ni govoriti nego samo dignuti ruku i ovo je prilika da i pohvalimo ali da i uputimo na neke stvari koje bi trebalo mijenjati. Primjerice govorili ste o nereagiranju. Mi smo 2008. godine cijeli svijet i Hrvatska je ušla u veliku krizu. Dvije godine je trebalo da se u HAZU organizira skup o kojem će se govoriti na tu temu. I ne znam po kojem kriteriju je o toj temi mogao govoriti bivši predsjednik. Ne postoji kriterij koji o tome može govoriti. Članovi HAZU-a to je intelektualna elita Hrvatske i poštujem najveću većinu toga. Ali ne treba se ne upitati postoje li i članovi koji nisu provjereni kad su postajali članovi? Postoje li članovi koji su možda vezani za koje korupcijske afere u sveučilišnoj zajednici na fakultetima? Nisam siguran da ne postoje, od Prometnog do Ekonomskog fakulteta. Zašto kriteriji nisu isti ili približno isti na istim fakultetima u različitim gradovima? Završiti isti fakultet u jednom gradu i u drugom gradu to su dva različita svijeta. Mislim da na takve pojave ne bismo smjeli zatvarati oči nitko, a kamoli HAZU. Javna televizija, Hrvatska televizija prešućuje HAZU, ali zašto HAZU prešućuje televiziju? To se pita, a prešućuje. Ovakva nije u interesu Hrvatske to je vidljivo i o tome ne možemo šutjeti. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor kolega Grubišić. Izvolite.
Kolega Marić vi ste ovu repliku iskoristili da još proširite teme koje su bile jer ja sam i rekao da ćemo prihvatiti ali ne možemo žmirećki to prihvatiti ili staviti povez na oči i reći to je uredu i gotovo. Govorio sam o problematici o onome što nam se i ne dopada u određenom izvješću, a evo vi ste proširili temu s čime se ja također slažem i treba u tom smjeru djelovati i akademija.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišić rekli ste da se akademija uglavnom bavila strateškim dokumentima. A pitanje gdje su te strategije završile, to ste vi također retorički postavili pitanje. I doista se postavlja pitanje što je sa tim strategijama, koji su rezultati tih strategija? I kada govorimo o tome da se ne bi akademija trebala baviti politikom, trebala bi se baviti politikom, trebala bi utjecati na politiku jer očito strategija o kojoj raspravlja akademija ne dolazi do javnosti i nema nikakvih implikacija u hrvatskom društvu ili gotovo nikakvih da ne budemo sa sigurnošću rekli nikakvih. Ali ono što donosi politika ima itekakvih implikacija i na akademiju u konačnici ali i za cijelo hrvatsko društvo. Hrvatski sabor, hrvatska Vlada donosi strategije ili ih ne donosi. Neki dan smo donijeli Zakon o strateškim investicijama, a da prethodno nismo donijeli strategiju, dakle vrlo zanimljiv podatak. Članovi akademije sudjeluju kao vanjski članovi u radu odbora Hrvatskog sabora, dakle imaju prilike direktno utjecati na politiku i na donošenje strateških dokumenata. Dakle vrlo je bitno da hrvatska akademija ima utjecaja na hrvatsku politiku generalno. Ne govorim sada o politiziranju o lijevom, desnom centru itd. ultra desno ili ultra lijevo itd. o tome sada ne govorimo, a govorimo o činjenici o potrebi da hrvatska akademija utječe na hrvatsko društvo jer to je njena ona je braniteljica vrijednosti i te vrijednosti se moraju ogledati u svim strateškim dokumentima koje donosi Hrvatski sabor, a ne ogledaju se. I zato sam spominjao referendum "U ime obitelji". Hrvatska akademije mora imati jasan stav o tom pitanju. To je promjena Ustava, 700 tisuća građana to zahtjeva.
Hvala. Imamo odgovor kolega Grubišić. Izvolite.
Kolega Matušić vi ste sve moje zaključke zapravo ponovili i ponovo kao kolega Marić proširili na još neke teme o kojima se može govoriti i o kojima treba i može razmišljati, promišljati i davati određene zaključke HAZU. Već sama činjenica da ovdje u Saboru raspravljamo o izvješću HAZU znači da se politika bavi HAZU, dakle mi smo svi u politici na kraju krajeva. Ali u svakom slučaju sam suglasan i s vama i s Marićem i svim ovim komentarima da bi HAZU trebala pratiti poglavito tako važne teme koje će imati dalekosežne posljedice po hrvatsko društvo i davati svoje mišljenje. To što hrvatska Vlada ili netko drugi … neće prihvatiti to pa to je i sada tako. Dakle kako je rekao potpredsjednik Reiner vrlo malo dopire glasova ili odluka ili zaključaka HAZU i o onim temama koje jesu dnevnopolitičke iz HAZU-a do samih ušiju onih koji bi možda trebali poslušati starije i pametnije iz HAZU.
Hvala. Sljedeća replika Miroslav Tuđman. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišić vi ste u svojoj raspravi isto tako se dotakli teme o ulozi akademije odnosno medijskom praćenju rada akademije pa ste rekli da ono je jako loše jer nije u … ni kronika ni skandala pa se ne prati. Zapravo pitanje se svodi na nešto drugo, a to je koja je uloga znanosti i znanstvenog znanja uopće u društveno-političkom životu? Kada bi ta uloga bila veća onda bi i medijsko praćenje bilo značajnije. Nažalost intelektualne elite sve je manje kroz godine participiraju u definiranju političkog života odnosno političkih i društvenih strategija, a to se ne odnosi samo na jednu ili drugu opciju nego je to jedan proces koji traje već ako uzmemo devedesetu godinu kao startnu godinu onda ćemo vidjeti da je devedesete godine bilo više akademika u Saboru i više doktora i profesora nego što je sada, a da su se te političke stranke ispraznile od političkih elita kao onih koji definiraju razvojne strategije. Što to znači? Posljedica je s jedne strane da imamo 0,7% BDP izdvajanja za znanost, a druge zemlje razvijene zemlje u Europi imaju 5 do 7 puta više. Posljedica je da nemamo razvojnih strategija ni o čemu. Zašto? Zato što kao papige preuzimamo ono izvana fragmente pa se onda prema tome pokušavamo snalaziti i naći. Nemamo vlastitog znanja, nemamo vlastite pameti da se na to oslanjamo i da na temelju toga možemo planirati vlastiti razvoj. I u tom smislu akademija radi maksimum od onoga što može ali naprosto nema percepcije, nema volje političke volje da se to koristi i da se to ugradi u naše programe i političko djelovanje.
Hvala. Imamo odgovor kolega Grubišić.
Kolega Tuđman, politička se volja iskazuje, iako ne isključivo i u tome da je za Hrvatsku akademiju znanosti i umjetnosti umanjen godišnji prihod od strane dakle države za 5 milijuna kuna, što je skoro oko 4% manje nego li godinu ranije. Intelektualne elite su u Hrvatskoj poznate da šute. Hrvatska šutnja nas prati već dugo. Pa počevši od vremena iz one države a izgleda da je to jedan kontinuitet koji se nastavlja i dalje. Hrvatska šutnja, šutnja hrvatskih intelektualaca koje se tako, evo vidite samo liječnike koji štrajkaju. Pa kako ga tuče? Pa tuče ga tako da mu da 9 tisuća plaću kolegi specijalistu pa ti se, onda nemaš ti šta pričati. Dakle, srednji sloj i inteligenciju treba na bilo koji način kolokvijalno rečeno ubiti, ubiti ih u pojam. I onda … … [[Upadica se ne čuje.]] Da, da, to je politika, tako je. Samo da primjer da kažem, a šta mislite tko je izmislio ili tko je osmislio prijevoz ruskog plina iz Rusije prema Europi? Pa ruska akademija, ona je dala prijedloge kamo će ići južni tok, kamo će ići … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, jednu takvu stvar, gospodarsku preuzima ruska akademija na sebe i pravi plan i daje Putinu da je provede. I on to usvaja. Što je ova Vlada ili bilo koja Vlada usvojila od našeg, zaključaka naše Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti? Ajde da sada pitamo sve nas ovdje. Ma ništa.
Hvala. Dražen Đurović replika, izvolite kolega.
Hvala. Pa evo kolega da se još malo nadovežem na ovaj dio o kojem ste govorili i što bi mogla akademija još činiti. Primjerice o Slavoniji i Baranji održano je pet znanstvenih sabora HAZU-a, odnosno JAZU-a, održani su '70. godine u Osijeku '71. u Slavonskom brodu, '83. u Vukovaru, '84. u Osijeku i '87. u Vinkovcima u suradnji tadašnje zajednice općine Osijek pod pokroviteljstvom JAZU-a. Otkada je Hrvatske države nije bilo ni pokušaja da se primjerice organizira jedan znanstveni simpozij o ovoj regiji i problemu te regije. Možda bi se moglo održati o problemima drugih regija u suradnji lokalne zajednice i HAZU-a. Prema tome, evo na tragu ovoga kao jedan od modela ja sam siguran, evo to je poštovanom tajniku HAZU-a da bi primjerice i Osječko-baranjskoj županiji i onima koji ju vode sigurno našao vrlo zahvalnog partnera za organiziranje jedne takve, jednog takvog znanstvenog foruma. A koji je prijeko potreban, primjerice, danas najsiromašnijoj regiji Slavoniji i Baranji koja je suočena sa strateškim problemima i sa ne nalaženjem pravih odgovora u kojem pravcu se dalje razvijati, kako koristite resurse i u kojem pravcu dalje graditi budućnost recimo u razdoblju u sljedećih 10 godina.
Zahvaljujem. Kolega Grubišić, odgovor.
Kolega Đurović u ovom ljetopisu Hrvatske akademije, knjiga 116 ima radova, članova Akademije koji govore o Slavoniji. Ali čini mi se da je prije svega govore o povijesti Slavonije. Pa npr. imamo rad o ulozi franjevaca u organizaciji, društvenoj organizaciji Slavonije u turska vremena. Pa o ulozi fra Luke Ibrišimovića u Požegi prilikom ustanka i oslobađanja Slavonije od Turaka. Pa onda imamo dakle Slavoniju u turska vremena i takve još nekakve pojmove. Međutim, ono što je Slavoniju u novo doba, u doba slobodne, demokratske, neovisne, Hrvatske države dovelo na, da kažem na rep događanja, na posljednji u funkciju ili ulogu posljednjeg vagona u Hrvatskoj kompoziciji, dakle posljednji vagon, onaj kako kažu za pušaće u Njemačkoj, dakle o tome niti riječi. I valjalo bi evo vidio sam da je profesor Rudan pisao i vjerujem da će evo i takva jedna dobra ideja koju ste predložili možda biti organizirana u Osijeku, jedan skup o stanju i ulozi Slavonije u Hrvatskoj i budućnosti Slavonije. I Baranje i Srijema. U Hrvatskoj jasno.
Hvala. I posljednja replika potpredsjednik Željko Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Grubišić mene na repliku su potakle dvije vaše tvrdnje. Jedna je ona da sam se okomio na Hrvatsku televiziju, nisam se ja okomio na Hrvatsku televiziju, znate da se ja ni na koga ne okomljujem. Prema tome, ja sam samo rekao neke svoje primjedbe s time u svezi i načinu na koji pratim rad HAZU-a. Ono međutim drugo što me potaklo je da ste vi rekli da bi valjalo da Vlada sluša svoju nacionalnu akademiju pa ste to i ilustrirali sa nekoliko primjera. Ja se s vama apsolutno slažem. Međutim, problem ove Vlade je da ne sluša nikoga, ne sluša ni svoj narod, ne sluša ni oporbu a gdje će onda slušati nekakvu akademiju. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor kolega Grubišić.
Da kolega Reiner, vi ste pa ironično rekli državna televizija, a ona se voli zvati javna, pa sam ja samo ponovio. S time da ta ironija zapravo vrijedi i za mene i za vas, mislim kako bi rekao, tu smo identični, jednakih stavova o tome. I mislim da bi bilo vrijeme da Hrvatska televizija, odnosno da se HAZU otvori donekle Hrvatskoj televiziji pa da barem možda jednom tjedno ili jedanput mjesečno imamo izvješće o radu HAZU-a, o svim sastancima, seminarima, objavljenim knjigama, o svemu što je HAZU radila taj mjesec. Ja mislim da akademici ne bi imali ništa protiv jer oni ne skrivaju svoje radove, oni ih izdaju i navode i u ovom ljetopisu a i u javnosti. Prema tome, možda bi se potaklo time javnost da shvati da kažem ne samo ozbiljnije nego i da taj HAZU postoji i radi u korist hrvatskoga naroda. A što se tiče da Vlada ne sluša nikoga, pa oni su otkinuli i kolac i jasle, sve odvukli to više nema smisla nikakvog.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Dunja Špoljar, izvolite kolegice.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi akademiče, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Impresivan je opus rada HAZU-a predstavljen ovim izvješćem. Na to vam bezrezervno čestitam i zahvaljujem. Nedugo smo na ovom istom mjestu raspravljali izvješća za ranije godine i u međuvremenu promijenilo se vodstvo HAZU-a, otvoreni su putovi transparentnosti rada akademije. No da bi se u potpunosti promijenila slika u javnosti trebat će dodatno vrijeme i dodatni uloženi napori. Glavni prigovor javnosti osobito intelektualne, kao što je danas već nekoliko puta bilo rečeno, na djelatnost HAZU jednostavno glasi HAZU šuti, dok su istovremeno vrlo glasne javne konstatacije HAZU se obratio hrvatskom društvu tek nekoliko puta. Ne poduzima se ništa kako bi se nadmašila otuđenost znanstvenih, umjetničkih i drugih elita od naroda. U 2012. godini akademija nije davala rješenja koja bi u javnosti zazvučala idealno, nisu bili brzopleti u osobito kritičkim i revolucionarnim priopćenjima. Nisu ni hinili aktivnost, vodili su se načelima rada, reda, discipline i samozatajnosti, strpljivim i samozatajnim radom i pridržavanjem reda i to u svim segmentima. Pokušavali su naglasiti društvene probleme. HAZU je društveno odgovorna, ozbiljna institucija i ne može davati paušalne izjave već znanstvena rješenja koja često nisu atraktivna, objašnjava predsjednik HAZU-a akademik Kusić. No zadaća je intelektualaca da potiču promjene i na tome članovi akademije moraju ustrajati. HAZU mora u potpunosti promijeniti sliku da je sama sebi svrha. Poseban naglasak valja staviti na rad s mlađima i mladima. Raspravljajući izvješće za 2011. godinu u ovom Saboru upozoreno je na nedovoljan broj akademkinja, odnosno na nesrazmjer broja muškaraca i žena u akademiji. Nakon toga u 2012. godini za redovite članove akademije je izabrana jedna žena, a za dopisne članove nijedna. Također, dojmu o netransparentnosti doprinosi što su javnosti nedostupne potpune informacije o postupanju s nekretninama u vlasništvu akademije. Što je ili što će HAZU napraviti s trošnom zgradom studentske poliklinike na Trgu žrtava fašizma nije poznato. Poznato je samo da je akademija vlasnik zgrade u kojoj je djelovala studentska poliklinika, a kako je ugovor o zakupu poslovnog prostora između HAZU-a i doma zdravlja istekao još krajem 2011. Akademija se odlučila za neproduljenje najma. Poznato je naravno i da se doktorima baš kao ni studentima ova odluka nije nimalo svidjela. Kroz 2012. godinu nastavlja se i spor između HAZU i Instituta Ruđer Bošković o nekretninama rovinjskog Centra za istraživanje mora. No HAZU djeluje dugoročno, ponekad tu postoji nesklad s politikom ali akademija promovira strategiju i viziju što je razvidno ovim izvješćem pa njezina rješenja mogu biti u raskoraku s dnevno političkima. Nije li to upravo i njena osnovna zadaća, da budu korektiv društvenim zbivanjima. U tom svjetlu podržavam ovo izvješće. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Dujomir Marasović. Izvolite kolega.
