Spoštovane gospe in gospodje! Dober dan in dobro jutro. Pričenjam nadaljevanje 14. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci in poslanke: dr. Andrej Bajuk, Milan Kopušar za dopoldanski del seje, Franc Lenko za dopoldanski del, Rudolf Moge za pričetek, Jurij Malovrh do 12.00 ure. To bi bilo, kar zadeva načrtovane odsotnosti. Prosim, da ugotovimo navzočnost v dvorani. Vstavite kartice! Vstavite kartice in s pritiskom na "kvorum" [[...]]Ugotavljam, da je navzočih 55 poslank inposlancev. Tako je zbor sklepčen, lahko odloča. Na današnje nadaljevanje seje so vabljeni predstavniki Vlade Republike Slovenije, minister za evropske zadeve dr. Potočnik s sodelavci. Vse lepo pozdravljam. Včeraj po zaključku zasedanja državnega zbora sta se sestali komisija za poslovnik in odbor za infrastrukturo in okolje. Komisija za poslovnik je obravnavo predloga poslovnika sicer končala, pri čemer pa je v postopku priprave poročilo in tudi pregled amandmajev, ki bo vključeval amandmaje napovedane, s strani posameznih poslanskih skupin. Zaradi navedenega te točke, kot je bilo napovedano, danes ne bomo obravnavali in predlagam, da jo zbor obravnava jutri ob 10.00. Namreč, včeraj ob enajstih je bila zaključena seja. Napovedani so bili številni amandmaji in tako dejansko ni pogojev, da bi zdaj začeli s poslovnikom, ker pač poročilo še ni pripravljeno, amandmaji še niso pripravljeni in tako praktično o tem ne moremo razpravljati, čeravno smo to napovedali. Odbor za infrastrukturo in okolje razprave o predlogu letnega plana razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2002 ni zaključil. Nadaljeval jo bo jutri ob 18.00 uri. To točko bi zbor obravnaval v nadaljevanju. Če bo tako odločeno, lahko tudi v petek ob 10.00. Tako bomo danes 14. sejo državnega zbora pričeli z obravnavo prekinjene 2. točke, to je rednega poročila Evropske komisije o napredku Republike Slovenije pri vključevanju v Evropsko unijo v letu 2001. Zatem bi prešli na obravnavo prekinjene 10. točke, to je predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni ustreznosti živil in izdelkov ter snovi, ki prihajajo v stik z živili, in nato na obravnavo 22. točke ter po vrstnem redu naprej. V zvezi z dogovorom poslanskih skupin o delu zbora v tem tednu dajem na glasovanje proceduralni predlog, da bi zbor zasedal tudi v petek, 29. marca 2002 od 10.00 do 13.00 ure. Torej, proceduralni predlog, da bi zbor zasedal v petek od 10.00 do 13.00 ure. Glasujemo o tem proceduralnem predlogu. Glasujmo, prosim! Od 67 prisotnih je za glasovalo 30, proti je bilo 31. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da ta predlog ni sprejet. Dovolite, da vas obvestim še o eni [[...]]Gospe in gospodje! Ali lahko prosim za malo pozornosti! Želel bi vas obvestiti tudi o eni prijetni stvari. Namreč, na evropski tekmi parlamentarcev v smučanju je veleslalomska ekipa državnega zbora osvojila drugo mesto. [[Aplavz.]] Torej, nas so pa zastopali, kot vidim, je bilo takole. Četrti je bil Pavel Rupar, peti Roman Jakič, šesti Mirko Zamernik, deveti Dušan Vučko in trinajsti Miran Jerič. Zelo dobro. [[Aplavz.]] Zdaj smo pa pri 2. točki dnevnega reda. Gospe in gospodje! Prosim za mir v dvorani, če je le mogoče. Torej, včeraj smo začeli 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je REDNO POROČILO EVROPSKE KOMISIJE O NAPREDKU REPUBLIKE SLOVENIJE PRI VKLJUČEVANJU V EVROPSKO UNIJO V LETU 2001 in končali z uvodno besedo predstavnika vlade. Sprašujem, ali želijo besedo predstavniki poslanskih skupin. Prosim, v imenu združene liste gospa Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo. Redno poročilo Evropske komisije o napredku Slovenije pri vključevanju v Evropsko unijo v letu 2001 vidimo v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov kot potrditev prizadevanj Slovenije izpolniti politična in gospodarska merila za sprejem v Evropsko unijo, zagotoviti sposobnost prevzema obveznosti članstva ter sodnih in pravnih sposobnosti, ki jih je določil Evropski svet v Madridu, da bo s prilagoditvijo svoje upravne strukture lahko zagotovila skladno izvajanje politik Evropske unije. Ker ocena napredka upošteva primerjavo s poročilom iz leta 2000, izpolnjevanje pridružitvenega sporazuma partnerstva za pristop in ker temelji na sprejeti zakonodaji in ne na zakonodaji, ki je v različnih fazah priprave ali sprejema v parlamentu, na dejansko izvajanih ukrepih ter na drugih virih, je poročilo zelo stvarna ocena napredka v lanskem letu. Zato je toliko bolj pomembna ugotovitev poročila, da je Slovenija dosegla dober napredek na vseh področjih, pri čemer še naprej izpolnjuje vse politične in zadovoljuje ekonomske kriterije. Na posameznih področjih prevzemanja obveznosti članstva je dosegla izreden napredek, čeprav so na drugi strani področja, kjer je napredek nekoliko manjši. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov podpira sklepe, ki jih državnemu zboru v sprejem predlaga komisija za evropske zadeve, skupaj s sklepi, izhajajočimi iz mnenj odbora za gospodarstvo in odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Ob tem pa se v okviru političnih meril zdi pomembna zaznava pri napredku reforme javne uprave, s čimer se uresničujejo prednostne naloge pri sprejemanju pomembnih zakonov, s katerimi bo zagotovljena strokovna, nepristranska, odgovorna in učinkovita javna uprava. Zato je sprejem zakonov iz tega sklopa za našo poslansko skupino izrednega pomena. Pozitivna ocena o spoštovanju človekovih pravic in svoboščin je povezana z uvedbo brezplačne pravne pomoči, pa tudi s povečanimi pooblastili urada za enake možnosti, ki zdaj zajemajo vprašanja enakih možnosti na splošno. S sprejemom nacionalnega programa socialnega varstva, naravnanega v zvišanje standardov varstva invalidov v okviru socialnih pravic, pa predvsem z vključenostjo sindikatov v proces sprejemanja zakonodaje in ratifikacijo dopolnjene socialne listine. Temu se pridružujejo še že ratificirani glavni mednarodni instrumenti na področju varstva manjšin. Vse to je pomembna podlaga za ugodno oceno napredka, vendar pa ostaja neuresničen prenos protidiskriminacijske zakonodaje, povezane s 13. členom pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti. V poročilu je ugotovljena zadovoljiva slovenska usklajenost s pravnim redom Evropske unije v skupni zunanji in varnostni politiki, slovenski odnosi s sosednjimi državami pa so ocenjeni kot dobri. Vendar sporazuma, ki sta ju dosegli slovenska in hrvaška vlada o jedrski elektrarni Krško in o razmejitvi preostalih delov kopenske in morske meje, še nista ratificirana. Rešitev teh vprašanj pa je za Združeno listo socialnih demokratov nujna za utrditev in razvoj dvostranskih odnosov. Ker poročilo zajema tri četrtine lanskega leta, obravnavamo pa ga šele sedaj, je marsikje že dosežen napredek. Zagotovo pa je zaostanek še vedno velik, če ne prevelik, pri prevajanju evropske zakonodaje v slovenščino. Do pristopa smo dolžni prevesti različna pravna besedila. Obseg dela in potrebna kakovost prevoda pa ob sedanjem tempu ne kažeta, da bo zahteva uresničena. Zato je prevajanje treba pospešiti, ker imajo prevodi veliko uporabno vrednost, predvsem pa tudi velik simbolni pomen.
Hvala lepa. Mag. Vizjak, v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke, prosim. Potem sledita gospod Podobnik in gospod Peče.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister in predstavniki vlade! V imenu poslanske skupine izražam našo prioriteto in upam, da tudi prioriteto te države po čimprejšnjem in seveda čim bolj kvalitetnem približevanju ter tudi po pogajalskih procesih približevanja Evropski skupnosti. Socialdemokratska stranka je že v svojih strateških dokumentih pred desetletjem zapisala, da je to njena prioriteta, in tudi Slovenija se je, se pravi država in tudi vse politične stranke so se do tega projekta opredelile pozitivno in seveda tudi zavzele za učinkovit način prevzemanja in seveda usklajevanja slovenske zakonodaje z zakonodajo Evropske skupnosti. Zakaj to govorim? To govorim zaradi tega, ker so čedalje bolj opazne in vidne razlike in disproporci med tem, kar govorijo uradni predstavniki strank, političnih strank, tudi nekaterih največjih koalicijskih strank, in kar meni o tem njihovo volilno telo oziroma kakšna je tudi dejanska javna podpora tem projektom. Žal moramo videti, da javna podpora, ne le približevanju Slovenije oziroma vključitvi Slovenije v Nato, temveč tudi približevanju Slovenije k Evropski skupnosti pada in je na kritični točki. Mislim, da je odgovornost za tako stanje tudi pri tistih političnih strankah, ki se sicer deklarativno prek vodstev zavzemajo za približevanje Slovenije k Evropski skupnosti, dejansko pa njihovo volilno telo oziroma njihovi volivci mislijo drugače. Iz številnih dostopnih javnomnenjskih raziskav in seveda tudi pogledov nekaterih predstavnikov strank je razvidno, da sta tu zelo skeptični zlasti Združena lista in Slovenska ljudska stranka. Opozarjam in menim, da je potrebno na tem področju, na področju javnega mnenja in seveda tudi na področju jasnega angažmaja političnih strank in vlade storiti marsikaj, predvsem na področju javnega mnenja, da ne bomo imeli kasneje s tem večjih problemov. Približevanje Slovenije k Evropski skupnosti in tudi to poročilo ni le koristno in dobro za približevanje Slovenije k tej integraciji, temveč tudi in predvsem za Slovence same. Kajti s tem usklajujemo slovenski pravni red s pravnim redom razvitih držav, držav, ki priznavajo tržno ekonomijo, priznavajo socialo in priznavajo tudi dognanja dolgoletne demokracije. In menim, da je to tudi naš prioritetni cilj, da seveda povzamemo in prevzamemo te rešitve, ki so se v tradicionalnih demokracijah izkazale za uspešne in prave. Poudariti pa velja, da je iz predvsem opažanj in poročil, ki so dostopna nam poslancem in seveda tudi javnosti, da vse pa le ni tako blesteče, kot je navzven, kajti naši pogajalci pravzaprav niso blesteli v nekaterih primerih. Zlasti se to izkazuje na področju kmetijstva in seveda tudi na področju regionalne politike. Mislim, da so si nekatere druge države izborile tu določene ugodnejše pozicije kot Slovenija, zato menim, da bi bilo potrebno ob tem poročilu, ki je sicer pozitivno, izreči tudi nekaj kritik na račun predvsem pogajalcev in verjetno na račun tudi priprav vseh na ta pogajanja. Iz poročila veje predvsem ta tako imenovana normativna ureditev. In sprašujem se, kaj bo z izvajanjem le-te. Naj opozorim zgolj na en in zelo pomemben segment socialne kohezije oziroma socialnega področja. To je vzpostavitev oziroma vzpostavitev in priprava Evropskega socialnega sklada, kajti tu opažamo, da so priprave na delo prepočasne. Predvsem ni opredeljena celovita struktura opravljanja strukturnih in kohezijskih skladov po pristopu. Zavedati se moramo, da nas čakajo tu priložnosti in možnosti, na njih pa nismo ne danes, in dvomim, da bomo tudi pri vstopu in pa ob vstopu, ustrezno pripravljeni, da bomo lahko pričeli s črpanjem sredstev in seveda, da bomo to lahko pričeli takoj, ne pa z nekim zaostankom, kajti zaradi neustreznih predpriprav bomo v nekem časovnem zastoju. Tu mislim, da je premalo storjenega in mislim, da bi bilo tu potrebno v zelo kratkem času storiti več. Poudaril bi tudi še en pomemben segment tega poročila o napredku. To je predvsem segment zaposlovanja, ki ga vsakdo oziroma ki ga državljani Slovenije v zadnjem času vse bolj in bolj čutijo. Leta 2000 je vlada oziroma je minister za delo podpisal skupno oceno prioritetnih nalog na področju zaposlovanja, s katero smo nekako uskladili te prioritete na področju zaposlovanja. Moram povedati, da spremljanje izvajanja teh prioritet ni v ustreznem izvajanju in seveda tudi težko jegovoriti potem o nekem napredku in o neki ustreznejši politiki zaposlovanja, kar se seveda kaže na koncu tudi v vsakoletnem proračunu. Države članice po informacijah imajo vsakoletno spremljanje prioritetnih nalog na tem področju in seveda tam se čuti, kakšen je napredek in kakšno je izvajanje teh skupnih nalog na področju zaposlovanja. V Sloveniji ni tako in seveda tu pričakujemo v Socialdemokratski stranki ustreznejše delo predvsem ministrstva za delo na tem področju. Skratka poročilo o napredku je dobro, tudi po številu zaprtih poglavij je Slovenija na prvem mestu. Moram pa poudariti, da bo in da je premalo storjenega na področju izvajanja sprejetih zakonov iz tako imenovanega področja približevanja Evropski skupnosti, kajti predpisujemo in sprejemamo nekaj, izvajamo pa seveda marsikaj in bistveno bolj počasi, kot bi bilo potrebno. Nazadnje bi poudaril tudi eno zanimivost, ki jo je razbrati v poročilu. In sicer, v poročilu Evropske komisije o napredku za leto 2001 ugotavljamo tudi navedbe, ki niso povsem točne. Tako se na primer v 28. poglavju hvalimo, da je z novim zakonom o računskem sodišču le-to doseglo finančno neodvisnost. V resnici pa je ta finančna neodvisnost dosežena že s sprejemom oziroma ta finančna neodvisnost naj bi bila seveda dosežena s tem, da je računsko sodišče finančno neodvisno in da mu proračun sprejema državni zbor, kar je pa bilo storjeno že leta 1994 z zakonom in je bil zgolj kozmetičen oziroma nikakršen popravek z lani sprejetim zakonom. To nas nekoliko zaskrbljuje, kajti dejstvoje, da iz poročila izhajajo informacije, ki niso točne. Menim, da je verjetno premalo kontrole nad tem, kaj naši pripravijo v teh poročilih, in potem, kaj se tudi v taka poročila na koncu prikrade. Skratka, na koncu poudarjam, da se bodo in se že kažejo nekatere pogajalske slabosti, ki so izhajale iz pogajanj, zlasti na kmetijskem področju in tudi na področju regionalne politike, in upam, da ne bodo slovenski državljani, zlasti pa slovensko kmetijstvo teh napak preveč čutili na svoji koži. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Podobnik, v imenu Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade, na čelu z ministrom dr. Potočnikom! Včeraj je v svojem nastopu minister izrekel stavek, ki se glasi: "Torej nič več ni v upanju, nič več ni cilj, ampak je odločenost, da se to zgodi." To se pravi, da je proces, odločanje vstopa Slovenije v Evropsko unijo na nek način ireverzibilen proces, seveda če bomo mi tako hoteli, če bodo slovenske državljanke in državljani na referendumu tako hoteli. Evropska unija se je odločila, da nas bo sprejela v svoj krog - če bomo mi tako hoteli. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke ocenjuje, da je ta točka dnevnega reda zelo pomembna. Pritrjujemo mnenju predsednika evropske komisije, gospoda Peterleta, da je pravzaprav škoda, da je izgubljena priložnost, da niso vsa delovna telesa državnega zbora tega poročila zelo detajlno obravnavala in potem tudi danes na to sejo morda predlagala nekatera dodatna stališča in sklepe. Tudi sam bi zelo pozitivno ocenil včerajšnji nastop kolega Peterleta in bi mu v imenu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke zaželel, da bi uspel v svoji kandidaturi, da postane predstavnik držav, ki vstopajo v Evropsko unijo, torej predstavnik v predsedstvu konvencije. Prepričan sem, da ima dobre reference za to, da uspe. Ko sem se danes pravzaprav pripravljal na ta nastop - priznati moram, da sem pričakoval, da bo druga točka dnevnega reda, ampak sedaj je pač ta - sem zelo pozorno šel skozi vse dodatne oziroma skozi vse predloge sklepov, ki jih predlaga matično delovno telo, v poslanski skupini jih seveda podpiramo. Dovolite pa mi, da jih na kratko tudi komentiramo. Prvi sklep pravi, da to poročilo odraža realno stanje pripravljenosti Republike Slovenije pri vključevanju v Evropsko unijo. Zanimivo se mi zdi, da je potrebno poudarjati, da to predstavlja realno stanje. Ali je kakšno od prejšnjih poročil predstavljalo manj realno stanje? Ta formulacija bi lahko bila tudi kritika stališč Evropske unije o nekaterih prejšnjih rednih poročilih. Tukaj bi se rad dotaknil vloge pogajalske ekipe. Jaz sem prepričan, da ima Slovenija kompetentno pogajalsko ekipo, na čelu z ministrom za evropske zadeve in še nad njim največji, najvišji pogajalec je pa zunanji minister. To se morda včasih pozablja. Potrebno jim je dati priznanje, da svoje delo dobro opravljajo. Morda na nekaterih področjih včasih ocenjujemo, da zaradi strateških ali pa taktičnih razlogov popustijo, ampak ker imajo v globalu rešitev, da se dobro izpogajajo pri vseh področjih, je včasih tudi taka odločitev sprejemljiva. Na odboru za zunanjo politiko, ki se tudi praviloma sestane, je, premalo razprav; ko smo dobivali vmesna poročila pri pogajalskih izhodiščih, smo včasih to stališče izpostavili. Zgolj hitrost, zgolj rekord biti prvi ni ključno merilo. Ključno merilo, da se izpogaja v okviru realno možnega, je dobro izhodišče za slovensko državo. Javno mnenje. Minister je včeraj povedal, v članicah Evropske unije podpora širitvi narašča, medtem ko pa v kandidatkah postopoma pada. Minister tudi ocenjuje, da se bo ta padec počasi ustavil, da smo že na dnu in da se bo potem počasi obrnil nazaj. Tukaj bi se rad dotaknil lobija Slovenske ljudske stranke kot vladne stranke. Slovenska ljudska stranka ostaja trden člen vladne ekipe, vladnega projekta, vstopa Slovenije v Evropsko unijo. Ob tem pa Slovenska ljudska stranka prek svojih resorjev in prek svojega političnega dela nezapira vrata tistim, ki imajo morda pomisleke, ki imajo bojazni, ki imajo skepso do vstopanja v Evropsko unijo. Na njihova vprašanja želimo dajati kompetentne odgovore. Prepričljive odgovore. Torej ne zavračamo tudi bojazni. Še posebej to velja za vsa tista vprašanja, ki so vezana na najbolj težka pogajanja, to pa so regionalna politika, kmetijstvo, delno pa tudi državni proračun, ki je v bistvu vezan tudi na možnost pomoči slovenskemu gospodarstvu. Drugi sklep, ki ga predlaga matično delovno telo, je, da pozivamo vse pristojne institucije Republike Slovenije, da sprejmejo ustrezne ukrepe za dosego zastavljenega cilja. Ta sklep je kolega Peterle že komentiral. In ga tudi obrazložil, da gre, ne samo za vse vladne institucije, ampak tudi nekatere, ki so paradržavne. Predlagamo, da se navedejo. Če je to v bistvu predzadnje poročilo, zakaj ne bi vseh teh pomembnih institucij navedli z njihovimi nazivi. S tem bi se naša skupna odgovornost povečala. Če je možno, še v okviru tega sklepa in če ima morda vlada podatek, za katere institucije gre, bi to lahko še danes storili. Zelo pomemben se nam zdi sklep, ki govori o tem, da naj vlada pospeši reformo javne uprave. Tukaj se dotikam dela državnega zbora. V poslanski skupini smo mnenja, da je odbor, ki ga vodi kolega Lavrinc, preprosto preobremenjen. Po naši oceni praktično tretjino točk dnevnega reda dobi njegov odbor in bo potrebno pripraviti prioritete in tako imenovanemu paketu reforme javne uprave dati prednost, si vzeti morda nekaj dni časa, da njegov odbor to v miru opravi in nato morda eno samo sejo državnega zbora sklicati prav s to tematiko. To bo v letošnjem prvem polletju brez dvoma s strokovnega in političnega vidika najbolj zapletena problematika, ki jo bo obravnaval državni zbor. Peti sklep govori o polni izrabi razpoložljivih sredstev v okviru evropskih politik. Odbor za gospodarstvo, ki ga vodi kolega Feri Horvat, pa je dodal še nekaj v zvezi z regionalno politiko. Tukaj bi rad izrazil, ponovno na tem mestu, stališče poslanske skupine oziroma komentiral nekakšne usmeritve, da je odločitev o ustanavljanju pokrajin vezana na zahteve Evropske unije. To ni tako. Tudi visoki predstavniki Evropske komisije, ko so bili v Ljubljani, so nam tudi to javno povedali. To pa seveda ne pomeni, da ni potrebno premišljenooblikovati prav vprašanja, ki se tiče izrabe razpoložljivih sredstev v okviru evropskih politik in skladov. Nekateri kolegi bolje poznate pripravo regionalnih razvojnih programov. Jaz osebno dobro poznam iz Savinjske regije in iz Goriške. Oba sem prebral.Ti regionalni razvojni programi naj bi bili v bistvu neko ključno strateško partnerstvo vseh subjektov, ki v teh regijah kreirajo razvojno politiko. Vsi mi povedo in tudi našim poslanskim kolegom, da pa žal v državnem proračunu Republike Slovenije ni potem nadgradnje pri teh regionalnih razvojnih programih. To je ena od zelo pomembnih tem in upam, da bomo dobili s strani predstavnikov vlade tudi pojasnilo, kaj pomeni letošnji razpis, ki ga je oblikovalo ministrstvo za gospodarstvo, ki oblikuje A, B in C kriterije, na podlagi katerih so statistične regije razvrščene v možnost, da dobivajo dodatna sredstva že pri pripravi tako imenovanih izvedbenih programov na podlagi teh regionalnih programov. Na primer, Goriška regija, ki je zaradi goriškega področja zelo uspešna, je v stopnji C, v njej je pa tudi Tolminska in Baška grapa, ki pa je popolnoma podhranjena in zato zgleda, da bo izpadla iz teh razpisov za letošnje leto. To so pa razvojni paradoksi, ki so pa tukaj pri nas doma rojeni. Rad bi se dotaknil še enega vprašanja, ki se mu reče sprememba ustave. Sprememba ustave v tako imenovanem evropskem členu je v nekaterih elementih bistveno povezana z vprašanji, ki jih obravnavamo danes. Poleg ostalih tem, ki so mednarodnopravne, bi odprl še eno vprašanje, ki se mu reče položaj nacionalnega parlamenta v bodoči Evropski uniji. Na tem mestu bi ponovil stališče, ki sem ga že izpostavil pri javni predstavitvi mnenj, v okviru poslanske skupine, da - in tu sprašujem tudi predstavnike vlade, morda tudi kolega Peterleta - ko bomo v ustavni komisiji obravnavali predlog za spremembo ustave v kompleksu tako imenovanega evropskega člena, ali bi ne bilo umestno razmišljati, tudi kot parlament, govorim, o tem, da bi dopolnili 87. člen ustave, ki govori o zakonski pristojnosti državnega zbora, in da bi bolj jasno določili udeležbo zakonodajnega telesa pri oblikovanju slovenske politike v razmerju do Evropske skupnosti. Znano je, da se je ob številnih srečanjih organov Evropske skupnosti govorilo o tako imenovanem demokratskem deficitu. To pomeni, da pravzaprav prevlada izvršilna oblast nad zakonodajno. In ustavno določena vloga državnega zbora pri urejanju evropskih zadev bi, po našem mnenju, pomenila delno nadomestilo takega primanjkljaja. Kolega Peterle je včeraj omenjal predvsem Evropo kot Evropo državljanov, državljank in državljanov Evrope, toda na kakšen način naj državljanke in državljani Evrope verjamejo v koncept take Evrope, če se bo vloga njihovih nacionalnih parlamentov zmanjševala; na kakšen način bodo državljanke in državljani Evrope artikulirali svoja pričakovanja - brez dvoma tudi prek nacionalnih parlamentov. In da ne bom predolg - sicer bi imel še nekaj konkretnih vprašanj, ampak ne želim biti predolg - bi izrecno poudaril še en vidik, ki v nastopu predstavnika vlade še ni bil odprt. Sprašujem, ali ocenjujete, da je preoblikovanje misije Republike Slovenije pri Evropski uniji, ustavno predstavništvo Republike Slovenije pri Evropski uniji pravzaprav eden zelo pomembnih elementov, da bo Slovenija že sedaj, v teh letih, pravzaprav kot stalno predstavništvo, ki bo dobro ekipirano, ki bo imelo ambasadorja, ki bo dober koordinator, ki bo praktik, ki bo lobist, ki bo imel dobre odnose s predstavniki evropskih institucij in predvsem stalne dobre odnose s predstavniki slovenske vlade, ali ocenjujete, da bi se torej ta misija preoblikovala čim prej in na ta način tudi omogočila, da se bo pogajalska ekipa dobro izpogajala še pri treh tako pomembnih poglavjih, ki so še pred nami. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Podobnik. V imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, kolega Peče. Imate besedo. Za vami bo nastopil kolega Kacin, v imenu poslanske skupine LDS.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Dovolite, da za trenutek prekinem to navdušenje in te hvalospeve, ki so jih opevali in podajali predstavniki političnih strank, zastopanih v tem državnem zboru, pred mano. Rečeno je bilo in napisano tudi v samem poročilu, in sicer poročilu o napredku, da v tem trenutku lahko Slovenija, lahko Slovenci govorimo o stvarnem napredku; govorimo o napredku na politični, ekonomski, gospodarski ravni, skratka, da smo "oh in ah" na vseh področjih; da smo med vsemi pridruženimi člani po številu zapolnjenih razredov oziroma kriterijev sama številka ena, da nam lahko vsi skupaj in, kar je še pomembnejše, sami sebi ploskamo, skratka, da smo čudoviti. Toda za ceno česa? Dovolite, da grem po vrsti in da rečem najprej glede samega gradiva, ki smo ga dobili v obliki Poročevalca oziroma ki je tudi v obliki Poročevalca. Ja, te vaše hvalospeve lahko vzamemo na znanje. Kaj to komu pomeni, razen tega, da nekateri med vami nosite občutek resnične pomembnosti pred Evropo - ne vem. V Slovenski nacionalni stranki se nam zdijo te zadeve, tako poročilo, ti hvalospevi in pa tacena, za katero ste seveda dosegli to, prevelika za to našo državo. Za to našo državo, ki se je v desetih letih nekako znašla proti koncu poti tranzicije, proti koncu tiste poti, kjer naj bi ustvarjali stabilno državo in šele po mojem mnenju, ko bi imeli stabilno državo, bi se lahko začeli pogajati kot enakopraven partner, kot partner v mednarodnem subjektu z integracijami na tak način, da nam ne bi bil cilj le vstop v evropske integracije, temveč skozi evropske integracije tudi nekaj doseči. Mislim, da je osnovna napaka, tako tega parlamenta kot vseh vlad do sedaj, v okviru samostojne Slovenije, da je izključni cilj vstop v Evropsko unijo, ne pa skozi Evropsko unijo in ostale mednarodne integracije doseči nekaj več za to državo. Ob pregledovanju tega gradiva, ob velikih besedah o zaprtih poglavjih in podobnih stvareh pa mislim, da se je zelo smiselno ustaviti ravno ob poročilu, ki ga je pred mano prav tako hvalila Komisija za evropske zadeve, ki je obravnavala gradivo in poslala državnemu zboru v sprejem kar nekaj dodatnih sklepov. Dovolite, da se ustavim predvsem pri 3. točki oziroma tretjem sklepu. Državni zbor Republike Slovenije bo nadaljeval s prednostno obravnavo evropskih zakonov. Gospodje in gospe! Mi samo sprejemamo evropske zakone. Mi smo sploh pozabili, da je ta parlament parlament Republike Slovenije in da bi v osnovi moral sprejemati slovenske zakone, tiste, ki bi se odražali na standardu, življenju naših državljanov, državljanov Republike Slovenije in ne tistih, ki vas sprejemajo na vaših obiskih in pa delegacijah, ki jih opravljate po tujini. Mi ne sprejemamo zakonov zato, da nas bodo tujci, vsaj po oceni Slovenske nacionalne stranke, trepljali in nam govorili: "Ja, pridni Slovenci, zdaj ste pa zaprli še eno poglavje." Ni pa važno, za kakšno ceno doma. Ni važno, kateri segment domačih oziroma državljanov Republike Slovenije smo s tem poklopili oziroma jim naredili življenje v naši državi v tem trenutku in prav tako po moji oceni tudi v bodoče dosti težje. Samo zato, da boste tam slišali "pridni ste bili, dobri ste bili". In pa seveda, četrti sklep matičnega delovnega telesa, ki govori: "Državni zbor Republike Slovenije predlaga vladi, da pospeši reformo javne uprave, ustanovi potrebne institucije za izvajanje pravnega reda EU ter zagotovi ustrezno upravno sposobnost." Gospodje in gospe! Že danes je v okviru javne uprave, torej tistih, ki odžirajo za svoje plače denar skozi proračun Republike Slovenije, 156.500 državljanov Republike Slovenije. 156.500 jih dela v bolj ali manj povezanih institucijah, v vladi ali različnih uradih. In zdaj na novo povečevati to številko, ki že danes presega 20%, ne, to se nam pa v Slovenski nacionalni stranki zdi popoln absurd in celo poniževanje tistih ljudi, ki delajo v proizvodnji, gospodarstvu, ki ustvarjajo novo vrednost, ki vam omogočajo vse to, da hodite po Evropi, da hodite po svetu in da jih po drugi strani, te iste ljudi, uničujete. V Sloveniji se nam žal v temu trenutku odpirajo oziroma se nam prikazujejo stavke skoraj na vseh področjih, ki v tej državi nekaj pomenijo. Zakaj? Zaradi nezadovoljstva, zaradi lastnega domačega nezadovoljstva. In ne zaradi tega, ker niso prepričani, kako bomo vstopili v Evropsko unijo. Ampak zaradi tega, ker je njihov življenjski standard iz trenutka v trenutek v naši državi slabši. Vi pa tu, ne vem, koga blefirate, verjetno sami sebe, ker ne verjamem, da še kdo drug kupuje te ideje "smo ena najbolj uspešnih držav". Toda da ne bom predolg in da ne bom mogoče še vam dal za razmišljati. V Slovenski nacionalni stranki seveda sklepov kot jih predlaga delovno telo, ne moremo podpreti. Se nam zdijo žaljivi za državljane Republike Slovenije. Kar se pa gradiva tiče oziroma poročila Evropske komisije o napredku za leto 2001, smo ga pa vzeli na znanje. Hvala.
