Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 26. seje Državnega zbora. Obveščena sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: mag. Bojana Muršič, Nik Prebil od 10. ure dalje, Igor Zorčič od 18. ure dalje, Jerca Korče, Maša Kociper, Andrej Černigoj od 17. ure dalje, Tadeja Šuštar Zalar od 17. ure dalje, Blaž Pavlin od 18. ure dalje, Jožef Horvat od 18. ure dalje, Jože Lenart do 15. ure, dr. Matej Tašner Vatovec, Nataša Sukič, Primož Siter, Violeta Tomić, Samo Bevk, dr. Franc Trček in mag. Meira Hot. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam! Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA – PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 43 poslank in poslancev s prvopodpisanim Branetom Golubovićem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo gospodu ministru za finance mag. Andreju Širclju.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred vami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini. Bistvo tega zakona je, da se želi doseči razbremenitev podjetij in posameznikov ter s tem zagotoviti večjo konkurenčnost poslovnega okolja, kar bo vplivalo na gospodarsko rast in povečanje mednarodne konkurenčnosti. Znano je, da je Slovenija po mednarodnih raziskavah in primerjavah med državami, ki najbolj obdavčuje delo, zato je tudi tu davčno najmanj konkurenčna. S predlogom se predlaga razbremenitev dohodkov zaposlenih z dvigom splošne olajšave za tisoč evrov vsako leto do leta 2025. S tem bi se tudi doseglo, da se dohodki posameznikov, ki so nujno potrebni za življenje, ne bi obdavčevali. Tu gre dejansko za moralno in etično vprašanje, ali država obdavčuje dohodke, ki so po strokovnih mednarodnih primerjavah tisti dohodki, ki pomenijo, da so nujni, da nekdo preživi. S takšnimi rešitvami bi se povečale neto plače zaposlenih ob enakih bruto plačah. In sicer, na primer, v letu 2022 pri minimalni plači za 160 evrov, pri povprečni plači za 260 evrov in pri treh povprečnih plačah za 330 evrov. To bi se zgodilo tudi na koncu predlaganega obdobja leta 2025, ko bi se povečali ti zneski od 640 do tisoč 320 evrov. Poleg tega se predlaga tudi znižanje stopnje dohodnine od kapitala s 27,5 odstotkov na 25 odstotkov. Predlog je, da se skrajša obdobje imetništva kapitala z 20 let na 15 let, da se razbremeni dohodke iz oddajanja premoženja v najem z znižanjem stopnje na 15 odstotkov, da se znižuje odstotek normiranih stroškov, ki se priznajo pri ugotavljanju davčne osnove od dohodka iz oddajanja premoženja v najem s 15 odstotkov na 10 odstotkov. Hkrati se odpravlja boniteta za električne avtomobile, kar je v skladu z zeleno politiko ne samo nas, ampak celotne Evrope in celotnega sveta. Uvaja se znižanje davčne osnove v višini tisoč 500 evrov za osebe, ki so starejše od 70 let, se pravi za upokojence. Finančni učinek je bil ob nastanku tega zakona na podlagi podatkov za leto 2020 ocenjen za leto 2022, ko naj bi začel veljati ta zakon, v znižanju dohodnine za 247 milijonov. Na podlagi današnjih podatkov od januarja do septembra za leto 2021, na podlagi katerih so prihodki iz dohodnine večji za 214 milijonov, je praktično ta razlika izničena. Če upoštevamo še večje prihodke davka na dodano vrednost in če upoštevamo, da bo tudi v zadnjih treh mesecih večja dohodnina, je dejansko ta finančni učinek, ki je bil naveden v zakonu kot manko, izničen. Z drugimi besedami, z uspešno gospodarsko rastjo, z uspešno politiko, polno zaposlenostjo, smo izničili ta manko. Ob tem naj povem, da tudi občine ne bodo prizadete, ker bo država krila kakršnekoli manke oziroma finančno izravnavo. Večja produktivno, zahtevnejša delovna mesta, večja konkurenčnost zahteva prilagoditev tudi davčne zakonodaje, zato predlagam, da predlog zakona podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi dobi besedo gospod Jurij Lep. Predstavil bo stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani minister, kolegice in kolegi, vsem dober dan! Vlada je predlog sprememb treh davčnih zakonov poslala v obravnavo Državnemu zboru letos v začetku maja, in sicer gre za predloge novel zakonov o davku od dohodkov pravnih oseb, o dohodnini ter o davku na dodano vrednost. Danes pričenjamo s prvo obravnavo sprememb Zakona o dohodnini, s katero želi Vlada povečati splošno olajšavo za tisoč evrov na leto do leta 2025, kar pomeni s sedanjih 3 tisoč 500 na 7 tisoč 500 evrov. Predlagana je tudi uvedba seniorske olajšave za starejše od 70 let. Zavezance, ki so v petem dohodninskem razredu, želi Vlada davčno razbremeniti z znižanjem davčne stopnje s sedanjih 50 na 45 odstotkov. Za zavezance, ki imajo dohodke od obresti, dividend, od prodaje nepremičnin in druge dohodke iz kapitala, predlaga znižano stopnjo dohodnine s 27,5 odstotka na 25 odstotkov. Stopnja dohodnine za dohodke od najemnin naj bi se znižala s sedanjih 27 pa pol na 15 odstotkov in še nekaj manjših sprememb. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev se danes ne bomo spuščali v razpravo o tem, ali bo ta davčna reforma v največji meri povečala dohodke in premoženje najbogatejših, v najmanjši meri pa najrevnejših davčnih zavezancev in s tem prispevala k povečanju dohodkovne in premoženjske neenakosti v Sloveniji. To področje bodo vsekakor obdelale druge poslanske skupine. Opozorili pa bomo na zgrešenost makroekonomske fiskalne politike, ki jo s predlaganimi spremembami zasleduje ta vlada. Predlagane davčne spremembe, mišljeni so vsi trije zakoni, bi imeli po ocenah Vlade v letu 2022 za neposredno posledico izpad javnofinančnih prihodkov v višini 335 milijonov evrov, po dokončni uveljavitvi po prehodnem obdobju v letu 2025 pa 937 milijonov evrov. Največje javnofinančne posledice pa bi imelo sprejetje zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, ker bi po ocenah Vlade ob dokončni uveljavitvi predlaganih sprememb leta 2025 imeli za posledico izpad javnofinančnih prihodkov v višini skoraj 850 milijonov evrov. Leta 2025, torej tri leta potem ko bo ta vlada končala mandat, bo izpad javnih prihodkov blizu ene milijarde evrov. Najbrž ni odveč pripomniti, da sta minister za finance in predsednik Vlade podobno davčno reformo z znižanjem davčnih stopenj, kot jo predlagata sedaj, predlagala v mandatu 2004–2008, skupni učinek z nastopom svetovne finančne in gospodarske krize pa je bil zmanjšanje javnofinančnih prilivov za dobrih 900 milijonov evrov. Slovenija je tudi zato v letu 2009 povečala javnofinančni primanjkljaj na 1,9 milijarde evrov. Primanjkljaj države je tako znašel 5,5 BDP, država pa se je zaradi izpada javnofinančnih prilivov kot posledic krize dodatno zadolžila za 4,1 milijarde evrov, dolg države pa je narastel na 12 pa pol milijarde evrov oziroma skoraj na 36 odstotkov BDP. Po naši oceni zato takšen izpad pomeni prekomerno tveganje javnofinančne vzdržnosti celotnega sektorja države. Tudi ti ukrepi bodo po naši oceni imeli za posledico visok nominalni javni dolg, poleg tega pa ne vemo, kako dolgo bo monetarna politika podpirala takšno ekspanzivno fiskalno politiko. Sedaj jo, ampak znaki inflacij oziroma stagflacije in energetska kriza so svarilo, ki ga ne smemo prezreti. Vlada v obrazložitvi navaja klasično frazeologijo, da bo to vplivalo na več zaposlenih, povečanje splošne potrošnje, s čimer se bodo povečali prilivi iz naslova drugih davkov, recimo DDV. Če se samo zgolj malo poigramo z javnofinančnimi podatki o prilivih iz naslova teh davkov, tudi če bi davčni zavezanci oziroma potrošniki ves dodatni dohodek, ki bi jim ostal, porabili za blago in storitev v Sloveniji, bi z DDV v proračuna vrnilo le 186 milijonov evrov od 850 manka. Da bi nadomestili izpad z mnogo zaposlenimi, pa bi po sedanjih veljavnih dohodninskih stopnjah morali zaposliti okoli 120 tisoč novih delavcev. V Poslanski skupini takšnega ekonomske mehanizma, ki ga zagovarjata Vlada in gospod Šircelj in ki bi imel takšne ekonomske učinke v svetovni ekonomiji, ne poznamo. Sicer nekaj podobnega je sicer uvedel 40. predsednik ZDA Reagan, ko je prevzel oblast po daljšem obdobju stagflacije. V odgovoru je oblikoval tako imenovano ekonomijo ponudbe, ki je podpirala znižanje stopnje davka od dohodka in kapitalske dobičke pravnih oseb. Verjel je, da bodo prihranki pritekli v gospodarstvo in spodbudili rast. Predvideval pa je tudi, da se bo zato sčasoma plačevalo več davkov, kar bo povečalo javnofinančne prihodke. Izkušnje pa kažejo, da ekonomija ponudbe oziroma zniževanja davkov z namenom povečanja porabe in povečanja gospodarske rasti ne dajo pričakovanih učinkov. Tudi sicer gospod Šircelj in njegova SDS izvajata podobno ekonomsko fiskalno politiko kot republikanci v ZDA. Ko so v opoziciji, vseskozi opozarjajo na nujnost uravnoteženega proračuna, vendar le, ko niso na oblasti. Ko pridejo na oblast, pa takoj pozabijo na uravnotežen proračun in zagovarjajo znižanje davkov predvsem za tiste z najvišjimi dohodki in za kapitalske dobičke. Prav tako se ne zmenijo za izračune, ki kažejo, da bo njihovo zniževanje davkov močno obremenilo javne finance zaradi potrebe po večjem zadolževanju in financiranje povečanega proračunskega primanjkljaja. Če so v opoziciji stalno opozarjajo na mnenje Fiskalnega sveta, jih danes preprosto ignorirajo oziroma nanje preko Vlade odgovarjajo zaničevalno na način, da niso dolži Državnemu zboru predložiti na primer rebalansa proračuna za leto 2020, saj jih k temu Zakon o fiskalnem pravilu ne zavezuje, pri čemer seveda pozabljajo, da jih k temu zavezuje Zakon o javnih financah. Da še vedno velja splošna odstopna klavzula od fiskalnega pravila in da njeni izračuni kažejo, da so predlagane ekspanzivne fiskalne politike, ki sicer sploh ne vključujejo projekcije izpada dohodnine, pravi odgovor na sedanje izzive. Najboljša ilustracija takšne politike pa je nastop gospoda Širclja na Odboru za finance, ko je predstavljal svojo kandidaturo za ministra. Takrat nekako je priznal, da razmišljanje in zagovarjanje, recimo, o zmanjševanju ali povečanju splošne olajšave v nadaljevanju vedno pomeni rebalans proračuna in seveda zahteva za oceno ustavnosti treh proračunskih dokumentov, in sicer Zakona o izvrševanju proračuna za leti 2018 in 2019, rebalansa proračuna za leto 2019 in Odloka o javnofinančnem okvirju za obdobje 2018 do 2020. Takrat so v SDS v sodelovanju z Novo Slovenijo od Ustavnega sodišča zahtevali, da ugotovi, da so celotni izdatki države, načrtovani približno 270 milijonov evrov, v neskladju z ustavo, Vladi pa zato v mesecu dni naloži pripravo rebalansa. Kaj je takrat povedal gospod Šircelj? Citiram: »Gre za to, da se uvede fiskalna disciplina, da se troši toliko, kot se ustvari. Fiskalni svet je samostojen in neodvisen organ. Prav pa je tudi, da je to organ, katerega beseda nekaj velja. Zaradi tega se na ekonomskem in finančnem področju ne bo kaj veliko zgodilo, gre za vprašanje higiene in discipline, pa tudi za vprašanje vladavine prava. Vlada namreč ni upoštevala Fiskalnega sveta.« In kakšno je bilo mnenje Fiskalnega sveta o predlagani vladni in Šircljevi davčni reformi? Najprej bom navedel prvi odziv, v katerem je svet zapisal, citiram: »Ekonomska politika mora zagotoviti, da se zaradi sprejetih ukrepov ne bodo ustvarjala makroekonomska neravnotežja, predvsem zaradi omejitev na ponudbeni strani in absorpcijske sposobnosti, ter slabšal strukturni položaj javnih financ in neustrezno večal dolg sektorja države oziroma da se ne bodo večala tveganja za vzdržnost javnih financ na dolgi rok.« Kot veste, je kasneje Komisija za nadzor javnih financ junija že opravljala razpravo o predmetni davčnih reformi in med drugimi sprejela tudi sklepa, s katerima je pozvala Fiskalni sveta, da v roku 30 dni pripravi celovito analizo javnofinančnih učinkov davčnih zakonov. Vlado bo tudi pozvala, da v prihodnje predloge davčnih reform uskladi v okviru socialnega dialoga. Fiskalni svet je julija v odgovoru Komisiji oziroma analizi javnofinančnih učinkov predlaganih sprememb davčne zakonodaje zapisal, da predstavljene simulacije kažejo, da predlagane davčne spremembe brez sprejema dodatnih diskrecijskih ukrepov, ki bi zagotovili njihovo javnofinančno nevtralnost, predstavljajo dodatno tveganje za vzdržnost javnih financ na srednji rok. Ob upoštevanju dodatnih tveganj za dolgoročno vzdržnost javnih financ, kot izhajajo iz predlaganih davčnih sprememb, bi bila potrebna vsaj delna nevtralizacija vpliva predvidenega izpada javnofinančnih prihodkov na saldu. Nekateri načini tovrstne nevtralizacije ali pa poslabšani pogoji financiranja pa bi lahko povečali tveganje za poslabšanje srednjeročne in zaradi demografskih sprememb že sicer ogrožene javnofinančne prihodke. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo mnenje Fiskalnega sveta upoštevali in takšne nepremišljene in neodgovorne fiskalne politike ne bomo podprli. Poleg tega so nas reprezentativne sindikalne centrale v Sloveniji seznanile z izjemno zaskrbljujočim stanjem socialnega dialoga v Sloveniji in o odločitvah, ki jih Vlada in mi kot Državni zbor sprejemamo mimo socialnega dialoga in s kršenjem pravil o delovanju Ekonomsko-socialnega sveta. In to kljub temu, da gre za odločitve, pri oblikovanju katerih so do sedaj, skladno s tradicijo, socialni partnerji bili vedno aktivno vključeni in so jih obravnavali v okviru socialnega dialoga na Ekonomsko-socialnem svetu. V Vednost so nam posredovali tudi predlog dogovora o obuditvi socialnega dialoga, ki je sicer namenjen Vladi. Zakaj ga pa omenjam? Ker ta predlog dogovora v 9. členu omenja, da je sestavni del dogovora o vodenju socialnega dialoga obravnava zakonov, ki jih že obravnavamo v Državnem zboru in med katere sodi tudi Zakon o dohodnini. Predlog sindikalne strani je, da ta zakon miruje, dokler se ne izpelje usklajevanje socialnih partnerjev v skladu s pravili Ekonomsko-socialnega sveta. Vladi in vladajoči koaliciji predlagamo, da pozivu enega od socialnih partnerjev prisluhne in da lastni predlog zakona v tej fazi zavrne in ravna tako, kot je ravnala julija letos, ko je sama glasovala proti noveli Zakona o nalezljivih boleznih, ali pa naj ravna tako kot v primeru zakona o demografskem skladu, ko je odločanje preložila. S sprejetjem takšne zakonodaje bi bile posledice predvsem na povečani dohodkovni in premoženjski neenakosti med Slovenci, izpad javnofinančnih prihodkov v letu 2025 in dalje skoraj 850 milijonov na leto. Vsi trije predlagani davčnih zakoni bi bili vzrok za izpad javnih prihodkov tri leta po koncu mandata te vlade skoraj eno milijardo na leto. Nespoštovanje oziroma upoštevanje priporočil Fiskalnega sveta pri pripravi tako pomembnih zakonov bi Vlada morala upoštevati socialne partnerje in bi v skladu s tradicijo zakone obravnavati na Ekonomsko-socialnem svetu. In nenazadnje, zmanjšal bi se potencial za financiranje lokalnih skupnosti – občin. In lahko bi še našteval. Zato bomo poslanci Poslanske skupine nepovezanih glasovali proti takšnim nepremišljenim in škodljivim zakonom. Hvala za pozornost.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej ministru za finance! Ko govorimo o dohodnini, imamo v mislih dohodek od fizičnih oseb; ne pravnih, ampak fizičnih. Govora je torej o obdavčenju naših ljudi, zato je to še posebno občutljiva tematika. Z zvišanjem davka na dohodek teh oseb se jim tako znižuje njihov dejanski neto dohodek in posledično njihova kupna moč, s tem pa na nek način tudi standard življenja. Na drugi strani pa s tem mehanizmom poskušamo nekako vzdrževati nekakšen pravičen prispevek k družbi znotraj naroda, pri tem pa ne želimo imeti prevelikih premoženjskih razlik in revščine, saj smo vsi del slovenskega naroda. S tem zakonom bomo Slovenkam in Slovencem povečali kupno moč, na drugi strani pa posegli v prej omenjeni mehanizem enakosti znotraj naroda. Predvidevam, da bo kratkoročno in srednjeročno ta zakon blagodejno deloval na slovensko gospodarstvo, ob čemer pa si želim, da bo to pretehtalo po drugi strani izgubljenih 247 milijonov evrov v državni blagajni. Tako pravi tudi vladna stran. V Slovenski nacionalni stranki smo na splošno naklonjeni višanju plač Slovenkam in Slovencem, seveda pa smo tudi podporniki mehanizma, ki ustvarja solidarnost znotraj naroda. Predlog sprememb Zakona o dohodnini je dokaj drastičen, saj predvideva več kot 100-procentno zvišanje dohodninske olajšave, in sicer s 3 tisoč 500 kar na 7 tisoč 500 evrov. Tukaj se moramo vprašati, kako bi lahko ta ukrep preko povišanja kupne moči poleg udarca za državno blagajno vplival tudi na inflacijo. V Slovenski nacionalni stranki smo skeptični do Vlade, saj so predlogu dviga dohodninske olajšave, kot so ga predlagali slovenski delavci migranti, nasprotovali. V Vladi so razlagali, kako bi lahko dvig dohodninske olajšave povzročal celo fiskalno ogroženost države, sedaj pa so predlagali dobesedno še bolj radikalen ukrep v isti smeri. V Slovenski nacionalni stranki smo takrat stopili na stran Slovencem, ki svoj kruh služijo v tujini, tukaj pa jih obdavčujemo po dolgem in počez. Takrat ste v Vladi temu nasprotovali, sedaj, ko pa je to vaš predlog, pa nimate težav s praktično enako vsebino, kateri ste pred kratkim nasprotovali. V Slovenski nacionalni stranki še vedno analiziramo in tehtamo vse posledice, ki jih bo ta zakon prinesel. Na eni strani nas skrbijo posledice tako visokih izgub v državnem proračunu, še posebej, kar se tiče razvoja občin, na drugi strani pa podpiramo višji razpoložljivi dohodek slovenskemu narodu. Ta tematika je zelo pomembna in ima lahko potencialno velike posledice na gospodarstvo, na razvoj, fiskalno stabilnost in življenjski standard slovenskega naroda. Prav tega se moramo v Slovenski nacionalni stranki zavedati in se še enkrat pogovoriti in primerjati vse analize, da se lahko dokončno odločimo glede podpore tega zakona o dohodnini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti mag. Marko Pogačnik. Predstavil bo stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Glavni razlog za predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o dohodnini sta pomoč gospodarstvu in prebivalstvu pri okrevanju pandemije covid-19 ter razbremeniti administrativne ovire. V Sloveniji se je davčni primež postopoma povečeval vse od leta 2013 dalje tako za prebivalstvo kot za gospodarstvo. Obremenitev dela z davki in prispevki v Sloveniji je ena najvišjih v Evropski uniji in celo na svetu. To velja zlasti za delovna mesta višje in visoko usposobljenega kadra, ki ima plače, ki so povprečne oziroma nekoliko višje od povprečja. Zaradi tako visoke obremenitve dela z davki in prispevki je slovensko gospodarstvo manj konkurenčno, manj produktivno, saj ne more nameniti dovolj denarja za raziskave in razvoj, ki so temelj gospodarske rasti in blaginje vsake države. Visoka obremenitev dela pa seveda vpliva tudi na višjo brezposelnost. Študije Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, OECD, dokazujejo, da je visoka obremenitev dohodka iz dela problematična vsaj iz dveh vidikov; in sicer prvi je pritisk na stroške dela in slabšanje mednarodne konkurenčnosti podjetij in s tem države, drugi pa je lahko tudi tveganje za naraščanje sive ekonomije. Višina obremenitev dela seveda tudi vpliva na dohodek, ki ga prejme delavec, nadomestilo, kot ga prejme za svoje delo, in mu običajno pravimo plača, je na splošno njegov glavni vir dohodka in zato pomembno vpliva na njegovo zmožnost, da ta dohodek porabi ali prihrani. Bruto plače vključujejo socialne prispevke, ki jih plača delavec, medtem ko se neto plače izračunajo po odbitki teh prispevkov in vseh zneskov, dolgovanih državi, kot je dohodnina. V Sloveniji država delavcu, ki uveljavlja zgolj splošno olajšavo v obliki prispevkov in davkov pri minimalni plači vzame okoli 60 odstotkov njegove neto plače, pri povprečni plači pa je ta odstotek okoli 80 odstotkov. Pri dvakratniku povprečne plače pa država delavcu vzame kar njegovo celotno neto plačo, pri plačah, višjih od dvakratnika povprečne plače, pa ta odstotek narašča še bolj progresivno. Kaj prinaša zdaj sprememba in dopolnitev Zakona o dohodnini, ki ga je v Državni zbor poslala Vlada Republike Slovenije? S spremembo bodo neobdavčeni naslednji dohodki: družinske pokojnine po Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, izplačila predšolskih otrokom, učencem, dijakom in študentom iz šolskega sklada, spremembe se obetajo na področju bonitet za osebna vozila na električni pogon. Od leta 2022 bo znašala boniteta za vozila, ki so dana tudi v zasebno rabo in zaposlenim, nič. Do sedaj velja, da se v davčno osnovo šteje 0,3 odstotka nabavne vrednosti električnega vozila do vrednosti 60 tisoč evrov. Plačilo za poslovno uspešnost, obdavčitev nagrad za poslovno uspešnost je v novem Zakonu o dohodnini spremenjena v smislu, da je manjša od omejitev in manj je pogojev. To bodo najbolj občutili tisti zaposleni, ki imajo povprečno mesečno plačo višjo od povprečne v Sloveniji. Do te višine se dohodnina namreč ne bo obračunala. Davčna olajšava za zaposlovanje, podjetniki bodo deležni enake obravnave glede davčnih olajšav po spremembi zakona kot pripadajo pravnim osebam; davčne olajšave za zaposlovanje se širijo na zaposlovanje oseb s tako imenovanim deficitarnim poklicem. Višina olajšave za te primere je 45 odstotkov plače te osebe za prvih 24 mesecev zaposlitve. Davčne olajšave za investicije v digitalni in zeleni prehod; nova olajšava po spremembi in dopolnitvi zakona bo omogočala dodatno znižanje davčne osnove, če bodo podjetniki vlagali v računalništvo v oblaku, umetno inteligenco in okolju prijazne tehnologije. Davčna olajšava za donacije. Davčna olajšava za donacije se zvišuje s 0,3 odstotka od obdavčljivih prihodkov na en odstotek, hkrati se dodaja med dodatne olajšave 0,2 tudi izplačane donacije za športne namene. Dohodek iz oddajanja premoženja v najem, dohodek od najemnine bo doživel kar dve spremembi. Najprej gre za znižanje norminiranih odhodkov s 15 odstotkov na 10 odstotkov, hkrati pa se občutno zniža tudi davčna stopnja s 27 na 15 odstotkov. Najemodajalec se bo lahko odločil, ali se bo dohodek vštel v letni izračun dohodnine ali bo plačeval enkraten davek. Kapitalski dobički. Dobički iz kapitala se po 15 letih ne bodo več obdavčevali. Do sedaj je veljalo 20-letno obdobje. Splošna olajšava. Po novem Zakonu o dohodnini se o splošna davčna olajšava za rezidente dvignila postopoma od 3 tisoč 500 evrov do 7 tisoč 500 evrov po letih, ki so razporejene tako: leta 2022 – 4 tisoč 500 evrov, leta 2023 – 5 tisoč 500 evrov, leta 2024 – 6 tisoč 500 evrov in pa leta 2025 – 7 tisoč 500 evrov. Zakon predvideva tudi novo seniorsko olajšavo. Posebna olajšava bo po novem Zakonu o dohodnini za osebe po dopolnjenem 70. letu starosti, in sicer v višini 7 tisoč 500 evrov. Posebne olajšave bodo občutili tudi tisti, ki imajo status dijaka ali študenta in dosegajo dohodke za opravljanje za začasno in občasno delo, olajšava bo priznana v fiksnem znesku 3 tisoč 500 evrov in se ne bo višala v prihodnjih letih, kot velja za splošno. Sprememba se obeta tudi na področju stopnje dohodnine. Dohodninska lestvica bo doživela spremembo z Zakonom o dohodnini-2, in sicer se spreminja stopnja davka v zadnjem, najvišjem razredu s 50 odstotkov na 45 za davčno osnovo nad 72 tisoč evrov. Vrsto sprememb, vrsto olajšav, vrsta razbremenitev. Če primerjamo s tem same plače, kaj se bo poznalo delavcem v žepu. Mesečna plača, če znaša dva tisoč evrov, sedanja neto plača znaša tisoč 300 evrov. Po novi splošni olajšavi in pa spremembi naj bi neto plača leta 2022 se mesečno povišala za 22 evrov, v letu 2025 pa bi se mesečna plača povečala na približno 86 evrov, kar letno predstavlja več kot tisoč evrov več v žepu zaposlenih. Da so davčne obremenitve v Sloveniji res visoke, najboljši primer prikaza so delavci migranti, ki delajo v Avstriji. Iz tega je razvidno, da tu ne gre za dvojno obdavčitev, ampak da morajo zaradi višjih davkov v Sloveniji delavci migranti zaradi doplačila plačati višjo dohodnino. S to spremembo Zakona o dohodnini-2 bo ta sprememba očitna tudi za delavce migrante, ki jim ne bo treba plačevati več tako visokih zneskov. Z davčno razbremenitvijo dohodka iz dela se bodo zvišale tudi neto plače delavcev. Hkrati se bo povečala konkurenčnost slovenskega gospodarstva, zmanjšala se bo brezposelnost in tudi obseg sive ekonomije. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da so obremenitve v Sloveniji previsoke, kar argumentirajo tudi raziskave in primerjalni podatki z drugimi državami Evropske unije. Eden izmed ključnih problemov konkurenčnosti slovenskega gospodarstva so previsoke obremenitve plač. To se s to spremembo zakona bistveno spreminja. Sprememba Zakona o dohodnini po prepričanju Slovenske demokratske stranke pomeni premik tako za delojemalce kot za delodajalce. V Slovenski demokratski stranki pričakujemo, da vas bomo v nadaljevanju te razprave prepričali, da predlagano spremembo Zakona o dohodnini podprete in s tem omogočite delavkam in delavcem v Sloveniji višje plače, vendar ne na račun dodatnega obremenjevanja gospodarstva, temveč na račun znižanja davčnih obremenitev.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine LMŠ bo predstavil gospod Igor Peček.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini je bil del paketa davčnih zakonov, ki jih je koalicija želela sprejeti po hitrem postopku, a je bil predlog maja letos na seji Kolegija predsednika Državnega zbora zavrnjen. Razlog je bil, kot ga je takrat navedla Vlada, ker bi v primeru kasnejšega sprejetja predloga zakona lahko nastale težko popravljive posledice. V Poslanski skupini LMŠ menimo ravno obratno; s sprejetjem predloga zakona bodo šele nastale težko popravljive posledice tako za javne finance kot za državo v celoti. Vlada hkrati v spremembah proračuna 2022 skupne prihodke iz naslova dohodnine za leto 2022 ocenjuje v višini milijarde 507 milijonov evrov in bodo glede na oceno v že sprejetem proračunu 2022 višji za 63,8 milijona evrov, za leto 2023 pa celo dviguje oceno na milijardo 784 milijonov evrov. Če bi bil predlog novele sprejet, bi bilo v proračunu v naslednjih štirih letih, vsaj tako meni tudi Fiskalni svet, kumulativno 2,2 milijarde manj sredstev. Vlada računa, da bomo to pokrili z večjo gospodarsko rastjo, z večjim povpraševanjem oziroma trošenjem, z rastjo storitev v splošnem. Ob upoštevanju napovedi rasti BDP, ki je zelo optimistična, v naslednjih letih povprečno znaša 5 procentov, bo takšen izpad, ki bo v proračunu nastal samo iz naslova dohodnine, zelo težko kompenzirati tudi ob veliko večji potrošnji, na katero računa Vlada. Ne smemo pozabiti, da je pretežni delež dohodnine namenjen financiranju občin. In trenutni bombončki, ki jih občinam deli Vlada, bodo lahko zelo hitro postali kisli. Samo dve možnosti se nam v takšnem scenariju, ki nam ga pripravlja Vlada, ponujata: ali se bomo morali odpovedati nekaterim že obstoječim proračunskim izdatkom ali pa se bomo še kar naprej brez tehtnega razmisleka o tem, kaj bo čez nekaj let na področju javnih financ, zadolževali za ukrepe, ki nimajo prav nobene povezave z epidemijo. To slednje tudi pomeni, da bi javne finance in s tem seveda nas, ob vseh bolj glasnih napovedih o spremembah na finančnih trgih v Evropski uniji, lahko zelo hudo in boleče premetavalo v naslednjih letih. Javna predstavitev, v kateri je bilo mogoče sporočiti mnenja, predloge in pripombe, je za tako pomembno spremembo trajala le dva tedna. Pripombe večinoma niso bile upoštevane, ker po mnenju Ministrstva za finance niso bile skladne s cilji predloga zakona oziroma so se nanašale na vsebine, ki niso predmet tokratnih sprememb zakona. Sindikalne centrale so se zato maja letos umaknile iz Ekonomsko-socialnega sveta. Za to so se odločile, kot so navedle, zaradi sistematičnega kršenja pravil o delovanju Ekonomsko-socialnega sveta s strani Vlade, pri čemer je sodu izbilo dejstvo, da predlog sprememb davčne zakonodaje, v katerem je bil tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, sploh ni prišel na mizo Ekonomsko-socialnega sveta. V Poslanski skupini LMŠ se nam zdi nedopustno, da pri sprejemanju zakonov ni ustreznega dialoga s strokovnimi deležniki, če pa že je, se njihovih predlogov ne upošteva oziroma se jih upošteva zelo minimalno. Prepričanje je, da samo jaz, tukaj mislim seveda na Vlado, vem, kako je treba, nas še nikoli ni pripeljalo prav daleč. S predlogom, ki ga imamo na mizi, se nadaljuje tudi rušenje načel, ki predvidevajo, da vsak prispeva po svojih zmožnostih in da so zavezanci v primerljivem gmotnem položaju obremenjeni primerljivo. Velja omeniti tudi, da je Vlada v zadnjem času predlagala kar nekaj trajnih povečanj javnih izdatkov, kar bo še dodatno razprlo škarje v javnih financah. Vlada skozi ta ukrep posredno nakazuje, da bo v naslednjih treh oziroma štirih letih Republika Slovenija bodisi drastično povečevala zadolženost ali pa bo potrebno ukiniti določene politike, bolj kot si to lahko mislimo danes in bolj kot je to razvidno iz predloga proračunov za leti 2022 in 2023. Spoštovani, zaradi vsega navedenega takšnega Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini v Listi Marjana Šarca ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednje stališče je stališče Poslanske skupine SD. Predstavil ga bo gospod Gregor Židan. Izvolite.