Riskirajući da me se ne shvati ili krivo shvati kolegice, ovo oko kvota žena i tako. Pa ja neke stvari ne mogu razumit i ne želim razumit zapravo. Ne da ne mogu, ne želim razumit. Sada hoćemo mi to logikom pitanja, koliko ima nobelovaca žena, koliko muškaraca, to je vaša logika. Pa valjda se u akademiju ulazi na račun toga što je netko napravio, ja želim tako vjerovati. Ako vi mislite da treba po spolu ok, onda ćemo još morat bit 10% 30-godišnjaka, mora bit 80-godišnjaka. Ne znam koja je to poštena podjela … akademija. Mora bit onda i doktora jel, … želim i ja dole biti, jel ih treba bit 10%, oni su najpametniji. Valjda po zaslugama što je netko nešto napravio. Ako nije tako onda ne valja akademija.
Hvala. Imamo odgovor, kolegica Špoljar.
Uvaženi kolega, vi to ne trebate i ne morate razumjeti, ali možete percipirati činjenicu da u Hrvatskoj trenutačno ima više visoko obrazovanih žena nego visoko obrazovanih muškaraca. Slijedom toga i pristup akademiji morao bi biti u tom smjeru, a nije.
Zahvaljujem. I sljedeći za raspravu, kolega Josip Kregar. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, tajniče akademije, poštovane dame i gospodo. Akademija svoju vjerodostojnost temelji na tome što traži istinu. Ona je tome prilagođena i u svojim funkcijama i u svojoj organizaciji. Ne čine ju nadljudi, ne čine ju oni koji znaju sve nego već prema razredima najbolji u pojedinim znanstvenim disciplinama. Akademija nema zbog toga poziv govoriti o svemu i svačemu i javljat se u svakoj prilici nego onda kad smatra da zagovara i zna nešto što je neporeciva istina, ne trenutna politička okolnost ili sklonost, ne nešto što ovog trenutka većina misli, a možda će kroz neko vrijeme misliti samo velika manjina. Akademija predstavlja na neki način simbol znanja i znanosti u ovom društvu. Ona nije samo još jedan fakultet, škola, dom kulture ili dječji vrtić. Zbog toga njeni unutrašnji principi su drugačiji, njen poziv, svrha je plemenita a ne funkcionalna. To što se izvrgava kritici, što se kaže, vi kažete šuti o akademiji zapravo po meni više rezultat jedne klime društva koje se srozava u mnogim pogledima, pa i u antiintelektualizmu kako je gospodin Tuđman rekao. Akademiji jest zadatak da osmisli budućnost i da djeluje, ali ne da reagira u svakoj prilici i na svakom mjestu. Ja sam tu čuo da se strategije ne donose, da u Akademiji nema rasprava o tome i da tu staje cijela priča. Dozvolite da vas demantiram. Ja sam sudjelovao u šest raznih rasprava i aktivnosti Akademije o strategijama za tri razne Vlade. Na promocijama tih strategijama dva puta je bio premijer tada Ivo Sanader, jedanput Jadranka Kosor, a na zadnjoj je bio Orsat Miljenić, ministar pravosuđa. Sve te strategije bile su predložak donošenja političkih odluka i djelovanja Sabora. Akademija se tu iskazala zbog toga što je branila dignitet znanja, struke i neutralnost. Zato je mogla tako glasno i govoriti. Dozvolite ima još nekih stvari. Spomenuto je kako Akademija nije sudjelovala u raspravama o ocjeni Bolonje. To sam siguran nije točno. Sam sam sudjelovao na 7 skupova u Akademiji posvećenim tom pitanju od kojeg su 2 imala čak i prilični medijski odjek, a da je kritike bilo, itekako je bilo kritike i to u cijelom razdoblju od početka reforme pa sve do njenog neslavnog kraja. I u tom akademici mislim da zaslužuju svako poštovanje jer su obavili onaj posao koji se druge institucije nisu usudile, pa ni sveučilišta. Akademija je doista bila znanstvena institucija na braniku istine i akademskih sloboda. Postoji nešto što se u ovoj ekonomiji … [[Govornik se ne razumije.]] Zakon lošeg novca. Loš novac kaže grešan istiskuje dobar novac. To se tiče i institucija. Mnoge institucije u želji da postanu popularnije, veće, da dobiju više sredstava napustile su mnoge od svojih izvornih zlatnih pravila i načela. Akademija to nije učinila. I zbog toga nije čudo da se uspoređuje sa onima koji su znatno gori, da se osjeća jedan dah birokratskog zahtjeva prema Akademiji u pogledu podnošenja izvješća, u pogledu sudjelovanja. Mislim da gospodin Rudan može biti zadovoljan jer ovdje je to jedno vrlo manjinsko mišljenje, a predstavnici raznih klupa u ovoj dvorani su podržali izvješće i vaš osnovni stav i zadatak. Ono o čemu želim zapravo pohvaliti ovo izvješće je činjenica da ne samo opsegom, nego prije svega sadržajem, autoritetom i značajem koje ima Akademija u hrvatskoj javnosti Akademija zadovoljava izvrsno ona očekivanja koja prema njoj postoje. Naša očekivanja su velika i veća od mogućeg zato što je situacija takva, zato što nema drugih institucija ali ne možemo zato misliti da će akademija zamijeniti političke forume ili Sabor i reći nešto bolje i mudrije trenutno o politici. Neće. I dozvolite da završim. Ono što će Akademija tvrditi neće često puta imati neposredni efekt. Ali vjerujte sudjelovao sam u radu nekih tijela Akademije pred 20 godina. Tek sada, tek danas i uz veliko odobravanje i svih redova ovih klupa neke stvari koje smo onda u Akademiji tek i prvi puta čuli dolaze u obliku političke volje i akcije nezavisno od sudova, odgovornost sudova na primjer je bila predmetom takvih rasprava, djelovanje Državnog sudbenog vijeća i slično. Sve te ideje su nastale u Akademiji i trebalo je dosta vremena fermetiranja da one postanu sastavni dio razmišljanja. Samo Akademija će zadržati takvu svoju ulogu, takav svoj autoritet samo kad se bude bavila istinom, a ne politikom.
Hvala. Imamo dvije replike. Prvi se javio Dujomir Marasović. Izvolite kolega.
Štovani gospodine dopredsjedniče Sabora, kolega Kregar. Evo malo ste vi, malo ja mislim čak i pretjerali u tom svom hvalospjevu. Shvaćam ovaj ovdje razgovor više kao razgovor o percepciji hrvatske javnosti u odnosu na Akademiju, a ne o sadržaju šta ona tamo čini. Ljudi čine tamo što im je valjda u opisu radnog mjesta i došli su zato po nekim zaslugama što su napravili. Vidite papa Franjo modernizirao je Crkvu. Nekad su papu nosili po Vatikanu na onim nosilima, pa onda je papa mobilan, a on sada u autobusu. Pa tako animira svjetsku javnost. Mislim da i Akademija malo mora pogledati u pristup Crkve ako hoćete i papa Franjo itd. Ne mogu oni ostati svijet izvan hrvatskog korpusa. Želim reći moraju bit nazočni u hrvatskom duhovnom prostoru svojom nazočnošću, ako hoćete … [[Govornik se ne razumije.]] u tu javnost ili iskazima prema toj javnosti. Jer inače na sustav vrijednosti nameću polupismeni novinarčići. Oni kreiraju hrvatsku intelektualnu i kakvu neku svijest, a za Akademiju se onda i ne čudim. To je problem, to je naš problem. Prije su intelektualci igrali smo šta je reko Vlado Gotovac, šta je reka, a sad mi čitamo šta je reka jedan novinarčić koji je ugurao u nekakvo Društvo književnika i još plaća ga gazda ovaj ili onaj, sad mi je na vrhu jezika koji svaki ima cenzuru. Govorim za svaku političku opciju, svaki govori za svoju političku opciju i mi u njih gledamo. A što akademija misli? Mi ne znamo. Pa jesu oni tamo održali neke sastanke? Ali mi ne znamo. E to je problem. Za mene jest problem, utoliko da ne bi bilo baš sve najbolje.
Hvala. Odgovor, kolega Kregar. Izvolite.
Cijenim blagost i dobronamjernost u vašoj intervenciji ali razlikujemo se u osnovnom stavu. Ja mislim da zahtjevi koji postoje prema akademiji velikim dijelom su rezultat toga što postoje velika očekivanja da će netko napraviti nešto. I onda naravno ukazuje se na akademiju jer ona je taj simbol neutralnosti nadstranaštva i pameti, prosvjećenja. Međutim, to ne može značiti da akademija će se popraviti ili da će izvješće biti bolje ako se oni počnu baviti kvalitetnijim PR-om i boljim javnim scenskim nastupom. Zabrinjava me pomisao da će jednog dana, ne znam istina na kojoj razini akademije, zaključiti da naš nogometni selektor nije dobar.
I posljednja replika, potpredsjednik Željko Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ja se slažem sa većinom onoga što je uvaženi prof. Kregar rekao, a zapravo sam se javio prvenstveno potaknut sa njegovim spominjanjem novca opet. A mislim da moramo o tome govoriti jer mi smo ti koji prihvaćamo proračun. Ja ću se ponovno vratiti na priču o novcu i na priču o proračunu koja je pred nama za nekih mjesec dana ili koliko kad ćemo moći odlučiti da li sve ove lijepe riječi koje smo rekli pa i određene ne znam primjedbe koje smo rekli će imati kakvog odraza u tome kako će biti financirana akademija. Kad smo već kod novca a opet vezano uz neke aktualne balone koji se puštaju u javnost koji su nerijetko priprema javnosti za neke ponekad i ružne poteze priče o povlaštenim mirovinama koje obično povezujemo s nekim drugim stvarima želim samo svima isto tako jasno reći mnogi akademici su u mirovini i zahvaljujući povlaštenim mirovinama imaju koliko toliko pristojan status financijski. Prema tome, vodimo i o tome računa ako to dođe pred nas o povlaštenim mirovinama da povlaštene mirovine nisu samo neki fiktivni ljudi koji ih nisu zaradili nego su to i akademici. Pa kad ćemo o tome trebati odlučivati mislimo malo i o tome. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, kolega Kregar. Izvolite.
Kolega Reiner nadam se da razumijete patos u mojim riječima jer ovdje je čini mi se napravljena jedna izvjesna psihološka situacija ili atmosfera kritike pa tko zna što će onda i uslijediti, možda i financijske restrikcije. Ali u tom pogledu se ja slažem s vama, politička volja ne testira se na lijepim riječima nego na tome da li se daje dovoljno sredstava i mogućnosti instituciji da ostvari svoj zadatak. Zbog toga restrikcije a bome i bolja kontrola trošenja sredstava kako je gospođa Špoljar i napomenula mislim da su nužno povezani. Za više sam sredstava i bolju kontrolu.
Zahvaljujem. Ovime smo iscrpili listu prijavljenih. Završno u ime predlagatelja, izvolite gospodine Rudan.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo, što reći nakon ovoga gotovo jednosatnog prekrasnog razgovora u Hrvatskom saboru? Vjerujte mi da dijelim mišljenje mnogih članova HAZU-a koji nas gledaju čitavo poslijepodne jer su napokon svjesni da u ovom Saboru sjede ljudi koji razumno, pametno, ozbiljno promišljaju određene probleme sa kojima se čitavo društvo a tako i akademija u krajnjem slučaju sukobljava, suočava i pokušava naći rješenje. Meni je osobito drago i zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi što su potaknuli mnoga pitanja. Ovaj izvještaj je bio Izvještaj za 2012., a ne rezultat rada u 2013. godini. Vidjet ćete sljedeće godine što će biti u 2013. godini. Zbog toga ovo govorim jer me uvaženi kolega iz Osječko-baranjske, srijemske i istočne Slavonije zapravo ponukao da vam kažem da je od ljeta u gradu Osijeku i u Vinkovcima i u srodnim područjima toga dijela naše domovine održano nekoliko vrlo značajnih sastanaka posvećenih problemima poljoprivrede, posvećenih problemima šumarstva, posvećenih problemima demografije itd. Prema tome, vodimo mi vrlo dobro računa o svemu onome što je ovdje bilo rečeno. Što se tiče žena, moram vam kazati kad sam pred 23 godine osnovao Institut za antropologiju i bio 19 godina njegov ravnatelj da je u tom institutu bilo otprilike 80% žena i 20% muškaraca. Što se tiče naše akademije situacija je nešto drugačija. Ali je situacija daleko bolja nego u Royal Society znači Britanskoj akademiji kraljevskoga društva gdje od 1350 redovitih članova postoji samo 86 žena, znači 6,37%. A s obzirom na ono što je moj uvaženi kolega i bivši student Duje Marasović kazao a ganjao sam ga na anatomiji tamo negdje koncem '60-ih godina kazao da se treba ugledati u svetog oca Franju. Pazite, akademija Nacionale … [[Govornik se ne razumije.]] koja je jedna od najstarijih akademija koje postoje u području Europe od 204 redovita člana ima samo 6 žena. Znači 2,94%. Naša akademija ima u postotku više žena nego Francuska akademija, nego Austrijska akademija i čak više Nizozemska akademija što me uistinu iznenađuje jer od 141 danas živućeg člana HAZU koji su izabrani kao redoviti članovi ima 15 redovitih članica što znači 11%. Pa sam zapravo ponosan da naša akademija je s obzirom na zastupljenost žena bolja i od Italije, i od Francuske, i od Slovenije, i od Austrije i od Nizozemske, mislim da je dovoljno. Ja očekujem da će daleko više odličnih članova HAZU biti nakon sljedećih izbora, očekujem također od znanstvenih institucija da predlože one koji su vrhunski u svojim područjima. Što se tiče Instituta Ruđer Bošković moram kazati da je ova uprava naslijedila problem sa Institutom Ruđer Boškoviće, naslijedila problem sa Zavodom za istraživanje u Rovinju itd. i čast mi je da vas obavijestim da je ova uprava akademije sa ovom upravom Instituta Ruđer Boškovića došlo do toga da će sutra u 10 sati biti potpisan dogovor između HAZU i Instituta Ruđera Boškovića u prisutnosti ministra Jovanovića i da je taj problem riješen. Što se tiče Trga žrtava fašizma i tih 7 tisuća kvadrata, mi užasne novce trošimo svakog mjeseca da bi držali u funkciji sustav grijanja, vode, struje, otpada žbuka itd. već nekoliko godina, a dvije godine intenzivno nudimo tu nekretninu i hrvatskoj Vladi a i svim zainteresiranima da ju uzmu i da ju stave u funkciju. Dajemo ju jer mi ne smijemo otuđiti ali dajemo ju na dugi rok na 30, 40 godina da se iznajmi i da se stavi u funkciju ali nažalost nemamo nikoga da nam tu na neki način pomogne. Sve ono kolege što ste rekli u potpunosti prihvaćam, sve ono što ste rekli i s obzirom na televiziju u potpunosti prihvaćam i drago mi je da smo na neki način došli do određenih rješenja. Sugestija, ja vam se najljepše zahvaljujem svima vama na tome jer mislim da je ova rasprava bila intelektualno intrigantna, i stimulirajuća rasprava i da ćemo doprinijeti pojmovnoj sintezi. Hvala vam na pažnji.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Dunja Špoljar. Izvolite kolegice.
Uvaženi akademiče, čestitamo ispred žena na ovom dobrom plasmanu žena u HAZU i zaista smo ponosni što su sve ove nabrojane zemlje ispred odnosno što smo ispred svih zemalja, ali još očekujemo i još uvijek očekujemo da HAZU bude upravo ta koja će poticati i biti snažan motivator svim znanstvenim ustanovama diljem naše zemlje da kandidiraju i da potiču žene da postanu članice HAZU. Hvala.