Hvala lepa vam, kolega Peče. Zadnji s seznama predstavnikov poslanskih skupin je kolega Jelko Kacin. Predstavil bo stališče poslanske skupine liberalne demokracije, potem pa bodo dobili besedo poslanke in poslanci, po vrstnem redu Kelemina, Juri, Horvat. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi, predstavniki vlade. Redno poročilo Evropske komisije o napredku Republike Slovenije pri vključevanju v Evropsko unijo v letu 2001 je zgovorno. Slovenija je na tej poti uspešna. Uspešna je bolj kot druge države kandidatke, in to so neizpodbitna dejstva. So pa seveda stvari, ki jih velja ob tej priložnosti posebej poudariti. Zdi se mi nepotrebno, da na nek način omalovažujemo naše delo, tako države kot tega državnega zbora. Smo edini parlament med državami kandidatkami, ki je tako globoko vpet v prizadevanja za vstop v Evropsko unijo. Zato v našem primeru ni mogoče govoriti o demokratičnem deficitu. Marsikje je demokratični deficit v državah, ki so že članice Evropske unije, zagotovo je demokratični deficit v drugih državah kandidatkah, kjer vsaj tisti, ki imamo stik s kolegi parlamentarci držav kandidatk, ugotavljamo, da marsikdaj ne vedo, kaj dela njihova vlada, ne poznajo pogajalskih izhodišč in ne vedo, kaj vse se pravzaprav dogaja, čeprav sprejemajo evropsko zakonodajo. No, je pa seveda svojevrsten izziv spoznanje, da smo vse to uspeli do zdaj opraviti brez velikih zamud. Pa ne vem, če bo to mogoče še v prihodnje. Mislim, da je minister včeraj jasno povedal, da je delo, ki ga moramo opraviti, potrebno opraviti do konca meseca septembra, potem bo tega relativno malo. Tudi pogajati se nam ni več treba, kajti večina poglavij je že zaprta, tako da nas po moji oceni v prihodnjih mesecih čaka svojevrsten izziv, predvsem pa čaka svojevrsten izziv ministra Janeza Potočnika, ki zdaj ne more biti več obremenjen predvsem s pogajanji, ampak zlasti s koordinacijo dela v vladi. Državni zbor je sposoben marsikaj tukaj obdelati in tudi sprejeti, če so predlogi vlade strokovni in če so usklajeni. Če pa niso usklajeni, če niso strokovni, so pa potrebni hudega popravka. In takrat državni zbor potrebuje bistveno več časa za to, da bo sprejel to zakonodajo. Nisem prepričan, da se je vlada doslej vedno izkazala s svojimi projekti, ki jih je tudi v okviru evropskega programa prinašala v državni zbor. Zato se mi zdi pomembno v tem trenutku poudariti, da je v časovni stiski, ki nas čaka do meseca septembra, še toliko manj manevrskega prostora, da bi v državnem zboru popravljali projekte vlade. Zato mi dovolite, da ob tej priložnosti izrečem še nekaj, kar ni v neposredni zvezi s to točko dnevnega reda, še kako pa zadeva našo vlogo v Evropski uniji. In to je velikost našega državnega zbora. Jaz sem prepričan, da 90 poslancev v prihodnje, ko bomo postali člani Evropske unije, ne bo zmoglo vsega tega dela, ki nas čaka. Takrat bo delo v Evropski uniji postal domač segment, to ne bo več mednarodna dejavnost. In takrat bo, verjemite mi, veliko večje število poslancev stalno odsotnih zaradi sodelovanja znotraj Evrope. Ne govorim o članih Evropskega parlamenta, govorim o naših poslancih. Zato se mi zdi, da je ob tej stiski, zadregi, časovni presiji, ki ji bomo podvrženi v naslednjih tednih in mesecih, pravi trenutek za spoznanje, da je potrebno še enkrat premisliti, ali je 90 poslancev dovolj za to, da ta država funkcionira in da se tudi mi ne znajdemo v situaciji, ki se ji reče demokratični deficit. To je pač izziv za vse stranke. Jaz osebno sem prepričan, da potrebujemo več poslancev, zato, ker je dela v državi,ki šteje 2 milijona ljudi, ravno toliko, kot v državi, ki šteje 200 milijonov ljudi. Naš državni zbor, število poslancev, je nezadostno. Mi si lahko privoščimo in zaposlimo več uradnikov v vladi. Lahko zaposlimo tudi več uradnikov v državnem zboru. Ne moremo pa zaposliti več poslancev. Zato je treba opraviti določene spremembe in zato je treba doseči politični konsenz pravočasno. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Kacin. Kolega Peterle bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Želi še katera od poslanskih skupin potem besedo? [[Ne.]] Kot rečeno, bodo potem nastopili gospodje Kelemina, Juri, Horvat in Jerovšek. Najprej pa kolega Peterle.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister z ekipo! Spoštovane kolegice in kolegi! Verjetno ni treba v imenu Nove Slovenije ponavljati privrženosti evropski ideji s slovenskim srcem. Pač pa bi želel v imenu poslanske skupine postaviti v položaju, ko je vlada in vsi, ki sodelujemo pri tem projektu, v izredno zahtevni zaključni fazi, nekaj vprašanj, ki se nanašajo na tisto, kar poročilo Evropske komisije še omenja kot vprašljivo, nedodelano ali omenja to kot področja s šibkim napredkom. Mene oziroma nas tu ne zanimajo detajli, ampak gre za tiste velike zadeve, kot je reforma javne uprave, kot je naš odnos do regionalizacije, vprašanje sodstva, odnos do konkurence oziroma do konkurenčnosti, odnos do gospodarstva, s posebnim poudarkom na, kot pravijo v poročilu, vztrajni inflaciji. Na vseh teh področjih oziroma projektih bo treba delati. In ker so tu z nami eminentni predstavniki vlade, v ministrskih, sekretarskih ali podobnih statusih, želim v imenu poslanske skupine odgovore precizne narave o teh ključnih zadevah. Kako si vlada predstavlja, da bo v tem finalu izpeljala zadeve na področjih, ki sem jih omenil. Mislim, da so ti odgovori oziroma da je zastopstvo tako, da te odgovore lahko da. Predpostavljam oziroma pričakujem, da bodo govorili odkrito in natančno, kolikor se da. Mogoče imajo za državni zbor kakšna posebna sporočila v zvezi s prioritetami. Namreč, to sprašujem v imenu Nove Slovenije zato, ker recimo za področje javne uprave, kjer leta ni bilo pravzaprav nobenega posebnega napredka in vemo, da za tak projekt potrebuješ resnično leta, da se vse postavi intudi dobro deluje, torej kakšna je predstava, da se bo v enem letu zdaj zgodilo tisto, kar se skorajda desetletje ni. To, mislim, da je zelo resno vprašanje in je dobro, da ga imamo vsi natančno pred očmi. Podobno velja za druge zadeve, ki sem jih naštel in jih ne bom ponavljal. V poročilu so seveda tudi kakšne cvetke, ki govorijo o tem, da mogoče kje niso natančno brali tega, kar so pisali pri nas. Tako imamo tudi - upam, da je to lapsus - tudi stavek, da pri nas sodstvo še deluje neodvisno; ne vem, kdo mu pripravlja odvisne čase. In nekaj takih zadev, takih ocvirkov bi lahko še povedali. Ampak pustimo to v oklepaju. Prosim pa res za odgovore na vprašanje glede ključnih zadev, ki nas čakajo še kot ne ravno dokončani projekti. Hvala.
Hvala lepa, kolega Peterle. Ali želi še katera od poslanskih skupin sporočiti svoja stališča, preden dam besedo poslankam in poslancem? [[Nobena.]] Potem zaključujem razpravo poslanskih skupin. Prehajam na razpravo poslank in poslancev. Rad bi vas obvestil, da imam prijavljene kolege Kelemino, Jurija, Horvata, Jerovška, Soka in kolega dr. Bernika. Za razpravljavce, ki bodo lahko govorili neomejeno časovno, medtem ko vse ostale nastope omejujem na 5 minut. Najprej kolega Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Pri tem rednem poročilu Evropske komisije mogoče čisto na kratko nekaj mojih pripomb na naše delo seveda, ker moramo razumeti, da poročilo Evropske komisije ni dokument, ki smo ga pripravili verjetno mi, ampak ga je pripravila komisija, ki ugotavlja, kaj smo mi do sedaj naredili na tem področju oziroma kako daleč smo pri teh pogajanjih oziroma vključitvi Slovenije v Evropsko unijo. To je treba razumeti. Tako, da vse tiste kritične stvari, ki jih mi danes govorimo v zvezi s tem poročilom so dejansko nekako sugestija in pa pripombe na to, kaj še naj Slovenija v bistvu naredi in kako naj pospeši določene zadeve na posameznih področjih, da bomo seveda pravočasno pripravljeni za vstop, za vključitev v Evropsko skupnost. Da ne bi bilo seveda napačno razumljeno, da zdajle kritiziramo poročilo. Ne, mi ne kritiziramo poročila kot takega. Poročilo je objektivno na podlagi tega, kar so pač evropski komisarji oziroma Evropska komisija ugotovila. Povedal bi, mislim jaz bi pač takole tudi dejal. Evropska unija ali Evropska zveza, kakor hočete, je resnično velika institucija evropskih držav, ki mogoče zaradi nekih negativnih efektov, ki se dogajajo v zadnjem času v naši državi, dejansko ne potrebuje v svojih vrstah Slovenije, verjetno kotneke ekonomske sile, tudi ne zaradi nekih drugih elementov, ampak enostavno zaradi tega, ker živimo na področju Evrope in si zaradi tega Evropska skupnost želi, da bi pač vsi evropski narodi, ki živijo na področju Evrope, bili vključeni v to unijo. In mislim, da je to velika poteza in velika pripravljenost Evropske unije kot takšne, da je sploh pripravljena v svoje vrste, kjer pač vladajo neka pravila, sprejeti tudi nekatere druge evropske države, ki pač v preteklosti niso imele te priložnosti, da bi bile v tej skupini, da rečem tako nekako privilegiranih držav. Drugo vprašanje je, kako je to poročilo sestavljeno. Poročilo je sestavljeno prav gotovo na podlagi tega, kar so naša država oziroma naša vlada in naši predstavniki, torej kakšno gradivo so naši predstavniki dali Evropski komisiji v proučitev. To je rezultat poročila Evropske komisije, kjer oni ocenjujejo, kaj smo mi na tem področju dosegli. Tukaj se seveda postavlja vprašanje, ali so bili vsi ti podatki, ki jih je naša oblast, naša vlada, naša država dala Evropski komisiji. Sam ugotavljam, da na nekaterih področjih so mogoče nekatere stvari bile napačno prikazane. Prav gotovo, mi imamo različne poglede na te zadeve, kar je popolnoma razumljivo. Mogoče vse stvari niso najbolj objektivne. Mogoče v nadaljevanju o kakšni zadevi posamezno. Torej, še enkrat bom poudaril, da si dejansko Evropska unija, Evropska zveza nekako želi v svoji bližini še nekatere druge države. Mi si pa seveda moramo prizadevati, da si zaradi neenakopravnega položaja, ki ga imamo naproti Evropski skupnosti, poskušamo z našimi predstavniki izpogajati določene kvote, določene pozicije, ki nam zagotavljajo tudi neko prehodno obdobje, da se bomo lažje vključili v ta proces visoko evropsko razvitih držav, kjer bomo lahko enakopravno nastopali, da ne bo prišlo do tega, kar nekateri poudarjajo, do mogoče nekega šoka ali do izkoriščanja Evropske skupnosti, Slovenije ali kakorkoli že, skratka, do negativnih učinkov. Torej, pogajanja so izredno pomembna. Tukaj bi jaz izrazil eno kritiko, da smo mi verjetno v preteklosti, če gledam recimo pogajanja nekaterih drugih članic oziroma kandidatk za članstvo v Evropski skupnosti, da smo mi pri teh pogajanjih v preteklosti preveč popuščali in da smo veliko veliko preveč obljubljali. Nekatere druge evropske države, sicer so večje države, po svoji ekonomski moči in po svoji velikosti in tako naprej, so si zagotovile neke boljše pozicije. Samo, če gledamo spremembo ustave in tako naprej, pri nekaterih stvareh smo mi preveč popuščali. In tega danes ni več mogoče popraviti in to so pač posledice in cena, ki jo bomo morali dodatno plačati zaradi tega, ker nismo imeli najboljših pogajalskih izhodišč oziroma nismo se najboljše izpogajali za določene zadeve. To je samo ena taka generalna pripomba. Jaz sem trdno prepričan, da se marsikdo z njo tudi lahko strinja. Lahko bi šli te zadeve analizirat, ampak kar so dosegle seveda druge kandidatke in kar smo dosegli mi, bi našli marsikatero primerjavo. Te primerjave sicer tukaj v teh dokumentih ni, ker je to pač poročilo Evropske komisije. Če bi pa mi sami to primerjavo naredili, bi pa videli tudi, kaj smo izpogajali in kaj niso oziroma kaj so drugi bolje izpogajali. Zdaj, če grem čisto iz tega poročila, par stvari samo potegnem ven, potem prav gotovo ne moremo mimo določenih ugotovitev Evropske komisije, recimo o izpolnjevanju političnih kriterijev naše države, kjer opisujejo, da pozitivno poteka ta proces naprej in da izpolnjujemo te kriterije. Mogoče res, navidezno, ampak prav gotovo ta demokracija v Sloveniji in pa tudi politični sistem kot takšen še v marsikaterih pogledih ni na evropski ravni in bo potrebno še marsikaj storiti, čeprav pa nas komisija na tem področju nekako ne kritizira. Namreč poglejte, tukaj tudi govorite, čemur sem se nekako skoraj lep čas smejal, tej dikciji, recimo korupcija v Sloveniji ostaja relativno omejena. Skratka, to je zelo smešna ugotovitev; vemo, da ni tako, da je vse to popolnoma drugače. Tu se to omenja skupaj z vladavino prava in demokracijo, ki jo tudi omenjajo, kot da naj bi bilastabilna zadeva v tej državi. Moram reči, da to ne drži, eno z drugim je povezano. Poglejte, poslanci kot predstavniki, izvoljenci ljudstva, ki so nam državljani dali mandat, da dejansko skrbimo za demokracijo, za vladavino prava v tej državi in da to nadziramo ter skrbimo za to, smo zaradi tega, ker recimo raziskujemo določene zadeve, kjer se borimo proti korupciji, kjer se borimo proti zlorabi položajev, proti zlorabi vladavine prava, potem na sodišču obsojeni zaradi teh postopkov, ki so jih izvedli, v imenu ljudstva za to državo. Ali je to vladavina prava? Ali je to demokracija? Zdaj mi povejte, kje v Evropi še državnega poslanca obsodijo zato, ker deluje v državni komisiji, v parlamentarni komisiji, da raziskuje mogoče korupcijo ali kršitev vladavine prava, da je zato obsojen na sodišču? To se je zgodilo našemu kolegu Pukšiču včeraj na sodišču in to se je zgodilo tudi nekaterim drugim, ampak Pukšiču kot prvemu poslancu v zgodovini Slovenije, da so ga obsodili zaradi tega, ker je preiskoval kazniva dejanja v tej državi. Ali je to evropski element? Tu samo hočem pripomniti to, da bo to zadevo prav zaradi tega dogodka, ki se je zgodil v tej državi včeraj, potrebno internacionalizirati in jo bomo tudi internacionalizirali. To se ne sme zgoditi, in prva nalogav tej državi, ki je, bi morala zagotoviti, da imajo poslanci zagotovljeno imuniteto. Kdo v tej državi lahko še sploh sproži kakšno vprašanje, če nima zagotovljene imunitete stoodstotno? Torej, jaz ne smem nekomu, ki krade, ki laže, ki se tako vede, mu ne sme niti en človek v tej državi reči, niti poslanec ne, in obsoditi takega dejanja. To je nedopustno in na tem področju smo mi prav gotovo zatajili in ne moremo govoriti o zagotavljanju demokracije in zagotavljanju vladavine prava. Če nadaljujem, kar je bilo sicer že tudi prej povedano. Recimo, izredno me moti ta regionalna politika oziroma če preberemo tam na strani 48 v Poročevalcu številka 99, lepo piše o regionalni politiki in koordinaciji strukturnih instrumentov. "Omenjen je napredek na področju strukturne politike brez napredka v zvezi z ustanovitvijo teritorialne organizacije" in tako naprej. Nekaj se je na tem področju sicer med tem časom naredilo; gospod Podobnik, poslanec, poslanski kolega, je o tem nekaj govoril, pa tudi drugi verjetno še boste Na tem področju smo prav gotovo storili premalo. In tu tudi izrekam kritiko tako odboru za infrastrukturo, ki to področje pokriva v celoti, čeprav sem njegov član, da še do danes ni naredil analize izvrševanja sprejete zakonodaje na tem področju. Ni naredil analize, in je dolžan po poslovniku to spremljati, izvrševanje zakonodaje, tudi ugotavljati stanje na teh področjih in predlagati državnemu zboru politiko, da se te stvari odpravijo oziroma usmeritve, kako naj državni zbor ukrepa naprej proti vladi, da se bo ta politika izvrševala. Nismo naredili, ker nimamo časa, ker smo preobremenjeni z drugimi stvarmi. To so toliko pomembne stvari, da bi morali zasedati tudi opolnoči, če bi bilo potrebno. Tudi opolnoči. In jaz sem pripravljen zasedati, če bomo se korektno o stvareh pogovorili in našli ustrezne rešitve. Če ne, seveda tega, pri takem načinu dela, kot ga imamo zdajle, nisem pripravljen sodelovati, ker ni enostavno nekih transparentnih zaključkov, ki bi vodili k odpravi vseh teh pomanjkljivosti, ki se na tem področju dogajajo. Pripomnil bi še to pri tej regionalni politiki, pri uresničevanju te zakonodaje, da je bilo veliko narejenega, dejansko je bilo. Saj to moramo priznati. Je postopek, to je nova institucija in tako naprej, ampak vseeno poglejte, premalo damo na konkretno izvajanje same te politike. Namreč, ogromno, ogromno obljub je bilo danih po Sloveniji na podlagi tega, pa tudi nam poslancem v državnem zboru pri samem sprejemanju zakonodaje na tem področju, uresničilo se pa ni skoraj nič oziroma izredno malo. In pravim, da to niso več samo postale obljube, ampak so postale celo lažne obljube. In to v nedogled nekoga držimo v neki odvisnosti in v nedogled nekomu obljubljamo in nekako prepričujemo, da se bo ta politika uresničevala, v bistvu se pa ne. In ne razumem, da zdaj po celi Sloveniji delamo celo vrsto razvojnih programov ali pa celo, če hočemo - recimo - v celoti uresničiti te programe z izvedbeni projekti, da lahko ti projekti stanejo nekaj milijard tolarjev. Nekaj milijard, mogoče celo 5,10 milijard tolarjev lahko izvedbeni programi stanejo, ko bodo šli v izvedbo. Mi bomo pa namenili ta sredstva mogoče potem, ne vem, 20 milijard ali pa - ne vem, kdaj bomo to uresničili sploh in kdaj bo to. Skratka, v izvrševanje oziroma izdelavo izvedbenih projektov je treba vložiti ogromna sredstva, ne veš pa, če bo ta program potem sploh zbran kdaj in ali bo uresničen. To so nedorečene stvari. In pričakujem prav na podlagi tudi te kritike, ki sem jo zdaj izrekel, da bo tako odbor za gospodarstvo kot tudi državni zbor se pozabaval s temi zadevami, seveda skupaj s predstavniki vlade in da te zaostanke na tem področju, ki so tukaj zdaj navedeni v poročilu evropske komisije, da jih odpravimo. Imamo še časa nekaj, ampak bo treba resnično se temeljito usesti,dati vse informacije, podatke na mizo in videti, kaj je tisto realno in korektno, kar lahko od tega projekta pričakujemo. In potem samo še ena stvar, da ne bom resnično jemal preveč časa. Poglejte, tukaj imamo potem pa v naslednjem Poročevalcu štev. 2: Pomoč skupnosti. Poglejte, mi še nismo člani Evropske zveze ali Evropske unije, kakorkoli že govorimo, pa kljub temu Evropska zveza nam že omogoča, da lahko koristimo določene predpristopne pomoči. To je evidentno. Omogoča nam različne programe, imamo jih tukaj napisane celo vrsto, in potem - kaj zasledimo na naslednji strani? In tukaj piše tudi: milijoni evrov, kolikor so nam teh stvari odobrili in tako naprej. In kaj piše potem na eni strani: čeprav je bilo izbiranje in izvajanje projektov Phare, ki so neposredno povezani s spremljanjem pravnega reda EU, v glavnem zadovoljivo, pa tega ne moremo potrditi za gospodarsko in socialno kohezijo ter za čezmejno sodelovanje. In tukaj zdaj navaja celo vrsto, poglejte, 5 milijonov evrov, 2 milijona evrov, 2 milijona,12 milijonov evrov, porabljenih in od tega bilo popolnoma nič. Si lahko predstavljate, spoštovani poslanci, Evropska zveza nam nudi denar, mi pa nismo sposobni tega izkoristiti! In ta sredstva so verjetno propadla. Ne vem, boste povedali, ali so propadla ali so jih prenesli, da jih lahko v naslednjem obdobju koristimo. Danes hočem vedeti od vas, kdo ni pravočasno pripravil teh projektov, da bi se ta sredstva izkoristila. Mi se s takimi pomanjkanji sredstev v tej državi spopadamo, da je to absurd na vseh področjih, to dobro veste, kakšne so javne finance v naši državi, v kakšnih težavah so in da ne moremo dobiti razvojnega tolarja za skoraj nobeno stvar. Mi pa tukaj izpuščamo dobrohotnost Evropske zveze, ki nam nudi dejansko denar na krožniku, mi pa te pomoči ne izkoristimo. Danes hočem vedeti: Zakaj ni bila ta pomoč izkoriščena, kdo je odgovoren za te stvari in kakšne sankcije so bile s temi ljudmi uvedene? Te stvari moramo razčistiti, ne kdo je za to odgovoren. Če ni odgovornega, pa povejte, da končno ni nihče odgovoren in bomo šli naprej. Seveda se vedno tudi sprašujem pri teh raznoraznih pomočeh in pri teh raznoraznih programih. Gospod Strmšnik ve te stvari, bistveno boljše jih pozna. Imamo tudi neke kriterije, neke ponderje, kdo je bolj upravičen pri določenem projektu. Potem pa se zatrdno vprašam zdaj, če bi jih mi pogledali, mislim, trdno sem prepričan, da vse to ni tako, kot bi moralo biti. Če bi imeli zdaj evidenco vseh teh projektov, ki so se že izvajali na posameznih področjih, bi videli, recimo, da se nekateri projekti izvajajo v zelo razvitih okoljih, tam, kjer so dejansko sposobni menedžerji, poslovneži, posamezniki, ki znajo pripraviti ustrezne programe in ki znajo izlobirati potem na nekem državnem nivoju, pa tudi mogoče celo že z evropskimi povezavami. Ti lobisti obstajajo, to se ve. Znajo si za svoj projekt tudi v razvitem okolju pridobiti neka sredstva, dočim nerazvita področja so pa odrinjena na stran. To se ne sme zgoditi. Mi moramo dosledno izvajati - jaz tudi nisem proti, da se to dogaja, ampak mi moramo pa potem najti druge instrumente, s katerim bomo pomagali nerazvitim delom Slovenije, da se bodo potem nekako enakopravno razvijali z ostalimi zelo razvitimi deli Slovenije. Tukaj mislim, da je marsikaj še narobe in tukaj izrekam kritiko institucijam države oziroma vlade kot takšne, da te stvari postavi na tisto mesto, ki bo v skladu z našimi strategijami in pa tudi v skladu z našimi zakoni. Seveda je še cela vrsta drugih stvari, ki so povezane z uresničevanjem določenih projektov, kot je regionalizacija in tako naprej, tudi drugi boste o tem govorili. Ne bom več kratil časa. Prosil bi, da mi odgovorite na ta vprašanja, ki sem jih postavil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Juri. Prosim.
Hvala, predsedujoči. Poskušal bom biti krajši. Najprej, seveda, ocena samega poročila. Mislim, da je poročilo spričevalo našega vedenja in da je relativno ugodno. Podpiram vse sklepe delovnih teles, komisije za evropske zadeve in odbora za gospodarstvo. Poudaril bi še pomen tega poročila vis-a-vis našega odnosa in našega vedenja s Hrvaško glede urejevanja vprašanja meddržavne meje. Ocena, ki jo je dala Evropska komisija, je tokrat ugodna in seveda govori nam v prid in v prid temu, kar smo se s hrvaško vlado dogovorili, kar pa, žal, ni šlo v nadaljnje potrjevanje. Bi se pa tudi odzval na nekaj razprav predhodnikov, seveda polemično. Najprej na kolega Vizjaka, ki si je nekako sposodil tudi našo stranko, Združene listo socialnih demokratov, poleg Ljudske. Ošvrknil nas je da smo v naših bazah, v našem volilnem telesu, med našimi aktivisti in v našem vodstvu evroskeptiki in natoskeptiki in tako naprej. Seveda, v Združeni listi imamo določene pomisleke do Nato, vam pa zagotavljam, kolegi iz Socialdemokratske stranke, da smo zelo enotni zaenkrat glede projekta vstopa v Evropsko unijo in da tukaj velikih pomislekov ni. To pa lahko preverimo vsak v svoji stranki, ali obstajata 100% enotnost, ali ima kdo kakšne pomisleke in kako jih utemeljuje. Tako verjamem, da so pomisleki tudi znotraj Vizjakove stranke. Takoj zatem pa kritizira, to počne tudi kolega Kelemina, pogajalce, češ da si nismo izpogajali boljših izhodišč, kar se lahko tudi prevedel preprosto: Če od danes naprej ne bomo boljši, če se naši pogajalci ne bodo bolj borili in bolje uspeli uveljaviti naše interese, tudi mi lahko seveda postanemo skeptiki. Tudi mi imamo pomisleke, kajti to znižuje slabo pogajanje, znižuje tudi našo podporo v javnosti. Tako smo vsi na isti barki, sam seveda kot "evro" prepričan,ampak tudi natoskeptik - danes ne govorimo o Natu, govorimo pa o Evropski uniji. Moj pomislek je vezan prav na pogajanja do Nata, pogajalci me niso prepričali, če sploh so se pogajali. Mi vemo, da veliko pogajanj ni bilo. Medtem ko pa vidna je bitka v pogajanjih z Evropsko unijo, viden je napor, da se seveda čimveč uveljavi naših interesov, ampak je seveda razumljivo tudi spoznanje, da več kot toliko ne zmoremo. Pa ne zaradi nas, ampak zaradi drugih interesov, da tukaj naša moč je vendar omejena. Na koncu še kolega Vizjaka - žal mi je, da ga tu ni -, sprašujem, ali v imenu demokracije nekdo, ki ima pomisleke pri tem ali onem projektu, sme dvomiti. V moji stranki je dovoljeno, da dvomim. Tudi odziv na kolega Pečeta. Seveda, bil je precej neprijazen do tistih, kot je rekel, ki veliko hodimo po Evropi in po svetu. Če bo dosleden temu seveda, se bo Slovenska nacionalna stranka in vsi poslanci odpovedovali vsem potem po Evropi in Evropski uniji. Kolikor vem, seveda tudi v Slovenski nacionalni stranki veliko potujejo. Do kolega Kacina vprašanje, seveda, razširiti ali ne državni zbor. Jaz bi tukaj bil zelo previden, ne glede na utemeljenost določenih idej. Mislim, da - seveda zdaj smo sredi faze ustavnih sprememb - ne bi bilo koristno, če bi zdaj odprli še vprašanje, ali je to priložnost, da gremo v širšo sestavo državnega zbora, zlasti vis-a-vis vseh pomislekov in kritik na povečevanje državne uprave in državnega aparata. In na koncu še kolegu Kelemini. Vprašal se je, seveda, mimogrede, kdo je kriv za to, da se ne izkoriščajo maksimalno sredstva iz evropskih skladov. Sam sem bil župan, prevzamem del krivde. Vem, da sem bil pred temi izzivi in da nisem uspel vselej v svojem prostoru ali v širši regiji prek povezovanja s sosednjimi občinami zagotoviti programov, kibi kandidirali za tekoči čas. In seveda tisti denar, ki je bil za to predviden, je tudi odšel. Ampak zato smo prišli do tega spoznanja, smo tudi naše strukture - če je tu kdo kriv, najdemo krivca predvsem v lokalnih skupnostih, ki včasih tega ne zmorejo, pa niso subjektivno krive, ampak tudi objektivno krive, zato ker so pač strukture, premalo znanja in tako naprej. Vendar mislim, da so tu naša vlada in naši pogajalci najmanj krivi za to, da pravočasno ne pripravimo programov, in sicer takih programov, s katerimi lahko kandidiramo za ta sredstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Maršič.
Hvala za besedo, predsedujoči. Bo bolj pojasnitev kot replika kolegu Juriju. On je namreč povedal, da je primerjal pogajanja med Evropsko unijo in pogajanja pri naporih Slovenije, da bi vstopila v Nato. Preprosto jih ni moč primerjati, ker gre za različne načine pristopanja. Evropska unija, se ve, ima tako imenovani acquis, na osnovi katerega Slovenija zapira določena poglavja, in to seveda počne na osnovi nekih smernic. Pri vstopanju v Nato pa Slovenija sprejema tako imenovani akcijski načrt za članstvo, po katerem sami določamo programe in načina pristopanja za doseganje tako imenovanih partnerskih ciljev. Tako da tega ni moč primerjati. In tudi očitki, da niso razvidni napori pogajalcev pri vstopanju Slovenije v Nato, seveda ne držijo. Tudi iz enega posebnega razloga: akcijski načrt za Nato je po svoji naravi zaupnega značaja, pa kljub vsemu lahko rečem, da je v Sloveniji dovolj javen in dovolj transparenten, da se nad njim lahko izvaja tudi določen, tako imenovan demokratičen nadzor. Temu smo bili priče tudi člani odbora za obrambo in še drugih zainteresiranih odborov, ki smo imeli možnost vpogleda tudi v te dokumente. In, kolega Juri, seveda, če že nisi obveščen o tem, kako pogajanja oziroma pristopanje Slovenije ter program vlade v tem smislu gre, te resnično vabim, da na naslednjem odboru za obrambo, ko bomo ponovno imeli tematiko vstopanja in obravnavo tako imenovanega "ANČ", da se nam pridružiš in takrat svoje kritike usmeriš v delo vlado, pozitivno ali pa negativno.
Hvala. Ampak saj tema ni Nato, prosim, tako da [[...]]Gospod Juri.
Za povabilo se zahvaljujem, seveda bom prišel na sejo, ampak mislim, da kolega Maršič ni razumel poante moje razprave. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Feri Horvat. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, minister, predstavnice in predstavniki vlade. Najprej bi želel izraziti zadovoljstvo in zahvalo predsedniku komisije za evropske zadeve, članicam in članom in pa strokovni službi komisije, da je povzela predloge sklepov, ki jih je sprejel odbor za gospodarstvo, ki se je osredotočal na predvsem kritične ocene posameznih segmentov gospodarskega dogajanja v Sloveniji. Ne bom komentiral teh sklepov, ker to ni potrebno, ampak bi se osredotočil na nekatera vprašanja, ki bodo predmet naše nadaljnje pozornosti, tako v odboru za gospodarstvo kot mislim, da tudi morajo biti v vladi. In to so naslednja vprašanja. Prvo področje regionalne politike. Strinjam se, da stanje ni zadovoljivo še vedno, čeprav je minilo nekaj časa od takrat, ko je bilo to poročilo napisano. In v odboru je že dogovor in tudi dogovor z ministrico za gospodarstvo in z državnim sekretarjem, ki je tukaj prisoten, da bomo eno točko zelo kmalu na seji odbora posvetili prav pregledu stanja na področju regionalne politike in temu, kar se predvideva v prihodnje. Tukaj bi izpostavil dve vprašanji, o katerih je že bilo govora v razpravi. Eno je vprašanje programov. Dejstvo je, da kakorkoli obračamo stvari in da smo tudi upravičeno kritični in tudi znotraj Unije slišimo kritike na to, da so postopki preveč birokratski, da je treba vlagati dosti velika sredstva v pripravo programov, pri katerih končno včasih tudi ni dokončnega rezultata. Vendar sistem je tak in brez tega ne gre. In priznati je treba, da na splošno kasnimo v Sloveniji pri pripravi tako regionalnih programov kot potem posameznih konkretnih programov. In seveda to s pridom v Bruslju uporabijo kot izgovor, ko izražamo nezadovoljstvo glede tega, koliko sredstev dobimo. Tudi pri tej diskusiji sedaj, ob ponudbi komisije. Smo bili v začetku marca s kolegom Peterletom, sva bila skupaj z delegacijo slovenskih gospodarstvenikov, je ponovno, so nam ponovno servirali to. Pravijo: Gospodje imate okoli 400 virov, 400 raznih programov, na katere lahko kandidirate, in je precej odvisno tudi od vas, koliko programov imate in kako kvalitetne programe imate in jih boste imeli, da boste lahko prišli do več sredstev. Sami in pa v sodelovanju seveda tudi z drugimi državami članicami in tudi kandidatkami. In drugo vprašanje je vprašanje organiziranosti. Ne mislim iti zdaj v podrobnosti. Mi se bomo o tem še pogovarjali. Res je to, da pravijo, da je rekel komisar za regionalni razvoj Barnier, ko je bil tukaj, in tudi drugi visoki funkcionarji na uradnih razgovorih pravijo: vaša stvar je, kako se boste organizirali. Vendar, gospe in gospodje, dejstvo je, da je tudi od organiziranosti oziroma neorganiziranosti na regionalni ravni odvisno oziroma je v tem velik vzrok za to, da pripravi programov in drugih aktivnosti ne potekajo tako učinkovito kot bi lahko potekale. Ne govorim na pamet, iz prakse poznam primere. Predvsem iz svoje regije bi lahko navedel vrsto primerov, ko je že težko dve občini oziroma dva župana - bolje rečeno - spraviti skupaj, da pripravita en program, o katerem bi lahko kandidirali. In takole v privatnih razgovorih - in to sem doživel tudi ob zadnjem razgovoru oziroma obisku v Bruslju - pa povedo tudi najvišji funkcionarji, da nam manjka ta organiziranost. Recimo, konkretno na ravni statističnih oziroma na ravni tri - se pravi, pokrajine. Ampak o tem se bom še gotovo pogovarjali v bližnji prihodnosti. Drugo področje je področje ekonomskih odnosov s tujino, vključno s tujimi naložbami. Mi imamo prav tako dogovor z ministrstvom za gospodarstvo in z državno sekretarko, ki je tukaj, da bomo kmalu obravnavali ta sklop in podrobneje potem tudi razčlenili, kje smo, kaj je treba narediti, da bomo bolj učinkoviti, tako znotraj sodelovanja z Unijo in pa seveda tudi z drugimi državami. Vidimo, da je Evropska unija vse bolj aktivna v svoji trgovinski in tudi drugi dejavnosti širše, da rečem globalno, v svetu. Vidimo, da komisar za trgovino Lamy pravzaprav neposredno stalno potuje okoli in pomaga odpirati tudi nova tržišča. Mislim, da se bomo v te procese bolj morali vključiti tudi mi. Tretje področje je področje prestrukturiranja. Dogovor je, da bomo že 10. aprila na seji odbora za gospodarstvo obravnavali problematiko panog oziroma dejavnosti, ki so v posebnih težavah, da ne rečem v krizi, in ukrepe vlade na tem področju - tiste, ki jih sprejema in pa tiste, ki jih bo še sprejemala, in to je pomemben del priprav na članstvo, da bomo lahko sposobni delovati na tem zelo konkurenčnem trgu. Ob tem bi rad na kratko spregovoril še o enem vprašanju, ki je bilo tudi že v razpravi načeto, to je vprašanje nadzora nad javnimi financami. Zdaj, ali je komu všeč ali ne, vendar dejstvo je, da ocena, ne naša ampak poročila, ocena komisije je, da je nadzor, ki ga upravlja računsko sodišče, se pravi, ta zunanji nadzor, da je sorazmerno dober. Dana je tudi pozitivna ocena novemu zakonu o računskem sodišču, čeprav smo vodili polemike tukaj o njem, da pa je dana kritična ocena tako imenovanemu notranjemu ali preventivnemu nadzoru in priporočilo, da je ta nadzor treba okrepiti. Na tem se dela in tudi z najnovejšo novelo zakona o javnih financah je dejansko tudi zagotovljeno, da se bo stanje na tem področju izboljšalo in kolikor poznam tudi aktivnosti v ministrstvih, predvsem na ministrstvu za finance, dejansko aktivnosti tudi v tej smeri potekajo, dabi bil ta nadzor učinkovitejši. Omenil sem obisk gospodarske delegacije, na katerem sva sodelovala tudi s kolegom Peterletom v začetku marca. Ob tem obisku je bilo zanimivo, da so visoki funkcionarji Evropske unije, vključno z glavnim pogajalcem Lombarderom, šefom svetovalcev predsednika komisije Prodija in tudi drugimi, soglasno dali zelo visoko oceno Sloveniji glede na njeno pripravljenost in tudi izrecno rekli, da je Slovenija kandidatka, ki tudi najbolj pozna procese in notranjo strukturo delovanja Evropske unije, in da se je tudi zaradi tega pravzaprav dosti lažje pogajati kot pa s tistimi, ki stvari manj poznajo. Tega ne govorim zato, da bi bil to razlog za samozadovoljstvo, kajti na mestu je tudi vrsta kritičnih pripomb, ki lahko letijo tako na vlado kot na parlament, pa tudi na druge, vendar bodimo vsaj objektivni - zakaj ne bi priznali tistega, kar sami v Uniji pravijo. Seveda, na mestu je opozorilo, ki ga je včeraj dal minister za evropske zadeve, da smo pravzaprav v tej zaključni fazi in da nas čaka še ogromno dela, tako vlado kot tudi ta državni zbor. In pri tem bi se zdaj osredotočil predvsem na delo državnega zbora, ker se mi zdi, da je predvsem od nas v tej fazi odvisno, kako bomo zaključili pogajalski proces in predvsem, kako se bomo pripravili na članstvo v Evropski uniji. Dejstvo je, da bomo morali delati bolj racionalno, če bomo vse obsežno in zahtevno delo hoteli korektno opraviti v delu, ki je pred nami. To je povezano tudi s poslovnikom. Spomnil bi na to, koliko časa včasih v tej dvorani zapravljamo za razprave, ki so nekoristne, ki se odmikajo od teme, ki je na dnevnem redu. In v tem je velika rezerva, kolegice in kolegi. Seveda, predpogoj za to, da lahko učinkovito delamo, je pravočasna priprava predlogov zakonov in pa kvalitetna priprava predlogov zakonov, ki jih obravnavamo in sprejemamo. Sam sem tudi menja, ki ga je izrazil kolega Kacin - in mislim, da je to treba odkrito povedati, čeprav ni popularno, marsikateri od medijev bo to lahko kritiziral ali pa kritizira - da nas je za tako obsežno delo, ki je že trenutno pred nami in bo tudi v prihodnje pred nami, premalo, poslank in poslancev. Dejstvo je, da bo poleg zakonodajnega dela, poleg obravnave drugih tematskih področij na delovnih telesih, na zboru, še več mednarodnega sodelovanja in mednarodnih obveznosti, ki se jim ne bo dalo izogniti. Naj povem, da je predsednik evropskega parlamenta, ko je bil predsednik našega parlamenta pri njem na obisku in sva sodelovala tudi s kolegom Peterletom, napovedal, da bodo kandidatke, ki bodo uspešno zaključile proces pogajanj v letošnjem letu, verjetno že prihodnje leto, še pred ratifikacijo pogodbe o pristopu, vabili še bolj pogosto na seje v evropski parlament, na delovna telesa in verjetno na plenarna zasedanje kot en proces priprave naaktivno delo potem, ko bomo postali polnopravni člani. Še eno vprašanje se mi zdi pomembno, ki bi ga na koncu izpostavil. Poleg aktivnosti vlade, pogajalske skupine in pa parlamenta je zelo pomembno še bolj intenzivno vključevanje socialnih partnerjev v komunikacijo z evropskimi institucijami. So vključeni predstavniki socialnih partnerjev v pogajalske skupine in v delovne skupine, vendar v prihodnje bo očitno potrebno tudi več neposrednega kontakta. Pred nedavnim so bili tukaj predstavniki ekonomsko-socialnega sveta v okviru Evropske unije, ki predstavljajo dejansko tudi neke vrste ekonomsko-socialni svet, kot ga imamo pri nas. Spomnil bi na to, da je eden od razlogov za zelo uspešen referendum, ko je Avstrija pristopala k Evropski uniji, po izjavah tako Avstrijcev, kot tudi predstavnikov Bruslja, bil prav v dejstvu, da so bili socialni partnerji, tako delodajalci, kot delojemalci, sindikat in drugi - aktivno vključeni v proces pogajanj in pa priprav na članstvo v Uniji in seveda to potem pozitivno vpliva tudi na oblikovanje javnega mnenja, ki bo zelo pomembno za izid samega referenduma. Naj končam še z eno pripombo, ampak mislim, da ni najbolj nepomembna. Vprašanje vodenja misije v Bruslju. Mislim, da ne bi bilo dobro - in nekatera dobronamerna opozorila smo dobili tudi ob tem obisku tudi v okviru evropske komisije - da ne bi bilo dobro, če bi dolgo bilo nezasedeno mesto vodje misije pri Evropski uniji, prav v tem času, ko bo delo še bolj intenzivno, kot je bilo doslej in kot je sedaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Podobnik.