Spoštovani minister, spoštovana podpredsednica, spoštovani! Podoben, a manj škodljiv predlog zakona, vložili so ga poslanci SDS, a takrat še v opozicijski vlogi, je na julijski seji zbora končal zakonodajni postopek, Odbor za finance ga namreč ni podprl. Predlogu je nasprotovala tudi Vlada, čeprav so ga predlagali njeni poslanci. Takrat smo opozarjali, da vladajoča koalicija ruši svoj škodljiv zakonski predlog samo zato, ker ima Vlada predlog, ki bi povzročil še več javnofinančne škode. Na dan začetka tiste seje, je potrditev tega objavil Fiskalni svet. V analizi učinkov vladnih predlogov zakonov je izpostavil, da bi uveljavitev tega zakona že v prihodnjem letu pomenila skoraj četrt milijarde nižje proračune iz naslova zbrane dohodnine in da bi v štirih letih ta vsakoletni primanjkljaj narastel na skoraj 850 milijonov evrov. V štirih letih bi nam samo ta zakon povzročil za vsaj 2 milijardi in 205 milijonov škode. Naj ta podatek ponovim vsem tistim, ki danes hvalijo ta predlog, pa od poletja niso imeli časa niti prelistati do 4. strani analize, ki jo je na predlog Komisije za nadzor javnih financ pripravil Fiskalni svet – v štirih letih bi nam samo ta zakon povzročil 2 milijardi in 205 milijonov evrov škode! Tu bi razumni naredili piko, zaključili stališče in mirne vesti soglasno glasovali proti temu zakonskemu predlogu. Toda živimo v nerazumnih časih in vladajo ljudje, ki jim ni mar za razdejanje, ki ga bodo pustili za seboj. Edino, kar jih lahko zadrži, je vloga tega zbora in moč, ki jo ima, da davkov Vlada ne more odrejati brez zakona, ki ga sprejme Državni zbor. Zato smo dolžni tu predstaviti argumente in upati, da vsaj poslanke in poslanci slišijo, kar ima povedati Fiskalni svet, da vsaj poslanke in poslanci znajo uporabiti razum in presoditi, da zdaj ni čas za razmetavanje denarja, sploh ne, potem ko so nas zgolj neposredni stroški pandemije doslej stali 4 milijarde in 407 milijonov evrov in vsi vemo, da je velik del tega denarja izposojen. Morda nas bo minister za finance danes lahko razveselil z aktualnimi podatki, koliko so znašali stroški, ki z epidemijo nimajo zveze, ko je javni dolg ob hkratnem izbruhu pandemije in menjavi vlad skočil višje od vrednosti iz časov dolge gospodarske krize, ko smo izvedeli, da bo Vlada letošnjo dovoljeno porabo prekoračila za eno milijardo in pol in da je proračune za prihodnja leta zastavila tako, da se bo javnofinančni položaj še dodatno poslabšal. In ta predlog je zgolj eden izmed mnogih škodljivih ukrepov, ki jih sprejemajo trenutno vladajoči. Toda vsa dosedanja davčna znižanja so v primerjavi s to le kaplja v morje. Pretekli teden sprejeti Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb bo na primer v prihodnjem letu povzročil le 10 procentov izpada, ki bi jih zgolj v prvem letu povzročil ta predlog zakona. Predlagane vsebine tega zakona samo na videz dajejo vsem, toda učinke bodo najbolj občutili tisti, ki že sicer zaslužijo največ. Postopni dvig splošne davčne olajšave naj bi sledil cilju pravičnosti, da z dohodki pod minimalno plačo ne bi plačevali davkov, a moramo izpostaviti, da je kaj takega mogoče le ob izpolnitvi dveh pogojev. Prvič, da se pravično in evropsko primerljivo obdavčijo premoženje in kapitalski dobički – vladajoči sicer delajo v nasprotno smer – in drugič, da se preneha rušiti solidarnost s stalnim iskanjem novih izgovorov in načinov, kako nekateri ne bi več prispevali za skupne potrebe. Zadnji primer so bili predlogi o uvedbi socialne kapice. Za solidarnost z najšibkejšimi morajo uspešnejši ravnati solidarno. Edini način, da bi lahko najrevnejše popolnoma razbremenili davkov, je torej, da progresivno obdavčimo lastnike premoženj in prejemnike dobičkov. A česa takega trenutno vladajoči nimajo v načrtih, ravno prav nasprotno, in s svojimi darili ciljajo predvsem na tiste z vrha lestvice prejemkov. Primer je predlog seniorske olajšave. Za več kot 300 tisoč upokojencev, ki prejemajo manj kot tisoč evrov pokojnine, se z uvedbo seniorske olajšave ne bi spremenilo nič, koristilo jo bo lahko manj kot 80 tisoč upokojencev, resnično spremembo pa bo to pomenilo le za tistih 21 tisoč ali 5,7 procenta upokojencev, katerih pokojnine so danes višje od tisočaka in pol. In nenazadnje dolžni smo opozoriti tudi na drugo plat zgodbe, da bo posameznik sicer morda res imel več denarja v enem žepu, a bo zato iz drugega plačeval za zdravljenje in šolanje, za svojo pokojnino pa bo moral varčevati sam. Država bo brez virov za pomoč vsem tistim, ki davkov nimajo od česa plačevati, pa tudi občine, ki so odvisne od teh istih virov, bodo imele manjše možnosti za vse, kar se od njih pričakuje. Očitna usmeritev vladajočih je tudi, da naj večino vseh zapitkov znova plačala aktivna generacija in srednji sloj, koristi pa bi imelo predvsem zgornjih 5 procentov. Zato razumna odločitev ne bi smela biti težka. Predlagane spremembe rušijo solidarnost in progresivnost, ne upošteva se okoliščin, v katerih smo se znašli, razdira se eden od ključnih virov financiranja držav in občin, resnične koristi bo imela zgolj majhna skupina, ki zasluži največ. Zato tak predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V skladu s to ugotovitvijo bo ravnala tudi Poslanske skupina Socialnih demokratov. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala lepa in lep pozdrav! Namen tega zakona je dvojen; po eni strani povečevanje dohodkovne neenakosti med ljudmi v Sloveniji, po drugi strani pa izčrpavanje države, javnih financ, ki bo nujno vodilo v nove reze socialne države in javnih storitev, ki jih državljani te države uživajo. Zanimivo je, da v času, ko se cel svet obrača proti takim politikam, jih obravnava kot zmotne – pa ne govorim tukaj samo o nekih levičarskih politikah, ampak tak postaja svetovni mainstream, če gledate, kaj se govori trenutno po inštitucijah, kot so Mednarodni denarni sklad, Evropska komisija, kaj razmišlja ameriška administracija ali pa kaj razmišlja kitajska komunistična partija, boste naleteli na zelo podobne stvari –, da je neenakost v državah in po svetu prevelika, da bo treba kapital bolj obdavčiti, da bo treba bistveno bolje poskrbeti za enakost in enake možnosti med ljudmi. Ta reforma pa gre direktno v obratno smer in to po obeh plateh, tako po neposrednih učinkih, ki bodo povečali neenakost med ljudmi, kot po posrednih učinkih. Se pravi, 800-milijonski izpad proračunskih sredstev, od tega bo 400 milijonov padlo na občine, bo neposredno vodil v zniževanje standardov v državi. Skratka, po obeh plateh bomo šli navzdol zato, da bo nekaj odstotkov najbolje plačanih v tej državo dobilo malo višje prihodke. To je ta reforma v grobem. Pa si zdaj poglejmo malo bolj v drobovje. Prva stvar, ki bode v oči, je znižanje najvišjega dohodninskega razreda s 50 na 45 odstotkov. V najvišjem dohodninskem razredu pri nas je 4 tisoč 300 ljudi. To so ljudje z najvišjimi plačami v državi, ljudje, ki letno zaslužijo več kot 70 tisoč evrov in od tega ukrepa bo imelo korist samo teh 4 tisoč 300 ljudi. Ni res, kar pravi minister ali pa kar pravi Vlada, da bo zdaj 5 odstotnih točk manjša obdavčitev tega segmenta prebivalstva vodila v to, da bolje plačani ali pa bolj izobraženi kadri ne bodo več hodili iz države. Pokažite mi nekoga, ki v Sloveniji zasluži več kot 70 tisoč evrov na leto in je odšel iz te države zaradi tega, ker se mu zdi, da je preveč obdavčen. Drugič. Splošna olajšava se bo naslednje leto dvignila s 3 tisoč 500 na 4 tisoč 500 evrov, do leta 2024 pa postopoma na 7 tisoč 500 evrov. Tukaj Vlada pravi, da bo to koristilo nižje plačanim, ampak dejstvo je, da pozablja, da obstaja pri nas tudi povišana splošna olajšava, ki že zdaj znaša preko 10 tisoč evrov, in ki jo koristijo tisti z najnižjimi plačami. Učinek tegale dviga, kot ga predvideva Vlada, pa je naslednji: nekdo z bruto plačo 800 evrov ne bo od tega imel nič, nekdo z bruto plačo tisoč evrov bo leta 2025 53 evrov na boljem, nekdo z bruto plačo 2 tisoč evrov 87 evrov na boljšem, nekdo z 20 tisoč evri pa 614 evrov na boljšem. Se pravi, tisoč evrov bruto plače 53 evrov, 20 tisoč bruto plače 614 evrov. To je učinek razbremenjevanja preko zviševanja splošne olajšave. Dalje. Neobdavčene božičnice za direktorje. Trenutno je v slovenski pravni red vpisano, da lahko del plače za poslovno uspešnost kot božičnico neobdavčeno prejme zaposleni v višini do 100 odstotkov povprečne mesečne plače v državi. Zdaj pa bo po novem namesto teh 100 odstotkov mesečne plače v državi 100 odstotkov njegove lastne povprečne plače, kar spet pomeni, da bo delavka v Mercatorju dobila 100 odstotkov svoje lastne povprečne plače, menedžer v Marcatorju pa 100 odstotkov njegove povprečne plače. Zdaj dobita vsak lahko do tisoč 700 evrov, po novem bo pa nekdo dobil 900, tisoč, tisoč dvesto evrov, nekdo drug pa lahko tudi 20 tisoč evrov. In to je neposredna posledica tega ukrepa. Dalje, v Sloveniji ni problem samo dohodkovna neenakost, ki se s tem povečuje, še večji problem je premoženjska neenakost. Struktura je namreč taka: večina davčnih zavezancev, ki ima dohodke pod 4 tisoč evrov bruto, v povprečju zgolj en odstotek svojih dohodkov prejme iz kapitalskih dohodkov. Se pravi, obresti, dividende, najemnine in tako dalje. Ostalih 99 odstotkov pa prejmejo iz svojega dela. Imamo pa na drugi strani, če pogledamo tisoč najbogatejših prebivalcev Slovenije, ti pa večino svojih dohodkov ne prejmejo od dela, ampak od dobičkov iz kapitala, obresti, dividend in nepremičnin. Njim v prid gre četrti ukrep v tem zakonu. To je nižanje davkov na oddajanje premoženja, ki bo stopnjo dohodnino od dohodka iz kapitala znižalo s 27 in pol na 25 odstotkov, iz oddajanja premoženja v najem pa s 27 odstotkov in pol na 15 odstotkov. Ta dva ukrepa sta oba strela v napačno smer, ker kot prvo, povečujeta dohodke predvsem najbogatejšega segmenta prebivalstva, ki večji del svojih dohodkov prejema iz kapitala. In drugič, v času, ko se nepremičninski trgi pregrevajo, sploh v urbanih središčih v Sloveniji in na Obali, boste znižali davke za oddajanje premoženja v najem za praktično polovico, s 27 odstotkov in pol na 15 odstotkov. To pomeni, da se bo še bolj splačalo to, kar se počne že sedaj v Sloveniji; namesto da bi nekdo, ki ima prihranke na banki ali ki investira, investiral v neko produktivno dejavnost, kupi raje stanovanje v Ljubljani, računa na to, da bodo cene letele še naprej v nebo, hkrati pa to stanovanje oddaja za toliko denarja, da si s tem praktično pokriva stroške kredita. Vi boste ta model s tem še spodbudili in še prilivate olje na ogenj. Posledice tega pa so, seveda, višje cene stanovanj, ki si jih tisti, ki bi jih zares rabili, mladi, družine in tako naprej, ne morejo več privoščiti. Stanovanja so se že sedaj pri nas po urbanih središčih spremenila v špekulativno blago, vi pa boste še prepolovili davke za špekulante, ki to počnejo. Pa vem, da bom sedaj slišal z druge strani, da so to upokojenci, ki imajo eno stanovanje v lasti. Ampak poglejte, če bi vi zares hoteli pomagati tem upokojencem, ki oddajajo eno stanovanje zato, da malo pokrpajo svojo nizko najemnino, bi se rajši pogovarjali o integralni dohodninski stopnji. To je plačevanju dohodnine na način, da jo plačaš po enakem znesku, ne glede na to, ali prejmeš dohodke iz dela, kapitala ali obresti. Potem bi lahko targetirali tiste z nižjimi prihodki, da ne bi bili toliko obdavčeni, kot so. Tako pa bo nekdo, ki oddaja 20 nepremičnin v najem, bistveno na boljšem kot nek upokojenec, ki oddaja eno stanovanje, pa bo namesto 27 odstotkov in pol, recimo, za 400-evrsko najemnino sedaj plačal 15 odstotkov. To se bo bistveno poznalo nekomu, ki z najemninami dobi 10 tisoč evrov na mesec. Pa verjemite, ni tako malo takih v državi. Peti ukrep so seniorske olajšave, kjer je zopet slika zelo jasna. Rešitev ste napisali na način, da se uvede olajšava neobdavčenega dohodka za upokojence v višini tisoč 500 evrov na mesečni ravni. Preračuni kažejo, da bo upokojenec s tisoč 200 bruto pokojnine s tem ukrepom dva evra na boljšem, upokojenec s 3 tisoč evri bruto pokojnine pa 151 evrov na boljšem. Skratka, spet ustvarjate oziroma poglabljate neenakost na nek popolnoma neracionalen način. Argument, ki ga pogosto slišimo, je, da so pri nas davki previsoki in da če se primerjamo z okoliškimi državami, bomo videli, da je Slovenija preveč obdavčena. Dejstva so naslednja: pri 1,67 odstotka povprečne plače, kar je pri nas okoli 3 tisoč evrov bruto, je skupna obdavčitev v Sloveniji 47 odstotkov, v Belgiji je skoraj 59 odstotkov, v Nemčiji in Avstriji tudi bistveno več kot pri nas – 51 odstotkov, Češka in Madžarska pa sta pa približno tam kot mi – 46 oziroma 45 odstotkov. To je, kar se tiče obdavčenja nekoliko nadpovprečne plače. Pri povprečni plači je stvar sledeča: Češka in Madžarska imata višjo obdavčitev povprečne plače kot mi – 44 oziroma 43 odstotkov – in nižjo plačo ima Slovenija pri najnižjih plačah, to je pri 67 odstotkov povprečja, kjer imamo mi 40 odstotkov, Češka in Madžarska pa 44 oziroma 41. Skratka, plače pri nas so obdavčene, kar se tiče povprečne in dvotretjinsko povprečne, so obdavčene približno toliko kot na Češkem in Madžarskem ali pa v okolišu; kar se tiče višjih plač, pa so obdavčene manj, kot so te obdavčene v Belgiji, Avstriji ali v Nemčiji. Je pa dejstvo in sedaj prehajam na drugo točko, da bo ta davčna reforma izpraznila državni proračun in druge javne blagajne. Minister za finance je prej rekel, da se je letošnji učinek oziroma da se bo učinek te davčne reforme izničil z gospodarsko rastjo in uspešno ekonomsko politiko Vlade, ki naj bi jo ta vodila in da se to leto že pozna ob tej rasti, ki jo beležimo. Pozabil je seveda povedati, da ta rast ni organska rast. Ta rast se pojavlja, prvič, zato ker je bilo lani gospodarstvo del leta zaprto in smo imeli recesijo in seveda je sedaj rast višja, kot je bila lani, ker se je gospodarstvo spet odprlo. Kot drugo pa pozabil je povedati, da ste med podjetja in ljudi razdelili 2,4 milijarde evrov izposojenega denarja, kar je enkraten dogodek in se ne bo – mogoče se lahko drugo leto še ponovi, če bo virus vztrajal –, definitivno se pa ne more ponavljati tudi leta 2023 pa 2024 in 2025 in tako naprej. Boste pa sistemsko pustili naslednji vladi 800-milijonsko luknjo vsako leto v proračunu. 800 milijonov letno je, kolegica in kolegi, veliko denarja. Za ta denar bi lahko vsako leto zgradili 9 tisoč javnih neprofitnih stanovanj, to je toliko, kot jih v Sloveniji manjka, in o tem se pogovarjamo že 20 let. Namesto da bi 800 milijonov evrov kot enkraten izdatek dali v stanovanja, jih boste vi zapravili za tole, kar je pred nami, ki ne bo nikomur kaj prida koristilo. Lahko bi zgradili 10 infekcijskih klinik ali pa okoli 130 novih domov za starejše. To se da narediti z 800 milijoni evri! Lahko pa po drugi strani, tako kot delate vi, ta denar zapravimo za to, da bodo malo višjo plačo dobili tistih 4 tisoč 300 ljudi, ki so v najvišjem dohodninskem razredu, da se bo z višjo splošno olajšavo nekomu za tisoč evrov malenkost popravila plača za 50 evrov, nekomu z 20 tisoč evri pa krepko za 600 evrov na mesec, da boste omogočili direktorjem neobdavčene božičnice v višini njihovih plač, da boste še naprej pregrevali nepremičninski trg v Sloveniji in da bodo upokojenci z najvišjimi pokojninami spet – mogoče jih je kakšen odstotek – na boljšem za dobrih sto evrov na mesec. Boste povedali na volitvam mladim, zakaj namesto tega ni stanovanj, starejšim, zakaj namesto tega ni domov za upokojence, ali pa tistim, ki čakajo v javnem zdravstvu, zakaj niste raje kaj koristnega z 800 milijonov evrov naredili v javnem zdravstvu. Sicer pa to ni prva taka reforma pri nas, če ji tako rečemo, ampak se bolj strinjam z Janisom Varufakisom, ki je bil prejšnji teden v Ljubljani in je za Grčijo, kjer so podobne eksperimente izvajali nekih 15 let, rekel, da se država ni reformirala, država se je dereformirala, in to je deformiranje države, kar počnete. Nekaj takega se je Janševa vlada poslužila že med letoma 2004 in 2008, se pravi v prvem mandatu Janeza Janše na mestu predsednika Vlade. Takrat ste davke na dohodnino, kapital in tako naprej, skupaj znižali za približno milijardo evrov, sledilo pa je naslednje. Ko je udarila kriza, se je seveda blazno povečal primanjkljaj javnih financ. Da bi ta primanjkljaj v javnih financah zmanjševali, ste se poslužili varčevalnih ukrepov in na koncu je žrtev teh varčevalnih ukrepov slovensko zdravstvo, socialna država, to, da se 10 let praktično ni zgradilo nobeno javno stanovanje, in to, da imamo državo tako ali drugače napol v razsulu. To vajo zdaj ponavljate še enkrat, rezultat pa poznamo. Mislim, da vsak, ki malo spremlja, kaj se dogaja okrog nas, vidi, kako se bodo stvari obračale. Evropa je drugače odreagirala kot v prejšnji krizi. Odločila se je, da bo državam v covidu, za razliko od finančne krize, tokrat finančno pomagala in dobili smo možnost, da ublažimo pritisk na javne finance z evropsko pomočjo. Ampak ker se pojavlja inflacija, se po centralnih bankah po svetu že govori, da bo treba to politiko spremeniti, mogoče dvigniti obrestne mere, zmanjševati količino denarja v obtoku in verjetno je vprašanje časa, kdaj se bo v Evropi zopet pojavil pritisk po tem, da ponovno aktiviramo fiskalna pravila. Po fiskalnem pravilu, ki ga imamo zapisanega, dolg v Sloveniji ne bi smel znašati več kot 60 odstotkov BDP. Vi ste ga povečali na 80 odstotkov BDP in skokovito raste. Ko boste zvrtali še 800-milijonsko luknjo v javne finance in – če se zgodi to, pred čemer svarim – bo prihodnja vlada, ne glede na to, kdo jo bo vodil, imela velik problem krpati proračune. Mogoče je to celo namen te reforme. Mogoče kdo špekulira, da boste volitve izgubili in da boste iz opozicijskih klopi naslednjo vlado lažje rušili, če tako škodljivo reformo sprejmete. Nenazadnje bi vaš še enkrat, preden zaključim, spomnil na besede mag. Širclja, zdaj finančnega ministra, na hearingu za finančnega ministra marca 2020. Takrat mi je na moje vprašanje, zakaj je, mislim, da o nekem davčnem vprašanju, za 180 stopinj obrnil stališče, ki ga je zagovarjal kot poslanec. In je rekel: »Povsem enostavno je, kolega Mesec; ko si v vladi, si v vladi, ko si v opoziciji si v opoziciji, naloga opozicije pa je zrušiti vlado.« Tako namen te reforme ni nič drugega kot rušiti naslednjo vlado. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine NSi bo predstavil gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Drage kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister, državna sekretarka! Seveda ko delamo davčno reformo, seveda tudi, ko delamo proračun, imamo nek okvir, si postavimo neka izhodišča, pogledamo gospodarsko rast, ki je rekordna, pogledamo brezposelnost, ki je rekordno nizka, pogledamo seveda dolg države, ki je pod povprečjem evrskega območja in pod povprečjem Evropske unije, in seveda je tukaj še veliko kazalnikov, ki jih mora vlada upoštevati, ko predlaga davčne reforme in tudi proračunske dokumente. Zakon o dohodnini omogoča, to želim naprej izpostaviti in podčrtati, da bodo zaposleni, tisti, ki delajo, torej dohodninski zavezanci, postopoma imeli višje neto plače. Tukaj se zdaj lahko in se, očitno, politika opredeljuje, kdo je za višje neto plače in kdo je proti višjim neto plačam, kako bo se to realiziralo z Zakonom o dohodnini, predvsem na način, da se bo postopoma – poudarjam, postopoma, ne naenkrat – povečevala splošna dohodninska olajšava, in sicer za leto 2022 z letošnjih 3 pa pol na 4 tisoč 500 evrov, leta 2023 na 5 tisoč 500 evrov, leta 2024 na 6 tisoč 500 evrov in leta 2025 na 7 tisoč 500 evrov. Če pogledamo prag tveganja revščine, o katerem bomo najbrž v naslednjih dneh in mesecih veliko govorili, naj izpostavim, da je zadnji podatek prag tveganja revščine na letni ravni 8 tisoč 864 evrov. Večkrat sem zadnja leta se tukaj javno spraševal, pa nisem bil edini, ali je moralno, da država obdavči tisti dohodek posameznega državljana, državljanke, ki ga le-ta potrebuje, da preživi. Ali je torej moralno s strani države, da država obdavči, v tem primeru dohodke, do 8 tisoč 860 evrov, ki jih državljan potrebuje, da preprosto preživi? Odgovor, kar se mene osebno in Nove Slovenije tiče, je ne, ni moralno in zaradi tega postopoma dvigujemo splošno dohodninsko olajšavo. Še en pomemben podatek je, po katerem je Slovenija zanimiva. To je Ginijev koeficient, ki pokaže, da smo mi zelo egalitarna družba, da smo enaki glede prihodkov. Nekateri seveda želijo, da smo egalitarni v revščini, in želijo, da je revščina za vse, ne samo za peščico. Mi seveda temu nasprotujemo in želimo, da tisti, ki so pridni, ki so podjetni, da ti imajo od svojega dela več. Zato stremimo za tem, da so nižji davki in da so višje neto plače. Seveda, ko obravnavamo davčno reformo, imamo pred seboj tudi dolg države, ki se nam ga očita. Kot rečeno, dolg države je pod povprečjem evrskega območja in je pod povprečjem Evropske unije. In še, kar se tiče Nove Slovenije, čas je, gospe in gospodje, da se delo v tej državi splača, da se bo splačalo delati. Seveda, se tudi zavedamo, da je dohodnina izjemno pomemben, pravzaprav najpomembnejši davčni prihodek lokalni skupnosti, občini. V tem času, odkar je Vlada predlagala novelo Zakona o dohodnini, ki jo obravnavamo na tej seji, se je Vlada dogovorila z reprezentativnimi organizacijami občin – Skupnost občin Slovenije, Združenje občin Slovenije, Združenje mestnih občin Slovenije –, da bo povprečnina za leto 2022 na višini 645 evrov, to je za 16,8 evrov več kot letos, in da bo povprečnina za leto 2023 na višini 647 evrov. Ob tem želim spomniti, da je ta državni zbor z veliko večino podprl tudi Zakon o finančni razbremenitvi občin, ki bo vsem občinam v Sloveniji prinesel približno 70 milijonov razbremenitev. Kolegice in kolegi, narava obstoja države zahteva zagotavljanje nekaterih dobrin in storitev, ki so nujno potrebne za njeno delovanje. Naloga države je namreč ustvariti okvir, ki zagotavlja varnost in urejeno sobivanje, ter okolje, v katerem ima posameznik možnost, da razvije svoje potencialne, množi svoje talente, uresničuje svoje sposobnosti, ustvari družino in tako naprej. Seveda mora država za financiranje zagotavljanja teh svoboščin, dobrin in storitev oblikovati mehanizem, preko katerega državljani določen del svojega dohodka prispevajo v skupen državni proračun. Koncept davkov sam po sebi torej pomeni poseg v lastninsko pravico posameznika, ki pa je utemeljen in upravičen v nujnosti oblikovanja države in delovanja njenih sistemov. Ker gre pri določanju davkov za sicer upravičen poseg v lastninsko pravico posameznika, je pri vzpostavitvi davčnega sistema potrebna velika mera racionalnosti in previdnosti. V Novi Sloveniji trdimo, da je neutemeljeno visoka raven davčne obremenitve nevarnost, ki bi lahko pomenila nepravičen poseg v lastninsko pravico posameznika. Še morda zanimiv podatek glede dohodnine. 79 procentov zavezancev, ki imajo plačo do povprečne plače v Sloveniji, je plačalo v letu 2018 zgolj 25 procentov dohodnine. Če si želimo uspeha, potem potrebujemo davčne spremembe in temu sledi ta koalicija oziroma ta vlada. V času, ko Evropska unija začenja zeleni prehod, Slovenija potrebuje davčne reforme, s katerimi bi ustvarila spodbudno poslovno okolje, postala privlačna za investitorje ter ohranjanje visoko izobraženih domačih in privabljanje tujih vrhunskih kadrov, ki bi pripomogli k dvigu produktivnosti države. Prav tu na področju produktivnosti imamo v državi velik problem, saj smo približno 19 odstotkov pod povprečjem Evropske unije, kar zadeva produktivnost. Slovenija bo v pocovidnem obdobju lahko uspešna le, če bo opustila strmenje k povprečnosti in davčnemu kaznovanju tistih, ki najbolj polnijo državno blagajno in pripomorejo k rasti. Posledično bo v državi potrebna tudi sprememba miselnosti. Pričakujemo, da bomo vsi poslanci že tako daleč in nam bo dobrobit države ob teh razvojno pomembnih odločitvah pomembnejša kot kratkovidni politični boj. Po deležu prispevkov delavca ostajamo drugi v OECD. Kaj želim povedati – da ta novela Zakona o dohodnini prinaša tudi razbremenitev dela. O nujnosti razbremenitve dela govorimo že najbrž dve desetletji, ampak nobenega konkretnega ukrepa nobena vlada do sedaj ni pripravila, še manj realizirala. Slovenija torej še vedno ostaja visoko na lestvici po deležu prispevkov delavca v stroških dela. Do predlanskega leta smo bili z 19 odstotki prvi, ko nas je prehitela Litva, ki je z davčno reformo povečala delež prispevkov delavca na 19,2 odstotka. Povprečje OECD je sicer 8,3 odstotka, z deležem prispevkov delodajalca 13,9 odstotka pa smo blizu povprečja OECD, ki je 13,3 odstotka. Nižji davki vodijo v večjo zaposlenost, višje plače in gospodarsko rast. Slovenski bruto domači proizvod se je v drugem četrtletju na letni ravni povečal za visokih 16,3 odstotka, brezposelnost pa je bila konec avgusta nižja po decembru 2008, država pa je spodbudno finančno okrevala. Zato mi trdimo, da je znižanje davkov naložba za prihodnost. Nižji davki za podjetja vodijo v višje plače, več zaposlovanja in višjo rast. Čeprav prehodno obdobje prinaša davčni primanjkljaj, pa lahko država nanj gleda kot na naložbo, ki bo v prihodnosti omogočila višje plače, več zaposlovanja in višjo raven porabe. Kaj bodo od pričujoče davčne reforme spremembe Zakona o dohodnini imeli zaposleni? Kakšen bo neto učinek na neto plačo, če bo ta zakon sprejet? Letni učinek bo približno ena plača; eno neto plača več. Za osnovo izračuna učinkov smo vzeli lansko povprečno plačo, ki je znašala tisoč 856 evrov. Pri tej plači bo neto plača prihodnje leto zaradi predlaganih davčnih sprememb višja za okoli dva odstotka. Skupaj pa se bodo letni prejemki, v izračun smo zajeli še izplačilo regresa in nagrade za poslovno uspešnost v višini plače posameznika, zvišali za okoli 1,6 odstotka. Ob nespremenjeni bruto plači, regresu in nagradi bi se tako letni prihodek posameznika zvišal za okoli 284 evrov. Leta 2025, ko bodo uveljavljeni vsi učinki, pa se bo letni prejemek posameznika zvišal za 7 odstotkov, tako kaže naš izračun. To je približno tisoč 260 evrov več, kot bo prejel letos, seveda ob nespremenjenem strošku dela. Ob predpostavki Umarjevih napovedi rasti plač in inflacije se bo davčno breme stroška dela pri povprečni mesečni plači s sedanjih 43,5 odstotka prihodnje leto znižalo za približno odstotno točko. Leta 2025, ko bo ta zakon v polnosti uveljavljen, pa bo država pri povprečni plači pobrala okoli 40 odstotkov stroškov dela. Ob ugodnih gospodarskih gibanjih bo zaradi rasti plač in zaposlenosti izpad državnega proračuna bistveno manjši, kot ocenjuje Ministrstvo za finance v predlogu gradiva. Po ocenah tega bodo spremembe dohodninske zakonodaje prihodnje leto zmanjšale prilive dohodnine za okoli 248 milijonov evrov, toda ob tem zaradi učinka davčnih sprememb pričakuje 0,7 odstotka večjo potrošnjo in posledično višje prilive davkov na potrošnjo. Leta 2025, ko bodo v celoti veljale vse predlagane davčne spremembe, bo pri povprečni plači posamezniku ostala še ena plača in to je pravzaprav ključno sporočilo, bi moralo biti ključno sporočilo z današnje seje, in se potem sprašujem, kako je sploh mogoče, da celo nekateri sindikati ostro nasprotujejo zvišanju neto plače. Leta 2025 se bo olajšava z zdajšnjih 350 evrov, kot sem že povedal, dvignila na 7 tisoč 500 evrov. Ministrstvo za finance tudi ponovno uvaja, kar je pomembna sprememba Zakona o dohodnini, ponovno uvaja letno usklajevanje dohodninske lestvice in posebnih olajšav za inflacijo. S tem se pravzaprav odpravlja eden od ukrepov Zakona o uravnoteženju javnih financ, s katerim je država manjšala proračunski primanjkljaj v prejšnji krizi. Dohodninska lestvica se je namreč vsako leto usklajevala vse do leta 2013, začasna zamrznitev letnega usklajevanja pa se je spremenila v stalno tako kot tudi zvišanje DDV. Zaradi odprave usklajevanja se je davčna obremenitev stroškov dela pri povprečni plači od leta 2013 do 2019 zvišala za odstotno točko. Spoštovane kolegice in kolegi! To in še veliko je razlogov, zaradi katerih bo Poslanska skupina Nova Slovenija - krščanski demokrati podprla predlog sklepa, da je Zakon o dohodnini primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Monika Gregorčič bo predstavila stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani minister in državna sekretarka! Glavni namen novele Zakona o dohodnini je preko davčnih spodbud stimulirati gospodarstvo v smeri večje produktivnosti in prispevati k ohranjanju visoke gospodarske aktivnosti, ki nam jo je uspelo tudi v času pandemije vzdrževati na visoki ravni s premišljenimi in učinkovitimi tako imenovanimi proticovidnimi ukrepi. V Poslanski skupini SMC nas še posebej veseli, da je v rešitev v 1. členu predloga zakona, gre za neobdavčitev družinskih pokojnin, da je ta rešitev v zakon vključena na našo pobudo. Ena od ostalih ključnih vsebinskih rešitev pa je zvišanje splošne olajšave s 3 tisoč 500 evrov na 7 tisoč evrov, nadalje se znižuje davčna stopnja v petem dohodninskem razredu na 45 odstotkov ter spreminja se davčna obravnava plačila za poslovno uspešnost. Poslanci SMC verjamemo, da gredo te spremembe v smeri povečane sposobnosti našega gospodarstva, da zadržuje in privablja ustrezne kadre, pri tem pa ga v trenutnih razmerah ovira predvsem relativno nizek razpoložljivi dohodek povprečnega slovenskega delavca. Poleg večje atraktivnosti delovnega okolja mora država stremeti tudi k visoki stabilnosti in predvidljivosti davčne politike. Ta mora biti konsistentna, inkluzivna, mednarodno konkurenčna in osredotočena tudi na visoko strokoven in mlad perspektiven kader, ki ima potencial, da postane gonilo najproduktivnejših kolektivov in s tem tudi naše nadaljnje gospodarske rasti. Poleg sprememb, ki zadevajo prihodke iz naslova dela, pa ta novela predvideva tudi nižjo stopnjo dohodnine od dohodkov iz kapitala, znižuje se s 27 odstotkov in pol na 25 odstotkov, krajše obdobje lastništva kapitala, po katerem se ne plača dohodnine od dobička iz kapitala, ter uvedbo nižje stopnje dohodnine od dohodkov iz oddajanja premoženja v najem. Cilj vseh teh sprememb je spodbuditi kapitalski trg in zmanjšati nepremičninski najemniški sivi trg. Seveda razumemo prizadevanja Vlade po davčni razbremenitvi dohodkov državljanov, a ob tem smo previdni in menimo, da je pri uvajanju teh sprememb potrebno biti daljnoročno usmerjen, predvsem to velja za zmanjševanje prilivov v proračun v času višjega primanjkljaja, ki je nastal kot posledica reševanja gospodarstva v času pandemije. Zato pozdravljamo vladno odločitev, da se navedene spremembe ne bodo uvajale nemudoma, temveč postopoma. V SMC namreč vseskozi konsistentno opozarjamo na pomen dolgoročne javnofinančne stabilnosti, a se pri tem seveda zavedamo tudi časovnega zamika med uvedbo pravih targetiranih davčnih ukrepov in njihovih pozitivnih javnofinančnih učinkov. Kot je že bilo rečeno, znižanje davkov je pravzaprav naložba v prihodnost, ki bo omogočila višje plače, več zaposlovanja, višjo raven porabe, višjo gospodarsko rast, posledično se bodo torej tudi davčni prihodki vrnili oziroma na daljši rok presegli raven pred razbremenitvijo. Slednje je potrdila tudi nedavna študija nemškega inštituta za ekonomske raziskave. A še več, po danes izpostavljenih besedah ministra celo že kratkoročne projekcije zaradi naše nadpovprečne gospodarske rasti obetajo finančno nevtralnost za proračun v kratkoročnem obdobju. Davčne razbremenitve torej pozitivno vplivajo na davčne prilive zaradi povečanja gospodarske aktivnosti in produktivnosti, a seveda pod pogojem, da je davčna politika na daljši čas konsistentna v zasledovanju ciljev in ne, če se davčno okolje neprestano spreminja. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo prepričani, da naša davčna zakonodaja potrebuje takšne spodbude in posodobitve, ki bodo sledile globalnim trendom in odgovarjale na potrebe našega gospodarstva. Zato bomo poslanci Stranke modernega centra predlog tega zakona podprli kot primernega za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Marko Bandelli, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB.