Hvala. I zadnja replika Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Akademiče Rudan zahvaljujem na ovoj vašoj završnoj riječi jer ste iskazali zadovoljstvo ovom raspravom i primijetili da su bile i ove naše opaske dobronamjerne. Ne kritiziramo zato da bi vas kritizirali nego zato što cijenimo akademiju, poštujemo vaš rad i želimo i vapijemo za vašim glasom zato mi to govorimo. Vapimo za vašim glasom kada i politika loše radi bez obzira koja. Očekuje se da reagirate na nešto što će biti dugoročno štetno i nepopravljivo. Lijepo je čuti glas jeli primjerice dovoljan broj ili prevelik broj visokoobrazovnih institucija u Hrvatskoj, to je još ozbiljno se nitko time ne bavi. Jesu li stručni studiji položili test ili nisu? o takvim stvarima želimo čuti i glas vaše institucije. Gospodin Tuđman je rekao da se pamet uvozi, zamislite samo na konzultacije tri privatizacije u Hrvatskoj Hrvatska država iz proračuna isplati 220 milijuna kuna inozemnim savjetnicima. Ako Clean Start može raditi Ekonomski institut, kako to da HAZU raditi te stvari? Ne da ne može, može 10 puta kvalitetnije i 10 puta jeftinije to napraviti i na dobrobit Hrvatske za razliku od ovih drugih. Ali mi više cijenimo inozemnu pamet nego domaću i tu je problem, a 220 milijuna kuna košta samo savjetovanje kako privatizirati nešto što privatnik nikoga nikada ne bi platio kada bi on bio vlasnik onoga što mi plaćamo za savjetovanje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Izvolite akademiče odgovor. Hoćete odgovoriti? [[Upadica: Najljepša vam hvala na svemu.]] Zaključujem raspravu. Zahvaljujem akademiku Rudanu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Idemo na sljedeće. Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za 2012. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - Prihvaća se Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za 2012. godinu. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 115 glasova za i 1 suzdržanim glasom prihvaćen zaključak.
Nastavljamo sa: - Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za sport za 2012.godinu Izvješće je podnijelo Nacionalno vijeće za sport na temelju članka 4. Zakona o sportu. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada RH dostavila je mišljenje. raspravu je proveo Odbor za obitelj, mlade i sport. Da li u ime predlagatelja? S nama je predsjednica Nacionalnog vijeća Danira Bilić sa suradnikom. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici. Osnivanje i ustroj Nacionalnog vijeća za sport predviđeno je prvi puta u Hrvatskoj Zakonom o sportu 2006.godine, a osnovano je sredinom 2010.godine. nacionalno vijeće za sport kao što znate ima predsjednika, 12 članova koje imenuje i razrješava Hrvatski sabor. Vijeće je zamišljeno kao najviše stručno i savjetodavno tijelo hrvatskoga sporta koje ima prvenstvenu ulogu utvrđivati prioritete i smjernice nacionalne politike razvoja sporta. Također i veći broj kao što znate europskih zemalja ima slično tijelo sa sličnim ili istim nazivom i sa sličnim ili istim zadaćama. S obzirom da ne postoji tradicija djelovanja sličnog tijela u Republici Hrvatskoj kao i ranije u bivšoj državi Nacionalno vijeće za sport je nailazilo i još uvijek nailazi na nerazumijevanje u svom radu. S jedne strane šira sportska zajednica nas doživljava kao političko tijelo koje bi trebalo kontrolirati sport a s druge državna politika nas ne doživljava kao tijelo kojem bi trebalo prepustiti kreiranje politike strateškog i dugoročnog razvoja sporta u našoj zemlji. U tom vjerojatno leži i dio razloga nerazumijevanja uloge i zadaća a ja bih rekla i dijelom neiskorištenosti potencijala kojima raspolaže Nacionalne vijeće za sport. Od nastanka Hrvatske države niti sportska zajednica niti državna politika nisu donijeli jedan strateški dokument koji bi regulirao sport u cjelini. Time je dugoročni razvoj sporta prepušten improvizacijama koje proizlaze iz trenutnih i kratkoročnih interesa pojedinih čimbenika sporta. Država se uvijek zaustavljala na donošenju Zakona o športu smatrajući da time regulira politiku razvoja sporta. Dok je sportska zajednica uvijek bila koncentrirana na rješavanje trenutnih problema bez mogućnosti i potrebe donošenja dugoročnih smjernica razvoja ovoga područja. Mi u Nacionalnom vijeću za sport svjesni smo ovog problema i u našem dosadašnjem radu poticali smo njegovo rješavanje. Tako smo tijekom 2010., 2011. godine usvojili dva važna strateška dokumenta, temeljna načela i smjernice razvoja sporta u Republici Hrvatskoj te studiju treneri i stručni poslovi u hrvatskome sportu. I u 2012. godini nastavili smo sa izradom analitičkih i strateških dokumenata te je na prijedlog Vijeća izrađena prva cjelovita studija o financiranju sporta u Republici Hrvatskoj pod nazivom Financiranje sporta u Republici Hrvatskoj s usporednim prikazom financiranja sporta u Europskoj uniji o čemu ću nešto više kasnije reći. Upravo navedenim dokumentima željeli smo i želimo stvarati pretpostavke za izradu dugoročne strategije i nacionalnog programa razvoja sporta. Međutim, još uvijek je niz pitanja na koje moramo pronaći i dati odgovor kada govorimo o mogućnostima strateškog promišljanja, budućnosti hrvatskoga sporta. Na primjer, u ovom trenutku nitko u sustavu hrvatskoga sporta, niti ministarstvo, niti Hrvatski olimpijski odbor, niti Nacionalni sportski savezi ne raspolažu sa informacijama o tome koliko u Hrvatskoj imamo sportskih objekata. Koliko imamo zatvorenih, koliko otvorenih sportskih objekata, koliko, a da ne govorimo u kakvom se nalaze stanju, kakva je njihova iskorištenost, kakva je njihova isplativost, vlasnička struktura i slično. Štoviše upravo u spomenutoj studiji financiranja sporta iz razloga što veliki broj jedinica lokalne i područne samouprave odgovorio kako ne posjeduje procjenu vrijednosti svojih sportskih objekata a znatan broj njih nije raspolagao ni podacima o vlasništvu objekti i njihova procjena su izostavljani iz analize o financiranju sporta. Ovo je zasigurno područje na kojemu doista treba posebno poraditi jer sportska infrastruktura je osnovni preduvjet za obavljanje sportske aktivnosti a kao što znate kapitalna ulaganja u sportsku infrastrukturu predstavljaju značajni dio u ukupnom ulaganju u sport iz javnih izvora. Nadalje, nitko ne zna precizno koliko se točno ljudi zaista bavi sportom, koliki je broj mladih sportaša, koliko je točno sportski klubova itd.. Jer iz postojećih baza podataka to je zbog njihove neujednačenosti ali i nepovezanosti teško utvrditi. Primjerice, registar udruga, registar sportskih djelatnosti, registar neprofitnih organizacija, podatke koje možete pronaći dakle na stranicama Hrvatskog olimpijskog odbora. A ako ih usporedite vidjeti ćete koliko su ti podaci dakle neujednačeni. Samo primjerice ako pogledate broj sportskih udruga. Podaci o sponzorima također ne da ne postoje ali ne može se doći do preciznih podataka pa je teško utvrditi koliko je sponzora, odnosno sponzorskih sredstava dakle u području sporta dok se broj gledatelja može samo procjenjivati. Nadalje, vrlo je malo informacija o stanju sportske rekreacije u Republike Hrvatskoj, o stanju zdravstvene zaštite sportaša i nekim drugim važnim pitanjima. Inače u spomenutoj studiji financiranje sporta u Republici Hrvatskoj kao jedan od najvećih problema istaknut je nedostatak pouzdanih i usporedivih statističkih podataka što upućuje na nužnost sustavnog prikupljanja kvalitativnih i kvantitativnih pokazatelja koji bi omogućili jednu kvalitetnu analizu stanja sporta u Republici Hrvatskoj i naravno pouzdanu usporedbu sa drugim zemljama u Europskoj uniji. I upravo u skladu sa svim navedenim pokrenuli smo možda i najvažniju stvar za budućnost hrvatskoga sporta a to je izradu većeg broja studija koje bi trebale dati odgovor na ova i druga ključna pitanja za budućnost razvoja sporta u Republici Hrvatskoj. I taj proces se ne smije zaustaviti. Stoga je nužno osigurati uvjete za daljnju izradu analitičkih istraživačkih studija koje će nam pomoći u pronalaženju odgovora na ova otvorena pitanja. Nacionalno vijeće je početkom 2012. godine usvojilo dakle financijski plan i program za 2012. godinu. U njemu smo predvidjeli dakle veći dio, za veći dio, iznos sredstava, izradu 7 projektnih studija. Nažalost kako u proračunu nisu osigurana sredstva tako do realizacije istih nije došlo. Dakle, osim već spomenute studije financiranja sporta. Vezano uz navedeno a temeljem donesenog Državnog proračuna za 2012. godinu te smatrajući da je manje važno je li se financijska sredstva nalaze na stavkama Nacionalnog vijeća za sport ili stavkama ministarstva, Vijeće je usvojilo zaključak kojima podržava usmjerenje Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta u smislu što bržeg rješavanja problema u sportu i smatra da je nužno potrebno nastaviti s izradom projektnih dokumenata kao strateških podloga za izradu Nacionalnog programa sporta, a s ciljem dakle jednog promišljenog dugoročnog razvoja sporta te smo u tom zaključku predložili izradu dviju prioritetnih studija sukladno financijskim mogućnostima. Jedna je projektna studija vezana uz sportsku infrastrukturu, a druga projektna studija vezana za ustroj sporta i sportskog zakonodavstva. Također, u 2012. godini navedenim zaključkom vijeće je potaknulo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta da ubrza izradu predloženih studija te da pokrene postupak izrade Nacionalnog programa sporta čija je izrada u ingerenciji nadležnog ministarstva. Izvrsna podloga za izradu Nacionalnog programa sporta je uz prethodne dvije projektne studije dakle ova spomenuta studija koja je izrađena u 2012. godini, financiranje sporta u Republici Hrvatskoj s usporednim prikazom financiranja sporta u Europskoj uniji koju je na prijedlog nacionalnog vijeća naručilo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta, a izradio Institut za javne financije. Financiranje sporta je od velike nacionalne važnosti jer uvjetuje kvalitetu, masovnost, atraktivnosti raznovrsnost programa, dostupnost sportske infrastrukture, obrazovanje stručnog kadra i naravno utječe na rezultat sportaša kao najboljih hrvatskih ambasadora što se uostalom i potvrdilo na posljednjim olimpijskim igrama u Londonu. Radi se o prvoj sveobuhvatnoj studiji o financiranju sporta na nacionalnoj razini, a u 11 poglavlja uključujući zaključke i preporuke navodi analizu podataka o sustavu financijskog izvještavanja, mogućnosti financijskog upravljanja, načinima, izvorima i strukturi izvora financiranja sporta, porezima u sustavu sporta i mnogobrojnim ostalim važnim parametrima u djelatnosti sporta. U navedenoj studiji posebno su obrađena poglavlja o upravljanju sportom i sustav financiranja u sklopu kojega je na jednom mjestu analiziran i predstavljen normativni okvir u kojem su istaknuti mnogobrojni nedostaci i nedorečenosti sustava, zatim programi javnih potreba u sportu na državnoj i lokalnoj razini s otvorenim pitanjima nadležnosti praćenja evidencija. U vijeću smatramo da je studija izvrsna podloga s jedne strane za trenutno djelovanje dakle u sustavu sporta donošenjem odmah konkretnih mjera koje se lako daju iščitati iz studije, koje bi doprinijele dakle uspostavi kvalitetnijeg sustava sporta, a s druge strane kao izvrsna podloga za izradu onoga što već dugo godina čekamo, a to je izradu jednog strateškog dokumenta dugoročnog razvoja sporta, u ovom slučaju Strategije i Nacionalnog programa sporta. Studija također implicira i potrebu za daljnjim produbljivanjem analize pojedinih segmenata financiranja sporta, ali prema mišljenju vijeća i potrebu da se nadopuni i pokazateljima gospodarskih učinaka sporta u društvu. Iako podaci na kojima se temelji dio projektne studije o financiranju hrvatskog sporta nisu konačni i cjeloviti, oni ipak omogućuju do sada najbolji prikaz i analizu sustava financiranja sporta u sustavu sporta u Republici Hrvatskoj. Nadalje, sukladno članku 3. Zakona o sportu vijeće je dalo mišljenje i preporuke na sve nacrte prijedloga propisa koji se odnose na sport, a koji su upućeni vijeću u zadanom roku. U materijalima koje ste dobili u prilogu izvješća Nacionalnog vijeća imate sve naše preporuke, zaključke i mišljenja, kao i druge dopise. Istaknut ću samo neke. Vijeće je dalo mišljenje na Nacrt prijedloga izmjena i dopuna Zakona o sportu po svim točkama izmjene. Većinu prijedloga Nacionalnog vijeća nadležno ministarstvo je usvojilo, a manji dio nije. Npr. da se donesu novi rokovi za izradu Nacionalnog programa sporta, kao i za sve podzakonske provedbene akte koji proizlaze iz navedenog zakona, a čiji su rokovi prošli. Prema tome, smatrali smo da bi bilo dobro da se oni ponovno definiraju i da se utvrde novi rokovi ukoliko i dalje ostaju u Zakonu o sportu. Nadalje, Vijeće je dalo mišljenje na nacrt prijedloga zakona o sportskoj inspekciji te unatoč činjenici da i postojeći zakonski propisi omogućuju provedbu upravnog inspekcijskog nadzora nad radom u području sporta kroz zakone kao što su Zakon o udrugama, Zakon o sportu, Zakon o općem upravnom postupku, Zakon o trgovačkom društvu. Ali svjesni da se primjena postojećih zakonskih propisa nije pokazala učinkovita u praksi vijeće smatra kako je Zakon o sportskoj inspekciji korak naprijed u daljnjem uređenju sustava sporta. Međutim, treba voditi računa da u članku 2. Zakona o sportskoj inspekciji stoji da inspekcija provodi inspekcijski nadzor nad provedbom Zakona o sportu i propisa donesenih na temelju njega, a da pri tome kao što sam već prije rekla veliki broj podzakonskih provedbenih akata još uvijek nije donesen. Dat ću i za to jedan primjer. Primjerice Zakon o sportu, nisu propisani nikakvi posebni tehnički niti zdravstveni uvjeti za obavljanje sportske djelatnosti, a u članku 9. Zakona o sportskoj inspekciji se navodi, a u istom članku u stavku 12. propisuje kontrola imaju li osobe koje sudjeluju u sportskim natjecanjima odgovarajuću zdravstvenu sposobnost koju je utvrdio ovlašteni liječnik sukladno zakonu i drugim propisima. Dakle, u Zakonu o sportu je predviđeno donošenje pravilnika o uvjetima za obavljanje zdravstvenih pregleda i predviđeno je donošenje liste ovlaštenih liječnika. Međutim, navedeni pravilnici nisu doneseni pa samim time razumijete što to znači dakle u radu same sportske inspekcije. Nadalje, ono što je možda aktualno jer govorimo o izvješću za 2012. godinu, a mi smo dakle već pred krajem 2013. godine, ali upravo sportska inspekcija se obratila i Nacionalnom vijeću za sport jer nailazi na još jedan problem u svom radu, a problem proizlazi iz nedonošenja, nepostojanja pravilnika o potrebnoj stručnoj spremi odnosno osposobljenosti za obavljanje stručnih poslova u sportu prema vrsti složenosti poslova. Pa stoga dakle zbog nepostojanja detaljnije razrade obavljanja poslova odnosno obavljanja kontrole vezano za stručnu osposobljenost trenera, stručna inspekcija odnosno sportska inspekcija nailazi na određene probleme u svom radu. Dakle, u 2012. kao što sam rekla donesen je Zakon o sportskoj inspekciji i vjerujem da će sportski inspektori uskoro početi otklanjati niz nepravilnosti u sportu kojih nesumnjivo ima. Ali kažem susreću se i susretat će se s problemima u obavljanju svojih poslova zbog, naprosto zbog činjenice što određeni broj podzakonskih akata još uvijek nije donesen. Nadalje vijeće je dalo i preporuku na odluke o elementima i kriterijima za izbor kandidata za upis u srednje škole u školskoj godini 2012./2013. u dijelu odluke koja se odnosi na vrednovanje rezultata postignutih na sportskim natjecanjima. Vijeće je dalo i punu potporu projektu "Sportaši i obrazovanje 2012/2016 godina" koji je nastavak projekta kategorizirani sportaši u sustavu obrazovanja za koje je Nacionalno vijeće izradilo prijedlog mjera i aktivnosti za ostvarivanje boljih uvjeta za mlade sportaše i koje je uputilo nadležnim tijelima sporta i obrazovanja na nacionalnoj razini kako bi se doista stvorili adekvatni uvjeti za mlade potencijalne vrhunske sportaše da paralelno mogu pratiti svoju sportsku i akademsku karijeru. Također Vijeće redovno sukladno svojoj zakonskoj obvezi daje i stručna mišljenja o programima osposobljavanja za stručni rad u sportu. Nadalje, svjesni važnosti stručnog odnosno važnosti strateškog pozicioniranja sporta u dokumentima za korištenje fondova EU na nacionalnoj razini, te svjesni činjenice da sport ne postoji u dosadašnjim mjerama vijeće je predložilo nadležnom ministarstvu da u što skorije vrijeme poduzme sve potrebne korake za strateško pozicioniranje sporta u Nacionalnoj strategiji 2014/2020. i operativnim programima, te da osigura da se u okviru tih operativnih programa predvide mjere kojima će biti omogućeno korištenje fondova europske unije za sportske objekte u području izgradnje, obnove, rekonstrukcije sportske infrastrukture i u području razvoja ljudskih resursa u sektoru sporta i to na način da se sport i sportska rekreacija izričito navode kao područja u samom nazivu mjere. Također vijeće je predložilo da se u izradu prijedloga uključe i sva relevantna tijela sporta iz nevladinog sektora. Tom prilikom još jednom smo pozvali i nadležno ministarstvo da osigura sredstva što hitnije izrade nacionalnog programa sporta i analitičke studije stanja sportske infrastrukture na nacionalnoj razini koji bi predstavljali adekvatnu podlogu upravo tog strateškog pozicioniranja sporta i njegove infrastrukture u nacionalnoj strategiji, odnosno u tom nacionalnom okviru koji će biti glavna podloga za apliciranje prema sredstvima fondova EU. Napominjem kako Nacionalno vijeće za sport također svjesno potrebe za postojanjem i donošenjem mreže sportskih objekata predložilo da se u Zakonu o sportu donese i jedna obaveza prema lokalnoj i područnoj samoupravi da izrade prijedlog mreža sportskih objekata, ali i da vode registar sportskih objekata. I u tom slučaju bi nadležno ministarstvo nakon njihovih prijedloga davalo svoje konačno mišljenje i suglasnost na tu mrežu. Trenutno u zakonu stoji da ministarstvo donosi mrežu bez ikakve obaveze prema jedinicama lokalne i područne samouprave. Obzirom da je to jedan dokument koji je doista evo i u svjetlu dakle potrebe za privlačenjem sredstava iz fondova EU bilo bi dobro doista da ta mreža doista se na što brži način bude donešena. Zaključno. Smatram da je izuzetno važno da u rješavanju nagomilanih problema u sustavu sporta postoji i jedna kvalitetna suradnja i međusobna komunikacija između nadležnog ministarstva i drugih tijela državne uprave od Ministarstva uprave, Ministarstva financija, Ministarstva zdravlja, Ministarstva socijalne politike i mladih, Ministarstva graditeljstva, prostornog uređenja i drugih kao i jedinica lokalne, područne samouprave, akademske zajednice i naravno cjelokupnog sustava sporta u Republici Hrvatskoj predvođenog Hrvatskim olimpijskim odborom, Hrvatskim paraolimpijskim odborom, Hrvatskim sportskim savezom gluhih i to na horizontalnoj i vertikalnoj razini i naravno u suradnji sa Nacionalnim vijećem za sport čija struktura, članstvo obuhvaća dakle na određeni način predstavnike većine navedenih institucija i tijela sporta. Takva suradnja trebala bi rezultirati da važnost i doprinos sporta društvenom i gospodarskom razvoju države i lokalne zajednice bude adekvatno prepoznata i zastupljena u strateškim dokumentima Republike Hrvatske. Hvala vam na pažnji.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Prva se javila kolegica Marija Lugarić, izvolite.
