Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom. Dogovorno ćemo nastaviti tri točke u objedinjavajućoj raspravi - Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, prvo čitanje, P.Z. br. 498. - Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, prvo čitanje, P.Z. br. 499. - Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o postupku primopredaje vlasti, prvo čitanje, P.Z. br. 500. Predlagatelj je Vlada, raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Predstavnik predlagatelja, ministar uprave, Davorin Mlakar će dodatno obrazložiti prijedloge ovih triju Zakona. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Zahvaljujem se na prilici da objedinimo tri Zakona u ovom uvodnom izlaganju jer se radi ustvari o provedbi odluka Vlade o tome da se državni dužnosnici ne mogu više nalaziti u upravnim odborima ili nadzornim odborima trgovačkih društava koja su u potpunom većinskom ili djelomičnom vlasništvu Republike Hrvatske, stoga je Ministarstvo uprave predložilo izmjene tri Zakona. Jedan je Zakon o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, drugi je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o pravima i obvezama državnih dužnosnika i treći je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o postupku primopredaje vlasti. Da tako kažem to su tehničke izmjene dakle, brisali smo mogućnost da državni dužnosnici budu članovi upravnih ili nadzornih odbora trgovačkih društava i da se stupanje na snagu zakona, raspišu javni natječaji za sve te pozicije, odnosno za sva ta mjesta i da po obavljenom javnom natječaju izborom novih ljudi u ta tijela upravljanja trgovačkim društvima, do tada da dužnosnici ostanu na tim pozicija izborom novih ljudi po javnom natječaju da njihova dužnost u tim društvima prestaje. Evo, hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Vlada Republike Hrvatske uputila je Hrvatskom saboru uz ovaj Zakonski prijedlog i Prijedlog zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti te o postupku primopredaje vlasti, koji svojim sadržajem čine jednu cjelinu odnosno određuju položaj državnih dužnosnika u nadzornim odborima trgovačkih društava. Cijeneći opću opredijeljenost Vlade Republike Hrvatske za profesionaliziranijim upravljanjem trgovačkim društvima odnosno što učinkovitijim nadziranjem rada trgovačkih društava koja se nalaze pretežito državnom vlasništvu ili u kojima država ima većinski udjel ili paket dionica, te da se ti poslovi unutar trgovačkih društava povjere stručnjacima izabranim na javnom natječaju. Klub zastupnika HSS-a podržava donošenje ovih zakona. Stupanjem na snagu ovih Zakona, dužnosnici neće moći biti članovi nadzornih odbora dok će iznimno moći biti članovi u najviše dva upravna vijeća, ustanova odnosno nadzorna odbora izvanproračunskih fondova. Ako su te ustanove i ti fondovi od posebnog državnog interesa. Osim, ako posebnim zakonom nije određeno da je dužnosnik član nekog upravnog vijeća, ustanove ili nadzornog odbora izvanproračunskog fonda po položaju a što se odnosi na neke ministre koji u okviru svoga područja nadležnosti, odnosno djelokruga ministarstva imaju ustrojene takve ustanove ili izvanproračunske fondove i čije članstvo i položaj u njima određuje poseban propis. I nadalje, kao i do sada u tim iznimnim slučajevima dužnosnici za svoj rad u upravnim vijećima ustanova odnosno nadzornim odborima izvanproračunskih fondova neće ostvarivati pravo na nikakvu naknadu, osim prava na naknadu putnih i drugih troškova. Ovaj Zakon također propisuje da državnim dužnosnicima koji su članovi u nadzornim odborima trgovačkih društava u pretežito državnom vlasništvu ili u kojima država ima većinski udjel, odnosno paket dionica prestaje članstvo u tim odborima danom imenovanja članova nadzornih odbora danom imenovanja novih članova nadzornih odbora nakon provedenog javnog natječaja. Mi u Klubu Hrvatske seljačke stranke smo čvrsto uvjereni da će transparentno provođenje javnih natječaja za nove članove nadzornih odbora odabranih po kriterijima stručnosti i visokih moralnih kvaliteta biti jedan od ključnih zamašnjaka bržeg otklanjanja posljedica globalne ekonomske krize u tim trgovačkim društvima i jačanje konkurentnosti Hrvatskog gospodarstva. Stoga vjerujemo da će Vlada Republike Hrvatske navedeni javni natječaj raspisati u skorije vrijeme i po stupanju na snagu ovoga Zakona. Sukladno ovome što sam sada naveo vjerujem da će ovaj Zakon pospješiti rad nadzornih odbora upravnih vijeća i stoga će Klub zastupnika HSS-a podržati ovaj Zakon.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će promjene ova tri Zakona koja su pred nama, dakle Zakon o obvezama i pravima državnih dužnosnika, Zakon o izmjeni zakona o sprečavanju sukoba interesa i Zakon o izmjeni Zakona o primopredaji vlasti i prijedlog izmjena ovih zakona je naizgled mala tehnička izmjena, ali njome ovaj Hrvatski sabor prihvaćanjem potvrđuje opredjeljenje Hrvatske vlade koje je iznijela u svome programu a radi se o daljnjoj depolitizaciji javnih poslova, javne uprave a i javnih poslova, o tome da Vlada stoji na stajalištu da je u suvremenom tržišnom gospodarstvu zadaća države i javnog sektora u gospodarstvu jasna, stvaranje povoljnih uvjeta za poduzetništvo koje preuzima odgovornost poslovnih rizika, jačanje institucija i njihovo učinkovitosti u praćenju potreba gospodarstva i osiguranju socijalne pravde. Naravno da Hrvatska država, Vlada i ovaj Sabor moraju voditi nadzor i voditi brigu o javnim resursima, svakako jedan od tih javnih resursa jesu i javna poduzeća u vlasništvu države ili u pretežitom vlasništvu države. Ali na tragu jasnog opredjeljenja o transparentnosti rada, na tragu daljnjeg jačanja svih instituta za sprečavanje sukoba interesa državnih dužnosnika jesu i ove predložene izmjene. Članstvo državnih dužnosnika u nadzornim odborima trgovačkih društava izvan proračunskih fondova i ustanova ima dugu povijest. Nju možemo iščitavati kroz donošenje najprije Zakona o obvezama i pravima hrvatskih dužnosnika, pa potom kroz Zakon o sprečavanju sukoba interesa, Zakon o primopredaji vlasti. I vidimo da tamo negdje '98. je propisivao Zakon o obvezama i pravima dužnosnika da oni ne smiju biti još '98. da ne smiju biti u članstvu nadzornog odbora, osim ako je to zakonom posebnim izričito propisano. 2000. godine taj je zakon izmijenjen na način da je rečeno da državni dužnosnici mogu biti bez ograničenja članovi nadzornih odbora u svim društvima u kojima je država vlasnik ili pretežiti vlasnik. Nakon toga donijet je Zakon o sprečavanju sukoba interesa koji je cjelovito kao posebni zakon regulirao tu materiju. Tim zakonom prvi puta je utvrđeno da dužnosnici ne smiju biti članovi nadzornih odbora osim iznimno za tvrtke za koje se utvrdi ovaj Hrvatski sabor da je to od posebnoga interesa za Republiku Hrvatsku. Potom su unijeta, dakle tada je bilo ograničenje, potom je to opet liberalizirano da bi na tragu novih mjera sprečavanja sukoba interesa 2008. ovaj Hrvatski sabor donio izmjene i dopune Zakona o sprečavanju sukoba interesa koji je ograničio članstvo u nadzornim odborima za dužnosnike na najviše dva nadzorna odbora. Ovim zakonom sada se predlaže da dužnosnici uopće ne mogu biti članovi nadzornih odbora trgovačkih društava, a da će Vlada svoje predstavnike temeljem svoga vlasništva u tim nadzornim odborima odnosno temeljem utvrđenog javnog interesa, odnosno državnog interesa ovdje na Hrvatskom saboru imenovati resorni ministri ali na temelju pravednog javnog natječaja. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ove izmjene, ali upozoravamo kako je zakon u prvom čitanju, ima mjesta, ima vremena za njegovu doradu. Dakle ovdje je ostalo nedorečeno, dakle ništa o načinu provođenja javnog natječaja, o tome koji će biti uvjeti, koji su to uvjeti za obnašanje određene dužnosti članstva u nadzornom odboru, tko će ih propisivati itd. Nadalje, ja bih rekla nekoliko nomotehničkih primjedbi da bi ovi zakoni u konačnici bili proveli ono što je namjera predlagatelja zakona, a što će biti i naša namjera donošenjem ovog zakona. A to je prije svega nomotehničko uređenje na način da predlagatelj razmisli o tome treba li mijenjati ove sve zakone, jer je donošenjem Zakona o sprečavanju sukoba interesa zapravo cjelokupna materija sprečavanja sukoba interesa regulirana ovim zakonom kao posebnim zakonom. A materija koja je nekada bila regulirana Zakonom o obvezama i pravima hrvatskih dužnosnika je u tom zakonu stavljena izvan snage, pa taj zakon i ne bi trebao intervenciju. Nadalje, odnos u članku 11. Zakona o sprečavanju sukoba interesa koji govori o članstvu u trgovačkim društvima, upravama i nadzornim odborima trgovačkih društava, ovo je prilika rekla bih točnije i sretnije riješimo nomotehnički ovaj članak. Dakle, u tom članku se kaže da dužnosnici ne mogu biti članovi uprava i nadzornih odbora trgovačkih društava, a da bi se u sljedećem stavku reklo da iznimno od te odredbe oni mogu biti u određenim uvjetima i članovi upravnih vijeća ili nadzornih odbora izvan proračunskih fondova ili upravnih vijeća ustanova, a da im to zapravo u zakonu niti nije generalno zapriječeno. Dakle, trebalo bi generalno zapriječiti, a onda u sljedećem stavu propisati iznimke od te generalne zapreke. Dakle, kao što se to sada izmjenama predlaže, najviše u dva nadzorna odbora izvan proračunskih fondova i dva upravna vijeća, vijeća ustanova, osim ako posebnim zakonom nije predviđeno da pojedini dužnosnik je na tome mjestu po položaju ex lege. Također, još ukazujem na rješenje u Zakonu o primopredaji vlasti gdje bi trebalo razmisliti i što je sa stavljanjem na raspolaganje mandata. Dakle, on regulira stavljanje na raspolaganje mandata članova predsjednika i članova nadzornih odbora, dakle gdje sada dužnosnici više neće moći biti, pa se stoga u Zakonu o primopredaji vlasti te riječi brišu, što je uredu. Međutim, niti postojećim zakonom, a niti ovim izmjenama se ništa ne kaže o stavljanju na raspolaganje mandata dužnosnika koji sada po izmjeni zakona, mogu biti članovi upravnih vijeća, odnosno nadzornih odbora izvan proračunskih fondova, pa i o tome do drugog čitanja evo treba razmisliti da se to cjelovito razradi. Iz zbog svega iznijetoga predlažem da u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice koji će ovo podržati, podržavamo ovaj zakon, jer se time provodi i operacionalizira načelno opredjeljenje hrvatske Vlade i ovoga Sabora o depolitizaciji javnih poslova i o daljnjoj borbi protiv korupcije jačanjem transparentnosti svih javnih poslova, a u to svakako spada i upravljanje poduzećima u kojima država ima pretežito ili cjelokupno vlasništvo i koje su od posebnog državnog interesa. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospodine ministre, državni tajniče. Klub zastupnika SDP-a apsolutno podržava promjene u smislu da javna poduzeća moraju u svojem poslovanju i u načinu funkcioniranja i oko njih moraju napraviti radikalne promjene. Politika mora ići van iz javnih poduzeća ali Klub zastupnika SDP-a smatra da su ovi predloženi zakoni predloženi mi bi rekli sa figom u džepu. Zbog čega? Prije svega, Vlada HDZ-a proteklih šest godina upravlja javnim poduzećima na način na koji to vidimo. Rezultati su vidljivi ovih dana i netko je rekao u borbi protiv korupcije i u lošijim rezultatima tih firmi. Vlada HDZ-a upravlja tim poduzećima i rezultat tog upravljanja se vidi proteklih mjeseci. I zbog toga ne možemo pristati da zavlada kolektivna amnezija, kao evo mi se trudimo, mi želimo promijeniti stvari ali šest godina nismo ništa radili, doveli smo do toga da se u javnim poduzećima dešavaju kriminalne radnje, da javna poduzeća iz godine u godinu lošije rade, da ostvaruju slabije rezultate, ali evo mi želimo najbolje. Nakon šest godina gospodo to je dosta neuvjerljivo. Kakvo je stanje u javnim poduzećima? Kada kompariramo rezultate utjecaj te politike šest godina HDZ-ove vlasti pokazuje 2008. godine u odnosu na 2007. godinu iskazana je dobit manja otprilike 387 milijuna kuna, odnosno iskazana je dobit od 287 milijuna kuna u tim javnim poduzećima. Ali iz te analize je ispala INA zbog toga što je valjda država pala samo na 44% vlasništva. Da je INA ukalkulirana u rezultate 2008. godine dobit ne bi bila 287 nego bi gubitak bio preko 600 milijuna kuna. Evo, to je rezultat HDZ-ove Vlade šest godina upravljanja javnim poduzećima, preko 600 milijuna kuna gubitaka u javnim poduzećima 2008. godine. Ono šta je SDP anticipirao i na ovu sjednicu uputio interpelaciju o kojoj će biti rasprave u narednim danima u Saboru je da se neke stvari moraju mijenjati. Moraju se mijenjati, rekao sam politika mora van iz javnih poduzeća ali točno na određeni način. Mi smo rekli da Vlada treba napraviti analizu rada nadzornih odbora i promijeniti one nadzorne odbore koji ne rade svoje poslovanje, koji ne rade svoj posao ali ne nadzorni odbori nego uprave trebaju ići na javni natječaj. Vlada odgovara kroz predstavnika u skupštini javnog poduzeća koje imenuje nadzorni odbor, odgovara da tamo moraju biti stručni ljudi a javni natječaj se mora sa jasnim pokazateljima provesti za uprave javnih poduzeća i zato govorimo da je ovaj zakon sa figom u džepu. Ovdje se neće mijenjati nesposobne uprave javnih poduzeća nego će se kao provesti neki natječaj za nadzorne odbore koji će onda pokriti ove nesposobne uprave koje su danas na djelu i oko kojih možemo svaki dan čitati u novinama i gledati izvješća u emisijama javnog informiranja. S druge strane, zbog čega kažemo da je figa u džepu. Pa ovdje gospodo ne pišu ni rokovi kada će se ti nadzorni odbori mijenjati. Kaže, biti će birani na javnim natječajima ali ne kaže niti kada niti na koji način nego samo piše da će postojeći nadzorni odbori obnašati svoju dužnost do isteka mandata i mogu obnašati svoju dužnost dok se ti novi nadzorni odbori na javnim natječajima ne izaberu. Apsolutno, to je figa u džepu jer se ne zna do kada će recimo ministar Šuker biti predsjednik Nadzornog odbora Croatia osiguranja jer vidimo kakve rezultate ima to poduzeće odnosno kakve su informacije o poslovanju tih poduzeća proteklih dana. Ne zna se do kad će ministar Šuker biti predsjednik Nadzornog odbora INA-e. Vidimo kakvi su rezultati INA-e da ne plaća obveze državnom proračunu, najveći je dužnik nego se kaže on će obnašati dužnost dok se ne imenuju novi nadzorni odbori. To može biti godinu, godinu i pol dana. Zbog toga kažemo ovo je figa u džepu odnosno bacanje pijeska u oči i ne želja u biti da se stvari postave na pravilan na čin i da se prave promjene dese. Ovo je jednostavno ono što sada osjeća Vlada da javnost traži i daje jedan prijedlog koji u praksi neće pravilno niti zaživjeti. Da je tome tako govori još jedan podatak. Nakon što je premijerka Kosor izašla sa prvom inicijativom da se kao nadzorni odbori mijenjaju i biraju na javnim natječajima nakon dva dana je predložila ministra Šukera za predsjednika Nadzornog odbora INA-e. Pa da li je to dame i gospodo u biti prava namjera ili ovo što smo mi nazvali prijedlozi sa figom u džepu, stvori image, napravi PR spin, ispadni uspješna a u biti se ništa neće promijeniti. Druga stvar oko koje definitivno ne možemo biti za i zbog čega opet govorimo da je ovdje figa u džepu. Kaže se promjena, znači mijenja se Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o postupku primopredaje Vladi. Pa ovdje treba ogoliti stvari do kraja. Vlada, aktualna Vlada koja će raspisati te natječaje ja kažem ne zna se za godinu, godinu i pol dana do slijedećih parlamentarnih izbora u tom trenutku će imenovati svoje ljude u nadzorne odbore i onda miče iz Zakona o primopredaji vlasti to da ti ljudi moraju dati na raspolaganje mandat novoj vlasti koja dođe i koja preuzima odgovornost za državu i za javna poduzeća. Na neki način HDZ želi tu balzamirati situaciju i zadržati kontrolu nakon što izgubi izbore četiri godine u javnim poduzećima. To nema nigdje u svijetu i niti jedna vlast ne može preuzeti odgovornost za državu nakon što je preuzela vlast a da zadrži ljude koje je postavila bivša vlast, tako da ja bih rekao tu se još jedna figa u džepu pokuša podmetnuti na način da kažem HDZ ostane i da utječe na javna poduzeća i nakon toga što prođu slijedeći parlamentarni izbori. To jednostavno nije moguće. Što se tiče stručnjaka i ono što SDP traži u svojoj interpelaciji, SDP traži u svojoj interpelaciji da se analizira rad svih javnih poduzeća i da se uprave i nadzorni odbori, prvenstveno nadzorni odbori gdje ljudi nisu zadovoljili svojim radom jer u biti rad u nadzornom odboru je rad. Nemoguće je da dužnosnici participiraju u nadzornom odboru na način samo da sudjeluju u glasanju. Pa onda imamo dosta često, evo imamo i kolege tu iz Sabora koji su recimo u Nadzornom odboru HEP-a pa ne znaju o poslovima o 500, 600 milijuna kuna. Šta se dešavalo, kako je to prošlo pitajte upravu, pa to je nemoguće. Posao nadzornog odbora je da nadzire poslovanje tvrtke. On mora biti na dnevnoj, pa čak rekao bih možda ne na dnevnoj, ali na tjednoj bazi uključen u rad tvrtke koju nadzire. I zbog toga jednostavno državni dužnosnici nisu u mogućnosti participirati u radu nadzornog odbora, a to je do sada bila praksa vidli smo gotovo uvijek. Evo i kolegica koja je ispred Kluba zastupnika HDZ-a branila ovaj prijedlog je članica Nadzornog odbora "Croatia Airlinesa" i rekla je i sama da se još nije upoznala prilikom imenovanja i da je to vrlo teško da se upoznate sa poslovanjem tvrtke i mislim da to nije moguće kvalitetno takvu dužnost obnašati. Zbog toga smo rekli u SDP-u treba promijenit nadzorne odbore gotovo u svim poduzećima javnim, staviti stručne ljude, odgovarati za njih jer politika odgovara za one koji nadziru poslovanje javnih poduzeća jer javna poduzeća su u vlasništvu države, odnosno posredno građana, hrvatskih građana, a sa druge strane raspisati javne natječaje, raspisati javne natječaje za uprave. I mislimo da se ovim zakonom pokušava zaštititi nesposobne uprave, odnosno da i dalje funkcionira sistem koji je do sada vrijedio u vladajućoj koaliciji, a to je nama u HDZ-u ova firma, vama u HSLS-u ona firma, a nama u HSS-u ona firma i na taj način da se podijele tvrtke. Ovo je figa u džepu, da se takvo stanje cementira i da onda se više ne postavljaju pitanja da li su uprave u "Croatia osiguranju", "Hrvatskim šumama", "Hrvatskoj lutriji" sposobne, da li ih je postavila politika, da li su to istaknuti članovi politike. Ja nemam ništa protiv ako netko zadovoljava kao istaknuti član neke političke stranke, ali na natječaju aplicira i prođe, svojim kvalifikacijama i iskustvom zadovoljava mjesto da obnaša tu dužnost, ali smo najčešće bili svjedoci toga da ljudi koji nikad nisu imali veze sa osiguranjem dolaze za predsjednika uprave "Croatia osiguranja" i onda da iz godine u godinu ta tvrtka ostvaruje lošije rezultate, da tonu brodovi iznenada nakon što se potpišu police itd., znači moramo te stvari nazvati pravim imenom. A Klub zastupnika SDP-a smatra da su ovi zakoni jednostavno predloženi sa figom u džepu, da se cementira postojeće stanje i da se zadrži utjecaj ove vlasti, HDZ-a nakon sljedećih parlamentarnih izbora. Hvala lijepo.
Hvala. Tri ispravka. Prvi gospodin zastupnik Boris Kunst.
Hvala lijepa. Pa kolega Maras je rekao niz netočnosti. Ja ću samo pokušat na dvije jer nemam vremena. Prvo, da je ovo figa u džepu Vlade. Ne, to je melem na ranu. Drugo što se tiče da su doveli do kriminalnih radnji u javnim poduzećima da se u ovih šest godina. Pa to nije točno. Ajd' podsjetite se svojeg vremena dok ste bili na vlasti u koliko nadzornih odbora su bili predstavnici upravo iz vaše stranke. Pa u desetak, evo ja vam popis ovdje dam gdje imate pojedine dužnosnike koji danas sjede u Saboru, u desetak nadzornih odbora. Bila je jedna skupina u vašoj stranci koja je predlagala dobru ideju, da ne smiju političari biti u nadzornim odborima pa pitajte, nažalost pokojnog premijera nemrete pitat zašto to nije prihvatio. Nije zato da bi kontrolirao, da bi upravo kontrolirao ta trgovačka društva i imao kontrolu nad njih. Znači, nemojmo bagatelizirat stvar.
Povreda Poslovnika, gospodin Maras.
Hvala lijepo. Kolega Kunst nije ispravio niti jedan navod nego je dao svoje mišljenje od prije deset godina šta se dešavalo. Ja ću vas podsjetit, gospodine Kunst, vaša stranka je prije 15 godina rasprodala sva poduzeća u Hrvatskoj pa mi to sada u raspravi ne spominjemo. Hvala lijepo. … [[Upadica se ne razumije.]]
Mir, molim vas. Hvala. Nije ispravak netočnog navoda nego je ponovna replika na repliku i nemojte to stalno raditi. Gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Evo ja ću … [[Govornik se ne razumije.]] netočan navod. Citiram kolegu Marasa: "Šest godina u javnim poduzećima odvijaju se kriminalne radnje." Ne šest, nego ja pratim deset godina, neću govorit o ratnom razdoblju. U vaše doba kriminalne radnje se nisu očitovale kroz razne afere nego prodajom najkvalitetnijih dijelova javnih poduzeća stranim vlasnicima. "Hrvatski telekom" u većinsko vlasništvo, ino 25% strateški paket, to je veći kriminal nego sve ovo što se dogodilo jer je veća šteta za Hrvatsku. Drugo, citiram: "Croatia osiguranje, vidimo negativne rezultate poslovanja." Netočno. Vjerojatno kolega Maras hoće sve partnere odbit od "Croatia osiguranja". Pozitivno poslovanje, član sam nadzornog odbora pa mogu vam i citirati, u povećanje markečera, dakle udjela u tržištu i nit jedna kriminalna radnja dokazana. Sve što se pokrenulo, pokrenulo se zbog jedne osobe, ne zbog poslovanja "Croatia osiguranja" i to je vrlo štetno za tržište osiguranja u Hrvatskoj.
I gospodin zastupnik Josip Đakić, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod da ovi zakonski prijedlozi su sa figom u džepu. Naime, ovo su stvarni istinski zakonski prijedlozi koji žele promijeniti stanje koje je do sada vladalo, da stručni ljudi stvarno uđu u nadzorne odbore i kontroliraju rad uprava kako bi ubuduće bili pravedni i kako bi bili dosljedni u izvršavanju svojih zadaća. Do sada nitko to nije imao snage učiniti, osim prijedloga ove Vlade koja želi stvarno izmijeniti bitno stanje bez ikakve fige u džepu kao što ste je vi držali cijelo vrijeme u vašem mandatu.
Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodo ministri, zastupnici. Ja nisam član niti jednog nadzornog odbora ni vijećnik u nekoj skupštini ni poglavarstvu, dobro više ih nema. Znači… … [[Upadica se ne čuje.]] A nisam došao na vlast još, dobro. Tako da u slučaju nemam ništa protiv ovoga zakona jer u načelu ćemo normalno sve to i podržati. Međutim, imamo pravo i na određene, kako da to kažem, sugestije. Ovdje imamo znači tri zakona. To je Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, zatim to je Zakon o izmjeni Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti i Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o postupku primopredaje vlasti. Ono što je suština to je upravo izraženo u ovom Zakonu o obvezama i pravima državnih dužnosnika gdje se u članku 1. doslovce kaže da dužnosnici ne mogu, citiram: "biti članovi uprave ili nadzornog odbora trgovačkih društava", a u stavku 4. kaže se: "iznimno dužnosnici mogu biti članovi najviše do dva upravna vijeća ustanova, odnosno nadzorna odbora izvanproračunskih fondova". A to su znači Hrvatske kako se zovu vode, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, za mirovinsko osiguranje, za zapošljavanje itd. Znači, izvanproračunskih fondova koji su od posebnog državnog interesa osim ako posebnim zakonom nije određeno da je dužnosnik član upravnog vijeća ustanova, odnosno nadzornog odbora izvan proračunskog fonda po položaju. Za članstvo u upravnim vijećima, ustanovama, odnosno nadzornim odborima izvanproračunskih fondova dužnosnik nema pravo na ikakvu naknadu osim prava na naknadu itd. I to je gotov citat. E sada, oni koji isto u ovoj sabornici tvrde da sve loše dolazi uvijek od dužnosnika taj isto malo čini mi se pretjeruje, možda onih na vlasti kada je riječ o lokalnoj samoupravi oni koji imaju dole vlast. Međutim, ja mislim da je istina šta ja znam negdje između. Da li su dužnosnici na primjer bili članovi Uprave Podravke? Neki jesu, ali kao što znamo svi nisu. Da li su bili dužnosnici na čelu Nadzornog odbora Podravke? Nisu. Bili su profesionalci, bili su sveučilišni profesori. Ja ne mislim ovdje na gospodina Jurčića. Gospodin Jurčić radi više nego korektno, dobro u zadnjih ne znam koliko pola godine. I mislim da su ti ljudi, sad vidimo bili idealni za ovu veliku igru u Podravku. To je bit. Na te ljude, vidim, nije se baš dalo utjecati osim pri izboru. Na dužnosnika hajde možete utjecati svo vrijeme. Kod ovog drugog igra neka subjektivna, objektivna odgovornost. Kod onog prvog ne igra zapravo ništa. Igra sa javnim natječajima koji će se sada pojaviti može se ili preko tih javnih natječaja sad se može još više utjecati na te ljude no što je to bio slučaj do sada. Evo danas čitam u poslovnom dnevniku u prvu fotelju u Croatia osiguranje dolaze ili tu fotelju dobiva Ćurković ili kći Šime Krasić. Da li su ti ljudi u nekoj političkoj grupaciji ili nisu, ja to ne znam. Ali pretpostavljam da i oni imaju izrađen neki politički svjetonazor. Ja mislim da će se tek sada politikom određivati tko će biti čijom ili po čijoj volji, kao ne znam recimo za izbor državnog odvjetnika. Ostaju ovi izvan proračunski fondovi o kojima sam govorio tamo recimo dužnosnici mogu biti. Ja razumijem kada je netko, mislim da je to gospođa Lovrin spomenula da je u vrijeme predsjedavanja Vladom gospodin Mateša '98. ako se ne varam donesao zakon da svi dužnosnici moraju van iz tih nadzornih odbora. Tada smo govorili pa to je tako zato jer on pripada ne znam nekoj tehno menadžerskoj struji. To smo razumjeli. To je sigurno, hajde. To nije bilo ni dobro, ni loše u ono vrijeme. Dolazi do promjena treće siječanjskom vlašću. Dolazi gospodin Račan. Stvar se izmijenila. Istina je ono o čemu je govorio gospodin Kunst da su neki ministri bili u 17, 18, 19, čak je rekorder bio u 22 nadzorna odbora. I to sigurno nije bilo dobro. Ali je daleko bolje funkcionirao taj javni sektor no što je funkcionirao do 3. siječnja ili nakon promjene vlasti 2003. Dolazi gospodin Sanader. Stvar je vratio recimo menadžmentu ili tehno menadžerima, ne znam kome i vidimo što se sad dešava. I što sad? Udarati s druge strane na samo na parlamentarni sustav ni to nije mudro. Rekli smo da neki, sad kad su bili ovi predsjednički izbori, neki predsjednički kandidati su željeli dovesti u pitanje taj politički sustav mičući stranke i valjda stvar prepustiti poduzetništvu. Kojem? Onom istome koji je pretvoren ili iznikao iz pretvorbe. Sad onda tu smo gradili dalje na tome teze itd. Ja tvrdim da najgore što se Hrvatskoj može dogoditi, ne daj Bože, da se uruši taj parlamentarni sustav. Rekoh, ja nisam u niti jednom nadzornom odboru niti želim biti, jer držim da treba jasno preuzeti odgovornost za loše, ne samo za dobro. Ali isto tako se slažem da se baš iz svega ne mogu maknuti ljudi koji su u politici i imaju taj legitimitet. Ako bi toliko daleko išli, e onda niti, šta ja znam, niti ovaj Parlament ne treba. Onda smo svi suvišni. Onda možemo sve prepustiti kapitalu itd. itd. Slušam recimo neke koji bi danas kupovali Podravku, a dolaze iz tih tehno menadžerskih struktura. Pa ja ne mogu vjerovati u te prozirne igre da to jednostavno nitko ne vidi. Imamo sada recimo isto jednu interesantnu pojavu oko Vijeća Hrvatske radiotelevizije. Da li je Vijeće Hrvatske radiotelevizije bez političara vjerodostojnije no što je bilo s njima ili obrnuto? Mislim da nije dobro ni jedno ni drugo, nego treba stvarno početi preuzimati odgovornost za činjeno ili neučinjeno. Postavlja se drugo pitanje recimo isto pitanje tko će preuzeti na primjer odgovornost za vođenje Nadzornog odbora jednoga "3. maja" ili ne znam brodogradilišta u Trogiru ili u Splitu za 2000 kuna. Tko će tu odgovornost na sebe preuzeti itd. I što sad? Razvlastiti se, a utjecaj na izbor, ja mislim ako se zadržimo pa to je isto u najmanju ruku dvojbeno da ne upotrebljavam neke teže riječi. Biti, ne snositi odgovornost također je isto tako ja bih rekao više nego problematično. Ja se čak usuđujem kazati da za javno će se uvijek bolje brinuti netko iz redova politike, nego iz kapital odnosa, pa u pretvorbi uglavnom su sudjelovali oni ljudi koji su te sustave do tada vodili i što su učinili? Gro toga su razorili, a tvrdim da su s druge strane ti isti sustavi ostali, recimo društveni ili državni da bi svima nama u ovoj zemlji bilo bolje. Ali slažem se politika je uvijek bila ta kome će neko poduzeće pripasti. Tako će biti vjerojatno i sa ovim zakonom. Politika jasno sad formalno diže ruke od tih javnih sustava, ali odgovornost od tih javnih sustava mi dignuti ili sa sebe oprati nećemo moći, a s druge strane zadržavamo pravo da utječemo na one javne natječaje, pa će preko njih biti opet po našem. Paradigma svega ovoga što ili što pokušavam govoriti nekako vidim recimo u Podravci. Menadžeri za koje su mediji, kad su bili postavljeni recimo 2002., 2003., a i nakon toga stavljali ruke u vatru, evo sad vidimo da su je doveli negdje na stup uopće opstanka. Sada se sve vrti oko Polančeca, ok, ali tko je te menadžere postavljao? Ja tvrdim da ih je postavljala politika. I što su učinili? Za 5, 6 godina ti isti ljudi su se zaželjeli preuzeti te tvrtke. Isto će nam se dogoditi i sa ovim zakonom. Menadžeri će recimo za 2 ili 3 godine, kao u slučaju "Podravke" isto doći u politiku da preuzmu ono što im je politika u datom trenutku prepustila. Da nisam daleko od istine vjerojatno svjedoči i ovaj podatak Europske unije koja permanentno inzistira na tome da svi veliki javni sustavi u Republici Hrvatskoj moraju privatizirati. I prema kome će ići? Prema onima koji ih vode. Ja tvrdim da su političari, recimo na čelu takvih sustava još bi se nešto dalo braniti, a ovako pitanje što će na kraju biti. Zato apsolutno nisam protiv toga da ne bi me netko krivo shvatio, da se reducira nečije članstvo u nadzornom odboru, ali sam protiv da se svi dužnosnici miču iz nadzornih odbora, a poglavito je to nemoguće kad je riječ o tim izvanproračunskim fondovima, iako znamo da tamo 90-ih godina najveće probleme, kada je riječ o privatizaciji upravo je stvarao taj mirovinski sustav ili Fond za mirovinsko osiguranje. S druge strane, ako gledamo današnju zbilju u Republici Hrvatskoj, od 19 velikih javnih poduzeća, za koje je nadležna Vlada, u 18 tvrtki na čelu tih poduzeća su ljudi ili iz redova HDZ-a ili iz redova HSLS-a ili iz reda HSS-a. U samo jednom tom velikom sustavu na čelu istog je pojedinac koji se deklarira, pod navodnicima, kao nezavisan. E sad protiv koga donosimo zakon? Protiv tih ljudi iako ne bježim od istine da je vjerojatno slična stvar i na toj nekoj lokalnoj razini. Ovo što imamo danas kada je riječ o kontroli tih javnih sustava ja bih se usudio kazati, čak je gore nego ono što je bilo u vrijeme socijalizma. Tada do '90. godine možda se je i moglo dogoditi da netko u nekom sustavu bude direktor, a da nije član partije, danas vidimo da je to gotovo nemoguće. Iako svi oni dok ne dođu na mjesto tog direktora ili što im već treba, oni su do tada u pravilu stranački ljudi, zaslužni za ovo ili za ono, kada se domognu te funkcije odmah postanu stručnjaci. Znači rekoh, da me ne bi nitko ispravljao ovdje da je slično vjerojatno i na lokalnoj razini, ali to da ministar nije član nadzornog odbora ne znači da će taj sustav funkcionirati bolje no da je on recimo u njemu. Znači umjesto uz ove natječaje, ja mislim da bi rezultate stalno trebalo vrednovati uspjehom pojedinog poduzeća. I to je jedino po meni bitno. Evo čitam sad neku polemiku da bi direktorima "Uljanika" trebalo smanjiti plaće. A zašto bi im netko smanjivao plaće ako su u stanju isporučiti brod od 900 milijuna kuna? Ili 180 milijuna dolara po jednom brodu. To je isto kao da jedan šta ja znam "3. maj" ili "Brodosplit" isporuči 4 ili 5 brodova. Prema tome, mislim da trebaju neka druga načela biti vezana uz ovaj zakon. Po meni nije bit da li je predsjednik nadzornog odbora političar ili ne, bit je da to poduzeće funkcionira, a ako se iza ovog zakona krije recimo sutradan mogućnost, ja znam da o tome nije možda nitko razmišljao jedne posvemašnje privatizacije, na to treba upozoriti. Jednom riječju učinke tog zakona ne možemo pratiti samo uz 2010. nego i uz ono što će se dešavati '11., '12., '13., a ja sam siguran da će neke od tih poduzeća koje će sada dobiti neki novi menadžment upravo taj novi menadžment doći u poziciju da te sustave privatizira, ili npr. poput gospodina Mudrinića, nakon privatizacije da ponovo nastavi voditi poduzeće sad za nekog novog vlasnika. To će se dešavati i zato bih … [[Govornik se ne razumije.]] da te okolnosti na neki način otklonimo i bez te jedne takve odredbe u ovom zakonu mislim da jedan ovakav zakon nije cjelovit i da će nam to stvarati probleme, i možda bi bilo stoga dobro da se o ovom zakonu čak raspravi i u trećem čitanju. Iako kao što rekoh klub IDS-a će istoga podržati i u načelu mi smo protiv ovih odredbi, ali isto tako to ne jamči da će sustav sutradan biti uspješniji od funkcioniranja u ovoj kriznoj 2010. godini.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pred nama su naoko tri kratka zakonska prijedloga, odnosno prijedloga za izmjenu triju zakona, koji otvaraju čitav niz pitanja i daju zapravo šlagvort narodnim zastupnicima da progovore o vrlo važnim problemima koji funkcioniraju u kontroli i upravljanju javnim kapitalom u ime građana. Na početku želim reći da će Hrvatska narodna stranka pozdraviti i podržati ove promjene, međutim ono što treba reći je da je duh ovih promjena vrlo problematičan. Može se dogoditi da ove promjene budu tek kozmetičke, a ne suštinske i na to želimo upozoriti jer je pristup pretehnički, jer je pristup nedomišljen, nepromišljen i nerazrađen, i ostavlja prostora za kasnije manipulacije pa i zlouporabe ovih novih odredbi u ova tri zakona. Ovo je prilika da se progovori o nekim velikim problemima s kojima su suočeni sustavi koje nazivamo javnim poduzećima, a da bi to mogli shvatiti valja pogledati istini u oči i reći da su mnogi od tih problema proistekli iz jedne pravne škole mišljenja koja je oblikovala praksu trgovačkih društava u Republici Hrvatskoj, s čijim posljedicama se moramo nositi do dana današnjeg. Godinama nas se uvjeravalo da je Zakon o trgovačkim društvima idealan okvir u kojemu će se ostvariti sloboda poduzetništva i kvalitetna kontrola nad javnim kapitalom. Dogodilo se nešto suprotno, ne samo u privatnom sektoru. Ta škola mišljenja profesora kojemu neću ovdje spominjati ime, proizvela je i Kutle i sve one probleme koji su se dogodili u pretvorbi i privatizaciji, ali jednako tako dovela je do sadašnje atmosfere u kojoj svakoga dana otvaramo neke nove afere u javnim poduzećima. Jer model upravljanja, model nadziranja nije dorečen i ostavlja velike prostore za zlouporabu. Evo tek jedne ilustracije. Ustavnoj odredbi iz stavka 2. čl. 132. koja jamči pravo građana na lokalnu samoupravu, odnosno na samoupravu i to tako da se to pravo ostvaruje kroz predstavnička tijela lokalne i regionalne samouprave, danas ismijavaju oni koji brane model po kojemu je član skupštine trgovačkog društva u većinskome vlasništvu jedinice lokalne ili regionalne samouprave samo jedan jedini čovjek. Bio on općinski načelnik, gradonačelnik ili župan. I rugaju se Ustavu, unatoč presudi Vrhovnoga suda iz 2004. godine, a Vrhovni sud je taj koji ujednačava sudsku praksu, rugaju se Ustavu i dalje registri trgovačkih sudova rade kako ih je volja na odnosu tzv. konferencije trgovačkih sudova na kojoj je nota bene glavni savjetnik, konzultant bio upravo profesor kojega spominjem, ali mu neću reći ime. To je nakarada i to je naličje ove priče. Obično se kaže i to je jedno opće rašireno mišljenje, da je država loš gospodar, međutim točnije bi bilo reći loša država je loš gospodar. Dobra država skrbi o javnome interesu i čuva javni kapital, umnožava ga za dobrobit građana, a loša država javna poduzeća pretvara u rezervoar u onu rezervnu kacu iz koje će se zagrabiti kad se ne može iz proračuna. Kako bi se podmirili i namirili različiti interesi koji s javnim interesom nemaju mnogo zajedničkoga. Valja biti iskren pa priznati i na regionalnoj i na lokalnoj kao i na državnoj razini događa se čitav niz zlouporaba. Na lokalnoj i regionalnoj razini kao da ne vidimo što se zbiva u javnim poduzećima i kako se tretira od strane lokalne i regionalne politike ovaj isti problem možda zbog toga jer u apsolutnim iznosima radi se o manjemu novcu, a ovdje na državnoj razini fascinirani smo količinom sredstava koja se zlouporabama odljevaju ili u konačnici gube čime se uništava javni kapital. Ali činjenica jest da su javna poduzeća postala u mnogim situacijama i u mnogim sredinama leno političkih stranaka gdje postoji podjela među koalicijskim partnerima što tko kontrolira. To dovodi do karikature u upravljanju javnim kapitalom. Moglo bi se reći da nitko nije amnestiran od toga, kad se govori o političkim strankama, malo koja uspije odoliti tome izazovu da baš svoga čovjeka postavi na čelu uprave, u nadzorni odbor ili na neke druge dužnosti u javnim poduzećima ne bi li na taj način ne samo kontrolirala poslovanje tih društava nego možda i zloupotrebljavala kapital kojima raspolažu. Skandali i cirkusi koje doživljavamo posljednjih tjedana uglavnom su vezani za javna poduzeća. Za poduzeća, odnosno trgovačka društva u djelomičnom ili pretežitom vlasništvu države. Ispostavlja se zapravo da su mnoga od tih poduzeća funkcionirala na način da su na njih bile priključene pipe kroz koje se odljevao društveni, odnosno javni novac za različite privatne interese. Bilo je nekih afera prošle i pretprošle godine, sjetite se, u kojima smo ustanovili da ministri nisu znali ništa. Sjedili su u nadzornim odborima tvrtki koje su bile u središtu afera, ali su se branili da nisu znali ništa. Postavlja se pitanje što su tamo radili? Ili je možda odredba kojom im je uskraćena naknada, alibi da ne rade u nadzornim odborima ništa. Da ne prate što se događa u javnim poduzećima, da ne nadziru rad uprava. Naravno da treba politiku, izvršnu i profesionalnu politiku maknuti iz javnih poduzeća što dalje. Upravo zbog ovih iskustava, ali postavlja se pitanje zašto brkamo 2 stvari jednu s drugom? Jer micanje državnih dužnosnika i političara iz nadzornih odbora je jedno pitanje, a način izbora članova tih nadzornih odbora je drugo pitanje. Ovdje se kaže javnim natječajem. Ja bih bio sretniji da postoji formulacija javnim pozivom za iskazivanje interesa, a ne javnim natječajem jer ne znamo koji su kriteriji javnih natječaja. Ne znamo u kom roku i oni ne mogu biti identični za sva javna poduzeća jer valjda se očekuje određena specifična stručnost, a prije svega poštenje ako se misli na upravljanje javnim novcem. Što ćemo? Na javnom natječaju ćemo birati ljude po uspjehu u menadžeriranju? Pa Remetinec je pun menadžera godine i pun onih koji su u Zapijevim zlatnim knjigama poduzetništva zauzimali visoko mjesto uglavnom kupivši svoje pozicije u tim knjigama. Očito je da takva vrsta javnih priznanja nije i ne može biti jedini kriterij kad govorimo o nekome da može biti uspješan ili manje uspješan menadžer. Ovdje se postavlja pitanje poštenja, da ljudi koji tamo sjede znaju svoj posao. Je li normalno da u nadzornom odboru tvrtke komunalne tvrtke moga grada sjede sinovi lokalnih političkih dužnosnika, dečki od 20 godina koji nemaju nikakve veze sa poslovanjem tih tvrtki? Jel` normalno da koalicijski partner HDZ-a baš tako kadrovira u tim trgovačkim društvima? Nije. Hoćemo li i sutra pod ovom krinkom da ne idu državni dužnosnici stavljati neke sinove, rođake itd. Ili ćemo shvatiti da politika mora imati odgovornost i u ovome pitanju, ne može Vlada sada odredbama kojima se državnim dužnosnicima prijeći da budu članovi nadzornih odbora i uvođenjem natječaja oprati ruke od odgovornosti vođenja ovih tvrtki, ne. Upravo sada tu odgovornost treba zaoštriti jer treba shvatiti da u nadzorne odbore treba staviti ljude od časti, poštenja, struke koji će brinuti o javnome novcu ali za njih odgovara Vlada Republike Hrvatske. Kao što je do jučer odgovarala za sve ove dužnosnike koji su bili u nadzornim odborima, tako će sutra punokrvno odgovarati za nove članove nadzornih odbora. Postavlja se pitanje hoće li ove odredbe natjerati mnoge javne, mnoga javna poduzeća na povećanje sredstava potrebnih za naknade članova nadzornih odbora. Naime, tko će se javljati na natječaje, koji će biti motiv ljudi koji se jave na natječaj, za mjesto člana nadzornog odbora obzirom da to nije profesionalna dužnost, to nije posao, to su obveze za koje se prima naknada. U mnogim slučajevima radi se o simboličnim naknadama, osobito kada se govori o regionalnoj i lokalnoj razini. Ali onome koji ne radi i naknada od 1000 kuna velika je kao kuća. I svaki taj novac, svaka ta kuna dolazi iz proračuna javnih poduzeća. Vlada mora biti svjesna da se može dogoditi da će morati povećati sredstva sva ova javna poduzeća upravo za naknade kako bi dobila kvalitetan kadar. I drugog nemamo nikakvog saznanja o potencijalnim kriterijima, hoće li moći u nadzorne odbore ulaziti i ljudi koji imaju svoje neke druge interese u drugim poslovnim sustavima koji konkuriraju na tržištu. Javna poduzeća u vlasništvu Republike Hrvatske ali i isto tako lokalne i regionalne samouprave sve više su izložena tržišnim zakonitostima, sve manje su monopolisti, sve više moraju kroz sustav javne nabave odgovarati za svoje poslovne poteze. Kako ćemo očuvati javna poduzeća od utjecaja privatnoga kapitala kojim se suprotstavlja na tržištu. Sve su to pitanja na koja Vlada duguje odgovor, i u tome smislu HNS izražava određene rezerve prema ovom novom rješenju jer ono nije dorečeno, podržat ćemo ga načelno ali ćemo tražiti i dlaku u jajetu već prvom sljedećom prilikom i vidjeti da li stvarno ovako načelna odredba garantira bilo kakvo poboljšanje i budite sigurni da o tome nećemo šutiti.