Hvala lepa. Spoštovanemu kolegu Feriju Horvatu bi rad repliciral na dveh temah. Ena je regionalna politika, drugo so pa tuje investicije. Ko je kolega Feri Horvat komentiral ta dodatni sklep delovnega telesa, ki ga vodi, ki se glasi: "Preveriti učinkovitost programa za spodbujanje neposrednih tujih investicij ter poleg antibirokratskega programa sprejeti še zadnje ukrepe za večja tuja vlaganja." To se mi zdi pravzaprav en tak sklep, ki je zelo anemičen. Kot floskula se ponavlja, iz seje v sejo. Potem sem pogledal in pravzaprav me zanima, katere so te tuje investicije. Ali je v interesu Evropske unije, da podpiramo tuje investicije ZDA, Japonske, Švice, Arabskih emiratov, ali so mišljene tuje investicije držav Evropske unije. To ni jasno, ta sklep. Mislim, da je napisano zelo na hitro. Potem sem šel pogledat, če je mišljeno morda to, kot piše na strani 98: "Sprejeti so bili novi zakoni za uskladitev zakonodaje o neposrednih tujih investicijah v promet, telekomunikacije in medije." Če je to mišljeno, potem je to nekaj drugega kot sklep, ki je tukaj predlagan, ali pa morda nastrani 100, kjer pravi: "Do prostega trga kapitala obstajajo še nekatere omejitve glede kratkoročnih transakcij, ni pa nobenih ovir za tuja podjetja, da bi pridobila nepremičnine. Liberalizacija kapitalskih tokov je napredovala v okviru poslovnih rokov, ki jih je določila vlada." Ali je moja ocena pravilna, da Evropska unija glede tujih investicij, kot tukaj piše v tem dodatnem sklepu, ne zahteva nič in je ta sklep pravzaprav pomotoma priletel v te dodatne sklepe? To je moje vprašanje. Če bi bil zapisan pa tako, kot tukaj piše, bi pa jaz dodal amandma in bi rekel, da moramo tudi spodbujati slovenski kapital v državah Evropske unije. To napišimo! To bolj potrebujemo, kot pa, da bomo spodbujali, da bo tuji kapital prihajal v Slovenijo. In tudi tukaj bi lahko vlada pomagala, torej da bi se slovenski kapital lahko pojavljal v državah Evropske unije in tudi drugih državah. Druga tema, ki se jo je dotaknil kolega Feri Horvat, je regionalna politika. Že prej sem kot predstavnik poslanske skupine nekoliko polemiziral s tem sklepom, ki se glasi tako: Pospešiti pripravo in sprejem regionalnih razvojnih programov in projektov - podpiramo, z obema rokama. Zagotoviti regionalno organiziranost [[zakon o pokrajinah in drugih področnih zakonih]] - to pa ne drži. Evropska unija o zakonu o pokrajinah ničesar ne govori. In ga ne zahteva od Slovenije. Imam celo drugačno mnenje. Menim, da bo politična energija, ki jo bomo vnesli v zakon o pokrajinah, predstopnja pa je seveda sprememba ustave, nas bo toliko razsula notranje, da ne bomo zmogli prvega: da bomo naredili kvalitetne regionalne razvojne programe. Ima pa kolega Feri Horvat prav, da je pa treba omogočiti mehanizme sodelovanja med občino. Kaj pravijo kolegi iz resorja za okolje - tisti, ki ste tukaj, boste lahko temu potrdili. Ti ISPA programi, projekti, so številne slovenske občine zelo povezali. Povezali so posamezne projekte za posamezen primer. In to je dobro. In imamo nekaj zelo dobrih primerov. Jih vam lahko naštejem. V nekaterih primerih pa ne sodelujejo dobro in bo lahko celo denar ostal neporabljen oziroma bo šel tja, kjer dobro sodelujejo. Menim, da je treba o teh stvareh spregovoriti na tak način in kolega Feri Horvat, če se motim, bom sprejel tudi tvojo razlago. Hvala lepa.
Še ena replika. Gospod Peče.
Dovolite zelo na kratko, v obliki pojasnila, replika gospodu Juriju. Prvo na tisti moj osebni del, Sašo Peče kot poslanec državnega zbora ni bil na niti enem službenem potovanju v tujini v prejšnjem mandatu ali v temu mandatu. Toliko o teh stvareh. Kar se tiče okoli ostalih poslancev v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, prav je, da gre včasih kateri v tujino, da vsaj v to našo lastno državo pripelje tisto pravo sliko tujine in ne tiste izpopačene slike, katero je možno videti najsibo skozi Združeno listo ali vladne predstavnike. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jerovšek. Replika, gospod Juri.
Ja, bi samo opozoril, da gospod Peče je govoril v imenu poslanske skupine seveda, ko je ošvrknil tiste, ki potujejo. Me pa veseli, da tudi oni potujejo, tako da bomo vsi svoje slike prikazovali tu v državnem zboru. Zato je koristno, da potujemo seveda po svetu in Evropi. Hvala.
Hvala. Zdaj bi pa gospod Feri Horvat - imate repliko. Prosim.
Hvala za besedo. Zelo kratko, bolj kot pojasnilo na vprašanje, ki ga je kolega Podobnik postavil. Najprej v zvezi s tujimi naložbami. Dejstvo je, da so podatki, ki jih imamo mi na razpolago, tudi tuje ocene, tudi v okviru Evropske unije, da zaostajamo na področju tujih naložb in da je treba oboje: večje tuje naložbe pri nas in tudi večje naložbe Slovenije v tujini. Ne zahajam pa zdaj v podrobnosti, ker sem rekel, da bo to posebna tematska obravnava na odboru za gospodarstvo, ministrstvo pripravlja gradivo za to razpravo, in takrat bomo lahko podrobneje obravnavali. Tudi ni bil namen teh sklepov odbora, da bi tu podrobneje elaborirali zdaj, ne vem, strategijo, politiko in tako dalje, ker to navsezadnje ni bil namen obravnave tega poročila, temveč da damo nekatere akcente na segmente gospodarske politike in razvoja, kjer stanje ni zadovoljivo. Podobno velja tudi za področje regionalne organiziranosti. Rekel bi samo to, dejstvo je, da smo ena redkih držav, če ne edina - če primerjamo članice Evropske unije in tudi kandidatke -, ki nima vmesne stopnje med občinami in državno ravnijo. Čim več občin imamo, čim manjše so občine - to je v naravi organizacijske teorije in prakse - tem več je potrebnega potem tudi povezovanja. Da bo vse povezovanje interesno, to je iluzija, in da se bo samo na ta način dalo zadeve urediti. Ampak, o tem bomo seveda še razpravljali.
Hvala lepa. Gospod Podobnik, imate repliko? Prosim.
Bom zelo kratek. Kolega Feri Horvat, strinjam se, da je vprašanje tujih investicij pač pomembno vprašanje, "lajtmotiv" na številnih srečanjih. Vendar je moje vprašanje konkretno: Ali je v poročilu evropske komisije o napredku za leto 2001 zapisano to, o čemer ste pravkar govorili - da je v Sloveniji premalo tujih investicij? Na kateri strani to piše? Ali to piše ali ne? Se opravičujem, lahko sem spregledal, lahko sem spregledal.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani minister in predstavniki vlade! Ker sem bil prvi na vrsti, se nisem takoj odzval na izvajanje gospoda Jurija. Na začetku moram reči, da moram zavrniti njegovo trditev pa njegov način sklepanja, da je bil kolega Kelemina v nekem smislu do določenih zadev kritičen, da je najavil svojo potencialno evroskeptičnost ali strankino evroskeptičnost. Torej, če od danes naprej ne boste boljši, pogajalska ekipa oziroma ministrstvo, smo lahko tudi mi evroskeptiki. To je popolnoma netočno in tendenciozno. Dejstvo je, da je bilo v prejšnjih poročilih - morda nisem bil pozoren in je tudi v letošnjem - izrecno navedeno "opozicija dobro opravlja svojo opozicijsko vlogo". Prav gotovo se je to v prvi vrsti nanašalo na našo stranko. Hkrati pa smo tudi v vseh percepcijah najbolj proevropska stranka. To lahko tudi skozi neodvisne javnomnenjske raziskave in uradne agencije - recimo: Stranke in EU - in tu moram zavrniti tudi vašo repliko na gospoda Vizjaka. Namreč iz tega izhaja, da je vaša stranka precej na repu v percepciji ljudi po javnomnenjskih raziskavah in potem, kako deluje glede odnosa do Evropske unije. Evroatlantski koeficient je zelo jasen. Vaša stranka je na repu. In vaša stranka je dokaj elegantno ali pa izrabljala dejstvo na nek način, da je proevropsko usmerjenega politika, torej vašega predsednika, imela kot izvesek. Jedro stranke pa je v veliki meri delovalo evroskeptično, tudi včasih na dogmatičnih pozicijah, in to so dejstva, ki na nek način prihajajo v javnost in to tudi zaznava slovenska javnost. Moral pa sem na to opozoriti, ker bom tudi sam, kot opozicijski poslanec opozoril na nekatere stvari. Morda bom celo nekatere stari ponovil za gospodom Keleminom, vendar menim, da so pomembne. Seveda si sam želim in sem ponosen na to poročilo kot državljan Slovenije, kot slovenski politik, da je poročilo pozitivno. Vendar pa vsaka kritičnost nikakor ne pomeni delček evroskeptizma v meni. Nikakor ne. Vendar mi pa ni vseeno, kakor tudi ne naši stranki, kako, pod kakšnimi pogoji bo Slovenija prišla v Evropsko unijo. Tu pa se pojavljajo določena vprašanja in določene dileme, ali mogoče tudi ni bila narejena v strategiji in taktiki pogajanja kakšna napaka. Namreč, spomnimo se,v prejšnjem mandatu smo spreminjali ustavo zaradi nekaterih zadev, to se pravi, prometa z nepremičninami. Takrat je bilo zagotovljeno, da je bila zadnja in edina izjema Danska. Sedaj pa vidimo, da si je velika Poljska izbojevala 12-letno prehodno obdobje, v veliki meri zaradi svojih zgodovinskih izkušenj, ki pa so podobne zgodovinske izkušnje, kot so slovenske zgodovinske izkušnje na severni in zahodni meji. Kot pozicija se moram vprašati, ali so res tiste informacije temeljile - ali so bile zavajanje, do kakšnih premikov je prišlo v vmesnem času. Drugo, kar nas navdaja z določenimi vprašanji, je finančna ponudba Evropske unije. Namreč, tako dobra, pogajalsko dobra oziroma uspešna država, z, recimo, za Evropsko unijo zelo nepomembnim kmetijstvom, bi morala biti v stanju izboriti nekatere posebne pogoje na področju kmetijstva. Nismo prišli do tega in bojim se, da bomo celo morda nekoliko slabše obravnavani po pristopu. V tem kontekstu se je treba tudi vprašati in razčistiti še nekatera neodgovorjena vprašanja oziroma dileme, ki se pojavljajo - zakaj je odstopil minister Bavčar. Ali se v njegovem odstopu ne skriva tudi določena bojazen, da se bodo pokazale nekatere slabe posledice strategije in taktike pri teh pogajanjih? Tu ne problematiziram ministra Potočnika, ki je bil vodja pogajalske skupine in je izvajal pogajalsko platformo. Vendar vprašanje je, ali je bila pogajalska platforma docela v redu. Je bila dobra? Je bila takšna, da zagotavlja vstop Slovenije - za katerega sedaj že vemo, da bo v paketu, da ne bomo dosegli posebnega statusa -, da zagotavlja vstop Slovenije na nek način pokončen za neko normalno ceno? Ali pa bo ta cena nesorazmerno visoka. Mislim, da si to vprašanje velja postavljati, kajti, vstop v Evropsko unijo pod dobrimi pogoji bi lahko bila izredna satisfakcija za ministra in je neevropsko, nenormalno, da minister, ki mu je na dosegu roke na nek način, če so njegova zagotavljanja resnična, dosegljiv vstopu v Evropsko unijo, ne bi tega politično in vsestransko izkoristil, glede na njegove izredne politične ambicije. Sedaj pa dovolite, da se še tudi nekaterih stvari, ki so v poročilu, tudi dotaknem. Namreč, jasno je zapisano "Slovenija izpolnjuje politična merila". Strinjam se, da smo glede na pristopno pozicijo v primerjavi z drugimi državami, tudi na tem področju primerljivi in naprej. Vendar se bojim oziroma moram postaviti nekatere zadeve, da se v zadnjem poročilu ne bi zapisalo tudi kaj drugače. Namreč, področje [[...]]Ne vem, kam bi umestil. Kolega Kelemina je uvrstil zgolj na področje boja proti korupciji. Sam moram umestiti tudi na področje sodstva dejstvo, da je pri nas poslanec za svoje izvajanje, za bistvo, za kar ima mandat z izvolitvijo in kar je v bistvu njegova osnovna odgovornost, da se bori tudi proti korupciji oziroma za transparentnost - recimo, javnih financ in vsega tega -, da je zaradi tega sodno sankcioniran. Predsedniki preiskovalni parlamentarnih komisij pri svojem delu smiselno uporabljajo vse procesne zakone s področja sodstva. Sodnik pa po slovenski ustavi, mislim da 130. člen, in zakonu o sodniški službi ima popolno imuniteto za svoje sojenje, svoje mnenje, ne more biti sodno preganjan. Predsednik preiskovalne komisije za vestno delo pa je sodno preganjan. In ta državni zbor predsedniku preiskovalne komisije o tako pomembni zadevi, precedenčni, ni dal imunitete, čeprav jo ima po dveh zakonih: po zakonu o poslancih, če bi se - po mojem - dikcija dosledno izvajala, in po zakonu o sodniški službi oziroma po slovenski ustavi. Tega nikjer v Evropi ne boste srečali. In v temslučaju neverjetna ažurnost sodišča, da je že drugič včeraj obsodilo poslanca Pukšiča, je neverjetna. Drugače so neažurni na drugih področjih, leta in leta, da pridejo zadeve na sodišče. Ravno gospod Pukšič je preiskoval tudi zadevo, kjer je prišlo do načrtnega zastaranja na sodišču. Njega pa so obsodili na ažuren način, po mojem mnenju s kršenjem slovenske ustave. Ampak po mojem z izrednim "timingom". Ta sodba naj bi vplivala na druge preiskovalne komisije - tudi kolega Kelemina preiskuje korupcijske zadeve - in na preiskovalno komisijo, kjer je v zadevi Petek, kjer se je pričujoči novinar tudi boril zoper korupcijo. In je v funkciji zastraševanja članov in predsednikov preiskovalnih komisij.
Gospod Jerovšek, skušajmo se omejiti na poročilo, prosim.
No, mislim, da je to bilo trebna reči, da je na tem področju trebna narediti korak naprej. V proceduri je predlog spremembe tudi ustave, da se bo dosledno proevropsko tolmačila, tudi imuniteta poslanca, brez zlorab, da gre tu za nekaj posebnega. Gre za to, da bomo lahko svoje poslanstvo izpolnjevali v splošno dobro. In na drugih področjih so že bile omenjene tudi te pomanjkljivosti, ki se še v Slovenijo kažejo. Trdno sem prepričan, da bomo v tem letu uspeli narediti premik na teh področjih, kot so reforma javne uprave in na področju regionalne politike, ker je izredno zapisano, da ni bilo napredka. Dejstvo je, da je to tudi zaradi pomanjkanja politične volje. Oblast je v nespremenjeni sestavi praktično poslednjihdeset let in je ti dve področji zavestno odrivala na rob političnega prostora, seveda z določeno politično taktiko, vendar je sedaj pred zidom, kajti na to nas opozarja tudi Evropska unija. Smo pa mi, v opoziciji, moram reči, pravzaprav prispevali največ k temu, da je to poročilo tako pozitivno. Kajti v preteklih letih smo opozarjali na tista področja, kjer je bilo po našem mnenju in tudi po mnenju Evropske unije narejenega premalo, se je premalo politične volje vlagalo, in zaradi tega to poročilo, ki je generalno gledano pozitivno, jemljem tudi kot izredno priznanje delovanju opozicijske stranke, kot je naša socialdemokratska stranka v tem državnem parlamentu. Hvala lepa.
Gospod Kelemina, ali vi replicirate ali [[...]]? Komu pa? Prosim, sem vas spregledal potem. Dobro, prosim.
Hvala lepa za besedo. Se opravičujem, da se malo z zamudo oglašam na repliko, ampak enostavno sem imel nekaj drugega v mislih in nisem dovolj dosledno poslušal gospoda Jurija, ki je hotel mojo razpravo, ki sem jo izvedel pred tem, nekako dograditi s svojimi ugotovitvami ali pa svojimi spoznanji - mojo razpravo kot takšno. Hotel bi samo še enkrat poudariti, da nisem želel kakorkoli diskreditirati evropske komisije niti ne Evropske unije kot takšne, ker sem na začetku povedal, da govorim o poročilu, ki ga je pripravila evropska komisija, in da v tem primeru danes govorimo predvsem o tem, kar moramo mi sami doma storiti, da bomo določene pomanjkljivosti odpravili, da se bomo lahko približali vsem tem kriterijem, da bomo enakopravno, pravično vključeni v EU. To sem mislil. In s tem, ko sem se malo kritično izrazil o določenih zadevah, nisem mislil tega, da se ne bomo mi vključili v Evropsko skupnost, ne. To je, prvič, politika naše stranke, generalna politika naše stranke, in mislim, da tudi interes, kar bo pokazal, če bo treba, referendum slovenskega ljudstva. In tu ne mislim, da bomo mi zdaj zaradi tega, zaradi prehoda v Evropsko skupnost zamenjali ljudstvo, ampak bomo zamenjali, če bo trebna,politične pogajalce pa tiste, ki dejansko morajo poskrbeti za to, ki so danes na oblasti, da se bo politika in te usmeritve, ki jih je sprejel državni zbor, ki jo želi naša država, naše ljudstvo, uresničile na pravičen in enakopraven način. Samo za to gre - torej, zamenjava pogajalcev ne pa ljudstva. Kar se pa tiče tega, o čemer je govoril gospod Jerovšek [[...]]
Oprostite, to pa ni več replika.
Ja, tudi njemu repliciram.
Ne. Njemu?
Ja, njemu repliciram, v dopolnitev tega, kar je on povedal. In sicer želim poudariti to, da namen, opozorilo z njegove strani ni popolnoma nič drugega kot samo to, ker tu piše, da Slovenija izpolnjuje vse politične kriterije in da pač zagotavljamo demokracijo in vladavino prava v tej državi. To, kar se je zgodilo z gospodom Pukšičem, je nedopustno in se to ne sme v neki pravni državi zgoditi. Na to hočem opozoriti. In to zadevo, v kolikor je ne bomo rešili - in to opozorimo zato, da bomo mi te napake, te pomanjkljivosti, ki jih mi imamo v naši zakonodaji, oziroma v našem miselnem elementu, oziroma v naši nepravilno tolmačeni pravici nekega poslanca odkrivati korupcijo v tej državi, da se bodo te nepravilnosti odpravile v skladu z našo ustavo in našo zakonodajo. Za to gre in popolnoma nič drugega. Torej, da ne bi bilo napačno razumljeno. Hvala.
Hvala. Repliko ima gospod Feri Horvat.
Hvala za besedo. Dolžan sem dati odgovor na neposredno vprašanje spoštovanega kolega Janeza Podobnika, ki me je vprašal, kje v poročilu piše o tujih investicijah: Poglavje Izpolnjevanje kriterijev iz Kopenhagna - to je poglavje 2.3. Na strani 35 v drugem odstavku dobesedno piše, citiram: "Priliv neposrednih tujih investicij je bil tudi v letu 2000 skromen in ni presegel ravni iz leta 1999. Izražene kot odstotek bruto domačega proizvoda so neposredne tuje investicije samo malenkostno prispevale k investicijam v letu 2000 in v letu 2000 spet niso presegle1% bruto domačega proizvoda." In potem, v zaključni celoviti oceni v poglavju 2.4, na strani 36 - samo en stavek, da preberem. "Oblast bi morala zdaj nadaljevati izvajanje napovedanih strukturnih reform in privatizacije več pomembnih sektorjih, kot sta naprimer bančništvo in zavarovalništvo. To bi pomagalo pritegniti več tujih investitorjev in zagotovilo boljšo makroekonomsko podlago tudi za srednjeročno uspešnost gospodarstva." Hvala.
Hvala lepa. Dovolite, ne zamerite mi, če v nadaljevanju razprave ne bom dopuščal več vprašanj, kje kaj piše in potem odgovor na to, kje to piše. To se za plenarni del ne spodobi. Besedo ima gospod Sok. Replika, gospod Podobnik.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Strinjam se z vami, da ni vprašanje, kjer nekaj piše, vprašanje za komunikacijo med poslanskimi kolegi. Zahvaljujem se kolegu Feriju Horvatu za odgovor. Ampak, moje vprašanje je bilo posledica mojega mnenja, da izraz neposredne tuje investicije v dodatnem sklepu ni jasen, ker gre za vprašanje, katere so neposredne tuje investicije: Japonska, ZDA in tako naprej. To vprašanje sem postavil in hvala, kolega Horvat, za tvoj odgovor in ga sprejamam. Res pa je, da pri citatu si pa pozabil en stavek. "Vendar pa se je v prvih sedmih mesecih leta 2001 priliv NTI - neposrednih tujih investicij - z nakupi v telekomunikacijah in v bančništvu močno povečal, vendar z zelo nizkega izhodišča." Tega stavka pa kolega Feri Horvat ni citiral, ki je pa ključen, z mojega vidika. Torej, moje vprašanje ostaja: Ali je izraz "preveriti učinkovitost programa za spodbujanje neposrednih tujih investicij" mišljen za neposredne tuje investicije iz držav Evropske unije? Hvala lepa.