Spoštovana predsedujoča, kolegice in kolegi, spoštovani minister, državna sekretarka! Novela dohodninskega zakona sodi v tako imenovani vladni davčni trojček. Ta že v volilnem letu 2022 obljublja višje plače in nižje davke, in to v času, ko je proračunska blagajna ohromljena bolj kot kadarkoli v zgodovini. To je tudi razlog, da prvič v zgodovini višjim plačam in nižjim davkom nasprotujejo celo sindikati in ljudje. Predlagane spremembe razbremenjujejo dohodke s postopnim zviševanjem splošne olajšave. Ta bi se že v naslednjem letu zvišala s sedanjih 3 tisoč 500 evrov na 4 tisoč 500, nato pa bi se vsako leto postopoma dvigovala, tako da bi leta 2025 znašala 7 tisoč 500 evrov. Davčna stopnja v zadnjem, petem dohodninskem razredu bi se znižala s 50 na 45 odstotkov, tako bodo najbolje plačani prejeli višje neto plače. Predvidena je možnost višjega neobdavčenega izplačila nagrade za poslovno uspešnost do višine povprečne mesečne plače delavca, vključno z nadomestili plače, če je to za zavezanca ugodneje. Vlada predlaga tudi znižanje dohodnine od dohodka iz kapitala s sedanjih 27,5 procenta na 25 ter od dohodka iz oddajanja premoženja v najem s 27,5 na 15. Zavezanci bi po novem imeli možnost vključitve dohodkov iz kapitala in oddajanja premoženja v najem v letno davčno osnovo. Spremembe predvidevajo tudi seniorske olajšave, kar bi pomenilo znižanje davčne osnove v višini tisoč 500 evrov za starejše od 70 let. Predlog prinaša oprostitev plačila dohodnine za izplačila iz šolskih skladov za predšolske otroke, učence, dijake in študente. Hkrati pa tudi znižanje vrednosti bonitete za osebno električno vozilo, za zasebne namene pa nič. Vlada ponovno uvaja obvezno letno usklajevanje olajšav in letnih davčnih osnov s koeficienti rasti cen življenjskih stroškov, če je ta pozitiven. Vse to se seveda zelo lepo sliši. Vsi, ki sedimo v parlamentu, želimo ljudem dati več. Res je, da bi z dvigom olajšave ljudem ostalo več denarja, in res je, da k temu stremimo vsi. A od tega cilja nas, žal, oddaljuje ravno početje te vlade pod vodstvom SDS. Sprejetje tega zakona bo le še dodatno poglobilo javni dolg, ki že danes zaradi ravnanj te vlade vsakega Slovenca zadolžuje za skoraj 22 tisoč evrov. V nasprotju z interventnimi ukrepi bodo predlagane davčne spremembe povzročile trajen izpad proračunskih sredstev. Izpad bo vsako leto višji, ob končni uveljavitvi leta 2025 pa bo blizu milijarde evrov letno. Vlada Janeza Janše vsakič za sabo pusti proračunsko opustošenje. Naj spomnim na davčno reformo njegove prve vlade, težke milijardo evrov. Ta se je v nasprotju z obljubami o večji konkurenčnosti in potrošnji izkazala za glavni vzrok za bliskovito rast zadolževanja. Takšni davčni reformi so sledili varčevalni ukrepi, rezali smo plače, pokojnine in še bi lahko naštevali. Danes je Slovenija zelo blizu zgodbe iz leta 2008. Zaradi krize, povezane z epidemijo, je že lani proračunski manko znašal 3,5 milijarde evrov, neto javni dolg je zrasel na kar 5,8 milijarde evrov, iz proračuna je bilo treba za kritje primanjkljaja pokojninske blagajne zagotoviti več kot 1 milijardo. Danes so številke še višje, Vlada pa nadaljuje in poglablja finančno luknjo. Ob vsem tem nam ponuja meglene proračunske dokumente in si drzne brez rebalansa proračuna dvigniti proračunske izdatke za letošnje leto za dodatno milijardo in pol. Zato se danes upravičeno sprašujemo, ali bomo imeli dovolj sredstev za pokrivanje tekočih obveznosti proračuna, za plače, za pokojnine, za zdravstvo in socialo. V SAB zakona ne bomo podprli. Predstavlja prekomerno tveganje za javnofinančno vzdržnost celotnega sektorja država. Obenem predstavlja povsem neprimeren fiskalni odziv na aktualno gospodarsko krizo. Zaradi slabega stanja javnih financ je bilo Vladi ničkolikokrat odsvetovano sprejemanje ukrepov, ki bodo imeli daljnosežne finančne posledice po krizi, ki še ni dobila svojega epiloga. Tudi SAB si prizadeva, da imajo ljudje v naši državi višje plače in nižje davke, vendar ohranjamo odgovorno držo do javnih financ, katerih vzdržnost je nujna, če želimo ohraniti blaginjo, javno zdravstvo, javno šolstvo in številne socialne pravice. V času, ko je stanje javnih financ slabše, kot je bilo kadarkoli v zgodovini samostojne Slovenije, proračun ne bi prenesel še dodatnega izpada dohodkov. Ker želimo naši državi dobro, predloga zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Še kot zadnji bo stališče Poslanske skupine Desus predstavil gospod Robert Polnar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Ureditev razmerij med delom in kapitalom je temeljno področje vsake razvojne vizije. V Sloveniji je na dnevnem redu predelava davčne zakonodaje, ki zadeva vsako od dveh ekonomskih kategorij vzporedno na obeh poljih. Razrešitve odprtih zadev niso preproste, to se nazorno kaže tudi v našem današnjem primeru. Pri razpravi in odločanju o zmanjševanju davčnih obremenitev moramo upoštevati osnovno dejstvo našega časa, to je korporacijski sistem, sistem gospodarskih družb, ki temelji na neomejeni moči samobogatenja. To ne sme ostati neopaženo in ne more biti spregledano. Pronicljiv opazovalec sodobnih gospodarskih pojavov ne more ubežati stvarnosti. Moč gospodarskih družb je v menedžmentu, birokraciji, ki sama nadzoruje svoje naloge in plače; plače, ki so največkrat na robu tatvine. Danes naj bi tudi tem najbolje plačanim tenkočutno zniževali davčne obremenitve na njihove mamutske plače. Neizogibna sestavina naše gospodarske paradigme je vsakodnevno poslušanje lekcij o konkurenčnosti. Relativno v primerjavi z našimi glavnimi trgovinskimi partnerji so slovenski stroški dela in stroški javnih storitev na zaposlenega že zdaj izrazito konkurenčni, zaostajamo pa v produktivnosti na zaposlenega zavoljo nekonkurenčnosti menedžmenta, lastnikov in gospodarskih elit. Pa vendar se iščejo rešitve vedno samo v stroških dela in v stroških države. Ali je torej v resnici cilj povečevanje konkurenčnosti ali pa vse izvira iz prepričanja, da so edini pomembni procesi družbi tisti ekonomski, ki jih upravlja kapital, ter da izvira moč politikov samo iz tega, v kolikšni meri se prikupijo kapitalu? V resnici opravlja tržna ekonomija v sodobnih družbah le dokaj omejen del vseh njihovih poslov, v Sloveniji verjetno manj kot polovico, v bolj razvitih družbah še manj. Za vse drugo, kar trošimo ljudje posamično ali kot skupnost, morajo poskrbeti druge institucije, ki so pod pokroviteljstvom civilne družbe ali pa politike. Dohodnina je, gospe in gospodje, najpomembnejši davčni vir za financiranje občin in to je v zvezi z današnjimi spremembami in dopolnitvami zakona tisto, kar je bistveno. Ustrezni finančni viri in premoženje občin so bistvena finančno-materialna sestavina lokalne samouprave. Financiranje lokalne samouprave v Sloveniji ureja Zakon o financiranju občin, pri čemer v prvi vrsti ureja financiranje temeljnih nalog iz občinske pristojnosti, poleg tega pa določa tudi pravila zadolževanja in sofinanciranja investicij, ki jih občine izvajajo. Financiranje občin temelji na načelih lokalne samouprave, predvsem na načelu sorazmernosti virov financiranja z nalogami občin in na načelo samostojnosti občin pri financiranju občinskih nalog. Zakon dejansko ne poda vsebine načela sorazmernosti virov financiranja z nalogami, je pa v njem navedena vrsta instrumentov za doseganje ciljev navedenega načela. Eden najpomembnejših je institut primerne porabe, ki je za posamezno proračunsko leto ugotovljen primeren obseg sredstev za financiranje z zakonom določenih nalog. Primeren obseg sredstev temelji na formuli, ko povprečnino na prebivalca preko mehanizma uteži dodeljuje posameznim občinam glede na njihovo število prebivalcev in ostale kriterije, zasnovane na geografskih in demografskih razlikah med slovenskimi občinami. Primerna poraba občine je z dejanskimi potrebami, z mehanizmom ugotavljanja primerne porabe, povezana preko povprečnine, ki skupaj z določenimi kriteriji oziroma dejavniki različnosti občin tvori enačbo primerne porabe, povprečnina pa je na prebivalca v državi ugotovljen primeren obseg sredstev za financiranje z zakonom določenih nalog občin. V Zakonu o financiranju občin je določen delež dohodnine, ki predstavlja odstopljeni davčni vir za financiranje primerne porabe. Od leta 2009 se občinam razporeja dohodnina oziroma delež dohodnine v odstotku 54, se pravi v 54 odstotkih odstopljene dohodnine. Posamezni občini pripada 70 odstotkov odstopljenega deleža dohodnine, medtem ko 30 odstotkov tega vira predstavlja osnovo za solidarnostno izravnavo med občinami s šibkejšo davčno strukturo. V kolikor občina s svojimi lastnimi in odstopljenimi viri ne zmore zagotoviti kalkulativno ugotovljenega obsega sredstev primerne porabe, predvideva Zakon o financiranju občin vključitev mehanizma finančne izravnave, s katerim država iz integralnega proračuna zagotovi manjkajoča sredstva. S tem je zagotovljeno uresničevanje prvega načela lokalne samouprave, ki govori o sorazmernosti virov financiranja s pristojnostmi in nalogami ter iz njih izhajajočimi stroški. Drugo pomembno načelo, načelo avtonomnosti občin, se lahko uresničuje le, če občine večino svojih prihodkov pridobijo iz lastnih virov in so čim manj odvisne od kakršnihkoli pomoči ali dotacij integralnega proračuna. Tako praviloma velja, da naj sistem financiranja občin omogoča čim višjo stopnjo samozadostnosti, kar pomeni, da jim ne bi bilo potrebno uporabljati mehanizma finančne izravnave. Kot je razvidno iz gradiva, ki ga je predložil predlagatelj, je ravno finančna izravnava tisti model, po katerem namerava kompenzirati izpadle prihodke iz zniževanja dohodninskih prihodkov. Osnovni namen avtonomne lokalne samouprave je doseganje večjih narodnogospodarskih koristi, merjenih z gospodarsko rastjo in socialno enakostjo, ter učinkovitejše zagotavljanje lokalnih javnih dobrin, kot če bi jih zagotavljala centralna oblast. Bistveno pa je, da so občine finančno avtonomne in da samostojno odločajo o pridobivanju in porabi finančnih virov za svoje delovanje. To pomeni, da morajo imeti zagotovljen zadosten obseg pretežno lastnih virov, da lahko z njimi pokrivajo stroške za izvajanje svojih zakonskih pristojnosti, ter možnost odločanja o njihovi uporabi. Gospe poslanke, gospodje poslanci, pri določanju višine povprečnine je aktualna slovenska vlada v sodelovanju z reprezentativnimi združenji lokalne samouprave opravila afirmativno delo. Tega ni mogoče zanikati niti spregledati. Rezultate tega dela je, da je financiranje občin trenutno na Slovenskem na tako visokem nivoju, kakor ga še nismo imeli. Zato je precej nenavadno, da namerava Vlada s predlaganimi spremembami in dopolnitvami Zakona o dohodnini zmanjševati temeljni prihodkovni vir za financiraje bodočih potrebnih odhodkov lokalne samouprave. Osnovno vprašanje, ki se postavlja, je, ali je prostor tako velikih davčnih korekcij v negativno smer izčrpan ali ne. Poslanci Poslanske skupine Desus ocenjujemo, da so tako velike izgube davčnih prihodkov neustrezne glede na aktualno javnofinančno situacijo, zato bomo glasovali proti njihovemu sprejetju. Glasovali bomo torej proti temu, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam, S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Prvi je želel besedo gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Mislim, da sem dolžan dodatno pojasniti nekatere stvari v zakonu. Če nekoliko zadevo spravim v okvir, o katerem govori zakon. Zakon govori o oprostitvi plačila dohodnine za dohodke iz šolskih skladov. Se pravi, s tem zakonom se odpravlja obdavčitev šolskih skladov, na podlagi katerih dobivajo učenci osnovne šole različne dobrine, predvsem tisti, ki so v socialno slabšem položaju. Dohodnine tukaj ne bo več. Mislim, da je pravično, da je ni več. Drugo, z zakonom se uvaja oprostitev plačila dohodnine od dohodkov otrok iz naslova družinske pokojnine. Mislim, da je to socialni korektiv, ki je pravičen. Kdor dobi družinsko pokojnino in otroci, ki so upravičenci do te pokojnine, naj ne bi plačevali dohodnine s tem predlogom zakona. Če zakon pač ne bo sprejet, bodo plačevali še naprej dohodnino ti otroci in šolski skladi. Tretje, za vse državljane in državljanke, za vse rezidente se povečuje splošna olajšava. Splošna olajšava pomeni večji neto dohodek, z drugimi besedami, večjo neto plačo. Do sedaj so obdavčeni tudi tisti dohodki, ki dejansko pomenijo po vseh strokovnih kriterijih dohodke, ki so nujno potrebni za življenje za preživetje. To določajo strokovne inštitucije, ki se s tem ukvarjajo. Če ta zakon ne bo sprejet, potem bodo imeli vsi ti ljudje bolj obdavčene plače in zaradi tega nižje plače in nižje dohodke. Poleg tega se uvaja tudi tako imenovana seniorska olajšava. Zakaj je določen ta znesek tisoč 500 evrov? Zaradi tega, ker prej te nižje pokojnine sploh niso obdavčene. Se pravi, za njih velja že sedaj neobdavčitev. Poleg tega se znižuje stopnja dohodnine od dohodkov iz kapitala s 27,5 na 25 odstotkov, kar kaže na smer razvoja davčnih stopenj v Sloveniji. Poleg tega se razbremenjuje dohodke iz oddajanja premoženja v najem, znižanje davčne stopnje na 15 odstotkov, kar predvsem poenostavlja tovrstno obračunavanje in administrativno omogoča lažje obračunavanje. Tukaj mislimo, da bo zaradi tega pritok denarja večji, predvsem zaradi tega, ker sedaj imamo obdavčitev na podlagi priznavanja stroškov in tako naprej, precej zapleten sistem. Tukaj mislimo, ta sistem bo sicer ostal še, vendar samo za tiste, ki ga bodo želeli. Tukaj mislimo seveda na poenostavitev. Poleg tega za espeje predlagamo uskladitev vseh olajšav, ki se nanašajo na deficitarne poklice, to se pravi, za samostojne podjetnike, ki bodo imeli dodatno olajšavo, če bodo zaposlovali delavce, ki opravljajo tako imenovane deficitarne poklice. Imeli bodo večjo možnost, da bodo koristili električne avtomobile v skladu z razvojem zelene politike v Evropi. In poleg tega bomo seveda tudi olajšave dali za digitalne storitve oziroma za digitalno dejavnost. To je tisto, kar se tiče ljudi. Tukaj sem poslušal med drugim tudi, da so to škodljivi ukrepi. To so rekli [[…]]Predstavnik SD je to povedal, da bo imelo koristi le majna skupina ljudi, da bomo povzročili dohodkovno neenakost dodatno, toliko, kolikor jo dohodkovna neenakost povzroča sama dohodnina, ker ima različne stopnje. Vendar Slovenija velja po indeksu med najbolj dohodkovnimi enakimi. To lahko že zdaj rečem. Tukaj so narejene rešitve za ljudi. Danes sem seveda poslušal o reganomiki tukaj, bilo je rečeno, reganomika – večja ponudba in tako naprej. Seveda tudi o tem, kako celotna Evropska komisija, IMF, vse mednarodne inštitucije, Kitajska, Ameriška nacionalna banka, FET in tako naprej, imajo drugačne politike v zvezi s tem. Zdaj, ali imajo ali ne, pravzaprav ne vem. Tukaj so rešitve za ljudi, ki sem jih povedal, da bodo imeli večje prihodke. Slišal sem tudi, da je državna blagajna ohromljena bolj kot kadarkoli v zgodovini. To ni res. To enostavno ni res! To, kar je rekel predstavnik SAB, to ni res. Bila je že bolj ohromljena – v času vlade Alenke Bratušek. Da smo se bolj zadolžili in tako naprej, tudi takrat smo se bolj. Da imamo proračunsko luknjo in da javne finance so slabše kot kadarkoli v zgodovini. To ni res. To dokazujejo podatki. To dokazujejo podatki o gospodarski rasti, to dokazujejo podatki o nezaposlenosti, to dokazujejo podatki o izvozu, to dokazujejo podatki o dodani vrednosti, to dokazujejo in pritrjujejo temu številne mednarodne organizacije od IMF do Evropske komisije, do tistih, ki nas dejansko ocenjujejo in nam dajejo ocene takšne, kakršne nam dajejo, da imamo ugodne obrestne mere. Tako moram tukaj seveda odločno zanikati tisto, čemur ni tako. Drugo, kar bi rad povedal, da se je tudi evropska fiskalna politika spremenila. Danes evropska fiskalna politika več ne upošteva tako imenovanih fiskalnih pravil zaradi covid krize. Upoštevala jih tudi ne bo v letu 2022. Tukaj je tudi evropska monetarna politika drugačna in napoveduje se, da bo takšna ostala politika Evropske centralne banke še najmanj v prvem četrtletju leta 2022. In naprej ostaja odprto vprašanje, kakšna bo monetarna politika. Kakorkoli že, ob tem da se ljudem želi povečati njihove dohodke, lahko poslušamo o makroekonomskih kazalcih od Kitajske do Amerike preko Evrope in tako naprej, pa še Reaganovo ekonomiko zraven. Ampak bistvo je samo to, da se bodo povečali neto dohodki ljudi. Tu bi rad povedal, da to dejansko predvideva ta davčna zakonodaja tudi zato, ker kot sem že povedal, je obdavčitev dela v Sloveniji nadpovprečno visoka. Govorim o obdavčitvi dela v celoti; se pravi, s prispevki delodajalcev, delojemalcev, dohodnina – skratka, v celoti. Tu je to nek prispevek, da se to naredi. In še enkrat, razlog, da se poveča splošna olajšava, je zaradi tega, ker mislim, da je nemoralno, da se obdavčujejo dohodki, ki so nujno potrebni za življenje ljudi – z moralno-etičnega vidika. In še enkrat, če govorimo o fiskalnih pravilih in govorimo o letu 2022, potem si je treba pogledati tudi Zakon o fiskalnem pravilu, ki določa, da mora, potem ko se bo začelo ponovno uvajati fiskalna pravila, Vlada Fiskalnemu svetu predložiti srednjeročni okvir, na podlagi katerega bo prišla do upoštevanja fiskalnih pravil. Srednjeročni okvir je v letih. Tu želim zelo jasno povedati, da ne bo po letu 2022 ali pa 2023 prišel nekdo in rekel, veste kaj, naslednji mesec mora biti pa vaš javni dolg, recimo, 60 odstotkov. Ne, ne bo! Ne bo, ker tudi zakon določa srednjeročni okvir prilagajanja.
Gospod minister, se opravičujem, da vas prekinjam. Cel sistem nam je vrglo ven, kot vidimo, imamo črne ekrane [[…]]
Upam, da ne zaradi mene, ker to govorim.
[[smeh]] Ne, ne zaradi vas. Da vam pa ne bo šel čas v nič, predlagam deset minut pavze, da se tehnika popravi. Sejo bomo nadaljevali ob 11.05. Hvala za razumevanje. (Seja je bila prekinjena ob 10.54 in se je nadaljevala ob 12. uri.)
Spoštovane kolegice in kolegi, nadaljujemo s sejo. Besedo dajem ministru.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. V bistvu bom nadaljeval s tematiko približno tam, kjer sem končal. Moram pa seveda narediti okvir, o katerem govorim. In tukaj bi rad še enkrat povedal, da s tem zakonom, spremembo Zakona o dohodnini, se uvaja oprostitev plačila dohodnine za dohodke iz šolskih skladov. Šolski skladi, ki delujejo v okviru osnovnih šol, bodo oproščeni, s tem seveda tudi številni starši otrok, za šolske potrebščine, za šolske knjige in tako naprej. Tudi dohodki otrok iz naslova družinske pokojnine, govorim o družinski pokojnini, bodo oproščeni tega davka, kar pomeni za številne otroke več denarja. Poleg tega bodo upokojenci, tisti nad tisoč 500 evrov [[…]]Drži. Zakaj tisoč 500 evrov? Zaradi tega, ker nižji tako in tako niso obdavčeni, ti bodo imeli pa posebno olajšavo. Na drugi strani, še enkrat, preko samostojnih podjetnikov se omogoča zeleni prehod, omogoča se, da bodo električni avtomobili neobdavčeni oziroma se ne bo plačala od njih boniteta. Znižujejo se davčne stopnje na imetništva oziroma na kapitalski dobiček, ki izhaja iz 20 let. Če ima nekdo kapital, je oproščen, sedaj bo to obdobje znašalo 15 let. Po drugi stran bodo podjetniki imeli dodatne olajšave za zaposlovanje deficitarnih poklicev oziroma oseb z deficitarnimi poklici. Vsekakor bodo tudi številne administrativne olajšave tukaj. Tukaj bi rad še enkrat povedal, da gre za to, ne glede na to, da danes govorimo in ste govorili o ekonomski politiki od Kitajske do Združenih držav Amerike, od Evropske komisije do IMF in tako naprej; vendar še enkrat, IMF podpira fiskalno politiko Slovenije. Napovedali so povišanje gospodarske rasti na prek 6 odstotkov z novo napovedjo. Prej je bila nekaj čez 3 odstotke in IMF ni imel nikakršnih pripomb glede fiskalne politike in IMF je dejansko dejal, da je odboj zato tako visok, ker so bili tudi ukrepi sprejeti takšni, ki so ustrezali. Ukrepi, zato da smo zadržali delovna mesta ob epidemiji in zato da smo zadržali podjetja. To je namen tega zakona; se pravi, namen je, da se povečajo plače, dohodki rezidentom oziroma državljanom in državljankam in da se preko tega seveda tudi zagotovijo ustrezna sredstva občinam. Res je, iz dela dohodnine se financirajo občine in občinam smo povečali povprečnino – prvič v zgodovini, najbrž, v takšnem obsegu. Prej so bili veliko manjši obseg tega. Povečali smo tisto, kar dejansko pripada v obsegu, ki so ga tudi občine želele oziroma so z njim zadovoljne. Še enkrat, vsa zakonodaja temelji na tem, da če se pojavi kakršenkoli manko denarja občinam, proračun oziroma država zagotavlja finančno izravnavo. Kar z drugimi besedami pomeni, da to, kar je tudi gospod Polnar rekel, da bodo zaradi tega občine manj dobile – to ni res! Država bo zagotovila finančno izravnavo. In vedno je in vedno tudi bo. Tako s tega zornega kota seveda, bom rekel, da govorim o argumentih; govorim o tem, tudi o tistih argumentih, ki dejansko ne držijo. Tukaj je bilo seveda povedano, da se proračunska luknja poglablja, s tem da je stanje javnih financ slabše kot kadarkoli v zgodovini. To ni res. Slabše je bilo v času vlade Alenke Bratušek, vsekakor. In takrat je bilo veliko slabše. Danes je stanje makroekonomskih kazalcev vsekakor slabše, kot je bilo pred epidemijo, vendar epidemija je zahtevala svoj davek. Prvič, zato da smo ohranili delovna mesta, zato da smo ohranili podjetja, in tisto, kar je izven tega, zato da smo čim več ljudi ozdravili in da je bilo čim manj smrti. Tukaj so pač ti odhodki, ki so nastali pretežno zaradi epidemije, upravičeni. Življenje in zdravje ljudi tukaj nima cene, in to je ta vlada dejansko naredila. In ni res, da je stanje v državi takšno, da bo seveda v naslednjih letih še slabše in tako naprej. Proračunski dokumenti dokazujejo to, analize dokazujejo to, in sicer se zmanjšuje primanjkljaj v državi, vseh sektorjev države oziroma sektorja države, tako da bo ta primanjkljaj se znižal za več kot 5 odstotnih točk v dveh letih in je predviden leta 20203 v znesku 3,3 odstotka BDP in v letu 2024 brez, bom rekel, nekega dodatnega fiskalnega napora pod 3 odstotke BDP, kar je maastrichtski kriterij. In ni res, da takrat, ko bo spet veljala odstopna klavzula oziroma danes ne velja odstopna klavzula, ne velja fiskalno pravilo, da bo čez noč treba sedaj izpolnjevati maastrichtske kriterije. Zakon o fiskalnem pravilu za to predvideva srednjeročno obdobje; srednjeročno obdobje, ki ga mora opredeliti Vlada in poslati Fiskalnemu svetu in se z njim dogovoriti, v kolikšnem času bo prišlo do prilagoditve javnih financ. Ne strašiti ljudi na neutemeljenih tezah, trditvah, mnenjih, karkoli! Zakonodaja to določa, ki jo je sprejel ta državni zbor. Zakon o fiskalnem pravilu govori o srednjeročnem obdobju prilagoditve. Srednjeročno obdobje je seveda samo vprašanje, koliko let je to. Govorimo o letih. Nekateri govorijo o petih letih, nekateri celo o desetih letih, in o tem bo razpravljala Evropska komisija in o tem bo razpravljal Svet Evrope. In še ni začel. Kar z drugimi besedami pomeni, da se je spremenila tudi evropska politika do teh vprašanj. Spremenila se je tudi politika drugih mednarodnih organizacij do teh vprašanj. Nihče ne bo zahteval od Slovenije, da bo leta 2024 dolg, ne vem, 20 odstotkov BDP-ja. Nihče. Tako da s tega zornega kota so seveda vsi ti strahovi, ki so tukaj pač navedeni in tako naprej, jaz mislim, bolj ali manj brezpredmetni, kakor tudi to, da bo seveda s končanim letom 2022 se karkoli zgodilo in ustvarjanje strahov, seveda, tudi v medijih o tem, kaj se bo pa zgodilo po letu 2022, 2023 in naslednja vlada in tako naprej. Glejte, to so strahovi v tem trenutku brez temeljev. To pa seveda ne pomeni [[…]]Da moramo biti pri načrtovanju finančnih okvirov previdni, da moramo biti seveda v določenih pogledih tudi restriktivni in to nakazujejo tudi odhodki državnega proračuna za leto 2023, ki se zmanjšujejo glede na leto 2022, in potem se pač reče, to je pa zdaj nerealno. Ni nerealno. Tako je v zvezi s tem seveda treba pogledati celoten okvir. Vsekakor zahtevamo previdnost pri načrtovanju in upoštevamo previdnost in v okviru tega je seveda treba opredeliti tako fiskalno kot monetarno politiko, ki pa je v Evropi že opredeljena tudi s tem, da velja odstopna klavzula tudi v letu 2022. Glede finančnih okvirov tega zakona. Že v uvodu sem omenil. 247 milijonov minusa je opredeljeno v tem zakonu, ta zakon je bil pripravljen v začetku tega leta, v začetku leta 2021, to je statičen podatek. Statičen podatek, kaj bi se zgodilo na podlagi, če bi to veljalo v tistem trenutku. Minilo je 9 mesecev od tistih časov in od tega trenutka, se pravi v zadnjih devetih mesecih, so se finančni prihodki glede na načrtovane v tistem obdobju, glede na načrtovane pred devetimi meseci, finančni prihodki iz naslova dohodnine povečali za 214 milijonov glede na načrtovane. In vsi prihodki so se v prvih devetih mesecih povečali za skoraj 400 milijonov, 4 milijone manj kot 400 milijonov, v prvih devetih mesecih. To se pravi, so večji za skoraj 400 milijonov od takrat načrtovanih. Z drugimi besedami, finančni izpad tega zakona je že pokrit z večjimi prihodki iz dohodnine in drugih davkov že po devetih mesecih, ko zakon sploh še ni začel veljati. Z drugimi besedami, zaradi tega ne bo nikakršnega kolapsa javnih financ ali česarkoli podobnega, kar se tukaj omenja in tako naprej. Je pa res, da če zakon ne bo sprejet, pač ljudje ne bodo imeli višjih plač, višjih dohodkov in otroci bodo v okviru šolskih skladov še vedno obdavčeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Blaž Pavlin.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister za finance, kolegice in kolegi poslanci! Osnovni cilj sprememb na davčnem področju, kateremu sledi Vlada in ga tudi sam osebno podpiram, je povečanje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva, kot osnovni ukrep v tem predlaganem zakonu pa je razbremenitev dohodnine vseh zaposlenih in ne le pri najnižjih dohodkih, kot je bilo sedaj običajno. Pomemben signal v boju z nekonkurenčno obdavčitvijo najbolj kvalificiranih zaposlenih in s tem tudi gospodarstva z najvišjo produktivnostjo, je znižanje tako imenovane krizne in začasne dohodninske stopnje s 50 odstotkov na 45 odstotkov, ki v proračun prinaša relativno malo. Za izboljšanje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva je nujno zagotoviti izboljšanje davčnih pogojev za delo visoko kvalificiranih oseb. Njihovo davčno breme je treba nekoliko bolj približati obdavčitvi v konkurenčnih državah. V Novi Sloveniji se zavzemamo za izboljšanje davčnega položaja vseh zaposlenih, predvsem pa zmanjšanje strme progresivne obdavčitve, ki se odraža v visokih stroških delodajalca ter v nizkih deležih neto plač. Želimo torej zmanjšati stroške delodajalcev ter povečati neto plače vseh zaposlenih. Odstotek dajatev in prispevkov, ki jih zase zahteva država, se z zvišanjem dohodkov izjemno strmo povečuje. Takšna davčna ureditev gotovo otežuje zaposlovanje visokokvalificiranih posameznikov, kar ima za posledico oviranje gospodarskega razvoja Slovenije ter odseljevanje številnih sposobnih mladih Slovencev v tujino. Zaposleni si seveda želijo višjih dohodkov, vendar pa davčna ureditev, ki prinaša tako obsežno davčno obremenitev najvišjih plač, delodajalce neposredno spodbuja k izplačevanju nižjih plač. To je tudi eden od razlogov, da Slovenija na področju produktivnosti za povprečjem Evropske unije zaostaja za okoli 20 odstotkov. Dodati je treba tudi to, da je z vidika konkurenčnosti še večji problem kot dohodnina visoka stopnja prispevkov in njihova neomejenost po višini; ne pozabimo, da so tudi prispevki po svoji naravi davščina. V Novi Sloveniji smo si in si bomo tudi v prihodnje prizadevali, da so državljani za svoje delo ustrezno plačani. Zagotoviti želimo višje plače in prav na tej točki se kaže, kako znajo biti nekateri dvolični, ko govorijo o tem, češ da bomo plače dvignili samo najpremožnejšim. To seveda ne drži. Predlog zvišanja splošne dohodninske olajšave gre v smer, da se plače dvignejo prav vsem zaposlenim. Višje neto plače vsem državljanom bomo zagotovili na način, da se država odpove delu dohodnine. Zakaj se nam zdi najbolj pomembno, da se plače zvišujejo z manjšo dohodnino? Ker s tem ne ogrožamo pokojninske in tudi zdravstvene blagajne, hkrati z zmanjšano dohodnino ne zvišujemo bruto plač in s tem dodatno obremenjujemo gospodarstva. S predlaganimi rešitvami v tem zakonu rešujemo tudi marsikateri problem delavcev migrantov. Danes je bila dostikrat izpostavljena višina zadolževanja v zadnjem obdobju. Naj poudarim, da smo s sprejetimi PKP zakoni v lanskem letu stremeli k temu, da smo zaščitili zdravje in življenje Slovenk in Slovencev na prvem mestu, prav tako pa smo s številnimi ukrepi poskušali delavcem zagotoviti zaposlitev in normalno delovanje gospodarstva. Da so bili ti ukrepi ustrezni, se kaže prav v letošnjem letu, ko zasledujemo najvišjo gospodarsko rast, pa tudi najnižjo brezposelnost v zadnjem obdobju. Nekako se nam zdi pošteno, da če imamo tako gospodarsko rast, da so ljudje tudi ustrezno plačani za svoje delo. Še enkrat naj poudarim, da bi se s to rešitvijo plače v naši državi dvignile prav vsem zaposlenim, ljudem bo tako ostalo več v njihovih žepih, posledično pa se bo povečala tudi potrošnja. Vsem skupaj nam mora biti cilj, da imamo v Sloveniji čim več dobro plačanih delovnih mest z visoko dodano vrednostjo, ne pa delovna mesta z minimalno plačo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Žnidarič. Pripravita naj se Marko Bandelli in Robert Polnar.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Za začetek bi rada še enkrat izpostavila delček iz našega SMC stališča. Torej, znižanje davkov je pravzaprav naložba za prihodnost, ki bo omogočila višje plače, več zaposlovanja in višjo raven porabe ter višjo gospodarsko rast. Posledično pa se sčasoma tudi davčni prihodki vrnejo in na daljši rok presežejo raven razbremenitve. Torej gre za korak, ki se bo pokazal v bistvu v prihodnosti, da je pravilen. Sama se bom v svoji razpravi osredotočila le na nekaj sprememb, posebej pa na eno, za katero sem si tudi osebno zelo prizadevala, da se je znašla v tem zakonu. In sicer, lansko leto ob takem času oziroma meseca novembra sem v našem raziskovalnem oddelku naročila primerjalni pregled, raziskovalno nalogo, ker sem želela raziskati nekaj, na kar me je več staršev otrok, ki so samohranilci, kar pomeni, da jim je partner umrl in so otroci prejemali družinsko pokojnino in vsako leto od takrat, ko so se začeli informativni izračuni pošiljati avtomatsko domov na naslove, od takrat torej tudi doplačevali dohodnino. Več let je na to zadevo opozarjal tudi Varuh človekovih pravic, več let smo sprejemali tudi njihove pobude, da se to spremeni, ampak Ministrstvo za finance v prejšnjih letih nekako ni imelo posluha za to. Tudi v Državnem svetu je leta 2016 že potekala obširna razprava na to tematiko, da je treba tem otrokom, ki so enega od staršev izgubili, ga nimajo več, da jim je treba pomagati in da ni prav, da se doplačuje dohodnina. V prejšnjih letih nekako ni bilo posluha za to. Zato sem tudi potem, ko je raziskovalna naloga bila narejena in ko sem tudi v koaliciji našla dovolj podpore, pripravila zakon, ga uskladila z Varuhom človekovih pravic in ga želela vložiti, ampak potem smo v dogovoru z ministrom za finance, ki mi je takrat obljubil, da bo ta člen, tudi ta tematika vključena v ta zakon, in potem tudi zaradi nekega daljšega postopka blokiranja drugih zakonov nisem posebej vlagala tega zakona, ampak je res sedaj ta tematika urejena v tem zakonu kot prvi člen. Zato si še posebej želim, da bo tudi celotni zakon sedaj preživel zakonodajno pot. Torej, zakaj vsi ti otroci ali pa velika večina otrok, ki prejema družinsko pokojnino, zakaj doplačujejo dohodnino? Zato, ker si ga je, normalno, drugi starš, ki seveda večinoma ali pa skoraj v celoti skrbi za njega, vpisal kot vzdrževanega družinskega člana. Zato ti otroci niso mogli uveljavljati splošne davčne olajšave in so skorajda vsi dohodnino doplačevali. Torej, res sem vesela, da je sedaj ta tematika urejena in resnično upam, da bomo tudi zaradi tega zakon spravili skozi zakonodajni postopek. Nadalje se strinjam, da je v Sloveniji obdavčitev najemnin, torej oddajanje premoženja v najem, resnično previsoka. Poznam primere, ko nekateri lastniki, posebej tisti, ki imajo eno stanovanje ali pa so ga zelo težko kupili, da imajo raje stanovanja prazna, kot da jih oddajajo v najem, zato ker morajo enostavno preveč, torej eno četrtino, 25 odstotkov dohodkov plačati državi. Po drugi strani pa je ravno zaradi teh visokih obdavčitev tudi oddanih zelo veliko stanovanj na črno, torej da ljudje nimajo prijavljenih potem najemnikov. Ali pa še ena zadeva se pojavlja, da najemniki veliko več plačujejo, kot dejansko potem se prikazuje; nekaj na roko, nekaj realno. Moje mnenje je, da s tem, ko se bo potem nekako znižal ta procent obdavčitve, da se bo to stanje tudi izboljšalo. Dolga leta nazaj je bilo že, mislim, da pred 2012 ali 2013 je bila nekje 20-procentna obdavčitev, potem se je to dvignilo na 25. Pred leti je bila tudi možnost, ta, kar sedaj zakon dopušča, da bi lahko dohodke od oddajanja v najem – predvsem velja to za tiste, ki imajo nižje dohodke, da se jim bo splačalo in se bodo lahko odločili, da bodo tudi te dohodke od najemnin potem imeli skupaj z ostalimi dohodki obračunane v letni obdavčitvi. To res gre nasproti tistim, ki imajo, kot smo rekli, nizko pokojnino, pa kakšno stanovanje zraven oddajajo. Tudi te spremembe pozdravljam. Glede razbremenitve dela, ker pa je ključni cilj, razbremenitev dela plač je nujna. Danes je nekaj že bilo govora o tem Ginijevem koeficientu. In res je, tudi vmes sem še enkrat preverila in poguglala, Slovenija po dohodkovni enakosti sodi v sam svetovni vrh. Ginijev količnik, koeficient je pri nas izredno nizek, kar pomeni, da je velika dohodkovna enakost. To smo tudi že večkrat obravnavali in se pogovarjali o tem tudi na odboru za delo in socialo, kjer sem tudi članica. Tudi sem ravno prebrala en članek, tudi dr. Damijan, katerega ste nekateri želeli imeti za premiera, je še lansko leto opozarjal, kljub temu da so že bile določene razbremenitve narejene, da so plače še vedno preveč obremenjene in da je potrebno torej jih razbremeniti. Rekla bi še to, zakon je sedaj v prvem branju, zato res upam, da mu bomo dali možnost, da gre naprej zakonodajno pot. Verjamem, da so vmes še možne kakšne spremembe, kakšni amandmaji, kakšni kompromisi. Res si želim, da jih najdemo, predvsem zaradi vseh teh prejemnikov družinskih pokojnin, posebej otrok. Jaz sem se takrat v svojem predlogu zakona zavzemala posebej za otroke, so pa zdaj v zakon vključeni v bistvu vsi prejemniki družinskih pokojnin. Se pravi, tudi tista mamica ali pa oče, če ostane z otroki sam, ima tudi on družinsko pokojnino, se pravi, vsi prejemniki družinskih pokojnin bodo po tem zakonu oproščeni plačila dohodnine. Enako tudi, kot je že prej bilo rečeno, za šolske sklade. Tako mislim, da ta zakon res prinaša veliko dobrega. Če pa je kaj karkoli takega, pa verjamem, da se še lahko skozi zakonodajni postopek spremeni, in upam, da bomo našli konsenz, da bo zakon tudi sprejet. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Marko Bandelli.