Hvala. Jedan ispravak gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Gospodine potpredsjedniče, ispravljam netočan navod citiram: „Registri trgovačkih sudova rade kako ih je volja i krše Ustavne odredbe o pravu na lokalnu samoupravu“. To je dakle netočno, a ne samo da je netočno nego je i nepristojno ili bezobrazno prema sucima i sudovima, registri trgovačkih sudova rade upravo sukladno zakonu o trgovačkim društvima, posao viših sudova je da ujedinjavaju sudsku praksu što učinio i Visoki trgovački sud. Dakle, registrira onako kao zakon o trgovačkim sudovima kaže, tko je član skupštine, skupštinu čine vlasnici, zakonski zastupnik po Zakonu o lokalnoj samoupravi jest gradonačelnik, a očito nastaju problemi onda kada su se omjeri političkih snaga po novom zakonu o izboru gradonačelnika promijenili pa predsjedničko tijelo više ne može utjecati na gradonačelnika onako kako je moglo, ali onda je put rješavanju toga problema u izmjeni Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi koji će onda regulirati to zastupanje.
Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Evo, danas raspravljamo o tri Zakona obuhvaćenih da kažem u jednom paketu, a zapravo kada smo neki dan raspravljali o Zakonu o javnoj nabavi, Zakonu o javno privatnom partnerstvu, Zakonu o davanju koncesija, onda slijedom toga ova tri Zakona, posebice Zakon o sprečavanju sukoba interesa i Zakon o obvezama i pravima državnih dužnosnika tako su kompatibilni, i kako bi narod rekao kao čekić i nakovanj, upravo u sferi onoga što se ovih dana tako glasno i tako brojno događa na našoj političkoj i društvenoj sceni. A to je korupcija i kriminal u javnim poduzećima, mogu slobodno reći svim. Evo najnoviji primjer da kažem primjer Đakovštine, gdje netko reče u ovoj emisiji „Nedjeljom u 2“ zamračeno 700, 800 vagona žita, to je kompozicija od Đakova do STrizivojne kada bi to tako nadovezali bez ijednog metra razmaka između tih 13, 14 kompozicija žita. Iako je tamo država ima udjela 1/3, dakle država je vlasnik u visini od 1/3 i ima svoje ljude u nadzornom odboru. Je li kriv sam model upravljanja, odnosno jesu li krivi model u kojem postoje nadzorni odbori i upravna vijeća i zasebno uprave. Zapravo ovdje je netko raspravljao o tome da u zadnjih 6 godina, zapravo se sve ovo događa iako se to otkriva posljednjih 6, 7 mjeseci. Što se radilo 6 godina ne znam. Ali sasvim je sigurno da je u ovoj državi s obzirom da je na djelu jedna drastična, jedna da kažem brutalna partitokracija, da od toga nije bio i nije izuzet period ili razdoblje vremensko od 2000. do 2003. godine, prema tome, politička elita politička oligarhija zna se da postavlja i postavljala je nadzorne odbore, upravna vijeća kao poluge paralelne vlasti u državi. To je jedna produžena ruka vlasti u javnim poduzećima. I što se dogodilo sa produženom rukom vlasti u javnim poduzećima, trgovačkim društvima, fondovima kako ovdje piše u te tri kategorije? Što se dogodilo? Događaju se ove afere, događaju se skandali i to takve afere i takvi korupcijski skandali koji su Hrvatsku državu i hrvatski narod i hrvatske građane koštali jedne desetine državnog proračuna, 12 milijardi kažu kuna, ako nije i više. A kada se otkrije sve, bit će sasvim sigurno i znatno više. Je li kriv model toga upravljanja u kojemu politika ima svoje prste? Ili su krivi ljudi, ili je krivo ono što sam neki dan govorio za ovom govornicom, da smo osim dužničkog ropstva upali i u moralno ropstvo. Pa su onda ljudi shvatili svoju ulogu u nadzornim odborima i upravnim vijećima kao mjesto gdje se može raditi u smislu nepotizma, klijentalizma i svih ostalih izama koje proizlaze iz toga, a zapravo su pokriveni vladajućom strankom ili onom kako netko reče ovdje ostalim onim ambivalentnim strankama koje su se pridružile vladajućoj stranci. Takvih je bilo i za vrijeme SDP-a da se razumijemo. Gotovo da su isti oni koji su bili sada i sa HDZ-om bili su i sa SDP-om gotovo isti. Prema tome, nemojmo se samo ... [[Govornik se ne razumije.]] Točno je da je ovaj zakon kada ga se dobro promotri zapravo podizali glasu javnosti. On nije tako reći figa u džepu, više je to kozmetika. I kako netko reče cementiranje postojećeg stanja koji se opet ako netko dođe na vlast može opet donijeti prijedlog na ove saborske klupe o izmjenama zakona, o izmjenama zakona. I što će se onda dogoditi? Opet isto. Prema tome, ništa nije definitivno, ništa nije konačno. Svaka nova garnitura će postupiti isto. Kako u ovoj državi učiniti to, kako mjeriti rad uprave i kako mjeriti rad nadzornih odbora? Imamo li mi instrumente za mjerenje toga? Imamo li mi sankcije? Imamo li mjere koje se mogu poduzeti ukoliko se ovakve stvari događaju u javnim poduzećima, ustanovama, trgovačkim društvima i izvanproračunskim fondovima Republike Hrvatske? Nemamo. Pa nema odgovornosti. Ima li neka skala, tablica po kojoj se ocjenjuje rad nadzornog odbora, upravnog vijeća? Nema. Pa nemamo mi vrednovanja rada gradonačelnika. ... [[Govornik se ne razumije.]] ima li toga? Ili svake godine, svake dvije godine. Kažu to je demokracija pa će izbori pokazati. Pa dok dođu izbori za 4 godine ode i država i lokalna vlast i regionalna samouprava ode tamo kamo ne treba. A zapravo iste stvari loše upravljanje, nepotizam, klijentelizam i sve one korupcije itd. događa se potpuno zrcalno jednako i na nivou lokalne samouprave i kako netko reče regionalne. Iako to nije, to je županijska, što se zavaravamo da je regionalna kada nemamo regija. Nego to su županije, 20 županija i grad Zagreb. Prema tome, smiješno je govoriti o regionalnoj samoupravi. To je netko tako nazvao. Dakle u ovoj državi ta produžena ruka izvršne vlasti bilo u državi, bilo u županiji, bilo u gradu ili pak općini, ta paralelna poluga vlasti, zapravo je bila pokriće za jednu pojavu koja je gotovo bih rekao kod nas legalizirana i teško je se može nazvati pravim imenom, ali ona se zove i pranje novca. Hrvatska je postala kada se zapravo sagleda i pogleda, najveća praonica novca tako bi se reklo. A prema veličini države i prema broju stanovnika u Europi. Ne veš mašina, nego praonica novca. Jel ne može veš. Veš je veš, a novac je novac. Prema tome, kako ovdje mi bez obzira na stranačku pripadnost kako napraviti, kako učiniti najbolji model da uprave rade svoj posao u tim poduzećima, trgovačkim društvima? I kako učiniti to da budu stručne, da budu kompetentne, da budu poštene i da budu odgovorne? Radi se o novcu građana. Pa zbog toga je 25% Republike Hrvatske siromašno, ne na rubu siromaštva, nego u siromaštvu. 12 milijardi kuna, možete misliti. Koliki je deficit proračuna Hrvatske? 8, 9 milijardi. Kod nas je korupcija pojela 12 milijardi kuna. Zaista ovo je nekakav zakon kojim se nekako pokušava nekako malo zamazati oči. Neće više biti politika, neće više biti ministri itd. može samo dvije dužnosti da obnaša. Iako je točno da je u bivšem mandatu, sazivu, kada je SDP-e bio na vlasti, bilo ministara koji su bili i u 22 nadzorna odbora. Sada se to svelo na najviše dva, po ovim prijedlozima. Ali razmislimo svi duboko, kako cijeli sustav promijeniti i ne samo sustav, nego i svijest onih koji ulaze u nadzorne odbore. Što će natječaji riješiti? Pa oni nisu definirani, nisu savršeni. Taj naputak da će biti javni natječaj za člana nadzornog odbora. Koji su kriteriji za člana nadzornog odbora? Koji su termini provedbe natječaja? Tko će ocjenjivati nadzorni odbor? Kakve će ocjene on dobivati? Što ako firma zapadne u teškoće, što će biti sa nadzornim odborom? Pa imamo toliko mladih školovanih ljudi u ovoj državi koji traže put k inozemstvu, put prema prekomorskim zemljama zato što ne mogu ući u one firme, u kojima jasno, a u svima je od njih, politika na djelu. Radi se o ordinarnom nepotizmu, klijentalizmu i ako niste tu pokleknuli tu kao osoba, kao čovjek, onda nećete dobiti posao, ni u bolnici, ni u državnoj firmi, ni nigdje drugdje. Jel' to naša država? Jel' to država Hrvatska za koju smo se borili? Za koju je poginulo 15 tisuća ljudi. Dokle smo mi stigli? Kada sam kao specijalac išao na Velebit, mislio sam kada se oslobodimo, kada oslobodimo naše krajeve bit će Hrvatska za pet godina bolja od Švicarske. A što smo sada? Dakle, usvojiti ili ne usvojiti. Bit ću suzdržan, jer ovo ništa ne mijenja. Ovi prijedlozi zakona u biti ništa ne mijenjaju. Pa k tome HDSSB, nema o čemu zapravo glasovati, bit će suzdržan. Ali tražimo još dublje, još korjenitije promjene u ovoj državi i u ovome društvu. Hvala lijepo.
U 10,36 sati isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Zoran Vinković.
Da netko ne misli da sam prolupao, ovo je samo s obzirom da je počelo suđenje Joci Amsterdamu ja samo tražim da počne što prije meni.
Hvala lijepa.
S druge strane, kolega ispravlja netočni navod. To je jedna pjesnička slika bila.
Ispravljate netočni navod. Trebate odmah reći koji navod ispravljate bez ikakvih pjesničkih navoda.
Sad ću ja ispraviti navod samo mi vratite vrijeme nazad gospodine potpredsjedniče. Dakle, kolega je rekao da je nestalo negdje između 700 i 800 vagona žita. Nestalo je između 15 do 20 milijuna kuna seljačke pšenice a negdje oko 900 vagona robnih rezervi. Odgovornost za to snosi Vlada jer je vlasnik Đakovštine država u iznosu od 32%. I nekoliko je puta sanirala Đakovštinu i podupirala upravu koja je zamračila ne ovih 900 vagona pšenice nego je zamračila negdje između milijardu i milijardu i pol kuna. A tamo u nadzornom odboru su sjedile dvije djevojčice koje su primale visoku naknadu i to je postavila Vlada. Ista ta Vlada je bila.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Nekoliko puta danas je ovdje bilo rečeno ali i u javnosti tri ova zakona prikazivana kao sredstvo kojim ćemo doći do one čarobne formule politika van iz javnih poduzeća. Ja moram priznati da sam nekoliko puta pregledavao ove kratke zakone ali da ni u jednoj rečenici nisam našao formulu prema kojoj bi doista došlo do situacije da primjenom ovih zakona politika odlazi iz javnih poduzeća. Naime, radi se o jednom obično ispaljenom ćorku za medijske potrebe novog dokazivanja tobože želje za pročišćavanjem sumnjivih radnji i kriminala u javnim poduzećima. Radi se samo o tome da ovi zakoni priječe državnim dužnosnicima, dakle članovima Vlade, saborskim zastupnicima, predsjedniku države i još nekoliko njih da neće moći direktno biti u upravnim i nadzornim odborima javnih poduzeća i ništa više. Sistem natječaja i odabir članova nadzornih odbora putem natječaja nije nikakva garancija da u tim nadzornim odborima i dalje neće sjediti ljudi koje je tamo postavila politike, posebice zbog toga što i politici odgovaraju za svoj rad. Međutim, ako u ovom trenutku i postavimo na stranu ili povjerujemo eventualno Vladi da će ovaj model dovesti do toga da u nadzornim odborima budu najsposobniji i najmoralniji građani ove države ja postavljam jedno drugo pitanje. Zašto je do ovoga došlo i što je Vladu i sve nas ponukalo da o ovome raspravljamo? Pa podsjećam od svježeg prema malo starijem. U Đakovu je nestalo 2 tisuće tona pšenice i tisuću tona kukuruza i nadzorni odbor kaže ništa nismo znali. U Hrvatskom fondu za privatizaciju otvaranjem afere Maestro nadzorni odbor je rekao ništa nismo znali, to nije bilo na dnevnim redovima. U Brodosplitu predsjednik Nadzornog odbora ministar veli mi o tome ništa nismo znali jer nije bio predmet odlučivanja nadzornog odbora. Hrvatska elektroprivreda tadašnji predsjednik Nadzornog odbora gospodin Begović u aferi "Kupi struju po 80 a prodaj po 20" kaže nismo znali jer o tome nije odlučivao Nadzorni odbor. Kada je smijenjen Nadzorni odbor u Hrvatskom auto-cestama predsjednik je rekao da ništa nije znao a ministar je smjenu obrazložio lošom klimom, pa mu je i Nadzorni odbor i uprava pala zbog klimatskih promjena, ne zbog korupcije i kriminala. Pogledajte Izvješće Državne revizije za 2007. u Hrvatskim šumama nisu naplatili čak 47 milijuna kuna potraživanja, čak nisu slali opomene za ta potraživanja a kamoli pokretali sudsku naplatu i nadzorni odbor u tome također ne zna ništa. Sad ja postavljam pitanje predstavnicima Vlade nije li možda problem u ovlastima nadzornih odbora. Zašto nadzorni odbori postoje u poduzećima od posebnog državnog interesa ili javnim poduzećima ako u njihovoj nadležnosti nije apsolutno ništa što je do danas dovodilo do ovih afera koje ne samo više da su pitanje medijske rasprave nego i postupanja Državnog odvjetništva. Dakle, koje su zapravo ovlasti tih nadzornih odbora? Da potvrđuju godišnji plan i potvrđuju godišnje izvješće. Što još? Kako to da Vlada nije predložila da ovlasti nadzornih odbora budu proširene, jače i jasnije propisane kako se više nitko ne bi mogao izgovarati tom čudesnom formulom u Hrvatskoj koja vrijedi "Ništa nismo znali, radili su nam iza leđa". Zar doista smatrate da bez ikakvih promjena u ovlastima nadzornih odbora samo promjenom načina njihovog izbora a i dalje će biti stranački ljudi posebice oni iz vlasti bez obzira kako ih birali rješavamo naš problem. Ja smatram da ne. Drugo pitanje, da li je Vlada u jednom jedinom slučaju do sada tražila primjenu postojećih zakonskih odredbi o odgovornosti člana nadzornog odbora cjelokupnom svojom imovinom za nepostupanje kao člana nadzornog odbora sukladno svojim ovlastima. Ta odredba nije u zakonu od jučer nego već dosta dugo. Vlada dakle, da li se država pokušala zaštititi svoje interese na način da traži primjenu zakona koji kaže nadzorni odbor odgovara za ono što je napravio ili nije napravio a morao je napraviti. Rasprave o tome nema. I doista zbog toga upravo smatram da se radi o običnom ćorku za medijske potrebe u tobože dokazivanju namjere i ozbiljne želje da se nešto bitnije promijeni. Ili mijenjajte ovlasti pa im proširite ovlasti da neće se moći izgovarati to nije bilo na nadzornom odboru ili primijenite postojeće zakone, zakonske odredbe u njihovoj odgovornosti. Sad što se tiče konkretnih rješenja, može biti državni dužnosnik član nadzornih tijela u ustanovama i izvanproračunskim fondovima od posebnog državnog interesa. Kao što postoji popis trgovačkih društava od općeg državnog interesa u kojem mogu državni dužnosnici do sad biti članovi nadzornog odbora, zašto ovaj prijedlog zakona ne prati i lista ustanova i izvanproračunskih fondova gdje državni dužnosnici mogu biti članovi nadzornih ili upravnih tijela? Lista mora biti, pratiti ovaj zakon jer će dva dana nakon donošenja ovakvih izmjena zakona nastati prvi sporovi da li neka ustanova ili vanproračunski fond jeste u kategoriji posebnog državnog interesa ili nije. Sjetite se u početku koliko dugo i koliko muka smo imali sa popisom trgovačkih društava, koliko puta ga je trebalo nadopunjavati i mijenjati. Sada mijenjati tri zakona tobože u toj koristi, ali liste ustanova i izvanproračunskih fondova nema, a onaj je ključ u tome da li će se moći primjenjivati ovaj zakon na neku ustanovu ili fond ili ne. Dakle, smatram da ste čak propustili Vlada dati tu listu da ju Sabor potvrdi kako bi se izbjegle sve moguće nejasnoće u samoj primjeni, a vidjet ćete, danom objave ovih izmjena u "Narodnim novinama" počet će prva propitivanja da li ovaj tamo može bit, ne može, ovaj ovdje, ovaj ondje i zakomplicirat ćete si stvar. Što pak se sukoba interesa tiče, tako dugo dok osoba zatečena u sukobu interesa neće morat podnijet ostavku ili prestati mandat po sili zakona, ovaj institut sukoba interesa u Hrvatskoj je nakaradan, smiješan, izvrgnuto je javnom ruglu i povjerenstvo i institut i sve ostalo jer se radi zapravo o cirkusu. Ja ću vam to i ilustrirat na primjeru, a sprečavanje sukoba interesa je ne onda kad je on nastao nego kada bi do njega moglo doći. Birat će se novi ravnatelj Hrvatske radiotelevizije. Na natječaj su se javila 2 člana saborskog Odbora za informiranje i medije koje je matični Odbor za izbor i predlaganje članova Programskog vijeća koje bira ravnatelja. Dva člana tog odbora su kandidati za ravnatelja. Nikom ništa. Oni sudjeluju u procesu odlučivanja, rada i biranja i predlaganja Programskog vijeća koje će kasnije njih birati ili ne birati za ravnatelja. To nikome nije čak ni palo na pamet da postavi pitanje da li čak i takve stvari možemo dozvoljavat unutar Parlamenta kod tako značajne ustanove kao što je Hrvatska radiotelevizija kad se imenuju čelni i odgovorni ljudi, a u kontekstu mogućeg nastajanja sukoba interesa. Do sada nije nastupio, ali objektivno može do toga doći. Očekivao sam više ozbiljnosti od ministra Mlakara prilikom predlaganja i obrazlaganja ovakvih važnih zakona.
Hvala. Nekoliko replika. Prvi gospodin zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine predsjedavajući. Poštovani kolega Lesar, vi ste u svom izlaganju iznijeli nekoliko … [[Govornik se ne razumije.]] podužu jednu listu problema koji su se javljali u javnim poduzećima, državnim tvrtkama tijekom prošle godine gdje se ispostavilo da praktično članovi nadzornog odbora, odreda osobe od velikog utjecaja u politici, nisu o tome bili informirani. Ali rješenje ovim samim zakonom neće se nikako donijeti time što će se ubuduće, citiram: "…u nadzorne odbore imenovat stručnjaci na temelju prethodno provedenog javnog natječaja koji će moći stručno obavljati ovaj posao." Pa i do sad su se trebali imenovat ljudi koji će moći stručno i odgovorno obavljati ovaj posao. Ali ono što je loše, što će se dogodit loše kroz primjenu ovog zakona je to što će praktično se usporit ionako spor sustav donošenja odluka u Hrvatskoj i sustav koji odviše često praktično izaziva jednu politiku odgađanja donošenja odluka i izbjegavanja odgovornosti što ima itekako teške posljedice, posebice po stanje gospodarstva u cjelini. Stoga ja bih rekao da je ovaj prijedlog zakona jedan spin zakon kojim se željelo praktično pronaći jedan model kako skinut s Vlade teret pritiska javnosti zbog očito nedovoljnih informacija koje su imali članovi nadzornih odbora i nezadovoljstvo funkcioniranja nadzornim odborima, prije svega u državnim tvrtkama. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Srb, dobro ste i vi locirali problem. Ja sam manje o tome govorio pa hvala vam na prilici da pojasnim još jedanput ili naglasim da doći će do usporavanja procesa donašanja odluka, ali čini mi se da je do sad taj proces bio veoma ubrzan. Čitali smo, često su se odluke donašale na telefonskim sjednicama nadzornih odbora tako da su bili veoma brzi, ja bih rekao čak prebrzi. I vraćam se na suštinu problema. Kako su razgraničene ovlasti u upravljanju javnim poduzećima i b, poduzećima od posebnog državnog interesa između uprava i nadzornih odbora? To je jedno pitanje kojim se nitko ne želi baviti. I drugo pitanje, da li nadzorni odbori u javnim poduzećima i b, u poduzećima od posebnog državnog interesa Vladi podnose izvješće o svom radu? Da li je ikad itko ikoga pitao, neki nadzorni odbor iz Vlade, bar resorni ministar, što i kako vi radite? Postoji li ta izvješća na web stranicama Vlade, web stranicama tih javnih poduzeća kako bi se javnost mogla upoznati sa radom tih nadzornih odbora? Što oni zapravo rade, što i koga i kako nadziru? I to je suština problema i zato je moguće da se svi oni brane ništa nismo znali niti čuli niti vidjeli. Oni su svi čisti, a uprave završavaju u Remetincu.
Sljedeća replika, gospodin zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi zastupniče, rekli ste, vjerojatno vam je to greška, da je nestalo oko 2 tisuće tona pšenice i robnih rezervi u "Đakovštini d.d." iz Đakova. To je inače reliquiae reliquiarum što bi rekao Silvije Strahimir Kranjčević, bivšeg PIK-a Đakovo koji je također pokraden sukobom interesa u HDZ-ovom modelu pretvorbe i privatizacije od '92. do '95. godine gdje je gotovo 2200 ljudi završilo na ulici. Ovo je samo ostatak, dakle onoga što se dešavalo u daljnjim godinama. No, ja napominjem da je taj dug i visina tih robnih rezervi daleko više. Radi se oko 9000 tona i oko 15 do 20 milijuna kuna seljačkih proizvoda. Isto tako, država je vlasnik 32% i snosi dio svoje odgovornosti ne samo kroz nadzorni odbor, nego i kroz rad Vlade. Što se tiče samog sukoba interesa on je tu također prisutan jer radnicima dvije i pol godine nisu plaćeni porezi i doprinosi. Pa postavlja se pitanje što su radile državne institucije i da li ih je država, odnosno nadležni ministri i tada predsjednik Vlade ili sada predsjednica Vlade pratila, jer da je to reagirano na vrijeme do ovog teškog stanja i dubioze od milijardu i pol kuna sigurno ne bi došlo. Inače, jedan i niz vagona je potrošen u subotu, ovu prošlu subotu kada je čitav državni vrh i saborski vrh bio na obilježavanju 20 godina HDZ-a u Valpovu gdje su također trošeni novci poreznih obveznika i to je jedan od vrste sukoba interesa. Usput su doduše posjetili PPK Valpovo, sa saborskim vozilima, vozilima Vlade i svim ostalim.
To je replika na ovo izlaganje? Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ma zanimljivo je to da evo već 20 dana to nesretno da kažem žito spominjemo i te vagone silne žita, a da, pšenice hajde pardon. Evo kažu ovi iz Đakova pšenice, a da se nitko ne priupita kako je to moguće? Pa kao da je to kutija šibica koja se izgubila negdje u kući, zaturila se što bi rekli, pa je ne možemo naći. Priprema li se zapravo nekakvo izvješće koje će amortizirati neke stvari. Da li se priređuje zbog nekog ili nečega. To je jedno. A druga stvar gospodine Lesar, govorili ste o nadzornim odborima. Svima nama, a i vama sasvim sigurno jer ste pametan čovjek je jasno da je članstvo u nadzornim odborima postalo vrsta nagrade za podobne, jer nije bilo mjesta ili niste uspjeli ući u izvršnu vlast. I to je tako od lokalne samouprave, tzv. regionalne samouprave pa skroz do gore. A bojim se da je opet i vama i meni i svima nama jasno, da je u sklopu moralne degradacije cijeloga društva da se radilo i u nadzornim odborima i u upravama po načelu ja sebi, ti meni.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Grubišiću, kad se vratimo na temu pšenice i Đakovštine klasični primjer kako je država imala tri instrumenta zaštite svojih interesa, a nije upotrijebljen ni jedan. Firma je 32% u vlasništvu Republike Hrvatske. U nadzornom odboru firme su dva predstavnika države. Da li su oni znali da su u nadzornom odboru tvrtke koja čuva 2000 tona državne pšenice. Da li su trebali to znati? Ja mislim da da. Da li su znali da je firma u poteškoćama? Možda nisu znali, ali trebali su znati. Da li ih je netko uputio da u slučaju kad vide da firma ide u poteškoće signaliziraju državi da bi bilo dobro državnu imovinu, pšenicu izuzet od tog skladištara kako ne bi bila utrošena ili utovarena u vagone ili kamione, ne znam kamo. Pa i ravnateljstvo robnih rezervi kad je vidljivo prve naznake, a o tome su mediji izvještavali, da se tamo nešto čudno dešava nije primijenilo čak i svoju obavezu, ne samo pravo zaštite državne imovine i povuklo robu sa skladišta. Nitko ništa nije znao dok mediji i seljaci nisu ustanovili da su silosi prazni. E sada u toj Đakovštini neće više biti državni dužnosnici, nego putem javnog natječaja će se izabrati članovi. Vjerojatno opet dvije mlade dame. I što će se promijeniti? Jedino to da tamo više nema pšenice, pa neće imati što pokrasti.
Imamo ispravak jednog netočnog navoda uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Kolega Lesar, potpuno je netočna vaša tvrdnja da bi vanjski članovi Odbora za medije bili ili mogli biti u sukobu interesa u trenutku kad se javljaju na javni poziv za ravnatelja HRT-a i to iz nekoliko razloga. Najprije vanjski članovi Odbora za medije ne sudjeluju u glasanju, prema tome ne odlučuju o ni o čemu. Drugo, Odbor za medije ne bira ravnatelja HRT-a njega bira Vijeće HRT-a. Treće, Odbor za medije ne bira ni članove Vijeća HRT-a. To čini ovaj Hrvatski sabor. Četvrto, ovaj Hrvatski sabor to ne čini na pamet nego po Zakonu o HRT-u na način da se jedan član vijeća bira na prijedlog parlamentarne manjine, drugi na prijedlog parlamentarne većine. Upravo postupak koji sada parlamentarna većina u tom odboru nastoji izigrati i osporiti i time dovesti ovaj Parlament u krizu. Prema tome, vanjski članovi odbora za sukob interesa kad se javljaju na javni poziv nemaju niti mogu imati ali baš nikakve veze.
Zahvaljujem. I pojedinačna rasprava, nastavak. Uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče. Dakle, postoje trgovačka društva koja se nisu privatizirala. Ona su ostala u državnom vlasništvu, pretežitom ili većinskom. Tko je dužan brinuti se o tome da ta državna poduzeća posluju zakonito, kvalitetno, dobro, da ostvaruju dobit, da u njima nema krađa, kriminala. Tko? Onaj tko je dobio izbore, onaj tko formira Vladu. Pa ako ta poduzeća rade dobro tko je za to zaslužan. Vlada! Tko drugi. Vlada je zaslužna jer je znala postaviti kvalitetne članove uprave i kvalitetne članove nadzornih odbora koji će tu upravu kontrolirati. Ako ta poduzeća međutim ne rade dobro, ako u njima nema dobiti, ako se u njima krade tko je za to odgovoran? Pa opet Vlada, tko drugi. Jer je postavila loše članove uprave i loše članove nadzornih odbora. Ta poduzeća u pretežitom državnom vlasništvu, ta trgovačka društva u Hrvatskoj se shvaćaju kao izborni plijen. I ona se nakon izbora podijele između koalicijskih partnera. Tako je očito da je recimo Croatia osiguranje" pripalo HSLS-u, JANAF i Hrvatske šume HSS-u, "Podravka" je podijeljena između HSS-a i HDZ-a, a Hrvatske ceste, npr. Hrvatske željeznice, "Brodosplit" pripali su HDZ-u. Sada kad se ovih dana razgovara unutar jedne stranke HSLS-a, da se njihov potpredsjednik smijeni, možda briše iz članstva, automatski to znači i odlazak iz državnog poduzeća. Dakle, on tamo nije ni došao zbog svoje stručnosti, nego zato što je to poduzeće, što je to trgovačko društvo shvaćeno kao izborni plijen i to pripada jednom koalicijskom partneru. Kako se zapošljava u tim državnim poduzećima? To smo vidjeli. Zapošljava se tako da se napiše pismo barba Luki i u tom pismu se napiše da ste član HDZ-a, toliko i toliko godina, da se divite barba Luki i da je on vaš uzor, i da nemate posao. I onda barba Luka vas zaposli u državnom poduzeću koje pripada HDZ-u, pa se tako npr. u Hrvatskim cestama zaposlilo na stotine ljudi, a Hrvatske autoceste su izgradile samo 50 kilometar cesta. Znači one, ta državna poduzeća danas služe HDZ-u i koalicijskim partnerima za uhljebljenje svojih članova. Nekada i članova obitelji, nekad prijatelja, nekad nećaka, nekad rođaka, a nekad naprosto samo stranačkih kolega. Tako se postaje i član uprave, pa i predsjednik uprave. Tako se dolazi i u nadzorne odbore. E sad, kad se u nekom od poduzeća otkrije kriminal, a oblici kriminala su razni, bilo da se novac pošalje na nekakvu off shore kompaniju na Djevičanskim otocima kao u "Brodosplitu", bilo da se uzme jedna tvrtka kao skladgradnja, pa onda ona boja tunele 157 puta skuplje nego što bi to inače na tržištu vrijedi, ili se kupuju one oznake za ceste isto 374 puta skuplje nego što su one na tržištu, i onda se novac iz tih poduzeća prebacuje na taj način na privatne račune. Ili se kaže svi vi ravnatelji tih državnih poduzeća morate koristiti marketinške usluge jedne tvrtke koju vodi naša prijateljica i nama je jako stalo da ona zaradi, i ona i njezina tvrtka i vi sad zanemarite uopće javne natječaje, nego vi samo kod nje i samo s njom poslujte. To je način kako ta trgovačka društva rade. Što se sada predlaže? Predlaže se da uprave i u nadzorne odbore više ne ulaze državni dužnosnici. Da li to međutim znači i oslobođenje Vlade od odgovornosti za stanje u tim poduzećima? Svakako ne. Pazite dragom Bogu je svejedno da li ćete vi tamo poslati nekoga izabranog javnim natječajem, ili ćete poslati ministra, ili ćete poslati nečiju tetku, ili ćete poslati nekog tko je barba Luki napisao pismo. Odgovornost je Vlade za to kako taj radi. Te odgovornosti dosad nismo vidjeli, jer dok god otkrije se kriminal u "Brodosplitu" ali ministar koji je predsjednik nadzornog odbora veli pa ja s tim nemam ništa, šta ja imam s time, ja nisam to znao kontrolirati, nisam ja to mogao kontrolirati. Dogodi se čitav niz skandala, korupcijskih, kriminalnih radnji u autocestama, a ministar prometa kaže a šta ja imam s tim Bože moj, pa kao da sam ja kriv što ljudi kradu. Znači pravo da se imenuju članovi uprava i nadzornih odbora pripada Vladi, ali je Vlada sama sebe ne zna se kako i po kojem pravilu oslobađa od odgovornosti. Ovo je još jedan pokušaj da se Vlada odmakne od odgovornosti, jer će sada. Gledajte, inače je dobro, dobro bi bilo da ministri nisu u 11 nadzornih odbora. Najprije zato što nemaju vremena, drugo zato što vjerojatno nisu stručni, jer su to političari, nekad političari opće prakse. Ali biranje na javnom natječaju a odluku donosi Vlada tko će biti izabran ne smije osloboditi Vladu od odgovornosti. Ako je ovo pokušaj izmicanja od te odgovornosti, onda je to loš pokušaj. Ako politička odgovornost ostaje ili ako ćemo političku odgovornost uvesti jedanput u ovoj zemlji, jer je zasad nema, zasad je nema, zasad ministar Vukelić ne odgovara za "Brodosplit", niti njega itko išta pita za "Brodosplit" od organa gonjenja u ovoj zemlji. Zasad Kalmeta vidim ne odgovara za stanje u Hrvatskim autocestama, niti ga itko išta pita, jer je donio 10 mandata pa ga se ne smije pitati. Uvedemo li odgovornost jedanput u ovoj zemlji, političku odgovornost za stanje u tim trgovačkim društvima onda je svejedno kako se biraju članovi uprava. Uz ova dva zakona koja se mogu podržati ide i treći, a taj treći se ne smije prihvatiti. To je primopredaja vlasti. Šta on kaže? On petrificira stanje koje je izabrala jedna Vlada i ostavlja u nasljeđe drugoj. Pa ne može jedan birati, a drugi biti odgovoran. Pa ne može stara Vlada izabrati članove uprava i nadzornih odbora, dođe nova Vlada, ovi ne moraju sad dati mandate na raspolaganje i nova Vlada odgovara. Pa gledajte to se protivi osnovnom demokratskom principu. Jedan odlučuje, a drugi je odgovoran. Pa to ne ide ljudi božji. Prema tome, ovaj treći zakon to je jedno kukavičje jaje, to se podmeće uz ova dva ne bi li HDZ petrificirao stanje, ne bi li zadržao svoje ljude u tim upravama i nadzornim odborima i ostavio ih i kada izgubi vlast. Prema tome, protiv toga zakona naravno treba reći sve, treba reći punu istinu i za taj zakon se ne smije glasati, i to ne samo opozicija, pa ne smiju ni ovi, vi koji ste parlamentarna većina. Ne smijete za to glasati jer to znači rušenje svih demokratskih i logičkih principa. Zauzimanje za to da jedan odlučuje a da drugi odgovara. Pa je li biste vi htjeli odgovarati za nešto za što ne odlučujete? Pa kad bi vam to netko nametao pa rekli biste da je lud, da vas ne tjera u to. Prema tome, za ovaj treći zakon svakako, njega treba povući Vlada. Hvala vam.