Zahvaljujem poštovana gospođo Bilić. Jedna me stvar zanima, dakle iz vašeg izlaganja. Spomenuli ste da je jedan od poticaja koje je napravilo nacionalno Vijeće za sport je bilo i izrada Studije financiranja sporta. Tu studiju nije kao što pogrešno piše u izvješću koje ste nam podnijeli pismeno izradilo Ministarstvo znanosti i sporta, nego Institut za javne financije. Vi ste o njemu govorili što izvješće sadrži kratko pisano. U ovom samom Izviješću nacionalnog vijeća od 12 stranica izvješća jedna je posvećena sadržaju izvješća. No međutim, mene zanima a to je ono što mislim da je bitno koje je mišljenje Nacionalnog vijeća za sport o toj studiji. Jer to mislim da negdje je poanta onoga što bi Nacionalnog vijeće zapravo kao najviše stručno i savjetodavno tijelo trebalo raditi. Mi koristi, niti mi niti politika prema sportu na koncu konca nikakve nemamo da naručujemo studije, da prepričavamo u dokumentima što one sadrže, tko ih je radio, na koji način su složene. Na koncu konca nemamo koristi ni da ih financiramo ako iz njih ne slijede konkretne s jedne strane preporuke vas kao najvišeg stručnog i savjetodavnog tijela u politici, onda ni određena reakcija. I to je moram priznati nešto što me žalosti što to se ne nalazi niti u izvješću, niti ste to rekli u svom usmenom izlaganju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na repliku sa mjesta odgovarate, na repliku. Samo mikrofon. Običaj je da se ustanete kad odgovarate. Stisnite mikrofon. Izvolite. Ne, ne, ne. E sad je upaljen. Izvolite.
U redu, hvala lijepo. Pa dakle izvješće je sastavljeno po … [[Govornica se ne razumije.]] kako ministarstvo sastavlja izvješća, odnosno stručna služba ministarstva. Međutim, uz izvješća kao što sam naglasila u svom izlaganju dakle kao prilog samom izvješću su upravo sva mišljenja, zaključci i preporuke koje je Nacionalno vijeće za sport donijelo upravo u prilogu kako bi zastupnici mogli dakle vidjeti kakvo mišljenje i preporuke je Nacionalno vijeće po pojedinim pitanjima davalo. Također u svojoj raspravi sam upravo zbog važnosti studije naglasila i stav Nacionalnog vijeća za sport o samoj studiji pa ću ga samo ponoviti, dakle vijeće doista smatra da ova studija predstavlja izvjesnu podlogu za djelovanje s jedne strane odmah sa nizom konkretnih mjera koje je lako iščitati iz studije. Dakle, što je to, koje su to konkretne mjere, a o tome ćemo nešto više reći na našoj tematskoj sjednici koja je u planu u sljedećem mjesecu, s jedne strane. A s druge strane ona je izvrsna podloga i za izradu Nacionalnog programa sporta koji naprosto zbog ne samo budućeg razvoja, jednog dugoročnog promišljenog razvoja sporta je nužna i važna, ona je kao što sam maloprije kazala izuzetno važna i kao podloga za dobivanje sredstava iz fondova EU. Da bi uopće mogli aplicirati sa određenim projektima potrebno je da u određenim strateškim dokumentima postoje naznake određenih projekata. Međutim, isto sam tako naglasila da ova studija da je Nacionalno vijeće dalo jednu preporuku da se ova studija i dopuni jer ona ne sadržava onaj dio u kojem se može vidjeti kakve gospodarske učinke sport ima na društvo. Dakle, kakvi su to pozitivni ekonomski učinci koji su u toj jednoj dvosmjernoj vezi koju sport ima sa društvom u ovoj studiji nije do kraja vidljivo. Pa prema tome mi smo dali jednu preporuku da se u tom smislu studija treba i nadograditi. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika, Krešimir Bubalo. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Naime, svi se mi radujemo sportskim rezultatima naše reprezentacije itd., ali još više ćemo se radovati rezultatima kad povučemo sredstva iz EU. Ali ja želim vam naglasiti i replicirati, naime vi govorite da ministarstvo mora donijeti mrežu. Pa vi imate već regionalne operativne programe na osnovu regija koji su već izrađeni i gdje se znaju prioriteti, ali sigurno da je potrebno zato i da resorno ministarstvo donese strategiju i da vi date mišljenje koji su to konkretni projekti i koji su to strateški sportski objekti koji su potrebni na nivou regija kako bi mogli aplicirati, a onda i osigurati onaj dio učešća koji je bitan od strane jedinice lokalne i regionalne uprave resornog ministarstva da bi se mogla zatvoriti financijska konstrukcija. Prema tome, rokove imamo, strategije imamo ali mora postojati nacionalna strategija kako bi povukli sredstva upravo za sportsku infrastrukturu. A smatramo da treba krenuti od one najranije dobi jer djeca nam trebaju naučiti plivati i trebaju naučiti kolut naprijed, nazad, a onda možemo govoriti o profesionalnom sportu koji je bitan, ali isto tako i načinu financiranja sporta, a onda i sportske infrastrukture posebno od sredstava EU.
Zahvaljujem. Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo. … [[Govornici isključen mikrofon, ne razumije se.]]
Mikrofon, mikrofon vas molim.
Hvala lijepo. Pa dakle doista smo na istom tragu što se tiče razmišljanja o ne samo važnosti mreže nego i načinu njezina donošenja. Naime, ono što sad trenutno u Zakonu o sportu piše a to je da nadležno ministarstvo donosi mrežu. Ono što je Nacionalno vijeće predložilo kako bi se doista, jer mreža, donošenje mreže je već se dakle propisalo Zakonom o športu u 2006. godini i do danas nije doneseno. Upravo s ciljem da se ta mreža donese što prije Nacionalno vijeće je predložilo da se u zakonu propiše da jedinice lokalne samouprave što je logično i što je normalno jer su oni pretežiti i vlasnici tih sportskih građevina da donesu mreže na svojoj regionalnoj, odnosno lokalnoj razini, da je predlože kao takve i daju prijedlog nadležnom ministarstvu koje daje suglasnost da je to put kojim doista bi u skorije vrijeme mogli dobiti mrežu. Mreža je naravno važna za sve ono što ste i vi rekli, što sam i ja rekla prije, kao podloga a kasnije ne samo za apliciranje prema fondovima EU već isto tako kako bi se u Strategiji razvoja sporta jasno definiralo što je to što imamo, po kojim standardima i normativima zadovoljavamo koje potrebe građana i što je to, koliki broj sportskih objekata trebamo i u kojem vremenu ćemo to realizirati. Ali za to trebamo imati, dakle onaj osnovni input, onu osnovnu informaciju a to je s čime trenutno raspolažemo na nacionalnoj razini. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HSU-a Željko Šemper. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, predsjednice vijeća, kolegice i kolege. S ciljem održivog razvoja sustava sporta u RH Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta treba izraditi Strategiju razvoja sporta i Nacionalni program sporta. Da bi se one izradile potrebne su kao podloga strateške studije, odnosno projektne studije vezane uz financiranje sporta uz sportsku infrastrukturu, uz temu ustroja sporta i sportskog zakonodavstva, a manje važne nisu ni studije u zdravstvenu zaštitu sportaša te vezane uz žene uz sportu. Za izradu tih studija predviđena sredstva od milijun i 800 tisuća kuna nisu se našla u Državnom proračunu za 2012. godinu pa je Nacionalno vijeće za sport moglo samo izraziti žaljenje što nema financijskih sredstava i dati svesrdnu podršku ministarstvu radi što bržeg rješavanja nagomilanih problema u području sporta. Nacionalno vijeće za sport iako sastavljeno od eminentnih bivših sportaša nema velike ovlasti već daje samo mišljenja i prijedloge na nacrte prijedloga zakona koji se odnose na sport. Tako se i u 2012. godini resorno ministarstvo oglušilo na mišljenje Nacionalnog vijeća o kriterijima za izbor kandidata za upis u srednje škole u 2012. i 2013. školskoj godini gdje se na osnovu postignutih rezultata može ostvariti kategorizacija sportaša od 1.do 6.kategorije. Malo je nevjerojatno da djeca u dobi od 14 i 15 godina mogu dobiti taj status i kategoriju za koju je potrebno nastupiti na olimpijskim igrama ili svjetskom prvenstvu. Iako je nacionalno vijeće dostavilo o tom problemu svoje mišljenje u 2011., a to isto ponovilo i u 2012.godini resorno ministarstvo nije prihvatilo njihovo mišljenje za niti jednu godinu. Isto tako Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta nije prihvatilo tiskane studije i objavu studije "Temeljna načela i smjernice razvoja sporta u RH" koju je izradio ovo Nacionalno vijeće o čemu je ovaj Sabor bio upoznat i u izvješću za 2011.godinu. Kod izmjene Zakona o sportu također jer došlo do nesuglasica između te dvije sportske institucije oko definicije da li je nacionalno vijeće najviše stručno i savjetodavno tijelo ili kako predlaže ministarstvo da vijeće nije više stručno nego samo savjetodavno tijelo. Zbog svega navedenog postavlja se pitanje svrhe postojanja i uloge nacionalnog vijeća kada ministarstvo kod svakog zakona ili izmjene zakona ne uvažava mišljenje vijeća. Valjda su im zbog toga i oduzeli stručnost, a ostavili savjetodavnost. Po sastavu nacionalnog vijeća vidi se stručnost kvalitetnih pojedinaca u raznim sportovima kojima su se bavili i ostvarili odlične rezultate koje im se izmjenama Zakona o sportu ipak ne priznaju. Nisam siguran da bi netko iz ministarstva bolje vodio vaterpolsku reprezentaciju od Ratka Rudića. Iz ovog izvješća vidljiva je podrška članova nacionalnog vijeća za dodjelu državnih priznanja za poseban doprinos ugledu RH koja se u 45.godini života dodjeljuju svima samo ne osvajačima u neolimpijskim sportovima. Daje se podrška prijedlogu ministarstva da su samo medalje osvojene na olimpijskim igrama velika čast za domovinu, a one u neolimpijskim sportovima nisu vrijedne ni spomena. Čudi me što nacionalno vijeće nije zaštitilo svoje kolege sportaše osvajače zlatnih medalja i titula prvaka svijeta u neolimpijskim sportovima poput Nikole Dragaša, Biserke Perman, Željke Orehovec i drugih koji su u njih uložili mnogo znoja, vještine i ljubavi. Možda i zbog toga što u nacionalnom vijeću nema članova iz takvih sportova. Obrazloženje ministarstva je kako su to nagrade za postignuća na svjetskoj razini u disciplinama s najvećom konkurencijom i da tu nema elemenata diskriminacije jer kako kažu da su to sportovi kojima se ne bavi cijeli svijet i da te medalje ne zaslužuju ocjenu sportske izvrsnosti. A mi poput kuglanja i boćanja imamo također kvalitetnih sportova i mnogo svjetskih uspjeha. S obzirom na skori ulazak Hrvatske u EU dobro je što je nacionalno vijeće svojim zaključkom podsjetilo Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta na strateško pozicioniranje sporta u Nacionalnoj strategiji 2014.-2020.u kojem bi se predvidile mjere i osigurala mogućnost korištenja fondova EU za izgradnju sportskih objekata i rekonstrukciju sportske infrastrukture. Vijeće je još jednom pozvalo resorno ministarstvo da osigura potrebna sredstva za izradu nacionalnog programa sporta. Iako smo o sportskoj infrastrukturi govorili i u 2011.godini ni u 2012.taj problem nije krenuo s mrtve točke. Tako ni danas ne znamo ništa o broju sportskih objekata i njihovoj vlasničkoj strukturi. Valjda će se u ovoj godini nacionalno vijeće, ministarstvo i Hrvatski olimpijski odbor dogovoriti tko će poslati dopis lokalnim jedinicama jer su one uglavnom vlasnici sportskih objekata i tko će izraditi registar sportskih objekata. Izgleda da je u RH najveći problem izraditi popis državne imovine i sportskih objekata, a to je ono što se u poduzećima zove inventura. Obvezano za sva poduzeća ali kako vidimo ne i za državu. Osim toga u Hrvatskoj ne postoji ni program osposobljavanja stručnih kadrova, a bez struke posebno u radu s mladima nema ni budućnosti hrvatskog sporta. S obzirom da nacionalno vijeće barem prema ovom izvještaju ipak dosta radi, predlaže i daje svoja mišljenja sve u skladu sa svojim ovlastima prema Zakonu o sportu klub HSU-a podržat će ovo izvješće. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ante Kulušić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospođo predsjednice nacionalnog vijeća, kolegice i kolege. Izražavam najprije žaljenje što izvješće Nacionalnog vijeća za sport za 2012.godinu dolazi na red za raspravu krajem 2013.godine pa tako i mi ispadamo u najmanju ruku smiješni raspravljajući o činjenicama koje su se u međuvremenu promijenile. U svom izvješću vijeće između ostalog navodi kako poštujući dosadašnje velika uspjehe hrvatskih sportaša na međunarodnim natjecanjima te veliku ulogu sporta u hrvatskom društvu smatra nužnim sastaviti objektive, precizne, cjelovite pokazatelje o trenutačnom stanju hrvatskog sporta. Vijeće u izvješću ukazuje na potrebu izrade nacionalne strategije sporta i nacionalnog programa razvoja sporta u RH kojom bi se strateški pozicionirao sport, a koja je i temelj za korištenje fondova EU. Unatoč obećanjima iz resornog ministarstva nacionalna strategija još nije završena iako je podsjećamo iz resornog ministarstva bilo obećano da će ona biti završena do ove godine. Vijeće je kako se vidi iz izvješća ukazivalo na potrebu izrade niza projektnih studija kojima bi se omogućile jasnije određivanje trenutnog stanja u sustavu sporta u svim njegovim segmentima, a bila bi dragocjena podloga za izradu ključnih strateških ciljeva i osmogodišnjeg nacionalnog programa sporta koji bi utvrdio ciljeve i zadaće razvoja sporta, aktivnosti potrebne za provedbu tih ciljeva te nositelja razvoja i mjere kontrole njihove provedbe. Na prijedlog i temeljem uputa Nacionalnog vijeća za sport do sada su izrađene tri analitičko-projektne studije i to Temeljna načela i smjernice razvoja sporta u RH, Treneri i stručni poslovi u hrvatskome sportu u 2011.godini, te Financiranje sporta u Republici Hrvatskoj sa usporednim prikazom financiranja sporta u Europskoj uniji u 2012. godini. Ovu potonju smo već dobili zajedno sa drugim materijalima u prilogu ovog Izvješća i već sami pogled na zaključke, studije pokazuje koliko se pozitivnih pomaka u smislu uređenja sustava financiranja sporta i njegove kontrole može odmah napraviti te jasno pokazuje gdje je Hrvatska u odnosu na neke druge zemlje članice Europske unije u smislu strukture, izvora prihoda u području sporta kao i gdje imamo najviše prostora za pozitivne pomake. Također studije jasno ukazuju na problem nedostatka pouzdanih i usporedivih statističkih podataka koje bi omogućili pouzdanu analizu stanja i kvalitetnu usporedbu sa drugim zemljama. Upravo jedna od mjera koje Europska komisija treba provesti u bliskoj suradnji sa državama članicama jest razviti europsku statističku metodu za mjerenje gospodarskog utjecaja sporta u zemljama članicama Europske unije. Stoga se nadamo da će se rezultati studije biti iskorišteni na najbolji mogući način i u što skorije vrijeme sa ciljem uređenja sustava financiranja sporta ali i kvalitetnijeg izvještavanja i kontrole na nacionalnoj razini i njegove usporedivosti sa drugim zemljama Europske unije. Jednako tako Vijeće je ukazalo na potrebu osiguravanja sredstava i za izradu nužne analitičke studije stanja sportske infrastrukture. Kako bi znali koliko imamo objekata, koliko otvorenih, koliko zatvorenih, kakvo je njihovo stanje, opremljenost, iskorištenost, isplativost ili način upravljanja i da se to provede u prvoj polovici ove godine ima li pomaka možda ćemo dobiti odgovor od predsjednice Vijeća. U Vijeću smatraju kako bi ti pomaci i zakonodavcu poslužila s jedne strane kao temelj za izradu nacionalnog programa razvoja sporta a s druge strane i posebno vrijedna podloga za utvrđivanje prioriteta u izgradnji sportske infrastrukture, prije svega prijedloga s kojima bi se apliciralo prema fondovima Europske unije kao što smo već ovdje i govorili, na primjer kao što su napravili naši susjedi u Sloveniji. Podsjećam da je mali pomak napravljen studijom Temeljna načela i smjernice razvoja sporta u Republici Hrvatskoj koji je dao prikaz stanja hrvatskog sporta, koji je otkrio mnoge slabosti sustava ali i jasnu sliku kako nam nedostaje egzaktnih i cjelovitih podataka koji bi omogućili jasnu analizu stanja u sportu po svim segmentima.Zbog toga je važno i financijski poduprijeti prijedloge Nacionalnog vijeća iako je ono u savjetodavnoj ulozi. Zakonom o sportu definirani su dijelovi suverenog sporta, sustav sporta, osobe u sustavu sporta, sportske djelatnosti, pa zato nemojmo brkati ono što radi ili o čemu govori Zakon o sportu a trebamo razlikovati ono čime se bavi Nacionalno vijeće za sport, odnosno što su zadaće Nacionalnog vijeća za sport u odnosu na druge institucije koje moraju postupati po svim uočenim nepravilnostima koje bi, bilo financijske koje se najčešće spominju ili neke druge prirode. Zadaće Nacionalnog vijeća za sport jasno su propisane Zakonom o sportu, a Izmjenama i dopunama istog sredinom 2012. godine Vijeću kao najvišem stručnom tijelu hrvatskog sporta naglašena je savjetodavna uloga. Dakle, kao što se vidi iz materijala Vijeće je davalo mišljenje i prijedloge o prioritetnim projektima, elaboratima, studijama koje se trebaju izraditi, predlagalo je i poticalo donošenje mjera za unapređenje sporta, utvrdilo smjernice za izradu propisa o kategorizaciji sportaša, davalo mišljenja na programe osposobljavanja za stručni rad u sportu, davalo mišljenje za nacrte prijedloga propisa koje se odnose na sport u cijelosti ili djelomično, predlaganje mjera, poticalo stvaranje uvjeta koje bi vrhunskim sportašima omogućili praćenje sportske i akademske karijere. S obzirom na zakonsku obvezu Nacionalno vijeće za sport počelo je po našem mišljenju ispunjavati obveze i zadaće i učinilo snažan iskorak u promišljanju i planiranju dugoročnog razvoja sporta u Republici Hrvatskoj. Jednako tako smatramo u Klubu Hrvatske Demokratske Zajednice kako bi Vijeće ako je većinom čine predstavnici najrelevantnijih organizacija saveza, institucija u sportu na nacionalnoj razini te vrhunski sportaši, sportski djelatnici snažnije bi trebali biti involvirano na onim nižim i najnižim razinama gdje se sport često uglavnom zbog financijskih razloga stavlja na margine proračunskih subjekata a samim time smanjuje onu dragocjenu bazu iz koje bi se trebali stvarati vrhunski sportaši. Danas kada su naše financijske mogućnosti naravno ako ih usporedimo sa onim iz '90.-tih godina ipak mnogo veće. Sportu treba pružiti prigodu da zadrži svoj status najboljeg promotora Hrvatske u svijetu. Jednako tako smatram da treba napokon odlučiti koji su sportovi od nacionalne važnosti, dakle sukladno rezultatima, tradiciji, ugledu u svijetu. Ali jednako tako smatram i ključnim problemom kategorizaciju sportaša, sustav financiranja koji je uglavnom temeljen na improvizacijama bez jasnih kriterija, na snalaženju pojedinaca i privatnim vezama što treba što prije promijeniti i poboljšati posebice kada govorimo o nacionalnim selekcijama. Problema ima ali vjerujem da Nacionalno vijeće za sport u okviru svojih zakonskih obveza te na temelju dosadašnjih prijedloga i aktivnosti može doprinijeti njihovom rješavanju. A jednako tako da mi kao zastupnici možemo svojim razumijevanjem problematike, sugestijama i djelovanjem i to poboljšati. Dakle, ne govoriti samo o financijskim problemima koji najčešće tište klubove već govoriti o svim onim aspektima sporta koji su bitni za njegovo financiranje. Velika važnost i utjecaj sportskih aktivnosti na svakidašnji život čine sport nedvojbeno društvenim ali i ekonomskim fenomenom koji osim što fizičkom aktivnošću pogoduje zdravlju i održava vrijednosti poput timskog duha, solidarnosti, tolerancije te tako osnažuje društvenu koheziju i ljudski kapital. Sport se naravno temelji na načelu dragovoljnosti i mora biti dostupan svima bez obzira na dob, rasu, spol, vjeru, nacionalnost. Nadalje, Europska komisija navodi kako je sport dinamičan i brzorastući sektor sa podcijenjenom makroekonomskim učincima te može poslužiti kao oruđe za lokalni i regionalni razvoj, urbanu regeneraciju te ruralni razvoj. Obzirom na sve navedeno, podržavamo nastojanje Nacionalnog vijeća za cjelovitim definiranjem budućeg razvoja sporta na nacionalnoj razini priznajući njegovu važnost ne samo za sportski već i za društveni i za gospodarski razvoj zemlje. U tom smislu klub HDZ-a prihvatit će Izvješće Nacionalnog vijeća za sport očekujući daljnje poteze i napore pri uvođenju reda u financijskom, obrazovnom, materijalnom i kadrovskom smislu u području sporta u skladu sa zakonskim mogućnostima predlažući mjere za unapređenje sporta. Hvala na pažnji.
Hvala. Imamo i repliku kolege Krešimira Bubala.
Kolega, vi tražite mjerenje gospodarskog utjecaja na sport i očekujete da će Europska komisija tražit to od nas. Gledajući Slavoniju i Baranju gospodarstvo utjecaj na sport uopće nema jer gospodarstvo više neće financirati i to je evidentno u jedinicama lokalne uprave sport i nisu u jedinicama lokalne i regionalne uprave sport nije na margini. To je evidentno kroz proračune jer većina proračuna sportskih klubova upravo se u 100%-tnom iznosu financira kroz jedinice lokalne uprave i kroz lokalne proračune. Prema tome, kako mjeriti utjecaj upravo tog gospodarstva kojeg više nema u Hrvatskoj? A druga je stvar, koliko se financira sport, koliko je novca u sportu i koju infrastrukturu imamo u sportu i šta je to Strategija sporta? Da je bilo strategije nikad se ne bi dogodila javna privatna partnerstva u velikim sportskim dvoranama na prostoru Republike Hrvatske kad govorimo o rukometu, a poznat je onaj Sanaderov model. Jedina isplativa dvorana u Republici Hrvatskoj je ona koja je na vrijeme projektirana, a to je sportska dvorana u gradu Osijeku. Prema tome, taj utjecaj i mjerljivost gospodarstva na sport je nemoguće izračunati u ovom trenutku jer njega u Slavoniji i Baranji gotovo da nema. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Ante Kulušić.
Pa kolega Bubalo, svi mi znamo šta sport znači za državu Hrvatsku i tko je najbolji promotor i ne možemo kazat da sport nije bitan za lokalne sredine i za grad Osijek. Svi znamo kad je igrala hrvatska reprezentacija u Osijeku protiv Walesa šta je to značilo za promotorstvo grada Osijeka, Nogometnog kluba Osijek i čitave Slavonije. Normalno da gradovi i općine financiraju sport onoliko koliko mogu, ali upravo sam i govorio o tome da treba biti određena strategija financiranja sporta, sportskih objekata, da na najbolji mogući način Ministarstvo mora biti to koje će sugerirat gradovima i općinama kako na najbolji mogući način mogu se izvući sredstva iz Europske unije jer ukoliko ta sredstva ne izvuče Republika Hrvatska izvući će ih neka druga članica Europske unije jer po onoj našoj kako kaže naš narod, kaže novaca uvijek ima, samo ga treba znat uzet. Hvala lijepa.
U ime kluba zastupnika SDP-a kolega Mario Habek. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, predsjednice Nacionalnog vijeća za sport, kolegice i kolege. Danas je položaj sporta u Hrvatskoj u iznimno teškoj situaciji gdje postoji čitav niz problema koje je nužno riješiti poput netransparentnosti i nekontroliranog financiranja samog položaja sportaša, stanja uvjeta sportske infrastrukture i oprema, kao i radnih uvjeta u kojima sportaši obavljaju svakodnevne obaveze. Govoreći o kolektivnim sportovima možemo nažalost … kako u Hrvatskoj funkcioniraju jedino na neki način reprezentacije, dok su pojedinačni uspjesi kao rezultati ulaganja u sport sve rjeđi. Hrvatski sport je godinama zanemarivan. Dok se problemi uglavnom zanemaruju i prikrivaju dok je očigledno da interes za provođenjem Zakona o sportu gotovo i da nije postojao. Nije postojala volja za rješavanjem problema kako bi se poboljšao položaj samih sportaša, kako bi se nadziralo i kontroliralo financiranje u sportu. Sve to dovelo je do povećanja prostora za korupciju te stvaranjem jedne loše slike hrvatskog sporta u javnosti gdje se samo negativne točke naglašavaju, a što je očigledno nekim stranama i odgovaralo. No vjerujem da će osnivanjem sportske inspekcije koja već nadzire i kontrolira upravo sportske udruge i ustanove ti problemi polako nestajati. Kad govorimo o radu Nacionalnog vijeća za sport kao najvećeg stručnog tijela očekivao sam u ovom izvještaju ne samo lociranje i isticanje konkretnih problema u sportu već i prijedloge za rješavanje tih istih problema, kao i zakonske inicijative i mjere kojima bi se brojni problemi i riješili. Dosadašnji rad i djelovanje članova Nacionalnog vijeća za sport isključivo se svodio na predlaganje projektnih studija i gomilanje izdataka u državni proračun. Ako se ne varam, do sad je predloženo oko 14 takvih projektnih studija. Značajno je kako su do sada izrađene 3 projektne studije, a niti na nijednu nitko od članova Nacionalnog vijeća za sport nije imao značajnu zamjerku, odnosno nisu značajni, ne raspravljaju o predloženom sadržaju i modelu ponuđene studije. Studije koštaju, dok natječaji za njihovu izradu provodi ministarstvo što ukazuje na pitanje da li je Nacionalno vijeće kao takvo uopće potrebno budući da taj posao može odrađivati i nadležno ministarstvo. Nacionalno vijeće za sport ima mogućnost osnivanja radnog tijela za raspravu o nekom pitanju ili za praćenje nekog područja u čijem radu mogu sudjelovati i osobe koje nisu članovi Nacionalnog vijeća za sport. Takva radna tijela su najčešće spora i podložna pozivanju da se nalaze u sukobu interesa. Primjeri toga već postoje jer već postojeće radno tijelo gdje su članovi istog tog tijela i članovi Nacionalnog vijeća za sport. Naime, svi članovi su zaposlenici Kineziološkog fakulteta u Zagrebu, a time i prilično subjektivni u davanju mišljenja na predložene programe za osposobljavanje. Smatram da se ovo radno tijelo nije trebalo osnovati s obzirom da u sastavu Nacionalnog vijeća za sport postoje dva člana koja mogu dati stručno, konkretno mišljenje na istu tu problematiku. Slažem se da se naknade daju stručnim ljudima koji rade svoj posao, no smatram da bi vijeće moralo dati puno više, da bi moralo biti konkretnije jer ovako ispada skoro pa nema svrhu postojanja. Također smatram da bi vijeće moralo aktivnije raditi na rješavanju problema u sportu što podrazumijeva da ponude i odgovarajuća rješenja i da budu veliki suport Ministarstvu obrazovanja, znanosti i sporta. Većina zemalja Europske unije nema Nacionalno vijeće za sport, a u zemljama u kojima postoji to je tijelo Vlade ili ministarstva u čiji djelokrug spada sport te je jedino u Hrvatskoj ako se ne varam parlamentarno tijelo. O tome i o tim svim problemima govorili smo i prošle godine, isticali iste probleme kao i sada i vidimo da se stvari sporo kreću odnosno mijenjaju te apeliramo još jednom da ovo Vijeće mora početi raditi kvalitetnije, brže i bolje kako bi opravdalo svoje postojanje. Zbog svih vrhunskih sportaša i zbog svih vrhunskih rezultata koje sportaši ostvaruju na nama je da im omogućimo što bolje uvjete rada što je i jedan od glavnih ciljeva i smisla postojanja Nacionalnog vijeća za sport. Hvala lijepo.