Hvala. Zdaj pa ima besedo gospod Sok. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani minister, ostali predstavniki vlade! Spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Dotaknil se bom samo enega dela v tem poročilu, in sicer na strani 51, to je področje kmetijstva. O kmetijstvu veliko govorimo, v tem času govorimo o tem, da bo to najtežje poglavje v procesu približevanja Evropsko unijo. Ne bom razpravljal o poročilu kot takšnem, o samem napredku na področju približevanja na zakonodajnem področju, ampak nekaj poudarkov iz tega vsebinskega zapisa, ki dejansko povzema našo trenutno statistično situacijo v Sloveniji. Poročilo je vsebinsko sicer kratko, vendar dovolj zgovorno in pa lahko bi rekel, da pred samim vstopom v Evropski uniji, vsaj zame, nekoliko zaskrbljujoče. Če pogledate te podatke, lahko vidite, da se nam bruto dodana vrednost na področju kmetijstva zmanjšuje. In sicer s 3,6 procentov v letu 1999 na 3,2 procenta v letu 2000. Pomeni skoraj za pol procenta. Zmanjšuje se tudi zaposlenost. Z 10,2 procenta v letu 1999 na 9,9procenta v letu 2000. To pomeni, da so trendi v kmetijski politiki obrnjeni navzdol. Tudi ostali podatki kažejo, da se je povečalo število neobdelovalnih površin. Se pravi, da se Slovenija zarašča. Tukaj sicer je navedeno, da se je povečala količina poljščin, posejanih z žiti, ni pa navedeno, na podlagi katerega razloga. Torej bom poskušal potem sam obrazložiti in v tem poročilu povedati, kaj manjka. Zakaj to izpostavljam? Zato, ker se bo ob takšnih negativnih gibanjih naša pogajalska skupina v Bruslju težko pogajala za višje kvote. To je enostavno dejstvo, ki je tukaj zapisano. In ne vem, skozi kaj bodo naši pogajalci prikazovali vendar v Evropski uniji, da mi rabimo višje proizvodne kvote na področju kmetijstva. Preden smo danes tukaj začeli s sejo, je naš parlament obiskala danska ministrica za prehrano, ki je dokaj jasno in glasno povedala, da so sklepi iz Berlina, kar se tiče neposrednih plačil, malodane dokončni. Torej takšno je njeno stališče. In ker bo Danska vodilna v naslednjih 6 mesecih, od junija do konca leta, v teh predpristopnih pogajanjih, verjamem, da bo temu tako. Enostavno je rekla, ne pričakujte na tem področju bistvenih sprememb, kajti to, kar smo ponudili, je v bistvu naše končna ponudba. Torej tisto, kjer pa mi pričakujemo nekoliko več, pa je višina kvot. Za nas sta vsekakor bistvenega pomena dve kvoti. To je kvota za sladkor in pa kvota za mleko. Seveda so pomembne tudi ostale, ampak ti dve, se mi zdita, sta v teh pogajanjih najpomembnejši. In ne vem, s katerimi argumenti bomo pogojevali pred Evropsko unijo, da naj nam te kvote poveča, če pa se nam istočasno kmetijska proizvodnja v Sloveniji zmanjšuje po vseh deležih: tako po bruto dodani vrednosti, kot po številu zaposlenih, kot tudi po številu hektarjev obdelovalne zemlje. In bojim se, da so napovedi ministra Buta, ko je pred kratkim izjavil, da bomo dosegli višje kvote od ponujene, v bistvu nerealne. Za kaj gre? Za področje sladkorja, ki je za severovzhodni del Slovenije izredno pomembna poljščina, se pravi sladkorna pesa, je predlog Evropske unije 53.000 ton. Pričakovanja Tovarne sladkorja v Ormožu, ki bo to kvoto tudi dobila, je veliko večje, 75.000 ton. Se pravi, gre za razliko 40%. Če naši pogajalci ne bodo dosegli te pogajalske kvote, potem so v tovarni - in tudi širše smo prepričani - da bo tovarna sladkorja dolgoročno obsojena na počasno stagniranje oziroma v končni fazi na propad. Drugo področje je seveda področje mlečne proizvodnje. Slovenija je 75%, bi rekel, kmetijsko v težje pridelovalnih pogojih in na takšnih težje pridelovalnih pogojih je ena od najperspektivnejših panog, ki lahko na takšnih pogojih deluje, govedoreja. Naša pričakovana kvota je bila 690.000 ton. Ponudba Evropske unije je za 30% nižja, kar pomeni, da na tem segmentu že v tem trenutku moramo mlečno proizvodnjo za toliko in toliko procentov znižati, kaj šele, da bi v to kvoto bila vkomponirana kakršnakoli razvojna komponenta. Ko smo na odboru za kmetijstvo na široko o teh problemih govorili, so nas naši predstavniki potolažili, češ, da nam v Evropi govorijo, da smo "golden boy" in podobno. Skupno evropsko kmetijsko tržišče si prizadeva za to, da bi Slovenija postala potrošnik kmetijskih proizvodov, ki jih Evropa proizvaja v višku. Evropa proizvaja, mislim, da v tem trenutku preko 2 milijona ton tržnih viškov sladkorja in te morajo nekam plasirati. Letno uvozimo v Slovenijo za 700 milijonov mark kmetijskih proizvodov. V Evropsko unijo praktično ne izvažamo ničesar, razen malo mesa in, kot tukaj piše, mesnih odpadkov. Ne vem, ali to pomeni klavnični odpadkiali kaj so pravzaprav mesni odpadki. Skratka, to je vse, kar danes in s čim danes Slovenija posega na skupno tržišče Evropske unije. Iz tega razloga se slabo piše slovenskemu podeželju, kajti brez kmetijstva brez nadaljnjih razvojnih spodbud na področju kmetijstva, je tudi podeželje obsojeno na počasno stagniranje oziroma propadanje in nič nam tudi ne bodo pomagali ne vem kako dobri, regionalni razvojni programi, ker če bodo mladi odšli s podeželja, potem ne bo kdo imel teh programov izvajati in tudi nobene potrebe ne bo, da bi jih izvajali, ker ne bo ljudi, ker se starostna in demografska struktura izredno hitro na podeželju slabšata. Ob tem bi rad povedal, da pravzaprav ta kritika leti na vlado kot celoto. Se pravi, vlada kot celota - ni to samo stvar ministrstva za kmetijstvo - vlada kot celota v tem obdobju ni uspela voditi take kmetijske politike, ki bi dejansko te trende obrnila navzgor, da bi lahko pred Evropsko unijo rekli, poglejte, bruto družbeni produkt v kmetijstvu se viša, število zaposlenih vkmetijstvu raste, se pravi, s tem opravičujemo tudi potrebo po višjih kvotah. To je kritika celotni vlade in pa morebiti tudi nedorečenemu in ne povsem logični uvedbi neposrednih plačil leta 1997, kajti s tem denarjem bi lahko bistveno vplivali na strukturno politiko v naši državi in naše kmetijstvo drugače prilagodili Evropski uniji. Dejstvo namreč je, da na tem področju nismo ničesar naredili in da imamo danes kmetije, ki so neprimerno manjše in nikakor ne morejo konkurirati ob vstopu v Evropsko unijo kmetijam v EU; povprečno so po površini kmetijske zemlje tudi do štirikrat manjše kot kmetije v Evropski uniji. Da zaključim. Rad bi za konec vprašal predstavnike vlade oziroma ne vem, kdo mi bo na to odgovoril, kaj pomeni na strani 56 zapisano, da bomo na področju gospodarstva spremenili zakon o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov. Rad bi spomnil, da smo tu pred nedavnim o tem zakonu razpravljali in na področju tega zakona nismo ničesar spremenili. Ko tole berem, zaključujem, da smo verjetno v Bruslju pred Evropsko unijo obljubili, da bomo ta zakon spremenili, in mislim, da je šla obljuba v tej smeri, da bomo skrajšali 20-letno koncesijsko razmerje za naše slovenske državne gozdove in da bodo s temi gozdovi začeli kot z dopolnilno dejavnostjo upravljati naši kmetje oziroma da bodo gozdovi ponujeni v upravljanje na javnih razpisih. Tega nismo naredili, pač pa je minister oziroma sklad kmetijskih zemljišč pred iztekom leta podpisal z vsemi slovenskimi gozdnimi gospodarstvi koncesijske pogodbe in tako je ostalo najemno razmerje do leta 2013, tako kot predvideva zakon, za katerega smo očitno obljubili, da ga bomo spremenili. Res bi rad, da mi na to dilemo in na to vprašanje nekdo iz vlade odgovori in da mi poveste, kako boste vendar opravičevali pred Evropsko unijo to, kar je zapisano v tem poročilu in česar očitno v Sloveniji nismo naredili. Samo še za zaključek. Kar se tiče demokratičnega deficita in racionalnega dela v tem parlamentu - o tem je bilo govora - bi želel povedati, da demokratičnega deficita ne razumem skozi kvantiteto, ampak predvsem skozi kvaliteto dela. V tem parlamentu smo pravzaprav priča največji porabi časa, ko se koalicijski partnerji med sabo prepirate, kaj bi bilo boljše in kaj bi naredili tako ali drugače. Takšni razpravi smo lahko sledili tudi včeraj, ko smo govorili oziroma imeli na dnevnem redu izvolitev enega od ustavnih sodnikov. Se pravi, ni opozicija tista, ki bi bila kriva in zaradi katere bi bilo treba spreminjati poslovnik, kot je v tem poročilu navedeno, ampak boste morali najprej v koaliciji razčistiti, kaj pravzaprav hočete, poenotiti svoja mnenja in stališča in potem bo delo v tem parlamentu bistveno lažje in enostavnejše, kot je sedaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bernik. Gospod dr. Bernik.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister in spremstvo. Kolikor človek more slediti, kaj se dogaja s pogajanji in tako dalje, bi želel čestitati k uspehu, ki je bil dosežen do sedaj. Pogajalska skupina kot taka je opravila zelo dobro delo, v težki situaciji in pa v situaciji, ki zahteva mnogo znanja, sposobnosti in pa predvsem psihične in fizične moči. Upam, da jo boste obdržali do konca. To poročilo je dejansko neko ogledalo našega dela, vlade in parlamenta. Ne bom govoril o uspehih, ki so zabeleženi, katerih smo lahko veseli. Vendar bi bilo pametno, da malo spregovorimo o tem, česar nismo naredili in zakaj ne. Recimo, kar pogrešam v tem poročilu, je to, da ni skoraj nobene besede o razvojnih programih, ki jih je vlada postavila v dva proračuna, letošnjega in prihodnjega, nekatere postavke absolutno ne spadajo v koncept razvojnih programov. Mislim, da bila Evropka zveza, če resnično gleda, kaj se dela tukaj, lahko na to pozorna. V poročilu ne najdem nobene omembe civilnih organizacij. Zdi se mi, da je Evropska zveza in sva z gospodom ministrom, že večkrat o tej stvari govorila, da bi civilna družba morala imeti veliko večjo funkcijo, kot jo ima. Nekatere organizacije, kot je gospodarska zbornica, se navajajo kot civilno društvo, vendar po mojem mnenju to ne spada v to kategorijo. Ko človek bere tole poročilo, se vpraša, kje je bilo napisano. Nekako dobivam občutek, da je bil del tega napisanega doma. Poglejte, ko v poslovniku beremo - saj to je že moj kolega Sok omenil - pravi, "ko bo poslovnik sprejet, bo pospešil zakonodajni postopek, saj omejuje čas za razpravo in povečuje vlogo parlamentarnih odborov". Ne pove pa, čigava je ta ocena, ne pove, ali je to dobro ali slabo, to se pravi, nekako izgleda, da je to izredno dobra zadeva. Vendar, gospe in gospodje, ki danes tu sedite in se morda dolgočasite ali kakorkoli, ste utrujeni od te debate, uživajte jo, ker je verjetno zadnja pred spremembo poslovnika, ker če bo glasovalni stroj v tem parlamentu oziroma državnem zboru povozil sedanji poslovnik, potem te lepe priložnosti ne boste imeli več. No, gospod Kacin, kolega Kacin je omenil, da so nekatere možnosti oziroma je predlagal nekatere možnosti, kako bi se povečala efektivnost državnega zbora. Mislim, da tako daleč še ni treba iti, zato ker imamo pri roki nekatere veliko bolj možne ureditve oziroma, bi rekel, manj radikalne spremembe za pospešitev zakonodajnega postopka. Poglejte, ena možnost je ta, da bi čisto enostavno razbremenili poslance s tem, da bi jim dali razne svetovalce in podobno. Če pogledamo, recimo, Slovaško, tam ima vsak poslanec samo en delovni odbor - sam jih imam trenutno šest. Kako je mogoče vsemu temu slediti? Potem, druga pomoč poslancem. Imamo strukturo, ki izhaja še iz prejšnjih časov. Recimo, sekretariat za zakonodajo - njihov klient je državni zbor v celoti, mi, poslanci, od tega dejansko nimamo ničesar, razen da nas opozorijo, če je kakšna stvar neskladna z ustavo. Torej, to je ena možnost, in bi morda, če nekdo tu ocenjuje, kako se bo delo državnega zbora izboljšalo s tem, da poslovnik spremenimo, bi morda lahko šel v ozadje in tudi to povedal ter primerjal s kakšno drugo državo. Poročilo govori tudi o kodeksu ravnanja javnih uslužbencev, ki je bil sprejet januarja leta 2001. Kodeks vsebuje določbe o politični nevtralnosti in o primerih navzkrižja interesov. Človek se vpraša, ali ta kodeks velja tudi za vlado, ki imenuje svoje uradnike, imenuje veleposlanike in tako dalje. Kot doslej opazujem, ta kodeks potem ne velja za vlado kot tako. Tu je omenjena tudi odločba ustavnega sodišča iz leta 1998 glede Kopra. To še danes ni rešeno in ni nakazano, ali bo rešeno in niti ni nakazano, ali bo rešeno, ali je to dobro, ali ni dobro. Potem je tukaj en pitejski stavek glede sodne oblasti, na strani 19: "Sodstvo ima v Sloveniji še vedno visoko stopnjo neodvisnosti". Zdaj, kako to razumeti? Ali predvideva Evropska zveza ali kdorkoli je to pisal, da bo sodstvo izgubilo še to neodvisnost, ki jo ima, ali kaj. Jaz pa mislim, da jo ima premalo. Kako mora tako poročilo biti napisano na tak način? Potem se govori o korupciji. Problemi s korupcijo v Sloveniji so še vedno relativno majhni in ne vem, na kakšni osnovi je ta ugotovitev narejena, kajti tisti, ki pogledamo javno življenje, vemo, da je drugače. In poleg tega paradoksalno in to je dejansko prav, kako bi rekel, na glavo postavljeno, da je urad v uradu predsednika vlade ustanovil urad za preprečevanje korupcije. Poslušajte! Jaz bi rad videl kakšno državo, ki ima isto ureditev. Da ne bom predolg, bom komentiral še tole. Mala in srednja podjetja postajajo vedno bolj pomembna za gospodarstvo. Vendar tukaj govorijo, da zaradi neugodne strukture ta sektor ne gre naprej. Zdi se mi, da bi bilo dobro tudi povedati, zakaj ne. Visoke obresti, visoki davki in premalo razvojnih programov za mala podjetja. Kot vemo, po svetu so mala podjetja motor, ki ženejo ekonomijo, pri nas je pa ne. Mislim, da vlada veliko premalo naredi, kar se tiče malega gospodarstva in bi resnično morali razmisliti o tej stvari, kako se tega lotiti. Celovita ocena je, da je Slovenija delujoče tržno gospodarstvo. To se zelo lepo sliši. Ko gre pa človek gledat, kaj pravijo o bankah, nismo še privatizirali bank, zavarovalnic in podobno. Zato bi bilo zelo koristno pomisliti, kakšno bo poročilo naslednjič, ko bodo lahko poročali, da naš program privatizacije bank ni šel skozi, daima tako rekoč jajce na obrazu, ker to smo obljubili. In pa še druga stvar je. Lahko se bodo vprašali, kje kdo vodi slovensko gospodarstvo. Ali je to vlada, ali je urad predsednika države, kjer so čisto divergentne stvari, in upam, da bomo ta status, ki ga imamo sedaj oziroma v javnem mednarodnem mnenju, da nismo verodostojni, lahko popravili. Ne vem, kaj je odgovor slovenske vlade - to me pa vi poučite - na takole poročilo. Ali vlada odgovori na to? Ali zaradi nas samih, to se pravi javnosti, nekaj pove? Ali se strinja s tem ali se ne strinja? Kaj se je zgodilo v tem času? Mislim, da nekaj podobnega bi moralo biti del tega procesa. Hvala vam lepa.
Hvala lepa. S tem smo zaključili pisne neomejene razprave. Razprave ostalih poslancev, kot je običajno, omejujem na 5 minut. Gospa Pozsončeva, ste vi imeli repliko? Ustna razprava. Hvala. To se pravi, vsi nadaljnji razpravljavci imajo razpravo omejeno na 5 minut. Najprej je na vrsti gospod Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Poskušal bom biti kratek. Rad bi dal samo nekaj označb oziroma poudarkov iz tega poročila, ki so me posebej zbodli. Bodisi zato, ker nekako ne odražajo dejanskega stanja ali pa tisto, kar je posebej obremenjujoče, in bi se veljalo zamisliti intudi spremeniti do vstopa v Evropsko unijo. Saj to je verjetno v našem interesu, lastnega življenja, da si kreiramo takšno, ki bo dobro za državljane. Ne bom posebej opredeljeval naprej, kako je. Očitno se da pa razbrati iz tega poročila, podobno kot moj kolega dr. Bernik ugotavlja, da seveda evropske institucije pripravijo poročilo, ne morejo pa biti neposredno vtkane v našo stvarnost, zato da bi res ugotovile, kakšno je. Zato je pomembno, kaj državni uslužbenci ali pa druge institucije ponudijo tem evropskim poročevalcem. Poglejte, recimo, reforma javne uprave je napredovala. Število zaposlenih se je povečalo. Mislim, da reforma javne uprave ni nič napredovala. Število zaposlenih uslužbencev, da se je povečalo, to nič ne govori o uspešnosti javne uprave. Anarhija še naprej ostaja. Potem, da ne ponavljam, sodstvo, ki ima še vedno visoko stopnjo neodvisnosti. Torej ne vemo, v katero smer gre. Povečano nasilje slovenske policije. Ne vem, na osnovi katerih podatkov. Je pa nekaj evidentno, in sicer se je število zapornikov v zadnjih dveh, treh letih povečalo za približno 70 procentov. Lahko trdimo, da se je nasilje v Sloveniji povečalo. To pa z zagotovostjo. Drugo pa je seveda, kako smo uspešni pri preganjanju nasilja. O tem pa poročilo nič ne govori. Veliko bolje bi se bilo pomembno zazreti v problem, kaj je z žrtvami. Tukaj imamo mi problem v Sloveniji. Kaj sploh naredimo pri tem odpravljanju posledic? V zadnjem času je nekoliko napredovala tudi denacionalizacija. Upam, da ne bomo leta 2100 brali tudi, da je nekoliko napredovala denacionalizacija, recimo moji potomci. Urad varuha človekovih pravic še naprej dobro deluje. Sindikati so še naprej aktivni. Terminologija je malce problematična. Mene zanima ocena, koliko so sindikati avtonomni in koliko smo jim mi dopustili, da so umeščeni v ta proces sprejemanja v okviru socialnega dialoga. Žrtve vojnega nasilja, da imamo zelo dobro urejeno. To me je malo zbodlo. Ja, za nekatere ja, za nekatere pa nič. Saj jim tudi mrliških listov nismo izdali. Glede grobišč vemo, kje smo. Bodimo dostojni. Bodimo dostojni, ne servirajmo evropskim ljudem neke potvorjene informacije. Dajmo dejstvo, pa tisto, kar bomo še naredili, resno, v imenu civilizacijskih podlag. V zadnjem poročilu je bil dosežen napredek v zvezi z razvojem podeželja. Ne, samo instrumente poseganja na podeželje, v kmetijstvo ali pa morda regionalno politiko, nekaj malenkostnega smo uvedli po vzoru Evropske unije. Ampak v zvezi z razvojem podeželja, če grem od Velikih Lašč, pa do Kolpe, vidim eno samo nazadovanje, tudi tam, kjer minister But stanuje. To je vse več zaraščenosti. Število kmetij se zmanjšuje. Število glav živine se zmanjšuje. Vse je v minusu. Tudi produktivnost posameznega kmeta. Ne vem, morda je to kje drugje v Sloveniji, ampak tega jaz nisem opazil. Veljalo bi še kaj omeniti v zvezi s korupcijo, ampak so že moji kolegi omenili. To, da imamo v vladni urad za korupcijo, nič ne pomeni. Ko sem šel gledat analizo, kje je največ korupcije, jo je predsem v tistih državah, kjer imajo urad za korupcijo. Resne države, ki preganjajo korupcijo, imajo pa v okviru kriminalistične policije bolj okrepljeno. Jaz sem že predlagal, da ta urad in vse njihove tri uslužbence, ki se ukvarjajo z definicijo korupcije, zaposli v okviru ministrstva oziroma urada za policijo. To so tiste negativne reči, ker pozitivnih nisem posebej izpostavljal, kar poročilo govori. So bili narejeni koraki. Če bi govorili, da to ni, bi lagali. Jaz sem pa omenil tisto, kjer bodimo verodostojni, kjer se lotimo še vprašanj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Zupanova.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! Spoštovani predstavniki vlade! Spoštovane kolegice in kolegi! Dovolite, da najprej izrazim svojo podporo in zahvalo za vaša prizadevanja pri pogajanjih. Zavedam se, da je vaše delo visoko strokovno in potrebna je velika potrpežljivost in upam, da bo tudi tako naprej. Bi pa izpostavila dve stvari, ki sta bili sicer že omenjeni, vendar mislim, da sta izredno pomembni, na katere nas navaja tudi samo poročilo. Gre za reformo javne uprave. Pri tem mislim na sveženj petih zakonov, in sicer zakona o javnih uslužbencih, zakona o državni upravi, zakona o javnih agencijah, zakona o inšpekcijskih službah in zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Pred časomje namreč kazalo, da se vlada izredno trudi za reformo javne uprave, saj je v svoji zagnanosti predlagala nekatere izmed teh zakonov po hitrem postopku. Ko so prišli do spoznanja v vladni koaliciji, da je materija izredno zahtevna in da je potrebno obravnavati vse zakone skladno in jih tudi uskladiti, smo prešli na redni postopek. Zdaj je vseh pet zakonov v fazi prve obravnave. Vendar se bojim, da bodo velike težave, zlasti mislim na zakon o sistemu plač v javnem sektorju, zato se bojim, da bodo pri tem velike zamude. Sprašujem vas, kako bo to vplivalo na sama pogajanja in kaj bo vlada pri tem storila. Drugo vprašanje pa se nanaša prav tako na ugotovitev iz poročila, da je ustavno sodišče že leta 1998 odločilo, da se mora občina Koper deliti. Kot je pa slišati, pa vlada predlaga razveljavitev določb o možni razdelitvi občine Koper. Zanima me, iz kakšnega razloga in ali ne bo to tudi zmanjšalo možnosti, da bi lahko uresničili odločbo ustavnega sodišča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Moge.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Tempus fugit, zato bom kratek. Najprej, gospod minister, vam in vaši ekipi izrekam osebno zahvalo za to, kar ste naredili. Po moji oceni ste bili doslej uspešni. Gospod Peterle! Zelo podrobno sem prebral tekst, ki je prišel z vaše komisije in me je v glavnem zadovoljil, vendar bi zaradi tega, ker je premalo tega nakazano v tem materialu, poprosil oba za dodatne informacije. Gre za zadnja pogajanja, za območje, ki je zelo važno, to je območje kmetijske regionalizacije financiranja in vsa ta območja so v veliki meri, če hočemo izkazati, ali smo potrebni kake pomoči, ali ne, odvisna od statistike. Mi državljani smo bili ogromnokrat informirani o teh stvareh, bodisi da je šlo na drugem delu delitev statistike na NUC 2, prva državna ostane, da bi imeli Ljubljano in okolico in ostalo Slovenijo, ali vzhod, pa zahod Slovenije, pa eno srednjo regijo. Od teh vaših pogajanj, kako bo razdeljena Slovenija na drugem nivoju statističnega zajemanja podatkov, so seveda v veliki meri odvisne pomoči. Mislim, da boste z znanjem, ki ste ga doslej imeli, če bo Slovenija razdeljena na prvem in na drugem nivoju na enako območje, znali to pri pogajanjih kje drugje izkoristiti. Zanima me pa, kako daleč je zdaj ta stvar oziroma kje so zdaj pozicije Slovenije pri vstopu v Evropo. Za odgovor že vnaprej hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj imamo še razpravljavce, po vrsti: gospod Barovič, gospa Pozsonec, gospod Rokavec, gospod Podobnik in gospod Peterle. Se pravi, najprej gospod Barovič. Prosim.
Do današnjega dne sem bil prepričan, da je v tem državnem zboru dosežen konsenz sedmih strank, ne osmih, da naj bi postala Slovenija članica Evropske unije. Iz dela razprave, ki sem jo poslušal, lahko ugotovim samo, da je znotraj tega konsenza in enotnega mnenja ponovno nastala neka opozicija in pozicija, kar me seveda zelo čudi. Sam sem predstavnik slovenske nacionalne stranke, edine, ki ni podpisala ali pa, ki se ni strinjala s tem konsenzom, po drugi strani pa sem podpredsednik komisije za evropske zadeve, zato sem včasih v zelo hudem položaju. Kot predstavnik slovenske nacionalne stranke imam vso pravico dvomiti v dobro vstopanja Slovenije v Evropsko unijo, seveda z namenom inciljem, da to tudi dokažem. Po drugi strani pa se zavedam, in pričakujem tudi od kolegov, pa tudi znotraj državnega zbora, da v stiku s tujimi državniki, v stiku s tujimi delegacijami po funkciji podpredsednika komisije za evropske zadeve moram zastopati stališča države, Republike Slovenije, in ne smem s stališča slovenske nacionalne stranke, česar se seveda držim, kljub temu, da vedno povem, da sem predstavnik tiste stranke, ki konsenza ni dosegla - to se tiče tistega dela razprave, ki smo jo poslušali malo prej. In sam kot tak bom jasno in glasno zdaj povedal, kakšne so moje ocene, in dokazal svoj skepticizem ali pa evroskepticizem. Prvo vprašanje, kdo bo odločal o tem, ali bo Slovenija članica Evropske unije ali ne. Sam ocenjujem, da bi morali o tem odločiti Slovenci in država Republika Slovenija. Kakšna so dejstva? O tem odločajo drugi; o tem odloča 15 članic držav Evropske unije. Tudi ta odločanja o tem so zelo neenotna. To vem iz prakse in s srečanj s tujimi delegacijami. Kakšen je cilj? Cilj vstopanja Slovenije v Evropsko unijo je, vse dobro za Slovenijo. Sprejemanje zakonodaje, ki se bo prilagodila državam Evropske unije in ki bo hkrati izboljšala stanje v državi Republiki Sloveniji. Kakšno je dejansko stanje? Že samo področje kmetijstva, o katerem je veliko govora in o katerem smo se danes pogovarjali tudi z dansko delegacijo, ki bo predsedovala Evropski uniji v drugi polovici leta, kaže, da je cilj ravno nasproten, da se Sloveniji ne piše ravno dobro. Sam ocenjujem, da je Slovenija kmet na šahovnici, s katerim upravljajo drugi. Ali je kakšen drug izhod za Slovenijo, so nas vprašali ali pa se vprašamo. Mislil sem, da dejansko ne, zaradi blagostanja. Ko pa sem se srečal z norveškim veleposlanikom, sem videl, da je ta cilj. Norveška ni članica Evropskeunije, je pa enakovreden in enakopraven član notranjega trga, gospodarskega trga Evropske unije. To drži. Zakaj? Ker je sama poskrbela zase, ker je ustvarila tako dobro gospodarstvo, da se z njo Evropska unija pogovarja kot z enakopravnim članom. Zakaj takšnega izhodišča ne ustvari naša Slovenija? Potem bi se lahko veliko bolj enakopravno pogovarjali. Če pa zasledujemo cilje laekanske deklaracije, sem prvi, ki podpišem, da gre Slovenija v Evropsko unijo. Da bo leta 2010 v Evropski uniji brezposelnost ničelna, da se bodo zmanjšale socialne razlike. Ko slovenskemu človeku to govorimo, se seveda zelo čudimo podatkom, ki smo jih včeraj slišali, da zaupanje Slovencev, pa tudi drugih prebivalcev članic kandidatk, pada. Seveda pada, če po eni strani govorimo, daje cilj ničelna brezposelnost ali pa zmanjšanje socialnih razlik, po drugi strani pa prebivalci teh držav članic vidijo, da je temu ravno obratno, ali pa da vsaj stagnira brezposelnost kot tudi socialne razlike, ki se v Sloveniji seveda iz dneva v dan povečujejo. In za konec. Jaz sem sicer vesel, da se v zadnjem času veliko govori o vlogi jezika v evropskem parlamentu, vlogi slovenskega jezika, o katerem bomo lahko, upam, če že bomo člani Evropske unije, govorili. Nihče nam ne more povedati, kakšna bo vloga nacionalnega parlamenta. Jaz sem prepričan, da bi ta vloga morala biti zelo močna - bom takoj končal, gospod predsednik - pa vendarle so mnenja o vlogi nacionalnih parlamentov zelo različna. In še eno vprašanje, ki je pa zelo, zelo odprto. Kakšen bo naš odnos do sosednjih držav, ki ne bodo članice Evropske unije, če bo Slovenija postala? O tem in pa o načinu volitev v evropski parlament pa še nisem slišal nobenih dejstev, nobenih razprav, pa verjemite, da so zelo pomembna. Hvala in se opravičujem, ker sem prekoračil nekaj sekund.
Hvala. Gospa Pozsonec, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani. Lep pozdrav tudi z moje strani. Ko prebiram to poročilo, kaj ne morem si, da ne bi ponovno opozorila na razmere v Pomurju. Če se to zdi nekomu tečno in dolgočasno, vam moram povedati, da 21 procentov nezaposlenosti je dovolj velik vzrok in alarm, da je o tem treba govoriti. Bi bilo potrebno se boriti za nekaj delovnih mest, mi pa jih na stotine zgubljamo v zadnjihmesecih. Čez tisoč delovnih mest smo izgubili v obmejnem kraju, obmejnem delu v Prekmurju. Zato, gospod minister, vas osebno z imenom in priimkom opozarjam, da za vstop v Evropo, Evropsko unijo, ne sme država pozabiti na najbolj ogrožen člen. Moč celote je le tolikšna, kakor je močan njen najslabši člen. In tale najslabši člen je zelo, zelo ranljiv. Država mora najti način, da prepreči izgubljanje delovnih mest v obmejnih krajih Pomurja, mora najti način, da zaradi gospodarskih in človeških potencialov zagotovi boljšo infrastrukturno povezavo z obmejnimi kraji in s tem gospodarski razvoj v tistih krajih; mora izkoristiti kmetijstvo v Prekmurju, v dobrobit kmetijcev in v dobrobit sebi; mora najti način, da mladini omogočamo obstanek v obmejnih krajih, ker to, da ti kraji postajajo prazni, to ni več bavbav, ampak dobesedno lovci kupujejo po zelo nizki ceni rodno zemljo in tam bo lovišče in tam raste grmovje. Tudi Prekmurcem oziroma Pomurcem je treba zagotoviti človeka vredno življenje. Če ne najdete rešitev za Pomurje, niste ničesar naredili za narodnost, kajti narodnost je še bolj ogrožena. V teh krajih je zelo ogrožena, ker če mora zapustiti narodnostno mešano območje, potem izgubi tudi svojo identiteto in svojo narodnost. 21%-na nezaposlenost v primerjavi s 7%-no - dajte razmišljati o tem. Skrajni čas je, da se odgovorni končno začnejo obnašati do nakopičenih problemov Pomurja bolj odgovorno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rokavec. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod minister in predstavniki vlade! Na kratko bi se osredotočil samo na poglavje kmetijstva, o čemer je bilo že tudi nekaj govora danes v razpravah. Poglavje kmetijstva je ocenjeno zelo pozitivno. Vemo, da je bilo v dosedanjem času prilagajanja slovenske zakonodaje in tudi samih pogajanj to pogajanje predvsem glede implementacije zakonodaje in predpisov. Sedaj prehajamo na tisti ključni del pogajanja, kako bo to, eno zelo težkih področij, urejeno in pa zaključeno v zaključni fazi. Menim, da je to področje tako občutljivo za našo državo, kot je verjetno občutljiv promet nepremičnin za Poljsko, ker ima Slovenija tako drugačen, specifičen način oblikovanja in strukturne organiziranosti kmetijstva v primerjavi z drugimi državami kandidatkami, ki prav tako čakajo na vstop v Evropsko unijo. Mi imamo majhne kmetije, druge kandidatke imajo velike kmetije. Če dobimo majhno kvoto, potem za naše kmetijske obrate, ki so majhni, to pomeni, da jim zavremo možnost, da pridejo do tiste solidne ravni, kjer lahko preživimo tudi z drugimi ukrepi, se pravi, regionalne politike in temu podobnega. Če pa ne dobimo dovolj velike kvote, pa s tem dejansko zavremo to možnost. To je dejansko diametralno nasprotnoproti drugim kandidatkam za članstvo v Evropski uniji, kjer se njihova proizvodnja zmanjšuje in bodo enostavno prišli na teh 90%, ki so bili v delovni verziji izhodišč za pogajanja v zaključnem delu na področju kmetijstva tudi izpostavljeni. Zato menim, da bi bilo nujno potrebno, da naša država zahteva diferenciran pristop in obravnavo pogajanj ter da uveljavi našo specifičnost na tem področju. V nasprotnem primeru, mislim, da bodo posledice za naše kmetijstvo v primerjavi z drugimi kandidatkami bistveno, bistveno težje. Res je, da gre za samo 4% našega prebivalstva, če gledamo samo z vidika števila prebivalcev, vendar če se zavedamo pomena kmetijstva bistveno širše, pomena okolja, pomena turizma, gospodarstva, ki je vezano na to področje, je pa to področjebistveno širše, zajema od 20 do 30% ali še več. Temu primerno bi bilo verjetno treba narediti vse. Ocenjujem, da je bilo v dosedanjem času narejeno bistveno premalo predvsem na področju strukturne preobrazbe predelovalne industrije. Enostavno se na tem področju čaka "dan D" in čaka na šok. Ugotovili smo tudi, da je sosednja Avstrija doživela na tem segmentu največji šok, zato ker ni bila primerno organizirana, da bi se že predhodno povezala in konkurirala odprtemu trgu, ki je nastopil prav na tisti "dan D" Vsi ti argumenti me znova prepričujejo, da je še kako pomembno, da se uveljavi diferenciran način pogajanj in da se uveljavi specifičnost, ki je ključnega pomena za našo državo in predvsem za to, da bo kmetijstvo obstalo. V nasprotnem primeru, sem prepričan, da bo kmetijstvo v večjem delu države obsojena na propad, s tem pa ne samo kmetijstvo, s tem bo obsojeno na zaraščanje in na neobljudeno krajino verjetno večina ozemlja naše države. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Peterle, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani! K vprašanjem, ki sem jih prej postavil v imenu poslanske skupine Nove Slovenije, bi dodal še dvoje. Glede na to, kar piše na strani 31 o zunanjem dolgu, ki je šel čez 5, 6 milijard takrat, zdaj smo pa precej kasneje in se je ta številka že dvignila. Zanima me, kakšna je projekcija zadolževanja, ki ga zaenkrat še ne ocenjujejo kot vznemirjujočega, ampak nas pa uvrščajo v srednje zadolžene države. Ugotavljajo pa tudi, da je srednjeročno ta trend razvoja lahko vzrok za zaskrbljenost. Se pravi, gre za vprašanje kako oziroma koliko eksponencialna bo ta krivulja v naslednjih letih. Tukaj bi prosil za eno projekcijo. Enako velja za inflacijo, za katero pravi tukaj, da bo vztrajna. Mi smo tukaj poslušali tudi že razlage predsednika vlade, ki se je, kadar govori o inflaciji, ponavadi zadržal pri rasti cen nafte. Nafta se je dražila tudi za druge, pa imajo kljub temu nizko inflacijo, mi imamo pa že dolgo previsoko in ne kaže na kakšne velike uspehe v zvezi s tem. Drugič, se bom, kot poslanec malo pozabaval s političnim delom poročila, v katerem je kar nekaj simpatičnih cvetk. Na strani 17 si pisec, ga ne bom lociral, ampak mislim, da je le od domače provinience, se ukvarja s kvalifikacijami, političnimi, LDS-a in SLS-a. Obe ti dve stranki prisodi k desno sredinskim strankam. Za druge stranke pa ne čuti potrebe, da bi se opredelil, h kateri liniji pripadajo. Pač pa uporabi zanimivo besedo, da LDS ima kar 34%, tega kara, takega pozornega kara pa ni recimo do SMS-ja, ki je prvič v parlamentu, pa je dosegla kar štiri poslance ali Nova Slovenija, ki je dosegla kar osem poslancev. Pri teh pospeševalnih besedah bi svetoval malo več uravnotežene pozornosti. Potem na strani 19 beremo, da je zakon o vladi poenostavil postopke, treba je pa sprejeti še ustrezne spremembe ustave. Nepoučen bralec bi razumel, da Bruselj naroča, naj spremenimo ustavo na področju postavljanja vlade. Mislim, da ni tako. Glede sodstva so bili že dani komentarji. Potem je pa še ena lepa, v zvezi z varuhom človekovih pravic. To me čudi, da je pozornim očem to ušlo. Piše, da je bil novi varuh človekovi pravic imenovan namesto prejšnjega, ki je lani odstopil, da bi lahko kandidiral na državnozborskih volitvah. Ta se mi zdi res malo cvetoča, ker kolikor vem, je varuhu potekel mandat, pa še vlekel ga malce. Ne vem, kdo si lahko to privošči. Bruselj gotovo ne. Mislim, da tako v detajle ne gredo. Zdaj pa še na hitro komentar k vprašanju nadzora finančnega, ki sta ga omenila gospod Horvat in tudi gospod Podobnik. Jaz bi poudaril, da ob pohvali pri zunanjem delu nadzora poročilo govori, da je treba okrepiti notranji nadzor nad javnimi financami. Naslednji komentar gospodu Podobniku, glede možnega spreminjanja 87. člena ustave. V konvenciji bo nedvomno potekala močnarazprava o okrepljeni vlogi parlamenta. Tukaj vidim zelo široko soglasje za to in seveda tudi od nas bo odvisno, kako bomo želeli postaviti parlament v bodoče. Kaj bo v relaciji do inštanc Evropske zveze zgolj predmet informiranja, kaj konzultiranja, kaj obveznega dajanja mnenj, pred komonitarnimi rešitvami in kaj potrjevanje potem, ko bodo te sprejete. Kot je rekel, mislim, že gospod Kacin, smo unikat med državami kandidatkami glede vloge parlamenta pri pogajalskih izhodiščih samih. Ko sem že omenil gospoda Kacina, moram reči, da se ne strinjam z njegovim predlogom, da bi povečali državni zbor. Jaz bi raje videl manjša delovna telesa, pa njihovo večjo vlogo. Mislim, da ravno njegov odbor, v katerem tudi sodelujem, je mali parlament s 25 ljudmi. Mislim, datako velikih teles ne potrebujemo, če tudi upoštevamo proporcialno zastopanost vseh strank. Pa še vprašanje glede Nata, ki je bilo omenjeno s strani nekaterih poslanskih kolegov. Jaz vidim problem v tem, da ta antinatovska kampanja, ki v Sloveniji še traja, skuša narediti razliko med Natom in Evropsko zvezo na bistvenem področju. Pri tem pa izpušča iz oči - samo še dva stavka, gospod podpredsednik - da gre pri teh dveh organizacijah v marsičem za identične vrednote in načela ali pa za komplementarne vrednote in načela. Tisti, ki danes govori močno proti Natu, pravzaprav v očeh ljudi govori tudi proti Evropski zvezi. Ljudje ta dva cilja, za katera smo se skupaj zavzeli, zelo povezujejo in takega nasprotja, kakor ga nekateri dandanašnje uvajajo v javno razpravo, ne vidijo. Zato mislim, da del te razprave dela škodo tudi naši volji po vstopu v Evropsko zvezo. Hvala.
Hvala. Še replika, gospod Podobnik.