Zahvaljujem. Imamo 3 replike. Prvo je uvaženi zastupnik Marin Jurjević, izvolite.
Hvala. Kolega Stazić spomenuli ste aferu u splitskom škveru i zaista jedan od najvećih problema hrvatskog društva je nedostatak političke odgovornosti ili bjegstvo od političke odgovornosti, a splitski škver je najbolji primjer. Dakle, činjenica je da smo imali nadzorni odbor na čelu sa ministrom Vukelićem, da je došlo do afere, da smo i u Saboru o tome raspravljali, da većina saborska nije prihvatila niti političku odgovornost iako je bilo jasno što se desilo, iako je na upravnom odboru i ministar i svi članovi su bili, od časnih članova toga nadzornog odbora, upozoreni o čemu se radi. Ništa se nije desilo osim što su konstantno, pa i moja malenkost, vrijeđani kad su postavljali ta pitanja u Saboru. Znate, u Meksiku, ja sam imao prilike eto živit neko vrime, postoji jedna praksa. Prije izbora vlast aktualna uvijek govori, to oni zovu … [[Govornik se ne razumije.]] moral, ili moralna obnova, govore o moralnoj obnovi. Zaboravljajući što se radilo do tada i ukoliko sada počnemo patiti od kolektivne amnezije ili nađemo neku spužvu ili Pedra na kojega ćemo sve to baciti, nećemo ništa promijeniti. Zna se kakav je moj odnos bio prema bivšem premijeru Sanaderu i njegov prema meni, nimalo prijateljski, nimalo tolerantan što se njega tiče, a zaista ako mislite da ćete natovarajući njemu na leđa sve grijehe spasiti one koji su sudjelovali u ovoj raboti grdno se varate, ovo nije glup narod.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Pa dobra je ta moralna obnova, kolega, koju vi spominjete. Bila bi ona potreba po Hrvatskoj, ali prije nje ili važnije od nje morali bi biti politička odgovornost, a i kaznena odgovornost. Pa mi ovdje u Hrvatskoj imamo slučaj da vidimo da Državno odvjetništvo ide u progon samo onih, samo onih kojih se prije toga riješila vladajuća stranka u unutarstranačkom obračunu. Dok oni ne postanu nepoželjni za svoju stranku, kao što je sad riječ o Sanaderu ili o pojedinim ministrima, njih se ne dira. Za njih se ne ispituje ni politička ni kaznena odgovornost. Moralna obnova bi dobrodošla, svakako, ali ona ovo pitanje ne može riješiti sama. Ovo pitanje mora rješavati politička odgovornost. To je pitanje svake političke stranke ima li ona uopće osjećaj za političku odgovornost i ovo mora rješavati državni odvjetnik ako ima osjećaj za zakone i za svoju obavezu da progoni kriminal pa bez obzira gdje se on javio i bez obzira u kojem obliku i bez obzira na kojem mjestu pa čak onda i ako netko donese vladajućoj stranci 10 mandata.
Ja bi ipak molio malo smo predaleko otišli od teme, približimo se temi zakon i govorimo o zakonu. Imamo drugu repliku, to je uvaženi zastupnik Luka Denona, izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Staziću vi ste u svom izlaganju, po ovoj točki dnevnog reda, postavili, ja bih tako rekao, jednu dilemu. Pitanje je u svakom slučaju struka i odgovornost. Rekli ste: "Vlada jest i trebala bi biti odgovorna". Vlada je politika. Prema ovom zakonu imamo osjećaj, tako mi se barem i čini, da u svakom slučaju Vlada pere ruke od te odgovornosti jer sada kada izaberemo na javnom natječaju stručnjake koji, ajmo reći, neće biti po političkoj podobnosti birani nego zaista stručnjaci, pa i njemu se može dogoditi da nešto zbrlja u tim javnim poduzećima. Što će Vlada reći, odnosno političari u Vladi? "Pa nismo mi krivi, što biste sada htjeli? Evo dobili ste stručnjake pa vidite kako to ide." Dakle, nije pitanje u političkom određivanju da netko u ime vlasnika nadzire rad uprava u javnim poduzećima. Pitanje je zaista samo o političkoj odgovornosti da i taj koji bude u nadzornom odboru, bio on stručnjak ili političar, podliježe i moralnom i nekom drugom političkom, ako nikako drukčije, a i onom materijalnom ako mora garantirati nekakvom svojom imovinom cjelokupnom pa da vidimo da li će onda biti ozbiljan u tom upravnom ili nadzornom odboru ili će i dalje biti politički neozbiljan i neodgovoran. I kazali ste, vlasništvo. Vlasništvo je nebitno, da li je ono državno ili privatno ako kao ozbiljan vlasnik izaberete u nadzornim odborima vašeg vlasništva ljude koji će biti vama od povjerenja i za koje ćete vi biti sigurni da će učiniti ono što vi kao vlasnik od njih u toj tvrtki i tražite. Tako da mislim da je ovo samo pranje ruku i da će nam se u svakom slučaju i dalje događati isto, ali nećemo …
Zahvaljujem, odgovor na repliku uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Kažete kolega Denona kada nakon izglasavanja ovog zakona izaberemo članove. Ne izabiremo mi, izabire ih Vlada i zbog toga na Vladi mora ostati odgovornost. Zbog toga se ne bi smjelo dogoditi, nakon što ovi zakoni stupe na snagu, da Vlada kaže. "Ja, šta mi imamo sad s tim što se krade u javnim poduzećima? Pa ti su ljudi izabrani na javnom natječaju, jest da smo ih izabrali mi kao Vlada, ali mi s njima stvarno nemamo ništa." To ne bi smjela biti posljedica ovih zakona, jer ako to bude posljedica ovih zakona onda imamo goru stvar nego što, bit će gore nego što je sada. Vlada ni sad, ona i sada izbjegava svaku političku odgovornost, ali ovako će ovim zakonima još dobiti alibi kako da ju izbjegava. Prema tome, to ne bi, apsolutno ne bi smjela biti posljedica izmjene ovakvih zakona.
Hvala. Imamo dalje replike, to je uvažena zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Staziću govorili ste o bježanju od odgovornosti. Ja bih proširila to na malo i više rekavši da se ovdje radi ustvari pomalo i o, na jedan posredan način, priznavanju da dosada nismo stavljali stručne osobe. Dakle, dosada smo imali isključivo političare, a sada ćemo, s obzirom na sve ove silne korupcijske afere koje se otvaraju ih malo maknuti u stranu i spasiti ih od eventualnog progona, to je ono što zabrinjava. Prošli tjedan smo ovdje raspravljali o javnim nabavama, sada ovdje govorimo da će se javnim natječajem odabirati ljudi. Kod nas puno toga ide javno, i stvara se dojam da je samim time poštenije. No, praksa nas je naučila da unatoč javnoj nabavi smo imali sve ove afere koje smo nabrojali, da unatoč javnim natječajima su se zapošljavali podobni a ne stručni ljudi. Osobno sam bila članica upravnih vijeća i nadzornih odbora, i smatram tamo sam stavljena isključivo po stručnosti svojoj, u ustanove koje su mojoj struci odgovarale i ponosim se time svojim volonterskim doprinosom u tim upravnim vijećima i nadzornim odborima. To bi trebao biti kriterij koji Vlada treba koristiti, ali naravno ovo što ste spomenuli, neće se oprati odgovornost Vlade jer opet će oni biti ti koji će odlučivati koji će biti u tim nadzornim odborima i upravnim vijećima. Biti će u svakom slučaju vrlo interesantno kako će se stvari razvijati.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom, na redu je uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. Priča o državnim poduzećima, o državnim tvrtkama, uvelike je priča o tome kako se krčmila narodna imovina, to je uvijek priča o dugoj i na žalost plodonosnoj povijesti izlijevanja kuna iz državnih poduzeća, o selidbi te državne imovine na Djevičanske otoke na Kajmanske otoke i možda negdje puno bliže. Ovim prijedlozima Zakona, malim izmjenama koje Vlada eto tako velikodušno odriče se vlastitih ministara da bi sjedili u nadzornim odborima i predlaže natječaj kojim će se birati, kojim će ona odabrati stručne ljude. I mi više kaže s tim nemamo ništa. Zaboravljajući pri tome da kod najobičnijeg ugovora po Zakonu o obveznim odnosima vrijedi ona stara latinska poslovica … odgovara jer je imao loš izbor. Ali nema pojma odgovornost kod Vlade nikada ne postoji, zaslužni za sve, ali odgovorni ni za što, prebaciti odgovornost na drugoga ali i dalje imati utjecaj pa tko se uhvati uhvati, mi o tome ništa ne znamo. Kako su poslovala trgovačka poduzeća u vlasništvu države ili pretežnom vlasništvu države, sada se o tome govori, sada to doživljava sudsko uprizorenje, međutim, o tome su ljudi znali, tko se može zaposliti u trgovačkim društvima, tko može poslovati sa trgovačkim društvima u vlasništvu države, ili u pretežnom vlasništvu države. Ona su formirana odnosno djelovala kao mala obiteljska poduzeća, dok je propadala svjetska burza, kod nas je cvjetala burza rođaka, poznanika, kumova, tazbine, znanih i onih uglavnom s iskaznicom. Pitanje o tome je pitanje pogotovo u ovim teškim vremenima, tko dobiva poslove i na koji način, kako trgovačka društva posluju, to je bilo obavijeno poslovnom tajnom. Svaki upit i na malo detaljnije stvari, o tome načinu poslovanja, odgovor je to je poslovna tajna. Poslovna bi tajna bila kada bi taj imao svoju privatnu tvrtku, pa ga neka privatna osoba ili netko pita o tome da se tako izjasni, ali gdje se raspolaže državnom imovinom ne može biti poslovne tajne. Ali očito da netko, mnogi koji su tamo i kako su došli, po preporukama shvatili inače domovinu kao imovinu, i to čak pokazuju kao jedan domoljubni čin. Sjetimo se famozne sada već znamenite rečenice izrečene na Saboru HDZ-a odbjeglog bivšeg premijera Sanadera „Stavit ćemo državnu imovinu u funkciji“. SADa vidimo kakva je to bila funkcija, sada kada su ljudi počeli govoriti i kada posljednje vrijeme izlaze na vidjelo brojne konstatacije o umiješanosti državnih dužnosnika u koruptivne radnje. Počesto se tamo radilo, mnogi su znali, neki su pisali, ali mnogi nisu smjeli pisati o tome da su mnoga državna poduzeća ili jedan njihov segment bili u biti jedna reketna baza, da se poslovalo po mafijaškom principu, najprije vrlo pristojno, ponudama, mrkve, jer zna onaj tko ne prihvati što mu slijedi. Što učiniti u biti da bi se srž, da ustvari se to više ne bi događalo, da tomu ne bi bilo tako. Zašto Vlada već punih 7 godina odbija promijeniti Kazneni zakon, uvesti gospodarsku inkriminaciju po kojem bi prvi na red bili pozvani članovi upravnih i nadzornih odbora. Gdje bi odgovor „Nisam znao“ bilo priznanje krivnje a ne krunski dokaz nevinosti. Ali to je kod nas danas tako. I zato se mijenjao Kazneni zakon 5, 6 puta, zabranjeno je kloniranje, ili više-manje nekakva ovakva ili onakva društveno opasna ponašanja i radnje, ali ovo nikako da dođe na red. Ali to je srž i antikorupcijske politike i borbe protiv korupcije i protiv svih ovakvih ponašanja. Međutim, to još doživjeli nismo. Istina Vlada govori da su u pripremi takve izmjene, već u zadnje vrijeme upravo pritisnuta težnjom a i pritiskom ne samo stručne i opće javnosti da se na tom planu nešto učini, ona govori o tome kako će se to i dogoditi. Međutim, upravo tome da se ne nastavi krčmljenje imovine, taj Zakon takvu izmjenu suvremeni gospodarskih inkriminacija kojima bi bili pozvani na red na odgovornost članovi upravnih i nadzornih odbora treba učiniti već sutra. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica Antičević-Marinović je rekla da odgovornost kod Vlade nikada ne postoji. To je netočno. Apsolutna odgovornost postoji itekako, to je vidljivo i povrata duga umirovljenicima i funkcioniranje cjelokupne države. Ali vas želim podsjetiti jednu drugu stvar. Vi kao da se ne sjećate 2003. godine kada nije to bilo vrijeme, kada je u jednoj noći, bartolomejsko koje smo zvali mi zdravstveni djelatnici, kada je preko 100 ravnatelja zdravstvenih ustanova smijenjeno. Dakle, to je isto tako, nekako se primjenjuju drugačiji ..., evo jedni ovako, drugi onako. Pa mislim da uistinu treba biti korektan i pravedan i reći onako kako stvari stoje. Hvala lijepo.
Ja bih vas molio uvaženi zastupniče da ne dobacujete iz klupe. Imamo dvije replike. Prvi je uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Hvala. Kolegica Antičević spomenula je izmjenu moguću Kaznenog zakonika koji bi definirao odgovornost članova nadzornih odbora na način adekvatan nazivu samog nadzornog odbora. Cijeli je problem kod nas u velikoj mjeri proistekao iz toga što se ne zna što je to nadzorni odbor uopće. Mi smo ovdje slušali kolegu gospodina ministra Vukelića, koji je rekao da, u jednom intervjuu je rekao u jednom tjedniku, da izgleda da se tamo radile kriminalne radnje, ali meni iza leđa. Jedan naš uvaženi zastupnik je rekao, pa gdje bi naš ministar završio da čita sve materijale sa sjednica nadzornog odbora. Ali najzanimljivije da taj nadzorni odbor iz samoga pojma proizlazi da nešto nadzire, izgleda da ne treba ništa nadzirati, da uprave rade što rade. A i onda kada su upozoreni na moguće krivnje da ne odgovaraju kada vuku katastrofalne poteze. A to nas dovodi do osnovnog pitanja, da u Hrvatskoj svi građani nisu jednaki, a posebno nisu političari u odnosu na druge građane, jer ne snose odgovornost za pogubne odluke koje donose, a narod im je povjerio u ruke recimo takve funkcije s kojih možete donijeti puno težu odluku, nego što je neki dan Splitski sud, tu smo vrlo hitni. Na izgled nema veze s ovim, a ima. Jednoj samohranoj majci ukida alimentaciju u iznosu dosadašnje, prepolovi je i još mora raditi. Pa kažem vam, da tako kažem spremni smo proganjati ljude na nemogućim stvarima, a nismo spremni vidjeti najkrupnije nepravilnosti koje ovo društvo dovode u situaciju u kojoj jesmo, a nadzorni odbori su ti koji nisu definirani.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa članstvo u upravnim i nadzornim odborima shvaća se kako fikcija. U biti želi se tamo biti i ministri su tamo željeli biti radi dominacije. To je savršeno jasno, radi utjecaja. Ali kada treba odgovarati za rad, nastupa fikcija, mi smo ipak samo tamo, mi tamo u ... podsjeća neodoljivo na prebivalište i boravište, mi tamo samo boravimo, ne prebivamo da bi mi znali o čemu se tu radi. Dakle, vraćam se na onu glavnu našu poruku i misao. Mi smo 2003. godine imali takav zakon. HDZ ni onda nije htio glasovati upravo zbog ove inkriminacije o sankcioniranju gospodarskog kriminaliteta, o produljenu zastara, zastarnih rokova za gospodarski kriminalitet. Ali kaže ponavljam, to kazneno djelo je bilo upravo tako dizajnirano i inkriminirano da prije svega obuhvati upravljačke strukture. One su tamo pozvane i po Zakonu o trgovačkim društvima da nadziru, da znaju. Ako nisu sposobni znati i onda se mora izuzeti, sami su se trebali izuzeti iz te dužnosti. A nije moguće naravno da sve kontroliraju, pa onda i ono što znaju potpada pod ovu njihovu famoznu obranu nisam znao. Mislim da takvom opravdanju treba stati na kraj, a to je moguće isto vide se različiti kriteriji, primjenjivali na ove ili one članove nadzornih odbora. Treba naći svoje ozakonjenje u Kaznenom zakonu.
Zahvaljujem. I druga je replika uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala. Kolegice Antičević čitavo svoje izlaganje zapravo ste temeljili na odgovornosti, odnosno neodgovornosti. I izmjenom ova tri zakona, Vlada pokušava zapravo reći da će ubuduće odgovornije upravljati onim dijelom za koje je ona nadležna, dakle za vlasništvo u državnom vlasništvu. Međutim, nema velike razlike između privatnog i državnog vlasništva u Hrvatskoj. Ne odgovornost postoji u dobroj mjeri i u jednom i u drugom. Ne polazi se od one osnovne ustavne odredbe da vlasništvo obvezuje. Pa bi onda vlasnik, kao odgovoran vlasnik trebao postavljati i odgovorne uprave i odgovorne nadzorne odbore. Rješenje da se članovi nadzornih odbora u državnim ili poduzećima tamo gdje država ima većinski udio, do njih dolazi kroz natječaj zapravo neće riješiti ovaj problem. Međutim, kada bi se dosljedno primjenjivao Zakon o trgovačkim društvima koji kaže, da članovi uprave i nadzornih odbora svojom imovinom odgovaraju za poslovanje društava kojima su na čelu ili koje nadziru, da i kada bi naši sudovi provodili tu odredbu, npr. kada tvrtka dođe u poteškoće ili kada se pokrene stečaj i kada bi čovjek morao iz vlastitog džepa platiti jedan dio zbog odgovornosti, odnosno neodgovornosti, itekako bi ljudi procjenjivali hoće li biti članovi nadzornog odbora tamo gdje je to samo eto tako formalno, a ne i stvarno nadziranje.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kolegice Zgrebec, morate znati da ovaj zakon, ova odredba Zakona o trgovačkim društvima itekako se primjenjuje na male tvrtke. Tamo ljudi odgovaraju ukoliko su ostali dužni ili državi ili radnicima, odgovaraju svojom vlastitom imovinom. I nitko ih nije poštedio toga. Ali izgleda što je veća pozicija, što je veća odgovornost, što bi trebala biti veća odgovornost, manja je odgovornost. Pa se onda ovdje događa da nitko živ nije odgovarao, pa ni na ovakav materijalni način. Ali to je onda već priča o tome kako uopće funkcionira pravo i pravda u Hrvatskoj? Vrlo je spora kada treba doseći ove koji su više odgovorni i kojima je više dato, ali je vrlo efikasna kada se treba osvrnuti, odnosno treba obuhvatiti one male. O tome je govorio i kolega Jurjević. Dakle, i pravosuđe kod nas reagira i funkcionira s dvije brzine. U prvoj je kada treba obuhvatiti onu baku o kojoj ste vi govorili, koja mora sve znati, koju neznanje nijednog jedinog propisa ne eskulpira ali članove upravnih i nadzornih odbora dovoljno je reći nisam znao.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Prije toga bih pročitao jednu obavijest. Sjednica Odbora za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora održat će se danas 3. veljače 2010. godine u 13,30 sati u dvorani "Josipa Jelačića". Na redu je uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja bih svoju raspravu počeo sa malim podsjećanjem da smo prije jedno mjesec dana u ovom Visokom domu donijeli popis poduzeća od posebnog državnog interesa, da smo ga izglasali u Hrvatskom saboru. U važećim zakonskim propisima još uvijek veliki broj državnih dužnosnika su članovi nadzornih odbora navedenih poduzeća koje smo donijeli ovdje u Saboru. Ono što bih istaknuo ovdje kao negativno danas se čulo puno ovdje u rasprava u saborskim klupama, poziva se da ne postoje odgovornosti članova, poziva se da ljudi ne znaju raditi svoj posao, da ne rade posao članova nadzornih odbora sa dužnom pažnjom itd. Mi ovdje dovodimo u pitanje zbog par pojedinačnih slučajeva jer nitko ne kaže da se pravda neće provesti do kraja u postupcima o kojima se vodi istraga ali se dovodi u pitanje časnost i dužnost onih državnih dužnosnika koji još uvijek po važećim propisima obavljaju pošteno i časno svoj posao. Pa nije istina kolegice i kolege da baš nitko tko sjedi u nadzornim odborima nije znao šta radi, da nitko nema pojma šta se dešava i da nitko nije stručno upućen u situaciju u firmama, da nitko ne pomaže tim poduzećima i radnicima. Mislim da se stvara negativna slika o hrvatskim političarima, da smi sebi u ovom časnom i Visokom Hrvatskom saboru stajemo na kraj u svom poslu kojega bi trebali časno i pošteno obavljati. To je naš zajednički zadatak ovdje u Hrvatskom saboru. Ja bih se vratio na samu ideju i samu srž zakona koji je pred nama a to je da je namjera Vlade Republike Hrvatske da se ide ka daljnjoj depolitizaciji u javnim poduzećima i javnoj upravi, da se stručni, kompetentni, kvalitetni ljudi na temelju javnog natječaja koji će se naknadno se nadam i objaviti uvjeti tih natječaja, koji će imati priliku da se prijave, da kandidiraju za članove nadzornih odbora i da tako svojim znanjem pridonesu kvaliteti kako javnih poduzeća tako i ukupnoj politici Vlade Republike Hrvatske. Ono što je isto tako važno ja bih ovdje naglasio da sličan model bi možda trebalo primijeniti na jedinice lokalne uprave i samouprave jer mnogo je poduzeća u vlasništvu tih jedinica gdje se članovi upravnih vijeća i nadzornih odbora imenuju na neke načine koji bi možda prema ovom prijedlogu zakona trebalo primijeniti i na te jedinice. Isto tako, važna je edukacija na ekonomskim fakultetima. Diljem Hrvatske se organiziraju tečajevi za članove nadzornih odbora gdje ljudi mogu steći stručna znanja a samim time biti jedan korak ispred kada im se ukaže prilika da se mogu prijaviti na jedan od ovih natječaja koji će se u skoro vrijeme objaviti. To je naš zajednički cilj, to bi trebao biti zajednički interes svih nas i ovdje zastupnika u Hrvatskom saboru, nadam se i Vlade Republike Hrvatske. Da nije valjalo ono kako je do sada bilo zato smo i donijeli predložena rješenja bez obzira o kojima se vladama radilo, pa kolege i o vašoj ili ovoj našoj naš je cilj od danas pa u buduće da ono što se može popraviti popravljamo u interesu i građana Republike Hrvatske a i svih onih koji su nam dali svoj glas kako bi postali zastupnici u ovom časnom Hrvatskom saboru. Ja bih podržao predložene izmjene zakona. Smatram ih osobito bitnima i smatram da oni pridonose cjelokupnoj gospodarskoj politici, interesima kako Vlade Republike Hrvatske tako i svih građana Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sad imamo jednu lijepu seriju replika. Prvi je uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Salapiću, slažem se s vama kad ste kazali da se jednostavno pristupa u ocjeni rada državnih dužnosnika, posebice pretjeruje se u zaključivanju da su državni dužnosnici sinonim za kriminal. Pretjeruje se u zaključivanju da su državni dužnosnici sinonim za korupciju, da ih se veže samo za nečasne radnje ali jednako tako pretjeruje se i u zaključivanju da se samo oni koji su izvan politike unaprijed dobri, unaprijed pošteni, unaprijed stručni, unaprijed skoro pa savršeni. Nisu. Jer da je tako onda ne bi bilo Diona, ne bi bilo NA-MA, ne bi bilo Brodokomerca, ne bi bilo Peveca, ne bi bilo Hospitalije, ne bi bilo Adriatice neta gdje nijedan državni dužnosnik nije bilo u blizini. Eto, toliko o sposobnosti tih neovisnih stručnjaka koji bi htjeli povezati privatne interese sa državnim tvrtkama. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Slažem se s vama kolega Marić. Šest mjeseci sam zastupnik u Hrvatskom saboru. Mnoge su rasprave o zakonima koje smo donosili proteklih šest mjeseci upravo iz saborskih klupa pridonijele da javnost i one ljude koji časno i pošteno rade svoj posao inkriminiraju. Danas više nažalost nije časno biti hrvatski političar a nekad se kroz povijest u ovom Hrvatskom saboru počela rasprava sa riječju: "Časni Hrvatski sabore". Hvala lijepa.
Replika uvažena zastupnica i potpredsjednica doma Željka Antunović. Izvolite.
Doista, kolega Salapić u pravu ste kad ste zabrinuti za nanošenje štete ugledu ljudi koji se bave politikom. Ja naime isto kao i vi mislim da politika mora biti častan posao i jedini način da se skine ljaga sa onih političara pa istovremeno i onih koji su sjedili u nadzornim odborima a an gro su optuženi da su nečasni ljudi lopovi je da se kaže tko je nečastan a tko je častan. Međutim, ponašanje vas u većinskom klubu pa i danas kad se otvaraju afere ne doprinosi tome za što se zalažete i vi i ja. I ja želim da se sa svakog časnog političara skine ljaga sjedio on u vašim ili u našim redovima. Ali jedini je način da pokažemo tko je nečastan, tko je lojalan lopovluku i lopovima a ne da svi budemo jednako za to krivi. Jeste li spremni ukazati na to. Ne, vi i dalje branite one ljude koji su sjedili u nadzornim odborima i koji kažu da eto nisu ništa znali iako su tamo znali. I dalje tvrdite da je to logičan odgovor i opravdanje. I po kojim kriterijima ćete dalje birati? Možete raspisivati sto javnih natječaja kad kod vas u klubu prevladava politika preglasavanja, sile, jačega, upravo je na djelu jedna takva procedura imenovanja časne osobe stručnjaka nestranačke, neovisne, neokaljane u Vijeće HRT-a čemu se vi protivite i to bez ikakve osnove i bez ikakvog razloga. Čista sila. Imamo više ruku. E pa tako ćemo i dalje svi biti prljavi ali ne zato što jesmo prljavi nego zato što vi naprosto svojim ponašanjem izjednačavate sve.
Oprostite, moram ovdje intervenirati. Nemate pravo pokazati jednu stranku i reći da izjednačava sve, i poštene i nepoštene. To nemate nikakvo pravo. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Ja sam u svojoj raspravi, uvažena kolegice Antunović, govorio upravo suprotno. Nitko ne bježi od odgovornosti. Upravo je cilj Vlade Republike Hrvatske, naše korupcijske politike i nulte tolerancije na korupciju ovo što se pokrenulo. U tijeku su istražni postupci, u tijeku su dužnosti pravosudnih tijela i nadležnih državnih institucija koje trebaju raditi svoj posao. Upravo se sa vaše strane ukaziva nepovjerenje prema jednim kvalitetnim zakonskim rješenjima, nepovjerenje prema ispravnim odlukama Vlade Republike Hrvatske i nepovjerenje prema svemu onome što smo u proteklih teških šest mjeseci u Hrvatskoj državi napravi. Ja se nadam da će hrvatska javnost znati procijeniti i ocijeniti pozitivne poteze Vlade Republike Hrvatske, jer uvijek se može jedan pojedinačni slučaj obratiti na sve. Ja sam rekao da ima više od 200 poduzeća od posebnog državnog interesa u Republici Hrvatskoj. Pa ne može se u pet, šest slučajeva, u slučajevima koji su još u istražnim radnjama, u slučajevima koji još su na sudu, ne možemo donositi sud ni kao zastupnica u Hrvatskom saboru. Nitko nije kriv dok mu se ne dokaže krivnja u Hrvatskom saboru. Ja ovdje kao zastupnik nikoga ne branim, ja branim čast i ugled hrvatskih zakona, Hrvatskoga sabora, svih državnih dužnosnika jer trebalo bi biti čast sjediti u Hrvatskom saboru, a nadležne institucije, pravosudna tijela će po zakonima koje smo mi izglasali ovdje donijeti pravorijeke i rješenja protiv onih koji su kršili zakone. To nećemo štititi ni mi, a ne trebate ni vi. Mi smo tu zajedno da čuvamo Ustav Hrvatske, hrvatske zakone, da služimo građanima Republike Hrvatske. To sam htio reći u svojoj raspravi. Hvala lijepo [[Upadica: Bravo.]]
Hvala. Replika, uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega je jasno rekao o svojim vizijama i o zakonu koji je pred nama i zasigurno natječaj koji će bit raspisan po ovom zakonu za članove nadzornih odbora će donesti novitet u postupanju i odabiru članova nadzornih odbora i njihovih predsjednika, vjerojatno i odgovornost. S obzirom da je Ekonomski fakultet u Zagrebu, kao i u Splitu proveo dodatne edukacije za sve zainteresirane i certificirao određene ljude koji su visoko obrazovani, sa višom i visokom naobrazbom te dobili certifikate za mogućnost učešća u nadzornim odborima zasigurno će ova inicijativa koja kroz ove zakonske okvire dolazi puno bolje regulirati ovu materiju nadzora svih trgovačkih društava u vlasništvu Republike Hrvatske, agencija, direkcija, zavoda, fondova i ustanova. Moramo se sjetit da smo kroz jedan zakonski okvir riješili i upravljanje recimo u našim bolnicama i medicinskim ustanovama gdje ne može biti bez određene stručne spreme tj. najviše stručne spreme, visokog obrazovanja bilo tko predsjednik ili član upravnog vijeća, osim iz redova zaposlenika koji dolaze. To smo regulirali već davnih vremena. Stoga želim naglasiti da za razliku od vremena kada ste to bili u mogućnosti, a ovaj spisak jasno govori koliko je i pregledan je u tijelima državne uprave, trgovačkim društvima, agencijama, direkcijama, zavodima, tako su vaši članovi bili toliko sposobni i mogući da su u 20 nadzornih odbora mogli biti odjedanputa, da su mogli kontrolirati sve to i žao mi je danas stvarno što ta poduzeća nisu prekontrolirana. No, na vašu nesreću oni koji ocjenjuju rad Vlade je narod i on je bio dao ocjenu o ovim vašim nepodopštinama koje ste radili.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik… ništa. Imamo repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Salapić, s većim dijelom vaše rasprave mogu se složiti, ali nažalost uvjerljivo ste, odnosno argumentacija koju govorite pada na jednostavnim primjerima. Evo recimo imate slučaj da podržavate ministra koji je bio upleten u aferu "Brodosplit", koji je bio predsjednik nadzornog odbora te tvrtke i nije dao nikakve odgovore osim toga da nije znao što se tamo dešava. Imate situaciju da imate direktora jednog velikog javnog poduzeća HEP-a koji je prije toga bio predsjednik Nadzornog odbora HEP-a, isto tako je rekao da nije znao o stvarima koje su se dešavale u tvrtki. Ako želimo zbilja pokazati da želimo transparentno, želimo skinuti problematiku sa zastupnika, odnosno sa državnih dužnosnika vezanih uz javna poduzeća onda ne smijemo raditi parcijalno i ne smijemo raditi izuzeća. Činjenica je da se desio veliki nestanak novca u "Brodosplitu", a da je to osoba koja još danas sjedi u hrvatskoj Vladi. I nije dobro da i predsjednica Vlade u odgovorima na pitanja saborskih zastupnika pokušava ona napraviti svi smo isti. Ona navodi primjer jednog slučaja gradonačelnika Koprivnice koji je čovjek koji je proveo javni natječaj i prodao imovinu grada, izjednačava to sa slučajevima gdje su nestale milijarde kuna u javnim poduzećima. To je ona izjednačila i ona radi politiku svi smo isti jer to u ovom trenutku HDZ-u odgovara. A ova situacija u Koprivnici po nekim informacijama koje ja imam većina gradonačelnika u Hrvatskoj bi zaradila sličnu prijavu kada bi odvjetništvo na taj način kontroliralo sve na isti način. Zbog toga što porezna uprava nije reagirala kada se imovina prodavala, nije reagiralo odvjetništvo nego sada tri godine nakon, kada treba podržati politiku svi smo isti, e onda se podiže prijava.
Zahvaljujem!
To radi vaša predsjednica Vlade i zbog toga to nije dobro.
Zahvaljujem! Na redu je uvaženi zastupnik Josip Salapić, odgovor na repliku. Izvolite.
Kolega Maras, nije to politika svi smo isti nego to je politika svi smo isti pred hrvatskim zakonom. To treba staviti naglasak. Ja sam u raspravi rekao da smo mi kao zastupnici u Hrvatskom saboru donijeli pozitivne zakonske propise ovoj zemlji, mi kao prvi trebamo poštivati. Nitko ne bježi i neće i ne treba bježati od odgovornosti u ovoj državi. Pa i vaši su članovi sjedili u 15, 20 nadzornih odbora pa tek onda nisu trebali, mogli ni htjeli znati šta su trebali znati. Na takav način bi mogli danas kada raspravljamo, hrvatsku javnost informirati o situacijama koje su bile prije 10 i prije 15 godina. Pitanje je da li će naši gledatelji pred ekranima Hrvatske televizije shvatiti šta ste vi htjeli reći, šta sam ja htio reći. Ja samo ponavljam, Vlada Republike Hrvatske donijela je mjere, donijela je antikorupcijske mjere, donijela je programe koji će se u ovoj državi provoditi, a mi kao zastupnici Hrvatskoga sabor na časno izabranoj dužnosti tako se časno trebamo i ponašati ovdje. Ne trebamo plašiti javnosti, jer što će se dogoditi ako hrvatski građani izgube povjerenje u Hrvatski sabor i u političare koji sjede bilo u Vladi, bilo u Saboru, bilo u javnim poduzećima. Onda smo izazvali kaos, izazvali smo ljude na ulice, a to nije naš cilj. Naš cilj je provoditi zakone i služiti u interesu naroda Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Replika, uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi kolega zastupniče, ne radi se ovdje o pojedinačnim slučajevima jer treba početi sad samo sa nizom afera koje su potresale Hrvatsku pa ćete vidjet da to nisu pojedinačni slučajevi nego su to pravila ponašanja. Najnoviji primjer i to se ne odnosi samo na javna poduzeća, tek na red dolaze Hrvatske šume i treba ispitat tko je omogućio pojedincima zaduživanje i do nekoliko desetaka milijuna kuna u Hrvatskim šumama, bez kamata, bez ičega itd. Najnoviji primjer je u svakom slučaju tvrtka "Đakovština" iz Đakova gdje je između ostalog zatvorena i stanica za tehnički pregled uz niz od gotovo milijardu i pol kuna dubioze, gdje upravo Fond za zaštitu okoliša i Ministarstvo unutarnjih poslova nisu reagirale odmah na početku. I slažem se s vama da svi moramo biti jednaki pred hrvatskim zakonom. Ja sam rekao da meni imunitet ne treba, ja ću se sam braniti. Ali očigledno ni u ovom Saboru nisu svi isti. Ja ću svoju nevinost dokazati. S druge strane istu stvar, ako je to ista stvar i ako se može nazvati to je napravio i saborski zastupnik iz HDZ-a i vratio te novce tek nakon pred lokalne izbore kada je isti HDZ mene napao za te putne troškove. Dakle, nismo svi jednaki. Jer ako smo jednaki treba i kaznena prijava i njemu. I nema tu morala i amorala. Dakle, ako je učinjeno onda isto djelo, ja se slažem s vama da treba vratiti vjeru u politiku i u političare. Ali ovakvim načinom u svakom slučaju ne. S tim da to nije jedini zastupnik što ću i dokazati.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Kolega Vinković, nitko ne može reći da ste vi krivi dok se ne dokaže suprotno. To nitko nije rekao. Vi možete svoje mišljenje reći kako ga vi mislite, ovdje to nitko od nas zastupnika nije rekao. Ja se vraćam na onu prvotnu intenciju ovog zakona. Namjera je zakona da stručnim, kompetentnim ljudima koji će pridonijeti kvaliteti rada javnih poduzeća da se da prilika da se javlja na javne natječaje i da Vlada Republike Hrvatske u svojim odlukama izabere ljude koji će poboljšati kvalitet rada kako uprava, tako nadzornih odbora. Kao što je rekao kolega Đakić svima se otvara mogućnost da se kroz edukaciju na fakultetima ljudi obrazuju za članove nadzornih odbora, da se natječu da budu članovi uprava i upravnih vijeća i to je jedna nova situacija u Republici Hrvatskoj. I treba se vratiti na početnu namjeru izmjene ovih zakona, a to je upravo da se sve uočene nepravilnosti i sve ono što se do sada godinama pokazalo da nije dobro ovim izmjenama zakona popravi. A sad svaki pojedinačni slučaj izvlačiti i na to kreirati cjelokupnu politiku ja smatram da to nije dobro i smatram da ćemo ovim zakonskim rješenjem uvelike pridonijeti i većoj stabilnosti i većoj organiziranosti i većoj kvaliteti rada u nadzornim odborima. Nitko neće bježati od odgovornosti i svak' onaj koji se prijavi za natječaj i dobije šansu od Vlade Republike Hrvatske svojim će radom kako dokazivati svoju stručnost, a tako i odgovarati za one poteze koji se budu donosili u tim javnim poduzećima i javnim upravama. Hvala lijepo.