Hvala, predsednik. Tukaj, če bi nekdo rekel, da je napačno vse to, kar piše v tem zakonu, bi lahko rekli, da ni normalen, ker mislim, da vsi strmimo in vsi si želimo, popolnoma vsi, da bi ljudem dali več, da bi več ostalo v žepu. To je bistvo tudi tega zakona. Z dvigom teh olajšav ljudem, da bi predvsem denarna sredstva ostala. Ampak tukaj je en velik če. V tem trenutku, predvsem. Kolega Horvat, ki ga ni tukaj, mi je žal, da ni, ampak govorim zaradi njegovega stališča, ki ga je zelo dobro prebral, saj tudi argumentirano dosti reči, ampak rekel je tri zadeve. Rekordna gospodarska rast – tukaj bi morali malo paziti, kje je rekordna gospodarska rast, ki jo moramo vedno primerjati obdobje z obdobjem. Rekordno nizka brezposelnost – tudi tukaj se moramo vprašati, koliko jih je še vedno na čakanju oziroma na prisilnem čakanju. Tudi te številke dostikrat niso jasne in povedane točno. Je rekel pa rekordna zadolžitev in ni rekel, da je res rekordna zadolžitev v naši državi, je rekel primerljiva in povprečna glede na povprečje v EU območju. Zdaj, kakšna tolažba je sploh to? Kakšna tolažba je to, da smo boljši, kot je povprečje? Mi smo bili zelo dobri, mi smo bili do leta 2019 izredno dobri. Naša vlada, takrat, je imela presežka za 250 milijonov. Zdaj pa pridela pol milijarde na mesec primanjkljaja. Približno. Nisem dosti zgrešil. Govorim vam zdaj kot podjetnik, kot gospodarstvenik, ampak tudi kot ekonomist, jaz temu zakonu o dohodnini ne verjamem, tako bom povedal. Jaz temu ne verjamem, to je iluzija in iluzija neverjetna. Ta davčna reforma bo bremenila državno blagajno za 200 milijonov letno do leta 2025. To se pravi 800 milijonov. Od kje bomo mi nadomestili ta primanjkljaj? Ker tudi po letu 2025 bo redno treba zagotoviti ta sredstva v proračun. To je zelo enostavno povedano. Mi lahko rečemo, da ne plačamo davke in gremo kampanjo, in rečemo, da ne bomo plačali nikoli več davkov. To vemo, da je utopija, da je neumnost. Za zniževanja pa mislim, da je tudi prav, saj to ljudje čakajo, da nekaj znižamo. Vemo, da so plače obdavčene, preveč obdavčene. Po drugi strani pa se mi je dopadel pogovor glede občin. Tudi jaz se strinjam, da bo tam zmanjkalo denarja. In kaj bomo naredili? Ali bomo dvignili povprečnine? Kaj bomo naredili? Dejansko, kaj bomo naredili? Ker dejansko občine bodo dobile manj denarja. Je treba govoriti pošteno, je treba govoriti jasno. Moj predlog, ki je bil tukaj, je bil, zakaj ne postopamo. Veste, tukaj bomo imamo zmeraj tisti problem, jaz ne govorim koalicija–opozicija, ker potem, ker bomo zamenjali vloge, bo vedno isti problem. Eden predlaga, tega ne odobrimo ali pa ne bomo sprejeli, zato ker je predlagal drug. Tukaj je treba gledati človeško, tukaj je treba pogledati realno stanje, kaj se da in kaj se ne da napraviti. Sedaj ta dvig splošne olajšave. Meni se zdi to zelo pametno, ampak takrat je bil predlog na mizi 3 tisoč 500 na 4 tisoč 500 – smo minirali. Sedaj gremo postopoma vsako leto do 7 tisoč 500. Vse prav in fino, če bi to bilo vzdržno, ampak se bojim, da vzdržno ne bo. Luknja je vedno večja. Od kje bomo mi dobili denar? Ker če ga damo, ga moramo vzeti drugemu. Tudi to je matematika, saj ne moremo se zadolževati vsako leto za eno milijardo – kam bo to šlo? Te floskule, da bomo mi zaradi obračanja denarja povečali potrošnjo in da bo prišel DDV notri in vse reči – to se je že pokazalo, da ne funkcionira tako. Dosti teorije, ampak v praksi je to drugače. Kakor podjetnik govorim: potrošim toliko, kolikor lahko ustvarim. Samo ta matematika je, druge ne more biti. Govorimo vedno o teh sistemskih rešitvah in ne vem kaj in gremo v kompleten zakon, saj ni slab – jaz še enkrat ponavljam, če bi bili drugačni časi in drugačna situacija, bi verjetno ta zakon bil tudi v redu. Jaz sem dal predlog, da bi počasi dvignili z olajšavami. Absolutno se strinjam tudi z najemninami, tudi moji kolegi tam se niso vsi strinjali, kar je. Za mene so najemnine predrage. 17,5 procenta, je to predrago, zaradi tega se samo fotra črni trg tukaj in to moramo povedati pošteno. Predrage najemnine so tudi v gospodarstvu: pisarne, hale, proizvodnji objekti in da ne govorimo v privatnem sektorju, kjer se ne oddajo nepremičnine, ker je davek previsok. Tukaj se tudi strinjam, ampak cel kup, cel paket, ki je tukaj, je po mojem mnenju v tem trenutku nevzdržen in preveč je tega. Sedaj gledate vedno na gospodarstvo, ne na druge reči. Jaz sem bil na Državnem svetu, ko sem predstavil zakon SAB po moji ideji z znižanjem bolniške odsotnosti s 30 na 20 dni, ki je bilo veliko breme dodajalca. Vlada je proti. Vlada je proti, zato ker ni sistemsko rešeno. Nikoli ne bomo rešili, če bo šlo sistemsko, saj vemo, kaj pomeni to. Sistemska rešitev pomeni 10 let – ne dotikamo se več tega vprašanja, ker nima smisla. Pa je Državni svet potrdil predlog, ker je videl, da je ura, da začnemo z enega vogala reševati probleme. Če bi vi ta zakon tukaj pripravili na drugačen način, začeli z enega kraja in bi potem počasi šli v drugačne prijeme, mislim, da bi bila ta reč tu dobrodošla, v tem trenutku pa v tako velikem obsegu je skoraj nesprejemljiv. To je moje. Mislim, da ste tukaj vi pripravili itak v seriji ta zakon, misleč itak, da ne bo šel skozi, potem boste kazali s prstom v drugem mandatu: mi smo dali zakon, smo predlagali zakon, ampak vi ste ga minirali, vi ga niste hoteli naprej. Tu bo pripravila naslednja vlada požreti vse te reči tukaj, saj drugače ne bo šlo. Vse te investicije, vse to, kar je predvideno, kar je, ker ne vem, od kje bomo mi dobili denar notri. Pa vse te reči niso strategije za ponovni razvoj gospodarstva v naši državi. Tu so samo dam; dam in dam. Od kje bom pa vzel, od kje bom pa dobil? To je moje vprašanje. Kolikokrat sem jaz vprašal. Ne vidim nobene stvari, da bomo prišli ponovno spet v tiste normalne poslovne številke prihodkovne strani, tako kot je bilo prej, ko ste prevzeli vlado. To je zelo enostavno povedano. Zaradi tega ne morem drugega, kakor da se s tem zakonom, žal, ne morem strinjati; v taki obliki, v take razsežnosti, tako kakor kaže. Naša stranka bo glasovala proti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Robert Polnar, pripravijo se Suzana Lep Šimenko, Igor Peček, Matjaž Han.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Pri razpravi o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini ocenjujem, da je temeljni problem izhodiščna predpostavka, glede katere se ne strinjamo. Predlagatelj namreč pravi, da so prihodki od dohodnine v celotni strukturi davčnih prihodkov državnega proračuna dovolj visoki že zdaj, da jih je možno zniževati. Če predpostavimo oziroma za izhodišče vzamemo leto 2019, ko v državi ni bilo krize, in to vzamemo za izhodišče, potem lahko ugotovimo, da slovenska država takrat s celotnimi prihodki, tudi s tistimi iz dohodnine, ni zmogla financirati niti osnovnih stvari na področju zdravstva, sociale, izobraževanja, varnosti in tako naprej. Zdaj je menda situacija dozorela do tega, da lahko dohodninske prihodke znižujemo. Za leto 2021 je plan realizacije dohodnine milijardo in 288 milijonov evrov, do 23. oktobra je realiziranih milijardo in 207 milijonov evrov, se pravi malo manj kot 94 odstotkov, kar je zelo obetavno, o tem ne more biti dvoma. Stanje na področju javnih financ je trenutno tako, gospe in gospodje. Po zaključnem računu leta 2020 je bil ustvarjen proračunski primanjkljaj v vrednosti 3 milijarde in 486 milijonov evrov. V letošnjem letu je na dan 23 oktobra beležen proračunski primanjkljaj v višini 2 milijardi in 838 milijonov evrov. Mi smo zdaj v obdobju sprejemanja proračunov, spremembe za 2022 in proračuna za 2023. Za 2022 je načrtovanih 2 milijardi in 471 milijonov evrov primanjkljaja, za leto 2023 pa milijardo in 518 milijonov evrov primanjkljaja. Pa da ne bo nesporazuma, meni se gnusi gostilniška demagogija, ki jo tule poslušam v zvezi s primanjkljajem in dolgom. Zaradi tega ker proračunski primanjkljaj v tem primeru ima jasno določeno funkcijo, in ta njegova funkcija je protikrizna. Zato je vedno v taki obliki potrebno poudariti, za kaj je bil ta primanjkljaj namenjen. 4 milijarde in 704 milijone evrov je država vložila v ukrepe za omiljevanje posledic epidemije covida-19, in tega si nisem izmislil sam, to je povedal Fiskalni svet, tista inštitucija, ki jo del Državnega zbora danes kuje v nebo in njene dopise oziroma zapise dojema kot svetopisemsko dogmo; pred dvema letoma, bil sem zraven, ko so bili pa ti isti ljudje na poziciji, bi pa Fiskalni svet najraje ukinili. Torej, gospe in gospodje. O pomenu dohodnine velja govoriti tudi skozi celotno strukturo davčnih prihodkov državnega proračuna. Kot omenjeno, samo za ilustracijo: 2023. leta je predviden dohodninski prihodek v višini milijarde in 784 milijonov evrov, to je za več kot 300 milijonov, kot so predvideni celotni prihodki iz prejetih sredstev iz proračuna Evropske unije. Tisto torej, na kar se država zdaj opira kot izhodišče za izhod iz krize. Dohodnina bo torej leta 2023, če bo realizirana tako, kot je planirana, presegla celotna prejeta sredstva iz Evropske unije, in to je tisti njen ključni pomen. Gospe in gospodje, dohodnina je po svojem pomenu za državni proračun druga ali tretja najpomembnejša davčna vrsta, pač odvisno od proračunskega leta, ali so trošarine druge ali pa je dohodnina druga. Od leta 2010 do vključno leta 2020 je bil najvišji izplen iz dohodnine leta 2019, se pravi zadnje leto pred krizo, 2 milijardi in 591 milijonov evrov. To je pomembno vedeti zato, da vemo, o kakšnih okvirjih se pogovarjamo, ko seštejemo vse minuse oziroma vse bodoče proračunske primanjkljaje oziroma odhodkovne primanjkljaje, ki bodo izšli iz morebiti sprejetega zakona. Delitev med državnim in občinskim proračunom je bila takrat 54 proti 46 v prid državnega proračuna. Leta 2020 so se stvari nekoliko spremenile, 2 milijardi 487 milijonov evrov prihodkov, razporeditev pa 47 odstotkov država in 53 odstotkov občine, kar je v skladu z Zakonom o financiranju občin. Torej, pred krizo so bili prihodki v rekordnem letu nekaj manj kot 2 milijardi 600 milijonov evrov. Predlagatelj, ko utemeljuje svoje posege zlasti v splošno olajšavo, planira, da naj bi v letu 2023 bilo prihodkov iz dohodnine 3 milijarde 153 milijonov evrov. Se pravi, v štirih proračunskih letih 2020,2021, 2022 in 2023 porast za skoraj 22 odstotkov. Koliko je to realno, to se bo šele videlo. Pri dohodnini je seveda pomembna tudi njena sama struktura. In tu so stvari jasne – dohodnina od dohodka od zaposlitve, dohodnina od dohodka iz kapitala in dohodnina od dohodka iz dejavnosti so najpomembnejši viri dohodnine. Toda daleč, daleč od vseh je najpomembnejša dohodnina od dohodka od zaposlitve, 85 do 90 odstotkov celotnih prihodkov od dohodnine v vsakem letu. In ravno v ta del se tudi najbolj drastično posega, zaradi tega, ker se dviguje splošna olajšava. Tisto, kar je najpomembneje pri vsej stvari, po mojem mnenju, je vir – česa? Najpomembnejši vir je torej dohodnina. Glede tega ne more biti nobenih dvomov. V začetku letošnjega leta je bila na eni od fakultet ljubljanske univerze izdelana študija po naročilu Ministrstva za javno upravo o fiskalni kapaciteti slovenskih občin. Iz tiste raziskave, zelo temeljite, dolgotrajne, je za našo današnjo potrebo najbolj znakovit podatek o dohodnini kot deležu tekočih prihodkov občinskih proračunov v časovni premici oziroma časovni vrsti od leta 2007 do vključno leta 2018. Več kot 60 odstotkov vsako leto so občinski proračuni iz davčnih in nedavčnih prihodkov počrpali iz dohodnine. To se pravi, da je dohodnina tisti najpomembnejši vir financiranja oziroma delovanja občin. Zato bi bilo treba ob vsem navdušenju, ko govorimo o zmanjševanju davčnih obremenitev zaposlenih, povedati vsaj še nekaj stvari. Kaj je tisto, kar občine z dohodnino financirajo, kaj je tisto, brez česar občine sploh ne morejo poslovati? Prva stvar, investicije v predšolsko varstvo, kar je izvirna pristojnost lokalne samouprave. Druga zadeva, materialni pogoji za izvajanje osnovnega šolstva, tudi občinska pristojnost. Tretja pomembna zadeva, okoljevarstvo, zlasti odvajanje in čiščenje odpadnih voda; preprosto povedano čistilne naprave in vse naprave ter tehnična sredstva za priključitev na te čistilne naprave. Četrta in najpomembnejša zadeva, oskrba s pitno vodo; to je izvirna občinska pristojnost. Poleti sem se kislo smejal, ko sem poslušal svoje rojakinje in rojake, kako so obranili pitno vodo. Niti eden od njih nima pojma, da je pitna voda v izključni pristojnosti občin in da so vsi viri pitne vode v Sloveniji v občinski lasti. In da je vsa distribucijska infrastruktura za oskrbo s pitno vodo v lasti občinskih podjetij. In to se vse financira iz dohodnine. Res je, določena investicijska vzdrževanja na omrežju, stroški dela, stroški materiala, stroški storitev se financirajo iz vodarine in omrežnine. Toda bistvene stvari, kar se tiče investicij v vire in izgradnjo omrežja, se financirajo pa iz dohodnine. Še zadnja zadeva, zelo pomembna s tega področja, prostovoljno gasilstvo. Prostovoljno gasilstvo se v glavnem financira iz občinskih proračunov, zlasti osebna in tehnična oprema operativnih gasilskih enot. In vse to je ogroženo, v kolikor se dohodninski prihodki znižujejo. Država ponuja izvrstno alternativo, finančno izravnavo, kar pomeni z drugimi besedami, da se jemlje finančna avtonomija občinam in to je tisto, zaradi česar ne morem podpreti tega zakona. Pomembno je pa še nekaj drugega, kot sem prej omenil, predvidena je do leta 2023 porast za 22 odstotkov glede na leto 2019. Po mojem je to nerealno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Suzana Lep Šimenko.
Najlepša hvala za dano besedo. Jaz pa moram reči, da ko je maja Zakon o dohodnini prišel v Državni zbor, sem si rekla, da končno, ampak res končno en zakon, ki prinaša konkretne finančne razbremenitve, eno davčno reformo – če pač uporabim besedo reforma; eni jo marajo, drugi ne – in sem se ga resnično na nek način veselila in sem vesela, da je Vlada končno pripravila tak zakon. Po dolgih letih. Zakaj? Zato, ker pomeni na eni strani pomoč gospodarstvu in na drugi strani pomoč prebivalstvu. Pomoč gospodarstvu zlasti v tem, ker bo dejansko prišlo do razbremenitve plač, kar bo seveda pomenila, da bodo številna podjetja lažje pridobila ustrezne sodelavce. Danes se namreč soočamo s situacijo, ko še vedno sicer imamo določeno število brezposelnih, a na drugi strani podjetja množično opozarjajo na težavo, da dejansko ne dobijo sodelavcev, in še vedno, na drugi strani, bistveno preveč mladih, posebej visoko izobraženih, ki naj bi bili gonilo našega razvoja, odhaja v tujino. Zakaj? Ključni razlog je ta, da tam dobijo bistveno večje plače. Pomoč prebivalstvu – milijon 550 tisoč zavezancev, dohodninskih zavezancev, bo razbremenjenih, kar pomeni, da bodo dobili višje plače in ta denar, ki ga bodo dobili več, verjamem, da ga bodo seveda porabili. Gre v potrošnjo in država spet dobi, pač preko drugega davka, denar v proračun. Že leta smo opozorjeni s strani številnih inštitucij, da je obdavčitev plač v Sloveniji previsoka. Smo bistveno nad povprečjem držav OECD-ja. Davčni primež v Sloveniji je kar pri 43,6 odstotkih, v državah OECD-ja pa je to pri 36 odstotkih. Tisto, česar tudi ne smemo zanemariti, je past brezposelnih v Sloveniji. Kaj to je? To je v bistvu razlika v neto dohodku osebe, ko ta gre iz statusa brezposelne v zaposljivo osebo. Pri nas, pri 60 odstotkih povprečne plače, je to pri 80 odstotkih, medtem ko, recimo, v povprečju držav EU-ja pri 70 odstotkih. To seveda pomeni, da se neto dohodek ob zaposlitvi poveča za manj kot 20 odstotkov. Kaj to pove? In seveda zato tudi imamo še vedno določeno število brezposelnih ljudi, ljudem se enostavno ne splača delati in na drugi strani se pa povečuje siva ekonomija. Vse to s tem zakonom naslavljamo. Zato se mi zdi izjemnega pomena, da ga tudi sprejmemo. Spremembe na področju davčne razbremenitve plač so po moji oceni resnično nujne. Tista ključna, ki je danes že bila večkrat omenjena, je seveda dvig splošne olajšave s 3 tisoč 500 na 7 tisoč 500 evrov. Seveda s prehodnimi obdobji, tam do leta 2025. Tako da to, kar je gospod Bandelli prej rekel, da želimo vse naenkrat – ne želimo. Spremembe se uvajajo postopoma, predvsem ta, ki je ključna, dvig splošne olajšave. In kaj to pomeni? To seveda pomeni višje neto plače in to višje neto plače čisto vsem. Tisti, ki je na minimalni plači, bo na mesec, ko bo splošna olajšava 7 tisoč 500 evrov, prejel 53 evrov na trenutni znesek več, letno to znese 640 evrov. Tisti, ki ima povprečno slovensko plačo, bo mesečno neto prejel več glede na trenutno slovensko povprečno plačo 90 evrov. Na letnem nivoju to pomeni kar tisoč evrov. Res težko razumem, da kdorkoli v tem državnem zboru lahko temu nasprotuje, še posebej težko razumem, ne vem, s strani SD, ki se zmeraj borijo za višje plače, izjemno težko to razumem s strani določenih sindikatov, ki naj bi bili za to, da bi bile plače delavcem višje, sedaj pa nasprotuje taki spremembi. Res težko razumem. Ampak boste prišli s tistim argumentov: ja, ampak tisti, ki ima višjo plačo, bo pridobil še več. Ja, res je tako, ampak tisti, ki ima višjo bruto plačo, tudi bistveno več plačuje za dohodnino. Če ste si pogledali zakon, na strani 6 je ena razpredelnica, in sicer podatki za dohodnino za leto 2018. Ko tukaj pogledamo, vidimo, da okoli 6,5 odstotkov vseh zavezancev, govorimo o dohodninskih razredih 3, 4, in 5, je v tem letu vplačalo za nekaj čez 934 milijonov evrov dohodnine, medtem ko vsi ostali, prvi in drugi dohodninski razred, teh je 93,5 odstotka, so pa vplačali 1,18 milijarde evrov. Torej nekaj malega več. Takšna je razlika v Sloveniji in tako so bistveno bolj obremenjene tiste malo višje plače in seveda zato mladi odhajajo v sosednjo Avstrijo ali v druge države, kjer je obremenitev plač bistveno nižja. Ostale spremembe, ki se mi prav tako zdijo izjemnega pomena, in sicer znižuje se davčna stopnja v petem dohodninskem razredu s 50 na 45 odstotkov. To seveda pomeni, da bomo morda pa vseeno kakšnega sposobnega, mlajšega na nek način zadržali pri nas v Sloveniji. Znižuje se stopnja dohodnine od dohodka iz oddajanja premoženja v najem s 27,5 odstotka na 15 odstotkov. Že danes je bilo tukaj rečeno, ogromno je oddajanja na črno. Na drugi strani so najemnine bistveno previsoke. Ja seveda, saj je tudi davek bistveno previsok in znižanje tega davka se mi zdi tista prava pot, da dejansko pridemo do boljših cen samih najemnin in na drugi strani tudi do tega, da dejansko do oddajanja na črno več ne bi prihajalo. Znižuje se stopnja dohodnine od dohodka iz kapitala s 27,5 na 25 odstotkov. In tisto, kar se mi zdi prav tako izjemno pomembno, oprosti se plačilo dohodnine iz naslova družinske pokojnine in dohodkov, izplačanih iz šolskih skladov. Vsi veste, kako se zbira denar v šolske sklade, z raznimi donacijami, potem je tudi v tem času zlasti aktualno, da po vseh šolah za šolske sklade zbirajo star papir. In kaj se financira iz teh šolskih skladov? Ne vem, dejavnosti, kot so šola v naravi, potem da se otroci lahko udeležujejo tekmovanj in podobno. Seveda oprostitev vplačila dohodnine za te namene se mi zdi izjemnega pomena. Znižuje se boniteta za električna vozila in to na nič, kadar delodajalec zagotovi delojemalcu osebno motorno vozilo za privatne namene. Seveda so polna usta nas zelenega okolja, naravnanosti v tej smeri in seveda razumem, da boste ta zakon podprli tudi zaradi tega ukrepa. Še ena izjemno pomembna sprememba, in sicer ponovno se uvaja seniorska olajšava. Vsi tisti, starejši nad 70 let starosti – za tiste to pomeni olajšav v višini tisoč 500 evrov letno. Konkretno to pomeni, da bodo prejemki pokojnine neobdavčeni do dohodka v višini tisoč 433 evrov, danes pa ta znaša pri tisoč 173 evrov. Uvaja se nova olajšava za vlaganje v digitalno preobrazbo, v zeleni prehod v višini 40 odstotkov, dviguje se olajšava za vse, ki sprejmejo vajenca, dijaka, študenta po učni pogodbi s trenutnih 20 na 80 odstotkov povprečne plače, za espeje se dviguje olajšava za deficitarne poklice. Vse to so spremembe, ki so v naši zakonodaji, vsaj jaz tako ocenjujem, izjemno pomembne in nujne. Bila je izpostavljena dilema okoli občin. Seveda, če katera, si ta vlada prizadeva, da občine dobijo več sredstev, zato ker se zavedamo, da več sredstev za občine pomeni več razvoja, pomeni izboljšana kvaliteta življenja za prebivalce, ki v tistih občinah živijo, in zaradi tega smo tudi že večkrat dvignili povprečnine. S strani ministra je bilo lepo rečeno za tiste razlike, ki bodo zaradi manka dohodnine prišle, bo država občinam zagotovila finančno izravnavo, kar pomeni, da občine nikakor ne bodo dobile manj sredstev. Kot je bilo tudi s strani ministra zagotovljeno, nobenega kolapsa javnih financ ne bo, česar so vsa tukaj na levi strani sedaj tudi polna usta. Na drugi strani delavci migranti, številni državljani delajo, ne vem, v sosednji Avstriji in dobijo vsako leto, ker seveda tam so plače bistveno manj obdavčene, velika doplačila dohodnine. S tem, ko se bo dvignila splošna olajšava s 3 tisoč 500 na 7 tisoč 500 evrov, bomo v veliki meri rešili tudi njihov problem. Tudi zato se mi zdi pomembno, da ta zakon podpremo. Glede na trenutne razprave pa vidim, da se več kot očitno v tem državnem zboru delimo na tiste, ki si želimo davčnih razbremenitev in ki podpiramo višje neto plače, in seveda na tiste, ki si želite višje davke in večjo davčno obremenitev. Seveda sem za to, da vsi dobijo večje neto plače. Vem, da bodo ta denar potrošili, in vem, da bo država spet v proračun dobila dovolj sredstev, da bo lahko financirala vse z zakonom določene obveznosti. Zakon bom v prvi obravnavi seveda podprla. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima Igor Peček. Pripravi naj se Luka Mesec. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Na začetku bi povedal eden stavek. Nihče si ne želi višjih davčnih bremenitev, sem prepričan, da si vsi želimo čim boljše družbeno okolje, ampak če povzamem bistvo zakona, ki ga razlaga Vlada, je, da gre za razbremenitev podjetij in posameznikov z namenom izboljšanja konkurenčnosti, rasti BDP in večje potrošnje. Splošna razlaga Vlade oziroma ministra, ki smo jo danes večkrat slišali, je, da se bo načrtovani izpad v višini dobrih 240 milijonov letno kompenziral – ali se je delno že kompenziral – z večjo potrošnjo na račun višje oziroma relativno visoke gospodarske rasti. Tukaj velja najprej omeniti, da smo leta 2019 imeli, relativno gledano, višjo gospodarsko rast, kot jo imamo letos. Gre pač samo za stvar številk in primerjave obdobja z obdobjem. Tudi višjo, kot se predvideva v naslednjih dveh letih, čeprav se predvideva nižja od te, ki jo imamo danes. Imeli smo presežek v proračunu in pa prihodke iz naslova dohodnine sorazmerne ostalim davčnim prilivom v proračunu. Struktura prihodkov se s to spremembo bistveno spreminja, spreminjajo se tudi odhodki. Zdaj, ali je ta struktura, ki jo imamo v tem trenutku, sorazmerna, prava, to težko sodim, nisem tak strokovnjak, da bi se sploh spuščal, vendar iz strukture se da marsikaj razbrati. Strinjam se z navedbo kolegov in kolegic, tudi ministra, da velja, da po vseh raziskavah in analizah, ki jih imamo možnost pregledati, v Republiki Sloveniji najbolj obdavčujemo stroške dela. Po deležu socialnih prispevkov smo znotraj OECD-ja na drugem mestu, pred nami je samo Nizozemska, ampak tukaj je treba pač ob bok temu povedati tudi to, da se na Nizozemskem višji prispevki plačujejo samo do določenih zneskov. Znotraj 27 članic Evropske unije pa ima samo Slovenija in pa Švedska tako imenovani sistem brez socialne kapice, kjer je višina teh prispevkov konstantna, ne glede na to, kakšni so prihodki. Mislim, da bi bilo potrebno tudi o tem razmisliti. To poudarjam zaradi tega, ker zelo radi rečemo, tudi minister sam je rekel, da gre pri predlogu tudi »za investicijo v visoko izobražene, sposobne posameznike, ki predstavljajo temelj prijaznega poslovnega in družbenega okolja«. To sem kar prebral iz obrazložitve. Po vseh dostopnih strokovnih analizah višina plače ni ključni faktor za to, da se mladi inženirji, informatiki, zdravniki odseljujejo iz Republike Slovenije, ampak je razlog na prvem mestu, kar se tiče zdravniškega kadra, predvsem delovne razmere in pa možnost napredovanja. Kar se pa tiče tehničnega, znanstvenega kadra pa najbolj odnos države do znanstvenoraziskovalne dejavnosti in večkrat izpostavljen patronat, ki ga imajo starejši raziskovalci neupravičeno do objav dosežkov, ki jih naredijo mladi raziskovalci, mladi inženirji, pod agendo raziskovalne naloge pa se največkrat prvi podpiše mentor. To ni zanemarljiv podatek in mislim, da ga je treba resno upoštevati. Zdaj, ali bo seniorska olajšava res prinesla k višji gospodarski rasti in večji potrošnji, se da razpravljati. Eni jo zagovarjate, jaz sam osebno dvomim vanjo. Osebno sem prepričan, da predlog spremembe v tem trenutku ni potreben. V štirih letih bo pomenil izpad dobrih 800 milijonov v državnem proračunu, ne glede na to, da ga bomo kompenzirali z drugimi davščinami; to, kar nam minister napoveduje. Ne glede na to. Ta denar v tem trenutku krvavo potrebujemo za kakšne druge investicije, za drug namen. In ob nižanju prihodkov v državnem proračunu tudi zaradi upoštevanja tveganj, kaj se bo na finančnih trgih znotraj Evropske unije, pa tudi verjetno malce širše, izven njenih meja dogajalo v prihodnjih letih, ni smotrno in ni pametno dejanje. To govorim predvsem zaradi napovedi, ki so vedno glasnejše znotraj Evropske unije, da bo določene ukrepe na področju vzdržnosti javnih financ potrebno čim prej sprejeti. Rad bi se oprl na objavo 21. oktobra, ki je bila na evropskem portalu Politico – bom samo v dveh stavkih povzel –, kjer napovedujejo, da se bodo pravila za javno potrošnjo, ki imajo velik vpliv na BDP, zaostrila, tudi z namenom, da ne bo preveč javnofinančnih izdatkov, kar bi pomenilo varčevalne ukrepe na tem področju. In to je treba upoštevati. Republika Slovenija, ali smo nad povprečjem ali pod povprečjem, po mojem mnenju to niti ni pomembno, dejstvo je, da smo se zadolžili. Zadolžili smo se zelo veliko zaradi epidemije pa še zaradi česa drugega. Na koncu bom zelo preprosto povzel. Lahko nas skrbi in mora nas skrbeti, kje bomo jemali denar v prihodnjih letih za ves ta primanjkljaj, ki smo si ga morali ustvariti oziroma ki ga Vlada še kar naprej povzroča, mogoče na določenih segmentih brez potrebe. Na način, da se niža davke in prihodke v proračunu, tako da imajo ti dokaj majhen učinek za tiste manj premožne, ki jih je pri nas največ, za tiste bogatejše, ki jih je pa relativno malo, prepričan sem, da se ta ne bo izrazil v povečani potrošnji; pri tistih, ki imajo malo manj, ja, ampak pri tistih večjih pa se bojim, da bo ta vpliv najbolj viden pri depozitih v bankah in hranilnicah. To smo v zadnjih dveh letih videli, praktično so se za več kot skoraj 15 procentov depoziti v slovenskih bankah povečali. Mislim, da moramo ta podatek imeti v mislih. Napoved ministra, da bomo proračune občin reševali s finančnimi izravnavami – no, ta me je pa zaskrbela. Ampak zaskrbelo me je zaradi tega, ker se bojim, da bo res, da bodo občine zaradi nižje dohodnine – ne glede na to, da jim zdaj dvigujemo povprečnino – imele nižje prihodke, manj sredstev. Po mojem mnenju zelo preprosto to pomeni tudi to, da bodo zaradi tega napori, ki jih vlagamo, ki jih vsa družba oziroma tudi ministrstva vlagajo za projekte zelenega in digitalnega prehoda, lahko ogroženi. Vsi vemo, kaj finančne izravnave pomenijo. Pomenijo, da nimaš denarja skozi mesec, dobiš ga sicer na koncu leta, ampak zaradi tega ne moreš vzeti ne kredita, nimaš ne dovolj likvidnostnih sredstev, da boš določene projekte financiral. In to je skrb, ki ni odveč. Proračun za leti 2022 in 2023 ne dokazuje, kot je rekel minister, ampak predvideva, da bodo prihodki iz dohodnine višji, ne glede na to, da jih zdaj z ukrepi nižamo. Podlage, ki spremljajo takšne ocene, pa so zelo tvegane. Bom povedal samo dva podatka oziroma tri. V letu 2023 je iz naslova dohodnine predvidenih milijardo 784 milijonov, v letu 2020 je bil priliv iz dohodnine milijardo 164 milijonov, v letu 2019 pa 1,39 milijarde. Sam osebno podpiram dvig splošne olajšave, zato ker se mi zdi, da ni prav, da z dohodnino obremenjujemo tiste, ki že tako ali tako težko pridejo skozi mesec. Če pa upoštevam zakon kot celoto in vse, kar je v paketu tega zakona zaradi predvidene višje potrošnje, predvidene višje gospodarske rasti, pa na tak predlog pač ne morem pristati. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima Luka Mesec. Pripravi naj se Andrej Černigoj. Izvolite.