Hvala. Jasen Mesić, replika.
Uvaženi kolega Habek, pa slažem se sa dobrim dijelom onoga što ste govorili. Međutim, u jednom trenutku ste rekli da mislite da je Nacionalno vijeće trebalo i moglo napraviti više. Ma možda je, ali znate mi bi trebali i ovdje saborski zastupnici krenuti od nas. Naime, prošle godine kada su 6 osoba iz Nacionalnoga vijeća kada im je bio istekao mandat čekali su imenovanje od strane Sabora 7 mjeseci da se imenuju zamjene od nas samih bilo opozicije, bilo pozicije, jednako smo tu odgovorni. Na taj način da mislim da bi bilo puno logičnije da smo mi prije izabrali te ljude i na taj način dali bolju podršku Nacionalnom vijeću za rad. To je jedno. A drugo je naravno podrška od strane ministarstva. Dakle, u tom smislu mislim da bi ministarstvo i sukladno ovim programskim dokumentima koji se predlažu moglo osigurati dodatna sredstva bilo u budžetu ministarstva, bilo u budžetu Nacionalnog vijeća kako bi se ti programski dokumenti mogli pripremiti i kako bi Nacionalno vijeće moglo kvalitetnije raditi. Ali kad Nacionalno vijeće mora čekati 6 mjeseci da im imenujemo ljude u njihov sastav od strane Sabora, onda mislim da stvarno snosimo i mi dio odgovornosti.
Odgovor na repliku Mario Habek.
Ovdje govorimo o Izvješću o 2012. godini. Znači, ne radi se sad o ovih 7 mjeseci. Ali u redu, slažem se sa kritikom. Možda je opravdana i vjerujem da je bilo razloga zašto se možda i čekalo 7 mjeseci. Ali ako se čekalo i ako je bilo, evo dozvolite, ako je bilo možda i čekanja 7 mjeseci valjda je postojao dobar razlog. No, ako i ne postoji razlog tada je kritika s vaše strane i prihvaćena. No, ja sam ovdje govorio o tome da, ovdje se ne radi o 7 mjeseci da li je Vijeće dobilo 7 mjeseci nove članove ili ne, nego se radi o tome da ovo Vijeće, znači već smo razgovarali o 3 izvješća ovog Vijeća i u sva tri izvješća ovog Vijeća se ponavljala ista priča da Vijeće sporo radi, da ne predlaže konkretne prijedloge, odnosno konkretna rješenja kako bi se ti prijedlozi riješili. O tome govorimo, znači ne govorimo sad ovdje o tome da li će 6 ili 7 novih članova biti izabrano 7 mjeseci prije ili kasnije. Ali u svakom slučaju prihvaćam kritiku.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Igor Češek.
Zahvaljujem potpredsjednice. Štovana predsjednice Nacionalnog vijeća za sport, kolegice i kolege zastupnici. Mi u klubu HDSSB-a smatramo da je Nacionalno vijeće za sport potrebno Republici Hrvatskoj jer u njemu sjede stručni ljudi iz sfere sporta. Jer ako postoje razno razne agencije u Republici Hrvatskoj za koje čak pojedinci ne znaju ni čemu služe ni tko u njima radi, onda zašto ne bi postojalo i Nacionalno vijeće za sport koje može davati sugestije, prijedloge i Ministarstvo obrazovanja i sporta, isto tako i hrvatskim sportašima. No međutim, iz ove rasprave je vidljivo da Nacionalno vijeće za sport nema dovoljno financijskih sredstava za svoj rad. Što je Nacionalno vijeće? To je najviše stručno i savjetodavno tijelo koje se brine za razvoj i kvalitetu sporta u Republici Hrvatskoj koje očito nema potporu Ministarstva obrazovanja i sporta, jer je Nacionalno vijeće početkom 2012. godine usvojilo Financijski plan za 2012. godinu u iznosu od 2 milijuna 195 tisuća 118 kuna od čega su novčana sredstva u iznosu od milijun i 800 tisuća kuna bila predviđena za izradu projektnih studija. No međutim, Hrvatski sabor je na svojoj sjednici 24. veljače 2012. godine usvojio Državni proračun Republike Hrvatske za 2012. godinu i projekcije za 2013. i 2014. godinu iz kojega je razvidno kako u razdjelu 080 Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta aktivnost 768041 Nacionalno vijeće za sport nisu planirana sredstva za izradu projektnih studija odnosno planirana su sredstva samo za naknade za rad u Nacionalnom vijeću za sport. Nacionalno vijeće za sport usvojilo je izmjenu i dopunu Financijskog plana za 2012. godinu. Isto tako, Nacionalno vijeće za sport predložilo je Ministarstvu znanosti, obrazovanja i sporta izradu prioritetnih projektnih studija, a također i dalo prijedlog kako je nužno izraditi i preostale projektne studije sukladno planiranome. Prioritetne projektne studije, projektna studija financiranja sporta u Republici Hrvatskoj, projektna studija vezana uz ustroj sporta i sportskog zakonodavstva, projektna studija vezana uz sportsku infrastrukturu. Nacionalno vijeće za sport je dalo mišljenje na odluku o elementima i kriterijima za izbor kandidata za upis u srednju školu u školskoj godini 2012./2013. Navedenom odlukom navodi se kako će se kandidatima koji su na temelju postignutih sportskih rezultata ostvarili status kategoriziranog sportaša od prve do šeste kategorije pripadati dodatni bodovi i to vrhunskom sportašu prve ili druge kategorije pripadaju tri boda, vrhunskome sportašu treće kategorije i vrsnome sportašu četvrte kategorije pripadaju dva boda, te darovitom sportašu pete ili šeste kategorije pripada jedan bod. Nacionalno vijeće za sport dostavilo je Ministarstvu znanosti, obrazovanja i sporta mišljenje u kojem ističe kako djeca u dobi od 14 godina kada se upisuju u srednje škole nisu u mogućnosti dobiti prvu ili drugu kategoriju. Naime, da bi se dobila prva ili druga kategorija potrebno je nastupiti na Olimpijskim igrama ili svjetskim seniorskim prvenstvima što u njihovoj dobi nije moguće. Također dobivanje treće i četvrte kategorije iznimno je teško u dobi od 14 godina. Nacionalno vijeće za sport zaključilo je kako je potrebno izjednačiti klupska natjecanja u organizaciji nacionalnih sportskih saveza sa natjecanjima školskih sportskih društava u smislu dodatnih bodova, a s ciljem poticanja razvoja školskog sporta. Isto tako, Nacionalno vijeće izradilo je studiju, temeljna načela i smjernice razvoja sporta u Republici Hrvatskoj, te je isto to Nacionalno vijeće zatražilo od Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta da se tiska i objavi. Navedeno ministarstvo izvijestilo je Nacionalno vijeće za sport kako ne postoji potreba za tiskanjem i objavljivanjem studije čemu samo ministarstvo pokazuje koliko mu je stalo do smjernice razvoja sporta u Republici Hrvatskoj. Također na prijedlog Nacionalnog vijeća za sporta Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta izradilo je projektnu studiju financiranja sporta u Republici Hrvatskoj s usporednim prikazom financiranja u EU o čijoj provedbi javnog natječaja Nacionalno vijeće za sport izvijestilo Hrvatski sabor u prošlogodišnjem izvješću. Naime, financiranje sporta od velike je nacionalne važnosti s obzirom na to da uvjetuje kvalitetu, masovnost, atraktivnost i raznovrsnost programa, dostupnost sportske infrastrukture, obrazovanje stručnog kadra i naravno utječe na rezultate sportaša kao najboljih hrvatskih ambasadora. No, kako država, odnosno ministarstvo financira masovni amaterski sport? Nikako. U RH postoji 2766 nogometnih klubova registriranih kao udruge. Ministarstvo amaterski sport financira sa par sto tisuća kuna u državnom proračunu. Dakle, govorimo o razvoju amaterskog i masovnog sporta a vidimo praktički da ministarstvo, odnosno država ne financira sport. Govori se o financiranju sporta od strane jedinica lokalne i područne samouprave, međutim svjesni smo teške situacije koje su pogodile mnoge male gradove i općine koje praktički nemaju sredstava za financiranje amaterskog sporta. To je onaj osnovni problem gdje zasigurno država treba se maksimalno uključiti kako bi se taj sport što više podigao na nekakve zavidne grane jer već smo spomenuli u ovoj današnjoj raspravi da je hrvatski sport ambasador RH u svijetu. Iskreno se nadam da će u budućnosti ministarstvo imati više sluha za prijedloge Nacionalnog vijeća za sport te isto tako i financirati izradu krovnih dokumenata kao i strategije razvoja hrvatskog sporta kako profesionalnog tako i amaterskog odnosno masovnog. U ime toga HDSSB će podržati Izvješće Nacionalnog vijeća za sport. Hvala.
Hvala. Sad ćemo preći na replike. Gordana Sobol, izvolite.
Pa kolega Češek replika vezano u ovom dijelu gdje ste govorili o problematici financiranja i nedostatku financijskih sredstava za rad Nacionalnog vijeća za sport i nemogućnost da se izrađuju studije. Novci, dakle financijska sredstva za izradu studija projektnih o bilo kojem pitanju pa i u ovom dijelu o kojem govori se u izvješću Nacionalnog vijeća za sport ne nalaze se na pozicijama Nacionalnog vijeća nego kao posebne pozicije na pozicijama nadležnog ministarstva. Dakle, to je što se tiče toga da se uslijed ipak nedostatka financijskih sredstava niti ne može svake godine po nekoliko takvih stručnih studija napraviti. Međutim, ono što bih ja htjela evo dodati vezano oko problematike po meni rada Nacionalnog vijeća za sport je u tome što se očito sada nakon više godina rada Nacionalnog vijeća problem je u tome što se previše dalo na savjetodavno, a premalo na stručno tijelo. Dakle, mislim da mi svi očekujemo da i Nacionalno vijeće za sport u tom stručnom dijelu bude jače da tako kažem, da u stručnom dijelu bude u stanju da u krajnjoj liniji ako se napravila studija ova financijska koju je radio Institut za javne financije da onda i to Nacionalno vijeće za sport može dati svoju nekakvu stručnu da tako kažem ocjenu toga što je Institut za javne financije našao i kao takvo da ustvari ide uz dodatne preporuke prema onima koji bi trebali voditi računa o tome. Dakle, u tom stručnom dijelu postoji nedostatak pa onda naravno i pitanja o eventualno opravdanosti i da li je Nacionalno vijeće ispunilo svoju svrhu ili ne.
Odgovor na repliku, Igor Češek.
Zahvaljujem potpredsjednice. Kolegice Sobol ključna riječ mog izlaganja i rasprave je strategija. Strategija razvoja hrvatskog sporta, Strategija razvoja hrvatske poljoprivrede. Mi unazad dvije godine govorimo i o sportu kao vrlo značajnoj grani ambasadoru hrvatske u svijetu, govorimo o hrvatskoj poljoprivredi kao strateškoj grani RH, međutim ono što nam nedostaje u toj cijeloj priči je strategija. Tko će financirati, tko će financirati izradu strategije? Pretpostavljam Vlada, odnosno ministarstva. Dakle, ono što nedostaje Hrvatskoj, prije svega, su strategije.
Ana Komparić Devčić, replika.
Zahvaljujem potpredsjednice. Ma kolega stvarno nisam imala namjeru ali u jednom trenutku ste u svojoj raspravi spomenuli nogometne klubove i o tome kako biste vi da zapravo ministarstvo financira amaterski sport. Ja stvarno ne znam gdje bismo došli kad bi ministarstvo raspisalo javne potrebe za sport za sve jedinice lokalne samouprave i za sve sportove i za sve sportske klubove koje imamo u RH. Ja mislim da ministarstvo treba dati zapravo okvir, da HOO mora ispuniti svoju funkciju, da nacionalni savezi moraju ispuniti svoju funkciju, a jedinice lokalne samouprave apsolutno trebaju poticati i financirati amaterski sport i razvoj sporta među mladima. Ja znam da nastaju problemi ako se tu ubaci nogomet, pogotovo ako se treća i četvrta liga financira tako da dakle ti naši nogometaši koji igraju treću, četvrtu pa i petu ligu dobivaju tri, četiri tisuće kuna. Naravno onda jedinice lokalne samouprave nemaju novaca, ali bi bilo bolje da se taj novac iskoristi za razvoj sporta među mladima.
Odgovor na repliku, Igor Češek.
Zahvaljujem se potpredsjednice. Kolegice djelomično se slažem s vašom replikom, ali morate biti svjesni da mi koji dolazimo iz manje sredine itekako osjećamo koliki je financijski nedostatak prema sportu. Itekako osjećamo koliko su nemoćne male jedinice lokalne samouprave prema financiranju sporta. To se može, to je vidljivo praktički kad roditelji same voze djecu na rukometnu utakmicu po 100, 150 km daleko bez da im bilo tko financira gorivo, da ne govorim o pecivima, da ne govorimo o nekakvoj sportskoj opremi za rukometaše i rukometašice. Da, slažem se s vama trebaju financirati jedinice lokalne samouprave, ali jedinice lokalne samouprave nemaju novca za to. Da li može tu Vlada, ministarstvu uskočiti sa sufinanciranjem, sa bilo kakvom pomoći? Jer ako govorimo o razvoju amaterskog sporta u RH i da ministarstvo daje sve od sebe kako bi doprinijelo razvoju tog sporta u RH a praktički ne čini ništa jer ga ne financira. … [[Upadica se ne razumije.]]