Replika uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine Salapić, rekli ste da se proziva zbog par slučajeva da državni dužnosnici nisu radili dobro. Pa mislim da je dobro da se išlo s tim prozivanjima, jer da toga nije bilo vjerojatno ne bi ni ovoga prijedloga izmjene zakona bilo. Jer inače kad govorimo o nadzornim odborima, ne samo mi ovdje nego ljudi općenito govori se ne samo što je spomenula ovdje Ingrid "krčmenja" narodne imovine, nego priči o tome da nadzorni odbori blagonaklono gledaju upravo na lopovluk koji se dešava. Nekad su i sami sudionici članovi tih nadzornih odbora ili su gledatelji. Ali mislim da bi trebali biti prvenstveno zastupnici očuvanja te imovine. Na žalost, često puta se to ne dešava. Dešava se upravo to da su i oni čak sudionici ili gledatelji kako državna tvrtka trgujući sa privatnom tvrtkom propada, a ta privatna tvrtka se podiže i postaje nakon toga čak i većinski vlasnik ovako izraslih tvrtki koje su živjele na račun te državne tvrtke. Zašto se to dešava? Pa dešava se zbog toga što se oni u tim aktivnostima koje se između jedne i druge tvrtke dešava ide često puta prema tome da ova tvrtka, privatna tvrtka postaje ta koja je kvalitetnija. Zbog čega je ona kvalitetnija? Pa zbog toga što vjerojatno ima određeni kontakt. Slučaj je recimo poljoprivredne tvrtke "Đakovština". Koji su najveći gubitnici roba? Pa gubitnici su seljaci, gubitnici su robne zalihe, gubitnici su neke manje tvrtke. One najveće uspjele su izvući svoj novac i sada se javljaju kao spasioci te tvrtke.
Zahvaljujem. I imamo repliku uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani kolega, mogu se složiti s jednim dijelom vaše diskusije, posebno onim početnim. No međutim, vaša cijela logika dalje argumentacije potpuno kontradiktorna. Ja se slažem da nisu svi političari isti i da zapravo većina ljudi je taoc nekolicine neodgovornih ljudi prvenstveno iz Vlade, ministara i državnih tajnika. No međutim, ako pogledate obrazloženje zakona a na koncu konca i ono što ste vi rekli da je intencija ovog zakona da se u nadzorne odbore stave stručni, kvalitetni ljudi a u prijedlogu piše da se zakon donosi kao zbog suzbijanja korupcije. Ako okrenemo bilo naopako, onda ćemo reći da ovi koji su do sada bili u nadzornim odborima su bili pod korupcijom ili su bili skloni korupciji, da su bili nestručni i da su bili nekvalitetni. I u tome je kontradikcija cijele priče, jer velika većina nije, a oni koji to jesu za to trebaju odgovarati i politički i stvarno. Jer upravo ovakvim zakonom mi pridonosimo slici svi su političari nestručni, nekompetentni i korumpirani. U tome je problem ovoga zakona. Drugo je pitanje kako će ljudi koje će imenovati Vlade temeljem javnog natječaja kontrolirati javni interes? Dakle, cijela je ideja dužnosnika u nadzornim odborima da se kontrolira javni interes, mi Vladu, Vlada njih. Ili, dakle to je negdje takva zapovjedna linija da tako kažem. Ako do sada to nismo mogli kontrolirati i sa ljudima koji su imali i formalnu odgovornost prema nama kao prema Hrvatskom saboru kako ćemo to učiniti sa ljudima o kojima zapravo ne znamo tko su.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Kolegice upravo suprotno. Meni je drago da smo se mi barem u jednome dijelu složili. Upravo suprotno sam govorio i mislim da smo se mi jako dobro razumjeli. Namjera je ovoga zakona da se uvede stručnost, kompetenstnost, mogućnost ljudi koji smatraju i za koje Vlada smatra da imaju sposobnosti da budu članovi nadzornih odbora. Donošenjem ovog zakona nikome se ne stavlja na teret ništa. Donošenjem ovog zakona daje se mogućnost stručnim ljudima, daje se mogućnost da se i mjerama Vlade Republike Hrvatske popravi situacija u poduzećima gdje je moguće da ona do sada nije valjala. Ja sam rekao da ima više od 200 poduzeća od posebnog državnog interesa i da ste vi u vašim raspravama danas pridonijeli tome da građani imaju potpuno nepovjerenje u one državne dužnosnike koji su časno, pošteno i odgovorno radili svoj posao u nadzornim odborima i upravnim vijećima prema važećim zakonskim propisima Republike Hrvatske. Ja sam o tome govorio. O pojedinačnim slučajevima, odgovornost je pojedinih članova uprava u postupcima koje su pred nadležnim tijelima Republike Hrvatske donijet će se pravorijek na sudu. Mi ovdje iznosimo svoja mišljenja, svoje stavove, mi ovdje donosimo zakone, mi ovdje imamo časnu dužnost. Mi smo se jako dobro razumjeli, samo je stvar u tome kako tko prezentira ono što je pozitivno, i ono što je negativno. Ja smatram da je pošteno da ono što je dobro da se pohvali, a da ono što ne valja da zajedničkim naporima svatko u okvirima svoje stručnosti i mogućnosti pridonese kvalitetnijim i boljim zakonskim rješenjima. Ako budemo smatrali da još nešto treba dodati i promijeniti, za Boga mi smo zastupnici u Hrvatskom saboru i moći ćemo amandmanima i promjenama i izmjenama zakona doprinijeti još boljim i još kvalitetnijim zakonima. Naš je interes da zajedno radimo kao zastupnici sa Vladom Republike Hrvatske za naše građane koji su nam dali povjerenje da budemo zastupnici u ovom Visokom i časnom domu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je za pojedinačnu raspravu uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Pa upravo ovaj prijedlog koji je Vlada donijela da se ide u izmjene zakona mislim da dolazi kao melem na ranu, na ranu koja je faktički već otvorena 18 godina. A upravo ove izmjene zakona imaju za cilj spriječiti sukob interesa državnih dužnosnika od kojih pojedinci to je činjenica često stavljaju privatni interes u prvi plan zapostavljajući na taj način javni interes, i to bez obzira kojoj stranci ili kojoj političkoj opciji pripadao. Nadzorni odbori, a prije toga da kažem bilo bi kudikamo bolje da je Vlada ona 2000., 2003. kada je bilo intencije od pojedinih članova tada Vlade koji i danas sjede u ovim klupama, prema premijeru tadašnjem bila da se donese jedan zakon kojim državni dužnosnici ne bi sudjelovali u nadzornim odborima, pa to tadašnji premijer nije htio prihvatiti. Da je tada to prihvaćeno sigurno da bi izbjegli mnoge afere, mnoge korupcije, mnoge kriminale koji su se dešavali u tih 10-ak godina. Nadzorni odbori u kojima su djelovali državni dužnosnici u pravilu su bili velika kost u grlu mnogih trgovačkih društava, poduzeća u vlasništvu države. Zato je dobro što je Vlada uvidjela da se hitno mora ta kost izvaditi iz uskog grla kako ne bi gušila ta postojeća društva, društva koja su u vlasništvu države i na taj način ja bih rekao dobar dio društava i spasilo. Tako vjerujem da konačno dolazi kraj nadzornim odborima koji u pravilu ništa i ne nadziru. Konačno će se zaustaviti i perfidnost onih pojedinaca koji su državu, vlasnika tih poduzeća doživljavali kao pijanog milijardera, koji je tu samo da plaća, investira, a čiji nadzornici nisu marili za rad i poslovanje društva, već samo za svoje interese. Brojne afere po tome su najbolji svjedoci. U nadzorne odbore činjenica je konačno moraju doći stručnjaci koji su sposobni nadzirati rad društva, ali i spremni preuzeti osobnu odgovornost za svoj rad u nadzornim odborima. Samo takvim pristupom može se aktivno sudjelovati u izgradnji konkurentske sposobnosti društva, poduzeća i istinski se štititi interes vlasnika koji je u ovom slučaju država. Pitanje sukoba interesa kod državnih dužnosnika ne mora uvijek biti primarno vezano sa njihovim djelovanjem kroz nadzorne odbore društva ili poduzeća koja su u većinskom vlasništvu države. Sukob interesa često se može primijetiti i kroz zloupotrebu položaja, funkcije pojedinog državnog dužnosnika koji će autoritetom funkcije u pravilu bez pisanog traga utjecati na pojedine odluke ili radnje odgovornih osoba na čelu takvih državnih poduzeća, pa čak i na pojedine članove nadzornih odbora. Takva praksa je često bila u onom vremenu omražene privatizacije, pojedini dužnosnici rado to primjenjuju i danas. Tako da pojedine moralne vertikale, kako su to mediji znali nazivati, samo su privid za javnost, a zloupotrebom funkcije kroz usmenu predaju duboko su ugazili u mulj sukoba interesa o čemu itekako treba voditi računa Državno odvjetništvo, a i USKOK. Sukob interesa sigurno je da se mora spriječiti na svim razinama u hrvatskoj državi, jer inače je sukob interesa švedski stol za korupciju. Zato bi ista pravila trebalo primijeniti i na sve lokalne i regionalne dužnosnike, jer oni su mini preslike državne razine u nadzornim odborima lokalnih trgovačkih društava. Sustav vrijednosti u tim nadzornim odborima vrijedi po političkoj podobnosti, a nikako ne po stručnosti i sposobnosti, tako da ti nadzorni odbori ništa ne nadziru, već samo ubiru i to na štetu svojih sugrađana, znači onih kojih itekako skupo plaćaju kroz visoke cijene komunalnih usluga. Zato još jednom ovaj prijedlog Vlade bez obzira što, bilo bi bolje da je puno ranije došao, ali je itekako bitan i kao što sam rekao melem na ranu i treba ga u svakom slučaju podržati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo najprije jedan ispravak, to je uvaženi zastupnik Željko Jovanović, ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo u svojoj … [[Govornik se ne razumije.]] opet je gospodin Kunst za sve optužio Vladu Ivice Račana, jer zbog toga što neka odluka nije donijeta u to vrijeme kasnije je procvala korupcija. I da su dužnosnici bili zapravo ta riblja kost u uskom grlu. Nisu dužnosnici bili, nego su bili korumpirani HDZ-ovi dužnosnici, problem zbog kojih je došlo do korupcije i zbog koga je nestalo 120 milijardi kuna u proteklih 6 godina HDZ-ove vlasti.
Uvaženi zastupniče, nemojte na taj način govoriti kao da ima crno-bijela tehnika. Kriminalac je kriminalac. Sreo sam ih puno u životu i nikad nisam znao kojoj stranci pripada. On je kriminalac. I sad imamo nekoliko replika. Prvo je uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Kunst kazali ste u nadzorne odbore trebaju doći stručni ljudi. Naravno da trebaju, ali naglasio bi da u Hrvatskoj ima dovoljno stručnih ljudi. U Hrvatskoj ima dovoljno i dobrih i poštenih ljudi samo do njih treba doći pozitivnom selekcijom upotrebljavajući najviše standarde i najviše kriterije. Osobno mislim da oni trebaju biti: iskusni, stručni, kompetentni, pošteni, moralni i oni koji imaju nadasve istančan osjećaj za zaštitu nacionalnih interesa jer upravo bi trebali upravljati državnim tvrtkama. Ali jamstvo za zaštitu državnih interesa, jamstvo za učinkovitost upravljanja tim tvrtkama ne može biti nekakva potvrdica nekakvog fakulteta koji organizira uz ljetne škole izdavanje potvrda za nekoliko tisuća kuna i da ste dobili uvjerenje da ste sposobni stručno upravljati državnim tvrtkama. Te potvrde nisu jamstvo nekoliko popodnevnih druženja. Isto tako nije jamstvo ni da će, ne može zamijeniti takva potvrda ni iskustvo, ni fakultet, ni doktorat, ni postdiplomsko obrazovanje niti usavršavanje. Ne može jedna potvrda dati liječniku pravo da operira, tako ne može ni jedna potvrda dati pravo sposobnosti da upravlja velikim državnim tvrtkama koje nose sa sobom veliku i odgovornost. A osobno se pribojavam najviše onih koji misle da je jamstvo kvalitete ako pripada i radi u trgovačkim lancima, bankama, telekomunikacijskim kompanijama ili ne daj Bože investicijskim fondovima. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Kunst.
Hvala lijepa, kolega Marić mi se tu u potpunosti slažemo. U svakom slučaju da je cilj, a i trebao bi biti cilj da u nadzorne odbore dolaze kvalitetni, stručni, sposobni ljudi koji bi mogli doprinijeti razvoju tog društva i tog poduzeća. No nažalost, u praksi to nije uvijek tako. Ja sam, pa evo sad ću reći obzirom da sam tu već javno prozvao, prije 8 godina, znači negdje 2002. godine u Gradu Zagrebu kada su se stavljali podobni u nadzorne odbore trgovačkih društva onda je jedan kolega koji je visokopozicioniran sad u SDP-u, neću ga imenovati, ali tad sam ga imenovao, je bio u "Plinari". Ja znam da taj čovjek jedino što zna od plinare je zapaliti plin na peći i ništa više. I recimo a takvih je bilo ne samo u "Plinari" bilo je takvih u mnogim trgovačkim društvima koji nisu imali pojma uopće sa tom djelatnošću što se to tamo uopće treba dešavati. Znači, to su ti podobni, ali ne i stručni. I upravo ove izmjene zakona omogućuju ovo što ste vi rekli da konačno dođu ti stručni ljudi, kvalitetni ljudi koji nešto razumiju gdje dolaze da znadu čime se to trgovačko društvo bavi kako bi oni mogli doprinijeti razvoju toga, a ne da samo zadovolje se neke funkcije političke, uski interesi itd. Ali, recimo to su neki primjeri i zato sam rekao, nisam ja ovo spomenuo što je kolega Jovanović nije slušao, on kad sam ja govorio, on je radio nešto drugo, ja nisam ni u jednom trenutku rekao da sam optužio bilo koga nego sam rekao da bilo bi sigurno bolje kad je bilo intencije upravo iz te stranke da se donese takav zakon itd., a to vam mogu pokazati jer imam pisano, onda to tada nije se prihvatilo. Sigurno da bi se spriječilo u ovih 10 godina puno toga što je vezano uz korupciju i kriminal. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je replika, uvažena zastupnica i potpredsjednica Doma, Željka Antunović. Izvolite.
Zastupnik Kunst je dosta u svom izlaganju govorio o stručnosti i sposobnosti pa evo sad i u ovoj replici. Međutim, činjenica je da ovaj prijedlog zakona neće ni na koji način doprinijeti tome da se stručnost i sposobnost u većoj mjeri uvažavaju kad se biraju uprave i nadzorni odbori državnih poduzeća bez obzira što se isključuju ovim zakonom političari kao osobe koje to ubuduće mogu raditi. Naime, i bez ovog zakona postojala je mogućnost da se koriste stručni i sposobni, bili oni političari ili nepolitičari, a da se nestručni i nesposobni, oni koji su lojalni lopovluku i lopovima, isključe iz mogućnosti da raspolažu javnim novcem. To se nije radilo. To se nije radilo zato što nije postojala zakonska osnova nego zato što je lopovluk i lopovi bili umreženi u državne strukture. Jedini kriteriji kojeg priznajem su rezultati. Spominjali ste vrijeme Vlade Ivice Račana. U to vrijeme nadzorni odbor sa političarima i nepolitičarima koji su u njima sjedili pokazali su rezultate. Ušli su u te nadzorne odbore i uprave, a ta su poduzeća bila mahom u gubicima. 2003., odnosno 2004. kad su izašli iz tih nadzornih odbora političari zato što su izgubili vlast i poziciju vlasti, a nepolitičari zato što ste ih vi bez ikakvih kriterija potjerali iz tih nadzornih odbora, preuzeli su novi nadzorni odbori i nove uprave, preuzeli su poduzeća sa plusevima i dobrim rezultatima.
Zahvaljujem i odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Pa kolegice Antunović sigurno da nijedan zakon, nijedan propis ne može biti garancija za ništa, jasno. Sve ovisi o ljudima i tako je jasno da i u vašoj stranci i u drugim strankama i u našoj stranci ima ljudi koji su takvi kakvi jesu i skloni su korupciji itd. i to je na kraju nije nikakva tajna. No, činjenica je da upravo ovim zakonom ti državni dužnosnici, a posebno mislim na njih kada govorim, koji su skloni toj korupciji, neće više biti u poziciji da faktički i provode tu korupciju. Zašto? Zato jer upravo ti državni dužnosnici su najčešće na čelu nadzornih odbora. Oni su najčešće ili predsjednici nadzornih odbora ili zamjenici, znači osobe koje itekako bitno utječu na odluke nadzornih odbora. Znači, upravo ovim izmjenama zakona se to sprječava. I oni više neće biti u toj poziciji da utječu na takve odluke, odnosno da pojedinci utječu na njih i faktički tu je jedan krug zatvoreni korupcije koji se valjao cijeli niz ovih godina. Ali, već kad smo počeli to, bilo bi dobro, obzirom da znam da imate određene afinitete prema Gradu Zagrebu, da upravo ovaj model se primijeni i na Grad Zagreb. Ne samo na Grad Zagreb nego i na ostale jedinice lokalne samouprave, onda ćemo izbjeći, odnosno na razini cijele države faktički tu korupciju i taj nepotizam koji vlada. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je replika, uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani kolega Kunst nadam se da nisam dobro čula, maloprije ste rekli da dužnosnici koji su skloni korupciji će ovim zakonom biti manje u prilici da budu korumpirani. Ja se nadam da ako znate neke dužnosnike koji su skloni korupciji da ćete se založiti da više ne budu dužnosnici, a ne da im umanjimo priliku da budu korumpirani. No nisam to htjela replicirati, jednu drugu stvar. U svojoj raspravi ste rekli da su dužnosnici, prvenstveno ministri i državni tajnici jer oni su uglavnom u nadzornim odborima tvrtki, oni su bili kost u grlu. Hoćete li to molim vas objasniti kako je to Vukelić bio kost u grlu u Brodosplitu, kako je Kalmeta kost u grlu u HŽ-u ili primjerice potpredsjednik Šuker kako je kost u grlu Croatia osiguranju.
Zahvaljujem odgovor na repliku uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Kolegice Lugarić sigurno, obzirom da to niste mislili kao dio replike, onda slušajte, što se mene tiče sigurno da će dužnosnici koje ovaj Zakon isključuje da budu prisutni više u nadzornim odborima biti manje u mogućnosti da se bave manje tim radnjama koruptivnim, kriminalnim itd, to mislim da sama logika stvari bez obzira što vi o tome mislite da taj Zakon neće spriječiti takve dužnosnike. E sada kada ste vi mene već pitali, onda bih ja mogao vama postaviti pitanje ovdje za desetke trgovačkih društava, poduzeća u kojima su članovi nadzornih odbora, ali ne samo u jednome nego na desetke, pa čak 15-tak, počev od Crkvenca da sada ne nabrajam i da vas tu ne pozivam obzirom da ima nekih koji sjede ovdje, su bili isto tako u nadzornim odborima pojedinih trgovačkih društva koja su totalno, a ja bih rekao ne samo totalno, nego su uništena, gdje se isto tako pisalo o određenim kriminalnim radnjama, od ACI-ja do Riječke banke, mislim sada da vam sve ne spominjem ovdje pa će ispasti da jedan drugome prebacujemo neke stvari, tako da znate da i jednoj i drugoj strani sigurno da ima kukolja u žitu i normalno to kukolje je sigurno na razini dužnosnika, samo moram reći da u vaše vrijeme se stvarno nisu afere toliko otkrivale koliko se otkrivaju danas, a bilo je isto a sada bi mogli popis izvaditi ovdje tih svih tvrtki gdje su vaši ljudi bili na mjestima predsjednika nadzornog odbora ili upravnog vijeća i gdje su tvrtke bile itekako dovedene u znak pitanja njihovo poslovanje itd. Hvala lijepa.
I gospodin zastupnik Zoran Vinković replika.
Uvaženi zastupniče slušajući vas postavlja se pitanje tko ustvari vlada ovom državom. Tko postavlja članove nadzornih odbora u javnim poduzećima s obzirom da kako ste sami rekli oni ništa ne nadziru, nego ubiru novce svojih građana odnosno građana Republike. Tu ste mislili i na nadzorne odbore u lokalnoj samoupravi. Rekli ste da u nadzornim odborima trebaju biti stručni, kvalitetni, sposobni ljudi. Da li sadašnji članovi nadzornih odbora, predsjednici nadzornih odbora tu posebno mislim na ministre u Vladi Republike Hrvatske, nisu stručni, kvalitetni sposobni ljudi, dakle ja ponavljam samo vaše riječi. S druge strane, evo da li znate da dva člana nadzornog odbora koji su sjedili u Đakovštini d.d. u gradu Đakovu svojim radom su predstavljali 32% vlasništva Republike Hrvatske to negdje oko 100-tinjak milijuna kuna koje sada ne vrijedi ništa. I gdje su svojim radom odnosno neradom podržavajući odluke uprave doveli jedan čitav grad, a jedan veliki dio Slavonije u jako nepovoljan položaj s obzirom da je na tu Đakovštinu naslonjeno negdje oko 1500 obiteljskih gospodarstava, da je na nju naslonjeno nekoliko 100-tinjaka malih i srednjih poduzeća i gdje je naslonjeno 550 ljudi. Umjesto toga da država nađe način kako pomoći shvaćajući svoju odgovornost u tvrtki Đakovština, predsjednica Vlade poručuje javno putem Hrvatskog radija, kako vlada Vlada, što su učinili gradonačelnik i župan da spase Đakovštinu. Niti županija, niti grad, niti ja osobno nemamo niti jednu dionicu u toj tvrtki, iako sam radio u tadašnjem PIK-u Đakovo ali Vlada ima 32% vlasništva i bitno je mogla utjecati na rad uprave isto tako i rad nadzornog odbora. Svatko treba shvatiti svoju odgovornost i naći načina kako pomoći radnicima u isplati plaća otpremnina, a seljacima kako platiti njihovu uskladištenu robu jer se ona ne može naplatiti iz stečajnog postupka jer će biti uništena cjelokupna tehnologija.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Boris Kunst.
Kolega Vinković, gledajte, činjenica je da ne mogu kvalitetno obavljati svoje funkcije, bio on ministar, ne znam što god hoćete da bude, akademik, lumen kakav hoće, ako čovjek sjedi u 10, 15 nadzornih odbora paralelno. Uz svoju funkciju koju ima ma nitko me ne može na ovom svijetu uvjeriti da je on toliki lumen ekspert, da on može i u tih 15 nadzornih odbora uz svoju funkciju, uz svoj posao kvalitetno sve to obavljati, ne može to ja bih stvarno, volio bih vidjeti čovjeka koji bi to mogao. A primjera ima. Primjera na pretek imamo gdje upravo pojedinci, sjede u 10-tak, 15-tak ne samo, sada mogu reći da ne ispadi… šou, danas nema toliko, nekada ih je bilo baš i toliko i to vrlo visoko dobro pozicionirani ljudi, u Vladi su tada sjedili po 10-tak, nadzornih odbora. I sigurno da on ne može kvalitetno raditi, niti on može kontrolirati rad toga društva, niti može kontrolirati rad poslodavca, nego može eventualno za sebe nešto ušićariti ako to mu je tad najveći dio posla i zbog toga stvarno mislim da treba državne dužnosnike jednostavno maknuti iz takvih mogućnosti da sjede u ne znam koliko tih nadzornih odbora, upravnih vijeća, mnogi sigurno i ne razumiju tu djelatnost od 15 trgovačkih društava u kojima sjede, ne mogu reći da svatko je ekspert za svih tih 15 da sve razumije što se tamo dešava, i u tom dijelu sam mislio da normalno ima ljudi koji su nestručni a sjede tamo.
I gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Hvala. Kolega je rekao što je već spomenula kolegica Lugarić, jedna zanimljiva složenica, recimo to tako, citiram: „Dužnosnici koji su skloni korupciji“. Zaista ste na ovako određen način pogodili bit stvari, iako ovo sliči kao da se radi o nekoj sitnoj bolesti, pa sada treba dobiti taj koji je sklon prehladi ili korupciji uputnicu pa da se izliječi, samo tko bi dao toliko uputnica u Hrvatskoj. Inače ja osobno, nemam ništa protiv toga da neki ministar štiti interese vlasnika, tj. Države u nekom javnom poduzeću ali imam protiv toga da nije odgovoran za to, ništa drugo. Vlasnik po meni ima pravo staviti nekoga tko će ga tamo predstavljati, ali taj mora biti odgovoran. Ovdje smo više puta spomenuli aferu "Brodosplit" zbog toga što ministar Vukelić koji je bio na čelu nadzornog odbora se činio kao da je tu slučajno došao, eto šetao, pa stigao. Nema pojma što se dešava. A ako se i dešavalo, dešavalo se njemu iza leđa pošto nema oči na leđima, on to ništa nije vido. I izjeo vuk tovara. A vidimo da obični čovjek mora snositi konsekvencu za bilo što što napravi što je nanijelo štetu društvu ili što ja znam čemu. I treće što bih samo spomenuo. Kada neki političar pada, nemojmo se držati onih balkanskih ... ili običaja, kao u Osmanskom carstvu kada je došao novi sultan onda je davio svu svoju braću itd. pa kada se ta institucija humanizirala, onda ih je doživotno zatvarao, dok ne bi došao sljedeći pa njega zadavio ili doživotno zatvorio. Civilizirajmo politiku pa i onda kada nekomu to sam malo prije govorio. Nikad jedan nije za sve kriv.
Da, nego svi za jednog, jedan za sve. Odgovor na repliku, gospodin Boris Kunst.
Pa upravo kolega Jurjević ovo što ste na kraju rekli nikada nije jedan za sve kriv. Sigurno zbog toga, ja sam i spomenuo da dužnosnici koji su skloni korupciji. Jer ima dužnosnika koji su časni ljudi, koji su pošteni ljudi i ne treba stavljati sve u isti koš. Normalno, da oni koji su skloni korupciji će biti takvi kakvi jesu. I u svakom slučaju je ovo dobro što se donosi ovaj zakon. Jer kada se i dokazalo da su neke kriminalne radnje, rijetko odgovaraju članovi nadzornih odbora. Uvijek odgovara onda druga linija tj. predsjednici društava, direktori, poslodavci itd. a nadzorni odbor ili članovi nadzornih odobra ja bih molio da se netko sjeti, rijetko, rijetko je kada to tek u zadnje vrijeme se to čeprka je odgovarao član nadzornog odbora. Tako da u svakom slučaju ove izmjene zakona su jedna kvaliteta više u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Nastavljajući daljnju borbu protiv korupcije za koju se nedvojbeno opredijelila, Vlada Republike Hrvatske predložila je izmjene Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, Zakon o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti i Zakona o postupku primopredaje vlasti na način da državni dužnosnici ne mogu biti članovi nadzornih odbora, trgovačkih društva, te da se članovi nadzornih odbora, trgovačkih društva u državnom ili pretežno državnom vlasništvu imenuje po prethodno provedenom javnom natječaju. Iznimno predlaže se da dužnosnici mogu biti članovi u najviše dva upravna vijeća ustanova, odnosno nadzornih odbora izvanproračunskih fondova koji su od posebnog državnog interesa osim ako posebnim zakonom nije određeno da je dužnosnik član upravnog vijeća ustanova, odnosno nadzornog odbora izvanproračunskog fonda po položaju. Popis pravnih osoba od posebnog državnog interesa na prijedlog Vlada Republike Hrvatske utvrđuje Hrvatski sabor. Radi navedenog a imajući u vidu da će se na temelju prethodno provedenog natječaja omogućiti da za članove nadzornog odbora budu imenovani kvalitetni stručnjaci, podržavam Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih u državnih dužnosnika, Zakon o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti i Zakona o postupku primopredaje vlasti. Hvala.
Replika, gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Gospodine Grbić kazali ste da kvalitetni stručnjaci trebaju u nadzorne odbore. S tim se slažem. I samo bih još jedanput naglasio da ne znači da su nekvalitetni ako su državni dužnosnici, a kvalitetni ako nisu. Jer najnovijih nekoliko slučajeva prezaduženost recimo tvrtke "KIO" Orahovica Papirna industrija od nekoliko stotina milijuna kuna ne nadziru državni dužnosnici. A isto tako kada se recimo da temeljem zakona ovlast Programskom vijeću HRT-a da i upravlja HRT-om kakve rezultate dobivamo. To najbolje pokazuje revizorsko izvješće gdje kaže da je kada pristojan čovjek kaže onda kaže da ne odgovara ovo izvješće poslovanju stvarnom stanju, a netko zlonamjerno bi rekao da je krivotvoreno izvješće. Jer nekoliko stotina milijuna kuna gubitaka nisu prikazani u revizorskom izvješću. To nisu učinili državni dužnosnici, nego nezavisni, tobože nezavisni stručnjaci. Stoga Republici Hrvatskoj trebaju oni koji će učinkovito voditi tvrtke koje neće gledati lijevo i desno, a sve više na sve ekonomske probleme promatramo i dijelimo s lijeve i desne strane, a društvo nam se sve manje raslojava na lijevo i desno, a sve više na gore i dolje. Pa bi trebalo da ta državna poduzeća pridonose da se te razlike između gore i dolje smanjuju, a ne još više produbljuju. Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo u ovoj objedinjenoj raspravi danas raspravljamo o setu zakona, kako reče gospodin ministar u svojoj uvodnoj besjedi o setu zakona kojima se regulira status državnih dužnosnika u nadzornim odborima i upravnim vijećima trgovačkih društava izvanproračunskih fondova i ustanova od posebnog interesa za državu, dakle u većinskom ili pretežitom vlasništvu države. Pa iako se na izgled radi o tehničkim izmjenama, smatram da je njihov značaj puno veći i nikako se ne mogu složiti sa iznijetim tvrdnjama koje smo danas mogli čuti ovdje u raspravi mojih prethodnika, da su ovi zakoni figa u džepu. U svojoj raspravi zadržat ću se na Prijedlogu zakona o izmjeni Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Inače sedmoj izmjeni temeljnog zakona donijetog 2003. godine, a inače je ovo treća izmjena ovoga zakona u ovome sazivu Hrvatskoga sabora. Mijenjali smo ga 2008. godine i još jednu manju izmjenu imali smo i 2009. godine. Zakon o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti dio je zakonodavnog pravnog okvira utvrđenog Strategijom suzbijanja korupcije koju je Hrvatski sabor donio u srpnju 2008. godine kao jednom od 17 zakona koji predstavljaju preduvjet za uspješno suzbijanje korupcije. Ali izmjene i dopune ovoga zakona su i potvrda vjerodostojnosti i dosljednosti politike hrvatske Vlade u daljnjoj depolitizaciji javnih poslova kako se to u predloženim izmjenama ovoga zakona i predviđa. Naime, kolegice i kolege već 2008. godine u izmjenama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašaju javnih dužnosti smanjena je mogućnost dužnosnicima da budu članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima na dva. U ovom prijedlogu izmjena zakona ova mogućnost se u cijelosti uklanja. Dakle, državni dužnosnici iznimno mogu biti članovi nadzornih odbora izvanproračunskih fondova odnosno upravnih vijeća ustanova koje su od posebnog državnog interesa osim ako posebnim zakonom nije određeno da je dužnost upravnog vijeća ustanova odnosno nadzornog odbora izvanproračunskog fonda po položaju. Za članove upravnih, nadzornih odbora trgovačkih društava predviđa se ovim zakonom raspisivanje javnoga natječaja, imenuje ih hrvatska Vlada na prijedlog resornog ministra. I ne mislim kolegice i ne slažem se kolegice i kolege sa svima vama koji ste iznijeli da je ovo bijeg od odgovornosti Vlade, da Vlada prenosi svoju odgovornost na stručnjake. Osobno cijenim i složit ću se sa svima onima koji su danas rekli da i dosadašnji dužnosnici koji su bili kao članovi nadzornih odbora u trgovačkim društvima da među njima je najveći broj bio stručnjaka. I u tom dijelu se slažem i zalažem da se vodi računa i da mi ovdje također kao dužnosnici vodimo računa o časti svih hrvatskih dužnosnika, jasno da i među nama ima iznimaka. Inače, po jednom podatku koji sam našla iz 2009. godine u jednom trenutku u Hrvatskoj državi bilo je 360 dužnosnika a jasno sukladno Zakonu o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti kojim su i propisani tko je to sve dužnosnik u Hrvatskoj državi. Sigurna sam da će ovaj oblik, da će oblik javnog natječaja i većeg otvaranja zainteresiranima, stručnim osobama doprinijeti poboljšanom radu nadzornih odbora. Složit ću se sa svima onima koji su rekli da je stručnjak stručnjak i da se ne trebamo dijeliti na lijeve i na desne jer oni koji su uveli danas se borimo, danas lijeva strana Sabornice ustaje protiv javnog natječaja, izražava odmah a priori sumnju u ovako izabrane članove nadzornih odbora a svjesni smo kolegice i kolege da ste upravo vi 2003. godine, oprostite 2001. godine afirmirali javne natječaje i hvalili se transparentnošću i ostalim u odabiru djelatnika, ne samo djelatnika nego u ono vrijeme i dužnosnika u državnoj upravi. I gle čuda, to uvijek volim ponoviti, na sve te natječaje su izabrani stručnjaci iz one četiri ili šest stranaka koalicijske vlasti. Ali pozivam danas u ovoj svojoj raspravi dakle ova tri zakona da svi zajedno stanemo sa takvim odnosnom jer borba protiv korupcije zahtijeva konsenzus, nema odgode i s njom treba krenuti odmah. Vaše odbijanje ili izlika da ne želite prihvatiti Zakon o prijenosu vlasti kojim se predviđa da bi javnim natječajem izabrani članovi nadzornih odbora praktično ostali i poslije izbora u tim nadzornim odborima trgovačkih društava sa onom izlikom koju ste vi rekli. Ja vam mogu odgovoriti kad HDZ pobijedi na parlamentarnim izborima kakav će problem biti ako članovi odnosno stručni ljudi kao članovi nadzornih odbora koje je imenovala Vlada ostanu i dalje nadzirati rad ovih trgovačkih društava u pretežitom ili većinskom državnom vlasništvu. Kolegice i kolege, ovim zakonima, ovim setom zakona mislim da se ostvaruju i opći ciljevi koje smo propisali u strategiji suzbijanja korupcije od kojih ću navesti samo nekoliko. To je unapređivanje pravnog i institucionalnog okvira za učinkovito i sustavno suzbijanje korupcije, stvaranje preduvjeta za sprječavanje korupcije na svim razinama a znamo da je onda prioritetno upravo ova kod dužnosnika. Zatim, podizanje javne svijesti o štetnosti korupcije i potrebi njezina suzbijanja ali i afirmiramo pristup nulte tolerancije na korupciju što još jednom naglasiti je potvrda dosljednosti hrvatske Vlade u daljnjem postupku depolitizacije javne uprave i ne samo javne uprave nego evo i trgovačkih društava. Iz svega navedenoga podržat ću izmjene ovoga seta zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike. Prva je gospođa zastupnica potpredsjednica doma Željka Antunović. Izvolite.
Kolegica zastupnica je postavila jedno pitanje vezano uz stav SDP-a. Kaže, kakav će problem biti ako članovi nadzornog odbora nakon promjene političke vlasti članovi nadzornih odbora koji će biti birani na javnim natječajima nakon promjene političke vlasti ostanu i dalje u nadzornim odborima. Nikakav ako će ti ljudi imati dobre rezultate i vjerujte prava, demokratska, odgovorna politička vlast neće mijenjati te ljude. Međutim, ako oni kao članovi nadzornih odbora u tvrtkama u kojima to jesu ne budu imali rezultate nego budu imali afere, gubitke, zloupotrebe itd., ako se bude utvrdilo da pokrivaju takve nečasne i nezakonite radnje onda svakako da ih neće više moći štititi politička odluka većine koja ih je dovela na ta mjesta iako možda i nisu zadovoljavali kriterijima o kojima se govori. I konačno, ja imam protupitanje za vas. Kakav je bio problem što ste dolaskom na vlast upravo takve ljude koji su dolazili po stručnosti, referencama, koji su iza sebe imali rezultate vođenja firmi u krizi, koje ste naslijedili od bivše političke vlasti i bez ikakvog pitanja maknuli. Ne govorim o političarima, oni su trebali otići, ali šta ste i zašto ste takve ljude micali sa mjesta i iz firmi koje su imale sjajne rezultate, koje su pokazivale velike iskorake u odnosu na početno stanje u kojem su ti ljudi u nadzorne odbore došli.
Odgovor na repliku gospođa zastupnica Suzana Bilić-Vardić.
Kolegica je rekla u svojoj replici, odmah samo na onaj prvi dio da odgovorim. Parlamentarna većina kolegice Antunović ne štiti ni danas one koji nisu odgovorni u svome radu a nalaze se SUZANA BILIĆ VARDIĆ: Kolegica je rekla u svojoj replici odmah, samo na onaj prvi dio da odgovorim, parlamentarna većina kolegice Antunović ne štiti ni danas one koji nisu odgovorni u svom radu, a nalaze se na mjestima članova nadzornih odbora što ova hrvatska Vlada pokazuje iz dana u dana. Druga stvar, nikakav problem neće biti i tu ste otišli, vodu tjerate na svoj mlin, vaši su danas rekli, iz vaših redova su rekli da ne mogu prihvatiti kad HDZ izgubi izbore i SDP dođe na vlast, a da u nadzornim odborima ostanu stručni ljudi koje je imenovala HDZ-ova ili ova koalicijska vlada. Ja sam odgovorila, ja sam u svojoj raspravi iznijela da mogu to promijeniti, da ta izlika vaša uopće ne vrijedi, da je to razlog zašto ne biste podržali ovaj zakon, ovaj set zakona, jer HDZ će pobijediti na parlamentarnim izborima i nama neće biti nikakav problem za stručne ljude koji će imati rezultate i biti odgovorni u svom radu. I treće, postavili ste mi pitanje zašto smo mijenjali stručne ljude. Kolegice, zbog toga što smo imali praksu koju je vaša vlast provela 2001. godine, a ako ste me pozorno slušali u raspravi molila sam i pozvala sam sve nazočne u ovom Visokome domu da stanemo sa takvom praksom i da naprosto oko određenih stvari koje znače boljitak Republike Hrvatske i svih njezinih građana i građanki je trenutak oko kojeg moramo postići konsenzus u određenim pitanjima i borbu protiv korupcije započeti odmah, istoga trena jer ja ne vidim zašto je problem ovaj set zakona koji je Vlada predložila u prvome čitanju. Znači, sve što smo danas u raspravama iznijeli predlagatelj će razmotriti i uvrstiti u konačni prijedlog zakona.
I gospodin zastupnik Zoran Vinković, replika.