Hvala lepa. Kot veste, je bil slogan Levice na volitvah Blaginja za vse, ne le za peščico. Ta zakon bi lahko nosil ime Blaginja le za peščico. Namreč, kdo dobi po tem zakonu? Kdo dobi skozi to razdelitev, ki jo na novo rišete? Dobijo najprej 4 tisoč 300 najbolje plačanih v državi, se pravi tisti, ki zaslužijo nad 70 tisoč evrov na leto, ker se jim bo znižala dohodnina. Dobijo direktorji, ki si bodo lahko izplačevali manj obdavčene božičnice. Dobi zgornjih 10 odstotkov upokojencev, tisti, ki imajo penzije nad tisoč 500 evrov. In dobi 1 odstotek prebivalstva, tisti odstotek, ki bolj kot od svojega dela, živi od svojega kapitala, od rent, naložb, najemnin in tako dalje. Izgubijo pa vsi ostali. Izgubijo v prvi vrsti občine. Občine bodo izgubile 400 milijonov evrov na leto. To je polovica njihovega davčnega prihodka. S tem bodo izgubili vrtci, osnovne šole, prostovoljni gasilci, tisti, ki se ukvarjajo z oskrbo s čisto pitno vodo. Ti bodo izgubili. Po drugi strani bo izgubila država. Država bo izgubila 800 milijonov na leto. 800 milijonov evrov na leto je denar, s katerim lahko zgradimo 10 tisoč javnih najemnih stanovanj, 120 novih infekcijskih klinik in tako naprej. Kaj boste vi naredili s tem denarjem? Ta denar boste potisnili v žepe 4 tisoč 300 najbolje plačanim, direktorjem, ki bi imeli malo višje božičnice, zgornjim 10 odstotkom upokojencev in tistemu enemu prebivalstva, ki že tako ali tako živi bolj od svojega premoženja kot od svojega dela. Zakaj točno torej to počnete? Slišimo, da bo to imelo neke razvojne učinke. To bo imelo obratno od razvojnih učinkov, ker bo država osiromašena, ker ne bo mogla graditi bolnic, šol, vrtcev ali pa jih celo financirati, bodo vsi s tem na slabšem. Na najboljšem bo samo zgornjih nekaj odstotkov prebivalstva. Slišimo, da boste to kompenzirali in prinesli notri z drugimi davki. To je prej minister govoril. Ampak poglejte, če bi hoteli 800 milijonov evrov pokompenzirati, da bi dobili to v dohodnino, bi moralo nastati 300 tisoč novih delovnih mest. Ali mi lahko kdo pri zdravi pameti tukaj zatrdi, da bo ta zakon, ki ga imamo pred seboj, ustvaril 300 tisoč delovnih mest? Vam pa jaz povem, da bo kakšno zaradi tega propadlo, ker ko zmanjšaš državno blagajno za 800 milijonov, bo verjetno treba tudi kje odpuščati, ali varčevati, ali pa kakšno inštitucijo zapreti. Potem slišimo, kako ta vlada daje in kako se sedaj kao delimo na tiste, ki želite delo nagrajevati, in na tiste, ki želimo delo obdavčevati. Poglejte, ta vaša vlada je povsem izgubila stik z realnostjo. Vi pravite, dali bomo milijarde za bolnice, pa dali bomo stotine milijonov za dolgotrajno oskrbo, pa 800 milijonov bomo izrezali v davkih, pri tem da imate vi že letos do konca avgusta 2,4-milijarde minusa v proračunu. In že drugič ste dopolnjevali proračun za letos, sedaj v drugem koraku boste 670 milijonov evrov dodatnih porabili, ki jih nimate v proračunu. Se pravi, pri trimilijardni luknji, vi sadite rožice pred volitvami, kaj boste vse zgradili, hkrati pa še režete državno blagajno za 800 milijonov evrov. Ne, kolegice in kolegi, ne delimo se na tiste, ki hočete nagrajevati delo, pa na tiste, ki ga hočemo obdavčevati! Delimo se na tiste, ki znamo brati tabele, seštevati in odštevati, in na tiste, ki očitno mislite, da denar raste na drevesu.
Hvala lepa. Besedo ima Andrej Černigoj, pripravi naj se Jure Ferjan. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani dragi gostje! Kolegice in kolegi! Pred menoj je bila viharna razprava. Moje bo malo bolj umirjena in razumska, ampak Nova Slovenija je že v preteklosti obelodanila program; program, ki ga je Nova Slovenija pisala s strokovnjaki, ki so na tem področju že veliko raziskali. In sam naslov smo dali Do višjih plač z nižjimi davki. Če mogoče se ozremo malček v preteklost, vemo, da v letu 2015 so znašali javni izdatki po podatkih OECD 47,8 odstotka BDP, v letu 2016 pa več. Na področju davčne obremenitve dela je Republika Slovenija med državami z nadpovprečno visokimi odstotki dajatev, medtem ko povprečje OECD znaša 36 procentov. Je breme dajatev za delo v Sloveniji, reci piši, 42,7. To se pravi, na eni strani povprečje OECD 36 procentov, na drugi strani je pa v Sloveniji 42,7. Tisti, ki malo znamo uporabljati številke, lahko rečemo, razlika je občutna. Kaj predlagamo? Predlagamo zakon, ki prinaša postopno povišanje splošne dohodninske olajšave, to pomeni: do višjih plač z nižjimi davki. To se pa več denarja vsem državljankam in državljanom v svoji lastni denarnici. Tako preprosto se to sliši. Ta zakon ne prinaša samo tega, ampak še bistveno več. Zniža se stopnja dohodnine v zadnjem davčnem razredu s 50 procentov na 45 procentov in zniža se stopnja dohodnine od dohodka iz kapitala s 27 procentov in pol na 25 procentov. Zame, ki poskušam in poslušam mlade, ki imajo velike težave z pridobivanjem in najetjem stanovanj, je pa znižanje davčne obremenitve oddajanja premoženja v najem bistveno, bistveno pomembno. Znižuje se stopnja dohodnine od dohodkov za oddajanje premoženja v najem z današnjih – z današnjih – 27 in pol procenta na 15 procentov. Enim v naši državi so dvignili stopnjo dohodnine, so dvignili in s tem onemogočili mladim do stanovanj. Tisti, ki imajo stanovanje, se rajši odločajo: prvič, da ne oddajo stanovanja, drugič, tudi mlajši rajši vidijo, da plačujejo najemnino na črno zaradi tako velikega davka. In tukaj je znižanje na 15 procentov – 15 procentov popolnoma podpiram, to bo pomenilo več oddanih stanovanj in s tem tudi pritok več denarja v državni proračun. Podpiram, zelo podpiram, zaposlovanje oseb s poklici v primanjkljaju, olajšava na višini 45 procentov plače in olajšava za zaposlitev mlade osebe v višini 45 procentov plače se s starosti 26 dviguje na 29 let. Mislim, da ga ni tukaj poslanca, ki bi take zadeve zavrnil. Po drugi strani pa imamo tukaj stranke, ki pravijo, da so za zeleno, za zeleni preboj. Ta zakon tudi omogoča olajšavo za spodbujanje zelenega in digitalnega prehoda, z uveljavljanjem katere si bo zavezanec znižal davčno osnovo za določena kvalificirana vlaganja, uveljavlja lahko zmanjšanje davčne osnove v višini, ne desetih, ne dvajsetih, ampak 40 procentov zneska, ki predstavlja vlaganje v digitalno preobrazbo in zeleni prehod. Nenazadnje – in nenazadnje – določa se višja olajšava za donacijo za humanitarne, kulturne, športne in še tako naprej namene, poviša se z zdajšnjih 0,3 na en procent. To se pravi kar trikratno povišanje olajšave. Poleg tega se športne namene umesti tudi med namene, za katere je mogoča še dodatna olajšava v višini 0,2. Ta zakon bom podprl, v prvi vrsti predvsem zaradi zniževanja stopnje dohodnine od dohodkov iz oddajanja premoženja v najem s 27,5 procentov na 15 procentov. Tukaj ima Nova Slovenija in celotna desna vlada rešitev, kako bodo prišli mladi in drugi lažje do stanovanja. Seveda, na drugi strani, imajo nekatere, tako oni sami pravijo, boljše rešitve. To je razlastitev. Državljanke in državljani, zamislite se in to tudi ukrepajte v prihodnosti! Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jure Ferjan, pripravi naj se mag. Dejan Židan. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, ostali gostje, cenjene poslanke in poslanci in vsi, ki nas spremljate, lepo pozdravljeni! Novela Zakona o dohodnini se praktično dotika slehernega izmed nas. Dotika se vsakega, ki v Sloveniji dela in ustvarja. To pomeni, da sama razbremenitev obdavčitve dela pomeni večjo konkurenčnost Slovenije v mednarodnem okolju, pomeni višje neto plače; preprosto povedano, pomeni več denarja v denarnicah vsakega izmed nas. To tudi pomeni, da bo Slovenija, ko bo dvignila konkurenčnost poslovnega okolja, hkrati seveda na mednarodnem parketu v mednarodnem kontekstu bolj vabljiva tudi za investicije, ki bodo, prepričan sem, po tem zakonu, ker bo slovensko poslovno okolje, kar se tiče obdavčitve dela, bolj ugodno, večje tako za domači kot tuj kapital. Posledično se seveda to bo odražalo, lahko rečemo, v srednje in dolgoročnem obdobju tako z vidika nekega razvoja in napredka, ki ga bo to prineslo, in seveda tudi višje gospodarske rasti. Posledično pa se bo tudi v davčno blagajno oziroma v državno blagajno z davki zlilo več denarja. Osrednji ukrep tega zakona je zagotovo dvig splošne dohodninske olajšave oziroma splošne olajšave. Konkretno gre tukaj za postopni dvig z obstoječih 3 tisoč 500 evrov splošne olajšave na 7 tisoč 500 v letu 2025. Postopno, zato ker se ta olajšava dviguje postopno, in sicer za dodatnih tisoč evrov vsako leto; torej v letu 2022 4 tisoč 500 evrov in potem še tako naprej do 7 tisoč in pol v letu 25. To pomeni, da se seveda razbremeni delo v Sloveniji in to pomeni bistveno višje neto prihodke. Spoštovane in spoštovani, od Vlada Republike Slovenije in sploh od politike se pričakuje, da dela in da sprejema ukrepe za večjo blaginjo, za višji življenjski standard vseh prebivalk in prebivalcev te države in z Zakonom o dohodnini oziroma novelo tega zakona se počne ravno to. Vsakega zagotovo najbolj zanima, kaj bo pa on imel od tega zakona, od teh ukrepov, od stvari, ki jih obravnavamo in sprejemamo v Državnem zboru. Pri tem zakonu se pa da to zelo eksplicitno zelo neposredno povedati. Spoštovane in spoštovani, na tej tabeli oziroma grafiki lahko zelo jasno vidite, kako se bo vse skupaj odražalo pri posamezniku, ki uveljavlja, denimo, samo splošno olajšavo, ki je trenutno 3 tisoč 500 evrov in bo leta 2025 po sprejetju tega zakona znašala 7 tisoč 500 evrov. Se pravi, pri posamezniku kakšen bo rezultat na letni ravni? Za leto 2022 to pomeni 260 dodatnih evrov zaslužka na letni ravni. Leto kasneje 520 evrov, leta 2024 780 evrov in leta 2025, ko bo splošna olajšava 7 tisoč 500 evrov, to pomeni tisoč dodatnih evrov zaslužka za posameznika, ki ima povprečno plačo v Republiki Sloveniji po trenutnih podatkih. Za leto 2022 je povprečna plača v Sloveniji znašala dobrih tisoč 208 evrov neto oziroma dobrih tisoč 856 evrov bruto; tako za občutek. S tem ukrepom se odgovarja na problematiko, da je delo v Sloveniji eno izmed najbolj obdavčenih zadev, če gledamo primerljivo v Evropski uniji, če gledamo tudi v širšem kontekstu. S to razbremenitvijo, spoštovane in spoštovani, naredimo nekaj dobrega tako za posameznika, za delojemalca kot seveda tudi podjetništvo, za gospodarstvo, za delodajalce. Vse to prinaša seveda tudi odgovor na odhajanje našega kadra, ki se v Sloveniji izobražuje, potem pa odhaja v tujino, predvsem visoko izobraženega kadra, saj se znižuje obdavčitev dela in s tem seveda se podjetjem daje tudi možnost večjega nagrajevanja delavcev, višjih plač in s tem se veča tudi rast podjetij in posledično tudi rast gospodarstva. Kot lahko vidimo, ima ta zakon, novela Zakona o dohodnini, multiplikativne učinke. Če nekako vse skupaj povežemo, začnemo z nižjo obdavčitvijo dela, kar pomeni nižje stroške dela, posledično višje neto plače. Hkrati seveda je možnost tudi večjega nagrajevanja zaposlenih delavcev. To se odraža tudi v večji motivaciji zaposlenih, v večji učinkovitosti, produktivnosti delavcev, posledično se ustvarja višja dodana vrednost, rezultat je višja gospodarska rast in v širšem kontekstu gledano je rezultata napredek države in razvoj. In to je tisto, kar sem prepričan, da si vsi, ki tukaj sedimo, želimo in k temu strmimo. Sedaj pa je na nas, da z glasovanjem to tudi dejansko izkažemo. Novela Zakona o dohodnini, spoštovane in spoštovani, prinaša poleg omenjene predstavljene rešitve tudi še nekaj drugih zadev, ki so prav tako pomembne. Gre za razbremenitev dohodkov iz kapitala in najema, gre tudi za novo olajšavo za vlaganje v zeleni in digitalni prehod, uvedbo seniorske olajšave in pa odpravlja se plačilo dohodnine za dohodke iz šolskih skladov in plačilo dohodnine od dohodkov otrok iz naslova družinske pokojnine. Pomembno je, da se poudari, da ta izpad zaradi znižanja davka, da ne bodo oškodovane slovenske občine. Videli smo že s konkretnim podatkom, da iz načrtovanih dohodkov oziroma prihodkov države z naslova dohodnine za leto 2020 smo v bistvu v devetih mesecih letošnjega leta te že nekako dohiteli in v bistvu vse skupaj je – ta finančna posledica, finančni izpad zaradi tega zakona – v bistvu že pokrito. Hkrati pa, ker bodo ljudje imeli več denarja, bodo tudi več potrošili in seveda posledično bo tudi davčnih prilivov v državno blagajno več. Da je skrb odveč, da ta vlada denarja ne bi namenila slovenskim občinam, potrjuje tudi zelo jasen podatek glede povprečnin. Leta 2019 so slovenske občine dobile 589,11 evra povprečnine, leta 2020 pod vlado Janeza Janše pa 623,96 evra, kar je dobrih 34, skoraj 35 evrov več. Še več denarja so oziroma prejemajo v letošnjem letu, ko je povprečnina 628,20 evra in glede na to, da je Vlada sprejela tudi že odločitev za leti 2022 in 2023, vidimo, da se bodo povprečnine v prihodnjih letih še naprej skokovito povečale; v letu 2022 na 645 evrov in potem v letu 2023 še za dodatna 2 evra na 647 evrov. Spoštovane in spoštovani, če katera vlada se zaveda pomembnosti lokalnih skupnosti, pomembnosti doprinosa posamezne občine k razvoju, k napredku, k dvigu življenjskega standarda ljudi, je to vlada Janeza Janše. In to govorijo konkretni podatki, konkretne številke in to govorijo tudi ljudje na terenu, ko jih vprašaš. Spoštovane in spoštovani! Naj se v tem sklepnem delu svoje razprave nekako ozrem v začetek govora o zakonu oziroma noveli Zakona o dohodnini. Spomnim se, ko je Ministrstvo za finance oziroma ko je minister za finance predstavil ta zakon, da so bili številni odzivi; veliko je bilo pozitivnih odzivov. Zanimiva pa je bila, spoštovane in spoštovani, oddaja, ki je bila predvajana na Radio 1, predvajana 10. maja letos, Studio ob 17.00 je bila ta oddaja, in tam je bila poleg ministra za finance gostja tudi predsednica Zveze svobodnih sindikatov Slovenije gospa Lidija Jerkič. In ker gospa Jerkičeva kar najboljše oriše to situacijo, jo bom citiral. Takole je takrat dejala: »Zdaj me postavljate v rahlo neugodno situacijo, ker moram reči, da na katerikoli način razmišljam, kako razložiti, zakaj nismo zelo navdušeni za takšno spremembo, ki prinaša večji neto prejemek – ne znam. Enostavno razložiti človeku, zakaj smo pa zdaj proti, če bo pa njegova plača večja.« Gospa Lidija Jerkič, predsednica Zveze svobodnih sindikatov Slovenije, 10. maja letos na Radio 1, Studio ob 17.00, to je bil dobesedni citat. Spoštovane in spoštovani, s tem smo verjetno v Sloveniji postali prva država na svetu, kjer sindikati, ki naj bi zastopali pravice delavcev, nasprotujejo dvigu delavskih plač. Pa naj razume, kdor lahko! Jaz si želim in upam, da takšna logika, da takšno razmišljanje tudi ni agenda političnih strank, ki se imajo za KUL stranke. Ob tem se mi odpira vprašanje, ali boste res zavoljo nasprotovanja, rušenja ali karkoli že želite storiti tej vladi, rušili zakon, ki dviguje blaginjo, ki dviguje neto prejemke, ki dviguje plače vsem, spoštovane in spoštovani, vsem, ki v Sloveniji delajo in ustvarjajo blaginjo. Kajti to konkretno ta zakon prinaša. Vsak izmed nas, ki dela in ustvarja, bo zaradi tega zakona na račun nižje obdavčitve imel višje prihodke, več denarja na računu, v denarnici. Tako preprosto je to. Vse ostalo je zgolj iskanje izgovorov, spoštovane in spoštovani. Naj zaključim s tem, da smo v preteklosti, daljni in bližnji, poslušali veliko obljub o višjih plačah, o višjih pokojninah, o marsičem. Spoštovane in spoštovani, mislim, da smo do danes lahko vsi dognali, da samo višje plače so lahko garancija za višje pokojnine. Samo to. In ta zakon, spoštovane in spoštovani, prinaša višje plače in posledično tudi višje pokojnine. In ker sem prepričan, da je delo v Sloveniji preveč obdavčeno, in ker sem prepričan, da si Slovenke in Slovenci, prebivalke in prebivalci te države, ki delamo in ustvarjamo, zaslužimo večje plačilo, pošteno plačilo za svoje delo, da ta država ima posluh za vsakega, ki dela in ustvarja v Sloveniji, in mu želi povečati plačo na račun davčne razbremenitve, bom novelo Zakona o dohodnini podprl. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima mag. Dejan Židan. Pripravi naj se mag. Marko Koprivc. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovane predstavnice slovenske Vlade in ostali prisotni, lepo pozdravljeni! Naj začnem s tem, da se silno neprijetno v parlamentu počutim, ko desna stran udari po sindikatih, ko oni niso prisotni. Napadati nekoga, ki ne more ničesar povedati v svoj zagovor, enostavno ni dejanje, ki bi sodilo v parlament. To je prva stvar. Kot druga stvar pa mi dodatno neprijetno postane, ko vidim, katere ideologije v preteklosti so imele za eno glavnih tarč sindikate. Tako lepo prosim, ne tega početi. Dajmo se medsebojno argumentirano spopadati. Tisti, ki pa niso prisotni, pa naj ne bodo naša tarča, ker se ne morejo braniti. To je moja prošnja na začetku. Povsem jasno je, da na tej strani drugače gledamo na davčno politiko kot na desni strani. To ni nič slabega. Na podlagi tega se volivke in volivci odločajo, koga bodo volili. Ena stran, desna stran, vodi tako imenovano Trumpovo politiko ali pa politiko Margaret Thatcher – pa je vse to legitimno –, torej čim manj davkov, čim manj prispevkov, takšnih in drugačnih, zato ker bomo državljani več zaslužili in potem iz tega plačevali zavarovanje in vse ostalo. In potem tisti, ki je boljši, bo imel boljšo šolo, boljše zdravstvo in tako naprej. To je legitimna politika, če jo volivci potrdijo. Na tej strani seveda drugače govorimo. Govorimo predvsem o solidarnosti, da je človek človeško bitje in ne glede na svoje premoženje, ne glede na svoje starše, ne glede na regijo, iz katere prihaja, in ne glede na svoje prihodke si zasluži enako zdravstveno storitev, šolstvo in tako naprej. To je načelo solidarnosti, ki upam, da bo v tej državi vedno imelo večino. Tisto, kar pa mi ni všeč, so pa prazne obljube. Saj niso prvič, kajne. Ampak enostavno obljubljati, da bomo imeli več, ko se bo pobralo manj, ne vzdrži. To ne vzdrži ne po ekonomski doktrini, ne po ekonomski teoriji in tudi ne po ekonomski praksi. Rezultate prve Janševe vlade, druge Janševe vlade seveda so državljanke in državljani občutili na svoji koži. Naslednje vlade so potem to morale reševati in bilo je zelo težko. In če si zamislite razpravo iz prejšnjega tedna, je pokazala vso nevarno situacijo, v kateri smo. Pogovarjali smo se o nekem projektu, ki je pomemben, torej da z neko solidarnostjo tudi starejšim omogočimo spoštljivo starost preko dosegljive dolgotrajne oskrbe. To je super. Tisto, s čimer pa smo ves čas imeli veliko težavo, pa so številke v ozadju. Prvo leto bo potrebno dodatnih 100, potem 200, potem 400 milijonov in tako naprej. Tisti, ki so bili korektni, so povedali, da projekt v resnici bo stal okoli milijarde, ni pa niti približno zagotovljenega vira, ampak se kaže s prstom na proračun. Aha, to je en strošek, ki ga bo dodatno zmogel slovenski proračun, potem pa nekoč leta 2025 bomo nekaj uvedli ali pa tudi ne. Težava je, da podobnih zakonov – nekateri so celo sprejeti –, ki dajejo velike obljube o pomembnih stvareh – gradnja novih in adaptacija starih bolnišnic in podobno –, je pomembna stvar, kar podpiram, ampak zavedam pa se, da ta denar bo potrebno dati iz proračuna, investirati iz proračuna. In če je vse, kar sedaj obljubljamo – pa upam, da se bodo končno pogodile tudi višje plače medicinskih sester in družinskih zdravnikov in še marsikoga drugega. Ampak vse to stane, nič od tega ne bo prišlo iz nebes. Vse to stane, in to, da se to plača, je potrebno zagotoviti preko pobranih davkov. Tisto, kar pa mogoče marsikdo, ki nas posluša ali morebiti gleda ob tej uri, ne ve, verjamem pa, da poslanke in poslanci vemo, da po javnofinančnih virih, torej po pobranih davkih, prispevkih in ne vem še kaj, Slovenija niti približno ni prvak. Ni prvak. Kar naprej se govori, da poberemo bistveno več kot drugod, pa to v resnici ne drži. Pred sabo imam to, kar je objavil OECD, ta inštitut iz Pariza poznate vsi. Na OECD pravijo za leto 2019, za 2020 očitno še nimajo vseh podatkov, da je skupni javnofinančnih viri, torej vse oblike davkov, prispevkov in podobno, v Sloveniji, seveda za delovanje države in vsega ostalega, znaša 37,6 odstotka. Povprečje Evropske unije je pa višje, 41,1. Povprečje Nemčije, s katero se tako radi primerjamo, je višje, je 38,8; Avstrije, s katero se tako radi primerjamo, je 42,4; recimo Švedske, ki bi ji res radi bili zaradi njene solidarnosti podobni, je pa celo že skoraj 50 odstotkov. Torej ne drži, da je vsota vseh pobranih davkov in prispevkov v Sloveniji večja. Ni, je nižja! Saj tudi zato, če pogledate, v resnici dajemo iz proračuna dosti premalo denarja za slovensko zdravstvo. Imamo neko invalidno dopolnilno zdravstveno zavarovanje, ki bi moralo biti v bistvu osnovno, ostala dopolnilna seveda so lahko, in potem bi morali več namenjati. Jaz tudi upam, da bomo, ampak za vse to je potreben denar. Dejstvo pa je, da pa je preveč obremenjeno delo. Jaz sem prvi, ki se strinjam, da je potrebno zvišati splošno davčno olajšavo in podobno, ob tem pa želim biti pošten do državljank in državljanov –, če nekje nekaj znižaš, moraš nekje drugje zvišati. Ko sem prejšnji teden, ko smo se pogovarjali o dolgotrajni oskrbi, vprašal, dajte povedati, prosim lepo, okej, rabimo 200, 400 milijonov, pa povejte, kaj je namen, ali se dvigne obdavčitev, ne vem, premoženja, kapitalskih dobičkov, ali se bo DDV dvignil, karkoli, je bila pa tišina, kakor da smo znotraj groba. Ampak, če nekaj daš, moraš od nekod vzeti, to je osnovno pravilo, ki pa se tudi ga danes ne držimo. Danes pred nami je dokument, ki govori, zmanjševali bomo na različnih postavkah dohodninske prihodke na način, da pridemo s četrt milijarde na, ne vem, 800 milijonov ali celo nekaj več v nekaj letih. To je gromozanski denar. Če bi zadaj pisalo, okej, ta denar bomo dobili na podlagi tega in tega, bi bilo še razumljivo, ampak tega nikjer ni. Tisto, kar pa mi ni všeč, je pa, kadar se zavaja ljudi. Govori se, bodo imeli več neto. Težava je, da tisti, ki jim je najtežje in dobivajo najnižje plače že sedaj – koliko dohodnine pa plačujejo? Koliko dohodnine pa ti ljudje plačujejo? Povejte, kdo bo največjo korist imel po tem, kar je tu pred vami. Tuji menedžerji! Ker imajo najvišje plače; pa mogoče v kakšni slovenski korporaciji, ki je svetovno uspešna. Pa to pošteno povejmo! To je napisano za njih, ne pa za tiste, ki jim je težje ali najtežje. Potem dvignili bomo dodatno seniorsko olajšavo. Pa se vedno znova pozabi povedati, da mi splošno imamo in da zaradi splošne – koliko odstotkov upokojenk in upokojencev ne plačuje dohodnine? Zopet boste videli, da je zakon napisan, ne vem, za 10, 15 procentov pač tistih, ki dobivajo najvišje pokojnine. To povejmo naglas. Ta zakon ni za večino upokojencev! Nič ne bodo imeli več. Napisali ste ga za tisti, ne vem, 10, 15 odstotkov, mogoče kakšna številka gor, dol, ker pač nimam vseh točnih podatkov – opozicija nima vseh podatkov dostopnih enako kot na desni strani –, ampak ne pa za večino. Ljudje tega ne vedo. Ko se govori, ja, seniorska olajšava [[…]]Ja ja, za tiste, ki imajo najvišje pokojnine! V resnici želim naslednje: želim si, da zraste plača, ampak tako, da se plačajo tudi davki iz te plače. Če bomo rekli, plača bo zrasla tako, da se odpovemo vsem davkom in prispevkom, ki jih država pobira, saj potem ne bomo podobni Avstriji. Ali veste, zakaj je tako velika razlika pri pobrani dohodnini med nami in Avstrijo? Ker je tako velika razlika med povprečno plačo. Če bi bila povprečna plača v Sloveniji primerljiva povprečni plači v Avstriji, vseh teh deviacij več ne bi bilo. Tako da enostavni ukrepi: takoj dvignimo povprečno plačo – seveda je to utopično, ker to se lahko zgodi samo z višjo dodano vrednostjo. Saj to vsi vemo. Ampak to je glavni razlog, da je razlika, ko se pobirajo prispevki iz dohodnine. Res si želim, da imamo enotno stališče, ker imam občutek celo, da imamo, da bomo namenjali več denarja za stabilizacijo javnega zdravstva v vseh teh segmentih, ko moramo. Torej investicije, usposobitev, tako da se bodo zdravstveni zidovi končno obnašali zelo racionalno, organizacijsko sposobno; in tudi tisti, ki delajo, bodo dobili plačano več, vendar bo potrebno zagotoviti denar. Nam je to kot prioritetna točka prednost. Ideja, da pa bomo v naslednjih letih lahko živeli, ne vem, s polmilijardno, enomilijardno ali trimilijardno luknjo v proračunu, je pa ideja, ki je pač ne sme biti. Pa ne samo zaradi kriterijev, ki smo jih skupaj dogovorili v Evropski uniji. To je mogoče manj pomembno. Gre za to, da je to neetično. Silno slabo je, kadar si želi danes nekaj početi na način, da se ve, da bodo to plačevali naši otroci, vnuku ali pravnuki. Zato bi si jaz želel, da zakon, ki ga imamo danes tukaj, bi umaknili – pa mislim, da to sicer več ni možno –, da bi ga umaknili in zamenjali s takšnim, da bi se splošna dohodninska olajšava res dvignila; ampak kontra, da bi se povedalo, kje pa se bo denar vzel, tako da je finančni učinek nula. In potem bi imeli tudi dosti boljšega sogovornika na tej levi strani, zato ker potem bi se vedelo, da ne gre za načrtno spodkopavanje finančnih temeljev države. Zato ker imamo že dvakrat tovrstno izkušnjo z vami. Pa hvala za pozornost.