Molim vas. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, uvažena predsjednice Nacionalnog vijeća, štovane dame i gospodo. Vrlo kratko, ovo izlaganje u ime kluba HNS-a je možda više kao komentar svega što je rečeno, onog što je napisano u ovom izvješću i uz neku slobodu nekoliko preporuka i prijedloga za unapređenje rada ne samo ovog vijeća nego općeg stanja u sportu u RH. Za početak, klub HNS-a će podržati ovo izvješće, ali ono što je do sada izrečeno traži da se neke stvari kažu. U ovom izvješću je napisan prikaz i ovlasti i odgovornosti Hrvatskog olimpijskog odbora i ministarstva na neki način, jasno je napučeno kako i na koji način bi trebalo definirati ulogu i ovlasti i poziciju u društvu Nacionalnog vijeća za sport i dobro je primijećeno da ono što je potrebno za urediti stanje u hrvatskom sportu to je izrada nacionalnog programa sporta. E sada, navodi se u daljnjem dijelu teksta kako je potrebno izraditi određene projektne studije pa ih se klasificira u prioritetne i preostale projektne studije i sada se nameće jedno vrlo logično pitanje. Ako u ovom istom izvješću imamo definiciju da je Nacionalno vijeće za sport najviše stručno i savjetodavno tijelo u području sporta zašto to vijeće ne izradi sve potrebne podloge i nacrt nacionalnog programa za sport i plasira ga ministarstvu kao već poludovršeni ili dovršeni materijal na očitovanje i na eventualne korekcije jer je potpuno jasno da puno više struke spava u Nacionalnom vijeću za sport u kojem su i vrhunski sportaši, sportski radnici dok za razliku od toga u ministarstvima često imamo prisutnu klasičnu birokraciju, politiku, a možda najmanje osim par dužnosnika ljude koji su odista živjeli sport, poznavali sport i koji bi se zapravo s tim trebali baviti. Kakvo je stanje u sportu danas, koliko smo organizirani u tom dijelu možda par iskustava s pozicije bivšeg čelnog jednog od čelnih ljudi građa Šibenika, grada koji za razliku od drugih sredina koje imaju puno veće teškoće financijskog karaktera izdvaja jako puno za sport, u pitanju su deseci milijuna kuna odnosno 11,5% ukupnog proračuna grada Šibenika se izdvaja za sport. Ali da li je to riješilo probleme? Ne, iz vrlo jednostavnog razloga jer ne postoje pravi i kvalitetno izrađeni kriteriji i za planiranje gradnje sportskih objekata i za financiranje sportskih društava. Politika ima ključnu riječ nemojmo se sramiti i kazati istinu pa onda imamo po dva kluba, imamo teniski klub ljevice i teniski klub desnice, pa imamo košarkaški klub ljevice, košarkaški klub desnice i košarkaški klub lokalnog tajkuna. Pa onda imamo rukometni klub ljevice, rukometni klub desnice, imamo jamu bez dna koja se zove politički Nogometni klub HNK Šibenik koji ima jedno 60, 70 milijuna kuna dugova, pitaj dragog Boga. To nijedna revizija više ne može ustanoviti. Ljudi uđu u reviziju kao da su ušli na 5.nivo rudnika u Južnoafričkoj Republici i nikako van. To je pravo stanje. E sada sugestija što se tiče financiranja, mislim da bi morali razdijeliti dvije stvari, a u konačnici to je pitanje diferencijacije hrvatskog sporta između profesionalnog takmičarskog sporta, vrhunskog i s druge strane onog sporta koji bi trebao biti temeljna zadaća i interes društva a to je onaj sport koji pripada mladima i koji odgaja mlade koje je recimo svojevremeno u istoj sportskoj dvorani odgajao gospođu predsjednicu nacionalnog vijeća i mene. Ženske su trenirale na jednoj strani dvorane, a mi muški na drugoj. I evo Bogu hvala ispali smo dobro izgleda. Pitanje gradnje sportskih objekata, meni će biti interesantno da u svojoj završnoj riječi mi da komentar gospođa predsjednica Nacionalnog vijeća za sport na činjenicu da smo utukli milijarde kuna u dvorene koje pa ja bi se usudio kazati možda jedna ili dvije doživjela tu sudbinu da na sportskom takmičenju napuni svoje gledalište do kraja, bar jednom ili dva puta ili tri puta od kada su sagrađene. Ostalo jedino kada dođe Severina ili netko sličan onda eventualno ima šanse da se prodaju sve karte. Ja ih od milja zovem Potemkinova sela, netko pametniji bi vrlo vjerojatno prozvao jame bez dna jel osim što se nikad nije isplatilo ono što je uloženo u njih osim što nije bilo niti dovoljno sredstava da se sve završe pa su neke još uvijek u poludovršenom stanju, one su danas ogroman teret proračunima jedinica lokalne samouprave i naravno teret koji ne dozvoljava da sukladno nekim kriterijima i zdravom razumu usmjeravamo sredstva u sport. Primjer Splitske Arene i silnog čuda sa dugovima tog velebnog sportskog zdanja napravljenog u kontekstu politike, kruha i igara, malo kruha, a još malo igre. Ono što bi ovo nacionalno vijeće moglo svakako napraviti najkvalitetnije to je dati prijedlog i kriterije za izradu mreže sportskih objekata u RH, javno izići, educirati lokalne čelnike, gradonačelnike, župane sve one koji pokreću investicije i dati im smjernice šta treba raditi. Jel kada sam došao kao dogradonačelnik u svoj ured dočekao me idejni projekt velebne sportske dvorane koja bi se trebala graditi u Šibeniku cca 200 milijuna kuna, znači jedan jednogodišnji proračun velikog grada od 50 tisuća stanovnika kojim se podmiruju sve potrebe trebalo bi utući u dvoranu koja ima 4 tisuće sjedećih mjesta, a prosječna posjećenost utakmica momčadskih sportova i to pazite Šibenčani su talentirani sportaši i svi su u prvoj ligi i otprilike 400 do 500 gledatelja. E sada, kako moja malenkost skromna uvijek prvo krene računati peškarijskom matematikom, ja sam vrlo brzo kao dogradonačelnik za sport shvatio da je to bacanje para i mom gradonačelniku odmah u prvim danima mandata došao i rekao, doktore iako je doktor sportske medicine, doktore ovo ćemo zaboraviti, nemamo para za ovo. Ako ćemo graditi onda napravimo sljedeće, Šibeniku ima toliko sportskih društava koje se bave radom mladima i toliki nedostatak sportskih objekata da smo imali situacija da su trening za djecu organizirali 10 sati navečer. Suprotno svim pedagoškim standardima i svim postulatima zdravog razuma. Ima li netko u ovoj zemlji, pa hoće li to biti u sljedećem izvješću zabilježeno da je napravilo ovo Nacionalno vijeće, ja ću biti jako zadovoljan. Tko će reći hrvatskoj javnosti prestanimo se razbacivati sa parama, prestanimo graditi spomenike, počnimo raditi stvari koje su produkt zdravog razuma i dobrih procjena, u konačnici odgovornosti prema građanima koje zastupamo i koji nas plaćaju. To je što se tiče sportskih objekata. Jednako tako osim ovih sugestija dobronamjernik, odista bez imalo malicije da ovo Vijeće sukladno svojim realnim potencijalima i kapacitetima stručnosti i znanju preuzme glavnu ulogu u predlaganju osnovnih smjernica politike sporta za kraj biti će mi jako drago, ponavljam ako u idućem periodu za koji ćemo ponovo iščitavati ovo Izvješće, donositi eventualno suglasnost na njega doživimo da se to Vijeće za sport oglasi kada sljedeći put budemo imali priliku, čast i zadovoljstvo gledati na TV ekranima eskapade, akrobacije i bez primjerno ne sportsko ponašanje pojedinih kvazi autoriteta u hrvatskom sportu. Nevjerojatno je da godinama svjedočimo incidentima u hrvatskom sportu, da o tome piše poneki novinar, da poneki novinar to komentira a da se još nismo imali prilike uvjeriti da sportski svijet u Republici Hrvatskoj, sportski autoriteti, sadašnji vrhunski sportaši, bivši vrhunski sportaši nisu našli za shodno reagirati javno, izići i reći dosta je. Sport je između ostaloga i podloga za odgoj ljudi. Ako svjedočimo, toleriramo i šutimo o neprimjerenom ponašanju pojedinih ljudi koji imaju značajnu ulogu u hrvatskom sportu, ako od toga okrećemo glavu onda smo i suodgovorni za takve pojave u hrvatskom društvu. Kako osobno nemam namjeru šutjeti u okviru ove teme večeras uzeo sam sebi za pravo da prokomentiram, da pozovem ne samo ministarstvo koje se sa time bori nego i druge institucije koje su relevantne da o tome progovore. Nadam se da će preuzeti taj dio svoje odgovornosti, da će ga puno kvalitetnije pokrivati u idućem periodu pa ćemo možda imati prilike pročitati u izvješću i takve bilješke sljedeće godine kada budemo raspravljali u ovo doba. Uz dobre želje i uspjeh za radom i uz želju da ove sugestije o direktnom angažmanu, konkretnom angažmanu Nacionalnog vijeća za sport shvatite dobronamjerno želim vam uspjeha u radu. Mi ćemo podržati u Hrvatskoj Narodnoj Stranci vaš Izvještaj. Hvala lijepo.
Hvala. Ana Komparić Devčić, replika.
Zahvaljujem potpredsjednice. Pa kolega Baranoviću u svojoj raspravi koju apsolutno možemo svi ovdje podržati dotakli ste puno tema. Ali spomenuli ste jednu vrlo zanimljivu a to su arene. Više puta sam razmišljala da li zapravo u ovoj zemlji od 4,5 milijuna stanovnika su za istinu trebale tri velebne zdanja koja danas zjape prazna koja jedinice lokalne samouprave su dovele na rub propasti, njihove proračune u minuse? Da li smo možda, možda mogli izgraditi male školske dvorane gdje bi naša djeca se bavila sportom, gdje bi radili ono što zapravo jest budućnost a to je da ti mladi imaju dostupne sportske objekte u jedinicama o kojima su govorili kolege prije tamo gdje žive? A ovako sada imamo prekrasne arene koje zapravo propadaju u kojima nitko ne igra, nitko ne trenira i ništa se ne dešava. Spomenuli ste još nešto što mi je onako, evo potaknulo me da vam repliciram a to je profesionalni amaterski sport i što to nama treba i kako to mi financiramo na jedinicama lokalne i regionalne samouprave. I ja tvrdim da dok to ne budu radili sportski savezi, dok javne potrebe ne budu apsolutno određivala struka i ljudi koji se time bave biti će i lijevih i desnih i srednjih i onih u rupi i onih izvan rupe. A ja sam se puno puta pitala da li ikada Nacionalno vijeće ili Hrvatski olimpijski odbor su razmišljali o tome da li nama treba i školski sport i klubski sport. Da li je ustvari, smjer treba ići u jednom da li su to školski sport, da li je to klubski sport. S obzirom da na kraju priče uvijek igraju ista djeca i zapravo mi potrošimo dvostruki novac a na kraju vikendom se zapravo preopterete naša mala djeca koja zapravo idu tek u osnovnu školu. I ja mislim da bi i na ta pitanja Nacionalno vijeće za sport trebalo dati odgovore.
Odgovor na repliku Petar Baranović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolegice Komparić, zapravo ste me podsjetili na jednu dobru komparaciju koja možda može ponajbolje dati argument za ovo što je izrečeno. Kao zamjenik gradonačelnika grada Šibenika a i uz dobru potporu i suradnju sa još jednim kolegom koji je tada bio državni tajnik, vodio sam projekt gradnje osnovne škole na Meterizama sa pripadajućom trodijelnom sportskom dvoranom. Za ilustraciju, trodijelna sportska dvorana znači tri poprečna igrališta odvojena membranama. Dakle trodijelna sportska dvorana sa teleskopskim tribinama za 500 gledatelja, sa semaforom, sa zastorima koji odvajaju za trening, tri igrališta. Dakle ogroman kapacitet i vrlo operativna, vrlo praktična sa kompletom sportske opreme. Samo za ilustraciju: 50 kožnih košarkaških lopti i 50 nogometnih, 50 odbojkaških, 50 rukometnih, nema šta nema, samo što dvorana ne pjeva. 20 milijuna kuna ukupni trošak, 20 milijuna kuna. Koliko smo takvih trodijelnih sportskih dvorana u Hrvatskoj mogli napraviti mlađim naraštajima, samo za cijenu splitske Arene, zadarskog Višnjika ili nekih drugih dvorana koje danas zjape prazne i prave gubitke, a u isto vrijeme i danas u velikom dijelu jedinica lokalne samouprave najmlađi naraštaji odlaze u 9 sati navečer na trening jer nemamo dovoljan broj dvorana za stvarno i realno bavljenje sportom, ali zato imamo dvorane koje su ostale kao spomenik, ne onima koji su ih gradili nego spomenik naše odgovornosti ljudskoj gluposti. Hvala lijepo.
Josip Borić, replika.
Hvala lijepo potpredsjednice. Kolega Baranović, ja nisam oduševljen s vašom raspravom, pogotovo ovim pitanjem da li nama nešto treba ili ne treba jer mi smo poznati kao narod koji uvijek žali za svim onim što je napravio. Mi danas se pitamo uopće trebaju li nama autoceste, trebaju li nam svi sustavi odvodnje, nijedan nije jeftiniji od 100 milijuna kuna, ako nisu milijarde u pitanju. Trebaju li nam vodovodi, trebaju li nam sve te, treba li nam stadion u Zagrebu novi, što će nam stadion. I navedete primjer splitske dvorane. Ajmo pitat gdje je Split u momčadskim sportovima, ajmo reći rukometu, košarci itd. koji bi punili te dvorane. Možda je tamo problem, možda je problem u tome što se ne može naći načina da se isfinanciraju ti sportovi pa da onda oni privuku neke koji bi te dvorane punili. Recimo da košarkaški klub Split igra Ligu prvaka bi li ta dvorana bila puna. Vjerojatno bi bila puna. Ali onda vi kažete to je promašaj, a u Varaždinu nije promašaj, a tamo neka druga opcija na vlasti, tamo nije promašaj. Ili recimo mi imamo najskuplje bazene na svijetu u Rijeci, ali to ne znači da nemamo recimo dobar vaterpolo klub, da nemamo plivačku školu koju prolazi tisuće ljudi itd. I stalno pitamo da li je to isplativo ili to nije isplativo. Mislim čemu to? Jesu te dvorane poslužile nekakvim vrhunskim priredbama, ja mislim da jesu i svi smo voljeli u jednom trenutku i dio tih predstava ali dok se ne napravi sve je ok, kad se napravi odmah žao što nismo napravili još stotinu malih. Pa imaju, i malih ima ja mislim da ih gotovo u svakoj općini i gradu ima. Nekad koštaju 20, neke 17, mi smo napravili bazen zatvoreni u Korčuli za 40 milijuna kuna. I tamo netko trenira, pliva itd. A jesmo ih mogli napraviti 10 za onaj koji je koštao ne znam u Rijeci koliko je koštao, to više nitko ne zna. Mogli smo ih možda napravit 50, ali nije to pitanje. Ako želimo vrhunski sport moramo imat vrhunsku infrastrukturu. Hoće li ona bit isplativa, to je na onome tko je ušao u javno privatno partnerstvo. A da li će država tu nosi dio, pa mora nosit.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Gospođo potpredsjednice. Pa ja bih se možda mogao složit s vama kolega Boriću kad bi vi ušli u dućan sa cipelama i kupili cipele br. 52, ali čisto sumnjam da vam treba toliki broj. Vrlo vjerojatno kupujete cipele po mjeri, a vrlo vjerojatno i odijelo. Prema tome, stavljat to u taj kontekst a apsolutno mi nije tema da li je dvorana napravljena u Varaždinu, Osijeku, Zagrebu ili Splitu, u pitanju je princip i u pitanju je matematika, a matematika je egzaktna znanost Uđete u poslovne knjige sportskih dvorana, komparirate broj prodanih karata ili uopće broj zabilježenih posjeta. Karte mogu biti … prigoda. Sa kapacitetom dvorane sagledate to i stavite u kontekst 365 kalendarskih dana i onda shvatite istinu, da smo napravili nešto što nam nije bilo nužno potrebno u situaciji kad čak izvan konteksta sporta imamo čitav niz prioriteta, od zdravstva, od socijalne politike, obrazovanja i svega ostalog. Zaduživali smo se za to napravit. To nisu realna sredstva, to su sredstva Svjetske banke, Europske banke na koje se plaćaju kamate. To su kamate na našu glupost, kolega Boriću i uvjeren sam da kad odete kupit sljedeće cipele da ćete kupiti točno po onom broju koji vam pristaje. Hvala lijepo.