Hvala. Povsem na kratko. Kolega Peterle je zelo podrobno prebral poročilo in je prvi opozoril na to napako, na strani 17, kjer se zapiše, da je LDS desnosredinska stranka. Jaz sem šel potem pogledat v originalni tekst in tukaj je napaka pri prevodu. Na to bi rad opozoril. Kar se pa tiče opredelitev levo, desno. To pa je očitno za Evropsko unijo in za delovanje evropskega parlamenta pomembna opredelitev. In očitno je zato tako vztrajna na vseh poročilih. Vedno se pojavlja tudi opredelitev strank, levo ali desno. Res pa je, da so nekatere opredelitve, še posebej politične, zelo, zelo površne, zelo površne in najverjetneje so dobili površne informacije s strani slovenskih predstavnikov. Hvala lepa.
Hvala. S tem je dopoldanski del zasedanja zaključen. Nadaljujemo ob 14.30, s to točko. Odgovor ministra bo najprej.
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Spoštovani gostje! Nadaljujemo s popoldanskim delom zasedanja. Obveščam vas, da so dodatno opravičeni za nadaljevanje 14. seje dne 27.3.2002 mag. Janez Kramberger za pričetek popoldanskega dela seje in Danica Simšič, ravno tako za pričetek popoldanskega dela seje. Ker bomo ugotavljali navzočnost v dvorani, vas lepo prosim za pozornost. Ugotavljamo navzočnost! Navzočih je 47 poslank in poslancev. Državni zbor je sklepčen in lahko odloča. V dopoldanskem delu smo ob obravnavi 2. točke dnevnega reda še v fazi razprave. K besedi se je javil tudi gospod minister, dr. Janez Potočnik. Izvolite. Lepo prosim za mir v dvorani!
Po kosilu je malo težje, ampak bomo poskušali. Poskušal bom biti hkrati dvoje, kar je malo kontradiktorno, kratek in hkrati odgovoriti na čimveč vprašanj, ki ste jih v bistvu dali. Prvo, najprej hvala za vse pripombe in na nek način kljub vsemu pozitivno energijo in čas, ki je posvečen razpravi v zvezi z Evropsko unijo. Želel bi povedati najprej to, kako v bistvu poročilo nastaja. Poročilo je dokument Evropske unije. Res, da je nastalo s tem, da smo tudi na naši strani pripravili zelo pomemben input, ampak na koncu je seveda izredno pomembno, da tak input ne pripravljamo samo mi, ampak ga pripravlja tudi predstavništvo komisije tukaj v Ljubljani. Pripravljajo ga njihovi strokovnjaki v Bruslju. To je njihovo videnje tega, kar se v Sloveniji dogaja. Ali na to dati odgovor, ali ne? To vedno na nek način komentiramo, vendar to smo komentirali seveda v prvih dneh, ko je poročilo dejansko prišlo, to je bilo takrat, mislim, da novembra lanskega leta, še sredi novembra. Najprej o tem, kar se mi zdi zelo pomembno, ker se na ta način lahko hitro omejimo na to. Kar precej diskusij je šlo v to smer, ki so na nek način polemizirale z nečim, kar mi ne moremo v bistvu nič dodati ali odvzeti. Drugo, kako potekajo pogajanja, ker so nekatere pripombe šle tudi v to smer. Kot veste, pogajanja potekajo o obstoječem pravnem redu Evropske unije. Obstoječi pravni red Evropske unije obsega približno 80.000 strani. Šli smo skozi to in to je edino predmet, o katerem se pogovarjamo. Ves problem je, da ima ta del pogovora malo nesrečen naziv, to so pogajanja. Res je, in tosem tudi jaz že večkrat javno povedal, da seveda ta del pogajanj, ki so bila pogajanja doslej, so bila bolj ali manj prilagajanja obstoječemu pravnemu redu Evropske unije. Da je to nekaj povsem normalnega, je tudi zame povsem jasno. Zakaj? Zaradi tega, ker smo se odločili, vsaj z odločitvami, ki so bile sprejete na vladi in kasneje potrjene oziroma tudi dopolnjene v parlamentu, da gremo v to smer. Evropska unija ima zakonodajo, kot jo imamo tudi mi. Ali ste se že kdaj vprašali, ali boste zakon, ki ste ga vtej sobi sprejeli, uresničevali? Mislim, da ne. Evropski pravni red je zakonodaja, ki je sprejeta v Evropski uniji. Spraševanja glede tega, ali ga bomo uresničevali ali ne, ni. To je nekaj, kar jemljemo kot dejstvo. V trenutku, ko pa vstopimo, smo pa seveda v poziciji, da se lahko o nastajajočih spremembah zakonodaje Evropske unije, o nastajajočih stvareh, ki so predmet našega skupnega življenja, enakopravno pogovarjamo. Do tu je pa seveda situacija drugačna. V tej zadnji fazi pogajanj bo nekoliko drugače,ker gre vendarle za malo večjo fleksibilnost, kot je šlo doslej, ampak v vsakem primeru je potrebno to, kar sem zdajle povedal, upoštevati. Tehtati generalno, da smo v preteklosti nekoliko preveč popuščali, je seveda legitimno. To je zame nekaj povsem legitimnega, to lahko vsakdo tehta na tak način. Rad bi pa samo opozoril na način, kako se v bistvu sprejemajo taki dokumenti. Taki dokumenti se sprejemajo najprej prek delovnih skupin, ožje pogajalske skupine, vlade, odbora za mednarodne odnose v parlamentu. Vse, karkoli je bilo sprejeto, je bilo obravnavano tudi v parlamentu. To je sicer edinstvena situacija, mislim, da je zelo ugodna, da zaradi tega veste bistveno več, kot vedo vaši kolegi iz ostalih držav kandidatk, ampak dejstvo je, da je vse bilo s soglasjem, vsaj kolikor je meni znano, ker sem bil na vseh teh predstavitvah oziroma spremembah pogajalskih izhodišč, bilo doslej sprejeto. Seveda smo mi vstopili v pogajanja s tem, da smo morali upoštevati tudi to, kar je bilo že sprejeto v pridružitvenem sporazumu. To so bile danosti, ki so se nekoliko razlikovale med kandidatkami. Kar se tiče pogajanj v tem trenutku. V tem trenutku se pogajanja za zadnja tri področja, o teh finančnih zadevah, pravzaprav še niso začela. Zaenkrat smo dobili samo horizontalno stališče evropske komisije, kako si predstavlja naslednje korake pri zaključku pogajanja. Dejstvo je, da je to horizontalno stališče kot princip, kako se bodo pogajanja dogajala, izjemno pomembno in da odstopanj od tega ne bo veliko. Vendar pa ni to neko pogajalsko izhodišče, ki bi se, prvič, nanašalo na posamezno kandidatko in ki bi bilo, drugič, končno stališče, ali komisije ali držav članic Evropske unije. V prihodnjih dneh pričakujemo individualna pogajalska izhodišča komisije za posamezne države. Potemse bo začela v Evropski uniji razprava med članicami in šele proti koncu španskega predsedstva, če bo vse šlo po sreči, bomo dobili skupno pogajalsko izhodišče za posamezne kandidatke o teh zadnjih treh vprašanjih. Od tu naprej se bo pravzaprav klobčič šele začel odvijati. Do tu se bo pa na nek način diskusija komplicirala, ker morate razumeti, da na drugi strani vstopa tudi petnajsterica držav članic, ki ima seveda drugačna stališča kot kandidatke, ki vstopamo v Evropsko unijo. Vendar sem prepričan, da se bodo proti koncu našli tudi odgovori, ki bodo ugodnejši od predlogov, ki trenutno obstajajo v tem tako imenovanem horizontalnem papirju. Zato sodbe glede tega, kako dobro smo se pogajali na področju kmetijstva, regionalne politike in proračuna, prihranite - lahko jih boste imeli, vendar so v tem trenutku preuranjene. O teh delih, vsaj o tem finančnem delu, se v bistvu še nismo začeli pogajati. Glede na to, da bodo ključni dogovori doseženi šele prav v zadnji fazi pogajanj, vas od tu prosim, da ste potrpežljivi v svojih stališčih, ker je to trenutek, v katerem mi lahko članicam v bistvu bolj ali manj razlagamo svoje probleme, smo jasni, lobiramo, če želite, vendar obljub v tem trenutku ne bomo dobivali od nikogar, ne od komisije, ne od držav članic. To bodo stvari, ki se seveda na nek način beležijo in kjer si bolj ali manj prepričljiv, vendar rešitve se bodo iskale bolj v zadnjem koncu pogajanj. To je zelo pomembno, ker v nasprotnem primeru bomo mi preveč pregrevali situacijo od tu pa do konca leta, ko pričakujemo, da se bodo pogajanja zaključila. V tem trenutku vam nihče ne more ponuditi rešitev in niti garantirati ničesar. Lahko vam pa obljubimo, da bomo delali 100% v skladu z interesi, ki smo jih danes velikokrat slišali z vaše strani zelo jasno artikulirane. Kar se tiče predpristopne pomoči Evropske unije, bi dejal samo toliko, da po podatkih, ki jih imamo za leta 1997, 1998, 1999 Slovenija dosega v finančnih memorandumih točno take odstotke izkoriščanja sredstev: leta 1997 86%, 1998 92%, 1999 95%. Smo med kandidatkami tista, ki najvišje izkorišča sredstva držav oziroma sredstva predpristopne pomoči, kar je dober znak. Imamo probleme v institucionalni izgradnji in jih poskušamo reševati z dobro voljo vseh, ki smo v ta sistem vključeni, vendar pri strukturni in kohezijski politiki je problem ta, da gre za medresorsko usklajevanje že vnaprej in zato je ta problem težak. Je tudi težak, ne samo v vladi, težak je tudi na regionalni ravni, kjer je potrebno projekte domisliti, graditi, predstaviti. Zato prav gotovo gre tu za eno težjih in bolj zahtevnih nalog, ki stoji pred nami. Kar se tiče finančnih memorandumov za leto 2000 in 2001, nismo daleč v črpanju, vendar pa se iztečejo za leto 2000 šele decembra 2002, za leto 2001 pa šele septembra 2003. Imamo vse možnosti, da dosežemo povsem enake deleže, kot sem jih omenjal prej. Drugače pa, če bi vkalkulirali notri še sredstva, ki jih bomo dobivali preko finančne pomoči predvidoma za leto 2002, sredstva Ispe in Saparda, gre v skupni vsoti trenutno za 331 milijonov evrov, ali če prevedem v naše tolarje, za 66 milijard tolarjev skupne pomoči od leta 1992 do leta 2002. To pa seveda ni več majhna številka. In to je nekaj, kar poskušamo, če je le mogoče, s pridom izkoristiti in uporabiti. Kar se tiče vprašanja, zdaj prihajam čisto na posamična, ker bom zelo kratek. Prevajanje je problem, imate prav in ga poskušamo pospeševati, kolikor ga pač moremo. Pravno redakcijo, ki je bila največji problem, smo v letošnjem letu močno pospešili. In tu se stvari premikajo naprej. Primarno zakonodajo bomo tudi prevedli do poletja. Tako v bistvu se stvari obračajo na bolje. Ne moremo pa spremeniti dejstva, da smo majhni in da imamo tu problem, ker je seveda pred nami ravno toliko nalog, kot jih je pred, recimo, večjimi kandidatkami. Kar se tiče javne podpore, se strinjam, tudi mene javno mnenje in javna podpora skrbi. Mislim, da vsi skupaj moramo vendar jasno sporočati, kaj gre in za kaj gre pri vstopanju v Evropsko unijo. Tudi strinjam se s tem, da je pri izvajanju zakonodaje ključna stvar tista, ki nas čaka. Absolutno, tu sploh ni nobene diskusije. Strinjam se z gospodom Podobnikom, da zgolj hitrost ni ključno merilo, daleč od tega, ravno nasprotno. Kot sem vam že večkrat povedal, Slovenija nikoli pravzaprav ni bila država, ki bi poskušala zelo hiteti. Se mi pa zdi zelo pomembno, da smo dosegli 26 poglavij kot prva država. Zaradi tega, ker smo na ta način dali jasno vedeti, da je na naši strani volja, pripravljenost in odločenost, da izpeljemo naloge, velika. In da smo tista država, ki je kooperativna in da če se bo v zadnji fazi karkoli kompliciralo s katerokoli od članic, to ne bo zaradi nas, ker smo prišli v to stopnjo faze pripravljeni. In konec koncev, zelo pomembno je tudi to, da nam ostaja določen čas, da to, kar se danes pogovarjamo, lahko razlagamo tudi članicam zelo jasno. Kar se tiče udeležbe zakondajnega telesa parlamenta v odnosu do sprejemanja stališč, mislim, da imamo izjemno dobro izhodišče. Boljše izhodišče ima naša država kot vse ostale kandidatke. Menim, da pa bo seveda treba narediti veliko, da bo stvar stekla tako, da bo učinkovita. To pomeni, da bo tudi diskusije, ki so tu, diskusije na vladi bodo morale biti izvedene hitro in v kontekstu sprejemanja skupnih stališč, ki jih bomo predstavljali v Bruslju. Torej bo točka ureditev in funkcioniranje naše države v kontekstu Bruslja ena od ključnih stvari uspešnosti in učinkovitosti naše države. To je nekaj, čemur se boste vi in mi posvečali, po mojem, predvsem takoj oziroma se že posvečamo, še bolj se bomo pa posvečali takoj, ko bodo pogajanja končana. Strinjam se z gospodom Pečetom - in to sem jaz tudi od vsega začetka poudarjal v vseh svojih nastopih in predavanjih: Evropska unija ni cilj sam po sebi. Cilj je, seveda doseči več za nas in višja blaginja. In to smo, tudi, ko smo pisali strategijo gospodarskega razvoja Slovenije, ki je stara - recimo - zdaj 7, 8 let, morda še več, je bilo to povsem jasno zapisano. Evropska unija je prej orodje za dosego tistega, kar je naš lastni cilj. Vendar, če bi šli pogledat takrat naloge, ki smo si jih postavili, naloge so v pretežni meri skladne s tistim, kar mi izvajamo danes, z vstopanjem v Evropsko unijo. Lahko se o tem strinjava, lahko ne, vendar ti dokumenti obstajajo. Jaz sem jih pripravljen z vami deliti, kadarkoli želite. Seveda besede, ki nam omogočajo, da hodimo po svetu in te ljudi uničujemo, so težke besede. Upam, da so dobro premišljene, kajti če niso, ne pomagajo nikomur, še najmanj pa tistim, v imenu katerih so izrečene. Z veseljem bi povabil kogarkoli na kakršenkoli sestanek oziroma pot, ki jo imamo, da bi približno videli, na kakšen način ti pogovori izgledajo, koliko so intenzivni in s kakšnimi pritiski se v bistvu v teh pogovorih soočamo z nasprotnih strani. In če niste resnično odprti in če niste prepričljivi, v tem primeru je težko dosegati kakršnekoli premike. Ker dejstvo je, da Evropska unija v pogovorih, ki jih imamo, teži proti temu, da se na nek način izogiba diferenciaciji, kljub temu da jo v veliki meri podpira v svojih stališčih. Namreč, vsaka diferenciacija pomeni zanje tudi problem razlik in problem razlik je seveda nastanek problemov. Kar se tiče vprašanj, ki so povezana s tujimi direktnimi investicijami, bom rekel samo en stavek. Apeliral bi na to, da ne greste izpostavljati, da so to tuje direktne investicije, ki so povezane samo z Evropsko unijo. Mislim, da je prav, da se pusti odprto, ker če bi se spomnil, v dokumentih, ki jih je stroka predstavila že nekaj let nazaj, je bil eden od ključnih ciljev čim večja disperziranost tujih direktnih investicij. Skratka, na ta način se izogibaš kakršnikoli potencialni odvisnosti, zato mislim, da je disperziranost tujih direktnih investicij eden od ključnih faktorjev. Bo pa državna sekretarka, gospa Vitezova, tudi še kasneje pojasnila nekaj več o tem. Kar se tiče pripombe gospoda Jerovška v zvezi s tem, da je zadnja in edina izjema Danska. Danska je zadnja in edina izjema, ker to je izjema, medtem ko pri Poljski gre pa za prehodno obdobje dvanajstih let. Ali bo Poljska po dvanajstih letih v boljši situaciji, kot je danes Slovenija v kontekstu članic Evropske unije, je pa drugo vprašanje - sam mislim, da ne. Ključno vprašanje, ki si ga moramo postaviti, je: kakšen problem katera kandidatka ima. Poljska je ogromna, meji na državo, ki je nekajkrat bolj razvita, in pritiski na možno razprodajo zemlje so tam seveda očitno bistveno večji, kot so pritiski v drugih kandidatkah, vključno s Slovenijo. So pa to seveda diskusije, ki so relevantne. Mislim, da smo - in vi ste bili zraven kot diskutant, ki je bil zelo razumevajoč - tudi o teh problemih na odboru za mednarodne odnose že diskutirali. Kar se tiče kmetijstva. Da bruto dodana vrednost pri kmetijstvu pada, je seveda nekaj, kar je relativno normalno, in mislim, da je tudi prav, kakor grobo se sliši. Ker če bi pa gledali proizvodnjo v bistvu, recimo, ravno mleka ali pa ravno obeh primerov, ki ste ju navedli, mleka in pa sladkorja, po letih narašča, predvsem v zadnjih letih močno narašča. Tako bruto dodana vrednost pada preprosto zato, ker ljudje delajo več in bolje; ne pada toliko število kmetov, ampak pada predvsem to. To je trend, ki ni slovenski, to je trend, ki je splošen, in nasploh je trend v svetu ta, da - recimo - proizvodne dejavnosti na nek način zmanjšujejo svoj del, medtem ko pa tiste dejavnosti, ki so na nek način nadgradnja -tisto, čemur smo običajno rekli, da pač ne proizvaja vrednosti - tisto se pa povečuje, zato ker preprosto tehnologija za vse: za kmete, za delavce, za podjetnike omogoča, da z isto velikostjo dosegajo v bistvu več. Kar se tiče višjih kvot. Kvote za sladkor in mleko - se popolnoma strinjamo, da so prenizke, in tudi se trudimo, da bi se razvilo oziroma šlo v to smer. Naš problem je pa ravno nasproten, kot ste ga omenili. Problem je, da nam raste ta zadeva, ne da - če bi padala ali pa bila stabilna, ne bi bilo problema. Ker pa oni jemljejo neko referenčno obdobje 1995-2000, je pa problem, ker nam raste. In če bi jemali zadnje leto, bi seveda njihova ponudba bila povsem drugačna, kot je bila. Tu imam vse podatke po letih, za vsako od teh, ampak dejansko nam raste, tako za mleko kot za sladkor. In ravno o tem jih hočemo prepričati, da ne moremo in ne smemo v nobenem primeru iti pod obstoječo produkcijo, ki jo zdaj imamo. In tu seveda točno vaše argumente uporabljamo in jih skušamo razlagati naokrog Drugače pa, kar se tiče globalne ponudbe za kmetijstvo, kot veste, v Berlinu neposredna plačila za kandidatke niso bila predvidena. Niso bila predvidena iz zelo preprostega razloga, ker se je menilo, da imajo države toliko nižje cene, da ko bodo vstopile v Evropsko unijo, ne bodo soočene s pritiskom cen, ampak naša država je v zelo specifični situaciji in tega se zavedamo. Tega se zavedamo in zato Slovenija konec koncev že tri, štiri leta simulira skupno kmetijsko politiko tudi skozi proračun, lastni proračun in iščemo tu notri rešitve tudi, ki bi za kmete dale v bistvu tisto, kar vsi skupaj pričakujemo. Kar se tiče reforme javne uprave, ne morem, kot da bi se bolj strinjal s tistim, kar ste rekli. Upam, da se bo ta stvar čimbolj pospešila. Že včeraj sem v uvodu rekel, da bi bilo zelo pomembno, da bi to stvar nekje v maju vendar spravili pod streho. Zdi se mi pomembna - ne samo zaradi Evropske unije, ampak tudi zaradi tega, kar se dogaja doma. Gospod Moge: vprašanje v zvezi z delitvijo Slovenije. Dejstvo je, da je tu resen problem. Dejstvo je pa tudi, da v primeru regionalizacija na nek način pogojuje, resda sredstva, vendar, če bi se odločili, da pristanemo na eno regijo, vam garantiram, da gledamo seveda z drugim očesom natančno to, da bi dobili vsote denarja, če ne take, vsaj take, kot bi bile v primeru, če bi do te regionalizacije prišlo. Mogočih je več rešitev. Tu je seveda zgodba daljša in če bi želeli, sem jo pripravljen kasneje tudi razložiti, ampak imamo točno to, kar ste v bistvu izpostavili, imamo v mislih in pazimo, da se kaj takega ne bi zgodilo. Ni pa povezan pritok denarja s številom regij, samo posredno je povezan. Ni pa neposredno samo od tega odvisen. Gospod Barovič! Mislim, da bo Slovenija, da je seveda bolj res, da se je petnajsterica odločila, da mi postanemo člani Evropske unije, in da je vendar na Sloveniji še končna odločitev, ki jo bomo sprejemali na referendumu, medtem ko pa vsi sklepi, ki so na strani Evropske unije, so pa taki, da je proces ireverzibilen oziroma da je nepovraten. Tako mislim, da tu ni to vprašanje, da bi se pri petnajsterici zamaknila stvar nazaj, ker gre resnično za zgodovinski proces, ki se ga vsi skupaj zavedajo. Primerjava Slovenije in Norveške je simpatična. Vendar, če bi povprašali malo globje, bi ugotovili, da je res, da so oni del notranjega trga oziroma da funkcionirajo kot notranji trg. Vendar, problem je, da morajo sprejemati vse, kar se Evropska unija dogovori in sprejme in funkcionira točno po pravilih notranjega trga. Nimajo pa minimalne možnosti,da vplivajo, kako se bo notranji trg kreiral. Tako so v bistvu v celoti samo pasivni v tem kontekstu. In je, seveda, to nekaj, kar lahko sprejmemo. Mislim, da bi mi bili v zelo podobni situaciji, če bi se odločili, da ne gremo v Evropsko unijo, zaradi tega, ker v tem prostoru živimo. Če boste pogledali od daleč zemljevid Evrope, Slovenija je zelo v srcu Evrope, tja preprosto sodimo, trgujemo s tem delom. Dve tretjini naše trgovine je tukaj in hočemo ali nočemo, se bomo morali, če bomo želeli trgovati, njimi prilagajati, pač, načinu funkcioniranja tega trga in ureditvam, ki tam veljajo. Ali bomo lahko sokreirali in vplivali na to, je pa seveda odvisno od tega, ali se postavimo v pozicijo, da postanemo član. Ena stvar, mislim, da je - in to se večkrat pojavlja v diskusijah - danes je sicer nisem zasledil - Slovenija je delala analize na ekonomskem področju, vam garantiram, da obstajajo in jih lahko dam, ali je za Slovenijo pot v Evropsko unijo prava, ali so alternative, kot bi bila EFTA, CEFTA, EEA [[to je evropsko ekonomsko področje]] , ali ostati zunaj, boljše. Imeli smo projektno skupino, kjer je bila praktično vsa stroka Slovenije združena. Šlo je za ekonomsko strategijo Slovenije, mislim, da je bilo kakšnih pet let nazaj, kjer je posebna knjižica posvečena prav vprašanju, katera alternativa od teh, o katerih zdaj diskutiramo, je najboljša. Pomurje je seveda resen problem in strinjam se z gospo Pozsončevo, da mu je treba posvečati posebno pozornost. Dovolite mi, da zaključim samo z besedami, ker vem, da sem bil daljši, kot bi nekateri želeli, ampak poskušal sem odgovoriti res v preseku na tisto, kar je bilo predmet današnje jutranje diskusije. V tem zadnjem delu letošnjega leta bo zaradi tega, kar je predmet pogajanj, velikokrat prišlo do premika optike v odnosu do Evropske unije, samo na vprašanja, ki bodo povezana s finančnim vključevanjem in posledicami v Evropsko unijo, tako na kmetijskem področju kot na regionalnem področju in na koncu seveda še predvsem na finančnem področju, pri proračunu. Vendar vedno, ko se bomo o tem pogovarjali, mislim, da je bistveno, da ne izgubimo izpred oči, zakaj pravzaprav v Evropsko unijo vstopamo. Po mojem prepričanju gre za tri bistvene prednosti, ki jih ne smemo izgubiti iz vida. Na eni strani gre za prevetritev vsega skupaj in za odpiranje Slovenije, tako našega mišljenja kot delovanja navzven in navznoter, po drugi strani gre za sprejem nekega stabilnega pravnega reda, ki bo našim investitorjem in tujim investitorjem omogočil relativno jasno odločanje o investicijskih možnostih in priložnostih. Bolj bodo ideje dobivale priložnost kot pa drugi pogoji, recimo, način financiranja, način lobiranja in kaj podobnega. Skratka, situacija postaja bistveno bolj predvidljiva za vse podjetnike, zato jih v bistvu toliko podpira vključevanje v Evropsko unijo. In čas je, da jim verjamemo. In tretjič, mislim, da se je bistveno spomniti in vprašati, zakaj je Evropska unija nastala in od kod izhaja. Evropska unija je v 50-ih letih nastala predvsem kot odgovor in potreba za stabilnost, red, mir na območju Evrope. In to je v teh 50 letih vzdrževala. To so pa osnovne stvari, vrednote so tiste, ki štejejo in zaradi katerih pravzaprav je celoten proces v ospredju. In ko se bomo pogovarjali o finančnih konsekvencah, seveda so pomembne in seveda daleč od tega, da bi bile zanemarljive. Vendar proces in pa to, o čemer se pravzaprav pogovarjamo, je tako velik, da je po mojem prepričanju treba vse te argumente dobro pretehtati. Najlepša hvala.
Gospod minister, najlepša hvala vam za podane odgovore. Želite podati odgovore tudi [[...]]Ne? Hvala lepa. Zato prehajamo na razpravo [[...]]Gospod Peterle, izvolite.
Glejte, spoštovana predsedujoča, predlagam, da omogočite besedo gospodu državnemu sekretarju Strmšniku, ki se je prijavil, verjetno želi odgovoriti na nekaj vprašanj, ki jih je bilo kar nekaj za njegovo področje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Strmšnik, izvolite.
Spoštovane poslanke, poslanci. Kar nekaj besed je bilo izrečenih na področju regionalne politike, ki zahtevajo odgovor. Še posebej tista opažanja, ki so nas opozorila na to, da ima regionalna politika tudi notranji pomen in notranje politične implikacije. Kar nekaj čustvenih razprav pravzaprav je bilo, ki so opozorila na to, da se našem obrobju, tam na vzhodu države, dogajajo zadeve, ki so tudi predmet nenazadnje pogajanj. Da praznjenje, do katerega prihaja v Sloveniji, je tudi predmet pogajanj na tem segmentu. In verjetno je prav, da v tem trenutku odgovorimo ali pa vsaj skušamo osvetliti probleme, do katerih prihaja v povezavi s pogajanji. Najprej vodilo na področju pogajanj na ožjem področju regionalne politike je strategija gospodarskega razvoja Slovenije, je strategija regionalnega razvoja Slovenije. Se pravi, v pogajanjih so nas ves čas vodili domači argumenti. In mi smo izpogajali vse rešitve zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. To se mi zdi pomembno poudariti. Vključno z 12 statističnimi regijami, s katerimi se Evropskazveza strinja, čeprav ne izpolnjujejo kvantitavnih kriterijev, števila prebivalstva, tako kot določa regulativa, ki je ravnokar v postopku sprejemanja v Evropski zvezi. Torej rešitve, ki smo jih zastavili v zakonu o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, so sprejemljive tudi za ta evropski krog. Zdaj ključno vodilo in sporočilo v pogajanjih je, da je treba zagotoviti območju, ki zaostaja v razvoju, še posebej tistemu na jugovzhodnem delu Slovenije, pomoč, ki je primerljiva tisti, ki jo prejemajo regije v državah članicah na podobni ravni razvitosti. Se pravi, kaj je tisto, od česar Slovenija ne odstopa v pogajanjih. Ne odstopa od tega, da v razumno dolgem časovnem obdobju se omogoči pomoč tistim območjem, ki v razvoju zaostajajo. In to je vodilo vsega. In nenazadnje, to da napredka v pogajanjih ni, da v poročilu piše, da tukaj ni bilo napredka, je po mojem osebnem prepričanju odraz dejstva, da Slovenija vztraja pri svojih nacionalnih interesih. In mislim, da je lahko gospod Peče skupaj z mano, pravzaprav ponosen na to, da tukaj ni bilo napredka. V pogajanjih - gospod minister je poudaril, da iščemo rešitev, ki bi bila sprejemljiva za obe strani in ki bi pomenila uresničitev tega našega skupnega interesa. Ni rešitev samo v delitvi države na statistične regije, dve ali tri, ampak obstajajo tudi druge možne rešitve. In zato si v pogajanjih trdo prizadevamo. Naslednje sporočilo poročila je, da država še ni predložila državnega razvojnega programa, se pravi, tistih razvojnih prioritet, za katere naj bi pravzaprav denar sploh pritekal. Mi smo to naredili. Se pravi, to poročilo je že nekoliko zastarelo toplogledno. Slovenija je tukaj naredila ključni korak naprej, dosegla notranji razvojni konsenz, povezala proračun in državni razvojni program, dejansko uresničila dolgoročni koncept v javnih financah, sprejela dvoletni proračun in na ta način storila tisti korak, ki je v poročilu še očitan kot problematičen. Naprej, vprašanje institucij. Tudi te so navedene v poročilu kot problem. Institucije, ki so bile predvidene, tako v pogajanjih za Evropsko zvezo kot tudi po zakonu o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, te institucije so na mestu. Mi te institucije danes imamo. In imamo jih, ne na ta način - gospod Barovič mislim, da je bil oziroma gospod Peče da bi zaposlovali nove državne uradnike, ampak te institucije smo uspeli vzpostaviti z osmimi novimi ljudmi. Osem je cena institucij na področju regionalnega razvoja. Cena do vstopa bo verjetno še 4, 5, 6 dodatnih. Vse ostalo je pa bilo narejeno s prerazporeditvami znotraj državne uprave, z racionalizacijami, predvsem z racionalizacijami znotraj samega ministrstva za gospodarstvo. Z združitvijo ministrstva za gospodarstvo smo mi uspeli tovrstne zadeve v veliki meri pokriti. Tudi ni res, da bi v regionalnih razvojnih agencijah prišlo do tega, da bi se tam bohotila birokracija. V regionalnih razvojnih agencijah ne sedijo državni uradniki, ampak so to večinoma zasebne institucije, ki se financirajo programsko. Država bo skozi njih izvajala nekatere programe in to tudi plačala, če se bodo programi skozi te regionalne razvojne institucije izvajali. Problem, do katerega prihaja, je ta, da je seveda premalo programov, ki bi se izvajali. Premalo je razvojnih programov, ki bi se izvajali skozi regionalne razvojne institucije. In tukaj je treba narediti napredek. Zdaj, seveda, smo pa že pri gospodu Kelemini oziroma pri vprašanju izgubljenih evrov. Kompetentno trdim, da v času mojega mandata, to je pa skoraj dobro leto in pol, je bilo izgubljenih - poročilo tukaj zelo natančno obstaja - je bilo izgubljenih 220.000 evrov. To je trikrat manj od tega, kot smo izgubili samo pri izvajanju regionalnega razvojnega programa Zasavja v lanskem letu. To predstavlja 1,8% vseh sredstev, ki so bila razpoložljiva, evropskih sredstev,in to je ta izguba, o kateri govorimo. Sicer so izgube v domačem proračunu pri izvajanju razvojnih programov višje, tudi ne pretirano visoke, od 5% - Zasavje celo nekaj več, skoraj 15%. To je stanje. Zdaj pa, da grem na primer. Konkretnen primer, kje je prišlo do izgube sredstev. Pa ne zato, da bi ugotavljal odgovornost, ampak da povem, do kakšnih težav pri teh zadevah pravzaprav prihaja. Gradila se je čistilna naprava Šempeter - Vrtojba. Ustanovljena je bila nova občina. Prišlo je do delitve občin. Nova občina, ki je bila ustanovljena, ni bila več zainteresirana za to čistilno napravo. To smo uspeli pravočasno zaznati. Prekanalizirali smo sredstva s čistilne naprave na dovozno cesto do te čistilne naprave. Dovozna cesta ni bila nikoli končana oziroma prišlo je do problema, ker lastniki zemljišč, skozi katere naj bi ta dovozna cesta šla, so sprožili upravni spor in onemogočili, da bi se ta projekt izvedel do konca. Se pravi, gre za partnerstvo. Brez partnerstva bo naša absorbcijska sposobnost slaba. Partnerstvo pa pomeni, ne samo partnerstvo s socialnimi partnerji, kjer osebno ocenjujem, da smo že kar precej storili v Sloveniji, za socialno partnerstvo, čeprav seveda še premalo, se strinjam. Predvsem gre za ta teritorialna partnerstva. Ne pozabimo namreč, daso občine, bi rekel, upravitelji prostora in teritorialni konsenz je osnova za izvedbo evropskih projektov. Zato je tako važno, da se sprejmejo in izvedejo regionalni razvojni programi. Kajti, regionalni razvojni programi ponujajo usklajene projekte: v prostoru usklajene projekte in teritorialno partnersko usklajene projekte med državo in med regijo, med občinami, združenimi v okviru neke regije. Problem, ki ga imamo pri izvajanju regionalnih razvojnih programov, je problem njihovega financiranja. Vendar ta problem nikakor ne sme postaviti pod vprašaj samega obstoja teh programov in pomena teh programov. S temi programi smo mi uspeli priti do večjih projektov. Uspeli smo povezati občine v širšem okolju in jih animirati, zbuditi notranje razvojne pobude v lokalnih skupnostih. In to je veliko. V slovenskih pogojih je to zelo veliko. Od teh regionalnih razvojnih programov si obetamo projekte, ki jih bomo lahko ponudili leta 2004, 2005 in 2006 v sofinanciranje Evropski zvezi. Res pa je, da je proračunska razprava tukaj bila "škrt", da tisto, kar bi potrebovali, ni bilo uresničeno in da je zdaj treba več naporov vlagati v druge vire. Verjemite mi, obstajajo tudi drugi viri, ne samo proračunski. Drugi javnofinančni, bančni viri, viri zasebnega sektorja, ki jih je mogoče povezati v regionalnih razvojnih programih in pripeljati do te uresničitve tudi v naprej. Tako, da ni res, da mora biti vse samo na plečih državnega proračuna. Sem zaključil. Rad bi povedal samo še to, da je ministrstvo za gospodarstvo aktivno, na tem področju je izrazito aktivno: je v medijih, je v parlamentu, je v centru pozornosti in je strokovno. Razvili smo vse institucije, ki jih je predvideval zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, uvedli smo vse instrumente, ki jih zakon predvideva, razen davčnih spodbud, kar pa bi bilo proti ravnokar sprejeti strategiji gospodarskega razvoja Slovenije. Ni res, da se nič ne dogaja. Dogaja se s svetlobno hitrostjo, vsaj pri nas je to tako čutiti. Hvala lepa.