Hvala vam. Replika gospod Jure Ferjan.
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Jaz pa mislim, da ni nič spornega, prej dobrodošlo, da včasih v Državnem zboru tekom svoje razprave podkrepimo tisto, kar komentiramo in govorimo s konkretnimi citati in pač določenimi relevantnimi predstavniki, ko govorijo, komentirajo zadeve, ki jih tule obravnavamo, ne glede na to, ali so prisotni ali niso prisotni. Konkretno v tem primeru ne vem, kaj je spornega pri tem, da sem citiral besede predsednice Zveze svobodnih sindikatov Slovenije in izhajajoč iz njenih besed tega zakona ne podpirajo. V čem je problem? Sicer upam, da če bi bila gospa Lidija tu, da bi morda imela drugačno stališče, da so vendarle v tem času – ta citat je iz 10. maja letos – spoznala, da je Vlada pripravila zakon, ki pravzaprav povečuje neto prejemke, ki povečuje plače na račun nižje obdavčitve za vse državljanke in državljane Republike Slovenije, ki delajo in ustvarjajo v Sloveniji, za vse prebivalce in prebivalke, ki delajo in ustvarjajo v Republiki Sloveniji. In da ne bo kake dileme. Poglejte, takole je dejala gospa Lidija Jerkič, citiram: »Zdaj me postavljate v rahlo neugodno situacijo, ker moram reči, da na katerikoli način razmišljam, kako razložiti, zakaj nismo zelo navdušeni za takšno spremembo, ki prinaša večji neto prejemek. Ne znam enostavno razložiti človeku, zakaj smo pa zdaj proti, če bo njegova plača večja.« Iz tega razumem, da so slovenski sindikati proti dvigu delavske plače. Kako je mogoče kaj drugega razumeti kot to – iz teh besed. In ja, mene osebno to žalosti, verjamem pa, da kolege iz Socialnih demokratov tudi žalosti oziroma jih moti, kajne. Ampak žal imamo v Sloveniji takšne sindikate, ki so proti temu, da bi slovenski delavci imeli višje plače: tisti z nizkimi in tisti s povprečnimi in tisti z višjimi plačami. Takšna je slovenska realnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Koprivc, pripravi naj se mag. Marko Pogačnik. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! No, moj predhodnik je ravnokar na veliko zavajal s tem – kajne? Ker dejstvo je, kot je bilo že danes večkrat povedano, da se s to davčno reformo kot z vsemi poskusi dosedanjih davčnih reform predvsem nagrajuje tiste najbogatejše in pa kapital. Namreč, kot je bilo že predhodno povedano, najnižje plače so že sedaj upravičene do splošne davčne oprostitve. Predvsem pa, spoštovane in spoštovani, če želimo višje, in verjamem, da vsi v Republiki Sloveniji želimo višje plače, se moramo pogovarjati o gospodarstvu, o spodbudah za gospodarstvo, ne o davkih. Sem za to, da namesto davčnih odpustkov najpremožnejšim raje ta sredstva namenimo za gradnjo neprofitnih stanovanj, o čemer bomo danes govorili, za subvencije za vrtce, za dodatne štipendije, za dolgotrajno oskrbo, katere zakon je tudi v proceduri, pa ne znate, spoštovana Vlada, povedati, od kje boste vzeli sredstva za to področje, ki ga je nujno potrebno urediti. Če želimo vlagati v ljudi, moramo pozornost nameniti tem temam, če pa želimo višje plače, kot rečeno, pa se moramo pogovarjati o gospodarstvu, ne o davkih. Z nižanjem davkov ne moremo in ne smemo dvigovati plač. Pod desno neoliberalno vlado smo bili v zadnjem letu in pol priča poplavi idej o davčnih razbremenitvah – predvsem najpremožnejših seveda; od socialne kapice, ki ste jo potem umaknili, ker ste se očitno ustrašili in videli, da zadeva ne bo šla čez Državni zbor, več sto evrov mesečne razbremenitve najvišjih plač, do znižanja stopnje dohodnine in pa davkov od kapitala. Vlada govori, da bo z davčno reformo vplivala na strukturo gospodarstva, da bodo nižji davki in davčno razbremenjevanje plače prispevali k rasti in prihodu visoko tehnoloških in razvojnih podjetij. Mislim, da ni treba poudarjati, ker to vsi zelo dobro vemo, da konkurenčnost in cenenost delovne sile ne privlačita podjetij z visoko dodano vrednostjo. Govorite namreč, da bodo nižji davki najpremožnejših rešili tegobe slovenskega gospodarstva. Vsekakor temu ni tako, kot že rečeno. Da bodo nižje obremenitve plač pomenile, da bodo delodajalci avtomatično ta sredstva namenili vlaganju v raziskave in razvoj – ne drži; in to preizkušeno ne drži. Če so na vladi pozabili, predlagam, da najdejo podatke iz leta 1996, ko se je znižala stopnja prispevkov delodajalcev, in se podučijo. Postali smo edina evropska država, kjer delodajalci plačujejo nižji znesek za pokojninsko in invalidsko zavarovanje kot delavci. Te stvari bi morali reševati. No, na lestvici držav po razvojnih vlaganjih gospodarstva se zaradi te razbremenitve nismo nikamor premaknili. Višje plače in posledično višji razpoložljivi dohodek ljudi ter gospodinjstev se lahko urejajo s plačno politiko in ukrepi za krepitev gospodarstva. Ironično, zadnje leto gospodarstvo opozarja na številne pasti epidemije, o katerih Vlada žal ne želi slišati, raje pomaga zgolj svojim prijateljem in pa Rimskokatoliški cerkvi. Nenazadnje ti neoliberalci, ki so predlagatelji in seveda veliki zagovorniki davčnih sprememb, že leta navijajo za demontažo in razprodajo državnih podjetij, kar je v številnih primerih privedlo do prestrukturiranja in podreditev tujim centrom. Poudarjam: tujim. Posledično smo izgubili števila višje kvalificirana delovna mesta. Če se bomo tako obnašali, če ne bomo skrbeli za svoje gospodarstvo, če bomo stopilo v tekmo cenenosti delovne sile, lahko tudi ukinemo dohodnino, pa nam ne bo popolnoma nič pomagalo, ker bo delovnih mest z visoko dodatno vrednostjo vedno manj. Nikakor ne morem sprejeti argumenta, da bomo gradili konkurenčnost podjetij in slovenske družbe na zniževanju socialnih standardov, kar pa seveda posledično zniževanje davkov prinese. Nikakor ne morem in ne bom podprl predloga, ki predvsem najpremožnejšim znižuje dohodnino za več sto evrov letno, tistim na drugi strani lestvice pa niti za pest kovancev. Še enkrat: sem za to, da namesto davčnih odpustkov najpremožnejšim raje ta sredstva namenimo za gradnjo neprofitnih stanovanj, za subvencije za vrtce, za dolgotrajno oskrbo, štipendiranje. Če želimo vlagati v ljudi, moramo pozornost nameniti tem temam, če želimo višje plače, pa se moramo pogovarjati o gospodarstvu in ne o davkih. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Marko Pogačnik, pripravi naj se Primož Siter. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Kolegice in kolegi, jaz z veseljem pozdravljam spremembo Zakona o dohodnini, ki ga je v Državni zbor poslala Vlada Republike Slovenije. Prepričan sem, da je to pravi korak k davčni reformi, ki jo Slovenija, bi rekel, potrebuje že kar nekaj časa. S spremembo Zakona o dohodnini gre predvsem za razbremenitev visokih davčnih bremenitev vseh rezidentov Republike Slovenije in pa tudi slovenskih podjetij. Prepričan sem, da je tak korak pravilen, kajti dejstvo je, da so v Sloveniji davki višji, kot so v drugih državah Evropske unije in da s temi višjimi davki izgubljajo predvsem na konkurenčnosti slovensko gospodarstvo in pa državljanke in državljani Republike Slovenije imajo manjši neto razpoložljivi dohodek. Prepričan sem, da vse te spremembe vse te razbremenitve davčne gredo v pravo smer. Problem, ki ga vidim na strani opozicije, je, da vse te zadeve gledajo statično. Jaz sem prepričan, da z vsemi temi razbremenitvami davčnimi, ki bodo sledile po sprejemu te zakonodaje, se bo izboljšala konkurenčnost slovenskega gospodarstva, se bo povišala kupna moč državljank in državljanov Republike Slovenije in s tem posledično se bodo tako na kratek, predvsem pa tudi na dolgi rok povečali prihodki v slovenski proračun. Rad bi omenil vsem tistim, ki zadevi ne verjamete, samo primer, ki ga je že prej izpostavil tudi minister za finance, da so se glede na načrtovane prihodke za obdobje januar–september letošnjega leta na strani dohodnine ti dohodki dejansko bistveno povečali in da so prihodki glede na pričakovano realizacijo s strani dohodnine, mislim, da je višji več kot za 200 milijonov evrov. Potrebno je poudariti, da v času te vlade, vlade Janeza Janše in pa koalicije Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije, Stranke modernega centra in tistih, ki podpirate v tem parlamentu to vlado, Slovenija beleži, bi rekel, eno izmed najvišjih gospodarskih rasti v Evropski uniji in da Slovenija v danem trenutku beleži eno izmed najmanjših stopenj brezposelnosti in da bonitetne agencije v Sloveniji bonitetne ocene nadgrajujejo. To pomeni, da zaupanje v Republiko Slovenijo, v ekonomsko politiko, ki jo izvaja ta vlada, v tujini sledijo z odobravanjem. Da so davki v Sloveniji previsoki, relevantno govori podatek o problemu delavcev migrantov, ki delajo v Avstriji. Spoštovani, predvsem zdajle, v roku ene ure je bilo največ govora s strani Socialnih demokratov, kako so davki v Sloveniji v redu, kako tega ni. Predlagam, da stopite v razgovore z delavci migranti, ki delajo v Avstriji. Zakaj mora delavec migrant, ki dela v Avstriji, doplačevati slovensko dohodnino? Ne, ker je dvojno obdavčen, ampak zaradi tega, ker so v Sloveniji bistveno višji davki, kot so v Avstriji. Izključno zaradi tega mora potem delavec migrant iz Avstrije doplačati še dohodnino. To je lep primer in na tem primeru vse te vaše teze s strani Socialnih demokratov padejo. Tudi tistim z nižjimi prihodki bo ta sprememba dohodnine povečala kupno moč in razpoložljivi neto dohodek. Spoštovani gospod Koprivc, tudi tistemu, ki ima tisoč 500 evrov bruto plače, kar znaša malo več kot tisoč evrov plače, bomo s to davčno spremembo približno eno plačo na leto dali dodatno. Vedno sem zagovarjal to, da je potrebno povišati plače, vendar ne na račun dodatnega obremenjevanja gospodarstva, ampak na račun razbremenitev davčnih bremen. Ta zakon, sprememba Zakona o dohodnini gre jasno v to smer. Na eni strani še razumem opozicijo, ki na nek način nagaja že celo obdobje te vlade Janeza Janše, absolutno pa ne morem razumeti slovenskih sindikatov. Slovenski sindikati so pa verjetno svetovni unikum. Jaz ne poznam svetovnih sindikatov ali pa enega sindikata na svetu, ki nasprotuje višjim plačam delavcev. V Sloveniji sindikati delajo ravno to. Torej, slovenski sindikati so po teh izjavah verjetno svetovni unikum, nasprotujejo višjim plačam delavcev. Res ne vem, zakaj bi sindikati morali tukaj nastopati kot branik javnih financ, namesto da bi delali za tiste, ki jim plačujejo članarino. Delavci plačujejo sindikatom članarine, sindikati pa nasprotujejo povišanju plač delavcev. Ta stvar mi ni najbolj jasna. Prepričan sem, da bo vsa ta sprememba zakonodaje pozitivno vplivala, in prepričan sem, da tudi ne bo porušila vzdržnosti javnih financ. S tem bodo nastali višji prihodki, slovensko gospodarstvo bo bolj konkurenčno, vsi državljani, državljanke Republike Slovenije bodo imeli pa višji neto razpoložljivi dohodek, višje plače. Ne zavajati s tem, da ta sprememba Zakona o dohodnini pomeni bonus samo za bogate. Daleč od tega. Znižuje se tudi davek na nepremičnine. Vsi vemo, da so danes nepremičnine, najemnine zelo visoke v Sloveniji. Spomnimo se, kaj je naredila Šarčeva vlada. Šarčeva vlada je dvignila davek na nepremičnine. Kaj je bil epilog dviga davka na nepremičnine? Povečale so se najemnine. To pomeni, da je bila ponovno prizadeta tista najbolj ranljiva skupina ljudi. Ni se obremenilo samo lastnikov nepremičnin, ampak so se predvsem zaradi povišanja davka na nepremičnine nepremičninske najemnine bistveno povišale in povečal se je tudi črni trg. Prepričan sem, da je z znižanjem davka na nepremičnine verjetnost, da se bodo najemnine znižale in da se bo zmanjšal črni trg. Sam bom podprl ta predlog, ki se mi zdi upravičen. Takšno davčno reformo, v narekovajih mini, bi Slovenija potrebovala že pred mnogo leti.
Hvala lepa. Besedo ima Primož Siter, pripravi naj se Iva Dimic. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Najprej se bom oprl na to, kar je moj predhodnik rekel, ampak samo uvodoma. Zaupanje v ekonomsko politiko Vlade. To je mogoče ena mantra, ki bi se je predstavniki aktualne vlade kanili izogibati v javnosti. V letu 2021 smo, kot smo predvidevali glede na epidemijo, v času krize, ki se zdaj najbolj aktualno kaže v podražitvah energentov, posledično tudi v stanovanjski krizi, raven minimalnih življenjskih stroškov je zdaj v nekem malce čudnem limbu, izračun stroškov, zato ker se stroški sami povečujejo, minimalni življenjski stroški so preračunani po neki stari formuli, skratka, v nekem kaosu, ki je prepleten predvsem s socialno krizo. Tukaj seveda državni proračun pride na pomoč in prav je, da pride. Iz tega naslova praznjenje proračuna, da tako rečem, v pomoč ljudem ni problematično, je pa seveda odgovornost politike, da na drugi strani poskrbi, kako se državni proračun vseeno za blaginjo ljudi ohrani v nekem balansu. Zato je tukaj, kar v Levici ves čas poudarjamo, ta institut proporcionalne oziroma progresivne obdavčitve, kjer po domače povedano tisti, ki ima več, več prispeva. In ne obratno oziroma diametralno nasprotno. Kar aktualna vlada z aktualnim predlogom ponuja, je, tistemu, ki ima največ, in kapitalu odpustiti še kaj več. Z drugimi besedami, če prazniš državno blagajno – in v kriznem času velja za pomoč ljudem na takšen način – moraš na drugi strani tudi polniti. Ta predlog je diametralno nasprotje kriznega upravljanja z državnim proračunom. Kriza posledično pride tudi na ravni državnega proračuna, potem bodo pa spet revni prišli pomagat z dokapitalizacijami pa s kakšnimi novimi zujfi ali zategovanjem pasu in tako naprej, vsem, česar smo že vajeni iz preteklosti. Aktualna vlada v tem krču, proračunskem krču pride z eno davčno reformo, ki bo državni proračun in druge javne blagajne enostavno izpraznila. Številke so jasne. V nasprotju z interventnimi ukrepi, ki smo jih vajeni v tem zadnjem letu in devetih mesecih, ki načeloma pridejo in enkratno izpraznijo proračunska sredstva, bo ta davčna reforma, ki jo imamo danes na mizi, prinesla trajni izpad proračunskih sredstev, ki se bo najbolj odražal na občinskih proračunih in na socialnem zemljevidu Republike Slovenije. Novela aktualnega Zakona o dohodnini bo samo v naslednjem letu, v letu 2022 – pa to je eno od prijaznih, prehodnih let – izpraznila državni proračun za 250 milijonov. 250 milijonov, spoštovane kolegice in kolegi, preračunano v morebiti najbolj alarmantno potrebo na socialnem zemljevidu, v domove za starejše, je 50 domov. 50 domov starejših. Pa je to samo prvo prehodno leto, ki bo državni proračun stalo 250 milijonov. Cilj je 800 milijonov z letom 2025. Pa sploh ne bom tega preračunaval v stanovanja, v krepitev javnega zdravstva, reševanje stanovanjske krize in tako naprej. In potem seveda še naslednji korak, občinski proračuni, pri katerih se približno polovica realizirane dohodnine izteka na ta naslov, kar pomeni, da bodo tudi leta 2025 občinski proračuni revnejši za 400 milijonov evrov. 400 milijonov evrov, zato da ima 4 tisoč 200 najbogatejših ljudi malo več. To je nedopustno, to posega direktno v občinsko infrastrukturo, v vrtce, šole, zopet v socialni zemljevid Republike Slovenije, zopet profitirajo tisti, ki tako ali tako že imajo vsega dovolj. Tisti, ki se prebijajo iz meseca v mesec, pa na račun teh zopet potegnejo kratko. Ključ je smotrno upravljanje s proračunom, kar je v rokah politike. Predlog, kot je ta, kjer se bogati še naprej lepo smejijo, revnih je pa vse več – samo v času te krize 30 tisoč ljudi več živi pod pragom revščine, če se ne motim – pa postane nesramen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Iva Dimic, pripravi naj se mag. Elena Zavadlav Ušaj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predstavniki Ministrstva za finance! Res je, pred sabo imamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, ki prinaša tisto, za kar si, lahko rečem, v Novi Sloveniji ves čas prizadevamo, to pa je davčna razbremenitev dela. Predlog zakona prinaša postopno povišanje splošne dohodninske olajšave. Spomnite se, ko smo v Novi Sloveniji kar nekajkrat vložili predloge za dvig splošne dohodninske olajšave oziroma stopnje, smo govorili, da bomo dvignili na dobrih 7 tisoč evrov. Tudi vsi poslanski kolegi so se strinjali, da je to zelo dobra poteza, pa vendarle na koncu naš predlog ni dobil potrebne podpore. Zdi se mi, da gremo zdaj postopoma, za leto 2022 naj bi bilo na 4 tisoč 500, za leto 2023 na 5 tisoč 500, za leto 2024 na 6 tisoč 500 in leta 2025 bi prišli na 7 tisoč 500 evrov splošne dohodninske olajšave. Dejansko to pomeni, da se bo postopoma lahko začelo dajati ljudem iz naslova razbremenitve dela nižje dohodnine in bo na koncu neto ostanek večji. Tisto, kar bodo dobili v denarnicah, bo višji neto prihodek. Na kar se mi zdi pomembno pri tem predlogu zakona opozoriti, je to, na kar so pred mano že moji kolegi – da se dviguje olajšava za donacijo v humanitarne, kulturne, športne in druge namene, poviša se z 0,3 na 1 %. Poleg tega se športne namene umesti med namene, za katere je mogoča še dodatna olajšava v višini 0,2 %. Kadar govorimo o športnikih, smo vsi ponosni, veseli, ko je treba za njih nekaj narediti, pa iščemo razloge. Jaz sem vesela in zadovoljna, da se za ta namen lahko to dviguje in da se jim bo tudi na ta način pomagalo, da bo Slovenija še naprej ostala športna država in da bo podpirala šport. Zelo pomembno je tudi to, da se za vse otroke, ki dobivajo pokojnino po enem od preminulih staršev, vendarle ta zadeva ureja, da ne bodo več plačevali dohodnine. Vemo, da če je otrok dobival preživnino, je bil upravičen, če je dobil pokojnino po svojem pokojnem staršu, pa ni bil. Skratka, odpravljamo to, kar smo si zadali – odpravljamo neenakosti, popravljamo krivice, ker to je krivica. Pozdravljam zakon, ki dejansko vsem prinaša najmanj 250 milijonov, kolikor naj bi bil, kar je bilo že izpostavljeno, primanjkljaj. Ne, ne bo primanjkljaj, ta denar se bo namenil direktno in izključno ljudem. Tukaj ponovno dajemo. Hvala.
Hvala vam. Besedo ima mag. Elena Zavadlav Ušaj, pripravi naj se Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Prav lepo pozdravljeni, predstavniki ministrstva in ostali kolegice in kolegi v dvorani! Danes imamo pred sabo spremembe Zakona o dohodnini, pri čemer se je vnela ogorčena debata pri tem, kar zagovarjamo tisti, ki smo v koaliciji, ter na drugi strani tisti, ki ste v opoziciji. Vsak ima svoje stališče, vsi poudarjamo, da bi želeli pomagati ljudem, ampak kljub temu se zdi, kot da govorimo o drugih zadevah. Vedno pa imamo pred sabo iste spremembe zakona. Vedno hočemo iskati rešitve, kako bi razbremenili podjetja, kako bi pomagali posameznikom, fizičnim osebam, kako bi naredili našo državo bolj konkurenčno v poslovnem svetu, in seveda, da ne bi bilo toliko bega možganov v druge države, da bi čim več kadra zadržali v Republiki Sloveniji po končanem študiju. Nikoli ne pridejo nobene rešitve na mizo. Danes, ko imamo predlagane spremembe Zakona o dohodnini, pa se zdi, da nikakor ne bomo prišli na skupni imenovalec in vsaj v prvem branju predlog zakona potrdili. Upam, da bo toliko modrosti, da bomo na koncu v prvem branju to potrdili, da bomo lahko potem z amandmaji uskladili še tisto, kar bo ostalo neusklajeno, kajti zakon je dober za naše državljane in državljanke ter tudi za podjetja. Kot je bilo danes že večkrat izpostavljeno, je bistveni del tega zakona znižanje splošne dohodninske olajšave, in sicer postopoma, kajti le tako bomo uspeli usklajevati sproti iz leta v leto in prinašati na drugi strani noter izpad prihodkov iz tega naslova. Na takšen način bomo lahko tudi krmarili med tem, da bodo občine nekoliko manj sredstev dobile iz naslova prejete dohodnine. S finančno izravnavo se jim bo ta manko pokrival. Veliko je bilo povedano tudi glede ostalih ranljivih skupin, glede upokojencev in tudi glede dijakov, študentov, otrok in to tudi ta sprememba Zakona o dohodnini prinaša. Prinaša razbremenitev seniorske olajšave in je obremenitev glede dohodnine iz naslova družinske pokojnine in za izplačilo iz šolskih skladov za predšolske otroke, učence in dijake. Tako da bo tudi za ti dve skupini splošna olajšava dohodnine. Na račun tega se bo zmanjšala tudi siva ekonomija in bomo imeli manjšo brezposelnost. Kljub temu da se je danes v razpravi večkrat poudarilo, da potrebujemo več sredstev za izgradnjo domov upokojencev, več sredstev za izgradnjo bolnišnic pa za šolsko infrastrukturo, tudi za infekcijsko kliniko, vse to ta vlada že počne. Ta vlada je v času svojega mandata pokazala z rezultati, ne samo z besedami. Vse to se na terenu odraža in ne razumem, zakaj se sploh danes to poudarja, kajti to, kar imamo danes na mizi, je samo nadgradnja tega, kar se v državi že dela. Videti je s kazalniki, da so odzivi dobri, rezultati so, gospodarska rast je višja, imamo eno izmed najnižjih brezposelnosti med državami in tudi občinam je ta vlada dvignila povprečnine. To, kar je danes, bo dejansko tako za podjetja kot tudi za fizične osebe samo še dodaten plus, kajti s tem bo več finančnih sredstev ostalo na razpolago, da jih bodo lahko dobili in jih trošili in tako se bo na drugi strani polnila blagajna iz drugih virov. Zavajanje, da želimo s tem samo dvigniti določen sloj ljudi, ne drži. Ne more biti dejansko resnica to, da želimo samo določen sloj ljudi zajeti v tej spremembi zakona. Sami veste, da so do nekaterih storitev pa res bili v preteklosti določeni privilegiranci upravičeni, drugi pa ne. Ta vlada to odpravlja. Če se bodo spremembe zgodile, se bodo zgodile za vse. Splošna olajšava dohodnine je za vse rezidente in ne samo za privilegirance. S tem, ko bo tudi seniorska olajšava, je bilo dejansko povedano, da bo tudi ta del samo za privilegirane, se pravi za tiste, ki imajo višje pokojnine. Tudi to je minister prej utemeljil, zakaj, in tudi to je bilo ovrženo, ne gre samo za peščico ljudi. Mislim, da bi morali vsi združiti moči v tej prvi obravnavi in predlog sprememb Zakona o dohodnini podpreti za dobrobit vseh naših državljank in državljanov. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Soniboj Knežak, pripravi naj se Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane kolegice, kolegi! Že nekaj ur poslušamo razlago s strani koalicije, kako dober zakon nam predlagate. V bistvu gre razprava v to smer, da ste celo prišli do zaključka, da imamo v tem državnem zboru tiste, ki ste za zmanjšanje davkov, ki ste good guys, in vse ostale, ki pa temu nasprotujemo, smo za višje davke. Sindikate ste si sposodili, ki jih danes ni. Skratka, ena kopica nekih populističnih trditev. Po mojem trdnem prepričanju gre sicer za nek všečen zakon, ki ga v določenih delih tudi sam podpiram, nekatere rešitve, ki jih predlaga. Ampak – tu imamo pa običajno težave pri nas – ocenjujem, da gre za dva različna pogleda, vsaj če ocenjujem ta mandat vladanja oziroma upravljanja z državo. Na eni strani smo imeli odgovorno politiko, ki je imela rekorden proračun, ki je redno zmanjševala tudi javni dolg, približala se je maastrichtskim ciljem. Mi smo med najboljšimi v Uniji, 65 %. Ta odgovorna politika se je tudi soočila s težavo, ki je v tej državi prisotna, to je, da imamo že 90 in še več procentov proračuna nekje zacementiranega za izdatke, da ta država funkcionira, in da imamo izredno malo denarja za investicije. Tako da smo se mi nazadnje, prejšnja koalicija, mislim, da z Levico, celo sprli pa razšli za nekih 15 milijonov, kar je absurd. To je en del pogleda na vodenje države, ki si jo dobil v vodenje, v upravljanje, ne v last. In pa zdaj model, ki smo mu priča zadnje leto in pol. Ta je pa en populističen koncept, poln nekih dobrih idej ob enem velikem primanjkljaju, to je, da običajno te ideje nimajo finančnega pokritja. Če vse to strnem v situacijo, povzročeno zaradi zdravstvene epidemije, ko imaš možnost zadolževanja – kar seveda pozdravljam, nismo edini – ampak zadolževanja za zadeve, ki so potrebne, smo tako imeli leto in pol zadolževanja za kar nekaj zakonov, ki so pomagali gospodarstvu, posameznikom, na drugi strani smo imeli pa veliko količino predvolilnih bombončkov, razdeljevanja javnega denarja za kategorije, ki niso bile popolnoma nič prizadete s korono, za usluge raznoraznim prijateljem, univerzam, raznim podtaknjencem, da jih ne bom posebej omenjal. To je ta razlika. To je ta razlika. Nimate Fiskalnega sveta, rekordna zadolženost v tem letu in pol. Mislim, tako kot je prej kolega Pogačnik rekel, da ja, številke definitivno držijo. In številke nam govorijo to, kar sem vam zdajle rekel. Vlagate zakone, kot sem rekel, s super idejami, ne vem, prepotreben zakon o investicijah v zdravstvu v naslednjih 10 letih. Super, ga podpiram, res imamo 90 % infrastrukture še iz prejšnjega sistema, ki baje, da je bil ne vem kakšen. Ampak pozabljate pa vire opredeliti. Nalagate nekaj 100 milijonov naslednjim vladam, vsaka jih bo morala zagotoviti. Super, ideje so dobre, s financami se bodo pa ukvarjali naslednji. Tako je bilo tudi po vseh vladah Janeza Janše. Naj vas spomnim na zloglasni Zujf, posege v pokojnine, v plače, napredovanja v državnem sektorju. Naslednja vlada, kaj je delala? Poplačevala vse tisto, kar ste takrat zamrznili, odvzeli, potem pa nas sprašujete, ste spraševali, mene takrat ni bilo, kaj ste pa takrat delali, zakaj ni bilo domov. Ja zaradi tega, ker smo plačevali dolgove, ki jih je vaša vlada takrat naredila. Luštno je, to sem že večkrat omenil, iti na banko pa dobiti kredit, glava začne boleti, ko ga moraš vračati. Na to velikokrat pozabljate. Višje pokojnine, manjše obdavčitve tistih, ki imajo nad tisoč 500 evrov pokojnine. Veste, koliko je takšnih, ki imajo nad tisoč 500 pokojnine? 13 tisoč 300, 3,5 %. Da ne boste mislili, koliko dajete. Občine. Na eni strani dvignete povprečnino, kar pozdravljam, jaz sem 20 let delal v občinskem svetu in vem, da je bilo prepotrebno, to je dobra poteza, hkrati pa zdaj s tem predlogom posegate v njihove finance pa jemljete znaten vir glavnega vira prihodkov. Ta minister je rekel, da bodo naredili izravnavalno shemo. Jaz ne vem, kje bo minister čez dve, tri leta pa kakšen bo njegov pogled. Zakon v tej obliki povečuje neenakost v tej družbi, v bistvu s predlaganimi ukrepi prinese največ tistim, ki že tako do sedaj imajo. Ob zakonu, kjer ni bilo socialnega dialoga, sprašuje kolega Pogačnik, zakaj se sindikati postavljajo kot branik javnih financ. Zaradi tega, ker se bodo čez tri ali štiri leta soočali s tem, da bodo zamrznjene plače pa znižanje plač, ker denarja ne bo. Kaj več bi vedeli o njihovem mnenju, če bi vsaj enkrat sklicali Ekonomsko-socialni svet, ki bi tudi moral ta zakon obravnavati, po merilih, o katerih smo se dogovorili v tej državi pred leti. Zaradi vsega tega zakona, ki mu nasprotujejo sindikati, občine, Fiskalni svet, seveda skupaj s kolegi ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš, pripravi naj se Aleksander Reberšek. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Vlada Janeza Janše se je namenila ne le opleniti državno blagajno za svoje prijatelje in prijateljice v gospodarstvu, kot so na primer raznorazni bitenci, kriptoboysi, roki snežiči, kar poznamo pod skupnim krovnim imenom korupcija, v danem slučaju kar očitna in vsem na očeh. Še hujše počne z današnjim zakonom o dohodnini, s katerim bi 800 milijonov evrov na leto Vlada vzela socialni državi, ki ji financira zdravstvo, šolstvo, infrastrukturo in tako naprej, razliko pa seveda podarila najvišjim plačam v državi pa nepremičninskim baronom in tako dalje. V Levici bomo proti temu finančnemu udaru na socialno državo. Če se sprehodim čez nekaj zelo konkretnih primerov in ukrepov, ki jih je vanj napisala. Prvo pade v oči nižanje dohodninskih stopenj najvišjega dohodninskega razreda s 50 % na 45 %. Preprosto povedano, tisti, ki imajo daleč daleč največ v tej državi, ki jih lahko štejemo za bogate, sploh za slovenske razmere, bodo plačali manj davka kot ga plačujejo sedaj. Ne pogovarjamo se samo o enem abstraktnem razredu bogatašev, pogovarjamo se o zelo konkretnih 4 tisoč 300 ljudeh z najvišjimi plačami v državi. To je 4 tisoč 300 imen in priimkov točno določenih gospodov in gospa, za katere dela vlada Janeza Janše. Težko tem najbogatejšim rečemo, da so drugorazredni, na katere se SDS tako zelo rada sklicuje. Bolj prvorazrednih od 4 tisoč 300 največjih bogatašev v tej državi težko najdemo. Drugo veliko davčno darilo za bogate je dvig splošne olajšave. Ja, dvig splošne olajšave bo veljal za vse, ki prejemajo plače v tej državi – a kako? Nekoga pri bruto plači 800 evrov čaka letna razlika v povišici točno nič evrov iz naslova te davčne razbremenitve. Če se ozremo na drugi konec dohodkovne lestvice, imamo človeka z 20 tisoč bruto plače, se pravi nekega menedžerja, zelo visoko v kakšni banki ali v industrijskem konglomeratu, no, tega človeka pa čaka 7 tisoč 373 evrov letno več, seveda na račun izpada prihodkov v blagajno oziroma v proračun socialne države, ki ga tako zelo potrebujemo za razvojni preboj. Ista logika se izkazuje tudi pri neobdavčenih božičnicah za direktorja. Trenutno je lahko del plače za poslovno uspešnost neobdavčen do višine 100 % povprečne mesečne plače vseh zaposlenih v Sloveniji, no, po novem pa je kriterij, do katerega se poslovne uspešnosti ne bo obdavčilo, lastna plača tistega, ki to uspešnost prejema. Se pravi nekdo, ki že tako dobiva ogromno plačo na neki menedžerski poziciji, bo sedaj lahko prejel še neobdavčeno poslovno uspešnost. Se lahko enakega nadejajo trgovke v Mercatorju, Hoferju, industrijski delavci? Ne. Dvakrat ne, v resnici. Prvič, ker je sploh vprašanje, ali tovrstne božičnice proletariat dobiva. V večini primerov ne. In drugič, tudi če jih, se težko pogovarjamo o tem, da gredo tovrstne nagrade oziroma zakasnelo plačilo za opravljeno delo čez številko povprečne plače, ki velja v tej državi. Edini, ki bodo zares od tega profitirali, so v bogati kasti menedžerjev, upraviteljev, ki sedijo na odgovornih funkcijah v tej družbi, ki jim niso dorasli, prejemajo pa disproporcionalno velik delež ustvarjene vrednosti, vrednosti, ki so jo ustvarili delavke in delavci. In tem slednjim vlada Janeza Janše odreka socialno državo z zakonom o dohodnini, znova ponavljam, v višini 800 milijonov evrov izgube vsako leto, zato da bo tiste prve, najbogatejše, dejansko prvorazredne še dodatno nagradila in zapitek izstavila celotni skupnosti v Republiki Sloveniji. Še za zaključek. Kaj še se sočasno, ko imamo na mizi to uničevanje in plenjenje po socialni državi, ki bi opustošilo prihodkovno stran proračuna Republike Slovenije, če bi bil tak zakon sprejet, dogaja v parlamentarni proceduri? Nekaj mesecev nazaj je koalicija podprla zakon, ki bo 780 milijonov evrov v naslednjih nekaj letih namenil za nakupe orožja, ki ga sploh ne potrebujemo. Nakupe, ki so v resnici slovenska subvencija tujim orožarjem. Sprejema se zakon o investicijah v zdravstveno infrastrukturo, v naslednjih 10 letih naj bi v to šlo 2 milijardi evrov. Lepo in prav, hvalevredno, gospe in gospodje, ampak kdo bo to plačal? Od kod bo prišel ta denar, ko pa vendar proračun, ki naj bi vse to sfinanciral, ne le, da že sedaj zelo težko nosi izdatke, sploh tiste nepotrebne, temveč bo v njem nastalo tudi 800 milijonov evrov luknje vsako leto, če bo vaš zakon o dohodnini sprejet? To dvoje ne gre skupaj, to dvoje ni odraz ne finančne resnosti ne politične resnosti ne ničesar, ampak zgolj norenje vlade v odhajanju, ki želi pobrati vse, kar ni pribito, če ne zase in za svoje prijatelje pa za kapitalistični razred v celoti. Hvala.