Završna riječ predsjednice Nacionalnog vijeća gospođe Danire Bilić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvažene zastupnice i zastupnici. Prije svega dopustite mi da vam se zahvalim na više nego konstruktivnim prijedlozima, kvalitetnim raspravama, na vašim kritičkim osvrtima jer ste potaknuli i neka pitanja koja su izuzetno važna za daljnji razvoj sporta, ali ja ću pokušati sad se doista referirati na one najvažnije stvari ili na većinu stvari koje sam si tu zabilježila, a koje ste primijetili. Međutim ono prvo što mi upada u oči, a to je da nije slučajno da ste svi vi koji ste raspravljali spominjali važnost potrebe postojanja jednog dugoročnog strateškog dokumenta razvoja sporta jer upravo i svi ovi problemi koje ste pojedinačno navodili proizlaze iz nedostatka takvog jednog dokumenta koji bi onda regulirao sve segmente sporta, koji bi utvrdio nekakve jasne ciljeve gdje želimo biti za 8, 10 ili 12 godina i načine na koji ćemo to postići i načine na koje ćemo to uskladiti. Primjerice, jako se puno spominjala ovdje sportska infrastruktura i s pravom, dakle i potreba i nedostatak mreže sportskih objekata. Rečeno je, netko je rekao da bi volio da Nacionalno vijeće bude to koje će predložiti dakle način kako da se što prije dođe do mreže sportskih objekata. Ja podsjećam da je to Nacionalno vijeće što ćete vidjeti u dokumentima već učinilo, ali ne samo da vi vidite da je Nacionalno vijeće to predložilo nego zaista što smatramo da je nužno dakle da se ispravnim putem dođe do te mreže, a to je preko jedinica lokalne i područne samouprave koji su prije svega ne samo vlasnici postojećih objekata nego i kontroliraju i donose one urbanističke planove koji će rezervirati prostore za te sportske objekte i koji će sami procjenjivati koje su njihove potrebe. Doista, postoji jedan veliki nedostatak, dakle da se kroz tu mrežu ustanovi što imamo, što želimo i koliko nam toga nedostaje. Ovdje je bilo dosta kritika što to Nacionalno vijeće samo predlaže studije, studije. Ja s jedne strane razumijem dakle tu bojazan zašto ćemo trošiti novce na studije, na analize itd. No međutim, da bi kvalitetno donijeli odluke gdje želimo pozicionirati sport, kako želimo od sporta izvući onaj maksimum, kako želimo stvoriti što kvalitetnije uvjete mi moramo znati kakva je podloga, koji su nam imputi temeljem kojih ćemo donositi određene odluke, kako ćemo postaviti ciljeve i načine njihovog postizanja. Primjerice, mi moramo znati u ovom slučaju koliko imamo sportskih objekata, za koju namjenu po postojećim standardima i normativima, koliko oni potreba građana zadovoljavaju sukladno nekakvom određenom broju građana u pojedinoj jedinici lokalne samouprave, jednoj u regiji ili na nacionalnoj razini i koliko nam istih nedostaje. Možda ustanovimo da nekih sportskih objekata imamo već dovoljno, a nekih nam nedostaje u nekakvom većem, značajnijem broju. Samim time to će utjecati na jedne od glavnih elemenata u tom području u izradi Nacionalnog programa i načina njihovog rješavanja. Nadalje, ovdje je rečeno zašto Nacionalno vijeće ne izradi i ne predloži nacionalni program. Naprosto zbog toga što Nacionalno vijeće može i želi funkcionirati isključivo sukladno svojim zakonom propisanim zadaćama. Dakle, Nacionalno vijeće kao što je ovdje već rečeno najviše stručno i savjetodavno tijelo. Netko je rekao da nije stručno ali to je krivo. Dakle, Nacionalno vijeće je najviše stručno i savjetodavno tijelo i naprosto stručna kvalifikacija da bi obavljali savjetodavnu funkciju. To u zakonu tako i piše. Međutim, Nacionalno vijeće nema ingerenciju izrade nacionalnog programa sporta, nego u zakonu piše da je to u nadležnosti ministarstva. Međutim, Nacionalno vijeće doista od svog osnutka do danas, a vi ste tome svjedoci doista silno potiče i doista u prvi plan stalno ističemo važnost izrade analitičkih projektnih studija, jer one trebaju biti prava podloga izrade tog Nacionalnog programa, a za koje vidim da se ipak svi slažemo i da ste svjesni u Hrvatskome saboru koje je u konačnici najvažnije tijelo jer u konačnici i vi ćete donositi one odluke i usvajati nacionalni program da se do takvog dokumenta doista dođe na kvalitetan način. Ako želimo razvijati područje sporta kao što se promišljeno i dugoročno onda to možemo raditi kao što se razvijaju i druga područja isto tako putem izrade nekakvih dugoročnih strategija. I ne smijemo bježati od toga zato što postoji niz nekakvih loših primjera u praksi. Spominjali ste arene da li su funkcionalne, da li nisu itd. E pa upravo i to je jedan od odgovora koji bi dobili da se primjerice kroz nacionalni program utvrdilo, dakle da želimo određeni broj velikih i skupih sportskih objekata koje će imati točno određenu funkciju i da želimo ili da želimo veći broj manjih i jeftinijih. Ali se mora znati zbog čega želimo, za koju potrebu one trebaju zadovoljavati. Na žalost imamo lošu, mislim praksu koja je do sada na snazi, a to je da se kod nas sportski objekti pogotovo veći sportski objekti isključivo grade povodom nekakvih velikih sportskih natjecanja i onda u onoj stisci vremena nemate dovoljno, dakle niti prostora za promišljanje što će se sve kasnije odvijati u tom sportskom objektu, pa onda postane nekad upitna njihova financijska održivost. To je također još jedan od pokazatelja koliko je nužno doista da se sport makne od improvizacija i ad hoc odluka, a da se krene, dakle da se krene u jedno promišljeno, dugoročno promišljanje njegovog budućeg razvoja. I budimo realni 2006. godine donesen je Zakon o sportu. On je predvidio izradu Nacionalnog programa kao osmogodišnjeg programa razvoja sporta. Danas do 2013. godine prošlo je 7 godina. Mi taj dokumenat nemamo. I zbog toga sam ja upravo u svojoj uvodnoj raspravi pozvala na zajedničku suradnju svih nadležnih institucija kako iz državne politike koja regulira područje sporta pa i drugih ministarstava, jer naprosto to je međusobno povezano. Isto tako svih sportskih organizacija akademske zajednice, jer je neupitno da je ta suradnja nužna kako bi doista imali onda jedan kvalitetan promišljen razvoj, razvoj u svim njegovim segmentima. Nadalje, evo samo ću se kratko referirati na onaj dio da ministarstvo ne sluša savjete, odnosno ne prihvaća Savjete Nacionalnog vijeća za sport. Mislim da to nije točno i da je to bilo razvidno iz moje rasprave na početku zbog toga što nadležno ministarstvo u jednom dijelu je prihvaćalo, čak mislim u većem dijelu prihvaćalo prijedloge Nacionalnog vijeća, a u jednom dijelu nije na što sam vas i upozorila. Ja sam možda dala akcenat na ono što nije pokušavajući apelirati upravo na vas saborske zastupnike da o tome također vodite računa. Ali većinu naših savjeta ipak je ministarstvo prihvatilo, pa primjerice za najvažnije zakonske akte koji se odnose na područje sporta, kako Zakon o sportu, tako i Zakon o sportskoj inspekciji većinu naših primjedbi i prijedloga ministarstvo je prihvatilo. Isto tako prihvatilo je i objavu studije, temeljna načela i smjernice razvoja sporta. Točno je kako ste vidjeli u izvješću da nije prihvaćen naš prijedlog da se ona tiska i da bude dostupna i da se podijeli svim zainteresiranim subjektima u području sporta. Ali dobili smo obrazloženje da zbog financijskih razloga studija će biti samo objavljena na internetskim stranicama ministarstva, pa tako je i možete tamo i pronaći. Dakle, evo mislim da sam, ne sve, ali jedan dio dakle vaših primjedbi pokušala obuhvatiti. I naprosto još jedan završan komentar, a to je da ukoliko doista svi zastupnici u Hrvatskome saboru smatrate da bi Nacionalno vijeće trebalo raditi nešto što izlazi izvan okvira zakonom propisanih zadaća onda to doista vi uvijek imate, to znate pravo i mogućnost da onda na to i utječete prilikom izmjena i dopuna Zakona o sportu u onom dijelu u članku 3. koji definira naše zadaće. Netko je rekao da druge zemlje nemaju, većina zemalja u EU nema Nacionalno vijeće. Međutim, baš suprotno. Većina zemalja ima Nacionalno vijeće. Ono se svugdje ne zove isto, ali svugdje je to stručno i savjetodavno tijelo kao što je sa sličnim dakle ili istim zadaćama kao što ima Nacionalno vijeće za sport, ali se možda negdje nešto malo drugačije zove. Tako da u tom dijelu evo mislim sada smo članica EU, nećemo funkcionirati i ne možemo funkcionirati kao izolirani otok. U tom slučaju doista kažem ponavljam ponovno izrada ove strategije je izuzetno važna, između ostaloga netko je spominjao dakle problematiku alokacije financijskih resursa. Dakle, na nacionalnoj razini ovisno o pojedinim regijama. Pa upravo i to je jedna tema koja će biti itekako, odnosno treba i mora biti tretirana u takvom jednom programu dugoročnom kako bi se stvorili uvjeti da se programi javnih potreba u svim krajevima bez obzira na njihovu razvijenost bude poprilično ujednačena, prije svega koja se odnosi na djecu i mlade, a da se za vrhunski sport stvaraju uvjeti njihovog jačeg i intenzivnijeg financiranja ali sa tržišne osnove i sa onog još jednog mogućeg izvora prihoda u kojem u Hrvatskoj imamo jako veliki potencijal a to su kućanstva. Evo ga, uvažene zastupnice i zastupnici, ja se nadam da sam obuhvatila većinu vaših primjedbi. Još jednom se zahvaljujem na svim vašim prijedlozima i sugestijama koje ću svakako prenijeti i ostalim kolegama članovima Nacionalnog vijeća za sport. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. I još imamo dvije replike, Saša Đujić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa nisam se danas javljao za raspravu, govorio sam prošle godine o vašem izvješću, jedan dio primjedbe koje sam ja rekao u svojoj raspravi prošle godine ostao je i do dan danas. Međutim, moram reagirati na dvije stvari da ne bi bilo nekakvog nesporazuma. Rekli ste sada u vašem završnom izlaganju da ako mi kao zastupnici mislimo što bi Nacionalno vijeće trebalo raditi da pokrenemo nekakve izmjene odnosno prijedloge izmjena i proširenja vaših ovlasti i danas više puta tu su spomenute te studije, a vi znate da sam ja i na našim odborima upravo o tim studijama uvijek često raspravljao. Nitko nije rekao da nama nisu potrebne stručne studije da ih ne trebamo i da one nisu podloga i temelj za izradu Nacionalne strategije koja je svakako potrebna da bi riješili sve ove probleme. Ali mislim da smo na tragu, i kolega Baranović je o tome govorio ako sam dobro shvatio, ja mislim da sadašnja zakonska regulativa koja propisuje vaš rad vama ne priječi da vi kao stručno savjetodavno tijelo izradite sami nekakve studije, to smo i zadnji puta na odboru raspravljali, tim više što vi sa zakonskom ovom regulativom imate mogućnost uključivanja dodatnih članova odnosno rađenja stručnih tijela unutar Nacionalnog vijeća za sport koje bi vam moglo onda pomoći u izradi tih studija, odnosno vi biste mogli sami unutar svoga rada izraditi studije i zakonodavcu ponuditi određena gotova rješenja. I mislim da vam postojeća zakonska regulativa to ne ograničava i da vam nije to problem da to radite. Evo čisto tu su neke intencije nas koji smo o tome raspravljali zato jer smo tako i u neformalnim razgovorima razgovarali na tom pravcu. Jer ako vi savjetujete nekome da treba izraditi studiju to mislim da ministarstvo zna i samo. Onda se ponovno postavlja ono pitanje da li ste vi potrebni? Ja mislim da ste potrebni i da možete puno više doprinijeti u razvoju sporta u Hrvatskoj ako biste se malo uključili na ovaj način. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Danira Bilić.
Hvala lijepo. Pa dakle kao što, dakle već temu koju ponavljamo i sa odbora ali u svakom slučaju onda članovi Nacionalnog vijeća za sport već su bili uključeni dakle i u izradu temeljnih načela i smjernica razvoja sporta i kao autori i isto tako osnovali smo dva radna tijela koja su također radili na određenim dokumentima. Međutim, postoje studije koje naprosto Nacionalno vijeće za sport zbog načina na koje je ustrojeno i zakonskih okvira u kojima funkcionira ali i zbog opsežnosti i uske specifičnosti pojedinih područja, odnosno segmenata sporta i potrebe za nekakvim istraživačkim dakle odnosno i analitičkim pristupom pojedinih područja naprosto nema uvjete da radi. To su neke ozbiljne studije koje primjerice ako pogledate studiju financiranja sporta u RH koje je izradio Institut za javne financije onda ćete vidjeti da je njima trebalo nekakvih 6 mjeseci gdje je jedan tim radio kontinuirano u punom radnom vremenu kako bi dakle prikupili sve one podatke a za one podatke do kojih nisu mogli doći radili su određene anketne upitnike, odnosno jedno istraživanje. Prema tome, Nacionalno vijeće je možda čak i predinamično u ovom slučaju, dakle u odnosu na financijske uvjete jer smo svjesni i ekonomske krize ali sa svojim prijedlozima i sugestijama. Međutim, ja isto tako držim da već i ove tri studije koje smo napravili su puno, jedan veliki iskorak u odnosu na sve protekle godine od neovisnosti RH do danas. Dakle, veliki jedan iskorak je napravljen, ali ono na što upozoravamo da se ne smije stati jer naprosto to je jedina kvalitetna podloga da možemo donijeti kvalitetne ciljeve ali još važnije kvalitetne mjere kojima će se postići ti ciljevi. Hvala.
I Gordana Sobol, replika.
Zahvaljujem. Pa gospođo Bilić ja bih samo htjela podcrtati nešto što ste vi rekli u svojoj završnoj riječi, a vezano je uz problematiku sportskih objekata. Nedostatke ogromnog broja sportskih objekata diljem Hrvatske i problem dakle što se mi u Hrvatskoj odlučujemo na gradnju megalomanskih objekata ustvari povodom određenih međunarodnih natjecanja, a da pri tome ja bih ustvari ovako rekla, ima jedna rečenica u ovoj studiji o financiranju sporta koji kaže da je ustvari pitanje financiranja sporta dvosmjerno i da ne postoje one studije koje će govoriti o tome i koje će pokazati koliku korist imamo kao društvo, odnosno od određenih međunarodnih natjecanja. Ali ja bih tu onda još i nastavila i koliko dugova i neiskorištenih dvorana ostane nakon nekih takvih međunarodnih natjecanja koja su ja bih se onako usudila reći barem zadnjih godina u Hrvatskoj onako i dobro politički motivirane odnosno isforsirane. S druge strane, zanemarujemo ili pokušavamo na isti način gledati na one objekte koji su građeni ne zato što su neka međunarodna natjecanja trebala biti održana nego su građeni uz sredstva lokalnih, isključivo lokalnih jedinica i koja su danas prepuna ustvari dakle između ostalog to se odnosi i na taj kompleks bazena u Rijeci koji je pun, ono što se kaže od ujutro ranih jutarnjih sati pa do kasnih večernjih sati i gdje i plivači i vaterpolisti i sinkroplivanje i skokovi u vodu nalaze svoje mjesto i čak bih rekla da su termini i premali. Dakle u tom dijelu možda bi trebalo taj dio još malo naglasiti. Hvala.
I odgovor na repliku Danira Bilić.
… [[Govornica nije uključena.]] nema potrebe da kao što ste rekli da budemo a priori negativistički okrenuti prema velikim objektima koji su izgrađeni kako bi se primjerice održalo nekakvo veliko sportsko natjecanje jer ipak treba vidjeti koje prednosti imamo sa tim sportskim objektima jer su oni pretpostavka za dobivanje nekakvih velikih sportskih natjecanja. Sva velika sportska natjecanja ukoliko naravno su dobro organizirana ona predstavljaju i značajnu ekonomsku korist za zemlju ili regiju u kojoj se održavaju. Ja se apsolutno slažem da motiv za izgradnju sportskih objekata bez obzira bili to veliki ili mali sportski objekti moraju biti utemeljeni odnosno mora se jasno znati zašto se oni grade i za koju namjenu i svrhu će se koristiti i na koji način će se oni u financijskom smislu održavati. Međutim, sada u postojećem stanju dok se to ne regulira sa nekakvim dokumentima mislim da bi bilo izuzetno važno da se postojeći objekti stave maksimalno u funkciju za koju oni mogu biti, a isto tako ne treba zanemariti činjenicu da ipak zahvaljujući njima imamo pretpostavku da se prijavimo za nekakva velika sportska događanja. I isto tako nisam ono što sam htjela naglasiti a vezano ne samo za sportske objekte nego i općenito za funkcioniranje sporta i za njegovu gospodarsku i društvenu aktivnost, mislim da je važno znati da u EU sport i sve dakle industrija koja je odnosno gospodarske aktivnosti koje su povezane sa sportom industrije sportske dakle bilježe jedan snažan i značajan rast, predstavljaju sve veći i veći udio u BDP-u EU i stvaraju sve veći broj novih radnih mjesta. I upravo zbog toga u EU sa povećanim zanimanjem i koncentracijom se promatra ovo područje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O izvješću ćemo glasati naknadno. A sutra ćemo u 9,30 početi sa raspravom o Izvješću o poslovanju Fonda hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Hvala lijepa.
Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za sport za 2012. godinu. Rasprava o izvješću je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - Prihvaća se Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za sport za 2012. godinu. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen jednoglasno sa 116 glasova za.