Kolegica uvažena zastupnica bi trebala znati da mi ne možemo prekinuti s tom praksom jer na vlasti ste vi dva mandata. Prema tome, odgovornost može snositi opozicija, ali prije svega ukazivanjem na ono što je radila pozicija. No, trebali bi isto tako znat i da su dosadašnji članovi nadzornih odbora po postojećem zakonu odgovarali i vlastito imovinom, međutim do sad ni za jednu pronevjeru u državnim tvrtkama nije nitko odgovarao vlastitom imovinom, osim ovih slučajeva organiziranog kriminala. Isto tako, evo koristim priliku obzirom da je tu i ministar uprave, kako se može desit da prilikom primopredaje vlasti čovjek koji je obnašao dužnost pet mjeseci, radi se također o sprečavanju sukoba interesa, ima pravo na plaću, punu plaću šest mjeseci i da taj odgovor nakon nekoliko požurnica istom ministarstvu stigne nakon šest mjeseci. To je možda onaj dio koji je bio vezan za hitrokraciju. Što se tiče samog provođenja javnog natječaja, ako se ovi natječaji za, kako ste rekli i kako svi tvrdite za kvalitetne, sposobne i stručne ljude, s time vjerojatno pobijate i ovaj dio koji se odnosi na same ministre pa bi ja mogao izvući zaključak da su oni prema tome nestručni, nekvalitetni i nesposobni ljudi. Ako se na takav način kao što se putem javnih natječaja, ali nitko ne može sporiti da je u Hrvatskim autocestama, u HEP-u, u bilo kojim javnim tvrtkama da su provođeni javni natječaji pa se onda moglo desiti bojanje tunela po nekoliko milijuna kuna više. Ako se na takav način budu provodili onda se bojim i za budućnost rada ovih nadzornih odbora i onda ovaj natječaj neće ništa bitno promijeniti nego će opet biti po starom. A i svi smo svjedoci kako se dolazi do zaposlenja u državnim tvrtkama, u ministarstvima itd. Sa članskom iskaznicom.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega je u svojoj replici jedan dio postavio pitanje ministru uprave. Ja ne želim i nisam stručna biti ministar uprave, ali kolega meni ste rekli da bih ja trebala nešto znati pa pretpostavljam da biste i vi trebali znati da niti jedan zakon ne može pokriti sve slučajeve koji se mogu u praksi ili u životu dogoditi pa tako i ovaj koji ste vi postavili da na lokalnoj razini netko obnaša 5 mjeseci dužnost, a onda da ima pravo na naknadu plaće 6 mjeseci. Inače sam upoznata jer dolazim sa regionalne razine sa takvim slučajevima i toga ima. Ono što ste rekli za odgovornost, većina snosi odgovornost i ponovno ću vam reći, parlamentarna većina i sada sankcionira i radi sve što pridonosi boljitku i napretku gospodarstva u Republici Hrvatskoj, a sigurno je da je borba protiv korupcije jedna od tih mjera. Jednako tako je i izmjena ovih zakona u kojima se dužnosnicima onemogućuje nazočnost u nadzornim odborima kako bi uz sve one obveze koje imaju, čim su dužnosnici nečim se bave, čim su dužnosnici stručni su. I kolega Vinkoviću, ja sam to u raspravi rekla, a vi sad ponovno pokušavate to izokrenuti, nitko ne tvrdi da dosadašnji dužnosnici nisu sposobni i stručni. Oni koji nisu korektno odrađivali svoj posao su maknuti, a da bi svatko mogao pošteno i korektno odrađivati svoj posao idemo sa javnim natječajima.
Gospodin zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Hvala. A ustvari cijelo jutro slušamo manje-više na temu, svodi se na to da li su ljudi koji su predstavljali državu, prije svega ministri, u nadzornim odborima bili jednako odgovorni kao što su drugi građani inače u našem društvu za bilo koju važnu funkciju koju obnašaju ili se oni nalaze u jednom privilegiranom položaju. Najgore po naše društvo, a rekli smo da postoji jedan stereotip o političarima kao korumpiranim, nepoštenim osobama, čini mi se da najgore u takvoj atmosferi po naše društvo kad bi se i u praksi provodilo to da zakon nije jednak za sve, da ne postoji jednakopravnost građana. Najveći bedemi ili zaštita nekog društva od njegove erozije, anarhije, rasapa, gubljenja jednog moralnog temelja, općedruštvenog moralnog temelja nastaje onda kada se uruše njegovi zakoni. Dakle, mi kao vrhovno zakonodavno tijelo u ovoj državi trebali bi itekako biti osjetljivi kada na bilo koji način ti zakoni dođu u pitanje, jer mi donosimo te zakone. Ja neću ulaziti sada u to jer ovdje je bilo dosta riječi i o tomu na koji način se donose zakoni, da li je to zaista samo gola majorizacija, tj. većina nadglasava manjinu što je ona govorila da govorila i rezultati se unaprijed znaju, a prijedlozi dolaze u 99% slučajeva iz Vlade pa na taj način izgleda da se onda centar moći nalazi u izvršnoj vlasti i da ne postoji jedna ravnoteža između ove tri tipa vlasti zakonodavne, izvršne i sudbene vlasti. Mislim da su neki primjeri iz nedavne prakse postavili ova pitanja na velika zvona u našem društvu. Danas se nekoliko puta spominjala afera "Brodosplit". Ja bih je ponovio u par riječi samo zbog toga što je to paradigmatičan slučaj, ogledan primjerak kako se ne treba ponašati i kako smo vrlo skloni da, ne svi, nego većina, saborska većina da kroz prste progledamo onda kada se radi o nekom ministru koji je u ovom slučaju bio predsjednik nadzornog odbora koji ništa kao nije znao, sve se to dešavalo mimo njega iako smo mogli vidjeti iz onoga što smo dobili na uvid da je itekako nadzorni odbor bio obaviješten o opasnosti po interese društva, države, škvera, građana, kako hoćete ukoliko se prihvate ti ugovori koji su izgleda bili nepovoljniji nego neki drugi ugovori. Kada je u Saboru opozicija tražila da se o tome raspravi tražeći političku odgovornost ništa više od toga onda se naišlo na jedan ne samo zid, nego i na jedan žestoki napad na one koji su tražili jednu sasvim normalnu stvar u demokratskim društvima, a to je da netko odgovara za učinjeno, a ako obnaša neku političku funkciju da onda snosi i političku odgovornost. Proteklo je dosta voda odatle, od tada. Postavilo se pitanje tu sada i ovog trećeg oblika vlasti, sudbene vlasti, brzine, sporosti itd. Postavilo se i pitanje policije i njenog rada. Policija koja je prije završenih istraga već tvrdila da tu nema nikakvih kršenja zakona itd. Radilo se o jednom čudnom spletu i grobu koji se spleo kako bi se na neki način zaustavila bilo kakva mogućnost kritike ili dovođenja na svjetlo dna onoga što je bilo očito svakome. Mi volimo upotrijebiti riječ transparentno, a ima jedna lijepa hrvatska riječ zove se bjelodano. Dakle, nešto što je bjelodano je nešto što je zaista vidljivo svakome. Pa ću citirati evo i Predsjednika države na odlasku koji je u jednoj emisiji na Hrvatskoj televiziji rekao "iz aviona se vidi da se radi o tome i tome", a mi nismo vidjeli iz partera o čemu se radi. Mi smo sjedili u prvom redu ispred pozornost na kojoj se to odvijalo. A što je najzanimljivije većina u dvorani je pljeskala mangupima. U ime čega? Isto tako u ime možda jednog sutrašnjeg obračuna koji također neće biti normalan za civilizirana društva kada dolazi do sjeća glava, kad dolazi do kažnjavanja, kad dolazi do discipliniranja, kad dolazi do bacanja krivnje samo na jednoga, kad se ponovo želi prikriti stvarnost tako da nađete gle čuda jednu osobu koja je kriva ama baš za sve. A dok smo mi kritizirali tu osobu primali smo udarce ne samo aperkat i pleksus nego Boga mi i ispod pazuha. Htio sam reći ispod pojasa, ispod pojasa. To je naša politička stvarnost i nemojmo tepat sebi kako smo mi društvo istrenirano na kulturu, demokraciju, pluralizam i sve najljepše, a istovremeno se sve to zbiva pred nama. I zbog toga ja ponavljam ja uopće ne vidim problem u tome da sjedi netko iz Vlade tamo, jer ona kao većinski vlasnik recimo nekog javnog poduzeća nek' štiti svoje interese. Ali taj koji sjedi tamo nije neka posebna osoba, nije to neka persona nedodirljiva, nije to kralj sunce koga ne smijete ni pogledat, a kamoli dodirnit. Znate kako su neki kraljevi umrli? Jer ih nisu smili dodirnit, pa im nisu ni pomogli kad su se davili. Dakle, jednostavno potrebno nam je svima skupa čini mi se i više tolerancije i više političke kulture i više odgovornosti prema pozivu koga obnašamo, a to znači da ako je netko kriv, pa neka odgovara makar politički, a onaj tko utvrđuje nekakve druge krivnje neka ih utvrđuje ako ih ima. Mi nismo bili spremni na to. Dakle, ja pozdravljam da jedan ministar ne može biti u 50 nadzornih odbora. Ali nemam ništa protiv toga da bude u jednome ako je odgovoran za to što tamo radi. Na žalost pokazalo se do sada da nismo bili skloni tome i sad smo došli svi na udar javnosti, svi i to ćemo dolazit sve više i svi ćemo se trpat u isti koš i neće se gledat nikome tko gleda stranački dres nego ćemo na kraju krajeva da tako kažem svi platiti taj jedan ceh da jedna časna funkcija pade na tako niske grane. A ja nisam za to jer tvrdim da svi nismo isti i nikad nećemo bit isti i nikad ljudi nisu bili isti.
A trebaju ljudi biti jednaki, a ne kao kako vi kažete u Meksiku, kao onoga nesretnog cara Maksimilijana. Gospodin zastupnik Daniel Srb. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Potpredsjednica Doma, gospođa zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kad bi netko ovako upao u ovu raspravu slušati sa strane mislio bi da raspravljamo o zloupotrebama, kriminalu i kriminalcima. A mi ustvari danas raspravljamo ovdje o zakonu kojim se trebaju definirati neke važne odredbe oko toga kako se postavljaju članovi nadzornih odbora u državnim i pretežito državnim poduzećima. Mislim da zbog naših građana koji ovo prate ili posredno prate, treba reći da ti nadzorni odbori nisu tijela gdje sjede nekakvi privilegirani ili bar ne bi trebala biti tijela gdje sjede privilegirani koji će ubirati nekakve naknade i tako dopunjavati svoje kućne budžete. Svakako ne radeći ništa, osim biti blizu i biti podobni onima koji su na vlasti bez obzira koja to vlast bila. Nadzorni odbori su ustvari tijela koja posreduju između vlasnika i uprava tijela koja u ime vlasnika nadziru poslovanje nekog poduzeća i kako to čini uprava u ime vlasnika. Oni trebaju nadzirati da li ta poduzeća ostvaruju dobit i gubitak, ili što treba mijenjati ako poduzeća ostvaruju gubitak. Trebaju o tome obavještavati vlasnike, biti u stalnoj komunikaciji i biti od povjerenja vlasnika. To je otprilike pučki rečeno suština tih nadzornih odbora. I zato je logično kad govorimo o javnim ili pretežito državnim poduzećima da Vlada koja je odgovorna za ta poduzeća bira ljude koji će biti od njenog povjerenja, ali to nikako ne smiju biti samo ljudi od njenog povjerenja nego i ljudi koji su spremni preuzeti odgovornost za stanje u tim poduzećima, koji neće biti tamo, Vlada imati na njih, u njih povjerenje, a oni omogućiti upravama ili samima sebi da naprave štetu i Vladi i državi i građanima i poreznim obveznicima. To dakle trebaju biti i časni ljudi, to trebaju biti ljudi koji znaju raditi taj posao, koji su za to educirani, koji u takvim poslovima imaju iskustva, koji imaju neke reference, koji su se dokazali već pozitivne svakako reference u upravljanju takvih poduzeća. I svakako to moraju biti ljudi koji se u svojim ranijem životu, gospodarskoj, političkoj ili bilo kakvoj praksi nisu okaljali, koji se nisu ogriješili o zakon. Stvar je vrlo jednostavna. Međutim u čemu je problem kad danas o ovome raspravljamo? Problem je što u ovih proteklih 20 godina su i uprave i nadzorni odbori koje su imenovale političke strukture najčešće bili pokriće za velike pljačke i zloupotrebe koje su završile u gašenjem poduzeća, stečajevima, gubitkom radnih mjesta i velikom štetom po gospodarstvo Hrvatske, pa ja ću reći i velikim štetama po svaku političku elitu, jer se kroz grijehe tih uprava i nadzornih odbora na neki način mjerila i politička odgovornost onih koji su te uprave i nadzorne odbore postavljali. I u velikoj mjeri s pravom, jer doista postoji tu i politička, ali postoji i materijalna odgovornost, a za tu političku odgovornost donekle su snosile političke elite, ali materijalnu odgovornost nije snosio niti jedan član uprave, niti jedan član nadzornog odbora, niti jedan političar koji je istovremeno bio i političar i član nadzornog odbora. Rečeno je ovdje danas u raspravi da parlamentarna većina ne štiti zloupotrebe. Ja sam neki dan gledala intervju predsjednice Vlade, istovremeno i predsjednice Hrvatske demokratske zajednice, kojoj je novinar postavio pitanje gospođo predsjednice da li ste vi iznenađeni širinom i razmjerima zloupotreba i korupcije s kojom se sad kao predsjednica Vlade srećete? Odgovor je bio vrlo jednostavan, jesam, iznenađena sam. Nemojte mi zamjeriti što ću se ja začuditi kako je moguće da je ona iznenađena jer se u ovom Saboru ja i moji kolege bezbroj puta smo ukazivali i na pitanje Hrvatskih cesta, ukazivali na osnovane sumnje i zloupotrebe. Ja se sjećam da sam osobno imala velikih problema zbog moje političke izjave da Vlada ne provodi, odnosno ne donosi akcijski plan za sprječavanje korupcije, nego da potiče korupciju. Pa ne vode se danas procesi koji se vode protiv uprava, pa nadam se možda i protiv članova nadzornih odbora sutra za djela koja se događaju sad ili koja će se događati sutra. Ti se procesi i te istrage vode za djela koja su se događala u zadnjih 5, 6 godina. Ja doista ne znam tko je bio slijep, tko je namjerno bio slijep, tko je dozvolio da ti nadzorni odbori, iako su trebali znati, trebali ukazati na to šta se događa Vladi Republike Hrvatske, to nisu činili. Ukazivalo se samo sa političke razine. Ukazivalo se i da nadzorni odbori ne rade svoj posao, ukazivalo se na konkretnim primjerima kad je pukla bruka, kad je afera izašla u javnost, kad je Državno odvjetništvo i policija počeli provoditi istrage. Pa iskreno rečeno ne mogu se složiti s više ili ne mogu već odavno trpjeti situaciju da stalno liječimo, da nikako da spriječimo. Ja mislim da konačno moramo početi razmišljati o tome kako nešto spriječiti. Ja mislim da ovaj zakon, ovakav kakav je, ja inače podržavam to da političari ne trebaju sjediti u nadzornim odborima, ali mislim da ovaj zakon ovako kako je definiran neće spriječiti, neće promijeniti ništa. Ja naime mislim da političari ne trebaju sjediti u nadzornim odborima zato što je to demokratska praksa razvijenih zemalja, demokratska praksa Europske unije kojoj težimo i zbog toga što jedan političar, pogotovo na visokoj državnoj razini ima toliko svog posla da mu je izuzetno teško preuzimati još i ov druge odgovorne dužnosti, pa izvlačiti iz krize ili sudjelovati u izvlačenju iz krize nekih konkretnih poduzeća i brinuti se o tome kako će na konkretnoj razini sačuvati radna mjesta. Međutim, što će se promijeniti? Neće se promijeniti ništa jer nitko nigdje nije definirao kriterij. Samo kriteriji mogu spriječiti ono o čemu smo mi ovdje govorili i za što je pokriće ležalo upravo u nadzornim odborima i upravama koje su bile imenovane bez kriterija. Ma bili oni političari, bili oni nepolitičari ako ne postoje kriteriji neće biti rezultata. Ovdje je spomenuta i još jedna stvar zbog koje se ja jako bojim za budućnost, a to je tzv. certficiranje nadzornika. Drago mi je što je kolega iz HDZ-a ukazao na to. Za Boga miloga, pa o čemu se tu radilo? 20 tisuća kuna za tečaj za nadzornike, istinabog na sveučilištu i na fakultetima, zbog takvih projekata rektor Zagrebačkog Sveučilišta razvlastio je i smijenio prvi put u povijesti sveučilišta dekana Ekonomskog fakulteta, a polaznici tih tečajeva koji su koštali 20 tisuća kuna, nešto malo manje, su bili mahom članovi uprava upravo tih javnih državnih poduzeća koji ne samo da manipuliraju sa tim certifikatima nego su još i trošili pare tih poduzeća da se njima isfinancira certificiranje da bi oni sutra po tim javnim natječajima navodno bili kvalificirani za odrađivanje tog posla. A to je prestrašno, to je naprosto nedopustivo. Ako i to mislite primjenjivati kao kriterije onda stvarno unaprijed pokazujete na što ste spremni. Javni natječaji u zakonu će biti samo pokriće ponovno za iste kriterije, a kriteriji će biti tko je lojalan lopovluku i lopovima jer imaš mandat da u tom mandatu izvučeš što više možeš, a sutra neka sve propadne. E vidite neće to biti dobro, neće to valjati i ja sam protiv takve prakse. Vjerujem samo u kriterije i u rezultate onih koje treba postaviti na ta mjesta.
Hvala. 2 replike. Prvo gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolegice Antunović spomenuli ste pravu stvar. Ova certifikacija nadzornih odbora koja nažalost ne služi na čast ponovno jednoj instituciji koja je nekada imala puno veći ugled, a to je Ekonomski fakultet u Zagrebu, gdje je njezin dekan ponukan potrebom da pokrije priču upravo na taj način mislim da se rade i ovi zakoni, da pokrije priču da opet ljudi koji nisu na neki način adekvatni mogu dokazati da su sposobni voditi nadzorne odbore, a da u biti uzme samo školarinu i u maniri ljetne škole na Ekonomskom fakultetu da diplome određenim menadžerima koji tu u biti nikakvo dodatno znanje nisu stekli nego su samo dobili, ja bih rekao, jednu diplomu s kojom mogu onda mahati i reći: "E mi jesmo sposobni, a ovi drugi nisu." Tako da već imamo u životu puno primjera gdje se ide za time da se pokriju stvari, ali nema generalno volje niti želje da se neke stvari promijene ne samo načelno nego i stvarno. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo ja ću replicirati kolegici iako je ona otišla. Reći ću da stvarno sam rekao da kriteriji i uvjeti u natječaju su između ostalog visoka stručna sprema kvalifikacija za određenu poslovnu mogućnost za nadzor, ali također i ovi certifikati koji nisu samo u Zagrebu dobiveni nego su dobiveni i u Splitskom Veleučilištu tj. na fakultetu Ekonomskom i u Splitu. Zasigurno uz visoko stručnu naobrazbu, višu stručnu naobrazbu i taj certifikat je još dodatna garancija da su upoznati sa svim pravima i obavezama koje nadzorni odbori imaju. Nadam se da je zaboravila ili nije zaboravila da je i sama učestvovala u nekoliko, skoro 10-ak nadzornih odbora, a u nekoliko koje sam našao u ovim informacijama je bila i predsjednica. Ne znam što se dogodilo to sa "Tiskom", a ona je bila predsjednica nadzornog odbora, gospođa Antunović. Također, sjećam se negativnog poslovanja "Vjesnika" kada je ista bila predsjednica nadzornog odbora i u "Vjesniku". Ako su to kriteriji o kojima sad govorimo i ako se želi nešto poboljšati ne znam čemu demagoški nastupi da sve ono što je dobro, što je kvalitetno, što ima svoju budućnost, što ima svoj napredak, što ima izmjene onih stvari koje dosada nisu štimale ni u SDP-ovoj vlasti ni u našoj vlasti ne želite dozvoliti da se izmjene ovim zakonom i ovim načinom izbora predsjednika nadzornih odbora. Vidimo tu, puno je tvrtki kojih je i nestalo u ovom velikom spisku, a bili ste u njihovim nadzornim odborima predsjednici ili članovi. Puno je toga bilo. I na kraju želim reći da je takvim načinom odnos prema tvrtkama i poduzećima u državnom vlasništvu i onima koji … [[Govornik se ne razumije.]] ocijenjen negativno na onim izborima kad je hrvatski narod rekao da niste dobro radili.
Gospodin zastupnik Damir Sesvečan, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Potpredsjedniče, pardon, ispričavam se. Naime, pa evo slušajući od ujutro ovu raspravu koja se vodi, ove 3. točke dnevnog reda, povremeno sam se morao podsjećati o kojim to zapravo točkama dnevnog reda raspravljamo jer čini mi se da je najmanje bilo riječi u ovim raspravama upravo o točkama dnevnog reda i predmetu koji je tema ovih točaka dnevnog reda. Meni je jasno da su ove teme, naročito u vrijeme prijenosa televizijskog, vrlo atraktivne za osobnu promociju, za predstavljanje svojim biračima no međutim mislim da uz kritiku koju apsolutno i poštujem i koja je potrebna, da bi bilo dobro i ponuditi neka rješenja,a ja konkretna rješenja sve ovo vrijeme nisam čuo koja bi rezultirala poboljšanjem ovih prijedloga promjena izmjena zakona koji se nalaze pred nama. A podsjetiti ću dakle o čemu mi danas raspravljamo. Dakle objedinjena je rasprava o Zakonu o obvezama i pravima državnih dužnosnika, Zakon o sprečavanju sukoba interesa obnašanja javnih dužnosti, izmjenama Zakona o postupku primopredaje vlasti, dakle, kojim zakonima se uređuju odredbe koje se odnose na članstvo u nadzornim odborima trgovačkih društava u pretežitom državnom vlasništvu. Iz predloženih izmjena vidi se jasno stajalište Vlade RH da se članovi Odbora ne imenuju iz redova državnih dužnosnika što naravno apsolutno podržavam jer smatram da takvo opredjeljenje ide u prilog depolitizaciji trgovačkih društava, time će se smanjiti mogućnost dolaženja u sukob interesa dužnosnika što će pak imati za posljedicu smanjenje mogućnosti počinjenja bilo kakvih koruptivnih ili drugih kaznenih djela. Smatram da ove izmjene navedenih Zakona uz niz drugih mjera iz zakonskih rješenja donijetih posljednjih godina posebice od 2008. pa do danas, još su jedan doprinos nadogradnje postojećeg zakonodavnog okvira usmjerenog za što uspješnije suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala i opetovano potvrđuju opredjeljenje i odlučnost Vlade Republike Hrvatske u borbi protiv korupcije. Konkretno ovim izmjenama Zakona predlaže se da u nadzorne odbore trgovačkih društava ubuduće budu imenovane stručne osobe sa potrebnim kvalifikacijama za taj posao, i to na temelju prethodno provedenog javnog natječaja. Pa se tako odredbe zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika usklađuju prema odredbama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, na način da se briše dio odredbe prema kojima su dužnosnici mogli biti članovi nadzornih odbora trgovačkih društava u pretežitom državnom vlasništvu odnosno u kojima država ima većinski udjel ili većinski paket dionica. Ostao bi dakle izuzetak da dužnosnici iznimno mogu biti članovi u najviše dva upravna vijeća ustanova, odnosno nadzorna odbora izvanproračunskih fondova koji su od posebnog državnog interesa. Shodno tome i u Zakonu o postupku primopredaje vlasti, dio odredbe u članku 7. koji se odnosi na stavljanje mandata predsjednika i članova nadzornih odbora trgovačkih društava od posebnog državnog interesa na raspolaganje postoji suvišan jer dakle dužnosnici po ovim zakonima koje sam naveo više ne mogu biti članovi tih nadzornih odbora trgovačkih društava, pa naravno da onda niti ne mogu stavljati svoj mandat na raspolaganje. Dakle, iz ovih navedenih razloga podržat ću donošenje izmjena sva ova tri Zakona o kojim raspravljamo. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, evo ja mislim da je najbitnije u ovoj cijeloj priči reći da je ključna stvar kod donošenja svoga Zakona je odgovornost ono što iz njega proizlazi odnosno posljedice. Ovim Prijedlogom koji je pomak u odnosu na to kako je izgledalo prije neće se riješiti to pitanje odgovornosti već će se krivnja sa državnih dužnosnika u trenutku kada oni budu u poziciji da više ne budu članovi nadzornih odbora prebaciti na neke druge ljude, no međutim, ta odgovornost i dalje neće biti tema onoga o čemu se ovdje raspravlja. I zato je SDP uputio u proceduru svoju interpelaciju o stanju o javnim poduzećima, jer do sada nismo čuli ništa o direktnoj odgovornosti, odnosno zbog neke odgovornosti nitko nije odgovarao. To najbolje pokazuje primjer da je ministar financija koji je i predsjednik nadzornog odbora INA-e, ne samo da nije odgovoran za gubitak INA-e u 2008. od milijardu kuna, nego je u 2009. on i napredovao u potpredsjednika Vlade. To je ono o čemu pričamo. Državni dužnosnici, jedini razlog zbog kojih smo i protiv da državni dužnosnici budu članovi nadzornog odbora je nemogućnost kvalitetnog obavljanja posla, što ne znači da oni nisu ili ne mogu biti kvalificirani za obavljanje posla, no u nedostatku vremenu, u nedostatku stvari koje su potrebne za takvo funkcioniranje, ako ne mogu kvalitetno obavljati posao, onda je bolje da se time ne bave i zato smo protiv toga da državni dužnosnici budu članovi nadzornog odbora. Kao što vidite političarima u nadzornim odborima u državnoj tvrtki u zadnjih par godina, ne da nije štetilo, to zapravo uopće nije bilo tema bilo kakvih istraživanja, razgovora, promjena na čelu, smjena i događa se to da državna poduzeća, poduzeća u javnom interesu Republike Hrvatske ostvaruju slabije rezultate. A najbolji primjer su pokazatelji usporedbe 2008. u odnosu na 2007. podatke čije imamo zato jer završni računi za 2009. nisu napravljeni i koji pokazuju da je dobit odnosno takvo upravljanje, rezultiralo, evo, radili smo analizu za 21 društvo gdje je ukupno ostvarena dobit pala za 17%. I iznosi samo 384 milijuna kuna. Za to 21 društvo, koja su najveća društva u Republici Hrvatskoj, zanimljivi su također i neki sljedeći podaci. Subvencije iz državnog proračuna za to 21 društvo u 2008. godini, porasle su za 4% u odnosu na 2007. i približile su se 2,5 milijarde. Znači javna poduzeća posluju sa 7 puta manjom dobiti nego što dobiju novaca iz državnog proračuna. Istovremeno u tim poduzećima tj. Dobrom dijelu tih poduzeća ne da se nisu reducirali ljudi koji rade, trošak radnika, nego se upravo je trošak rastao. Tako je u 2008. u odnosu na 2007. trošak osoblja, znači zaposlenih ljudi povećan za 8%. Kao da su ta društva rasla 8%, nisu ona su 17%, slabije poslovne rezultate imala u odnosu na prošlu godinu. Najveći rekordera rasta broja zaposlenih je društvo autocesta Zagreb-Rijeka od 22%. Kojom logikom u jednoj godini gotovo petinu novo zaposlenih treba primiti u tu tvrtku koja upravlja dionicom autoceste Zagreb-Rijeka. Zatim, Hrvatske ceste, Hrvatske autoceste sve tvrtke u kojima se otkrivaju zadnjih mjeseci, vjerojatno i zbog reizbora državnog odvjetnika, potrebe njegova reizbora, brojne afere. Jer u konačnici je ako posao platite 5 puta više u konačnici je za 5 puta preplaćenog posla moglo se napraviti 5 puta više posla i što je još važnije moglo je raditi 5 puta više ljudi. I zato je najvažnije da se s državnim poduzećima odnosno poduzećima od javnog interesa upravlja pošteno i racionalno. Ovaj Prijedlog zakona samo će udaljiti državne dužnosnike iz nadzornih odbora, ali ništa bitno u poslovanju poduzeća on neće promijeniti. To je ono što je zaključak i zato smo poslali interpelaciju u kojoj tražimo sve mjere koje su potrebne napraviti da bi državna poduzeća, poduzeća u javnom vlasništvu poslovala na transparentan način, da bi poslovala po pravilima struke, da bi poslovala u interesu Hrvatskih građana, da bi javne nabave bile transparentne, a ne da u Hrvatskoj preko 12 milijardi kuna godišnje iscuri na netransparentne javne nabave, da se poslovi preplaćuju po 25%. U konačnici je to nešto što može donijeti i gospodarski rast ali osigurati i nova radna mjesta. Taj novac jednostavno nestane. I zato smo sa interpelacijom išli da po par zaključaka probamo vidjeti kako riješiti stvari u javnim poduzećima. Ovaj zakon za koji čak ni ne znamo kada će stupiti na snagu, tj. kada će se državni dužnosnici maknuti iz radnoga odbora zato jer to ne piše, nego je predviđena mogućnost, taj zakon te probleme neće riješiti. Ono što pod hitno treba napraviti je reorganizacija i restrukturiranje tamo gdje je to potrebno a potrebno je po poslovnim rezultatima što se može vidjeti gotovo svugdje. Nema državnog poduzeća u kojem cvjeta cvijeće. Postoje samo ona koja su u boljem položaju u odnosu na ostala, a to su ona sa polumonopolističkim položajem, to su ona kod kojih je jednostavno država je jedan od najvećih naručitelja. I da se vratim na još jednu bitnu stvar koju uvijek treba reći i u svakom trenutku, a to je da su nažalost javna poduzeća jedan od najvećih generatora nelikvidnosti. Za 21 analizirano društvo na kojem smo radili istraživanje, dolazi do rezultata da ukupne obveze društava prema dobavljačima iznose 7 milijardi kuna. Uz ukupan prihod tih poduzeća od 50 milijardi kuna. 7 milijardi kuna. I to je u usporedbi sa 2008. godinom i 2007. povećanje od 10%. 7 milijardi kuna. To je gotovo ako se i uključe i sva javna poduzeća zbroje u taj zbroj pola svih obveza koje se duguju pravnim osobama u Republici Hrvatskoj. Javna poduzeća generiraju pola nelikvidnosti u ovoj državi. To je ono što je ključni problem. I zato smo poslali par zakona, mjera kako riješiti to stanje, kako ne naručivati nove radove dok se ne podmire stara potraživanja. No međutim, za to sluha nema, to nije prošlo, to nije prihvaćeno. Hvala lijepa.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolega Bernardić primijetili ste stvar koja je jedna od ključnih u ovom zakonu, zbog čega sam na početku rasprave rekao da je to u biti figa u džepu. Nema vremenskog ograničenja kada će se provesti zaključci, nego kaže do izbora novih nadzornih odbora, djeluju stari nadzorni odbori, što u praksi uvjeren sam značit će do pred sljedeće izbore onda ćemo mjesec, dva, tri prije sljedećih izbora ćemo raspisati natječaje i sa Zakonom o prijenosu vlasti onemogućiti i zacrtati da te onda stručne uprave ostanu 4 godine. Što znači, dobro je to neko primijetio u raspravi. Nova vlast nakon novih parlamentarnih izbora koja dođe će odgovarati, a javna poduzeća, uprave, odnosno nadzorne odbore, a samim time i uprave postavljati oni koji tada više neće biti u situaciji da obnašaju vlast. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Davor Bernardić.
Hvala vam kolega Maras. Način na koji se to može spriječiti i mi ga vidimo kao jedini način kako se sukladno najboljim europskim praksama i članovima nadzornog odbora dodijele pojedine upravljačke mogućnosti. Ali na način da oni budu materijalno i krivično odgovorni za poslovanje javnih poduzeća. To je ono što je ključno. Kada oni budu u situaciji da materijalno i krivično odgovaraju kao članovi nadzornog odbora za poslovanje javnih poduzeća, onda im neće biti svejedno kakve rezultate pojedina uprava ima.
Hvala. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati. Na redu je gospodin zastupnik Željko Jovanović.
Nastavljamo sa sjednicom. Maras, izvolite imate riječ u pojedinačnoj raspravi.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, vidim da nema predlagatelja. To je sad vjerojatno malo nakon ručka dok se skupe. Neću dugo govoriti s obzirom da sam govorio djelom i ispred kluba ali moram se osvrnuti na neke stvari koje su i u raspravi bile rečene. Javna poduzeća kao što sam rekao u zadnjih šest godina imaju negativan trend, pogotovo se to vidi u 2008. godini. Vjerojatno rezultati za 2009. će biti još i gori ali se to ne odražava na promjenu politike u odnosu prema javnim poduzećima odnosno ne odražava se na to da se mijenjaju nesposobne uprave, da se nadzorni odbori pozivaju na odgovornost za te loše rezultate jer nadzorni odbor nije mjesto gdje treba sjediti netko da bi ostvarivao određeni utjecaj ili interes nego odrađivati konkretni posao. Nadzorni odbor treba znati zadati ciljeve i na kraju krajeva gledati da li su ti ciljevi ostvareni i na taj način vrednovati uspješnost uprave, dati joj novi mandat ili mijenjati upravu i tražiti bolju. Nažalost, kod nas se javna poduzeća uzimaju zdravo za gotovo jedino kao ostvarenje određenog interesa i zbog toga dosta često i zastupnici sjede pa neki evo iz našeg saziva u nadzornim odborima ne znaju šta se dešava u poduzećima ali prihvaćaju mjesta u nadzornim odborima da bi ostvarili interes u toj tvrtki u kojoj su nekad čak značajnije i od nekih ministarstava jer su to tvrtke koje imaju tri, četiri milijarde kuna prometa, desetke tisuća zaposlenih i naravno da ljudi krivo gledajući misle da imaju interes ali na kraju krajeva od odgovornosti za loše poslovanje nema ništa. A sukladno zakonima i sukladno Zakonu o trgovačkim društvima odgovornost je i članova nadzornih odbora a ja se slažem sa onom tezom da bi trebalo uvesti i kaznenu odgovornost za loše obavljanje tog posla. I onda bi ljudi ne da bi prihvaćali takva mjesta nego upravo suprotno, odbijali bi svjesni da ne mogu uz posao saborskog zastupnika. Evo, kolega Hebrang je, nažalost nema ga sad tu, replicirao meni odnosno to je replika ali on je dignuo ispravak netočnog navoda, rekao je da je on član Nadzornog odbora Croatia osiguranja i da ta firma dobro posluje, dobre rezultate ima itd. Ja sam apsolutno siguran da gospodin Hebrang uz sve svoje dužnosti koje ima kao zastupnik, predsjednik kluba pa i u jednom dijelu sada dva, tri mjeseca dok je bio predsjednički kandidat HDZ-a nije bio u mogućnosti kvalitetno obavljati tu dužnost. I onda je nemoguće na taj način spajati dva, tri posla i reći da se kvalitetno posao obavlja. Ili ministar Šuker. Pa ne možeš biti predsjednik Nadzornog odbora INA-e, Croatia osiguranja, ne možeš biti član Skupštine Hrvatske lutrije. To jednostavno nije moguće na taj način ostvariti. Ono šta ja želim reći slažem se i svi ćemo se ovdje složiti da ovu dosadašnju praksu lošu treba mijenjati ali jasno treba izraziti i rokove. Klub zastupnika SDP-a odnosno SDP je uputio na sjednicu Sabora, znači na ovoj sjednici će biti rasprava o našoj interpelaciji. Unutra su jasno dani rokovi do kada se određene radnje moraju napraviti i ja pozivam kao što ćemo mi podržati ispred kluba dva zakona za koja mislimo da je dobro bez obzira što ne piše do kada će se promijeniti članovi nadzornog odbora mi ćemo podržati prva dva zakona a treći zakon nećemo zbog toga što smo rekli da ne možemo prihvatiti odgovornost za nešto što prethodna vlast nije odradila, ili je odradila ne može nova vlast prihvatiti odgovornost i cementiranje stanja. Ali prihvatit ćemo prva dva zakona i zato pozivam i htio bih vidjeti ispred Kluba zastupnika HDZ-a da podrži te dobre stvari i u interpelaciji jer slične stvari tamo pišu i slični zaključci su tamo dani pa ako će SDP podržati vaše prijedloge ne vidim zbog čega se ne bi podržali ovi prijedlozi koji dolaze iz SDP-a u interesu a čuli smo danas dosta poziva od zastupnika HDZ-a da trebamo zajedno graditi taj bolji image državnih dužnosnika i da treba gledati da odgovornost bude veća nego što je to bila do sada. Nadam se da će to tako biti mada u iskustvima imam dosta skepse oko toga ali posebno ću obratiti pažnju na to da vidim da li će itko iz HDZ-a uopće uvažiti te prijedloge koji su SDP-ovi a koji su nesumnjivo dobri. Naravno, evo na kraju ću reći da je nemoguće na ovaj način nastaviti dalje. Državna poduzeća su u velikim teškoćama, generatori su nelikvidnosti. Ne želim se kao neki zastupnici HDZ-a vraćati na 2000. jer bi se po toj istoj logici mogao vratiti na devedeset i reći da je tada HDZ razdijelio sve vrijedne tvrtke koje su bile i napravio privatizaciju koja je bila možda po zakonu ali je bila apsolutno nemoralna. Zato nije dobro spominjati argumentaciju šta je bilo 2000., šta je bilo 2003. nego treba vidjeti šta je sada. I treba biti kritičan i prema sebi i reći zbog čega šest godina nismo ništa napravili. Doveli smo do toga da tvrtke posluju izuzetno loše, da se kriminalne radnje dešavaju u tvrtkama i treba biti na taj način malo kritičan i prema sebi. Nemoguće je da ta javna poduzeća budu svijet za sebe, da je a ja bih tako rekao broj zaposlenih, da je produktivnost manja, da je broj zaposlenih veći, da su plaće u prosjeku veće nego što je to u gospodarstvu a da za to nema apsolutno nikakvog opravdanja. Reći ću samo par podataka iz 2008. godine. Novozaposlenih je bilo, znači prihod se smanjio, rezultati su negativni ali novozaposlenih je bilo više nego u 2007. i to recimo trošak za zaposlene je bio 8% veći a određena poduzeća su zaposlila redom Auto-cesta Rijeka-Zagreb 22% više zaposlenih, Croatia Airlines tu je kolegica Lovrin negdje 9% više zaposlenih, Hrvatske ceste 6% itd. Znači, apsolutno se ovdje govori o tome da ta poduzeća služe za zbrinjavanje određenih ljudi pa najčešće kada nemaju niti ikakve potrebe se zapošljavaju ljudi. Vidjeli smo slučaj u HEP-u, slučaj poznati Buljubašić gdje je čovjek zaposlen, radio je u središnjici HDZ-a a primao plaću u HEP-u. Znači, s takvim stvarima treba prestati, ja to pozdravljam, SDP to pozdravlja zbog toga što je u interesu i SDP-u da sutra kada dođe u poziciju za odgovornost države da se te stvari i prije toga riješe. Nema razloga da se čeka još godinu i pol dana. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Pa evo, s obzirom da predsjedava potpredsjednik Jarnjak moram odmah prvo ispravak netočnog navoda pa onda dalje, jel tako. Dakle, netočno je da je HDZ prije '90.-te podijelio sve velike firme kao što tvrdi kolega. On je uredno preskočio period od 2002. do 2003. pa se vratio u '90.-te godine jer su velike firme načete tek poslije 2000. godine. I onda drugo, ovo što nije u redu, to je pomalo i uvreda za saborske zastupnike, nisu mogli biti članovi nadzornih odbora, ali supermeni neki iz SDP-ove vlade bili su 32 nadzorna odbora pa me jako zanima kako su to dobro obavljali. Vidjeli smo kakve firme smo nakon tog naslijedili. Hvala.
Povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Ali ne repliku, nego poslovničku povredu.
Ne, ne, vrlo jasno povreda Poslovnika, članak 210. Ja nisam rekao da ste podijelili prije '90.-te nego '90.-tih, a vi ste vjerojatno nešto…
Uvaženi zastupniče, to nije povreda Poslovnika i vi uporno to forsirate povredu Poslovnika. Nije i nemojte to činiti.
Je, rekao je…
Molim vas, ne možete sa mnom polemizirati.
Ok, ali krivi navod je rekao.
Ne možete govorit. To nije povreda Poslovnika i nemojte to činit. Idemo dalje. Na redu je ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Božica Šolić, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras, u svojoj ste raspravi govorili o svijesti, o samokritičnosti itd., itd. Međutim…
Ispravak netočnog… tako je, to.
Nije točno da ste vi samokritični kolega Maras. Ja ću vam sada na činjenici to dokazati. Da ste vi samokritični onda bi se vi danas u ovoj silnoj raspravi sjetili Zagrebačkog holdinga i deset godina vladanja SDP-a u gradu Zagrebu. A ja ću vam sada pročitati tko su vam članovi nadzornog odbora u holdingu zagrebačkom, ali slušajte me pozorno. Svi su po redu članovi SDP-a. … [[Upadica se ne razumije.]] Ja vas molim predsjedniče. Predsjednik Nadzornog odbora Zagrebačkog holdinga je Ivan Šikić, jel je SDP-ovac, je. Članovi Nadzornog odbora holdinga Božidar Špiček, Petar Kuzelev, Ivan …
Zahvaljujem! Vrijeme vam je isteklo. Hvala lijepa.
I još pet. Evo, ja vas molim budite samokritični…
Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. … [[Upadica se ne razumije.]] Ma molim vas! Gledajte, toliko široko pustim raspravu i vi uporno kada vi dođete na red onda čistunstvo tražite. Nemojte to činiti. Ako je povreda, ako nije dobit ćete opomenu. Izvolite.
Povreda je Poslovnika vrlo precizno, gospodine potpredsjedniče, pogledajte stenogram. Gospođa Šolić je rekla da sam ja govorio o samokritičnosti itd. Ja sam rekao da Vlada treba biti samokritična.
U čemu je povreda?
Pa povreda je da ona ne ispravlja nešto što sam ja rekao. Ja to uopće nisam rekao. Pa vrlo jednostavna povreda Poslovnika, ne može biti jednostavnija od toga.
Uvaženi zastupniče, nije povreda Poslovnika… Molim vas! Nije povreda Poslovnika, nemojte… … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Izvolite, sjednite. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobivate opomenu jer koristite van potrebe institut povrede Poslovnika.
Ali nije govorila o onome što sam ja pričao.
Idemo sa pojedinačnom raspravom. Dalje, uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine ministre. Kad govorimo o Prijedlogu zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika zaista bih se i složio sa prijedlogom da državni dužnosnici više ne bi trebali biti u nadzorima. Kad se osobno pitamo koji je rejting političara onda vidimo da smo u vrhu, ja bih rekao, nepopularnih osoba, da smo jednostavno ljudi sa malim povjerenjem građana Hrvatske. Možemo se mi dokazivati kao vrlo sposobni ljudi, nama se više ne vjeruje. Ne vjeruje. I to je razlog zbog kojeg smatram da svaka odgovorna Vlada mora učiniti sve da jednostavno, ne želeći polemizirati tko, što, kako, ljudima koji jesu dužnosnici ili jesu aktivni u politici ne budu više u upravljanju trgovačkih društava. I u tom dijelu, neovisno o bilo čemu, mislim da je prijedlog Vlade u redu. Uvijek se pitamo zašto je tako mišljenje. Ja želim vrlo jasno reći da ne želeći govoriti o kaznenoj odgovornosti dobar dio političara koji jesu bili u nadzornim odborima nikad nisu voljeli prihvatiti političku odgovornost za nešto što se događalo za vrijeme njihovog nadzora. Prema tome, to je razlika ja bih rekao od europskog ponašanja i hrvatskog ponašanja. Da političari, ako već jesu u nadzoru u Europi prihvaćaju političku odgovornost za nešto što se dogodilo, neovisno jesu li bili u mogućnosti vidjeti ili nisu bili u mogućnosti vidjeti, jesu li mogli prepoznati ili nisu prepoznali. Ostaje odgovornost, odgovornost ako si bio u nadzoru. Upravo zato što jesi političar moraš prihvatiti političku odgovornost za ono što se događa i ja bih rekao barem neki čin je uvijek iza toga, ili ostavka ili ja bih rekao pokušaj da riješimo taj dio odgovornosti politike. Mi nažalost ljude koji su bili u nadzoru nikad nismo prepoznali u Hrvatskoj da su prihvatili političku odgovornost i to je razlog što gubimo svoju popularnost. Postoji pitanje i odgovornosti Vlade. Zašto? Jer ni Vlada koja ih je postavljala, koja ih treba na neki način opravdavati, prihvaćati, razrješavati, nije imala dovoljno snage da u slučaju neuspjeha i promašaja u trgovačkim društvima prepozna političku odgovornost i da temeljem toga donosi svoje akte. I upravo to je ono što nažalost je pogoršalo razmišljanje o političarima u nadzornim odborima. Nemamo svjedočenja da je Vlada smijenila zbog propusta i političke odgovornosti ljude. Ne, ona ih je samo premjestila, razriješila, ali ih nije smijenila. Prema tome, u tom dijelu također vidimo određene probleme Vlade. Dapače, vlasnik ima pravo tražiti za grube previde i materijalnu nadoknadu za štete načinjene. Evidentno da je bilo šteta. Na žalost te štete uvijek plaća poreski obveznik neovisno je li to privreda ili građani Hrvatske, ali Vlada se nikad nije pobrinula da zbog lošeg upravljanja, lošeg nadzora pokuša da li nagodbom ili kroz sud nadoknaditi štete koje jesu u trgovačkim društvima nastale. I to je vjerojatno sve zajednički kumuliralo negativnim stavom o političarima u nadzornom odboru i evidentno je da moramo potražiti neka druga rješenja i da u tom dijelu možemo zaista pokušati vidjeti da li jesu to stručnjaci, profesionalci koji mogu kvalitetnije obaviti posao u odnosu političara. Ali tu sada dolazimo do i dileme koja se već sada u javnosti pokušava plasirati. Da li je to bijeg od političke odgovornosti vlasnika za stanje u trgovačkim društvima? I tu moramo poslati vrlo jasnu poruku. Ne može biti bježanja politike ili ja bih rekao Vlade od toga da su politički odgovorni za i zabrane profesionalca putem javnih natječaja za neuspjehe u trgovačkim društvima. I tu je najvažnije da Vlada Vrlo jasno pošalje poruku. Neće biti bježanja i neće biti ja bih rekao neodgovornog ponašanja da jednostavno sutra rečemo pa to su profesionalci, pa izabrani su na javnom natječaju i politika nije odgovor. U isto vrijeme evidentno je da Vlada mora daleko više na svojim sjednicama raspravljati kako se upravlja sa imovinom hrvatskom u trgovačkim društvima ili ja bih rekao kroz institucionalne fondove. Prema tome, same rasprave gdje će Vlada pokušati pratiti rad uprava i takvih profesionalnih nadzornih odbora će značiti praćenje rada odgovorno ja bih rekao, odgovorno ja bih rekao praćenje Vlade što se događa i u tom dijelu tada ćemo poslati poruku ne bježi se od odgovornosti. Naravno, osobno smatram da onaj treći zakon ne bi trebao biti, a to je Zakon o postupku primopredaje vlasti. Zašto? Pa evo danas slušajući raspravu neovisno da li je dolazila od opozicije ili pozicije što smo čuli. Čuli smo da ni ti profesionalci nisu uvijek odgovorni, da i ti profesionalci svojim radom su odgovorni da li za Podravku, da li za neko drugo trgovačko društvo gdje nije bilo političara i ministara. Prema tome, i kod njih se vidi koliko je tih propusta. S druge strane pokušajmo znati još neku činjenicu. Postoji razlika između Vlada i politika. Netko je za veći razvoj, netko nije za veći razvoj. Prema tome, netko tko bira članove nadzornog odbora mogu biti oni koji u biti neće biti okrenuti razvoju i taj razvoj će nekoj drugoj Vladi odgovarati takvi stručnjaci. Dapače, imamo vrlo osjetljiva područja, a to su ekonomske cijene pojedinih javnih usluga neovisno da li je to na razini države ili čak više će biti prepoznatljivo na razini lokalne samouprave cijene vode, cijene smeća. I jednostavno dio politike nastoji izabrati struku koja će na neki način štititi tzv. socijalnu politiku nerealnih cijena, a što je opet u suprotnosti sa interesima trgovačkih društva. I u tome se pojedine Vlade razlikuju neovisno je li to lokalna ili državna. Prema tome, iako su izabrani na natječaj ne znači da smjenom vlasti, drukčijom političkom voljom, ja bih rekao drukčijim političkim razmišljanjima ti ljudi ne bi trebali biti prijedlog smjena. Ali jednostavno, ako oni i svojim radom, ali i vrlo jasnim politikama koje će biti u skladu sa voljom onih koji su dobili većinu neovisno o gradskoj vlasti ili državnoj provode volju te političke opcije evidentno je da mogu nastaviti svoj rad. Prema tome, upravo radi tih nedostataka i profesionalaca i propusta profesionalaca i s obzirom na to da promjena politike znači i promjenu politike upravljanju imovinom evidentno je da i ti ljudi bi trebali barem u nadzoru polagati računa novoj vlasti. Jednostavno je neprihvatljivo da oni koji su izabrani provode politiku vlasnika, a taj vlasnik je neka politička, predstavnik je politička opcija. Vjerojatno se ona bitno razlikuje. I zato predlažem da do drugog čitanja se zaista pokuša još jedanput razmisliti o prijedlogu ovog, izmjene zakona jer jednostavno smatram da nadzorni odbori polažu i moraju polagati računa vlasti. I tu je ta najveća zamka. Ja ponovo upozoravam. Počele su u Hrvatskoj polemike da li je to bjegstvo politike od odgovornosti? Mi moramo jasno reći da iako će biti profesionalci Vlada će odgovarati za njihov rad, kontrolirati njihov rad, itekako ozbiljno se baviti radom upravljanja tih nadzora. Ako je to tako, tada oni ipak su odgovorni vlasti koja ih je izabrala i koja im je povjerila povjerenje što znači da treći zakon je itekako upitan. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Željela bih ispraviti navod koji nije točan. Kolega Linić rekao je: "kada vidimo rejting političara vidimo da smo vrlo nepopularni." Kada vidimo rejting predsjednice Vlade koja je političarka i kada vidimo rejting predsjednice Hrvatske demokratske zajednice gospođe Kosor tada vidimo da su političari popularni. Dakle, ne treba gledati tablicu od donjeg dijela već od gornjeg, a meni je žao što tamo eto nema popularnih političara koji bi se možda pronašli u redovima SDP-a. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja ministar, uvaženi Davor Mlakar.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo strpljivo smo slušali i suradnici dok nisu bili spriječeni drugim obvezama. Ja cijelu ovu diskusiju moram reći zanimljivu činjenicu razmišljali smo o rasporedu radnog vremena s obzirom da imamo tri zakona od kojih jedan ima dva, a drugi tri, a treći četiri članka da će rasprava a i primjedbe biti znatno kraće nego što se dogodilo. Isprovocirali smo vjerujem da će se svi složiti diskusiju koja je daleko prešla doseg ovih zakona, pa čak i u onim njihovim zamišljenim reperkusijama na ostale zakone kojih će se ticati i stoga sam dužan reći nekoliko stvari jer smo tu čuli i osobnih iskustava i vrijednosnih sudova o kojima se Vlada neće očitovati. Dužan sam ipak reći jednu ocjenu koja je jako važna i zahvaljujem se gospodinu Liniću jer je dao mi ustvari početak odgovora na ove dosadašnje današnje rasprave. Dakle, tri zakona, rekli smo da su tehnički zakoni. Zakoni su predvidjeli mogućnost one politike koju je Vlada Republike Hrvatske naznačila, a to je bila politika da će se i u vodstvu poduzeća u državnom ili pretežito državnom vlasništvu nastojati do krajnjih mjera depolitizirati postupak i odabrati najsposobnije ljude koji bi mogli raditi u nadzornim odborima tih trgovačkih društava. Time nikada nije ni u predlaganju zakona Vlada se vodila time da bi se lišila političke odgovornosti za vođenje tih poduzeća, ona to ni ne može učiniti od ustavnih odredbi pa do njene politike koju mora provesti između ostalog i time da će upravljati kao vlasnik poduzećima u državnom vlasništvu onako kako misli ili vidi da bi bilo najefikasnije, najlogičnije i najsvrsishodnije. Stoga je ideja ovih zakona bila upravo u tome da otvori mogućnost u svim onim drugim propisima, jer kao što vam je poznato neki zakoni po položaju određuju dužnosnike da budu članovi nekih nadzornih odbora, otvorili smo mogućnost da i te zakone izmijenimo na način da smo u ovim temeljnim zakonima koji govore o tim pravima rekli da, ja ću to probati malo kolokvijalno reći, da političari ne budu više članovi tih nadzornih odbora, nego da otvorimo javne natječaje na temelju nekih recimo kriterija koji će se tek propisati posebnim zakonom, i da probamo naći ljude koji su sposobni prihvatiti se dužnosti vođenja i takvih trgovačkih društava. Bilo je riječi o nečemu što stvarno ili rekao bih u većem dijelu ovih diskusija što nema ali baš nikakve veze ni tehničke s ovim propisima, pozivalo se na promjenu Kaznenog zakona, pozivalo se isto tako i na promjenu Zakona o trgovačkim društvima. Ja ne bih htio docirati, nego samo podsjetiti da je na zadnjem zasjedanju koncem godine bio velike izmjene i dopune Zakona o trgovačkim društvima, ali da tamo nije bilo riječi o ovim mogućnostima kvalifikacijama i ostalim mogućnostima vođenja trgovačkih društava u državnom vlasništvu. Ovi zakoni su imali, ponavljam, za cilj provedbu Vladine politike kojom se omogućava da u nadzorne odbore trgovačkih društava, a to su samo pojedini članovi, ne cijela tijela, uđu ljudi temeljem javnog natječaja. Javni natječaj će se provesti i na koncu će Vlada po natječaju imenovati te ljude. Za to mislimo prvo da ćemo dobiti na transparentnosti i depolitizaciji svih tih mjesta pa vjerojatno odgovoriti i na neke kritike koje su se do sada upućivale na rad tih trgovačkih društava. S druge strane mislimo da je to kao što ste i rekli europski kriterij kojim smo se vodili da dobijemo najsposobnije koliko se takvih može naći da bi vodili ta poduzeća u budućnosti. To ne znači niti može značiti da će se Vlada odreći, niti da je imala namjeru odreći se političke odgovornosti za upravljanje tim poduzećima i za ispunjavanje svoje ustavne dužnosti i zadaće na najbolji mogući način. Ne mogu reći jedino da ćemo sva pitanja, prijedloge i sugestije unijeti u konačnom tekstu jer ih je bilo toliko, a vjerujem da s obzirom da su neka promašila nomotehnički doseg i materiju ovog zakona, to sigurno nećemo prihvatiti, ali razmotrit ćemo sve primjedbe i očitovat ćemo se na radnim tijelima u drugom čitanju koje od prijedloga smo prihvatili kako će izgledati konačan tekst, možda čak ne sva tri zakona. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, prvo čitanje, P.Z. broj 498. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, drugo sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o ovom zaključku. Rezultat? Zaključak je prihvaćen većinom glasova. 105 glasova za, ništa suzdržan i 1 protiv.
Prelazimo na 4. točku dnevnog reda, a to je – - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 501 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu i Odbor za rad, socijalnu skrb te Odbor za razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu financija, uvaženi Zdravko Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Dakle vrlo kratko uvodno vezano za Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje. Dakle osnovni razlog je potpuna uskladba sa pravnom stečevinom i regulativom Europske unije i to u jednom specifičnom segmentu koji se tiče same definicije stambenog štediše. Prema postojećem zakonu koji je zadnji puta mijenjan 2005. godine dakle stambeni štediša može biti državljanin Republike Hrvatske. Prema ovom prijedlogu izmjena i dopuna da ponovim još jedanput potpunu uskladbu s europskom regulativom, dakle da to nije samo državljanin Republike Hrvatske, nego i svaka fizička osoba koja ima prebivalište u Republici Hrvatskoj. Povrh toga ovim izmjenama i dopunama predlaže se mogućnost zaduživanja stambenih štedionica na financijskom tržištu, ako zakonom propisani izvori sredstava nisu dovoljni za podmirenje dospjelih obveza po ugovorima o stambenoj štednji. Do sada je bila mogućnost samo znači za podmirenje obveza po stambenom kreditu i na taj način se zapravo omogućava i bolje upravljanje likvidnošću samih stambenih štedionica. Također imamo dodatnu potrebitu uskladbu ovog zakona sa Zakonom o kreditnim institucijama i naravno sa osobnim identifikacijskim brojem. Još jedna važna ja bih rekao, odnosno prijedlog jedne važne izmjene i dopune u ovom zakonu, a tiče se sveopćeg ja bih rekao paketa mjera koje Vlada predlaže za gospodarski oporavak i razvitak, za jednu od važnijih mislim da će biti jedna od sljedećih tema i točaka za raspravu u Saboru. Ali u ovom zakonu mi smo predvidjeli, odnosno predlaže se liberalizacija ulaganja stambenih štedionica u projekte stanogradnje na način da stambene štedionice mogu kreditirati izvođače za projekte stanogradnje u RH za zadovoljenje potreba, stambenih potreba stambenih štediša. Naravno da smo taj iznos sukladno i postojećoj regulativi morali na neki način ograničiti i to je do visine jamstvenog kapitala stambenih štedionica. Mi smo vodili i konzultativne i ine razgovore sa predstavnicima pojedinih stambenih štedionica. Vi znate da ih ima 5 i oni su naravno, suglasni su s ovim prijedlogom. Iznos, kada prevodimo ovo u brojke tog jamstvenog kapitala, se kreće prema raspoloživim podacima i do visine od 500 milijuna kuna. Ovaj zakon bi stupio na snagu 8 dana od objave u "Narodnim novinama". Naravno, jedino ova uskladba sa regulativom EU po pitanju definicije stambenog štediše ide od dana pristupanja EU. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu predstavnici klubova. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Nadica Jelaš, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Uvodno samo nekoliko napomena vezano uz državno poticanu stambenu štednju. Naime, hrvatski sustav državno poticane stambene štednje obuhvaća 5 stambenih štedionica koje redom posluju u sklopu bankovnih grupacija. Konsolidirana bilanca stambenih štedionica iznosi 6,5 milijardi kuna. Usporedbe radi reći ću da bilančna svota stambenih štedionica predstavlja otprilike 1,8% bilančne svote poslovnih banaka. No, jedan je podatak daleko interesantniji, a to je taj da odobreni krediti stambenih štedionica građanima predstavljaju čak 5,6% svote stambenih kredita koje su odobrile poslovne banke pa iz toga vidimo da je značaj kredita trostruko veći od same bilančne svote. Nažalost hrvatski sustav stambenih štedionica obuhvaća samo 600 tisuća aktivnih štediša, što je svega 14% hrvatske populacije ili gotovo 3 puta manje nego u sličnim sustavima srednjoeuropskih zemalja. Tako recimo u Češkoj stambena štednja obuhvaća čak 55% populacije. Očito je da u Hrvatskoj nisu ni približno iskorišteni svi potencijali sustava državno poticane stambene štednje pa se jasno postavlja pitanje zašto je tome tako? Najvažniji razlog svakako je preuranjeno smanjenje visine državnog poticaja. Podsjetit ću 2005. godine, dakle samo 6 godina nakon efektivnog funkcioniranja sustava, početka efektivnog funkcioniranja sustava, visina državnog poticaja smanjena je s 25 na svega 15% ili nominalno je to bilo s 1250 na 750 kuna. Ovaj problem dodatno je pojačan činjenicom da su upravo od 2005. do 2008. godine poslovne banke nudile vrlo konkurentne uvjete za odobravanje stambenih kredita, prije svega niske kamatne stope, pa su krediti stambenih štedionica zapravo postali neatraktivni. No, nastupom recesije nastaje nova situacija. Aktualna financijska kriza pojačava rizike bankarskog stambenog kreditiranja prvenstveno zbog varijabilnih kamatnih stopa i inozemnih kreditnih izvora koji su, vidimo to svakim danom, sve oskudniji i sve nedostupniji. Nasuprot bankarskim stambenim kreditima, krediti stambenih štedionica financiraju se iz domaće dugoročne štednje i to uz fiksne kamatne stope i to je zaista jedan važan razlog zašto bi poticanje domaće dugoročne štednje trebao biti jedan od prioriteta gospodarske politike. S druge strane hrvatsko graditeljstvo, znamo svi, je na koljenima, a eskalirajuća nelikvidnost gotovo u potpunosti je reducirala potražnju za stanovima. U takvim uvjetima posebno važna postaje činjenica da kroz poticanje štednje prosječnih građana država kroz sustav poticane stambene štednje pomaže imovinsku konsolidaciju i to upravo srednje hrvatske građanske klase. Jednom riječju ovo sadašnje vrijeme je pravo vrijeme za zaokret u odnosu države prema stambenoj štednji. Vrijeme je za poticanje aktivnosti stambenih štedionica kako bi stambena štednja postala važan štedno-kreditni proizvod koji bi pripomogao buđenju tržišta nekretnina i održanju graditeljske aktivnosti. Da bi stambena štednja postala atraktivnija, po nama, trebalo bi povećati državne poticaje za stambenu štednju. A da ima ekonomske računice za povećanje državnih poticaja potvrđuje činjenica da je doprinos sustava stambene štednje BDP-u samo tijekom 2008. godine iznosio oko 640 milijuna kuna ili 0,2%. Pored toga, kroz razna porezna davanja potaknuta aktivnošću štedionica državni je proračun oprihodovao još gotovo 450 milijuna kuna. Ti su prihodi 2 puta veći od godišnjeg iznosa neto isplaćenih državnih poticajnih sredstava koji su eto u 2008. godini iznosili 206 milijuna kuna. Dakle, možemo zaključiti da jedna jedinica državnog poticaja rezultira s 3 jedinice dodane vrijednosti i 2 jedinice poreznih prihoda i ako to nisu argumenti za povećanje državnih poticaja onda zapravo ne znam što bi bilo. Iako se ovaj zakonski prijedlog naziva novelom za gospodarski oporavak u njemu nažalost nema nikakvih značajnijih izmjena koje bi bile na tragu prekretnice u državno poticanoj stambenoj štednji. Jedini, i to vrlo skroman doprinos gospodarskom oporavku, u noveliranom zakonu vidljiv je u otvaranju mogućnosti da stambene štedionice osim samih stambenih štediša mogu kreditirati i izvođače u projektima stanogradnje. Nema povećanja državnih poticaja, a to znači da neće biti ni značajnijeg povećanja broja stambenih štediša, a samim time ni značaja stambene štednje uopće. U ovom zakonskom prijedlogu riječ je isključivo o usklađivanju s pravnom stečevinom EU pri čemu najvažniju izmjenu u zakonu predstavlja promjena definicije stambenog štediše. Naime, u pregovorima o poglavlju 4 o slobodi kretanja kapitala Hrvatska se obvezala ukinuti sve one odredbe koje diskriminiraju druge države članice te slijedom toga trebalo proširiti i definiciju stambenog štediše na način da osim državljana RH stambeni štediša može biti i svaka druga fizička osoba s prebivalištem u RH bez obzira na to čija je ta osoba državljanin. Da li država članica EU ili nekih drugih država. Ovakvim određenjem stambenog štediše postiže se puna usklađenost Zakona o stambenoj štednji s odredbama glave 3. Ugovora o Europskoj zajednici odnosno ispunjavaju se obveze koje je Hrvatska preuzela u pregovaračkom poglavlju o slobodi kretanja kapitala. Jasno ovakvo određenje stambenog štediše primjenjivat će se kada Hrvatska postane punopravnom članicom Europske unije. Vezano uz definiciju stambenog štediše potrebno je naglasiti da stambeni štediše i korisnici stambenih kredita i dalje ostaju i jedinice lokalne samouprave dakle i općine i gradovi kao što je to uostalom i do sada bio slučaj, ali pod uvjetom da sredstva koriste za izgradnju stanova namijenjenih rješavanju stambenih potreba građana slabijeg imovinskog statusa. Uz ovu osnovnu izmjenu, dakle izmjenu definicije stambenog štediše mijenja se i pravno ustrojbeni oblik stambenih štedionica. Naime stambena štedionica ubuduće će se moći osnivati isključivo kao dioničko društvo za razliku od do sada važećeg zakona po kojem se mogla osnivati i kao društvo s ograničenom odgovornošću. Zakon kao što je rekao i državni tajnik predviđa još neka usklađenja i to sa Zakonom o kreditnim institucijama kojim se uređuje poslovanje stambenih štedionica kao kreditnih institucija, dalje sa obiteljskim zakonom koje izvanbračne partnere izjednačava sa bračnim partnerima a vezano za mogućnost ustupanja prava iz Ugovora o stambenoj štednji članovima obitelji stambenog štediše, i naposljetku sa Zakonom o osobnom identifikacijskom broju jer će se za identifikaciju štediše prilikom popunjavanja zahtjeva za isplatu državnih poticajnih sredstava ubuduće koristiti osobni identifikacijski broj umjesto dosadašnjeg jedinstvenog matičnog broja građana. Naime, identifikacija je važna iz razloga što stambeni štediša ima pravo na državna poticajna sredstva samo u jednoj stambenoj štedionici. Novelom ovog zakonskog prijedloga predviđeni su neki novi poslovi za stambene štedionice, tako je prvi novi posao usmjeren već spomenutom gospodarskom oporavku graditeljstva. Naime, stambenim će štedionica biti omogućeno da osim stambenih štediša kreditiraju i proizvođače u projektima gradnje s ciljem postizavanja povoljnijih uvjeta za rješavanje stambenih potreba svojih stambenih štediša. Mogućnost kreditiranja limitirana je dakako iznosom jamstvenog kapitala same stambene štedionice. I drugi novi posao stambenih štedionica je zastupanje u osiguranju, u čemu su stambene štedionice izjednačene s poslovnim bankama. Dakle, obzirom da predstavlja usklađenje s propisima Europske unije, Klub SDP-a podržati će ovaj zakonski prijedlog u predloženom tekstu ali s nadom da će sljedeća novela ovog zakona rezultirati kvalitetnom promjenom statusa državno poticane stambene štednje. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Vesna Buterin u ime Kluba HDZ-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče sa suradnikom kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje s Konačnim prijedlogom zakona. Važeći zakon o stambenoj štednji državnom poticanju stambene štednje studio je na snagu 1. siječnja 98. godine. Prema tome je Zakonu moguće osnivanje stambenih štedionica, odnosno specijaliziranih kreditnih institucija za stambeno financiranje. Stambena štednja je prema važećem Zakonu posebna namjenska štednja koja je prikupljena od domaćih fizičkih i pravnih osoba zbog rješavanja stambenog pitanja, odobravanjem kredita za stanogradnju državljanima Republike Hrvatske a uz potporu putem državnih poticaja. Ukoliko se općine i gradovi koriste tim sredstvima za izgradnju stanova zbog rješavanja stambenog pitanja građana slabijeg imovnog stanja, onda i oni mogu postati štediše i korisnicima kredita. Izmjenama i dopunama Zakona iz 2005. godine omogućeno je odobravanje kredita za međufinanciranje čime se smanjilo razdoblje štednje za sve stambene štediše koji žele realizirati kredit. Dakle, više nije potrebno štedjeti dvije godine da bi se stekli uvjeti za dobivanje stambenog kredita, pa se kredit može dobiti i prije isteka roka. Na uplaćene štedne uloge iz državnog proračuna se isplaćuju državna poticajna sredstva u visini od 15% uplaćenih uloga stambene štednje. Najviši iznos državnih poticajnih sredstava koji se može ostvariti tijekom jedne kalendarske godine iznosi 750 kuna. Važno je naglasiti da u Hrvatskoj postoji odnosno posluje ukupno 5 stambenih štedionica gdje je u sustav stambene štednje u Hrvatskoj uključeno negdje oko 600 tisuća građana ili 15% ukupnog stanovništva. Važno je reći isto to da je svjetska financijska kriza opet učinila privlačnom osiguranu stambenu štednju, a svima koji se uključuju u nju radi podizanja stambenih kredita, u posljednje su vrijeme zanimljive fiksne kamate na to zaduživanje, budući da banke podižu cijene takvih zajmova jer ih odobravaju po promjenjivim kamatnim stopama. Fiksna kamatna stopa znači da osoba koja je primjerice prije 5 godina počela štedjeti, može već sutra podignuti kredit po kamati koju je onda potpisala a koje se kreću do 5% ovisno o odabranom modelu štednje. Danas u današnjim uvjetima je zapravo to izuzetno atraktivna kamata s obzirom na to da su se cijene stambenih kredita u bankama koje primjenjuju promjenjive kamatne stope popele iznad 6%. Dakako, nakon isteka 5 godina štednja svaki stambeni štediša može uzeti ušteđevinu, poticaje i kamatu bez podizanja kredita. Tako je u nekim stambenim štedionicama u Hrvatskoj pojačani interes za stambenu štednju počeo već u listopadu pretprošle godine kada je sklopljeno gotovo 40% ugovora više nego u istom mjesecu godinu dana ranije. U nekim je štedionicama u 2008. godini sklopljeno dvostruko više ugovora nego godinu ranije. Još veći rast ugovaranja očekivan je iz razloga što je i nadalje štednja u stambenim štedionicama jedna od najisplativijih i najsigurnijih investicija, odnosno među najboljim i manje štetnim produktima na Hrvatskom financijskom tržištu. Uz to naše štedionice usprkos tome što u novije vrijeme rastu kamate na kredite još daju i povoljnije stambene kredite. Izmjene i dopune ovoga Zakona odnose se prije svega na ukidanje svih odredbi koje diskriminiraju druge države članice Europske unije. Slijedom navedenoga predložena je izmjena odredbe koja definira stambenog štedišu na način da stambeni štediša može biti osim državljana Republike Hrvatske i svaka fizička osoba koja ima prebivalište u Republici Hrvatskoj. Nadalje izmjenama se isto tako liberalizira i ulaganje stambenih štedionica kojima se dopušta odobravanje kredita izvođačima, odnosno građevinarima za projekte stanogradnje za zadovoljavanje stambenih potreba stambenih štediša i to do iznosa jamstvenog kapitala stambene štedionice. Također se dopušta stambenim štedionicama i obavljanje poslova zastupanja u osiguranju na način kako je to dopušteno i bankama. Predloženim izmjenama ovoga zakona otvaraju se dodatne mogućnosti razvoja i financiranja stambene izgradnje. Upravo klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke podržavamo i podržat ćemo ovaj prijedlog zakona. Zakona koji je s jedne strane usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije, a s druge strane naša obveza koja će proizaći s našim ulaskom u Europsku uniju, a to je da i strani građani imaju pravo na poticajnu štednju i govorimo o jednom zakonu koji po nama u klubu Hrvatske narodne stranke, definitivno zakon koji je ozakonio sustav, sustav stambene štednje koja definitivno ima jednu snažnu, antirecesijsku podlogu, sustav koji potencijale sustava koje ne koristimo, jer činjenica da sustav stambene štednje ima čitav niz pozitivnih učinaka na poticanje stanogradnje, a posebno i na čitav niz drugih industrija koje su vezane na stanogradnju. Naime, poznato je da na građevinsku operativu vezano je još 27 razno raznih drugi proizvodnih grana. I posebno sada u ovo recesijsko vrijeme u trenutku kada nam građevinska operativa praktički na izdisaju, kada je procjena gubitka posla cca 50 tisuća zaposlenih u građevinskoj operativi u odnosu, što je ogromna cifra u odnosu na 130 tisuća ukupno zaposlenih. I činjenica da u nedostatku javnih radova da je stanogradnja jedna šansa i jedna mogućnost za zapošljavanje tih kapaciteta, za poticanje s tim segmentom bar u jednom malom segmentu gospodarskog rasta, jer je činjenica da kada se krenulo sa sustavom poticanja stanogradnje, da je po tom osnovu bruto društveni proizvod rast od 2%. Prema tome, ne treba posebno elaborirati vrijednost i značaj poticanja stanogradnje. Ona je evidentna, jer činjenica da kada govorimo o stambenoj štednji, da je odnos uloženog prema ukupnim poreznim efektima jedan naprema dva, da je odnos uloženog kroz poticajnu štednju prema ukupnim ekonomskim učincima jedan naprema tri i činjenica da imamo da je osmišljen sustav poticajne stanogradnje, činjenica da imamo Zakon o poticanju stanogradnje, da je to jedan od vrlo rijetkih sustava u kojem je čitav ciklus potpuno zaokružen. A ono što je najvažnije financijski osigurana sredstva praktički od projektiranja do konačnog kupca. Jedan jedinstveni sustav koji jednostavno onemogućuje sve pa i državu da ostaje bilo kome dužna i sustav koji ima svoj i antikorupcijski karakter, a to je da nema potreba da plave koverte bilo kome na bilo koga utječu, a da bi se izborilo za svoje pravo naplate nakon izvršenih radova. Međutim, taj sustav poticaja, taj sustav POS-a mi smo potpuno napustili, on je praktički zamro, njega praktički nema. Primjer je ono naselje, karikatura od naselja, mogu slobodno reći i tragedija kako i na koji način se jedan dobar projekat može uništiti je ono naselje u Sesvetama. Vlada Republike Hrvatske je imala kompletnu projektnu dokumentaciju, imala je sve elemente za pokrenuti taj projekat prije 6, 7 godina, 6 godina. Ministarstvo je tu dokumentaciju prodalo gradu Zagrebu, projektnu dokumentaciju i grad Zagreb je napravio jedan vrlo uspješan projekat koji u konačnosti stvarno djeluje kao karikatura, koji u konačnosti po jediničnoj cijeni stambenog prostora u odnosu na POS-ov model skuplji za 300 eura. I to je primjer kako i na koji način jedan dobar projekta, jedan dobar sustav zadržao izuzetno koristan sustav i u smislu zaposlenja građevinskih kapaciteta i sve ostale industrije koje su vezane na građevinu, sustav koji ima dobar porezni potencijal, jednostavno ne brigom, ne kompetentnošću, a ono što je najgore zbog mogućih osobnih interesa doslovce uništen. I smatram da ovaj potencijal kojeg imamo u stambenim štednjama, jer činjenica da danas banke kreditiraju isključivo kupce stanova svojih klijenata. Činjenica da banke ne razvijaju, nisu ni spremne, nemaju ni interesa kreditirati nove klijente, nove projekte i tu jedan od problema zašto i zbog čega nam je stanogradnja potpuno pala. I posljedica svega toga je da mi u ovom trenutku imamo 10 tisuća stanova izgrađenih i neprodanih. Posljedica svega toga je činjenica da imamo blokirano u tih 10 tisuća stanova negdje cirka 8 milijardi kuna zaleđenog kapitala. Aktiviranje tih 8 milijardi državni proračun samo kroz stavku PDV-a dobiva milijardu 200 kuna. I mi u klubu Hrvatske narodne stranke smatramo da ovaj sustav poticajne štednje, stambene štednje u kombinaciji sa sustavom poticajne stanogradnje a o čemu isključivo Vlada odlučuje daje šansu, daje mogućnost da taj zamrznuti kapital, govorimo o cirka 8 milijardi u izgrađenim neprodanim stanovima da se taj kapital može aktivirati, dapače novim po modelu poticajne stanogradnje uz poticaj države, da može otvoriti novu šansu i novu mogućnost razvoja stanogradnje a slijedom toga i zaposlenja svih ovih kapaciteta koji su danas u izuzetno teškoj situaciji, dapače u bezizlaznoj situaciji. U kontekstu prije svega osobne odgovornosti, u kontekstu i poziva predsjednice Vlade Republike Hrvatske da svatko od nas da svoj doprinos u predlaganju mjera kako i na koji način izaći iz krize mi u Hrvatskoj narodnoj stranci smo još prije mjesec dana predložili jedan sustav koji nadogradnja modela POS-a poticajne stanogradnje, nazvali smo ga POS plus a vrlo je jednostavan. Po modelu poticaja uključivanjem agencije za promet nekretnina pokrenuti prodaju ovih izgrađenih i neprodanih stanova ali po modelu POS-a to znači sa zagarantiranom gornjom cijenom učešćem budućeg kupca u nekom određenom postotku a razliku kreditom banke ali temeljem javne nabave kojega provodi agencija i čija kamata sasvim sigurno ne može biti ona koju banke danas koriste, sasvim sigurno ne može ta nego daleko niža. I na taj način mi stvaramo mogućnost da ako ne čitav iznos ali barem dio iznosa 8 milijardi kuna koliko je zamrznuto kapitala u neprodanim stanovima da krene u funkciju, da uđe u financijske tokove stvaramo mogućnost da 1,2 milijarde kuna nenaplaćenog PDV-a koji je zamrznut u tim neprodanim stanovima da bude prihod državnog proračuna, pokrećemo stanogradnju i na taj način za građane smo osigurali kupnju stana po povoljnijim uvjetima, za investitore mogućnost prodaje stanova, povrat kapitala i osigurano plaćanje, za državu, za ulaganje od jedne kune prihod samo od poslanog PDV-a bio bi 1,3 kune. S obzirom na porez na promet nekretnina to se penje na 1,4 kune, očuvanje radnih mjesta, rast proizvodnje, likvidnost plaća i doprinosa da sad dalje ne nabrajam ali na kraju radili smo i usporedbu na bazi stana od 70 kvadrata. Po tom modelu anuitet za konačnog kupca po modelu POS plus bio bi 148 eura manji ili mjesečna rata bi bila 148 eura manja nego je po sadašnjim komercijalnim uvjetima naših banaka. Ukupna razlika nakon otplate čitavog kredita bila bi 55 tisuća eura za taj stan manja nego je to u varijanti komercijalnih kredita. I u konačnosti cijena stana bi bila 23% niža nego je to trenutno po modelu koji sada egzistira a to je na bazi komercijalnih kredita. Prema tome, čitav niz prednosti je poznat, poznat je u modelu POS-a. Međutim, drugo je pitanje koliko mi stvarno želimo taj model koristiti za opće dobro ili koliko ga želimo umrtviti ili spriječiti za osobno dobro. To je druga priča, druga stvar. Po tom modelu definitivno postoji mogućnost i varijanta, potpuno razrađena varijanta da ja sad danas nju ne elaboriram ali mi smo ju u Hrvatskoj narodnoj stranci potpuno razradili i predložili predsjednici Vlade kao moguće rješenje u tom segmentu. Da li će se taj model akceptirati ili neće, mi se toplo nadamo da hoće i ovaj Fond za potporu gospodarstva, ove mjere za potporu gospodarstva također na tom tragu smo predložili jednu varijantu još prije tri mjeseca i drago mi je da to kreće. I draga mi je sama činjenica da se konačno počela i uvažavati logika jednostavnosti projekta, jednostavnosti rješenja za rješenje određenog projekta. Nadamo se mi u klubu Hrvatske narodne stranke da će i ovaj model POS plus biti verificiran kroz konkretne akcije i akcije Vlade Republike Hrvatske a vezano na još jedanput da se vratimo na ovaj zakon o kojem raspravljamo a to je izmjene i dopune Zakona o stambenoj štednji. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke ga podržavamo ali istovremeno i pozivamo i prozivamo Vladu Republike Hrvatske da taj potencijal zajedno sa sustavom zakonski i sustavom koji je dokazao uspješnost i pozitivne strane POS modela kroz ovaj drugi, ne mora se zvati POS plus, neka se zove na bilo koji drugi način ali ključno je da tih 10 tisuća stanova koliko je izgrađeno i neprodano da se stavi u funkciju a slijedom toga i svi oni pozitivni efekti koji iz toga proizlaze pa nadamo se da ćemo i to dočekati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Boris Klemenić.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Zakon o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje stupio je na snagu 1. siječnja 1998. godine. Bio je donesen zbog potrebe razvoja ugovornog modela namjenske štednje i stambenog kreditiranja, a predvidio je osnivanje specijaliziranih kreditnih institucija za stambeno financiranje tzv. stambene štedionice. Pod stambenom štednjom podrazumijeva se posebna namjenska štednja radi rješavanja stambenih potreba građana odobravanjem kredita za stanogradnju hrvatskih građana uz potporu države na području Republike Hrvatske. Stambenim štedišom i korisnikom kredita prema dosadašnjem zakonu mogu postati hrvatski državljani te općine i gradovi ako se tim sredstvima koriste za izgradnju stanova radi rješavanja stambenog pitanja građana slabijeg imovinskog stanja. Budući je Republika Hrvatska u procesu pregovora za pristupanje Europskoj uniji preuzela obvezu uskladiti svoje zakonodavstvo s pravnom stečevinom Europske unije obveza je Republike Hrvatske ukinuti i sve odredbe koje bi u neravnopravan položaj stavile prava država članica Europske unije, odnosno njihovih građana. U pregovorima u poglavlju 4.-Sloboda kretanja kapitala Republika Hrvatska obvezala se ukinuti sve odredbe koje diskriminiraju druge države članice, a to znači sloboda kretanja kapitala spada u tzv. četiri slobode, to su roba, ljudi, usluga i kapitala na kojima se temelji funkcioniranje jedinstvenog europskog tržišta, a dijeli se na tri dijela: slobodu kretanja kapitala, platne sustave i sprečavanje pranja novca. Slijedom navedenoga učinjene su izmjene postojećeg zakona pa je u članku 6. izmijenjena definicija stambenog štediše tako da ona sada uključuje i svaku fizičku osobu koja ima prebivalište u Republici Hrvatskoj. Dakle, nakon ulaska Hrvatske u Europsku uniju stambeni štediša uz hrvatske državljane moći će biti svaka fizička osoba koja ima prebivalište u Republici Hrvatskoj čime se postiže puna usklađenost zakona sa odredbama ugovora o Europskoj zajednici, glava 3 te se ispunjavaju obveze koje je Republika Hrvatska preuzela u poglavlju 4.-Sloboda kretanja kapitala. Na taj način otklonjen je neravnopravan položaj između građana država članica koji po dosadašnjim propisima nisu mogli biti stambeni štediše i hrvatskih državljana. Predmetni zakon je nomotehnički dorađen i usklađen sa Zakonom o kreditnim institucijama kojima se uređuje poslovanje stambenih štedionica kao kreditnih institucija. Također, novina je i to što će se najnovijim noveliranjem zakona dopustiti stambenim štedionicama odobravanje kredita izvođačima, odnosno građevinarima koji temeljem zakona koji uređuje građenje mogu obavljati građevinsku djelatnost i to za projekte stanogradnje u Republici Hrvatskoj za zadovoljavanje stambenih potreba stambenih štediša i to ukupno do iznosa jamstvenog kapitala stambenih štedionica. Riječi … [[Govornik se ne razumije.]] i liberalizacija zakona su nužne i u skladu su obveza i napora koje Republika Hrvatska ulaže kako bi svoje standarde približila onima koji vladaju zemljama članicama Europske unije. Mi u klubu HSS-a pozdravljamo sve pozitivne korake i odobravamo radnje koje nas vode priključenju zajednici europskih naroda sa visoko postavljenim standardima, s ciljem ostvarenja kvalitetnijeg i produktivnijeg života. Kako je već ranije napomenuto, ovim izmjenama zakona postiže se puna usklađenost s odredbama Ugovora o Europskoj zajednici, glava 3 te se ispunjavaju obveze koje je Republika Hrvatska preuzela u poglavlju 4 a to je Sloboda kretanja kapitala što smatramo nužnim i opravdanim. Klub HSS-a podržat će ove izmjene zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I sada je na redu klub HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege saborski zastupnici. Stara naša narodna hrvatska poslovica kaže: "u radiše svega biše, u štediše još i više" pa onda i ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje, s konačnim prijedlogom zakona, bi u tom smislu i komentirao i danas raspravljao. Danas je izvedbena cijena stana u Republici Hrvatskoj kažu prosječno oko 700 eura. Kakva je cijena stana na tržištu svi dobro znamo. Znamo da je u posljednje vrijeme s obzirom na slabu potražnju, jasno da potražnja uvjetuje i cijenu, dakle slaba potražnja i došlo je do pada cijene stanova, ali još uvijek ne toliko koliko je ova razlika između izvedbene cijene stana i one prodajne i gdje mjesta ima ovaj prijedlog koji je maloprije došao iz kluba HNS-a o poticajnoj štednji i poticajnoj stanogradnji. E sada, danas je ovdje ovo drugo, dakle odnosno prvoj poticajnoj štednji na dnevnom redu i rečeno je također da pet stambenih štedionica raspolažu s nekim 6,8 milijardi kuna što je u odnosu na bilančnu svotu banaka jedna mala, mala stavka od 1%, ali u konačnici kada se gledaju bilančne svote koje te štedionice plasiraju u obliku kredita svojim klijentima onda to iznosi u ukupnoj svoti 5 do 6% kredita stambenih u Republici Hrvatskoj, što je očito značajno s obzirom na osnovna bilančna sredstva. Država potpomaže i potiče stambene štedionice s 15% poticaja u osnovi na samo 5 tisuća uloženih sredstava od stambene štedionice. I osobno sam evo prije Božića i Nove godine postao član jedne stambene štedionice, ali kad se bolje promotre ti uvjeti mislim da 750 kuna koliko Ministarstvo financija, odnosno država Hrvatska daje za poticaje, a prije je bilo 25% 2005. godine i nisu nekakva značajna sredstva pogotovo stoga što se ta sredstva sasvim sigurno kroz porez u ciklusu prodaje stanova vrati u Ministarstvo financija. Rekao bih i višestruko vrati. Zbog toga kažem tih 15% plus da štediše stambenih štedionica onih nekakvih 2% kamata koje daje štedionice a koje vjerujte mi, nakon što sam pročitao uvjete te štedionice i nakon što sam dobio prvo izvješće vidim da pojedu troškovi ili obračun samoga rada i djelovanja te štedionice. Je li u pitanju mala varka ili ne plus otvaranje računa koje košta 200 kuna itd. Tako da bih rekao da, neću reći da, bilo bi pregrubo da kažem da se radi i o malom financijskom inženjeringu, ali ima i elemenata da se ovako to malo gleda s druge strane, iako s obzirom na recesiju i s obzirom na poskupljenje kredita u komercijalnim bankama ostaje građanima ipak po možda povoljnija solucija štedjeti u stambenim štedionicama. HDSSB je uložio amandman na ovaj prijedlog zakona i to na članak 3. u kojem se govori da štediše i korisnici prema odredbama ovoga zakona mogu biti općine i gradovi ako ta sredstva za izgradnju stanova, koriste za izgradnju stanova radi rješavanja stambenih pitanja osoba slabijeg imovnog stanja. U produžetku ove rečenice bih, mi smo još dodali, ili ako se radi o kupnji ili izgradnji stanova za humanitarne ili u humanitarne svrhe. Također kada sam pošao jučer iz Slavonskog Broda imao sam priliku razgovarati sa udrugom za liječenje oboljele djece od leukemije koja se naziva u Slavonskom Brodu "Slap". Ta udruga "Slap", dakle za brigu o djeci koja su oboljela od leukemije svakomjesečno u, dakle u Zagrebu ima po sedmero ili osmero djece koji boluju od leukemije na liječenju kemoterapijom u Zagrebu. Za svako od njih je potrebna pratnja, nužna je pratnja i svako od tih roditelja ovdje u Zagrebu se snalazi kako zna i umije. Ne može li pravni subjekt poput Grada Slavonskog Broda ili nekog drugog pravnog subjekta ili više pravnih subjekata, dakle u ove humanitarne svrhe kupiti stan ili štediti u stambenoj štedionici da bi kupila stan za ovakvu jednu humanu potrebu i humanu svrhu. Evo u tom se sastoji taj naš amandman za kojega molimo razumijevanje kod državnog tajnika i Vlade Republike Hrvatske jer se zaista radi o, mislim da ovdje ima predstavnika gradova kao što je na primjer Požega i Dubrovnik koji su riješili takvu stvar, dakle kupovinom stana u Zagrebu za ovakve potrebe. Pa kao što imaju već neki, tako i koji su to riješili mislim da se to može bez ikakvih problema, iako je ovo P.Z.E. Dakle, nosi P.Z.E. br. 501., nosi oznaku "E" može bez oznaku na europske standarde možemo mi biti i bolji od europskih standarda i neke stvari popraviti u našem zakonodavstvu ili dodati nešto. Zbog toga HDSSB će prihvatiti ovaj prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje s Konačnim prijedlogom zakona uz ovaj naš evo da kažem jedan mali amandman kojega smo priložili tijekom ove rasprave. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga, gubi pravo rasprave. Drugi je po redu uvaženi zastupnik Gordan Maras. Nema ga, gubi pravo rasprave. Treći je po redu uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Ima ga. I izvolite.