Hvala vam. Ker ste odgovarjali gospodu Pečetu, mislim, da mu nečesa niste pojasnili, ker želi postaviti dodatno vprašanje. Izvolite, gospod Peče.
Moje dodatno vprašanje oziroma replika gospodu Strmšniku. Res je, strinjamo se v enem delu, sicer v zelo majhnem delu, in to je ravno ta del, ko govorite o svetlobni hitrosti. Mislim, da ravno vaše ministrstvo s svetlobno hitrostjo potiska to državo v brezno, iz katerega ne bomo več prišli. Samo okoli tega se strinjamo. Drugače pa, če sem do zdaj verjel v to, da je vam socialna politika tujka, danes to vem. Veste, dovolite - že prej sem rekel, 156.500 ljudi je zaposlenih v državnih institucijah, kar pomeni, da so plačani iz državnega proračuna, da to predstavlja 22% zaposlenih v Republiki Sloveniji in da to predstavlja še enkrat višjo številko, kot je brezposelnih v naši državi.
Gospod Peče, se opravičujem, gospod Strmšnik je odgovoril na [[...]]
Če se vam to zdi v redu, če ste lahko na to stvar ponosni, v Slovenski nacionalni stranki na kaj takega ne moremo pristajati.
Gospod Peče, dovolite! Opominjam vas, gospod Peče [[...]]
Slovenska nacionalna stranka je vedno težila k temu, da bomo dvignili zaposlenost v naši državi.
Gospod Peče!
In žal mi je, da kot predstavnik ministrstva za gospodarstvo trdite drugačne stvari.
Drugi opomin vam izrekam, ker ne replicirate gospodu Strmšniku, ampak navajate podatke, o katerih on sploh ni govoril; govoril je o številu zaposlenih na ministrstvu za gospodarstvo, ki se je za izvajanje te zakonodaje povečalo na osem. Se opravičujem, ampak prosim, da ste v replikah konkretni in jasni. Želite repliko? Izvolite, gospod Jelinčič.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Jaz bom pa ugodil vaši želji in se bom gospodu Strmšniku prav lepo zahvalil, zato ker je govoril zelo dolgo časa in če je govoril vsem, je povečini prepričeval prepričane. Ker pa smo tu samo štirje iz Slovenske nacionalne stranke, ki smo proti nameravani operaciji "Zahodna Evropa oziroma Evropska unija", pa se mu še toliko bolj posebej zahvaljujem, da je toliko svojega dragocenega časa porabil za to, da jeprepričeval nas štiri - prepričal nas pa ni.
Hvala lepa. Gospa Vitez, izvolite.
Hvala lepa. Res bom skušala biti čim bolj kratka, vendar ker me je minister napovedal, mislim, da sem vseeno dolžna kratek komentar na temo tujih investicij. Predvsem naj povem, da me zelo veseli, da so to investicije, ki niso veliko mesta zasedle v poročilu, so pa kar precej - v današnji diskusiji, na mojem mestu lahko to mene samo veseli in mislim, da je to odličen uvod v diskusijo o investicijah, tudi tujih investicijah, ki jo bomo imeli v parlamentu v nadaljevanju. Odkar je bilo to poročilo spisano pa do danes, so se seveda stvari dogajale. Mogoče bi navedla samo dve ključni dejstvi, ki bosta morda osvetlili to razhajanje v diskusiji. In sicer, da se je v letu 2001 tisti nesrečni odstotek bruto družbenega proizvoda, ki se nas je držal, kar se tiče neposrednih tujih investicij v Sloveniji, povečal na 2,3 procente. S tem, seveda, se že zelo približujemo tistim, tako vnarekovaju rečeno, "normalnim procentom", kot jih poznajo ostale države - Evropa jih imenuje v tranziciji. To je okoli 3 procente. Tako tukaj ta opomin, ki smo ga bili deležni v poročilu, seveda ne vzdrži več. Po drugi strani pa je za nas v smislu kreiranja politike, to je bilo tudi opozorilo in bi rada povedala, da dejansko mi to upoštevamo, je, da gledamo investicije, neposredne tuje investicije, tako tiste, ki prihajajo k nam, kot tiste, ki jih slovenska podjetja, Slovenci investirajo v tujini. No, naj vam povem, da tukaj je dinamika še bolj zanimiva kot v prilivih. Odlivi so dosegli lansko leto že 0,6 procenta bruto družbenega proizvoda, kar vsekakor postaja zanimivo. In oboje skupaj dokazuje, da se pravzaprav - tako bom rekla, malo populistično - razvijamo res v pravo dinamično ekonomijo, ki investicije gleda z obeh strani. Ta uravnoteženost me zelo veseli, ne samo v smislu nekih privabljanj tujih investicij k nam, ampak seveda tudi naših investicij v tujino. Naj povem, da se strinjam z vsemi namigi, ki so bili v razpravi. To pomeni, da bomo v nadaljevanju še kako diskutirali o strukturi tujih investicij pri nas in po obeh kriterijih, tako po državah kot po sektorjih. Naj povem spet en podatek v podporu tistemu, kar je minister povedal. Mi vsekakor podpiramo diverzifikacijo, disperzijo, čim bolj razpršen "portfelj" tujih investicij pri nas, ker danes to ni slučaj. 45 procentov vseh neposrednih tujih naložb v Sloveniji predstavljajo avstrijske naložbe, s tem ne moremo biti zadovoljni in tudi nismo. Seveda lahko se pogovarjamo v nadaljevanju, kaj pa lahko naredimo. Upam, da se strinjamo, da tukaj so dometi in možnosti politike omejeni, ker gre primarno vseeno za interes; ker, jasno, tudi na drugi strani nismo zadovoljni s "portfeljem". Naša podjetja, ki investirajo v tujini - 65 procentov vseh teh sredstev gre v države bivše jugoslovanske republike. Tudi tukaj, kot je gospod Podobnik rekel, tudi tukaj bi si želeli, da bi naša podjetja bolj korajžno investirala tudi v zahodni Evropi. Ampak to samo kot osnova za diskusijo v nadaljevanju. Kar pa se politike tiče, naj povem, da v smislu proaktivne industrijske politike na ministrstvu za gospodarstvo ne ločimo med domačimi in tujimi. Govorim o investicijah v Sloveniji. Govorimo o investicijah. Veste, da vse, kar zagotavljamo, je enak tretma domačim in tujim investitorjem, tako da tukaj ne ločujemo. In tudi sama mislim, da ni namen, vsaj trenutno se nismo pogovarjali o tem, lahko pa se, v državnem zboru v nadaljevanju ali nameravamo kaj storiti posebnega za tuje investitorje. Mi za sedaj v smislu proaktivne industrijske politike ne vidimo nobenega razloga za to. In pa, kot sem rekla že prej, tudi pri investicijah ne ločimo med neposrednimi tujimi investicijami - tu pa govorim o politiki ekonomskih odnosov s tujino: za nas so enako važni prilivi k nam, kot odlivi ven. V obeh primerih govorimo o strateških investicijah, o strateških investitorjih in v vseh primerih govorimo o investicijah, ki so v spregi povečane konkurenčnosti in izvoza in to bo tudi okvir diskusije, ki jo bomo imeli verjetno še v aprilu - upam - v parlamentu. Naj pa povem, da je Slovenija decembra meseca uspela nekako obraniti svojo investicijsko politiko tudi v OECD-ju in je 20. decembra bila Slovenija sprejeta ali pa je pristopila k deklaraciji o investicijah in multinacionalnih družbah, kar pomeni, da je za nekatere investitorje to dejstvo - za potencialne investitorje - celo bolj pomembno od bilateralnih investicijskih sporazumov, ker s tem zagotavljamo seveda, s tem pristopom k deklaraciji zagotavljamo enak tretma vseh investitorjev v Sloveniji. Mi smo skupaj s sekretariatom tega sveta pri OECD-ju pripravili tudi eno, mislim, da zelo dobro poročilo o investicijski politiki v Sloveniji, ki je bilo deležno res ugodnega odmeva povsod, pripravilitudi seminar v Ljubljani na to temo in jaz vabim vse, ki jih še posebej zanima, mogoče tudi kot pripravo na diskusijo, da si to poročilo pogledajo in bo dobra osnova za našo razpravo o investicijah, predvsem o tujih investicijah še ta mesec. Hvala lepa.
Hvala vam. Mislim, da zdaj lahko preidemo na razpravo o sklepih, ki jih je pripravilo matično delovno telo in jih je 11 in so zapisana v dveh poročilih delovnega telesa, in sicer, k rednem poročilu Evropske komisije o napredku Slovenije pri vključevanju v Evropsko unijo za leto 2001 z datumom 7.2.2002 in dodatno poročilo z datumom 14.2.2002. O obeh odpiram razpravo. Gospod Sok, izvolite.
Hvala za besedo. Gospa predsedujoča! Predlagam, da tudi državnemu sekretarju Simončiču dovolite, da odgovori na postavljena vprašanja. Hvala lepa.
Gospod Simončič je prej odkimal, da ne bo, ker je očitno minister odgovoril na vprašanja. Dobro. Ob razpravi o sklepih o dodatnem poročilu dajem besedo gospodu Simončiču, da odgovori na vprašanje gospoda Soka. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Želim dati kratko informacijo glede vprašanja o problematiki, ki se tiče zakonodaja s področja gozdarstva. Vlada Republike Slovenije je predala v parlamentarno proceduro predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o gozdarstvu v avgustu leta 2000. Torej, je že v parlamentu in je tudi evropsko usklajen. V parlamentarni proceduri pa je že zakon iz leta 1996, ki ga je predlagal poslanec Jelinčič, in je torej stvar procedure državnega zbora, kako bo opredelil glede dinamike sprejemanja zakonodaje s tega področja. Hvala.
Hvala lepa. Smo pri razpravi o poročilu in dodatnem poročilu [[...]]v razpravi o sklepih. Sklepov je 11. Gospod Školč, izvolite.
Preden bi prešli na to razpravo o sklepih, bi gospoda Strmšnika vprašal, kaj počnejo ti uradniki, ki delajo regionalizacijo, glede na to, da je smisel regionalizacije vzpostavitev regij. S kakšnimi regijami oni upravljajo v Sloveniji? Kako Slovenijo smatrajo regionalno, glede na to, da to parlamentarcem ni povsem jasno in da praktično v vseh zakonodajah nastaja težava, ker ni regij. Kako? Kakšne regije predstavljajo Evropejcem in kakšne podlage imajo za to v slovenski zakonodaji?
Hvala lepa, gospod Školč. Mislim, da ste v prvem delu zamudili odgovor, ki ga je podal minister, gospod Potočnik, ki je odgovarjal tudi na ta vprašanja. Se opravičujem, smo v razpravi o poročilih predlogov enajstih sklepov, ki jih predlaga komisija za evropske zadeve v sprejem državnemu zboru. Prosim, da ste pozorni in da delamo v skladu s poslovnikom, ki je pred nami, in odgovorena vprašanje, kako je z regijami, je podal minister v delu, kjer je bil za to še čas, gospod Školč. Odprta je razprava o predlogih sklepov v dodatnem poročilu in poročilu z datumi, ki sem jih navedla že prej. Želi o predlogih sklepov kdo razpravljati? Kerne, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o enajstih sklepih, ki jih je pripravilo matično delovno telo in so zapisana v dveh dokumentih, z datumom 7. februar in 14. februar. Glasujmo! Navzočih je 61 poslank in poslancev. Za je glasovalo 57, proti 2. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da so predlagani sklepi sprejeti. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Gospodu ministru, predstavnicam in predstavnikom vlade se za sodelovanje in izčrpna pojasnila najlepše zahvaljujem. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA POSLOVNIKA DRŽAVNEGA ZBORA REPUBLIKE SLOVENIJE, hitri postopek. Predlog poslovnika so v obravnavo zboru predložili poslanci Anton Anderlič, Miran Potrč in Ivan Kebrič. Želi predstavnik predlagateljev predloga akta besedo? Gospod Anderlič, izvolite.
Imam srečo, da mi tokrat ni potrebno dajati širše uvodne obrazložitve, kajti prepričan sem, da je slehernemu v državnemu zboru, pa najsibo poslancu, kakor tudi strokovnim službam in tudi javnosti jasno, da državni zbor potrebuje nov poslovnik, da potrebuje nov poslovnik zato, da bo organiziral svoje delo na način, ki bo omogočal hitrejše, predvsem pa bolj učinkovito obravnavanje dnevnih redov, vsebinskih problemov, ki prav gotovo v državnem zboru morajo najti mesto poglobljene razprave, pa vendar na nek organiziran način. Na način, po katerem bodo lahko prišla do izrazov vsa različna stališča, pa da to ne bo pomenilo ponavljanje, da to ne bo pomenilo dolgotrajnega zakonodajnega postopka pri zakonih,kot ga imamo sedaj praktično edini v državah, ki se ali pripravljajo ali pa so že članice Evropske unije. In ker zakonodajni postopek je tista osnovna zadeva, ki jo državni zbor ima kot svojo nalogo, si ga mora organizirati na način, da bo zares temeljito lahko stvari pripravil. Glede na to, da smo prejšnji teden sprejeli sklep o hitrem postopku in da želimo poslovnik sprejeti po obširni razpravi, ki je bila v prejšnjih letih opravljena in pa po obširni razpravi, ki je bila tako v komisiji za poslovnik kot tudi v državnem zboru ob treh branjih v preteklih mesecih, bi želel reči samo to, da je poslovnik narejen tako, da je upoštevano tisto, kar je državni zbor skozi razpravo sprejel v drugem branju prehodnega postopka, plus sprejeti amandmaji v tretjem branju ter se opredelil, torej predlagatelji smo se opredelili do nekaterih ključnih vprašanj, ki so mogoče takrat razdvajale tiste, ki smo zagovarjali poslovnik, in tiste seveda, ki so mu nasprotovali. In to so predvsem tri vprašanja, ki smo jih sicer poskušali takrat urediti v podaljšanem postopku z uskladitvenimi amandmaji. In to je vprašanje določanja časa za razpravo poslancev in poslanskih skupin pri posameznih točkah dnevnega reda v državnem zboru. Mi smo upoštevali vse tisto, kar bi bilo optimalno, da lahko na način, kot je predviden, torej da kolegij sprejme terminski plan, da sprejme plan zasedanja državnega zbora mesec dni naprej, po dnevnih, po točkah in seveda da se znotraj tega omogoči poslanskim skupinam in poslancem možnost, da predstavijo svojastališča in da se glede na specifiko, glede na specifične zahteve posameznih poslanskih skupin, lahko določenim točkam nameni več časa in s tem določi poslanskim skupinam in poslancem več časa. Torej glede na število poslancev, po pet minut, krat toliko, kolikor, da se seveda ta izračun izide. Omejitev je na koncu pri 90 minutah, na spodnji točki je 25, mislim pa, da je nek amandma v varianti z 20 minutami, in da celotna zadeva ne sme trajati več kot en dan več od terminskega programa. Seveda, terminski program je tista ključna zadeva in je tisto, kar je za delo v državnem zboru zelo pomembno. Druga zadeva je vrstni red, vrstni red obravnavanja zakonov, ki so bili vloženi v proceduro s strani pooblaščenih predlagateljev. Predlog, ki je nek kompromis, neka kompromisna rešitev, je tak, da v vsakem primeru je prvi zakon, ki je vložen po vrstnem redu prvi, tisti, ki je bil vložen naj si bo s strani poslanca, vlade, kot prvi. V primeru, da je prvi poslanski in da jih je, recimo, v vrsti pet, pa je vlada šele šesta, bi bil po tem predlogu vladni na vrsti kot drugi. Prav tako smo predvideli rešitev, da bi v primeru, da bi v času, ko so bili vloženi zakoni po rednem postopku, bila potreba - seveda zaradi izrednih potreb države -, da bi vlada prišla s predlogom po nujnem postopku, da bi se v takem primeru istočasno obravnavalo ta zakon, ki je prišel po nujnem postopku, in tistega, ki je bil prvi na vrsti, ter bi na ta način poskušali zajeti tudi tisto vsebino, ki je bila predvidena, predlagana, recimo, s strani poslancev, da se uredijo v nekem zakonu. Dodatna, ne bom rekel koncesija, ampak dodatna rešitev pri vlaganju amandmajev v postopku pri dopolnjenem proračunu je tudi vgrajena rešitev, da se poslanskim skupinam omogoči vlaganje tudi v tej fazi sprejemanja državnega proračuna. Tudi nekatere druge stvari so še v predlogu, ki ga je pripravila komisija, predvsem tiste, ki so plod kompromisov, iskanja rešitev, ki bi zadovoljile čim širši krog poslancev in poslank. Nekaj pa je seveda tudi redakcijskih in drugih rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, proceduralni predlog, izvolite.
Čisto na kratko, proceduralni predlog. Predlagam, da se preneha s to točko, torej da se preneha obravnava. Zakaj-razlog: zjutraj smo dobili predlog, kaj bomo danes obravnavali in poslovnik je po vrstnem redu na jutrišnjem zasedanju, jutrišnjem nadaljevanju. To je bilo zjutraj sporočeno. Nič ni bilo razloženo, zakaj se to umešča danes. Mi tudi še nismo vložili amandmajev ravno zaradi te napovedi. Poleg tega zdaj ugotavljam, če bo delo potekalo po novem poslovniku na tak način, potem ne bomo nič novega pridobili. Če mislite kot vladna koalicija na takšen način delati. Nekaj se zjutraj pove, pa se ne nadaljuje tistega, kar bi moralo biti. To je neverodostojno in proti temu protestiramo in predlagamo, da se držimo tistega, kar je bilo zjutraj povedano.
Hvala lepa. Dala bom vaš proceduralni predlog na glasovanje. Seveda, samo v pojasnilo. Kolegij predsednika državnega zbora je sprejel nesporno odločitev, da začnemo z obravnavo predloga poslovnika o hitrem postopku danes ob 10. uri dopoldne. Komisija za poslovnik je delala včeraj do 11. ure ponoči in strokovne službe so imele nekaj težav pri pripravi poročila in pregleda amandmajev - in obvestilo, ki je bilo dano, je bilo, da se: Zaradi navedenega obravnave te točke, kot je bilo napovedano, danes ne bomo opravili. In predlagam, da jo zbor obravnava jutri ob 10. uri. Vmes je bilo ugotovljeno, da so službe gradivo v celoti pripravile danes do 14. ure. To je bil predlog in zagotovo ne more biti bolj obvezujoč kot dogovor pri predsedniku državnega zbora in temu ni bilo podanega nobenega odgovora. Lahko pa, vaš proceduralni predlog, če, seveda, vztrajate, dam na glasovanje; da prekinemo to točko dnevnega reda. Moramo opraviti prej glasovanje. Glasovanje! Na glasovanje dajem proceduralni predlog, gospoda Drobniča, da prekinemo to točko in nadaljujemo jutri ob 10.uri. O proceduralnem predlogu gospoda Drobniča. Glasujemo. Na mizi so amandmaji. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za je glasovalo 21, proti 43. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni bil sprejet. Tekom splošne razprave se bodo amandmaji razmnožili. Ste pa včeraj v komisiji napovedali, da so že vloženi. Gospod Petan, izvolite, proceduralni predlog.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Torej, lahko mi očitate, da bom koristil proceduralno, ampak to je edini način, da pridem v tem parlamentu do besede. Vi ste zdaj dajali, da sem včeraj najavil, da so vloženi. Nisem izjavil, da so vloženi - da jih bomo vložili, zato ker jih nismo mogli pripraviti, ker imamo strokovnih služb samo toliko, kolikor nam jih je parlament odobril. In naše strokovne službe delajo tudi na drugih projektih. In naših amandmajev še ni. Se vam opravičujem, ne želim biti nevljuden, ampak prej ste zavedli parlament. Mi je prav žal. Lahko ugotovimo, kaj sem včeraj izjavil na komisiji za poslovnik. Res da sem bil utrujen, ampak vem, kaj sem govoril. Dobro se zavedam. In dobro. Bom samo pri tem. Naših amandmajev še ni. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Petan, v drugi obravnavni, če vaših amandmajev ne bo, bomo seveda prekinili točko. Ker ste jih napovedali, vendar smo še v fazi splošne razprave, ki lahko tudi traja toliko časa, da razmnoženi amandmaji pridejo na klop poslank in poslancev. To smo velikokrat v hitrih postopkih vendar tako že ravnali. Prekinilo bom pred drugo obravnavo, če vaši amandmaji ne bojo na klopi, ker o amandmajih se odloči v drugi obravnavi. Predlog poslovnika je obravnavala komisija za poslovnik kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje komisije o predlogu poslovnika - predsednik, gospod Bojan Kontič. Izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi. Zaradi hitrega postopka in napovedi, da bo ta točka na seji državnega zbora, se je - kot je bilo danes že večkrat omenjeno - komisija za poslovnik včeraj sestala v večernih urah na 2. nadaljevanju 7. redne seje in obravnavala poslovnik, ki ga je predlagal poslanec gospod Anton Anderlič in ga je posredoval v proceduro 12.3.2002, kasneje pa sta se mu pridružila še poslanca gospod Miran Potrč in gospod Ivan Kebrič. Člani komisije smo pred tem prejeli dopis mandatno-imunitetne komisije, dobili smo tudi amandmaje poslanske skupine Stranke mladih Slovenije in predloge amandmajev poslanca, gospoda Toneta Anderliča, za katere je bil podan predlog, da jih komisija osvoji kot svoje amandmaje. Dobili smo tudi pisno dodatno mnenje sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve. V poročilu je napisan tudi povzetek njihovega mnenja, sicer ste pa mnenje tudi vsi prejeli. Obravnavali smo vse amandmaje, ki jih je predlagala Stranka mladih Slovenije, in se ustavili tudi pri vsakem členu, na katerega je bilo naslovljeno mnenje sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve. Komisija je podprla amandma in podpira amandma poslanske skupine Stranke mladih Slovenije k 49. členu. Vsem ostalim amandmajem pa komisija ni izglasovala podpore. Komisija za poslovnik je kot matično delovno telo na seji oblikovala tudi amandmaje k 24 členom in na koncu druge obravnave sprejela tudi sklep, da državnemu zboru Republike Slovenije predlaga, da obravnava in sprejem predlog poslovnika državnega zbora po hitrem postopku, ki so ga v obravnavo in sprejetje predlagali poslanci: gospod Anton Anderlič, Miran Potrč in Ivan Kebrič, skupaj z amandmaji komisije za poslovnik in seveda amandmaji, ki jih komisija za poslovnik podpira. Hvala lepa.
Hvala vam. Želi besedo predstavnica sekretariata? [[Ne želi.]] Predstavnika vlade ni med nami. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin. V imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke nam bo spregovoril gospod Rudolf Petan. Izvolite. Potem gospod Sok.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani! Sploh enostavno nisem vedel, ali naj se sploh najavim in naj kaj povem, ali naj pustim vse skupaj in zapustim dvorano, ker to, kar se dogaja v tem državnem zboru, presega vse - rekel bom meje dobrega okusa, nič drugega. Sploh ne bom več govoril, ali se poslovnik krši ali se ne krši, ali velja dana beseda ali velja tisto, kar smo se dogovorili, ali velja tisto, kar je bilo izrečeno nazačetku seje ali ne, ker je tako ali tako navsezadnje brezveze. O poslovniku samem je bilo že veliko povedano. Razprava o prejšnjem se je komaj zaključila in sedaj, zaradi neke silne naglice spreminjanja, od nočnih sej, kjer je treba na silo tudi ponoči delati, kljub temu da poslanske skupine še niso imele časa vložiti amandmaje, in seveda zaradi tega, kar se tudi danes dogaja, zaradi česar seveda tudi odločno protestiram v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Izgleda, da smo res ostali še vedno neke vrste miselno normativna družba, ker naivno verjamemo, da s spremembo zakonodaje storimo vse, da ta sprememba pomeni vse in da se bodo stvari same po sebi pripravile, ker bomo imeli v novi zakonodaji nov akt, novi poslovnik. Očitno smo prepričani da naše ravnanje in početje pa lahko postane enako. Važno je, da imamo novi akt in potem bo vse lepo popravljeno. In če je kaj narobe, bomo sprejeli spremembo zakona in stvari bodo šle svojim potem lepo naprej in vse bo lepo v Indiji Koromandiji. Mislim pa, da je problem ravno obraten. Situacijo lahko spremeni edino naše spremenjeno ravnanje, ne pa neke mrtve črke na papirju. In da je to res tako, že tudi ta poslovnik dokazuje in tudi današnje ravnanje tu v parlamentu. To, kar je zapisano v poslovniku, to je mrtva črka na papirju, stvar pa gre svojim potem naprej, karavana gre pa dalje. Mi na tej strani lahko opozarjamo, da se krši zakon - to ne pomeni nič; da se krši poslovnik - to ne pomeni nič, važno je, da nekdo, ki ima pač večino, ki je legitimna, toje treba priznati, dela po svoje, ravna po svoje in nič ne zaleže. Zato sem tudi na začetku dejal, da sem krepko razmišljal, ali naj sploh kaj povem. Verjetno niti ne bom vsega povedal, kar sem nameraval. Spomnil bi vas samo, da sem pripravil pregled dogajanja od decembrske seje naprej, december, januar, februar in pa do danes in da lahko ugotovim, da tudi zaradi takšnega dela smo od 126 točk dnevnega reda prenašali na druge seje kar 53. Mislim, da to pomeni, da smo 42% vseh točk prenašali na naslednje seje. Seveda, saj ni nič čudnega, saj navsezadnje tu nismo mogli imeti niti predstavnikov vlade niti predlagateljev, ker verjetno predstavniki vlade ali pa vlada ne dežura tamle v sosednji sobi pa samo čaka, kdaj bomo mi spremenili dnevni red in 30. točko dali na mesto 3. točke in obratno. Res je, da je v tem poslovniku nekaj novosti, ki so verjetno dobre, vendar pa navsezadnje ni toliko v samih tistih črkah, ampak v našem ravnanju, kot sem že na začetku povedal. Treba je vedeti, da ta poslovnik, ne ravno takšen, ampak namen poslovnika, ki ga sedaj sprejemamo, je bil v sredini prejšnjega mandata utišanje opozicije, sedaj pa je to bistveno drugače. Danes pač vladajoča večina dvotretjinsko utišuje ostale, ki razmišljajo drugače. Mogoče bi zdajle bil aktualen izraz nestrpnost. Tudi to je nestrpnost, če hočete. Res je pa, da se je situacija bistveno spremenila in tudi ta dvotretjinska večina marsikdaj onemogoča elegantno delo. Pa tudi teh 53 točk od 126, ki smo jih prestavili na naslednje seje, je plod tega, ker ta dvotretjinska večina ni enotna in se večkrat tudi med sabo spopade ali pa kar posamezne stranke med sabo, iz različnih lobijev. Ne bi vam omenjal zakona o plačilnem prometu in podobnih stvari, kjer smo imeli zastoje, prekinitve in podobno. Sicer pa ne vem, ali ima sploh smisel, da vas na to spomnim, ampak dejstvo je tako. V socialdemokratski stranki smo prepričani, da ta poslovnik te situacije ne bo rešil, morali bomo narediti še kaj več. Tudi nočne seje ne bodo rešitev za boljše delo, ravno tako ne takšno preskakovanje dnevnega reda, in nič ne pomaga, če v novem poslovniku piše malo drugače. Navsezadnje smo danes enostavno brez pojasnila - šele po naknadni intervenciji smo izvedeli, zakaj je bil dnevni red spremenjen, in bomo verjetno morali narediti tudi kaj drugega. Verjetno bomo tudi v državnem zboru morali malce razmisliti o boljši organizaciji, v tovarni ali v industriji temu rečejo tehnološka priprava dela ali pa tudi navsezadnje operativna priprava. To pomeni, da so poti jasne. Pri nas te poti niso jasne. Če si nekdo zamisli nekaj v glavo, potem s svojo trmo pač to spravi skozi, če ne tako, pa tudi drugače, in če je treba, tudi ne upošteva glasov in pripomb sekretariata za zakonodajo. Zaenkrat ga še imamo in je vgrajen v našo organizacijo tako, kot je in ga je dobro spoštovati. Želel bi poudariti še to, da so ena od podob funkcioniranja našega državnega zbora tudi rešitve v novem poslovniku, kjer je predvideno, da bo navsezadnje, to je mogoče zelo drobna pripomba, za koga mogoče nepomembna zadeva, je pa kar značilna za naš parlament. Navsezadnje prijave za razprave bo zbiral predsednik državnega zbora. Dobro, ni važno, ali bo to kabinet ali bo karkoli, ampak drugje imajo za to posebne službe in to, da predsednik mora zbirati prijave k razpravi vse pove, kako je organiziran naš parlament in tale današnji pojav verjetno še samo dopolnjuje to. Dejstvo je, da je treba povedati, da tudi v našem poslovniku sedanjem, pa tudi v ustavi piše, da predsednik državnega zbora predstavlja parlament, zakonodajno oblast. V ustavi je namenjenih kar 15 točk državnemu zboru, kaj državni zbor predstavlja. To se pravi, da ima tudi predsednik državnega zbora neko pomembno funkcijo, pa ne glede na to, kdo je tisto ime, ki predstavlja to funkcijo, v tem poslovniku pa mu namenjenih, da bo zbiral prijave k razpravi in podobne stvari. Kot sem dejal, mogoče je za marsikoga to nepomembna zadeva, vendar pove veliko o takšni organizaciji, kjer se mora prvi mož te institucije ukvarjati tudi s takšnimi administrativnimi zadevami. Tumislim seveda tudi celotni kabinet. Verjetno so tu še bolj pomembne zadeve. Se pravi, da malo skrajšam. Če ne bomo nič spremenili z našim ravnanjem, se tudi naša učinkovitost, o kateri je toliko govora pri predlagateljih tega poslovnika, če tega ne bomo spremenili, bo težko. Jaz menim, da bilo vseeno dobro poskušati malce spremeniti poslovnik našega ravnanja in poslovnik naših navad tule v državnem zboru. Prepričani smo tudi v Socialdemokratski stranki, da bi bilo o tem, če nič drugega, vsaj vredno razmisliti. Verjetno bi se pa moral kdo tudi zamisliti nad takšno aroganco in takšnim nespoštovanjem vsega, kar je napisanega. Ne bom se skliceval na zakonodajo, ker je tako ali tako brezpredmetno. Kako se bomo pa v Socialdemokratski stranki odločili glede celotnega poslovnika, bomo pa videli. Tudi glede na to, da se je razprava že začela na silo, naših amandmajev pa še vedno ni. Mislim, da so že bili vloženi. Nimamo jih še na mizi, ampak z glavo skozi zid je treba to opraviti in, kot sem dejal, mogoče bi malce spremenili tudi poslovnik naših navad in ravnanja. Hvala lepa.
Hvala vam. Preden dam besedo gospodu Soku, ki bo predstavil mnenje poslanske skupine Nove Slovenije, le še to, gospod Petan, prevečkrat ste ponovili, da vam ne bi rabila še enkrat pojasniti. Upam, da sem bila jasna. Teden dni nazaj je kolegij sprejel odločitev, kateri nobena poslanska skupina ni ugovarjala, da se obravnava poslovnika začne danes ob 10.00 uri. Zgolj tehnični razlog, ker ni bilo pripravljenega poročila, vi najbolj točno veste, zakaj smo se pravzaprav odločili, da takrat, ko bo to pripravljeno, nadaljujemo. Splošna razprava, ki jo zdaj izvajamo in govorimo o razlogih in načelih, da se opredelimo, torej o razlogih in načelih za sprejem. Moje zagotovilo, da v kolikor vaših amandmajev na klopi ne bo, prekinem to točko, mislim, da je zadosten razlog, da lahko normalno razpravljamo v okviru splošne razprave. Gospod Sok, izvolite, mnenje poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim, samo ponovno sem pojasnila to, kar ste, ravno prej, vi očitali, da gre za nasilje nad vami. Mislim, da tega nasilja ni, samo to. Govorite, da je nasilje nad vami in da ne delamo v skladu s poslovnikom. Gospod Petan, izvolite.