Hvala vam. Besedo ima Aleksander Reberšek, pripravi naj se Ljubo Žnidar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da so vse besede mojega predhodnika odveč. Kajti če bi tisto, kar je zdaj povedal, želel tudi delati, bi šla stranka Levica v Vlado. Že večkrat sem povedal, da v Vlado niso želeli iti, ker so si preračunali, da je poslanski stolček vreden več. In tudi zaradi tega, ker tistega, kar govorijo, ne bi mogli nikoli narediti. Zato so se raje odločili za opozicijo. In ta vlada je izključno in samo zaradi Levice, tako da so vse vaše besede popolnoma odveč. V Novi Sloveniji se nam zdi ključno naslednje. Tisti, ki delajo, morajo od svojega dela tudi imeti več. Kdor dela, mora imeti več. Pika. Zato predlagamo postopen dvig splošne dohodninske olajšave, kar pomeni, da bodo vsi imeli višje neto plače ob istem brutu, se pravi, da ne bomo dodatno obdavčevali delodajalcev, kar se meni osebno zdi zelo pomembno. Večje neto plače bodo prejeli tako tisti, ki so zaposleni v javnem sektorju, kakor tudi tisti, ki so zaposleni v gospodarstvu. Predlagamo dvig splošne dohodninske olajšave s 3 tisoč 500 na 7 tisoč 500 evrov do leta 2025. Kaj zdaj to pomeni? To pomeni, da bo minimalna plača po letu 2025 za 53 evrov mesečno višja, kar na letni ravni znese 640 evrov, in pri povprečni plači bo le-ta višja za 90 evrov na mesec, kar na letni ravni znaša tisoč evrov plus. Za Novo Slovenijo je delo vrednota. Nekdo, ki dela, ne more biti reven, ampak mora zaslužiti dovolj za dostojno življenje, da pride skozi mesec in da dostojno preživi, da preživi tudi svojo družino. Cilj vsake politike bi moral biti zaposlen državljan, ki s svojo plačo preživi in ne životari. Mi smo podobne predloge pred leti predlagali tudi v Šarčevi vladi, vendar takrat nismo zbrali zadostne podpore. Zdaj je tukaj podoben, vendar izboljšan, bolj celovit predlog z dodatnimi ukrepi. Se pravi, tisto, kar govorimo v opoziciji, delamo tudi takrat, ko smo na oblasti. Nova Slovenija predloge sprememb, ki razbremenjujejo delo, seveda podpira. Verjetno gre za največjo razbremenitev dela v zgodovini samostojne Slovenije. Ko poslušam stranko Levica, kako razbremenjujemo naše bogate državljane, se lepo sliši, ampak resnica je seveda mnogo drugačna. Z vsemi možnostmi si prizadevam, da bi največ dobili tisti, ki imajo najmanj in delajo, je pa nujno, da razbremenimo tiste, ki opravljajo delo z najvišjo dodano vrednostjo, tiste, ki imajo tudi višje plače, in kar je zelo pomembno, mi moramo zaustaviti beg možganov. Zlasti mladih, izobraženih v tujino. Veliko mladih gre v tujino zaradi boljših pogojev dela, veliko mladih gre v tujino tudi zaradi plač in tega Levica ne govori. Zato je potrebno, da mi vse to ustavimo. Preko 15 tisoč naših mladih državljanov z višješolsko ali visokošolsko izobrazbo se izseli in narediti moramo vse, da ustvarimo priložnost in tudi kvalitetna delovna mesta in v Sloveniji zadržimo ta potencial. Zato tudi predlagamo dodatne olajšave za zaposlovanje mladih, za osebe, mlajše od 25 let in tudi tiste, ki se prvič vključujejo na trg dela. Dejan Židan govori, da dajemo premalo denarja za zdravstvo. Naj samo opomnim, da ta vlada v naslednjih 10 letih namenja 2 milijardi za zdravstvo, medtem ko vi niste zgradili niti ene bolnišnice, pa ste bili 14 let na oblasti v zadnjih 20 letih. Zelo vas tudi skrbi, da dajemo denar našim državljanom. Zakaj vas ne boli to, da so si denar razdelili posamezniki pri projektu TEŠ 6? Zakaj vas tisto ne boli, ste bili mogoče zraven? In mimogrede, poslanec Koprivc iz stranke SD govori o subvencijah, o vrtcih. Razlika med vami in nami je v tem, da vi govorite in pišete program, mi ga pa dejansko izvajamo. Brezplačen obrok ste ukinili, mi uvajamo brezplačen vrtec za drugega otroka, dajemo denar za šolsko infrastrukturo in tako naprej. Predloga zakona o dohodnini, s katerimi bo ljudem ostalo več, vi ne boste [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Replika, gospod Kordiš.
Hvala, predsedujoči. Bil sem neposredno imenovan, zato naj repliciram z naslednjim. Kdo so tisti reveži, ki delajo, pa niso dovolj plačani po mnenju Nove Slovenije? To je 4 tisoč 300 največjih plač v državi in njihovih prejemnikov, ki jim vlada Janeza Janše reže dohodnino na račun socialne države. To so menedžerji v raznih bankah in industrijskih konglomeratih, ki prejemajo 20 tisoč evrov bruto plače, ki jim z davčnim rezom Vlada podarja 7 tisoč 300 evrov dodatnih dohodkov vsako leto, spet na račun socialne države. In ker se mladi gospod poslanec iz Nove Slovenije tako zelo rad zaletava v Levico, naj zaključim repliko z naslednjim. Levica gre v naslednjo vlado, Nova Slovenija pa ven iz parlamenta.
Besedo ima Ljubo Žnidar, pripravi naj se Boštjan Koražija. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Dejstvo, mimo katerega ne moremo, je, da je Slovenija med davčno najmanj privlačnimi državami v primerjavi z našimi sosedami, ali če mogoče malo širše rečem, v primerjavi s celotno Evropsko unijo. Če se tu vprašamo o več segmentih iz tega predloga zakona, se recimo vprašajmo, zakaj je slovensko gospodarstvo manj konkurenčno z ostalimi gospodarstvi iz sosednjih držav. Zaradi tega ker je slovensko gospodarstvo obremenjeno z visokim odstotkom bruto plač zaposlenih. In če se nadalje vprašam: zakaj Slovenci iščejo zaposlitev v sosednjih državah? Dejansko je zaradi velikega deleža davkov od bruto plače neto znesek manjši in dejansko je zaslužek v Sloveniji v primerjavi z ostalimi evropskimi državami logično manjši. Zaradi tega dejansko odhajajo naši mladi iskat službo v sosednje evropske države. Da rešimo ti dve zagati, to se pravi, da razbremenimo gospodarstvo in da povečamo neto zaslužek vsakega zaposlenega, je v tem zakonu pripravljena splošna davčna olajšava. Če v nadaljevanju pogledamo primere iz prakse, se lahko vprašamo, zakaj se še vedno precej nepremičnin v Sloveniji oddaja na črno. Nepremičnine se oddaja na črno zato, ker je obdavčenje nesorazmerno visoko, in vsled tega se v tem predlogu zakona davek na oddajo nepremičnin znižuje s 25 odstotnih točk na 15 odstotnih točk. Ta zakon se dotakne tudi upokojencev, kako dvigniti delež pokojnine. Uvaja se tako imenovani seniorski del, ki znižuje davčno stopnjo za vse upokojence nad 70 let, v vrednosti tisoč 500 evrov na leto. Tu gre za kar občutno povišanje samih pokojnin. Če se v praksi vprašam tudi: zakaj so se v zadnjih dveh letih začeli prodajati športni klubi? Zaradi tega ker so donacije, ki se namenjajo za šport v Sloveniji, previsoko obdavčene. V tem zakonu se znižuje na dve odstotni točki. V praksi je potem še naslednje, če pogledam najvišji dohodninski razred, ki se znižuje s 50 na 45 %, o čemer je največ kritike. Dejansko vemo, kakšna je praksa, da si menedžerji in lastniki znižajo osnovno plačo, povišajo pa [[izklop mikrofona]]
Žal se je čas iztekel. Kot zadnji prijavljeni razpravljavec ima besedo Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Dejstvo, ko gre za dvig splošne olajšave, je, da je to ogromno oziroma največje darilo vsem najbogatejših oziroma tistim, ki dobivajo najvišje prihodke v tej državi, za katere pa bo žal spet moral plačati tisti del delavcev, ki dobijo najnižje prihodke. Ko se govori, je potrebno poudariti, da je ta zakon v bistvu eden najbolj škodljivih zakonov, kar jih je bilo prinesenih v ta državni zbor. Davčna reforma bo povečala neenakost med ljudmi. Davčna reforma bo tudi osiromašila državni proračun in druge javne blagajne, kar je dejstvo, saj o tem se je tudi že precej razpravljalo. In kar je najpomembnejše izmed vidikov, o katerih se danes govori – ta davčna reforma ne bo imela pozitivnih makroekonomskih učinkov. Dejstvo je, da ta zakon želi oziroma tudi jasno pove, prejudicira, da bodo tisti, ki imajo največ, imeli še več, tisti, ki imajo že sedaj malo, bodo pa dejansko plačevali za tiste, ki dobijo največ in so že sedaj v resnici v neke vrste privilegiju. Če vzamem teh zloglasnih 800 milijonov, ki naj bi se zgodili na letni ravni, takšna bo potem višina tega dolga v proračunu. Za teh 800 milijonov bi lahko res zgradili 9 tisoč javnih neprofitnih stanovanj, 10 infekcijskih klinik in tudi okrog 100 novih domov starejših občanov. S tega vidika bi bili takšni projekti dosti primernejši, se pravi z vidika zagotavljanja socialne varnosti za vse, in tudi boljši protikrizni ukrep kot ta zakon, ki ste ga žal zdaj prinesli oziroma tudi vložili, nam ga predstavili. Res upam, da ne bo sprejet. Gospod poslanec Polnar je prej zelo dobro izpostavil glede občinskega dela, glede občin. Tiste manjše občine, ki že zdaj v bistvu životarijo in so na robu preživetja, bodo s tem zakonom v resnici dobile še manj v svoje proračunske blagajne. Kaj je tudi problematično? Vladne trditve, ki sem jih slišal sploh na začetku od gospoda ministra Širclja, da bo ta predvidena razbremenitev stroškov dela pozitivno vplivala na gospodarsko rast in povečala konkurenčnost, ustvarjala nova delovna mesta in povečala potrošnjo in s tem na dolgi rok izničila negativne javnofinančne učinke davčne reforme, so dejansko metanje peska v oči, sploh tistim, ki imajo že zdaj v resnici najmanj oziroma tudi dobijo najmanj iz te davčne reforme. V osnovi, še enkrat ponavljam, je to dejansko zakon, napisan za najbogatejše v naši družbi, in pika. Ja. To ni zakon, ki bi bil namenjen tistim, ki imajo najmanjše prihodke oziroma imajo najmanj v naši družbi, to je zakon, še enkrat povedano, ki je napisan samo za tiste najbogatejše oziroma tudi najpremožnejše v naši družbi in za samozvane nepremičninske barone, o katerih se v zadnjem času toliko rado govori. Jaz osebno ne bom podprl in tudi v Levici ne bomo podprli tega zakona, ker mislim [[izklop mikrofona]]
Žal se je tudi vam čas iztekel. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnica Vlade. Gospa Maja Hostnik Kališek, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo. S predlogom zakona o dohodnini se naslavlja razbremenitev dohodkov zaposlenih, saj želimo pomagati tako prebivalcem kot tudi gospodarstvu. Z ukrepi naredimo delo privlačnejše, podjetjem pa dajemo možnost, da lahko kreirajo zahtevnejša delovna mesta, ki vplivajo na dodano vrednost. Konkurenčnost bomo izboljšali tudi tako, da bomo znižali davčni primež za približno 4 odstotne točke v trenutku, ko se bo splošna olajšava povečala na 7 tisoč 500 evrov. Posredno ob zvišanju plač vplivamo tudi na varčevanje posameznikov, kar krepi posojilno sposobnost bank, s tem pa se odpirajo tudi možnosti podjetjem, da se jim omogoči boljši in lažji dostop do sredstev za investicije. Kot je bilo danes že rečeno, se makroekonomske razmere v letu 2021 pomembno izboljšujejo. Ob tem je napovedano okrevanje tudi v letih 2022 in 2023. Zavedati se moramo, da je fiskalna politika Slovenije v prihodnjih letih usmerjena predvsem v okrevanje in zagotavljanje vzdržne rasti, to pa s tem predlogom tudi spodbujamo pri posameznikih prek višjih neto plač, kar omogoča okrevanje po epidemiji, in pa podjetjem zagotavljamo možnost zagotavljanja primernih plač delavcem na visoko produktivnih mestih, s čimer povečujemo dodano vrednost podjetjem in obenem tudi rast investicij. Dejanski podatki tudi kažejo, da je državni proračun v prvih devetih mesecih letošnjega leta zabeležil približno 7,2 milijarde prihodkov, kar je okoli 14 % več kot v enakem obdobju lani. Pri tem so se prihodki iz naslova dohodnine povišali za 10 % oziroma za 214 milijonov evrov. Tudi primerjalni podatki z letom 2019 kažejo na rast tako celotnih prihodkov kot tudi davčnih prihodkov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da je interes. Če želi razpravljati tudi predstavnica Vlade, prosim, da se prijavi s pritiskom tipke za vklop mikrofona, v tem primeru dobi besedo kot zadnja. Prosim za prijavo. Prijavljenih imamo šest razpravljavcev. Vsak dobi po pet minut. Vojko Starović, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Danes zvečer grem na proslavo ob dnevu suverenosti, ki se odvija v Kopru, in se čudim nam pa tej vladi, vsem skupaj, da to suverenost, ki smo si jo priborili, zapravljamo. Ena od osnov suverenosti je finančna neodvisnost države. V nekem obdobju smo že doživljali, da se je Slovenija zadolžila s 17 milijard na 43 milijard, 2004–2008. Potem smo potrebovali kar celo obdobje, da smo prišli malo k sebi, in komaj smo začeli vse te zadušenosti zmanjševati na 60 %, evo, nas je epidemija povozila. Ampak mi se še kar naprej zadolžujemo! Tu poslušam kolege, ki pravijo: »Vlada daje.« Od kod Vlada daje?! S tem, da dela dolgove. Veste, da je danes toliko manj vojn, ker se svet in področja osvajajo z zadolževanjem držav. Z zadolževanjem. Te države so potem odvisne. Mi smo plačevali čez milijardo letno, tudi milijardo 300 v preteklih letih za obresti. To je toliko denarja! Namesto da bi ga dajali za bolnice, za vojsko, za karkoli, kar potrebujemo, je milijardo 300 odhajalo letno, ko smo zašli v te težave. Mislite, če je zdaj poceni denar, da se lahko kar zadolžujemo? Ta denar bo treba enkrat vrniti. Ampak že zdaj začnejo rasti obresti. Jutri, pojutrišnjem, čez 10, 20 let, ko bo treba ta denar vrniti, bodo bresti ne vemo kakšne in se bomo morali ponovno zadolžiti. Edino prejšnja vlada je uspela narediti pozitiven proračun, da je nekaj ostalo in da smo lahko dolgove odplačevali. Mislim, da je kakršnokoli zmanjševanje prihodkov države in še dodatno na ta račun zadolževanje resno neresno in spravlja pod vprašaj suverenost naše države. Ker tega, kar smo doživeli, ne bi rad več doživljal – da smo morali prodajati pod mus zadeve, naše finančne ustanove in druge ustanove in podjetja pod mus tujcem! Pod mus in to smo podprli. Imamo svojo državo, imamo suverenost, skrbimo za njeno blagajno, ne pa da kopljemo. Ne bodimo grobarji javnih financ. To, na kar opozarja Fiskalni svet in na kar opozarjajo izkušnje, bi nam moralo biti v poduk, da tega nikakor ne smemo delati. Enostavno, če nam ponujajo denar, se zadolžujemo, enkrat ga bo treba vrniti – kaj bomo naredili? Mi pa s tem predlogom zmanjšujemo, zmanjšujemo prihodke naše države. Saj to ni neka tuja država. Drugim dajemo denar skozi obresti in izgubljamo suverenost. Na dan suverenosti razpravljamo o takih stvareh, o katerih mislim, da so res nedomišljene, nedodelane in skrajno škodljive. Hvala lepa.
Hvala vam. Tomaž Lisec ima besedo. Izvolite.
Najlepša hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Bilo je rečeno, da zapravljamo suverenost. Pri zadnjem zadolževanju je Slovenija privarčevala 17 milijonov evrov zaradi negativnih obresti. Toliko o tem, ko se Slovenija zadolžuje pod vlado Alenke Bratušek po 7-procentni obrestni meri in ko se zadolžuje pod vlado Janeza Janša po negativni obrestni meri. In toliko tudi o tem na dan suverenosti, ko vsi evropski makroekonomski kazalci kažejo, da Slovenija zmanjšuje javni dolg. Kar pa se tiče samega zakona. V normalni državi bi vseh 90 poslancev podprlo teh 11 rešitev, ki jih imamo pri zakonu o dohodnini. Vseskozi poslušamo o tem, kako je ljudem treba dati več v denarnico in kako je država prebohotna oziroma vzame preveč tako tistemu z minimalno plačo kot tistemu s povprečno plačo, in ne nazadnje to, kar se dogaja predvsem pod levimi vladami, ko tisti, ki bi radi imeli morda trikratnik povprečne plače, zbežijo v Avstrijo, Italijo ali pa lahko rečem tudi iz osebne izkušnje v Dubaj in druge eksotične države, kjer so veseli, da pridejo mladi Slovenci, ki želijo veliko ustvariti, za to pa pričakujejo tudi uspešno plačilo, ki se mu v Sloveniji reče plača. Ne bom se dotaknil vseh ostalih zadev, predvsem se bom spustil v zadevo, ki se tiče odmere dohodnine. Danes smo poslušali, kako ne smemo iz državnega proračuna nikamor dati. Z zanimanjem bom poslušal razprave pri naslednjem zakonu, ko bi ena druga, KUL koalicija vrgla 1,3 milijarde gradbenim baronom. Pri tem zakonu pa so proti. Nekomu pri povprečni plači v letu 2022 ne privoščite na letni ravni 260 evrov ali leta 2025, ko naj bi ta zakon začel veljati 100-procentno, tisoč evrov na letni ravni. To je tista socialna demokracija v spregi s sindikati, ki je proti temu, da nekdo s povprečno plačo leta 2025 po dokončni uveljavitvi tega zakona dobi tisoč evrov več. Danes poslušamo o grdih kapitalistih, namesto da bi poslušali o grdih sindikalistih, ki ne privoščijo ljudem s povprečno plačo višjih prihodkov. Danes govorimo o ljudeh, ki ustvarjajo, ampak razmišljajo, ali bi še ustvarjali v Sloveniji ali pa bi ustvarjali kje drugje, kjer jim država že v osnovi ne bi pobrala 50 %, pa se ob tem zavedamo, da to ni samo 50 %, ki jim jih vzame država pri dohodnini, še pri ostalih dajatvah je nekje izračun, da za 67 % nekomu z visoko plačo država vzame. Skratka, namesto da bi šli v smeri vitke države in bogatejše denarnice ljudi, imamo danes v Državnem zboru celo predstavnike ljudi oziroma volivcev, ki pravijo, da si nekdo z minimalno plačo ali nekdo s povprečno plačo ali nekdo s trikratno povprečno plačo ali še več ne zasluži še več, da mora država jemati, da jim mora država še vzeti. To je to, kar je prej lepo povedala kolegica Suzana Lep Šimenko, eni smo za to, da se daje ljudem, drugi pa le gledajo, kako bi ljudem vzeli. Spoštovani, zaključil bom s tistim, s čimer sem začel. Ne se spraševati, vi, ki imate polno idej v opoziciji, od kod bomo mi vzeli tisto, kar smo obljubili, v opoziciji, delamo tudi, ko smo v koaliciji. To pa je, da želimo ljudem dati višje plače. Zakon o dohodnini je osnovni razlog, da se ljudem lahko omogoči višja plača, zato bom ta zakon v prvi obravnavi z veseljem podprl. Hvala.
Hvala. Žal v delitvi časa ni replike. Besedo ima Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Tole, kar sem prej poslušal, da smo s suverenostjo ne vem kaj vse dobili – mi smo s suverenostjo dobili finančno suverenost in tudi končno suverenost kot država. Dobro veste, in tudi tisti, ki je razpravljal prej o tem, dobro ve, kakšno je bilo gospodarstvo v bivši Jugi, da je bilo totalno sesuto, razpadlo in da je bila država zadolžena do konca. Do konca. Brez zadolžitve sploh ne bi mogla več financirati, zato je tudi vse skupaj razpadlo, ne bi mogla obstajati in ne obstaja več. Ko je pred nami en dober zakon za znižanje davkov, o čemer stalno govorimo – stalno, tako mi kot vi, stalno govorite, dajmo zvišati plače, dajmo pomagati, da bomo lahko zvišali plače, plače so preveč davčno obremenjene. Stalno o tem govorite. Vsi govorimo o tem, vsi zaposleni, cela Slovenija, vsi o tem govorimo. Ko Vlada pripravi predlog zakona, takrat pa nehamo o tem govoriti in govorimo vse drugo, o proletariatu, o socialnih problemih, o revežih, o sirotah, ne vem, o bogatunih, skratka besede, ki jih sploh ne izbirate. In s tem delate seveda škodo gospodarstvu v Sloveniji. Če želite, da stalno cepetamo na mestu, potem naj ostane tako, kot je. Potem je pa najboljše. Ali pa še malo davke dvignemo pa še malo znižamo plače ali pa damo kar vsem enake plače, vsem zaposlenim ne glede na izobrazbo, ne glede na to, koliko kdo zna, kaj bi kdo rad delal. Neko socialistično uravnilovko naredimo in je to to pa bomo vsi veseli pa bo. Pa bomo videli, koliko časa bo to šlo. Na takšen način si vi to predstavljate in to želite. S tem zakonom predvsem delamo na tem, da se bodo plače lahko dvignile, da bodo neto plače višje. To je treba ljudem povedati desetkrat, stokrat in vsi so v velikem pričakovanju, da se končno to tudi zgodi. Obdavčenje donacij za šport. Stalno govorimo o tem, končna rešitev je pred nami. Višje pokojnine in tako naprej. Pravite, da se zadolžuje država, da se Vlada zadolžuje – ja, z ničodstotnimi obrestnimi merami, za razliko od vas, ki ste se zadolževali za visoke obresti, za milijarde. Nikjer pa ne govorite o tem, kam ste ta denar dali. Ljudem pa gospodarstvu ne. Ljudem pa gospodarstvu ne, kar dela ta vlada, kar vas tudi boli. Zadolževali ste se, kam ste dali pa denar? V bančne luknje, tajkunom, določenim medijem, da se lahko reklamirate, da se dela to, kar se dela zdaj v državi, neproduktivnim nevladnim organizacijam. Skratka, denar je šel in se je razprčkal in od tega denarja ni bilo nič. Nič. Ko se danes Vlada zadolži, se točno ve, kam gre vsak evro. In kaj se danes dela? Delajo se bolnišnice, posodabljajo se zdravstveni domovi, gradijo se vrtci, šole, cestna infrastruktura, železniška infrastruktura, uredilo se je Policijo, ki ste jo popolnoma shirali, uredilo se je Slovensko vojsko, ki ste je popolnoma shirali in pripravili do tega, da bi šla vsak trenutek skorajda v stečaj, če lahko temu tako rečem. In sedaj se stvari popravljajo. Dela se, gospodarska rast je najvišja v Evropi, najmanj brezposelnosti je. Poglejte si malo kazalce. To je tisto, ko se je začelo dogajati v državi in se tudi prek davkov potem vrača v proračun. Če mislite, da boste s tem, ko boste delali bogato državo pa revne ljudi, kaj naredili, ne boste. Naj bodo bogati ljudje pa revna država. Tudi ne razumem, kako lahko nekateri sindikati, ki so seveda zelo levo politično profilirani in tudi zelo motivirani, predvsem takšni, ki izvirajo iz starih časov, jugoslovanski, proti temu, da se delavcem dvigne plače, da se zaposlenim dvigne plače, in proti temu, da se popravijo pokojnine. Jaz tega pač ne morem razumeti in tudi veliko ljudi tega ne razume. Upam, da bo prevladala neka treznost in neka zdrava kmečka pamet, da bomo vsi skupaj ta zakon podprli in končno šli tudi v Sloveniji v smeri razvitih sodobnih evropskih držav. Ne da bomo cepetali na mestu, obdavčevali ljudi in metali denar z lopato stran. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj. Izvoli.
Hvala za besedo. Seveda bom podprla novelo Zakona o dohodnini, ker ureja tisto, o čemer že leta govorimo. Kot opozicijski poslanci smo večkrat vložili zakone s predlogom, da se zviša splošna olajšava. Seveda pri tem v opoziciji nismo bili uspešni, lahko pa to naredimo sedaj, ko koalicijo vodimo. Ne samo zato, ker vem, da so plače v Sloveniji prenizke in da si ljudje zaslužijo več za delo, ki ga opravijo, ampak tudi zato, ker so plače v Sloveniji med najvišje obdavčenimi. In ves čas, ko se pogovarjamo o tem, zakaj je gospodarstvo v težkem položaju, je to, da je delavec v Sloveniji predrag. S tem zakonom, z novelo zakona se je država odpovedala delu sredstev, ki ga od plače pobere za svoje potrebe oziroma bomo rekli za potrebe države in financiramo potem iz tega različne stvari. Postopni dvig splošne olajšave, ki ga zakon predvideva, s 3 tisoč 500 evrov na 7 tisoč 500 evrov do leta 2025, pomeni, še enkrat, da bodo plače višje, zato ker se je država odpovedala enemu delu sredstev, ki bi sicer šla v proračun in bi jih potem porabili za različne namene. Zakaj je to pomembno? V Sloveniji se dnevno srečujemo z odhodi ljudi v tujino predvsem zaradi plač. Predvsem zaradi plač. Marsikdo s svojo izobrazbo in s svojim delom zasluži bistveno manj kot njegov kolega z isto izobrazbo, z istimi delovnimi izkušnjami v sosednji Avstriji ali pa v drugih državah. Ljudje, ki bi v principu raje delali doma, se potem v taki situaciji odločijo, da gredo v tujino. Ves čas kot enega ključnih problemov izpostavljamo beg možganov, izpostavljamo, da nam najbolj izobraženi in najbolj kvalitetni ljudje odhajajo v tujino. Ko Vlada s tem predlogom prinese odgovor na to, ste proti. Jaz tega ne razumem. Še manj razumem, da so proti sindikalisti, ki bi se v principu morali boriti za višje plače. Užaljeni so pa zato, ker je bil predlog pripravljen, ne da bi se kaj zelo usklajevali z njimi. Ampak ni se usklajevalo z njimi, zato ker so odšli s pogajanj. Ker se ne želijo usklajevati, zato ker je za njih dobro samo tisto, kar prinesejo oni. Očitno so užaljeni, ker pač niso zraven in niso oni rekli, zdaj bomo pa to naredili tako. Oni so odšli s pogajanj. Naj spomnim, da nekatere od preteklih vlad sploh niso organizirale Ekonomsko-socialnega sveta in usklajevale z delodajalci in delojemalci različnih zakonov. Kadar je delala vlada Janeza Janše, smo vedno poudarjali, da je pomemben socialni dialog, in tudi organizirali, da so se o zakonih pogovarjali tako delodajalci kot delojemalci. Nekateri ste dejali, da razbremenjujemo samo najbogatejše, kar ne drži. Dobro veste, da če se splošna olajšava dvigne, to velja za vse, od prvega do zadnjega zaposlenega v tej državi. Slišali smo, da se bomo zadolžili in tako naprej. Slovenija je zadolžena, ampak je zadolžena bistveno manj kot druge države v evrskem območju. Kolegi iz SD nam očitate, kako naj gospodarimo in kaj je prav in kaj ni prav. Naj vas spomnim, da smo imeli takrat, ko ste vi prevzeli oblast leta 2009, že marca, tri mesece po volitvah, rebalans proračuna, s katerim ste za 20 % povečali porabo. Zato smo potem mi morali sprejemati Zujf v drugi Janševi vladi in varčevati. Ker je bilo treba potem s prihodom Boruta Pahorja in četverčka – kaj je že bilo, KGB? – ali trojčka, saj se že ne spomnim več, sanirati stvari. Takoj ko ste prišli, ste za 20 % povišali porabo. Pa spet, za kaj je šlo? Saj če bi gradili domove starejših pa šole pa tako naprej, se nihče ne bi razburjal, ampak niste počeli tega. Mislim, da je treba malo razmisleka in malo trezne presoje, kaj je za to državo pomembno. Predlagam vam, da ste del tega, ker [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima Marko Koprivc.