Gospodine predsjedavajući, gospodo iz Vlade, ovo mi se često dogodi da taknem mikrofon. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticaju državne štednje s Konačnim prijedlogom zakona je svakako dobro došao i nema posebnog razloga zašto bi se ovaj zakon u nekom kritičkom smislu uopće raspravljao. Radi se o usklađivanju sa pravnom stečevinom Europske unije. Dopunio se sa pravima tko ima pravo na stambenu štednju. Sve ono što je do sad rečeno, izvođačima koji su tu, financiranje stambene štedionice i svi oni koji imaju boravak u Hrvatskoj, prebivalište u Hrvatskoj jedino kad se kaže prebivalište s pravne točke gledišta ne znam je li prebivalište stalno, privremeno, povremeno, ima li u tome ikakve razlike da bi se moglo to iskomentirati što prebivalište znači. Međutim, osim usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije zapravo se postavlja pitanje pravog smisla stambenih štedionica. Znamo u načelu što one znače, znam što se s njima omogućava. Ali fali puno podataka da bi o ovome mogli, da bi o smislu stambene štednje mogli razgovarati. Naime, postoje paralelno dva stajališta, dva pojma, dvije spoznaje. Jedna od njih govori o tome kako ljudi ne mogu tako lako doći do stana, da imaju puno nezadovoljenih potreba stambenih, a istodobno se tvrdi kako u Hrvatskoj ima puno više stambenog prostora nego što ima stvarnih potreba što znači da neki imaju i više od jednog stana, što znači da neki imaju na takav način osim rješenja svog krova nad glavom imaju rješenje nekih drugih potreba i zahtjeva što znači da se koriste drugim stanovima za posebne prigode. Mnogi to zovu secund home, neki to zovu holliday apartmance ili itd. Ali ih ima koji u Zagrebu stalno žive na stalnoj adresi, u Splitu imaju povremeni boravak. Ima ih koji u Splitu žive na stalnoj adresi, a povremeno imaju boravak i u Zagrebu. Dakle, kad govorimo o stambenoj štednji onda bi trebalo isto tako jedanput definitivno doći do podatka do kojeg ja na žalost nisam uspio doći i u vrijeme dok sam bio predsjednik Vladinog savjeta za prostorno uređenje države. Koliko ima mjerila struje da bi pomoću toga došlo do spoznaje koliko stvarno stambenih prostora ima. Kad bi se stambena problematika svela samo na one koji imaju potrebu rješenja krova nad glavom, dakle svog prvog stana i stambenog prostora onda bi se mnoge druge stvari na području turizma mogle drugačije rješavati. I mislim da je ovo barem prigoda da se o tom problemu progovori ako se ne i dobije odgovore. Zapravo ne postoji prigoda u kojoj bi mogli tu temu stavljati na stol. Dalje, nedostatak strategije odnosa prema stambenoj problematici kao jedan poseban dokument. Znamo da se koristimo različitim instrumentima pa je tako i POS jedna od kategorija rješenja stambenog problema. Znamo da smo nekad imali i stambene zadruge koje su rješavale stambeni problem svojih zadrugara, praktički štediša kroz različite firme koje su se s time bavile. No, onaj pravi problem rješenja stambenog problema, a odnosi se praktički na cijenu jednog metra četvornog da bi netko došao do stana, nije nikad analiziran da bi se iz njega moglo izvući pouke koje bi kazali u kojem smislu stambena štednja treba ići. Ako cijena na tržištu jednoga stana košta recimo od 2 do 3 tisuće eura, a ako se istu tu kvalitetu stana može u nekoj postkonstrukciji dobiti za tisuću eura, ili 917 kao što je bilo propisano, kao limitirajuća vrijednost, postavlja se pitanje u čemu je ta razlika. Ta razlika u svakom slučaju nije u profitu onoga koji gradi, ne može biti tolika razlika, a veliki dio te razlike u cijeni odnosi se na cijenu zemljišta. Dakle, u strukturi cijene stana, a kao mogućnost da se do stana, do stambenog krova dođe, vrlo je značajno prispodobiti cijene zemljišta i cijene troškova gradnje i cijene pratećih troškova da bi se stan mogao dovršiti i dati nekome na korištenje. Mislim da se u analizi svega toga skupa može ustanoviti i sadržajniji smisao stambene štednje, ono usmjeravanje štednje u jednom određenom pravcu ili na koji način ili na kojim prostorima ili na kojim područjima. I ovdje je iskazano da se zakon, zapravo ovaj prijedlog izmjena i dopune zakona zapravo referira na zakon iz '98. godine istaklo se da je u Hrvatskoj 14% štednje u odnosu na 60% u europskim zemljama, svakako pokazuje i racionalnost stambene štednje. U raspravi smo danas, neovisno o odboru, ali razgovarali smo o smislu stambene štednje i recimo ustanovljava se da bi stambena štednja mogla biti kvalitetnija štednja nego neka druga vrst štednje ukoliko postoji netko tko će tu štednju racionalno iskoristiti, kojemu je potreban stan. Ako mislimo da nam je potrebno rješavati problematiku stanovanja, omogućiti što širem broju ljudi da riješi svoje stambeno pitanje, ako nam je cilj potaknuti tu stambenu štednju, a vidimo da ima veliki financijski potencijal u toj štednji kroz ovih 5 prijavljenih u dokumentu štediša, vjerojatno bi bilo korisno sniziti kamate na stambenu štednju, da se da svojevrsni poticaj bankarski, "Narodne banke" ili ne znam tko se s time konkretnije bavi, da bi se snizile kamate na kredite koji se daju za stambenu štednju, kao šta bi bilo dobro i dati veći poticaj onima koji štede u tu svrhu, odnosno da bi štedjeli u tu svrhu. Jedna stvar koja se odnosi na ovaj zakon, kao što se odnosi i na mnoge druge zakone koji su ovdje u saborskoj proceduri, to je jezik u kojem puno slučajeva jednostavno je neprihvatljiv, urednost teksta koja se daje, higijena teksta. Što bi rekli da se u Dalmaciji kaže falinga, u Zagrebu tipfeler, a zapravo se kaže zatipka, greška u pisanju ili lapsus calami iz latinskoga. Ovdje ima dosta toga što bi trebalo ispraviti, jer jednostavno je neprihvatljivo da uđe, da dobijem tekst u kojem postoje takve greške, da umjesto do piše od ili obrnuto, uz obrazloženje u članku 15. Jednostavno nije uredno pročitati izviđač umjesto izvođač, jer su to kao ono domobranske instalacije umjesto gromobranske, ili statistički proračun umjesto statičkog proračuna, pa samo ukazujem na to, nije to specifičnost ovog zakona i ovoga teksta, ali općenito oni koji daju tekstove na to bilo bi dobro da malo o jeziku se vodi više računa. I jedna riječ koja se ovdje koristi, koju apsolutno razumijem šta znači, ali možda bi se mogla naći hrvatska riječ koja drugačije, jer je vrlo nespretna i ružna, grubo zvuči, zove se, kaže se identifikator stambenog štediše. To je toliko tuđe djeluje, ne djeluje, sigurno da nema hrvatski korijen, ima strani korijen, ali možda bi se mogla naći neka druga riječ da bi se pokazalo onoga, istaklo onoga koji štedi, umjesto riječi identifikator. I u članku 31. u stavku 2., odnosno točki 1. piše da, radi se o kaznenim mjerama, u kaznenim mjerama u kojim kaže novčanu kaznu i to i to, kaznit će se za prekršaj stambena štedionica ako obavlja poslove stambene štednje, a nije registrirana kod nadležnog suda. Može se kazniti onaj koji se tim poslom bavi, a nije registriran, jer ako je stambena štedionica, onda je registrirana, ako nije registrirana nije stambena štedionica. Je li me razumijete? Dakle, kaznit će se onaj tko se poslovima stambene štednje bavi, a nije registriran za to, a ne stambena štedionica koja nije registrirana, jer ne može biti stambena štedionica ako nije registrirana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Nevenka. Pardon. Imali smo jednu repliku, uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani kolega, vi ste u svojoj raspravi spomenuli, a to su spomenule i neki kolege u raspravi i prije vas da je stambena štednja dobra prigoda za mlade ljude da steknu prvi stan. Iz osobnog iskustva i iskustva mnogih drugih moje generacije da tako kažem to naprosto, koliko god dobro bilo mišljeno, koliko god kamate koji se dobiju na kredit temeljem stambene štednje bile zaista, odnosno doista najpovoljnije, vi naprosto stambena štednja nije mišljena da nakon vremena od dvije ili 5 godina dobite kredit, mislim dovoljno veliku količinu novca kojom možete kupiti stan. Stambena štednja ima smisla ako roditelji krenu štediti za svoju djecu pa se radi o jednom srednjoročnom ili dugoročnoj štednji, no međutim koliko god se radilo o dobrom projektu, on naprosto nije, da tako kažem nije dobar i nije efikasan da bi mladi ljudi mogli doći do stana. I zapravo je tragično da bilo kojoj mlađoj osobi doći do kredita znatno lakše uzimajući komercijalni kredit bilo koje poslovne banke, jer uglavnom svi imaju kreditne linije za mlađe ne znam od 35 godina, 40 kako koja banka, nego ići sa stambenom štednjom. I drugo, vi ste kao jedan od prijedloga rekli da bi trebalo razmisliti o povećanju poticaja na stambenu štednju. Ja ću vas samo podsjetiti da je prije nekoliko godina upravo Vlada HDZ-a taj poticaj smanjila sa tisuću 500 na 750 kuna maksimalnog poticaja godišnje, pa mi je žao što tada niste reagirali.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Jerko Rošin.
Ne znam jeste li prečuli, ili vam se nije učinilo bitnim kad sam govorio o strategiji rješavanja stambene problematike i sabiranju svih podataka da bi se do toga moglo doći i tako usmjeriti našu pozornost na ono što je bitno, što je relevantno za rješenje stambene problematike. U svijetu, ali i u Europi postoje različita iskustva kako se rješava, postoji stambeni lizinzi u kojima ja kupujem 20 godina. Kolegice vama sam replicirao, pa. Postoji stambeni leasing gdje ja mogu kupiti jednostavno stan kojeg ću koristiti samo 20 godina, a nakon toga dobivam otpis jer će u taj stan moći ući recimo moj sin ili tako dalje. Ali neki eto i u ovim godinama rješavaju u zadnje vrijeme stambene probleme u velikim dimenzijama, u velikom broju kvadrata ne znam je li stambene štednje ili ne? Ne znam koliko je vama poznato u vašoj stranci gospodin Milanović isto tako rješava te neke stambene probleme u dosta značajnom obimu. Ne znam da li stambenom štednjom. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Nevenka Majdenić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje usklađuje se naše zakonodavstvo sa pravnom stečevinom EU, ali isto tako ovo je zaista jedna od mjera poticanja, odnosno razvoja gospodarstva poticane stanogradnje. Naime, potreba za izmjenama i dopunama postojećeg Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje proizlazi jednostavno iz činjenice da Hrvatska želi li ispuniti uvjete za ulazak u EU, a to uopće nije sporno, mora prilagoditi svoje zakonodavstvo pravnim stečevinama EU. U tom smislu odredbu zakona koja definira stambenog štedišu bilo je potrebno izmijeniti na način da stambeni štediša može biti osim državljanina RH i svaka fizička osoba koja ima prebivalište u RH. Time Hrvatska ujedno postiže dodatnu usklađenost zakona sa odredbama Ugovora o europskoj zajednici, glava 3. te se ispunjavaju obveze koje je preuzela u poglavlju 4. sloboda kretanja kapitala. U poglavlju 3. poslovanje stambenih štedionica čl. 10 dodaju se dakle nove točke 6. i 7. koje proširuju poslove koje stambene štedionice mogu obavljati, a to su točka 6. odobravati kredite izvođačima koji temeljem zakona koji uređuje građenje mogu obavljati građevinsku djelatnost i to za projekte stanogradnje u RH za zadovoljenje stambenih potreba stambenih štediša ukupno do iznosa jamstvenog kapitala stambene štedionice. Pod 7. obavljati poslove zastupanja osiguranja u skladu sa zakonom koji uređuje osiguranje u dijelu vezanom za banke koji se odnosi na obavljanje djelatnosti zastupanja osiguranju. Ostale izmjene koje se predlažu u ovom zakonu odnose se uglavnom na nomotehničko dotjerivanje i usklađivanje sa Zakonom o kreditnim institucijama kojim se uređuje i poslovanje stambenih štedionica kao oblika kreditnih institucija. Treba podsjetiti da ovom prijedlogu zakona očitovalo se i 5 saborskih odbora. Odbor za europske integracije, Odbor za lokalnu i područnu samoupravu, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i proračun i da nijedan od stručnih radnih tijela Sabora nije imao primjedbe nego su predložili da se on prihvati u predloženom tekstu i postupku. Evo jedino treba podsjetiti da je na Odboru za financije i proračun istaknuto da u RH samo 14% populacije ima stambenu štednju dok u nekim zemljama EU taj postotak iznosi oko 60%. Dakle, iz navedenog proizlazi da sustav nije realizirao sav svoj potencijal, da ima dovoljno prostora za unapređenje sustava poticajne stambene štednje, a treba reći i da je upravo sada vrijeme za poticanje stambenih štedionica jer su tipični stambeni krediti pokazali da se odobravaju dakle uz varijabilne kamatne stope, financirani su iz inozemnih izvora kojih je naravno sve manje i naravno da je poticana stambena štednja da je zaista pravi način za stambenu izgradnju i da jesu kamate fiksne, a dakle štednja domaća i dugoročna. Na osnovu svega iznijetog ja predlažem da se ovaj zakon prihvati po hitnom postupku kako bismo na vrijeme mogli završiti one preuzete obveze u postupku pridruživanja EU. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Nada Čavlović Smiljanec, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Pa sustav poticajne štednje koji je uveden u RH od 1998. godine svakako nije polučio one rezultate koji su se očekivali uvođenjem tog zakona, a to je prije svega rješavanje stambenog pitanja građana slabijeg imovinskog stanja uz potporu države. Dokaz tome je da je u RH svega oko 14% građana sklopilo Ugovor o stambenoj štednji dok je primjerice u Češkoj 55% građana sklopilo te ugovore i upravo taj sustav se smatra iznimno uspješnim. Zaključak je da osmišljeni sustav štednje te poticane stanogradnje u našoj zemlji ipak nije do kraja dobro smišljen, odnosno da nisu iskorišteni svi potencijali sustava poticajne stambene štednje. A razloga svakako ima više, a jedan od osnovnih je prerano i preveliko smanjivanje poticaja tijekom 2005. godine kada je poticaj smanjen sa 1250 kuna na 750 i što je još veći problem to je primjena tog smanjivanja išla retroaktivno, znači odnosila se i na one ugovore koji su bili zaključeni ranije. Osim toga RH u trenutku kada je sustav poticajne stambene štednje trebao postati glavni izvor stambenih kredita, to mislim na period od 2005. do 2008. godine, dogodile su se povoljnije okolnosti za banke, globalni pad kamatne stope, velika likvidnost u bankarskom sustavu što je bankama omogućilo lak pristup jeftinijim inozemnim izvorima te je za posljedicu imalo ekspanziju bankarskih stambenih kredita uz vrlo povoljne uvjete. Tako su se građani okrenuli bankama, a rast stambenih štedionica je stagnirao. I upravo zbog toga sustav poticajne stambene štednje dosada nije odigrao važniju ulogu u poticanju rješavanja stambenih problema hrvatskih građana slabijeg imovinskog stanja, a što mu je bila osnovna zadaća te isto tako nije uspio proizvesti pozitivne ekonomske učinke za gospodarstvo, državni proračun i društvo u cjelini. Tako da iz navedenog proizlazi da mogućnost poticajne štednje kreditiranja nisu u potpunosti iskorišteni i upravo zbog toga iznimno je važna ova izmjena zakona kojim se stambenim štedionicama omogućava odobravanje kredita izvođačima koji temeljem zakona koji uređuje građenje mogu obavljati građevinsku djelatnost i to za projekte stanogradnje u RH, a u svrhu zadovoljavanja stambenih potreba stambenih štediša i to ukupno do iznosa jamstvenog kapitala stambene štedionice. Time se omogućava da se stanovi grade za unaprijed poznatog kupca sa predvidivim izvorom financiranja. Sustav poticajne štednje za koji se prije par godina govorilo da bi se trebalo ukinuti trebalo bi u svakom slučaju iz tih svih razloga koje sam navela i promijeniti, ali za njegovu promjenu nije dovoljna samo ova izmjena zakona koja je sada pred nama već je trebalo svakako povećati iznos državnih poticaja jer se pokazalo da su direktni ili indirektni pozitivni učinci za državi je proračun za osnovne poticajne štednje bili dva puta veći od neto isplaćenih izdataka za državna poticajna sredstva. I upravo zbog toga potrebno je iznalaženje novih rješenja, jer pod ovim uvjetima poticajna stambena štednja neće polučiti potrebne, odnosno dobre rezultate. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Pa stambena štednja je najpovoljniji oblik štednje, jer osim kamate od 2% godišnje dobiva se i još 15% državni poticajnih sredstava za uplatu do 5 tisuća kuna godišnje. Stambena štednja može se iskoristiti u cilju bržeg gospodarskog razvoja Hrvatske, jer se kroz nju može živjeti, odnosno odlediti zamrznuti građevinski sektor, a ujedno se i državi kroz poreze mnogo više vraća nego što je ona uložila kroz poticaje. Prema svim analizama preko stambene štednje može se doći do višestruke koristi i to od samog štediše preko građevinskog sektora do same države kao što sam rekao povećavaju porezni prihodi. Nažalost danas u Hrvatskoj što smo već čuli u niz rasprava u sustavu stambene štednje uključeno je negdje oko 600 tisuća građana što je nekih 14% stanovništva, dok eto ovdje je Češka isto tako spomenuta kao jedan pozitivan primjer je 55% stanovništva je uključeno u stambenu štednju. Moguće i da će se poslije ovih izmjena Zakona o stambenoj štednji, a koja će se primijeniti ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju povećati broj stambenih štediša, jer tada osim hrvatskih državljana moći stambeno štedjeti i svi oni, znači svaka osoba sa prebivalištem u Republici Hrvatskoj, ali to će isto vrijediti i za građane Hrvatske koji će se naći živjeti u nekoj zemlji članici Europske unije 5 stambenih štedionica koliko ih trenutno radi u Hrvatskoj su posljednje tri i pol godine plasirale nekih 3,5 milijardi kuna stambenog kredita, a oko 15 tisuća je preko stambene štedionice dobilo krov nad glavom, odnosno riješilo svoje osnovno egzistencijalno pitanje, a to je pitanje stanovanja. Na kraju smatram da treba građane poticati na stambenu štednju i u tome mislim da može itekako značajno doprinijeti država, a posebno ako bi povećala godišnji poticaj sa sadašnjih tih 15% na 25 ili 30% kao što je to bilo 2005. godine. Time bi se sigurno dodatno ojačao i sektor graditeljstva, znači veći gospodarski efekt i država bi višestruko zaradila kroz naplatu poreza, a bili bi i primjer koliko god je kapitalizam surov što se tiče socijalnih potreba građana, jer gleda samo svoj profit, da se ipak u tom surovom kapitalizmu može voditi računa o osnovnim socijalnim potrebama građana, a kud ćeš osnovnije od rješavanja znači osnovne egzistencije, a to je stambeno pitanje. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Anđelko Mihalić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Zakon koji omogućuje osnivanje specijaliziranih kreditnih institucija, odnosno stambenih štedionica stupio je na snagu 1. siječnja '98. U Republici Hrvatskoj danas postoji 5 stambenih štedionica, danas je bilo govora o tome i to prva Stambena štedionica Wüstenrot, RBA, PBZ i HPB. Prema našem zakonu koji je trenutno na snazi stambena štednja je prikupljanje sredstava od domaće fizičke i pravnih osoba radi rješavanja stambenih potreba građana, odobravanje kredita za stanogradnju hrvatskim državljanima uz financijsku potporu države na području naše države. Ugovorom o stambenoj štednji potvrđuje se ugovorna svota i obvezatan rok štednje, a ovisi o roku štednje koji ne može biti kraći od dvije godine. Za uplaćene uloge stambene štednje sukladno zakonom jamči stambena štedionica, a stambene štedionice sukladno zakonu o osiguranje depozita podliježe obvezi osiguranja depozita kod Državne agencije za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka. Na iznose uplaćenih štednih uloga stambenim štedišama iz državnog proračuna isplatit će se državna poticajna sredstva u iznosu od 15% te uplaćenog uloga stambene štednje a najviše od 5 tisuća kuna u jednoj godini. Izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji, državnom poticaju stambene štednje iz 2005. godine omogućeno je stambenim štedionicama odobravanje kredita za međufinanciranje stambenim štedišama, jer je kod njih interes bio znatno veći nego je to kod općina i gradova kojima je i prije donošenja toga zakona bilo dozvoljene predfinanciranje. Uvođenjem međufinanciranja smanjilo se razdoblje štednje za sve stambene štediše koji žele realizirati kredit, jer više nije potrebna štednja od dvije godine da bi se steklo pravo na stambeni kredit, već stambene štediše imaju mogućnost prije isteka potrebnog roka stambene štednje dobiti stambeni kredit. Međutim, zakonom je uređeno da stambeni štediša može biti samo hrvatski državljanin. U pregovorima u poglavlju 4. – Sloboda kretanja kapitala Republika Hrvatska se obvezala se ukinuti sve odredbe koje diskriminiraju druge države članice. Slijedom toga uredba zakona koja definira stambenog štedišu bilo je potrebno izmijeniti na način da stambeni štediša može biti osim državljanina RH i svaka fizička osoba koja ima prebivalište u RH, čime se postiže puna usklađenost zakona sa odredbama ugovora Europske zajednice. Također ovim zakonom dopušta se stambenim štedionicama odobravanje kredita izvođačima koji mogu obavljati građevinsku djelatnost i to za projekte stanogradnje u Republici Hrvatskoj za zadovoljavanje stambenih potreba stambenih štediša i to ukupnog iznosa jamstvenog kapitala stambene štedionice. Stambena štednja je u svakom slučaju dobra stvar u našoj državi i naravno u jednoj sinergiji sa projektima poticajne stanogradnje sigurno da može bitno pridonijeti na bržem rješavanju stambenih pitanja pogotovo mlađih osoba. Naravno ako su se uključili kao što je ovdje bilo i prije govoreno u to i roditelji gdje su već i prije mogli pomoći djeci oko toga. Realno je očekivati da tamo negdje poslije 20-te godine kao što je to i u zapadnom svijetu će može, ako će nastaviti s tom štednjom steći jedan određeni dobar kapital da bi mogli kupiti i stambeni prostor. Ovog momenta znamo kakva je situacija sa stanovima, bilo je govoreno ovdje maloprije. No međutim, i ova stambena štednja i mjere poticajne stanogradnje mogu bitno doprinijeti ovoj situaciji gdje je možemo slobodno reći jednog momenta u velikom dijelu zamrla građevinska aktivnost. Znamo u kakvoj su situaciji sada građevinske firme i treba sigurno iskoristiti te potencijale i rezerve kako bi već ovu godinu jer nema, građevinari stvarno nemaju puno vremena čekati da se pokrene i dalje potrebita stanogradnja u našoj državi. Ovdje je bilo govoreno i o višku stanova koji trenutno se nalazi na tržištu, no međutim još jedanput kažem cijene su izvođači već sada dosta snizili i nerealno je očekivati da će se te cijene moći snižavati u nedogled jer na kraju krajeva i ti krediti koje su izvođači uzimali i cijena koštanja tih stanova neće sigurno dozvoliti ali nije sigurno interes nekome da i kompletne građevinske operative pojedinih firmi odlaze u stečaj jer tog momenta onda nema korist nikakvu. Zato kažem ovaj vid štednje je sigurno dobar. Naravno i poslije može i ne treba štediša uzeti kredit, može uzeti kasnije i komercijalne kredite ali u svakom slučaju je jedan dobar vid da kažem mladi ljudi mogu na lakši način danas sutra kupiti svoje kvadratne metre stambenog prostora. Iz svega iznijetoga ovaj zakon sigurno treba podržati i ja ću glasati za. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Davor Bernardić. Nema ga. Gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, cijenjeni kolegice i kolege. Nemoguće je započeti bilo koju temu koja se dotiče ekonomije a da se ne spomene kriza. Pa kako bih naglasio da su posljedice krize nesagledive, da su se one odrazile na sva nacionalna gospodarstva pa tako i na svjetsko gospodarstvo. Ekonomska povijest ne pozna da je toliko mali broj gospodarskih subjekata, toliko mali broj poduzetnika investicijskih fondova, brokera investicijskih banaka prouzročio toliko štete i boli velikom broju stanovništva kao što je to ova kriza. Jedan relativno mali broj pohlepnih, neodgovornih i bahatih institucija i pojedinaca doveli su do toga da jauče skoro cijeli svijet a ne jauču samo opet pojedinci koju ovu opću krizu zlorabe za svoju individualnu korist. Nastradale su mnoge djelatnosti, stanogradnja posebno. Stanogradnja je i u Hrvatskoj nastradala, teško pogođena, pad gospodarske aktivnosti je u svim segmentima ali u stanogradnji izraženo. Svaki okvir zakonski koji pridonosi oživljavanju gospodarske aktivnosti svakako treba podržati, tako i ovaj. Apsolutno ga podržavam jer stanogradnja je vrlo bitna u ukupnoj gospodarskoj djelatnosti padom pokretanja stanogradnje pokreće se kompletan ciklus a s obzirom i imajući u vidu, već smo čuli od kolegice Majdenić, da je broj štediša u Hrvatskoj u stambenim štedionicama znatno manji i ispod prosjeka europskih zemalja kod nas 14%, primjerice u Češkoj 60%. Jedna od većih ipak uloga u stanogradnji ipak otpada osim na stambene štedionice i na poslovne banke. Još uvijek najvažniji čimbenik za pokretanje stanogradnje i stanograđevne aktivnosti su uvjeti kreditiranja stanogradnje kod poslovnih banaka. A ti uvjeti su nepovoljni i to izrazito nepovoljni. Nepovoljni su i zbog toga što su visoke kamatne stope a ne samo zbog tih kamatnih stopa do pada aktivnosti u stanogradnji je došlo i zbog još nekoliko razloga koje valja svakako spomenuti a to je pad kupovne moći stanovništva, visoka cijena stanova i elastična potražnja koja reagira na cijenu. Isto tako, sve više nezaposlenih ali i loša kvaliteta izvedbe najjeftinijih stanova. Ovaj prijedlog zakona je jedna od mjera za poticanje gospodarske aktivnosti i sa proširenjem baze da se štedišama ne smatra samo državljanin Republike Hrvatske nego i sve fizičke osobe koje imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj i sa uvođenjem nove mogućnosti da se stambene štedionice mogu kreditirati i stanogradnju svakako će pridonijeti razvoju stanogradnje. Ali s obzirom da još uvijek u najvećoj mjeri ovisi mogućnost kupnje stana od poslovnih banaka cijena kamatnih stopa je iznimno neprihvatljiva i ona je glavni razlog slabog kreditnog plasmana u stanogradnji. A razloga visokim kamatnim stopama ima više ali bih istaknuo samo dva a to je iznimno i visoke marže poslovnih banaka ali isto tako i regulatorne mjere središnje banke koje opterećuju poslovne banke dodatno. Nema niti jednog racionalnog i ekonomskog razloga da stopa obvezne pričuve poslovnih banaka kod središnje banke za stambene kredite bude na razini svih drugih plasmana. U ovakvoj situaciji nužno je reagirati i smanjiti tu stopu na 2% koliko je u zemljama Europske unije za članice Europske unije a istodobno povećavati stopu obvezne pričuve na one kreditne plasmane koji toliko ne pridonose nacionalnoj ekonomiji kao što su plasmani u poslovne udjele, za kupnju poslovnih udjela i za kupnju dionica drugih trgovačkih društava. Nema nikakvih razloga da se selektivnom politikom ta obvezna pričuva poveća i na 30% ali ovdje za stambene kredite je nužno smanjiti na 2% čime bi se veliki prostor dobio za snižavanje kamatnih stopa na stambene kredite. Ako ikome treba kredit treba onomu koji nema svog doma. Ako ikome treba kredit treba onome koji hoće kupiti sebi stan. Tu je nužno, ovaj će zakon sigurno pridonijeti tome ali tu su nužne i šire mjere i stambeni krediti moraju imati posebni tretman i kod poslovnih banaka i kod Vlade, i kod monetarne politike. Takvim pristupom banke, središnja banka i zakonodavstvo neće samo pomoći čovjeku kao pojedincu. Pomoći će općem dobru, pomoći će gospodarstvu, pomoći će pokretanju i porastu gospodarske aktivnosti, a isto tako i u tom slučaju poslovne banke će relativno pristojno zaraditi. Krajnje je vrijeme da banke prestanu biti mjesto gdje ćete dobiti kredit kad dokažete da vam kredit ne treba. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče sa suradnikom. Kolegice i kolege. Dakle, govorimo o važnom zakonu koji regulira stambenu štednju sa namjerom rješavanja stambenih potreba građana uz financijsku potporu države na području Hrvatske. Radi se također o posebno namjenskoj štednji prikupljenoj od domaćih fizičkih i pravnih osoba odobravanjem kredita za stanogradnju. Stambenim štedišama i korisnikom kredita mogu postati hrvatski državljani kao i općine i gradovi koji se tim sredstvima koriste za izgradnju stanova radi rješavanja stambenog pitanja za građane slabijeg imovinskog stanja. Ranije kroz raspravu, u ime kluba HDSSB-a gospodin Boro Grubišić je kazao da će i nisam si htjela oduzimati vrijeme u replici, ali sada ću kazati da definitivno amandman kojega će uputiti prema predlagatelju na članak 3., gospodin Grubišić reći ću vam i primjer grada Šibenika koji je također iz proračunskih sredstava pronašao jedan model kod kupnje prostora za recimo društvo šibenčana i građana grada Šibenika kako bi pomogao upravo sa svrhom vašeg amandmana kojeg ćete uputiti u odnosu na članak 3. Ugovorom o stambenoj štednji utvrđuje se ugovorna svota i obveza rok štednje koji ne može biti kraći od dvije godine i nakon protoka roka štednje stambeni štediša može sklopiti ugovor o stambenom kreditu. Na iznose uplaćenih štednih uloga isplaćuju se državna poticajna sredstva u iznosu od 15% od uplaćenih uloga stambene štednje, a najviše do iznosa od 5 tisuća kuna u jednoj kalendarskoj godini, odnosno najviši iznos državnih poticajnih sredstava kojega može ostvariti štediša u tijeku jedne kalendarske godine koji iznosi 750 kuna. Izmjene i dopune Zakona o stambenoj štednji iz 2005. godine, također smo čuli, omogućavaju stambenim štedionicama odobravati kredite za međufinanciranje stambenim štedišama. Taj model, odnosno to međufinanciranje skraćuje vrijeme štednje za sve štediše koji žele realizirati kredit, dakle kraće od dvije godine. Ovim zakonom Hrvatska ispunjava svoje preuzete obveze, također smo čuli i standarde u pristupanju ulaska u Europsku uniju. Još jedna je novina, mogućnost da štedionice odobravaju kredite za zadovoljavanje potreba stambenih štediša do iznosa jamstvenog kapitala stambene štedionice. Ali se ipak mora naglasiti da se ovim zakonom dopušta stambenim štedionicama odobravanje kredita, što smo također čuli, izvođačima koji imaju dozvole baviti se građevinskom djelatnošću za stanogradnju do zadovoljavanja stambenih potreba štedišama do ukupnog iznosa jamstvenog kapitala. Donošenjem novoga zakona ispunja država svoju važnu obvezu prema građanima tako što osigurava uvjete za rješavanje stambenih pitanja. On će značajno utjecati na stambenu izgradnju i posebno motivirati mlade ljude i dodatno ih osnažiti na rješavanje stambenog pitanja kada znamo koliko je to važno životno pitanje. U susjednim zemljama, konkretnije na sjeveru želi se i već je postignuta zapravo dimenzija da su štediše prijatelji štednje, da stambene štedionice funkcioniraju kao kase uzajamne pomoći i značajno utječu na stambenu izgradnju. Ja ću svakako podržati donošenje ovoga zakona u kojem će biti objedinjeno, odnosno u kojem je objedinjeno prvo i drugo čitanje i donošenje ovoga zakona u hitnoj proceduri. Hvala vam lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Zdravko Marić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Evo na kraju samo da se zahvalim na raspravi. Čuli smo dosta zanimljivih opaski, komentara, sugestija koje će Vlada i Ministarstvo financija sigurno razmotriti. Čuli smo isto tako razne rezultate istraživanja koje uglavnom dolaze iz samog sektora financijskog, dakle od stambenih štedionica i naravno da tu ima određen jedan dio i pristranosti u smislu ukupnih učinaka stambene štednje. Nesumnjivo je da postoje određeni pozitivni učinci, ali mi u Ministarstvu financija apsolutno razmatramo kompletne dakle ipak nekakvu malo i šire aspekte stambene štednje. Isto tako, drago mi je da ste u raspravi prepoznali napore Vlade da i putem ovog zakona zapravo aktivno sudjeluje, odnosno sa jednom proaktivnom mjerom dodatno potiče tu gospodarsku aktivnost prije svega u ovom smislu građevinsku aktivnost. Dakle, ono što sam rekao i u uvodnoj riječi, dakle da se stambenim štedionicama omogućuje da mogu participirati odnosno sudjelovati u ulaganju svojih sredstava u građevinske pothvate, naravno za stambene jedinice koji su namijenjeni njihovim komitentima odnosno štedišama. To je sigurno jedna od mjera koja može dodatno pozitivno i stimulativno djelovati na ukupnu građevinsku djelatnost, a isto tako mogu odmah reći da i ta građevinska djelatnost sigurno je jedna od djelatnosti koja je obuhvaćena i ovim mjerama za gospodarski oporavak i razvitak, odnosno modelima financiranja. Jedan od njih ćemo i sutra vjerujem ujutro već raspravljati. Što se tiče, evo uvaženog zastupnika nema trenutno u sabornici, ali vezano za njegov komentar i uloženi amandman, dakle mislimo da što se toga tiče samog amandmana, ja ću naravno to ponoviti i kad se bude glasalo o zakonu, ali zapravo ovo što je predloženo već je sadržano na neki način u samom tekstu postojećeg zakona i zapravo tumačenjem postojećih odredbi možemo doći do njegovog ispunjenja iako, ponavljam još jedanput, sam pojam humanitarne svrhe obzirom da je poprilično širok stvara i određenu jednu pravnu dvojbu. Evo još jedanput hvala lijepo svima na sugestijama i komentarima.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje, hitni postupak, P.Z.E. broj 501. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Klub zastupnika HDSSB-a. Molim predstavnika predlagatelja, gospodin državni tajnik Zdravko Marić da se očituje o amandmanu Kluba zastupnika HDSSB-a koji se odnosi na članak 3.