Hvala. Torej, jaz se opravičujem. Želel bi vam povedati, da se strinjam s tem, kar ste povedali. Nimam pripomb. Najprej bi vas pa želel spomniti, pa na drugo zadevo. Tudi danes zjutraj, ko nam je bilo povedano, kako bomo delali, kaj bomo delali - ni nihče protestiral, da jutri zjutraj, ob 10-ih, ko bodo stvari pripravljene, nadaljujemo. To se pravi, ta zadeva je pač v nadaljevanju, tako pač je. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sok bi predstavil mnenje poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci! Tako kot se je razprava o tem poslovniku klavrno začela, se zna zgoditi, da se bo, seveda, tudi klavrno končala. In to ni dobra popotnica za poslovnik. Vsi vemo, da se poslovnik sprejema z dvotretjinsko večino prisotnih poslancev. In pa to, kot ste vi v koaliciji z gospodom Anderličem na čelu, seveda, planirali, da morate ob določenem dnevu in določeni uri, biti vsi tukaj, da boste lahko glasovali, smo tudi mi pri opoziciji na to računali. In se,seveda, ne moremo strinjati s tem, da zadevo, kar takole, čez palec, prestavljate. Enkrat sredo ob 10-ih, potem ugotovite, da do 10. ure ni pripravljeno gradivo, potem se spomnite, da bomo to delali v četrtek - ker pa se pokaže prilika, pa potem rečete, ne, bomo pa to danes in tako naprej. To ni normalno parlamentarno delo. In noben poslovnik, noben akt, še tako dobro napisan, nič ne pomaga, če ga ljudje ne spoštujejo in izigravajo z argumenti moči, vsako načelno stališče in pa vse dogovore. S tem se ne moremo strinjati. Mi smo že, pri samem dnevnem redu, v Novi Sloveniji pa tudi Socialdemokratska stranka, predlagali, da ne bi sprejemali poslovnika, po hitrem postopku, ampak da bi na tej seji opravili prvo branje, in da bi si vzeli nekoliko več časa za razpravo o tako pomembnem aktu državnega zbora, kot je poslovnik. Temu, seveda, niste želeli prisluhniti. Ta predlog ste zavrnili in pač hočete z močjo, številčnostjo svojih glasov izglasovati nekaj. Kaj je lahko naš odgovor v takem primeru na to? Enostavno pač to, da že sedaj povemo, da tega ne mislimo in ne moremo podpreti. S takšnim postopkom se ne strinjamo in naši glasovi, pač, ne bodo namenjeni potrditi takšnega načina dela in ta poslovnik, ki ga predlagate. Ko smo na hitro, kolikor nam je v tem času bilodanega časa, pogledali, smo lahko ugotovili, da se kar 46 členov v zdajšnjem predlogu poslovnika razlikuje od tistega, kar smo nekoč v tretjem branju v tem parlamentu že obravnavali. Torej, pri 46 členih gre za razlike. Res, da te razlike niso velike, vendar razlike so in normalno je, da morajo poslanci imeti dovolj časa, da lahko temeljito pogledajo in preštudirajo, kje so spremembe in v kakšnem obsegu te spremembe posegajo v neko normalno parlamentarno delo. Če na kratko preletim poslovniška določila, ki so v materialu, ki smo ga dobili, ker pravnega mnenja sekretariata za zakonodajo nismo imeli časa preštudirati - dobili smo ga danes med sejo, tudi amandmajev nismo uspeli pogledati, kot tudi svojih amandmajev nismo uspeli do tega časa vložiti - bi rekel, da se v tem poslovniku ne strinjamo z naslednjim. Kolegij predsednika, ki naj bi odločal namesto državnega zbora - ta zadeva je bila sporna že pri prejšnjem predlogu. Mislim, da smo kar šestkrat o tej zadevi glasovali, šestkrat smo jo zavrnili, in predlagatelji s poslanskim kolegom Anderličem ponovno predlagajo to isto materijo. Res, da ste jo sicer verjetno z amandmaji sedaj nekoliko popravili, ampak govorim o tistem, kar je napisano v prvotnem predlogu poslovnika. Torej, mi se ne strinjamo, da bi kolegij predsednika odločal o tem, kateri predlog zakona bo parlament obravnaval. Ne strinjamo se s tem, da bo kolegij predsednika odločal o tem, kateri zakon bomo obravnavali po skrajšanem postopku, kateri zakon bomo obravnavali po nujnem postopku. Ne strinjamo se s tem, da bi kolegij predsednika državnega zbora namesto državnega zbora odločal o sestavi in vodenju delovnih teles. Zlasti pa se ne strinjamo s tem, da bi kolegij predsednika to počel na podlagi ponderiranih glasov vodij poslanskih skupin. Torej, vkolegiju predsednika morajo biti poslanske skupine enakovredne in kolegij lahko odloča samo na podlagi večine, se pravi, števila vseh poslanskih skupin. To je naš predlog in pri tem predlogu bomo s svojimi osmimi poslanskimi mandati tudi vztrajali; bomo videli, kakšen bo na koncu dosežek. Druga zadeva, s katero se ne strinjamo in smo jo omenjali ter predlagali rešitve že v prejšnjem predlogu, v prejšnji rundi, je omejevanje razprave. Glejte, poslanci so predstavniki volivcev, poslanci so neposredno izvoljeni s strani volivcev in morajo imeti v parlamentu možnost, da lahko o vseh zadevah povedo svoje mnenje. Prikazovati racionalizacijo dela parlamenta skozi to, da se poslancem in predstavnikom poslanskih skupin omejuje razpravo, ne vem, na pet minut ali pana tri minute, oziroma pri proračunu 20 minut, je enostavno nesprejemljivo. Bolj kot to, bi bilo treba pri samem poslovniku težiti za tem, da bi v proceduro v parlament prihajali boljše pripravljeni predlogi zakonov. Da bi vlada ne vlagala na svoje zakone več amandmajev kot členov. Da bi ne vlagali amandmaje konec koncev na svoje zakone poslanci koalicijskih strank in tako naprej. Da bi se prej uskladili in da bi v tem prostoru v glavnem tekla debata med predlogom na strani koalicije in pa opozicije. To bi se nam zdela neka normalna zahodnoevropska usmerjenost parlamenta. Tu se žal dogaja obratno. Priča smo temu, da se pravzaprav največ časa nameni v tem parlamentu temu, da se koalicija med sabo v tem prostoru posvetuje in da tukaj iščete medsebojne rešitve. Lahko bi navedel veliko primerov, ne bi rabil posegati daleč nazaj, že samo včerajšnji primer ob volitvi ustavne sodnice kaže na to, da ste imeli že znotraj koalicije različna mnenja o tej zadevi. In smo včeraj kar precej časa tukaj porabili za vašo medsebojno usklajevanje, ne za usklajevanje med pozicijo in opozicijo. Naslednja zadeva, ki bi jo bilo treba urediti, če hočemo prenesti večino parlamentarnega dela v delovna telesa, potem je sedanja organiziranost v tem državnem zboru neustrezna. Pa recimo, da ima eno do delovnih teles, recimo odbor za infrastrukturo, več kot četrtino članov tega parlamenta in če dva odbora delata istočasno, v bistvu že pomeni, da eden drugemu dejansko povzročata nesklepčnost. To je kratko malo nesprejemljivo. Se pravi, odbore bi bilo trebna zmanjšati. Njihovo delo bi bilo treba natančneje precizirati in pa zadevo zracionalizirati do te stopnje, da bi se ti postopki ne podvajali, najprej v delovnem telesu potem še enkrat v samem parlamentu. Dogaja se to, da odbor razpravljao neki zadevi, razpravlja s predstavniki strokovnjakov, potem pa, ko se glasuje, pridejo glasovati nadomestni poslanci, velikokrat ugotavljamo, da ti nadomestni poslanci niti ne pogledajo gradiva, gradiv ne poznajo, ampak potem izglasujejo, enostavno pač po principu, zato ker je treba to sprejeti, bomo za to in za to dvignili roke. In v takšnih razpravah tudi različni argumenti nič ne pomagajo. Sam sem to pobliže spoznal v odboru za kmetijstvo, kjer sem vsaj pri dveh zakonih hotel aktivno in tudi na podlagi strokovnih odločitev sodelovati, pa smo bili tisti, ki smo zagovarjali strokovna stališča, vedno preglasovani, tudi s strani poslancev, ki so tam nadomeščali redne člane nekega odbora. Se pravi, to bi bilo treba preprečiti, da lahko nadomestni člani nadomeščajo v odboru. Kakor tudi nesprejemljivo je, da bi na neki korespodenčni seji se lahko odločalo o nekih vprašanjih, ki so bila na obravnavana delovnem telesu, ki je bilo nesklepčno. To je enostavno nesprejemljivo. Torej delovno telo mora biti sklepčno, zato smo poslanci konec koncev bili izvoljeni in zato smo tudi plačani, da delamo v tem parlamentu. Naslednja zadeva, ki je za nas nesprejemljiva, je to, da v dveh nadzornih komisijah, to je v komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ in pa v komisiji za nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb opozicija nima večine. Mogoče v Novi Sloveniji in pa tudi Socialdemokratski stranki pobliže poznamo ta način dela, kako težko je sprejemati oziroma voditi takšno komisijo, v kateri opozicija nima večine, dr. Bajuk se včasih pošali in pravi, da ima občutek, kot da plava v marmeladi. Pravi: "Bolj ko plavam, nikamor ne pridem. Nobenega sklepa ne morem sprejeti." Nič ne gre v teh komisijah gladko. Tu so nasprotovanja in treba bi seveda bilo razmisliti, da ne samo, da vodenje takšnih komisij pripada opoziciji, ampak da se tudi omogoči, da ima opozicija v teh dveh komisijah večino. Konec koncev je pa tako, enkrat je v opoziciji ena stranka, enkrat je druga stranka in poslovnik bi morali pisati dejansko za vse situacije, ne pa za neko določeno situacijo, ko smo na vladi potem imeli takšen poslovnik, ko pa bomo v opoziciji, pa mogoče drugačen. To je kratko malo nesprejemljivo. Kar se tiče nujnosti postopka. V tem predlogu poslovnika bi bilo treba jasno opredeliti, kdaj lahko vlada zahteva nujni postopek, kajti v tem državnem zboru smo vseskozi priča, da se podpira nujnost postopka ali pa, če hočete, hitri postopek, in da se zlorablja ta postopek. Tako, kot se zlorablja sedaj hitri postopek v zvezi s poslovnikom. Nobene izredne potrebe ni v tej državi, da sprejemamo ta poslovnik po hitrem postopku. Prav nobene. Torej jasno je v zdajšnjem poslovniku, kdaj se uporablja hitri postopek, vi pa dejansko vedno pod to krinko izredne nujnosti državnih potreb sprejmete in glasujete in sprejemate odločitve po hitrem postopku. Torej, v opoziciji seveda to ocenjujemo kot zlorabo in se s tem ne moremo strinjati. Kar se tiče vlaganja amandmajev k predlogu zakonov. Torej, tu bi ne smelo biti omejitev za manjše poslanske skupine. Ko ste spremenili ustavo in ste v ustavo zapisali 4% volilni prag za vstop v parlament in uveljavljali proporcionalni volilni sistem, ste se morali zavedati, da bo to pomenilo, da bodo v parlamentu vedno prisotne tudi manjše poslanske skupine. Jasno je, da je potem treba skozi poslovnik, če je že ustava to zagotovila, dati tem manjšim poslanskim skupinam možnost, da enakovredno, če že ne morejo enakopravno, sodelujejo v poslanskem delu. Če omejujete vlaganja amandmajev v tretjem branju z desetimi podpisi poslancev, potem seveda te manjše poslanske skupine v bistvu ločujete od tega, da bi lahko aktivno in pa enakopravno sodelovale v postopku sprejemanja zakonov. V tem poslovniku, ki je pred nami, je veliko nedoročenosti. Ne vem, kar sam sem naštel, da se na 12 mestih uporablja beseda "praviloma", da se na več mestih pojavlja beseda "lahko", da se na več mestih uporabljajo stavki, kot so "če ni drugače določeno v tem poslovniku" in tako naprej. Ne vem, ne poznam tako dobro sistemov, ampak zdi se mi, daje to nesprejemljivo, kajti beseda "praviloma", "lahko", "morebiti" in tako naprej, seveda daje možnost različne interpretacije. Poslovnik pa bi moral biti napisan tako, da ga ni možno na noben drug način interpretirati, kot se ga interpretira. Spomnil bivas rad na zaplet ob glasovanju o vladi dr. Andreja Bajuka, ko je bilo v poslovniku jasno napisano, da je glasovnica, ki ni izpolnjena tako, da je obkroženo "za" ali "proti", neveljavna. Pa ste takrat dejansko pred očmi celotne Slovenije sprožili spor, kaj je z glasovnico, ki ni bila tako izpolnjena. In ker je tistikrat to izbilo, ste v zdajšnjem poslovniku to spremenili in ste šli zapisati tako, kot je napisano v zakonu o volitvah, ki veljajo za državljane, ki seveda niso profesionalni politiki, da je veljavna vsaka glasovnica, s katere se jasno da razločiti volja volivca. Predlagamo, da temu ne more biti tako. Za profesionalne politike, kot smo mi, morajo v takih zadevah veljati drugačna in jasno določena načela. Se pravi, tu opozarjam na eno od takšnih pomanjkljivosti, opozoril sem pa tudi na druge dileme. Upam si trditi, da poslovnik, ki je pred nami, ni neka izboljšava sedanjega poslovnika. Ta poslovnik ima za cilj predvsem dva ali tri cilje. Cilj tega poslovnika je, da bi neka ožja skupina prek kolegija odločala o tistih zadevah, ki so dejansko v pristojnosti in kompetenci državnega zbora. In cilj tega poslovnika je, da bi razprave opozicije v parlamentu skrajšali na minimum od minimuma. To pa seveda več ne pomeni parlamenta, to pomeni, če bi uporabil besede pisatelja Jančarja, potem bi lahko rekel, da to pomeni uvajanje neke demokrature, kajti če pogledate malo zgodovino, boste lahko ugotovili, da so že v parlamentu habsburške monarhije poznali institut neomejene razprave poslancev. Se pravi, mi v tej zadevi ne gremo naprej, ampak nazaj. Na žalost, še enkrat povem, vem, da vas o teh zadevah ne moremo prepričati. Pravzaprav je tu vseeno, kaj kdo govori, kako govori, vi ste se odločili, da boste to izpeljali in to boste naredili, če boste imeli zadosti glasov. Kar se tiče Nove Slovenije, vam sporočam, da pri tej zadevi ne bomo sodelovali oziroma bomo - na takšen način, kot ste si to zadevo zdaj zamislili - jasno in glasno glasovali proti. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Hvala za besedo. Upam, da si tokrat ne boste vzeli zopet pravice v svoje roke in prekinjali poslance pri razpravi, ob še veljavnem poslovniku. Dovolite, da začetek mojega dela začnem s prebiranjem magnetogramskega zapisa z današnjega dne, in sicer od 10.09 ure: "Na današnje nadaljevanje seje smo vabili predstavnike vlade Republike Slovenije [[...]]
Gospod Peče, prijavljeni ste k besedi kot predstavnik poslanske skupine, da predstavite mnenje o predlogu poslovnika državnega zbora po hitrem postopku. Mislim, da smo razpravo o uvrstitvi ali neuvrstitvi te točke na dnevni red razčistili, in prosim, da se držite tega, za kar imate besedo. Izvolite, gospod Peče, predstavite nam mnenje vaše poslanske skupine o predlogu poslovnika.
Vašega navodila ne bom upošteval, ker se mi zdi do popolnosti absurdno, glede na to, da ste podajo stališč dovolili dvema poslanskima skupinama [[...]]
V okviru proceduralnega predloga.
Včeraj, po zaključku zasedanja državnega zbora, sta se sestali komisija za poslovnik in odbor [[...]]
Gospod Peče, opominjam vas, da imate besedo za predstavitev mnenja o predlogu poslovnika.
Komisija za poslovnik je obravnavo predloga poslovnika sicer končala, pri čemer je v postopku priprave poročilo in tudi pregled amandmajev. Zaradi navedenega obravnavo te točke, ki je bila napovedana, danes ne bomo [[...]]
Gospod Peče, drugič vas opominjam, v skladu s poslovnikom, potem vam bom vzela besedo.
[[...]]obravnavali. Predlagam, da jo obravnavamo jutri ob 10.00 uri. Pa glede na to, da ste me opozorili, bom še enkrat prebral zadnji del [[...]]
Gospod Peče, prosim, da se omejite na to, za kar imate besedo, drugače vam bom vzela besedo.
Zaradi navedenega obravnavo te točke, kot je bila napovedana danes, da jo bomo obravnavali,
Jemljem vam besedo, gospod Peče.
[[...]]in predlagali, da jo zbor predlaga jutri ob 10.00 uri. Toliko za uvod. Sedaj pa dovolite. Pred nami so že nasprotovali hitremu postopku in zaradi 201. člena, ki temeljito govori, kateri so pogoji oziroma, katere so izredne potrebe, ki bi izpolnjevale tak postopek, kot je pred nami. Tudi sekretariat za zakonodajo je v okviru svojega dodatnega mnenja z dne 25.3. na predlog postopka podal 68 vsebinskih pripomb. 68, kar pomeni na vsak peti člen predloga poslovnika je sekretariat podal svoja stališča. Mislim, da so to zadostni argumenti oziroma zadostni argumenti, da bi si za sprejem oziroma obravnavo tega poslovnika tadržavni zbor moral vzeti več časa, posebej zato, ker sami verjetno veste, da poslovnik v marsikaterem krogu predstavlja malo ustavo, za nas poslance pa predstavlja oziroma bi moral predstavljati navodila, kako naj ta državni zbor dela. In če izvzamemo delovanje iz preteklosti, ko je ta državni zbor nekajkrat, tudi danes, že kršil obstoječi poslovnik in če v najboljši veri verjamemo vanj, smo prepričani, da bi ga morali sprejemali po tisti proceduri, kot pritiče takemu aktu, ki se sprejema s kvorumsko večino in kateri bo imel posledice za vse zakonske akte, ki jih bo ta državni zbor sprejel. V sami vsebini predloga poslovnika, kot so ga predlagatelji podali v obravnavo, je za Slovensko nacionalno stranko nesprejemljiv. Nesprejemljiv zaradi tega, ker v vsej svoji vsebini, v vseh svojih mislim da 288 členih krši oziroma omejuje pravice poslancev. Mislim, da smo se s tem srečali s kršenjem tiste osnovne ustavne določbe, to je zagotovitev demokracije v parlamentu. Gospodje in gospe! Če demokracije ne bomo zagotavljali v tej hiši, kako jo bomo zagotavljali v tej državi? Mislim, da je to nesprejemljivo in da bi morali, vsaj mi tu, pristopiti po tisti poti, da bi si lahko povedali, kaj gre drug drugemu z namenom doseganja boljših zakonov, ki se bodo predvsem odražali v življenju državljanov te države. Po moji oceni in po oceni Slovenske nacionalne stranke je cilj tega poslovnika izključno eden. To je ustvarjanje klientelizma tudi znotraj te hiše. Poslovnika ne bomo podprli. Hvala.
Hvala vam. Mnenje Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Franci Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo. Gospa predsedujoča! Spoštovane poslanke in poslanci! Za sprejemanje poslovnika kot male ustave je zelo pomembno dejansko, kakšen je način obravnave in sprejemanja poslovnika. Tudi to dejansko daje svoj pečat novemu poslovniku. In, če povzemamo, potem dejansko ravno današnji začetek ni najboljša popotnica za sprejemanje tega poslovnika. Čeravno v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke upamo, da bo v nadaljnji obravnavi in razpravi poslovnika, v tem državnem zboru, le prevladal razum in, da se bodo upoštevala tudi še nekatera odprta vprašanja, ki so še vedno, tudi danes ob začetku obravnave tega poslovnika, ostala odprta. Kljub vsemu, pa pozdravljamo velik napredek od prejšnjega predloga, vsaj pri tistih najbolj ključnih vprašanjih, ki so bila odprta. Tako je jasno določeno, da bodo seje kolegija odprte za javnost. Prav tako je omogočen, če bo sprejet amandma komisije za poslovnik, dodaten časovni okvir za poslanske skupine, za tiste točke, kjer menijo in kjer bodo ugotovile, da jim je odmerjen čas, prekratek. Posebno je pa pomembno, da je čas opredeljen tudi na posameznega poslanca. Prav tako je zelo pomembno, da je imajo, pri dopolnjenem predlogu proračuna poslanke skupine, ne glede na velikost, možnost vlaganja amandmajev. Povečuje se tudi vloga, predvsem pa odločanje državnega zbora, napram predlogu, ki je bil v obravnavi, jeseni, lanskega leta. Kljub vsemu pa v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke opozarjamo na dve odprti vprašanji, za kateri mislimo, da sta, vsaj prvo, po naši oceni, še kako bistveni. To je vprašanje kolegija in odločanje na kolegiju. Po naši oceni je nepotrebno, da v tem predlogu poslovnika še vedno vztrajamo na tako imenovanih, ponderiranih glasovih. Se pravi, da se moč in odločanje, prenaša iz tega državnega zbora na kolegij. Dejstvo je, da kolegij ne more nadomestiti, v temeljih, pri nekaterih bistvenih vprašanjih, funkcije državnega zbora. Zatobomo v poslanski skupini vložili amandma, da v primerih, kadar kolegij odloča, je odločitev kolegija sprejeta, če predlog podpira večina prisotnih članov kolegija. Po naši oceni, bi se na ta način dejansko odpravil karkšenkoli sleherni dvom, da bi kolegijprevzemal v večji meri odgovornost v tistih primerih, kjer bi to odgovornost dejansko, lahko prevzel državni zbor. In drugo vprašanje, to je 118. člen. V 118. členu smo prepričani, da je amandma komisije za poslovnik, ki predlaga možnost vključitve dveh predlogov zakonov, združitve dveh predlogov zakonov, da bo v praksi prihajalo do nesporazumov, in do nejasnosti. In drugo, da bo možno, tudi izigravanje postopkov, oziroma predlogov, po kakšnem postopku se obravnava posamezni zakon s strani vlade. V poslanski skupini ocenjujemo, vsaj glede teh dveh odprtih vprašanj, da bo prevladal razum, in da bo na koncu tudi razum ta omogočil sprejetje predloga poslovnika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje Stranke mladih Slovenije bo predstavil gospod Igor Štemberger. Izvolite.
Hvala za besedo. Po nekaj mesecih premora se ponovno srečujemo s predlogom poslovnika državnega zbora. Predlog, ki ga imamo danes na mizah, se od prejšnjega razlikuje v tem, da je dopolnjen z nekaterimi predlogi, ki so pred meseci dobili zadostno podporo. Vsekakor je predlog boljši od prejšnjega, to pa nikakor še ne pomeni, da je sedaj predlog brezhiben in sprejemljiv za vse. Vsi smo si enotni v tem, da je star poslovnik preživet in potreben temeljite prenove. Delo v državnem zboru je nedvomno treba racionalizirati. Te racionalizacije bomo najbolj občutili ravno v najmanjših poslanskih skupinah. Racionalizacija dela državnega zbora pa nikakor ne sme pomeniti, da se določeno politično opcijo iz igre kar izloči. Vse poslanske skupine, tudi najmanjša, morajo imeti enakopravno vlogo sodelovanja pri obravnavi vsakršne materije, ki se v tej hiši sprejema. Ob tem bi opozoril na amandma poslanske skupine Stranke mladih Slovenije k 49. členu. Ker nov poslovnik veliko nalog in pristojnosti prenaša na matična delovna telesa, s tem amandmajem zagotavljamo tisti minimum, ki vsem poslanskim skupinam še omogoča enakopravno vlogo pri delu v državnem zboru. Kot kaže se ponderiranju glasov na kolegiju ne bomo mogli izogniti. Zato bi veljalo razmisliti, da se odločitve na kolegiju sprejemajo z 2/3 ponderiranih glasov. Amandma matičnega delovnega telesa k 68. členu pa vsaj tisti del odločitev kolegija, ki se tičejo časovne omejitve razprav, na kar so v preteklosti letele naše glavne kritike, rešuje. Veseli me tudi, da je predlagatelj prisluhnil našim večkratnim opozorilom na možnost poslanskih skupin do vlaganja amandmajev na dopolnjen predlog proračuna. Delo bo po novem poslovniku zahtevalo veliko več organiziranosti in zbranosti poslancev. Poslanci manjših poslanskih skupin, ki imajo manj številčen soport strokovnih sodelavcev, bomo novo organiziranost dela v parlamentu najbolj občutili. Vendar pa je tudi nam v interesu, da se evropski standardi na področju zakonodajnih postopkov prenesejo tudi v slovenski parlament. V kolikor bodo naši predlogi dobili zadostno podporo oziroma bodo vsebine v njih kako drugače zapisane v novem poslovniku, v kolikor bomo ocenili, da nam je omogočeno enakopravno sodelovanje pri sprejemanju zakonodaje, bo nov poslovnik, čeprav strožji in trši, tudi za poslance Stranke mladih Slovenije sprejemljiv. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo mnenja poslanskih skupin. Besedo dajem poslankam in poslancem. Pisno se je k neomejeni razpravi prijavil gospod Bogdan Barovič, v nadaljevanju je razprava ostalih poslank in poslancev omejena na 5 minut. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Saj ne bom potreboval več kot 5 minut. Začel pa bom malce drugače kot moj poslanski kolega. In sicer, če pogledamo določila 65. člena novega poslovnika, o katerem danes razpravljamo in če pogledamo naprej še 79. člen novega poslovnika, o katerem danes razpravljamo, lahko vidimo, da je pravzaprav nepomembno o tem razpravljati, kajti, če bi že ta veljal, ste vi, govorim o novem poslovniku torej, o katerem govorimo, kršili ta poslovnik. In takšnih členov je nič koliko. In takšen način, s tem, da mi ne morete reči, da govorim o novem poslovniku, protestiram proti ravnanju, proti mojemu poslanskemu kolegu. Poleg tega je moje osebno mnenje popolnoma enako kot mojega predhodnega kolega, da lahko, da je ta novi poslovnik v določenih elementih izboljšan. Vsekakor pa kot malo ustavo ni nujno, da ga sprejmemo po hitrem postopku in takoj, ne glede na določila, ki bi jih lahko našel, pa jih žal nisem imel časa, v novem poslovniku, kako ravnati v primeru, če predsednik ali predsedujoči državnega zbora, predlaga določene vsebine okoli prestavitve točk dnevnega reda, ali pa če takšne prestavitve predlaga matični odbor. Ne glede na določila, ki jih ima stari poslovnik in ne glede na določila, ki govorijo o tem, med 60. in 90. členom, je žal dokaz, da je rezultat isti, da se bomo in smo se ravnali po lastni presoji in včasih mimo poslovnika. Če imamo nek red, potem sem za to, da ga spoštujemo, spoštovane kolegice in kolegi. In če smo v parlamentu, ki izvira iz besede "parlare" ali govoriti, mislim, da je osnovna pravica vseh ljudi, da v tem parlamentu povedo svoje mnenje,če to le ni izmišljeno ali brezpredmetno. To bi bilo tudi vse, kar sem hotel povedati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem poslankam in poslancem. Želi kdo razpravljati? Gospod Kelemina, izvolite. Potem gospod Rokavec
Hvala lepa za besedo. Jaz bom v svoji skromni razpravi pač tudi neke svoje pomisleke podal v zvezi s spremembo poslovnika državnega zbora. Moja splošna ocena je, da poslovnika državnega zbora sploh ni potrebno spreminjati, da je obstoječi poslovnik državnega zbora izredno dober, razmeroma dober, vendar se žal zaradi nesposobnosti organizacije postavitve, primerne organizacije, žal ne more izvajati v vseh svojih določbah in pa tudi nesposobnosti tako vodstva državnega zbora kot pa tudi vseh ostalih institutov, ki si naj vzamejo tiste pravice, ki jih dejansko po obstoječi zakonodaji, pa po obstoječem poslovniku imajo, da bi jo tudi kompletno izvajali. To je osnovni razlog, zakaj obstoječi poslovnik državnega zbora ne funkcionira. Zato tudi, ker se tolmači v vseh elementih, kjerkoli je mogoče, negativno, namesto da bi se poslovnik in vsa zakonodaja v tej državi tolmačila pozitivno, se vedno tolmači negativno. In pri takem poslovniku, če še tudi bomo sprejeli zdaj novega in še deset novih, nikdar ne bomo dosegli tistega učinka, ki bi ga lahko dosegli, če bi te dokumente si vsi skupaj tolmačili z nekega pozitivnega vidika in iskali neke pozitivne rešitve, ne pa samo neke negativne. Ob tem bom samo dve stvari ali pa mogoče eno stvar izpostavil, spoštovani kolegi, kolegice, predvsem pa predlagatelju predloga teh sprememb. Namreč, predlagatelja sprašujem, kako si predstavlja glede na že obstoječo organizacijo delovnih teles prenesti težišče dela tega državnega zbora v delovna telesa. Kako? Prostorsko? Časovno? Kadrovsko? Samo te tri dimenzije bom izpostavil. Vemo, kaj se zdaj dogaja na delovnih telesih. Vemo, da nimamo ustreznih prostorov, gospod Anderlič, vi to dobro veste, da nimamo ustreznih prostorov. In zdaj zahtevate, da se prenese težišče dela v delovna telesa. Kako, kje bomo mi te zadeve opravljali. To mene zanima v prvi fazi. Pod nemogočimi pogojine moreš delati. Mi se usedemo za mizo, pa nimam prostora včasih, če pridem med zadnjimi, pač imam še kakšne opravke, logično, pridem med zadnjimi in se nimam kam usesti. In me stisnejo tam nekam zraven z enim stolom za mizo in gradivo držim na kolenih. Ali naj na tak način konstruktivno delam v odboru? Lepo vas prosim! Druga stvar. Ne vem, kako si predstavljate časovno dimenzijo, kako bomo mi težišče dela prenesli na delovna telesa. Zdaj se dogaja naslednje, spoštovani predlagatelj, gospod Anderlič, če še ne veste, vendar prav gotovo veste, kaj se dogaja. Delovna telesa so, nekatera ali pa v večini primerov, prav zaradi izrednih razmer, ki v tejdržavi vladajo, zaradi ogromnega števila zakonov, ki se sprejemajo po hitrem postopku, pa vseh drugih gradiv, ki jih mora delovno telo obravnavati, v neizmerni časovni stiski. Nam skličete sejo ob devetih, desetih, pa pravite, predsednik že vnaprej napove naj se delo odbora konča ob dvanajstih ali ob enih najpozneje, ker moramo sobo izprazniti, zaradi tega, ker pride drugo delovno telo v isti prostor. In nas spravi pod pritisk, da moramo v najkrajšem času sprejeti celo vrsto zakonov in da naj čim manj razpravljamo in nas celo prosijo, naj čim manj razpravljamo. Kako naj mi konkretno kvalitetno pripravimo določene dokumente, če ne bomo imeli dovolj časa za to? Ali mislite, da bo državni zbor zdaj trikrat manj zasedal? Možno, da bo, prav gotovo bo državni zbor manj zasedal in bodo lahko več zasedala delovna telesa. Pa vendar se sprašujem, ali bodo imela delovna telesa dovolj časa za kvalitetno obravnavo posameznih zakonov, pa tudi drugih dokumentov, ki jih državni zbor sprejema. Da ne govorim še o naslednji dimenziji, ta je pa kadrovska. Pri tem obsegu dela, ki ga mi imamo danes v državnem zboru, naše strokovne službe, predvsem na nekaterih odborih, komisijah, ne morejo in niso kos opravljanju vseh del, ki so pred njimi. Samo poglejmo odbor za infrastrukturo.Lepo vas prosim, bodite razumni! Poglejte, kaj je vse v odboru za infrastrukturo treba obravnavati, kakšna gradiva vse, katera ministrstva vse mi pokrivamo, kako so to specifična znanja, specifična strokovna znanja. In za to mi nimamo strokovno usposobljenih ljudi. Zdajle vam trdim na pamet, popolnoma na pamet, brez vsake analize, da odbor za infrastrukturo potrebuje najmanj pet specializiranih strokovnjakov, ki bodo pokrivali posamezna področja [[opozorilni znak za konec]] , da bomo lahko opravljali tisto vlogo, ki bi jo dejansko delovno telo že zdaj moralo opravljati, po obstoječem poslovniku; po novem poslovniku bomo dobili dodatne zadolžitve. Zakaj državni zbor oziroma delovna telesa [[...]]
Gospod Kelemina [[...]]
[[...]]ne opravljajo temeljne funkcije, to je spremljanje izvrševanja zakonodaje na posameznem področju, pripravljanje stališč za državni zbor, pripravljanje politike na posameznih področjih in predlaganje določene politike državnemu zboru v sprejem. Niti osnovih stvari, ki jih že po obstoječem poslovniku morajo delovna telesa opravljati, ne opravljamo. Mi nismo kos niti obstoječi dokumentaciji [[...]]
Gospod Kelemina, se opravičujem, obstoječi poslovnik, seveda, pet minut
Aja, pardon, sem pozabil, za to se opravičujem. Skratka, cela vrsta vprašanj. In bi prosil predlagatelja, če lahko na te stvari odgovori. Ko bo odgovoril na vsa ta vprašanja, bom pa tudi mogoče podprl, vendar mislim, da tega poslovnika ne bom podprl, ker sprememba ni potrebna. Hvala lepa.
Hvala vam. Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo. V svoji razpravi bi se omejil samo na zadnji, 288. člen, ki govori o uveljavitvi tega poslovnika. Precej te razprave je povedal že predhodnik, gospod Kelemina. Namreč dejstvo je, da bo uvedba novega poslovnika v celoti spremenila način funkcioniranja tega državnega zbora. In, prav to namreč, če ne bomo pred uveljavitvijo tega poslovnika dejansko izpostavili možnost popolne reorganizacije dela [[...]]
Lepo prosim, spoštovani, spoštovane za mir v dvorani. Hvala lepa. Izvolite.
Če ne bo dana časovna možnost popolne reorganizacije dela v državnem zboru, to se pravi delovanja delovnih teles, ki bi imela po uvedbi tega poslovnika bistveno bolj ključno vlogo, kot jo imajo sedaj, pa tudi poslanske skupine, potem se dejansko bojim, da bo z uvedbo tega poslovnika lahko na začetku dejansko nastal bistveno večji kaos, kakor ga imamo v tem trenutku, mogoče v nekaterih primerih. Zato bi bilo dejansko smiselno razmisliti, ali ne bi uvedbo tega poslovnika dejansko načrtovali na en primeren čas, se pravi si vzeli dobre pol leta časa za temeljito pripravo. Poleg tega pa umestno drži verjetno tudi ugotovitev, da popolna sprememba pravil igre sredi mandata je zelo občutljiva, ampak prav ta popolna sprememba pravil igre zahteva potreben čas. In drugo. Verjetno bi pa kazalo zaradi pripomb in pa utemeljenih vprašanj, ki so bila naslovljena tudi na seji ustavne komisije razmisliti, ali ne bi za ustavno revizijski postopek pa dejansko začel veljati ta poslovnik prej. To vprašanje naslavljam zaradi sledečega, ker v tem trenutku se zastavlja vprašanje, ali so sploh pravila igre glede ustavno revizijskega postopka določene. V tem primeru pa bi bilo verjetno smiselno, da bi samo za ta konkreten primer začel poslovnik oziroma določila poslovnika delovati prej. Ko smo bili včeraj na razgovoru z ustavno pravnim odborom slovaškega parlamenta, so nam predstavniki tega odbora povedali, da ima v slovaškem parlamentu vsak poslanec pokriva eno delovno telo oziroma največ dve. Pri nas marsikateri poslanec pokriva po tri, štiri, ali pet delovnih teles. In če ne bomo spremenili načina funkcioniranja in pa tudi števila pokrivanja delovnih teles s strani posameznega poslanca, sem prepričan, da se bo zgodilo, prvič, da bodo delovna telesa nesklepčna, da delovna telesa ne bodo pripravila predlogov zakonov tako kvalitetno, državni zbor bosicer odločal, ampak problem bo drugi, ker bo kvaliteta zakonov, ko bo prišla v izvajanje, lahko še slabša, kakor je kvaliteta zakonov sedaj. Zato menim, da bi bilo sigurno potrebno si vzeti dovolj časa za predhodno reorganizacijo in pripravo državnega zbora novim pravilom igre, ki jih določa novi poslovnik. Zato sem tudi predlagal ta amandma. In mislim, da bi bilo smiselno ga tudi resno razmisliti v njeno podporo. Gre se pa še za sledeče. Marsikdo sedaj razmišlja, na kateri strani je, ali je v poziciji ali v opoziciji. Ta sprememba bi bila sredi mandata. Uveljavitev poslovnika. Se pravi, bi bila bistveno manj moteča, kakor bi bila mogoče za nekatere v tem trenutku. Toliko na kratko. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Sonja Areh Lavrič, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani poslanci, poslanke. Ker je splošna razprava o poslovniku, bom dodala samo dva stavka. Veste, zame ni pomemben poslovnik v njegovi obliki ali spreminjajoči se vsebini, temveč v njegovem spoštovanju. Mnogokrat do zdaj se ni spoštoval poslovnik. In po mojem bo tako tudi vnaprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite.
Ko imamo danes pred sabo novi predlog poslovnika državnega zbora, pravzaprav opravljamo nepotrebno delo, kajti to bi bilo opravljeno, če bi bila v predhodnem poskusu prisotna večja demokratičnost, večja pripravljenost na demokratično dogovarjanje, če bi predlagatelji takrat ne zastopali na nek način politike hegemonije. Vsiljevanja rešitev, ki niso življenjske, ne v tem parlamentu, ne v drugih evropskih parlamentih. In tudi ob soočenju s sedanjim predlogom poslovnika, se mi zdi, da bi bilo najboljše, če se nekako navežem na mojega predgovornika, da bi se realno odločili glede uveljavitve tega poslovnika. Slišali smo že o neprimernih prostorskih in kadrovskih in drugih možnostih delovanja tega parlamenta. In zaradi tega se mi zdi, da bi dobronamernost takšnega poslovnika in takšnih rešitev, ampak seveda izboljšanih rešitev, najbolje testirali, če se dogovorimo, da stopi v veljavo z začetkom prihodnjega mandata. Ker potem bi delali za naprej in ne bi neposredno vplivalo na delo v tem mandatu, obšli bi dvome, zakaj takšna naglica in takšno vsiljevanje. Kajti razmišljanje, da je to vladajočim strankam nujno potrebno, da pred predsedniškimi volitvami uveljavijo nekatere druge možnosti, ki bodo potem s tako hitrimi postopki možne, je seveda vmesno in realno. Hkrati pa se mi zastavljajo tudi nekatera druga vprašanja, še zlasti po obisku naše parlamentarne delegacije v Veliki Britaniji. Namreč, mnogokrat je v obrazložitvah potrebe znatno spremenjenega poslovnika bilo tukaj rečeno, kako izrazito drugačna je parlamentarna praksa v drugih državah in kako manjša je možnost poslanca, da bi neposredno vplival na potek zakonodajnega postopka in neposredni dostop do neke neposredne demokracije. Pri našem obisku v Veliki Britaniji smo se prepričali o nasprotnem. Tudi tam imajo tristopenjsko obravnavo zakonov, vendar jaz se strinjam z dvostopenjskim postopkom. In, ugotovili smo lahko, da imajo tam poslanci oziroma poslanske skupine bistveno večjo možnost nadziranja oblasti. Gre za neposredno demokracijo, kajti sleherni teden je predsednik vlade na razpolago poslancem in opoziciji, da neposredno dejansko na pravilen način izmenjujejo politična stališča in kontrolirajo oblast poslanci. To, kar imamo pri nas, so izredno šibke možnosti. Prav tako pa imajo v Veliki Britaniji možnost, ki je naš predlog sedanjega poslovnika ne dopušča, da neposredno uvrstijo v splošno debato aktualne teme. Tako se je ob našem obisku v angleškem parlamentu je zgodilo, da je predhodni dan ameriški predsednik podpisal zakon o povečanju carin na jeklo. In naslednji dan se je odprla debata, kaj to pomeni za Veliko Britanijo, brez izrednih sej in brez vsega. Mislim, da če gremo v smeri tako drastičnega spreminjanja poslovnika, da moramo tudi mi imeti takšno možnost. To je klasična praksa v evropskih parlamentih, hitro, ažurno odzivanje na pereče probleme, na aktualne dogodke, ki imajo seveda vpliv na tisto državo. [[Pisk.]] Samo z enim stavkom, da zaključim. Kot sem že rekel, verjel bom v to, da vas vodijo interesi države, če sprejmete, da delamo to za naslednji mandat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Peterle, izvolite.
Sem resnično pričakoval, da bo prevladal tukaj pragmatizem in da bodo tisti, ki si želijo spremembe poslovnika upoštevali stanje, kakršno je bilo v ponavljanjih glasovanjih, ki se niso končala s podporo poslovniku in da bodo skušali najti tisti najmanjši skupni imenovalec, ki bi pač želene spremembe lahko uveljavil. Jaz imam vtis, da je stvar zaplavala v drugo smer in kakor bolj berem poslovnik, več težav vidim. Ena je v tem, da se res, kakor so rekli predhodni kolegi ali kolegice, da se jemlje poslancu besedo. Jaz tudi ne bi rekel temu drugače, kot je bilo že rečeno in sem argumente za to navajal že pri prejšnji verziji in se pravzaprav ne bom ponavljal. Mešanica posvetovalne in odločevalne vloge kolegija pa spravlja v težavo tudi predsednika državnega zbora, kajti, če ga postavlja s ponderirano večino odločanja v kolegiju, torej ta možnost ga postavlja pravzaprav lahko zgolj v funkcijo izvrševalca namenov vladajoče koalicije. Zmeraj bo tista večina koalicije zadostna. Drugim ni treba niti hoditi, ker ponderirana večina bo seveda potegnila, kamor bi želela. Predsednik državnega zbora ali predsednica državnega zbora pa je funkcija, ki zadeva vse oziroma bi morala pokrivati vse poslance. In če je posvetovalno telo kolegij, potem to funkcijo lahko opravlja. Če pa se odloča, pa tega ne more več, ker je zavezan s sklepom. Zato mislim, da je tale vmesni nivo nevaren za naš še kar sveži parlamentarizem. Potem je vprašanje nujnosti obravnave. Tukaj pa mislim da lahko pride v težave vlada, če se odloča o nujnosti, bi rekel arbitrarno, potem se lahko zgodi, lahko se zgodi recimo, če bi se dogajalo kakor doslej, da imamo različne koalicije v vladi, kakor v parlamentu, da kakšne stvari ne bi šle po hitrem postopku, pa bi vlada glede na svoj status oziroma značaj imela razloge, da se to tako naredi. Jaz bi rekel, če meni vlada, da so izredne razmere za sprejemanje nekega zakona, potem se to upošteva, naj pa ta hiša preveri, ali je to res, ali je vlada upoštevala zakon oziroma poslovnik na to temo. Zelo težko je tukaj postavljati poštena izhodišča, ker se dve leti že zlorablja institut hitre obravnave za vse, kar pač želi koalicija, da spravi hitro naprej. In komaj kakšen zakon od teh je res tak, da ga lahko vidimo kot izredno potrebo države. Se strinjam s kolegico, ki je govorila o potrebnosti spoštovanja poslovnika. Poslovnik je čedalje debelejši. Tukaj se govori, da se bližamo zahodnoevropski parlamentarni praksi, bi rad videl kakšen podoben poslovnik, tako debel, tako natančen, tako urejajoč številne detajle, kakor je naš. Tukaj je veliko balasta, ampak bolj se bom oglasil še pri amandmajih, opozoril sem pa na tole glavno po mojem mnenju. Torej, jaz sem še naprej za čisto rešitev, da je kolegij posvetovalno telo, predsednik naj ima pa tudi neko veljavo in se na podlagi posveta odloča o zadevah, o katerih naj bi se sicer odločal kolegij s ponderirano večino. Sicer bo zgolj podaljšek koalicije, ne pa predsednik celega parlamenta.
Hvala lepa. Želite replicirati? Izvolite.
Pravzaprav bi rad gospodu Peterletu pojasnil, da bi s približno pozornim branjem ali pa ne, z bežnim preletom poslovnika ugotovil, da je vgrajeno v ta poslovnik vse tisto, kar je bilo v prejšnji obravnavi obravnavano in kar je bilo tudi ob zagotavljanju iz vaših razprav - iz vaših razprav, poudarjam - in sugestij, ki ste jih dali, kaj je tisto, kar naj bi bilo sprejemljivo kot nek minimalni skupni imenovalec, kot ga vi imenujete. Mislim, da je to slabo, da smo šli na ta minimalni skupni imenovalec, ker smo sfižili poslovnik, ki je primerljiv vsaj s sedmimi državami Evropske unije. Ni korektno govoriti pred dvema urama v tej dvorani, kako je potrebno slediti napredku v predpristopni strategiji Evropske unije in kako je treba vse tisto postoriti, k čemur smo se zavezali sami na mnogih konferencah, kjer ste, konec koncev, tudi sami bili in, ta državni zbor predstavljali, ker ste predsednik pomembne komisije in član konvencije sedaj in tako naprej. Ko govorite o zlorabi hitrih postopkov v zadnjih dveh letih, gre 90% stvari na račun prekratkega časa za sprejetje zakonov, ki so iz programa predpristopne strategije Slovenije. Gospod Peterle, poglejte si seznam, mogoče je pri vas problem, da premalo sedite v tej dvorani in spremljate dnevni red, mogoče je to problem. Sam pa sedim pri vseh točkah in to vem. Če govorite o tem, da bi želeli, da je manj hitrih postopkov, da se hitreje sprejemajo zakoni, potem nujno moramo spremeniti zakonodajnipostopek. Kajti nedvomno je, da bo vsaj za eno tretjino manj točk dnevnega reda od takrat, ko bo drugačen zakonodajni postopek. In seveda ne razumem tega - vi nam stalno delite lekcije tu, v tej dvorani, kako moramo spoštovati poročilo evropske komisije, ki pa vsako leto zapiše, da imamo nemogoč zakonodajni postopek. Istočasno nam pa delite lekcije, da pa ne smemo nečesa sprejeti, da bi to lahko dosegli. Ne razumem, kako gre to skupaj. Vsi ste dobili prošnjo, priprošnjo, kakorkoli želite, da naredimo nekaj skupaj iz tistih izhodišč, na katerih smo ostali pred pol leta. Nič, gospe in gospodje, nič, niti ene same iniciative. Ko pa se predlog pripravi in upoštevajo vaši predlogi, ki so bili iz prejšnje obravnave temeljito proučeni, skozi vse magnetograme in pisna gradiva, ki so bila, pa spet ni v redu. Moram reči, da mi ni težko prenašati teh diskusij, češ, hočete odločati in tako naprej. Ja, gospod Peterle, hočemo odločati v skladu in v meri, kolikor je poslanska skupina dobila sedežev na volitvah. To je legitimno, to je demokratično in to je edino prav. Zato tudi, če sem že pri repliki, je odločanje na kolegiju, ki pa je izključno odločanje o procesnih vprašanjih, o vprašanjih organizacije, o vprašanjih terminskega plana - ne predstavljam si, da bi 90 ljudi odločalo o tem, kako bomo sestavili terminski program za prihodnji mesec. Če zdaj odpremo diskusijo, kaj naj obravnavamo aprila meseca v tej dvorani, sem prepričan, da bomo za to porabili kar nekaj časa, pa še ne bomo mogli tega storiti kvalitetno. Da pa je in da pa seveda na drugi strani, pa lahko 12 predstavnikov, 16, ne 14 poslancev, odloči o vsem, kar naj bi bilo tudi procesne narave, da bi 14 poslancev določilo dnevni red, kdaj bodo zasedanja in tako naprej, se mi pa zdi tudi nesprejemljivo.
Hvala lepa. Dve repliki. Najprej gospod Jerovšek, potem gospod Podobnik. Gospod Jerovšek, izvolite.
Gospod Anderlič navaja sedem držav, s katerimi je ta predlog poslovnika primerljiv. Jaz verjamem, da so iz posameznih poslovniško vzete nekatere določbe, nekatere rešitve, vendar pa dvomim v primerljivost celote s sedmimi državami. Ne ugovarjam, da so potrebne spremembe, kot tudi nisem nikdar nasprotoval. Vendar pri tem navajanju primerljivosti je bilo v prejšnjih poskusih ogromno zavajanja. Omenil sem že prej, tudi v preteklem poskusu so se nekateri na anglosaksonsko prakso izgovarjali. Čeprav sem nekaj poznal, nisem imel resnih argumentov ugovarjanja. Na podlagi obiska in vsega tega o možnostih neposrednega vplivanja poslancev v tistem sistemu, pa imam sedaj bistveno drugačno sliko. Moram reči, da ti podatki o primerljivosti, dostikrat ne držijo. Treba je tudi upoštevati parlamentarno tradicijo v naši državi. Treba je vedeti, da so se drugod poslovniki oziroma procesne določbe spreminjali postopno. Mi ne moremo s poslovnikom delati tako imenovani "big beng". Mi moramo upoštevati stopnjo razvoja našega parlamentarnega sistema. Jaz se strinjam, gospod Anderlič, z vami, da naj se izraža razmerje na volitvah. Vendar še stalno v kolegiju. Boste si vzeli bistveno več, poznam prakso in vem, kako se preko palca nategujejo poslovniške določbe že sedaj. Če boste pa imeli takšno moč in možnost, pa bo teh "zlorab" bistveno več. Moramo biti v imenu demokracije kritični in pozorni. Vložili ste poslovnik sam, govorite pa v množini. To se pravi, da se že zavedate moči. Ja, tisto so naknadno. Da se že zavedate pozicije "de facto" predsednika državnega zbora. To pa je napačno.
Gospod Jerovšek! Lepo prosim, ne z osebnimi diskvalifikacijami. Lepo prosim, da se osredotočite na predlog poslovnika, ki je pred vami.
Gospa podpredsednica! Jaz sem tako na osebni, kot tu pripravljen gospodu Anderliču priznati, da je odličen politik. Nobene diskalifikacije. Jaz samo analiziram njegove politične ambicije. [[Smeh v dvorani.]]
To ni predmet današnje razprave. Gospod Jerovšek! Prosim, analizirajte poslovnik. Izvolite.
Ja. Trenutno imam na mizi dokument, skozi katerega to najlažje storim in analiziram poslovnik. Gospod Anderlič mi absolutno ne bo vzel, ker je dober politik, kot na nek način mi ne bo zameril ali karkoli. On točno ve, midva se toliko poznava tudi na politični ravni, da tudi znava eden pri drugem med vrsticami brati. [[Smeh.]] Gospa podpredsednica! Zdaj ste mi zopet pretrgali misel, da bi lahko dejansko o poslovniških določbah razpravljal, vendar izrazil sem svoje mnenje, da ne nasedajmo enostavno tem zagotovilom o ne vem kakšni evropski primerljivosti. Jaz vem, da se bomo izboljšali. Ampak nekatere stvari pa tudi na slabše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da je prav in korektno, da vas seveda obvestim. Mislim, da je prav, da danes zaključimo splošno razpravo. Potem si vzamemo 15 minut odmora do izredne seje, da se na njo pripravite, tako da ne bo potrebno nasilno podaljševati razprave z vložki, ki s poslovnikom nimajo zveze. Če bomo do 17.15 uspeli zaključiti splošno razpravo, mislim, daje korektno, da si odredimo 15 minut odmora, da se pripravimo na izredno sejo, ki bi jo pričeli ob 17.30 uri. K repliki se je javil tudi gospod Podobnik, potem pa razprava gospoda Drobniča in Soka. Gospod Podobnik. [[Glas iz ozadja.]] Prav. Izvolite, gospod Podobnik.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Po tem simpatičnem nastopu kolega Jerovška bi rad repliciral kolegu Peterletu in kolegu Anderliču. Najprej bi rad povedal, da je predlog poslovnika, kot ga je v postopek vložil kolega Anderlič in sta se podpisu pridružila kolega Potrč in kolega Kebrič, dober tekst. V to gradivo skupaj z amandmaji je kolega Anderlič z njemu lastno energijo vgradil veliko večino pripomb, pomislekov tudi s strani opozicije. Tu bi rad to javno povedal. Rad bi tudi povedal to, da je bil Tone Anderlič zelo zavzet in je želel, da se vendarle sprememba poslovnika čimprej pripelje do konca. Ne nazadnje vodji najmočnejše poslanske skupine v parlamentu to tudi pritiče. V naši poslanski skupini pa je delovno, jaz bi rekel tudi pošteno pri tem delu sodeloval kolega Rokavec. Ena od Ahilovih tetiv oziroma delikatnih mest poslovnika je status kolegija. To pa moramo priznati. Ta njegova dvojna vloga je neka dvoživka, tu najverjetneje orjemo brazde tudi v evropski praksi, najverjetneje. Upam, da bomo dobro premislili, da bomo rešitve dobro domislili. Predlagam, da tu nikakor ne gremo več v "ad personam" in da gremo direktno samo v rešitve, kajti mislim, da je klima taka, da bo državni zbor dobil nov poslovnik. Tu bi rekel tudi kolegu Anderliču, da noben kompromisni predlog v obliki amandmaja ne sme biti napisan za ceno kompromisa ali zato, da bo pač poslovnik šel skozi, istočasno bo pa rešitev neživljenjska in neuresničljiva. Če sem konkreten, z amandmajem k 21. členu se predlaga, da predsednik državnega zbora - tu ponazarjam to občutljivo vprašanje statusa kolegija, njegovih pristojnosti in kako določbe napišemo, je pa to vsebinska razprava, ni samo o amandmaju, razprava je o kolegiju in njegovih pristojnostih. Amandmase glasi: "Predsednik državnega zbora pošlje članom kolegija gradivo za sejo kolegija najmanj pet dni pred sejo kolegija." In utemeljitev: "Amandma omogoča članom kolegija kvalitetno pripravo za odločanje na seji kolegija." Bojim se, da če bomo sprejeli tako določbo, jo bomo morali v praksi večkrat kršiti. Kolega Anderlič, če bo ta določba zapisana v poslovniku in če se bo zgodilo, da bo vlada predlagala izredno sejo zbora čez pet ur ali pa naslednji dan, bo definitivno predsednik državnega zbora sklical kolegij, ampak bo kršil to določbo. V stališčih sekretariata nisem videl, da bi se dotaknil 21. člena. Sprašujem, ali je ta določba potrebna, samo to. Sicer pa upam, da bomo jutri, v času jutrišnjega dne sprejeli poslovnik. Hvala lepa.
Hvala vam. Še dve repliki, najprej gospod Peterle, potem gospod Sok ter nato razprava gospoda Drobniča. Izvolite, gospod Peterle.
Hvala lepa. Najprej k vprašanju števil oziroma trenutne moči kogarkoli v tej hiši. Zaradi mene ima lahko LDS 88 od 90, ker 2 sta za - pa še tista 2 sta lahko v LDS-u iz manjšin. Ampak kljub temu predpostavljam najprej, da se ne glede na število spoštuje zakon in poslovnik. To je osnovno izhodišče. Tu se dogajajo druge stvari - da se prirejajo pravila trenutnim potrebam, za kar ni treba navajati dokazov. Ta hiša bi lahko delovala brez vseh problemov, če bi odpravila dve nesrečni zadevi: zlorabo hitrega postopka in zlorabo replik. To je po eni strani stvar vodenja, po drugi strani pa še kakšne druge zadeve. Vendar to dvoje dela probleme. Lahko še bolj omejite, čim bolj boste zapirali usta poslancem, tem bolj se bo govorilo, tudi če bo replika omejena na enkrat pa na dve minuti ali kakorkoli bo, ker je narava parlamenta taka, da se pač o zadevah govori. Torej, Tone, v nobenem mojem nastopu ne boš našel podpore, da bi kolegij odločal na tak način, kakor je tu zdaj zapisano v novi verziji - da se določi vnaprej čas razprave za nek zakon. Čim se to naredi, je jasno, da ne more vsak poslanec priti na vrsto, pa četudi zakon, recimo, izrazito zadeva njegovo področje. In se lahko nekomu zgodi, če ni ravno šef poslanske skupine, da dolgo tukaj ne bo govoril, bo pa moral svojim ljudem odgovarjati v volilnem okraju, kaj v Ljubljani sploh počne. Sam sem ves čas zastopal misel, naj ostane kolegij posvetovalno telo, v izogib temu, kar sem že prej rekel. Veliko težav bi rešili s tem, moram še dodati k tistemu, kar sem že rekel na začetku in je že prej poslanec Sok rekel, ko bo vlada nehala tako amandmirati svoje predloge, bomo imeli pol časa več, kakor smo ga imeli do zdaj. Ker se uporablja več amandmajev, kot je členov, s strani vlade, ne s strani poslancev. Jaz sem za to, da zakona ne damo več nazaj in da se to ne ponavlja v dveh ali nekoč v treh rundah. Semza to, samo potem pa poskrbite, draga koalicija, da bo vlada pripravila z vami usklajene predloge in da bo opozicija še trikrat nekaj povedala, potem boste pa glasovali, potem bomo pa šli skozi. Večino zadev na temo zakona, večino časa porabite vi, z vlado vred.
Hvala lepa. Gospod Sok, replika. Potem replika gospod Anderlič.
Čisto na kratko bi rad repliciral predlagatelju. Sigurno je, če govorimo o tem, da je treba spremeniti zakonodajni postopek, da bi to morali narediti na podlagi nekega argumenta. Torej zakaj? Obrazložiti zakaj? Če bi hoteli to obrazložiti, bi morali imeti neko analizo trenutnega stanja. Zakaj se dogaja, da se o zakonih tako dolgo v parlamentu razpravlja. Vi imate, spoštovani kolegi poslanci iz koalicije, tako veliko večino, da bi lahko vsak zakon po hitrem postopku tukaj v parlamentu sprejeli. Poslušali bi predloge opozicije in dejansko sprejeli. Vaš poslanski kolega, gospod Kramberger, ni ga danes tukaj, je danes pred ministrico za prehrano Kraljevine Danske povedal, da imate tako veliko večino, da zaradi te velike večine ne morete sprejemati zakona tako, kot bi želeli. Kar se tiče kolegija. Če naredite to, da bo ta kolegij odločal na podlagi ponderiranih glasov, potem to ni več kolegij. Potem preimenujte ta organ v nekaj drugega. To je potem parlament v malem, ali ne vem, kolegij bi naj bil posvetovalni organ, sestavljen s strani predstavnikov vseh poslanskih skupin, ki se sestanejo zato, da se posvetujejo. Se strinjam s poslancem Peterletom. Če se bo tako odločalo v kolegiju, potem je tudi predsednik parlamenta izgubil svojo funkcijo. Pravzaprav ne vem, kako se on lahko s takšnim načinom strinja, ker bosta tam v kolegiju dejansko lahko odločala samo dva, ob podpori še ene manjše stranke Trije boste rije dejansko lahko sprejeli čisto vse. Torej, nihče ne oporeka, da bi kolegij sprejemal terminski plan. To ni stvar debate. Oporekajo se neke druge zadeve. Da nekdo sprejme terminski plan, to ni neka tako pomembna zadeva, kar se tiče terminskega plana in potem nismo v državnem zboru tudi do sedaj odločali. Vi pač hočete s tem predlogom in s takšnim načinom, ki ste se ga lotili, ta glasovalni stroj, ki ga že imate v tem parlamentu in ki ni pripravljen v nobeni stvari prisluhniti opoziciji, še samo bolj disciplinirati in ga še samo bolj naoljiti, da bo še bolj monotono in po vašem diktatu deloval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Anderlič, potem gospod Drobnič, razprava.
Saj ne vem, najbrž nisem prav slišal, gospod Peterle, ampak zdi se mi pa, da ste rekli, za zlorabe poslovnika in za zlorabe zakonov ni potrebno navajati dokazov. Jih je pa veliko. Gospod Peterle, za to, če komu očitate, da zlorablja poslovnik, morate navesti kakšen podatek. In zlorabljali naj bi to mi, vi pa nam očitate. Ni moralno, ni pošteno, da to počnete na tak način. In to uporabite kot argument, zakaj ne boste sprejeli nekih stvari, ki so predlagane popolnoma korektno in tako naprej. Vi recite pošteno, da se s tem ne strinjate in tako naprej. Če bi sledil logiki, ki sem jo razlagal tukaj že, pa na komisiji, pa, ki je zapisana predvsem v poslovniku, potem bi vaš argument, da vlada naj ne bi dajala amandmajev, odpadel. Vlada na svoje zakone po tem poslovniku ne bo mogla dajati amandmajev, ampak bo morala narediti zakon kvalitetno in ga ne poslati naprej. Sedaj pa ni poslovniške možnosti, da bi [[...]]Ja, boljšo vlado bomo dobili takrat, ko boste vi, recimo, participirali kaj zraven. Tu ni debate. Tu pač vi mislite, da je slaba, mi pač mislimo, da delajo tako, kot lahko delajo. To vse drži. In ravno to, gospod Peterle, ta poslovnik rešuje. In da ne govorim gospodu Soku, zakaj spreminjati zakonodajni postopek. Lahko vam razložim vse še petnajstič, ampak zares v obrazložitvi poslovnika, zares v vseh dosedanjih analizah, konec koncev je bilo posvetovanje pred mislim da 14 dnevi v tej hiši o zakonodajnem postopku, kjer so bili znanstveniki, profesorji, analitiki in tako naprej in so izdali debelo študijo na to temo. Vsakoleto dela naš raziskovalni sektor analize in primerjave z delom v našem parlamentu in z drugimi parlamenti. Teh analiz je narejenih nešteto. Vse te analize govorijo, vključno s poročilom evropske komisije, vsako leto, ki prav tako analizira naše delo in naše postopke z neke distance in najbrž še lažje vidi stvari, ki "štrlijo" ven, da tako rečem. Ena od teh stvari je najbolj kardinalna, to je zakonodajni postopek. Opozarjajo na zakonodajni postopek. Da imamo zapletenega, dolgega, da ponavljamo stvari v prvem branju, v drugem in celo tretjem in še ob čisto zaključnem, pred glasovanjem zakona v celoti, se nam včasih zgodi, da se razplamti neka razprava. To ni ne produktivno, ne koristno, predvsem pa ni za neko preglednost, za neko normalno delo koristno. Tako da jaz vendarle mislim, da je argumentov, analiz, zakaj zakonodajni postopek spremeniti, veliko. Če pa želite, vam bom do zjutraj vse te "bukle" in vse te stvari prinesel sem, pa bova skupaj kaj pogledala. Samo ne vem, če bom imel veliko časa za ta del opravil. Ampak zares te analize obstajajo. In pravite, terminski plan ni najbolj pomembna zadeva. Terminski plan dela državnega zbora je najbolj pomembna zadeva, če hočemo organizirati delo, ne mi, vsi skupaj, vodstvo, strokovne službe in tako naprej. Najbolj pomemben je terminski plan. Jaz se bojim, da gremo v nek kompromis, ki bo skrajšal čas za vlaganje amandmajev. Zakaj vlaganje amandmajev pet dni prej? Zato, da lahko vlaga poda mnenje, da sekretariat poda mnenje, da se pridobi še kakšno strokovno mnenje, kakšen javni odziv in tako naprej. In temu je namenjeno planiranje, terminski plan in tako naprej. Zastonj je, da predstavniki 14 poslancev rečejo, ne bomo delali tako, potem pa pridemo sem in glasujemo drugače.
Hvala lepa. Jaz upam, da boste javljeni k replikam kratki v svojih nestrinjanjih z izvajanji gospoda Anderliča, da potem vendarle se lahko pripravimo na izredno sejo. Gospod Peterle, izvolite, replika.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi rad tudi to pot nasprotoval vašemu izražanju upanja. Vi niste tam za izražanje upanja, ampak za vodenje državnega zbora. Ker mene vaše upanje nič ne zanima, jaz imam pravico pet minut govoriti, oprostite.
Izvolite.
Spoštovani kolega Tone Anderlič. V prvi rundi si dal čas kot argument za toliko hitrih postopkov. To mislim, da je nesrečen argument. Naj se zadeve v skladu s terminskim programom vlade pripravijo in naj ne padajo stvari na sejo kolegija ali še pozneje in so potem forsirane seje delovnih teles, nepripravljena mnenja, odlaganje točk, prelaganje točk in tako naprej. Nekatere točke so se tako selile iz seje v sejo. Glede dokazov si me mogoče res slabo slišal. Če bi jaz šel, nisem rekel, da jih ne bom ponavljal oziroma dajal. Če bi pa šel od seje do seje, bi pa nešteto primerov lahko pokazal, kako smo iz te ali iz kakšne druge poslanske skupine dokazovali, da ni nobenih izrednih razmer oziroma razlogov, da vlada od nas zahteva oziroma koalicija uveljavlja hitri postopek. Teh primerov je zelo veliko in bi veliko časa vzelo, če bi hotel vse našteti. Samo toliko. Skušam tudi vašemu upanju slediti.
Hvala lepa. Razprava gospod Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Iz vsega tega, kar se je do sedaj izcimilo iz tega, obravnave, in prejšnje, ko je bil poslovnik zavrnjen, se da razbrati po neki obči človeški izkušnji - da če greš enkrat z nekim predlogom in pogoriš, potem pa ponoviš to isto zadevo, lahko kar pričakuješ, da se bo zadeva enako izcimila. Vsaj v življenju, svojem, kar sem počel, nisem tega počel na takšen način. Jaz mislim, da bi morali že na začetku iti po neki drugi poti, glede na to, kako je potrebno zbrati glasove za ta poslovnik. Verjetno so stvari, ki nas vse motijo, in tisti minimum bi morali poiskati najprej pri opoziciji in potem bi seveda prišli tudi do zanimive rešitve, ne pa štartati na tiste vse obsežnejše in potem pač "zvalati" nekoga drugega na način prisile. Bodisi, da se vlagajo takšne rešitve, kjer se prelaga ustavna pravica oziroma ustavni položaj poslanca na kolegij, da pravzaprav pridemo do izobčenja poslancev. To je dejstvo. To kaže, da smo zašli v slepo ulico oziroma da ste zašli v slepo ulico, ker niste ravnali razumno. To, da se na kolegij preloži takšna teža odločanja, na kolegij prelagati odločanje je po našem mišljenju neprimerno, sploh pa ne v takšnem obsegu, kot je. To bi bila seveda zanimiva inovacija za cel svet, da bi potem naš kolegij obravnaval, potem bi lahko pač ta kolegij deloval kot prezidij. Ja, kot prezidij bi lahko deloval. Kaj takega so nekatere države imele, pa ne bi rad tega ponavljal. Če kolegij ostane s takšno funkcijo, postane lahko na drugi strani državni zbor posvetovalno telo in bomo imeli kaj "hecno" situacijo v tej državi, da bo kolegij sprejemal, svetovalno telo bo pa državni zbor. Torej, inovacija, ki bila vredna za Guinessovo knjigo. Glejte, to je zdaj mogoče malo smešno, vendar narobe štart in rezultat bo napačen. Ker ne bi rad zavlačeval, bom tukaj končal, ker je slab začetek in mislim, da bo tudi slab konec vsega tega. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo in prekinjam sejo. Prekinjam to točko dnevnega reda. Sejo zbora bomo pričeli jutri ob 10.00 uri s pravkar prekinjeno 27. točko dnevnega reda, nato pa nadaljevali z 10., zatem z 22. točko ter po vrstnem redu dalje. Če bo odbor za infrastrukturo in okolje jutri na svoji seji pred nadaljevanjem seje zbora pripravil 19.a točko dnevnega reda, jobo zbor lahko jutri tudi obravnaval. Hvala lepa. Seja je zaključena. Jutri jo bomo nadaljevali [[...]] [[Glas iz ozadja.]] Prekinjena je. Seja je prekinjena in napovedana je izredna seja ob 17.30 uri. Izvolite.
Jaz bi samo predlagal, da bi glede na to, da je do zdaj že šesti vir amandmajev, da bi do jutri službe pripravile pregled vseh amandmajev.
Absolutno. Absolutno. Zato smo tudi pravzaprav imeli namen, da danes zaključimo splošno razpravo in omogočimo službam, da glede na prihajajoče amandmaje, pripravijo pregled. Jutri štartamo s pregledom amandmajev. Hvala lepa.