Amandman se ne prihvaća iz razloga što jednostavno nema potrebe obzirom da je svrha koja je uključena amandman već ugrađena u samu odredbu toga članka, dakle stoji "osobe slabijeg imovinskog stanja". Osim toga mislim da bi i nomotehnički odnosno pravno bilo zaista i teško prihvatiti amandman obzirom da se radi o članku koji ovim izmjenama i dopunama nije uopće mijenjan.
Hvala. Gospodin zastupnik Grubišić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče socijalni i humanitarni slučajevi nisu isto. Ali s obzirom da izbjegavamo teške riječi kako je rekao predsjednik Sabora i s obzirom da naš sugrađanin odustaje. Ne tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Ovaj je amandman povučen. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 108 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv.
Sad trebamo prijeći na sljedeću točku - Konačni prijedlog Zakona o prestanku važenja Zakona o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede d.d., hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 503 Pričekat ćemo nekoliko minuta jer je državni tajnik zapeo u prometu tu u Mesničkoj, pa će svaki trenutak stići. Onda ćemo 10 minuta stanku. Stigao je državni tajnik, pa će on dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite gospodine državni tajniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici Hrvatskog sabora. Zakon o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede iz "Narodnih novina" br. 32 iz 2002. godine u Hrvatskom saboru izglasan je 19. ožujka 2002. Stupio je na snagu 5. travnja 2002. Predmet uređenja navedenog zakona je privatizacija Hrvatske elektroprivrede d.d., društva u sto postotnom vlasništvu Republike Hrvatske prema modelu koji je bio osmišljen u početnom razdoblju usklađivanja zakonodavnog i institucionalnog okvira Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije. Međutim, u razdoblju od 2002. godine kad je stupio na snagu pa do danas Zakon o privatizaciji, znači Zakon o privatizaciji HEP-a nije imao nikakve pravne učinke, odnosno sukladno odredbama navedenog zakona privatizacija Hrvatske elektroprivrede nije pokrenut. Samo pokretanje postupka privatizacije Hrvatske elektroprivrede nema utjecaja na završetak pregovora sa Europskom unijom, niti na zatvaranje poglavlja kojima se usklađuje hrvatsko zakonodavstvo s pravnom stečevinom Europske unije. Organizacijsko restrukturiranje kojega smo obavezni provesti prema trećem paketu Energetska direktiva također ne obuhvaća pitanje vlasništva niti zahtijeva privatizaciju. Dana 16. listopada 2009. godine Hrvatski sabor je donio Strategiju energetskog razvoja do 2020. koja je također usaglašena sa energetskom politikom Europske unije. Temeljni ciljevi strategije su konkurentnost energetskog sustava, sigurnost opskrbe energijom i održivi razvoj. Strategija je propisala i ulogu država koja se prije svega odnosi na sigurnost opskrbe. Obveza države je dakle na cijelom teritoriju osigurati kvalitetnu i pouzdanu isporuku energije do krajnjeg potrošača pod istim uvjetima po konkurentnim cijenama uz uvažavanje najviših standarda očuvanja okoliša. Niti strategija se ne bavi pitanjem vlasništva pojedinih energetskih subjekata. Kako postupak privatizacije Hrvatske elektroprivrede nije pokrenut do sada ocjenjuje se da je u razdoblju krize i recesije kada je posebno naglašena uloga države u održavanju energetskog sustava stabilnim, pa i u smislu opskrbe, kako u smislu opskrbe tako i u smislu izbjegavanja cjenovnih udara, te zbog obveza restrukturiranja koji proizlaze iz trećeg paketa energetskih direktiva. U ovom trenutku nije opravdano pokretanje postupka privatizacije Hrvatske elektroprivrede. Osim toga, važno je naglasiti i da neke od uredbe, neke od izričaja u Zakonu o privatizaciji HEP-a iz 2002. godine također ne bi mogle ostati dalje na snazi zbog činjenice da dolaze do određenog sukoba ali u onom dijelu u kojem Europska komisija definira prava u poglavlju – Sloboda kretanja roba i usluga. Naime, jedan od takvih problematičnih odredbi je tzv. odredba o zlatnoj dionici kojoj nije određen rok trajanja i zbog toga se između ostalog predlaže da ovaj zakon stavimo izvan snage. Važno je napomenuti da odredbe Zakona o privatizaciji u stavku 5. članka 13. obvezuju da se privatizacija Hrvatske elektroprivrede uređuje posebnim zakonom. I s obzirom da donošenje ovog zakona neće postojati posebni zakonodavni okvir koji uređuje pitanje privatizacije HEP-a ista neće biti moguća. Ukoliko će postojati potreba za privatizacijom HEP-a u budućnosti bit će potrebno naknadno donijeti pravni okvir sukladno najboljoj europskoj praksi i interesima Republike Hrvatske. Sukladno članku 161. stavku 1. Poslovnika Hrvatskog sabora po hitnom postupku donose se znači zakoni koji se između ostalog usklađuju sa propisima Europske unije, pa uz obrazloženja koja smo dali ovom materijalu to su sve zajedno razlozi za hitno donošenje ovog zakona. Zahvaljujem na pozornosti.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Prelazimo na raspravu, otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HSS-a, uvaženi zastupnik Zlatko Kelić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Zakon o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede stupio je na snagu 5. travnja 2002. godine, a model prema kojem je HEP trebao biti privatiziran temeljio se na početnom razdoblju usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije. Od tada je proteklo više od sedam godina, a postupak privatizacije nije pokrenut. U tom ne baš kratkom razdoblju su se i u europskoj energetskoj regulativi kao i u samom sektoru energetike dogodile bitne promjene. Donesen je i drugi paket energetskih direktiva tržišta električne energije i plina, a od 3. rujna 2009. godine započelo se i s primjenom i trećega paketa energetskih direktiva. Posljedica je da se te promjene moraju odraziti i u energetskim zakonima Republike Hrvatske. Treći paket liberalizacije tržišta električne energije i plina, države članice Europske unije su obvezne provesti prilagodbu propisa u roku od 18 mjeseci, odnosno do 3. ožujka 2011. godine. Hrvatska to mora učiniti do ulaska u punopravno članstvo Europske unije. Te prilagodbe predviđaju organizacijsko restrukturiranje trgovačkih društava u smislu odvajanja pojedinih djelatnosti kao i jasno razgraničavanje imovine pojedinih trgovačkih društava s tim da potrebno je naglasiti organizacijsko restrukturiranje ne obuhvaća pitanje vlasništva i što je još važnije ne zahtijeva privatizaciju. Ove jeseni Hrvatski je sabor donio Strategiju energetskog razvoja Hrvatske do 2020. godine koja je usklađena sa energetskom politikom Europske unije. Važno je podsjetiti da su temeljni ciljevi te strategije konkurentnost energetskog sustava, sigurnost opskrbe energijom kao i održivi razvoj, te je i njome utvrđena i uloga države u osiguranju opskrbe. Ne treba posebno naglašavati da je bez sigurnosne opskrbe energije nemoguće organizirati i svakodnevni život, a kamoli razvoj gospodarstva o čemu u ovo doba krize treba itekako voditi računa. Smatramo da će se zadržavanjem vlasništva nad HEP-om to moći osigurati, jer kako stoji u strategiji država je obvezna na čitavom teritoriju Hrvatske osigurati kvalitetnu i pouzdanu isporuku energije do krajnjih potrošača, i to pod istim uvjetima i konkurentnoj cijeni te uz uvažavanje najviših standarda zaštita okoliša. Budući da pokretanje postupka privatizacije HEP-a ne utječe na dovršetak pregovora sa Europskom unijom, te da isti do sada nije niti pokrenut, smatramo da je Vlada ispravno ocijenila da ga u ovo doba recesije nije opravdano niti pokretati. Naime, s obzirom na sve probleme s kojima se trenutno muči gospodarstvo, ali isto tako i građani koji se također suočavaju sa posljedicama krize, uloga države u održavanju stabilnosti energetskog sustava je izuzetno važna, ne samo zbog sigurnosti opskrbe, već i zbog sprječavanja iznenadnih povećanja cijena energije, ali i zbog obveze koje proizlaze iz spomenutog trećeg paketa energetskih direktiva koje se odnose na restrukturiranje sustava. Takvom odlukom neće se utjecati na konkurentnost energetskog sektora, kao niti energetskog sektora u cjelini. Budući da se strategija potiče dolazak novih subjekata na energetsko tržište, te su dobrodošli svi zainteresirani investitori spremni ulagati u izgradnju novih energetskih objekata, u … [[Govornik se ne razumije.]] održivih energetskog razvoja, razvoja predviđa strategija. To je između ostaloga već i omogućeno regulatornim okvirom, budući da je u energetskom sektoru uspostavljeno i djelovanje tržišnih mehanizama, te stoga podržavamo donošenje ovoga zakona za koji smo uvjereni da će osigurati stabilnu opskrbu energijom stanovništva, kao i gospodarskih subjekata što je jedan od preduvjeta za stabilnost i poslovanje ukupne države. Stoga će Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke također, a vjerujem i svi ostali klubovi podržat će ovaj prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede. Činjenica je da su se vremena u međuvremenu promijenila od trenutka kad je donesen, a donesen je 2002. godine, kao što često puta sa nekim našim odlukama, pokušavamo opravdanje pokušavamo naći, pronaći u nekoj od europskih direktiva, u ovom slučaju nam europska direktiva uvjetno rečeno ide u prilog, a to je da ne inzistira da u takvom postupku koji je donesen 2002. godine i čisto po, s obzirom na vremenski odmak od 2002. godine do danas, da po tom zakonu nije napravljeno gotovo ništa, po kriteriju suvereniteta naše države smatram na primjeru INA-e. Smatram da je dobro što nije napravila ništa. Međutim po kriteriju efikasnosti upravljanja sa Hrvatskom elektroprivredom naročito u svijetlu ovih zadnjih događanja, evidentnih šteta i u bilanci ove države, svih ovih godina, u samom HEP-u kao gospodarskom subjektu, svim onim neplaniranim objektima, a neizgrađenim također po tom kriteriju efikasnosti smatram da šteta što taj zakon nije ušao u primjenu. Prema tome, po jednom kriteriju je dobro, po drugom kriteriju je loše. Međutim činjenica je da trenutno stanje ili postojeće stanje u našoj energetici je stanje koje ne zadovoljava naše potrebe. Činjenica je da nam energetika jedan od najvećih potrošača deviza, ovisimo o uvozu. I činjenica, a to smo i kroz raspravu o strategiji, energetskoj strategiji vrlo jasno rekli da i ta strategija ne održava s jedne strane našu potrebu, na efikasan način, ona nju bilancira kao potrebu, međutim ne održava ju na efikasan način, primjereno i našim potencijalima i prije svega prirodnim potencijalima, gdje obnovljivi izvori energije su u cijelosti ili u potpunosti su podcijenjeni kao potencijal, a i sami energetski objekti koji su planirani gradnjom tom strategijom su upitne fizibilnosti i sasvim sigurno u vremenu pred nama ta strategija i to u skoro vrijeme pred nama ta strategija će, uvjeren sam dobiti, jer jednostavno po prirodi stvari i stilu događanja bit će nužno ju mijenjati. I vjerujem da neka nova strategija, da neka nova Vlada će predložiti strategiju primjerenu našim potrebama, a u svakom slučaju u pravcu korištenja naših potencijala, jer sama energetska učinkovitost je potpuno zanemarena, a činjenica da svaka odgovorna država, a primjer nam je u mnogim segmentima to i Europa svoju povećanje potrošnje energije, kompenzira energetskom učinkovitost, znači ne gradnjom novih objekta ni u kom slučaju nekakvih nuklearnih elektrana, termoelektrana, nego učinkovitošću postojećeg sustava. I s druge strane korištenjem, jednim znatnijem korištenjem obnovljivih izvora energije s kojim koristi svoje potencijale s jedne strane, a s druge strane što je posebno važno i bitno, i o tome se vrlo malo govori, a to je razvojem industrije za proizvodnju opreme za korištenje obnovljivih izvora energije. Mislim da mi kao država tu imamo strašne potencijale. U nedavnoj prošlosti znali smo proizvoditi turbine, znali smo proizvoditi generatore, znali smo dati kompletan … [[Govornik se ne razumije.]] kad govorimo o hidroenergetskim objektima. Imamo građevinsku operativu, međutim sve se to u vremenu izgubilo. Danas uvelike ovisimo o izvozu, o uvozu i uvjeren sam da će ova Vlada ili neka druga odgovornija Vlada te potencijale prepoznati, te potencijale iskoristiti, i u energetskom smislu s jedne strane, a s druge strane i u razvoju gospodarstva kojeg će proizvoditi, koje bi trebalo proizvoditi opremu za proizvodnju električne energije. Evo na kraju klub Hrvatske narodne stranke ponavljam podržat će ovaj prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede. Uz napomenu da po kriteriju suvereniteta države dobro da se nije ništa napravilo po tom zakonu do sada, ali po kriteriju efikasnosti mislim da je nanešena šteta. U svakom slučaju vrijeme pred nama nam daje jednu novu mogućnost, pogotovo energetici i ovakvim jednim uvjetno rečeno formalnim zakonskim prijedlogom mislim da se, da ako sami ne iskoristimo naše potencijale da sav trud jednostavno nema smisla i ostaje na nivou forme.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Evo dozvolite nekoliko riječi o prijedlogu Zakona o prestanku važenja Zakona o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede u ime kluba HDZ-a. Pred samo nekoliko mjeseci bila je to jedna vrlo aktualna politička tema u RH. Privatizacija HEP-a da ili ne? Tko je za, tko je protiv? I hvala Bogu došli smo do jasnog političkog stava koji je formuliran ovim prijedlogom Zakona o prestanku važenja Zakona o privatizaciji HEP-a i na taj način sve mašte i sve špekulacije pojedinaca, medija se završavaju. U čl. 13. Zakona o privatizaciji glede privatizacije pravnih osoba u vlasništvu RH između ostalog stoji: "Privatizacija pravnih osoba u vlasništvu RH i to posebno INE, HEP-a, HRT-a itd., da ne nabrajam dalje, uređuje se posebnim zakonom sukladno čl. 13." Hrvatski sabor 2002. godine 25. ožujka usvojio je Zakon o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede. Nekoliko riječi o tom zakonu. Bio je to zakon, možemo danas reći sa ove vremenske distance, koji je bio vrlo restriktivan, ali imao je možemo reći i određene pozitivne aspekte jer je spriječio privatizaciju HEP-a na način koji bi bio dugoročno neprihvatljiv za Hrvatsku državu, za hrvatske građane za sigurnost i stabilnost energetskog sustava u RH i za energetsku budućnost RH. U tom zakonu između ostalog rečeno je nekoliko stavki koje držim da je možda moguće i ovom prilikom naglasiti. Privatizacija HEP-a provest će se prinosom bez naknade 7% dionica hrvatskim braniteljima i članovima njihove obitelji, prodajom do 7% dionica zaposlenicima i ranije zaposlenim u HEP-u, prodajom najmanje 15% dionica u postupku javne ponude sukladno propisima, prodajom preostalog dijela dionica sukladno tržišnim prilikama na tržištu kapitala na temelju odluke Vlade RH. Između ostalog stoji RH državno vlasništvo nad 51%-om dionica HEP-a. Ono što je bilo možda malo neobično u ovom zakonu odnosi se na čl. 9. gdje stoji: "Vlada RH će periodično, a najmanje tromjesečno izvještavati Hrvatski sabor o tijeku privatizacije HEP-a." Na sreću to nije bilo potrebno, ali nije razumljivo zašto je u stavci 2. čl. 9. rečeno sljedeće: "Izvješćivanje iz prethodnog stavka, tj. izvješćivanje Hrvatskog sabora o privatizaciji HEP-a smatrat će se državnom tajnom." Vrlo čudna odluka. Evo nekoliko riječi na kraju i o prijedlogu ovog zakona. Rečeno je više puta i ponovit ću. Kako postupak privatizacije HEP-a nije pokrenut to je posebna tema zašto se to nije dogodilo, koji su razlozi, koji su problemi u tržištu električne energije u RH? U unutrašnjim strukturnim problemima HEP-a itd.? Vrlo je interesantna i atraktivna tema koja zahtijeva možda i šire rasprave nego što je to ovaj čas primjereno. Ocijenjeno je da u razdoblju gospodarske krize i recesije kada je posebno naglašena uloga države u održavanju energetskog sustava stabilnim kako u smislu opskrbe tako i u smislu izbjegavanja cjenovnih udara te zbog obveza restrukturiranja koje proizlaze iz trećeg paketa energetskih direktiva u ovom trenutku nije opravdano pokretanje postupaka privatizacije. Uloga države svakako je važna, iz ovih aspekata koji su ovdje naglašeni. Stabilnost energetskog sustava, izbjegavanje cjenovnih udara, uloga države je važna, ali nemojmo precjenjivati mogućnosti države da upravlja energetskom sigurnošću i energetskom budućnošću u RH na način kako to hrvatski građani i hrvatsko gospodarstvo u cjelini očekuje. Predlaže se ovim zakonom da se propiše prestanak važenja zakona kojim bi uređen postupak privatizacije HEP-a. Takva odluka neće utjecati na konkurentnost elektroenergetskog sektora niti energetskog sektora u cjelini. S obzirom da strategija potiče dolazak novih sudionika na energetsko tržište i poziva sve zainteresirane investitore da ulože u izgradnju novih energetskih objekata pod uvjetom da su zadržane karakteristike održivog energetskog razvoja propisane strategije. Vrlo ovako čudna formulacija koja bi zahtijevala možda malo detaljnije rasprave, ali preskočit ćemo ih ovaj trenutak. Regulatornim okvirom je to u potpunosti već danas omogućeno te uspostavljanje i djelovanje tržišnih mehanizmima u sektoru energetike u funkciji. Zaključno klub HDZ-a podupire odluku koja je definirana čl. 1. danom stupanja na snagu ovog zakona prestaje važiti Zakon o privatizaciji elektroprivrede. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvo je uvažena zastupnica Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Ja ću isto kao i moji prethodnici dosta kratko govoriti o ovom zakonu s obzirom na to da je i sam zakon jako kratak i elementaran međutim, pokriva izuzetno važnu problematiku. Moram priznati da me donekle maloprije začudila rasprava od uvaženog kolege iz HDZ-a koji se donekle kritički osvrnuo na nedavno usvojenu strategiju energetskog razvitka RH. Ja imam nešto malo drukčije stavove po tom pitanju od njega, ali na to ću se malo kasnije osvrnuti. U svakom slučaju ja pozdravljam odluku Vlade da odustane od privatizacije HEP-a u ovom trenutku, a s obzirom na to da je privatizacija elektroenergetskih sektora pokazala dosta loše efekte u mnogim zemljama tranzicijskim, odnosno u zemljama EU, i to prvenstveno kroz povećanje cijene struje, ali uz to paralelno nažalost nije išlo i povećanje kvalitete usluge. No ne mogu ne postaviti pitanje ustvari zbog čega se donosi ovaj zakon, jer ukoliko je Vlada čvrsta u svojoj odluci da u ovom trenutku neće privatizirati HEP onda nije potrebno da donosi ovakav zakon. I s obzirom na to da se u ovom objašnjenju govori o tome da su u međuvremenu u energetskoj regulativi nastupile određene promjene tako da je propisan drugi paket energetskih direktiva, da dolazi i u primjeni je već i treći paket energetskih direktiva, a koja će na kraju krajeva rezultirati i izmjenama energetskih zakona Republike Hrvatske, ne bi li bilo logičnije u ovom trenutku krenuti ustvari u izmjene tih energetskih zakona i uskladiti sa tim drugim i trećim paketom energetskih direktiva kojima se u određenoj mjeri liberalizira tržište električne energije i plina. Smatram da se iz ove odluke odnosno donošenja posebnog zakona kojim se ukida Zakon o privatizacije Hrvatske elektroprivrede može se iščitati određena slabost Vlade, ja bih to nazvala na taj način, jer se može zaključiti da Vlada Republike Hrvatske ne vjeruje samoj sebi i da će ostati ustrajna u odluci da ne privatizira HEP u ovom trenutku, što pretpostavljam znači da postoje određene snage koje su zainteresirane u ovom trenutku za privatizaciju HEP-a što ja smatram da bi bilo iznimno loše, pa zbog toga se Vlada osnažuje u toj odluci upravo donošenjem ovoga prijedloga zakona za kojeg pretpostavljam da će svi klubovi zastupnika i zastupnica podržati. Tu se već spominjala Strategija energetskog razvoja Republike Hrvatske koja je donesena u Hrvatskom saboru na jesen u 9. ili 10. mjesecu i u ovom dokumentu tvrdi da je strategija propisala ulogu države koja se prije svega odnosi na sigurnost opskrbe i da je cilj strategije odnosno ciljevi strategije konkurentnost energetskog sektora, sigurnost opskrbe energijom i održivi razvoj. Mislim da bismo govoriti o uputnosti realizacije bilo kojeg od ovog ciljeva u samom dokumentu strategije i s obzirom na to da su se drastično promijenile okolnosti od onih u kojima je energetska strategija pisana, gdje se još u samom tekstu strategije govori o očekivanom rastu BDP-a od nekakvih 5%, a da mi već duže vremensko razdoblje imamo upravo suprotno odnosno pad stalni i stagnaciju BDP-a to je jedan od vrlo važnih razloga zbog kojih bi ustvari trebala Vlada Republike Hrvatske razmisliti ako ni zbog čega drugog onda o izmjeni dokumenta energetske strategije, a time više što energetska strategija u svom dijelu nedovoljno posvećuje pozornosti obnovljivim izvorima energije i ne ide na maksimalno iskorištavanje potencijala obnovljivih izvora energije u Republici Hrvatskoj, a osim toga se nedovoljno pozornosti i pažnje posvećuje i energetskoj učinkovitosti. A Hrvatska poznato je dvostruko loše rezultate ima u energetskoj učinkovitosti u odnosu na druge zemlje Europske unije i tu bi se trebale napraviti iznimno velike pozitivne promjene. U strategiji se treba napomenuti se predviđa financiranje novih energetskih postrojenja uz pomoć privatnih investicija i privatnih fondova, što zasigurno zahtjeva nova uređenja odnosa na elektroenergetskom tržištu, a današnja situacija u tom pogledu nije nimalo dobra, odnosno pravilnici su dosta loši i birokratiziraju pretjerano, otežavaju bilo koje vrste investicija pogotovo u ove obnovljive izvore energije i tu bi se trebalo napraviti značajne iskorake. I pretpostavljam da ni ti pravilnici nisu u potpunosti u skladu s onim što je u skladu sa politikom Europske unije u ovom pogledu s obzirom da Europska unija izuzetno veliku pažnju posvećuje upravo obnovljivim izvorima energije i projektima energetske učinkovitosti. Evo ga to bi ukratko bilo to. Ja ću podržati ovaj prijedlog zakona uz određene rezerve, zato što smatram da Vlada Republike Hrvatske nije trebala ići na donošenje samog zakona, odnosno da je na taj način ustvari željela ostvariti svoju poziciju u odnosu na neke interese određenih lobija prema privatizaciji HEP-a. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Nema ga, gubi pravo rasprave. Na redu je onda uvaženi zastupnik Dragan Kovačević. Ima ga.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče sa suradnikom. Naime, postavlja se pitanje je li ikada Zakon o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede uopće trebao biti i donešen. Obrazloženje za njegovo donošenje, govori se o razdoblju usklađivanja zakonodavstva i institucionalnog okvira Republike HRvatske s pravnom stečevinom Europske unije. Na kraju proizlazi da su naši pregovarači i oni koji su bili odgovorni u tom procesu pregovora jednostavno krivo protumačili direktive Europske unije, odnosno da liberalizacija koja se vjerojatno u tim pregovorima spominjala je predoslovno shvaćala i ispada da zapravo u privatizaciji ovog dijela energetskog sektora trčimo pred rudo. Naime, mi smo prije nekoliko mjeseci kao Odbor za gospodarstvo imali na neki način zadovoljstvo primiti ministra gospodarstva Slovačke, a zadovoljstvo zato što smo upravo razgovarali o energetskom sektoru i o privatizaciji energetskog sektora u Slovačkoj. I ono što smo imali prilike čuti gdje je ministar gospodarstva Slovačke vrlo kritički govorio o onome što se dogodilo kod njih, imali smo prilike zapravo čuti i vidjeti da je privatizacija energetskog sektora obavljena na jedan proliberalan, nekontrolirani način, koji je na kraju završio činjenicom da vlasnici energetskog sektora i tvrtki koje se bave energijom i koje se nalaze u nekim drugim zapadnim zemljama da u svojim zemljama tu istu energiju naplaćuju puno niže, dakle isporučuje puno nižim cijenama nego što je to u Slovačkoj. Slovaci su privatizirali po 50% tih poduzeća energetskih ali su predali sva upravljačka prava strancima i onda su se dogodile te nelogičnosti, dakle da njihovi građani, njihovo gospodarstvo plaćaju više i cijenu struje i drugih energenata nego što je to u matičnim zemljama odnosno u zemljama gdje se nalaze sjedišta tih tvrtki novih vlasnika energetskog sektora u Slovačkoj. Prema tome, to su ta iskustva, to je ono što smo mogli vidjeti na primjeru jedne možemo govoriti u zadnjim godinama vrlo napredne zemlje koja je poznata u Europskoj uniji posebice među tranzicijskim zemljama ovih novih deset zemalja po vrlo visokoj stopi rasta bruto društvenog proizvoda ali sa jednom velikom zadrškom u odnosu na svoj energetski sektor. Mi znamo da Republika Hrvatska je energetski ovisna, da gotovo 50% energenata uvozimo i da nam je apsolutno važno da u budućem razdoblju a imajući u obzir značaj energije za ukupni gospodarski razvoj, imajući u vidu i u obziru to da bez neovisnosti kolike tolike nad energetskim sektorom, da je vrlo teško koncipirati budući gospodarski razvoj i da zapravo imali smo prije ove financijske krize, imali smo naznake kriza koje su bile uvjetovane prije svega povećanjem cijene energenata. Isto tako, znamo kakav je to utjecaj imalo i na inpute u gospodarstvu, kakav je to utjecaj imalo na troškove poslovanja i na konačne proizvode. Također, imali smo onu situaciju nažalost i sa plinom gdje smo vidjeli što znači energetska ovisnost kada samo sukob između dvije zemlje kako se može reflektirati posljedično i na nas koji smo ovisni o takvim izvorima. Prema tome, dobro je da se ovaj zakon dakle da prestaje važiti, da se on ukida i da zapravo pokušavamo jasno uz maksimalnu racionalizaciju i maksimalno dobre poslovne planove osmišljavati samostalno ovaj energetski sektor, dakle prije svega Hrvatsku elektroprivredu i da na neki način u budućnosti razmišljamo da je energija sve važnija, sve više će gospodarstvo biti i razvoj gospodarstva ovisno o njoj i da je važno imati onda instrumente i vlasništvo i na neki način sustav upravljanja nad tim energetskim sektorom u domaćim rukama odnosno da je to u nacionalnim okvirima. Prema tome, podržavam ovaj Zakon o prestanku važenja Zakona o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I na kraju uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnikom, gospođe i gospodo zastupnici. Dakle, prije svega želim reći da ću podržati ovaj prijedlog zakona iako postavljam pitanje zašto se on zapravo i donosi i zašto se donosi po hitnom postupku. To je pitanje koje su već postavljali kolegice i kolege zastupnici jer očito je da njega nije bilo nužno donositi ukoliko se ili nema namjeru donositi novi zakon s jedne strane ili ukoliko se doista ne želi ohladiti neke koji vrše pritisak kako bi se išlo u privatizaciju HEP-a a koja očito ne bi dobro završila. Ali upravo je ovo prilika zapravo i progovoriti o određenim problemima vezanim uz HEP, položaj HEP-a i očekivanja od Hrvatske elektroprivrede građana Republike Hrvatske. Pa koja su to prije svega očekivanja. Prvo, to je i pouzdanost isporuke električne energije. Ja bih doista volio vidjeti negdje i usporedne pokazatelje i kretanje kroz godinu koliko je zapravo bilo ispada u opskrbi električne energije i to po potrošaču u Republici Hrvatskoj i kakvi smo u odnosu na druge europske zemlje. S druge strane, isto tako bi bili zanimljivi podaci o tome kolika je proizvodna cijena električne energije našeg HEP-a u Hrvatskoj i kakva je ona u usporedbi sa drugim zemljama, ali i podaci o tome koliko imamo zaposlenih u HEP-u po proizvedenom gigavat satu električne energije i kakvi smo u usporedbi s drugima. Ali bez obzira na sam postupak privatizacije HEP-a i njegovu odgodu što podržavam postavlja se u ovom trenutku i pitanje zbog čega u Hrvatskoj nije se pojavila konkurencija, ozbiljna konkurencija kada je u pitanju proizvodnja električne energije što mi kao država nikako ne bi trebali braniti jer je upravo to jedan segment s jedne strane novih ulaganja u Republiku Hrvatsku, s druge strane pojavljivanje novih izvora električne energije, povećanja konkurentnosti, povećanja i pouzdanosti opskrbe, smanjivanja ovisnosti o uvozu i drugi bitni efekti. Dakle, to je jedan drugi segment koji se praktično sklonio iza ovog efekta praktično cjelokupnog upravljanja cijelim elektroenergetskim sektorom kroz HEP a to je nešto što država ipak treba regulirati i za što treba isto tako donositi i određene odluke kako bi se povećala razina konkurentnosti a isto tako povećala razina opskrbe električnom energijom u Hrvatskoj. Na kraju, postavlja se pitanje zbog čega Vlada značajnije ne potiče energetsku učinkovitost prije svega u vlastitom portfelju jer tu postoji iznimno veliki prostor i za s jedne strane nova zaposlenja ali s druge strane praktično i za nove projekte koji bi se sami financirali kroz ostvarene uštede u potrošnji električne energije. Prilika je ovo spomenuti da u Hrvatskoj postoje i pojave koje su istina više vezane uz INA-u nego uz HEP-u, da praktično postoje na određenim mjestima vlastiti izvori energije koji se ne koriste zbog toga što se više zarađuje praktično na uvozu ruskog plina nego na korištenju vlastitih, konkretno evo termalnih izvora, a što je neprihvatljivo. Na kraju želim samo reći da uz podršku ovom zakonu dakle kojim se odustaje od postojećeg Zakona o privatizaciji HEP-a koji ću podržati, nadam se da će više pozornosti biti posvećeno u vremenu koje je pred nama i energetskoj učinkovitosti, ali i konkurenciji u području proizvodnje električne energije u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti. Time smo zasjedanje za današnji dan završili. Sutra počinjemo u 9,30 sa 6. točkom dnevnog reda, a to je Konačni prijedlog Zakona o jamstvenim fondu za gospodarski oporavak i razvitak. Hvala lijepa i laku noć.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede. Bio je hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 503. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o prestanku važenja Zakona o privatizaciji Hrvatske elektroprivrede d.d. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 107 glasova za, 1 suzdržan, ništa protiv. Dobro jutro, dama i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa našom 16. sjednicom i najavljenom točkom dnevnog reda - Konačni prijedlog Zakona o jamstvenom fondu za gospodarski oporavak i razvitak, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 505 Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za razvoj i obnovu, Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik gospodin Zdravko Marić. Izvolite.