Hvala lepa za besedo. Danes je bilo na vsak način izrečene veliko demagogije v smislu, da ljudem višamo plače in tako naprej. Spoštovane in spoštovani, največja možna napaka je, da se plačne politike oziroma investiranje v gospodarstvo ureja z davčno politiko. Današnji zakon in še nekaj poskusov, ki ste jih poskušali izpeljati pred meseci, dela samo eno – nagrajuje kapitaliste in kapital. Oprostite, spoštovana gospa Jeraj in vsi predhodniki iz SDS in Nove Slovenije, ves čas poudarjate in lažno zavajate, da se bodo plače dvignile za vse. Morda imate v enem delčku prav, dvignile se bodo za vse, ampak za tiste z minimalno plačo za nekaj centov, za tiste, ki zaslužijo danes 3 tisoč in več, pa ogromno, za nekaj 100 evrov. To je problem in na to opozarjamo Socialni demokrati. Na drugi strani pa bo za državo to pomenilo velik velik manko v proračunu, velik manko za stanovanjsko gradnjo. Gospod Lisec je prej izpostavljal, da bomo čez nekaj minut začeli z obravnavo zakona o izgradnji 10 tisoč najemnih stanovanj. Če je to za vas, gospod Lisec, spodbujanje – kaj ste rekli? – gradbenih baronov, se opravičujem. Mladi ljudje, Republika Slovenija potrebujejo več najemnih stanovanj in zato potrebujemo denar, ne zato da boste vi razbremenjevali kapitaliste. In če že govorimo o davčnih spremembah, je treba zadevo reševati celovito. Se pravi, če bi razbremenjevali plače, je potrebno dodatno obdavčiti kapital, ki je v Sloveniji podpovprečno obdavčen. Potrebno je dodatno obdavčiti tiste, ki kopičijo nepremičnine. Ali to rešuje ta zakon? Ne, nasprotno. Vi bi tudi kapitalu dajali davčne odpustke. Oprostite, to je nesprejemljivo. Ponavljam še enkrat, zaradi tega da ne bo prihajalo do nejasnosti. Morda se res na papirju plače dvigujejo vsem, a najbolj se dvigujejo tistim, ki imajo že danes dovolj, in ni nobene potrebe po tem, da bi se na račun praznjenja državne blagajne njim plače zaradi zmanjševanja davkov zniževale. Se pravi, delate za kapital, delate za kapitaliste, ne za ljudi. Najhujše, najbolj zaskrbljujoče pa je, da poslušam že štiri ure orkestriran napad za sindikate. To me pa spominja na neke druge čase, na čase vzpona fašizma, ko je vladajoča politika skupaj s kapitalom napadala sindikate in krivila sindikate za vse slabo v družbi. Kaj se je zgodilo potem, pa vsi dobro vemo. Spoštovane kolegice in kolegi, Socialni demokrati tega zakona ne bomo podprli. Socialni demokrati smo proti temu, da se na račun socialnih pravic, na račun javnega sektorja, javnih služb na nek način lajša in dviguje plače kapitalistom in tistim, ki že danes zaslužijo bistveno nadpovprečno plačo in lahko tudi s tovrstno davčno politiko kvalitetno in lepo živijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnji dobi besedo Marijan Pojbič. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Najprej moram reči, da ta diskusija o uravnilovki in tako dalje enostavno ni prebavljiva v tem času. Definitivno je, da če bi bili s komunističnimi in vsemi temi sistemi, o katerih vi govorite, kjer veljajo takšne in drugačne stvari, o katerih ste govorili, ljudje zadovoljni, ne bi propadli. Ne bi propadli, danes bi imeli v Sloveniji komunizem. Zakaj pa ne? Če bi se ljudje tako odločili. Ampak ko smo se leta 1990 osamosvajali, smo ljudje rekli, da gremo iz tega sistema ven. Iz tega sistema pa gremo ven z namenom, da bomo živeli boljše in lepše življenje, da ne bomo švercali kave čez mejo, da nas ne bodo za kilogram riža celih pregledovali, žene so se morale slačiti do nagega zaradi kilograma riža in tako dalje in tako dalje. Zaradi tega smo mi šli iz tistega sistema. Zaradi tega. Prosil bi, da se tisti, ki diskutirajo danes tukaj v parlamentu, malo podrobneje seznanijo z določenimi zadevami pa potem komentirajo. Ker tega ne poznajo, jaz pa sem od tam doma pa vem, kako je bilo. In kar je nedopustno, tako se ne gradita družba in njena prihodnost. Sedaj pa se vrnem nazaj k temu zakonu – jaz bom Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini podprl. Podprl ga bom predvsem iz naslednjega razloga. S tem zakonom želimo pomagati vsem, čisto vsem. Junaki, ki tu govorite, da delamo samo za eno ozko skupino, to je popolno zavajanje in popolna laž. 2025 se bo delavcem s povprečno plačo ali pa tistim zaposlenim, o katerih mi vedno govorimo, da so na robu preživetja, trgovke in tako dalje, ki pač imajo takšne plače, kot jih imajo, dvignilo neto na letni ravni za približno tisoč evrov. Zdaj pa tiste ljudi vprašajte, socialisti pa stranka SD pa Levica in tako dalje, ali si oni ne želijo, da bi imeli tisoč evrov neto plače na letni ravni več. In ta zakon to prinaša! Ta zakon to prinaša za vsakega, slednjega. In mi ne govorite! Zagotovo za ene več, za druge manj. Samo eno stvar povem. En diplomirani inženir strojništva, ki vodi celotno raziskovalno skupino, ali si on zasluži za svoje delo primerno plačilo in ne bo iskal, tako kot mi visoko izobraženi mladi rečejo, grem v Avstrijo, grem v Nemčijo, grem v Veliko Britanijo, zato ker tukaj za to plačo ne bom delal, tako velike odgovornosti ne bom prevzel, tam pa dobim ustrezno plačilo, zato se mi splača in zato grem ven? Zato nas zapuščajo mladi ljudje, zato zapušča inteligenca Slovenijo in to je škodljivo za državo in na nek način je to treba ustaviti. Lahko z zakonodajo, lahko s kakršnimikoli drugimi odločitvami, ampak dejstvo je, da moramo beg možganov zadržati. Ljudi, ki imajo in so sposobni delovati in pomagati na najvišjem nivoju v razvoju Slovenije, je treba zadržati v lastni državi, v naši državi, torej domovini Sloveniji. Spoštovane gospe in gospodje, danes je nekdo izmed razpravljavcev dejal naslednje: »Imeli smo odgovorno politiko.« Tistega, ki je to rekel, pa koalicijo KUL sprašujem, ko smo prevzeli vodenje te države, smo imeli 100 tisoč brezposelnih – je to odgovorna država? Imeli smo 8,7 negativne gospodarske rasti – je to odgovorna država? Praktično enega doma za ostarele nismo zgradili – je to odgovorna država, odgovorna politika? V zdravstvo se ni vložilo nič – je to odgovorna politika, odgovorna država? Skoraj propada naš obrambni sistem, podsistemi, govorim o podsistemih – je to odgovorna država in odgovorna politika? Poglejte, koliko let ste bili tam in kaj ste naredili. Ta vlada izključno dela za ljudi, za vsakega posameznika. Mi si želimo, da bodo ljudje v naši družbi, naše državljanke in državljani radi živeli tukaj, radi tukaj ustvarjali, ne bodo zapuščali naše domovine ravno zaradi tega, ker niso pravično in pošteno plačani. Samo še en stavek bom povedal v zvezi z migranti, zaposlenimi v Avstriji. Prihajam s tistega območja, iz občine Šentilj, Pesnica, Kungota in tako dalje. V letih 2004–2008 je vlada Janeza Janše sprejela davčno olajšavo za 7 tisoč 500 evrov in praktično nihče več ni plačal razlike, tako kot morajo zdaj plačevati. In kam mi peljemo to zgodbo? 2025 bo na 7 tisoč 500 evrov dvignjena dohodninska olajšava. Prišli bomo v situacijo, da bomo pomagali njim, in naši ljudje bodo zadovoljni, tudi tisti, ki so zaposleni v Sloveniji, oboji bodo imeli največ od tega. Enega evra jim ne bo treba plačati dohodninske [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali jutri, v torek, 26. 10. 2021, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPODBUJANJU GRADNJE JAVNIH NAJEMNIH STANOVANJ. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 43 poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Markom Koprivcem. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 43 poslank in poslancev s prvopodpisanim Matjažem Hanom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja mag. Marku Koprivcu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Dejstvo je, da imamo v Sloveniji stanovanjsko krizo. Če smo v zadnjih dneh ali pa recimo temu tednih priče enormnim podražitvam energentov in hrane, lahko trdimo, da je že kar nekaj časa ta trend prisoten na področju stanovanj, bodisi najema bodisi nakupa. Cene stanovanj namreč iz leta v leto strmo rastejo, številni, upam si reči, zaradi oderuških najemnin ali kreditov, ki jih ne morejo plačevati, nikakor ne morejo rešiti svojega stanovanjskega problema. In to kljub temu, spoštovane in spoštovani, da imamo v 78. členu Ustave jasno zapisano nalogo, da, citiram, »država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje«. Vendar država te svoje naloge zagotavljanja primernega stanovanja svojim prebivalkam in prebivalcem že dolgo ne opravlja več na pravilen način. Namesto aktivne stanovanjske politike smo stanovanjsko vprašanje prepustili trgu in trg je podivjal, se povampiril in sedaj služi le še rentnikom in profitarjem. Zato imamo danes rekordne cene nepremičnin, ki si jih mladi in delavski srednji razred ne morejo privoščiti. Po deležu stanovanj za najem smo na samem repu v Evropski uniji in širše. Zadnje raziskave namreč kažejo, da v Sloveniji glede na povprečno bruto plačo ljudi nepremičnine spadajo med najdražje v Evropi. Tudi covid kriza je pokazala, da reševanja stanovanjskega problema ne moremo in ne smemo zgolj prepuščati trgu. Vse več je pozivov, od spomenika stanovanjski krizi do Najemniškega SOS, da so na področju stanovanjske problematike potrebne velike spremembe. Zato je ključno, da država na trgu intervenira z aktivno stanovanjsko politiko. Slovenija namreč mnogo manj sredstev, kot je to v povprečju EU, namenja za stanovanjsko politiko, zato moramo povečati sredstva za gradnjo javnih najemnih stanovanj in začeti izvajati aktivno stanovanjsko politiko. Socialni demokrati zato skupaj s partnerji v demokratični opoziciji predlagamo, da se sprejme zakon, ki bo zagotovil izgradnjo 10 tisoč novih javnih najemnih stanovanj. V obdobju od 2023 do 2029 želimo za gradnjo javnih najemnih stanovanj nameniti milijardo 300 evrov javnih sredstev v obliki nepovratnih in povratnih sredstev ter državnih poroštev, da Slovenija pridobi novih 10 tisoč najemnih stanovanj. Zakon je pripravljen na predpostavki, da v povprečju najemnina za novo, 65 m2 veliko stanovanje v Ljubljani ne preseže 350 evrov na mesec. Pri pisanju tega zakona smo se zgledovali po primeru uspešne aktivne stanovanjske politike, ki jo že desetletja izvajajo socialdemokrati na Dunaju. Želimo si, da bi tudi v Sloveniji zaživel socialdemokratski model preskrbe z javnimi najemnimi stanovanji. Zakon, ki ga predlagamo, uvaja javno službo gradnje, prenove ali nakupa javnih najemnih stanovanj za najem, oddaje v dolgoročni najem ter potrebne mehanizme in vzvode za izvedbo javne službe, torej vzpostavitev javnih najemnih stanovanj, določa spodbude v obliki nepovratnih virov, povratnih virov in poroštva za posojila, dokler država ne uveljavi trajnega sistemskega vira, vezanega na davčne prihodke. Za sredstva za stanovanja bo na razpisu lahko konkuriral nabor izvajalcev javne službe, kot so pravne osebe, ki jih obvladuje država ali lokalne skupnosti, kot so stanovanjski skladi in javna podjetja ter stanovanjske zadruge. Predlagamo, da mora biti vsem skupen nepridobitni značaj delovanja. Hkrati predlagamo uzakonitev dvoletnega instrukcijskega roka za uzakonitev trajnega, namenskega in sistemskega vira financiranja javne stanovanjske gradnje v Sloveniji in s tem dokončne uzakonitve dunajskega modela javne stanovanjske gradnje v Sloveniji. Spoštovane in spoštovani, s tem zakonom želimo ljudem ponuditi javno alternativo tržnemu najemu ali dragemu nakupu, saj smo prepričani, da bi moralo biti stanovanje pravica in ne problem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Robert Rožac, državni sekretar na Ministrstvu za okolje in prostor, bo predstavil stališče Vlade. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! Danes obravnavamo Predlog zakona o spodbujanju gradnje javnih najemnih stanovanj. Po besedah predlagatelja je cilj zakona izgradnja 10 tisoč javnih najemnih stanovanj do leta 2029, pri čemer predvidene finančne posledice za državni proračun po oceni znašajo milijardo in 300 milijonov evrov. Predlog v svojem jedru večinoma govori o spodbudah najemnih izvajalcev javne službe, medtem ko javne službe, ki naj bi bila bistvo zakona, podrobneje ne ureja. Pri obrazložitvi javne službe se predlog sklicuje na Zakon o gospodarskih javnih službah, ki pa ureja gospodarske javne službe in ne javnih služb, ki se izvajajo prek javnih zavodov. Razumevanje učinkov zakona je oteženo zaradi terminoloških neskladnosti. Izmenjujeta se izraza neprofitno in nepridobitno. Kot vir sredstev se enkrat navaja poroštva, drugič posojila, zavarovana s poroštvom. Prav tako se izmenično govori o naložbenikih, investitorjih in prejemnikih spodbud. Naletimo še na več drugih izrazov, ki jih obstoječa področna zakonodaja ne pozna, predlog zakona pa jih ne opredeli ali pojasni. Z vidika izvajanja določb izpostavljamo izračun najemnine, ki ni jasno predstavljen niti ni skladen z izračunom neprofitne najemnine, kot ga določa Stanovanjski zakon. Nezadostno so opredeljeni tudi javni razpisi za izbiro najemnikov, kriteriji za upravičenost do stanovanja in način preverjanja upravičenosti. Enako velja za stanovanjske zadruge, ki po vsebini sploh ne spadajo v ta zakon. Izpostavljamo še sistemski davčni vir, ki naj bi v dveh letih nadomestil proračunske vire za izvajanje zakona. Opozarjamo, da mora obdavčitev nepremičnin skladno z ustavo določati ostali vir za financiranje lokalnih potreb. S predlaganim zagotavljanjem sredstev bi torej država, kot razumemo, vse finančne obveznosti za namen gradnje javnih najemnih stanovanj prevalila na občine. Pomanjkljivosti je kar nekaj. V pisnem mnenju Vlade so podrobneje opredeljene. Naprej. Vlada je sprejela novelo Stanovanjskega zakona in z njo je že vzpostavila pogoje za krepitev fonda javnih najemnih stanovanj. Uskladili smo višino neprofitne najemnine in prilagodili subvencioniranje, vzpostavili izvajanje javnega najema stanovanj in dvignili mejo zadolževanja stanovanjskih skladov. Na ta način bomo do leta 2026 pridobili 5 tisoč novih ter aktivirali še še 2 tisoč obstoječih nezasedenih stanovanj, kar je po vsem primerljivo z učinki predloga zakona, ki ga danes obravnavamo. Proti koncu naj omenim še, da ima Javni stanovanjski sklad Mestne občine Ljubljana do 29. 10. odprt razpis, kjer mislim, da se bo ponujalo 450 stanovanj. Danes se pa odpira ali pa je v fazi odpiranja 500 stanovanj republiškega Stanovanjskega sklada na Brdu. Vlada predloga zakona ne podpira predvsem zaradi tega, ker ocenjuje, da ni potreben. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Lep pozdrav! 78. člen Ustave Republike Slovenije določa, da država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje. Pravijo, da papir vse prenese, težava pa se pojavi, ko je treba zadeve realizirati oziroma jih dejansko udejanjiti. Če si priznamo ali ne, so danes težki časi, kajti mladi se šolajo skoraj do 30. leta, ker upajo, da bodo z višjo izobrazbo našli sebi primerno delo, imeli dostojno plačilo, da si bodo med drugim lahko privoščili tudi stanovanje, hiše in vikende. Veliko mladih, predvsem brezposelnih, še tudi po 30. letu ugodno živi v hotelu mama, čeprav se želijo čim prej osamosvojiti, poiskati službo in rešiti svoj stanovanjski problem. Za ureditev tega akutnega stanja stanovanjske problematike se v zadnjem desetletju ni naredilo kaj veliko. Resda se je o tem veliko govorilo, razpravljalo in pisalo ob vsakih prihajajočih volitvah, a so nato lepe besede z vstopom čez prag Državnega zbora izzvenele nekam v prazno. Če zadevo postavimo na tehtnico, imamo na eni strani premalo stanovanj za mlade, po drugi strani pa kar nekaj praznih, zapuščenih stanovanj, tudi na vasi, podeželju, ki bi bila potrebna obnove, sanacije, da bi bila zopet primerna za bivanje. Slovenija je majhna država, zato v Slovenski nacionalni stranki ne razumemo, zakaj se je nekaterim mladim, polnim energije in elana, težko voziti do službe, delovnega mesta, ko bi z lahkoto lahko živeli malo izven recimo Ljubljane, pa še obdajala bi jih neokrnjena narava. Spodbuja se tudi trajnostna mobilnost, uporaba javnega potniškega prometa, zato v tem ne vidimo problema, le malo več časa bi jim vsem skupaj to vzelo. Moti nas, da se delajo neki pavšalni izračuni za določeno kvadraturo, najemnino zopet v Ljubljani, kot da predlagatelji ne vedo, da poleg prestolnice obstajajo še druge mestne občine in občine, kjer bi bilo prav tako potrebno zagotoviti gradnjo. Mnenje sta podali samo Mestna občina Ljubljana in Mestna občina Maribor. Ti dve podpirata predlagateljeve rešitve za povečanje števila javnih najemnih stanovanj. Kje so ostale mestne občine in občine? Jih ni. Iz slednjega vsaj lahko razberemo, da v Mariboru potrebujemo 600 javnih najemnih stanovanj do leta 2025. Pa tudi oskrbovana stanovanja za starejše bi prav prišla. Cilj zagotoviti 10 tisoč javnih najemnih stanovanj nam ne pove kaj dosti, se pa strinjamo, da se to lepo sliši, oziroma že sedaj delijo bombončke bodočim volivcem. V Slovenski nacionalni stranki pogrešamo konkretne podatke, kdo so pravzaprav upravičenci, kje in kdaj se bo gradilo. V preglednici vidimo samo obseg državnih poroštev, povratnih in nepovratnih sredstev. Strinjamo se s tem, da morajo biti stanovanja po dostopnih, nizkih cenah, da si jih večina lahko privošči, ne da potem nimajo za kruh, povedano po domače. To, kar danes vidimo, da se gradi v Ljubljani, neke fensi šmensi poslovno-stanovanjske stavbe kot recimo Šumi v središču Ljubljane, je samo za izbrano elito, petičneže, visoko družbo z nadpovprečnimi slovenskimi plačami. Se pa strinjamo, da bo lepo videti. Da o ceni najemnine niti ne izgubljam besed. Če si povprečna družina srednjega razreda v Ljubljani ne more privoščiti stanovanja, si ga pa lahko malo izven, razen če jim je v interesu ves denar nameniti za najemnino in potem životariti čez mesec brez prebite pare. Nepovratna sredstva državnega proračuna, namenjena izpolnjevanju višjih standardov gradnje glede energetske varčnosti, se nam zdijo dobra rešitev. Predlagatelj v zakonu predvideva tudi možnost podelitve stavbne pravice, odplačno ali neodplačno, kjer bi bilo odplačno možno na daljši rok. Če želimo, da se mladi odločajo za družine, kajti nataliteta nam strmo pada, in da se nato odselijo od doma, je primeren že veljavni Stanovanjski zakon, ki vzpostavlja pogoje za krepitev fonda javnih najemnih stanovanj. V Slovenski nacionalni stranki smatramo, da je zakon zelo populističen, všečen, a hkrati površen, pomanjkljiv in nejasen. Če spodbujamo gradnjo javnih najemnih stanovanj, dajmo prednost pri gradnji našim slovenskim državljanom, ki imajo znanje in bogate izkušnje, le plačajmo jih pošteno pa bomo vsi več kot zadovoljni. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! V desni sredini delamo na oblasti tisto, kar obljubljamo že v opoziciji. Na drugi strani pa sedanja opozicija sedaj v opoziciji obljublja tisto, česar ni sposobna ali pa noče narediti takrat, ko je na oblasti. Za uvod k današnjemu zakonu imam pred sabo tabelo Delež subvencioniranega najema po posameznih evropskih državah. Na prvem mestu Slovenija. Toliko o tem, kako država ne skrbi tudi za to področje. Danes pri zakonu pozabljamo, da smo 26. maja letos ob debatah o aktivni stanovanjski politiki sprejeli z 52 glasovi za in enim glasom proti Zakon o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona. Ta zakon zelo močno vpliva na tisto, kar sedaj koalicija KUL želi obljubiti za naslednje volitve. Kaj prinašajo te spremembe zakona, ki medijsko niso bile tako razvpite, kot želijo predlagatelji storiti z današnjim predlogom zakona? Republiški Stanovanjski sklad bo do leta 2023 zagotovil skoraj 2 tisoč 400 novih stanovanj, s spremembo zakona pa se bo to še povečalo. Zakon je prinesel boljše pogoje za povečanje fonda javnih najemnih stanovanj, vzdržno stanovanjsko politiko, pravično neprofitno najemnino in več sredstev za stanovanjske sklade. Prav tako je zakon uredil uskladitev višine neprofitne najemnine in hkrati prilagodil sistem subvencioniranja najemnine z namenom zaščite socialno ranljivih najemnikov. Ta zakon je tudi ustanovil Javno najemno službo, ki se ustanavlja za aktiviranje obstoječega, a nenaseljenega stanovanjskega fonda. Nadalje. Zakon je omogočil tudi višje zadolževanje stanovanjskih skladov. Zelo pomembno, a na žalost preslišano – Stanovanjskemu skladu Republike Slovenije se je dala predkupna pravica pri prodaji zazidljivih občinskih zemljišč, namenjenih večstanovanjski gradnji. Skratka, že v uvodu vemo, da smo z zakonom maja letos, pri katerem nismo bili deležni glasov podpore koalicije KUL, naredili tisto, kar koalicija KUL obljublja s tem zakonom. Ne potrebujemo več javnih in več najemnih stanovanj, potrebujemo le več reda in izvrševanje tistega, kar je ta vlada pripravila v Stanovanjskem zakonu in ta koalicija tudi sprejela. Ko smo ravno pri stanovanjski problematiki. Eno točko nazaj smo imeli pri zakonu o dohodnini željo te vlade, da se razbremeni dohodkov iz najema, da stopnja dohodnine pade s 27,5 % na 15 %. Skratka da bi se več stanovanj oddajalo, kar pomeni manj praznih stanovanj in na drugi strani veliko večja možnost, da se izogibamo temu, kar smo prepogosto priča, to pa je oddajanju na črno. A smo skoraj štiri ure poslušali pogrom koalicije KUL, kako je to brezvezen ukrep. Naslednja točka pa njihov zakon. Poleg tega, da se bo uredilo 2 tisoč 400 novih stanovanj, lahko pogledamo, kaj je ta koalicija, koalicija KUL, ki obljublja 10 tisoč novih stanovanj do leta 2029, naredila, ko je bila na oblasti od leta 2015 do leta 2019. Republiški Stanovanjski sklad je skupaj naredil oziroma pridobil 340 stanovanj. Sedaj pa kar naenkrat želja po 10 tisoč novih. Da je ta zakon nepotreben, pove tudi dejstvo, da je stanovanjska politika vključena v Nacionalni načrt za okrevanje in odpornost, da so v njem zagotovljena sredstva, že v osnovi 60 milijonov evrov. Da urejamo področje stanovanjske in gradbene prostorske zakonodaje, pove tudi dejstvo, da imamo v proceduri Gradbeni zakon in Zakon o urejanju prostora. Zakon o urejanju prostora bo omogočil občinam, da hitreje sprejemajo občinske prostorske in občinske prostorske podrobne načrte, in s pomočjo Gradbenega zakona mečemo vse tiste anomalije, predvsem birokratske, na žalost tudi finančne nesmisle, iz področja graditve stanovanj. Skratka, ta vlada je sama zapisala, da bo do leta 2023 zgradila 2 tisoč 400 stanovanj. Iz tega stališča tudi poziv v imenu Poslanske skupine SDS Stanovanjskemu skladu Republike Slovenije, da Stanovanjski sklad pozove vse občine, da preveri, kje imajo v kakšnih občinskih prostorskih načrtih možnost gradnje večstanovanjskih stavb, da to stanovanjski skladi in posamezne občine rešijo. Skratka, da ne bomo govorili, kot je očitno intenca tega zakona, o gradnji javnih neprofitnih stanovanj v Ljubljani, ampak da pogledamo tudi malo izven ljubljanskega cestnega koridorja. To, kar je v Ljubljani želja po javnih najemnih cenah, dobite na primer v Sevnici po tržnih cenah. Vsi tisti, ki želite že na začetku svoje kariere ali družinske politike graditi v Ljubljani, pojdite izven Ljubljane. Ne boste verjeli, veliko ceneje je in sam lahko rečem, tudi veliko lepše je, ne samo graditi, ampak tudi živeti. Da ni samo Stanovanjski zakon te koalicije dober, priča tudi dejstvo, da je konec februarja letos Vlada potrdila poslovno politiko Stanovanjskega sklada Republike Slovenije, kar pomeni 5 tisoč najemnih stanovanj do leta 2025. Ta vlada gradi Slovenijo, spreminja zakone in potrdi poslovno politiko Stanovanjskega sklada Republike Slovenije, 5 tisoč najemnih stanovanj. Zato smo v Poslanski skupini SDS ne samo skeptični, ampak tudi verjamemo, da ta zakon ni prava osnova za nadaljnjo obravnavo. Ne nazadnje pa smo v pripravi na ta zakon v Poslanski skupini SDS dobili kar nekaj elektronskih pisem, ki so šla predvsem v dve smeri. Ena je, ali bomo dopustili ljudem iz Ljubljane – tako smo dobili – da bodo podpirali nepremičninske barone. Ne nazadnje celo krožijo liste, kako posamezni stanovanjski skladi delijo nova najemna stanovanja. Ali gre dejansko za mlade družine ali pa le za bodoče, potencialne volivce koalicije KUL? Nočem biti rasističen, ampak samo poglejte prvo stran razpisa Javnega stanovanjskega sklada Mestne občine Ljubljana pa vam bo veliko jasno – ali govorimo o mladih družinah ali pa morda o stanovanjski politiki, ki se bolj dotika volilne zakonodaje kot pa česarkoli drugega. V Poslanski skupini SDS upamo, da ne drži, da so največji zagovorniki tega zakona s strani koalicije KUL dejansko zasebno največji in najbogatejši lastniki nepremičnin zase. Hvala.
Hvala lepa. Brane Golubović bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Hvala lepa. To, kar si je privoščil kolega pred mano, je bilo po mojem mnenju rasistično. Kar opredeljuje priimke. Ampak okej, sem navajen, da imam napačen priimek. Gremo pa zdaj k tisti temi, o kateri bi se morali pogovarjati, in to so mladi. Ni jih v naši družbi veliko, so pa stoodstotna prihodnost naše države. Ob tem zavedanju mora naša družba mlade prepoznati kot enega ključnih potencialov prihodnosti, v katerega je potrebno vlagati, tudi za boljši jutri starejših generacij in generacij, ki šele prihajajo. Zavedati se moramo – mi vsi, tukaj ni delitev – da je stanovanjska politika pomemben del osamosvajanja mladih. Od nas danes je odvisno, kakšno prihodnost bodo imeli mladi, od mladih pa, kakšna bo naša starost jutri. Na primer kakšne pokojnine bomo imeli, če omenim samo to področje. To je krog, ki ga ne bi smeli zanemarjati. To je Slovenija medgeneracijske solidarnosti, ko aktivna populacija skrbi za otroke in mladino na eni strani in na drugi strani za starejšo populacijo, in ko se aktivna populacija upokoji, jo nadomesti mlada generacija. Ta krog se ponavlja, to je smisel modela solidarne družbe, modela plačevanja davkov, če želite. Zato je treba ukrepati in na vrh prioritet države takoj postaviti osamosvojitev mladih. Kako to storimo? Prvič. Zagotoviti jim moramo sodoben javni izobraževalni sistem, ki bo znal odgovoriti na prihajajoče izzive, kot so na primer nove tehnologije, čim večja samooskrba z energijo, hrano, skrb za pitno vodo ter vsi drugi izzivi, ki jih prinašajo podnebne spremembe, pa reševanje demografskih trendov migracij pa neenakosti in podobno. Drugič. Zagotoviti pogoje za sodobne in stabilne zaposlitve, tudi z ustvarjanjem okolja, ki spodbuja h kreativnosti mladih. Tretjič. Zagotoviti zadostno število javnih neprofitnih najemnih stanovanj z zelo nizko najemnino, nižjo, kot je danes. Razliko do stroškovne najemnine pa naj pokrije država iz proračuna. Najemna stanovanja mora po našem mnenju država graditi in tudi kupovati na trgu. To zadnje danes predlagamo tudi s Predlogom zakona o spodbujanju gradnje javnih najemnih stanovanj, ki dopolnjuje Stanovanjski zakon oziroma ga dela bolj operativnega. In Stanovanjski zakon ni slab. Seveda ne upošteva vsega tistega, kar bi moral, vendar je dobra osnova. Ta zakon, ki ga danes predlagamo, pa ga nadgrajuje oziroma mu daje večjo operativno moč. Treba se je zavedati, da se s problematiko stanovanj ne srečujejo samo mladi in socialno šibki, pač pa tudi generacija srednjih let, ki živi v stanovanjih s tržno najemnino ali plačuje visok stanovanjski kredit. Če pa ima ta srednja generacija še otroke, jim ne bo mogla pomagati do stanovanj, svojim upokojenim staršem, ki ne morejo več skrbeti zase ali skrbijo težje, pa ne do mest v domovih oziroma do varovanih stanovanj. Tudi to so stiske, ki jih ne smemo spregledati. A ker vsega verjetno ne želimo pozidati, je na mestu poziv k razmisleku o nekakšni mobilnosti generacij. Kaj to pomeni? Da bi recimo starejši v zameno za javno najemno varovano stanovanje, bivanjsko skupnost ali plačevanje doma za starostnike oddali mladi družini svojo hišo, svoje stanovanje prek javne najemniške službe. Seveda ima vse to finančne posledice, a v LMŠ smo prepričani, da je hitra osamosvojitev mladih pogoj za družbo znanja, razvoja in strpnosti ter solidarnosti. Prepričani pa smo tudi, da ni vsako zadolževanje problematično. Bistveno je, kaj je tisto, za kar se država zadolži. Če se zadolžuje za javne investicije v infrastrukturo, torej za graditev javnih najemnih stanovanj za mlade in varovanih za starejše, je to povsem ustrezno. Ker je to generator gospodarske rasti in spodbujanje zaposlovanja, ima tudi izredno velike multiplikativne učinke za družbo. Sam bi celo rekel, da to niti ni zadolževanje, pač pa vlaganje, in sicer vlaganje v prihodnost naše države, v mlade oziroma v ljudi. Če je Vlada na hitro, brez možnosti referenduma v času zdravstvene krize povsem zlahka namenila 780 milijonov evrov za orožje, potem ne vidim prav nikakršnega, niti najmanjšega razloga, da bi pomišljali o vlaganju v ljudi, ki bodo aktivno gradili našo bližnjo prihodnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jani Prednik bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavnik Vlade, kolegice in kolegi, en lep dober dan! Raziskave že kar nekaj let kažejo na to, da vse več mladih posameznikov ter mladih družin ne more priti do svojih nepremičnin oziroma do stanovanj, ki bi jih lahko vzeli v najem. Če so mladi nekoč rešili stanovanjski problem kmalu po končanem izobraževanju, si ga sedaj tako rekoč ne morejo. Kaj se dogaja na trgu nepremičnin, lahko vidimo vsi. Cene novogradenj segajo v nebo, kar posledično pomeni, da si mladi nakupa nepremičnine ne morejo privoščiti. Cene najemnin za stanovanja in posamezne sobe, ki se oddajajo na trgu, pa so ravno tako nezaslišano visoke. Biti mlad in si ustvariti družino ter življenje v Sloveniji vsaj trenutno ni lahko. Lahko bi celo dejali, da mladi pri problemu, kako najti nepremičnino, ne vidijo izhoda. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo se odločili, da je na tem področju potrebno nekaj narediti, in to takoj. Odločili smo se, da v zakonodajni proces skupaj z ostalimi sopodpisniki vložimo zakon o spodbujanju gradnje javnih najemnih stanovanj in s tem občutno pripomoremo k reševanju nastale problematike. Kakšne rešitve in cilje ima naš zakon? Zakon si za cilje zastavlja gradnjo 10 tisoč javnih najemnih stanovanj, vzpostavitev potrebnih finančnih virov in poroštev, lažjo dostopnost do stanovanj ter večjo stanovanjsko mobilnost. Zakon je pripravljen po zgledu drugih držav, kjer isti oziroma podoben sistem deluje več kot odlično, pri zakonu in njegovi vsebini pa so nam pomagali tudi različni poznavalci omenjene tematike. Da vse več mladih ostaja doma in se izseljuje iz Slovenije, je vzrok tudi to, da ni stanovanj, ki bi jih lahko kupili ali vzeli v najem. Socialni demokrati smo skupaj z ostalimi sopodpisniki prepričani, da je zakonski predlog, ki smo ga vložili, rešitev za nastalo situacijo v naši državi. Z izgradnjo javnih najemnih stanovanj ne bomo rešili le enega problema, temveč bomo s tem razrešili tudi preostalih nekaj težav in zatečenih stanj, ki so posledica pomanjkanja nepremičnin oziroma oviranja dostopnosti do njih. Država mora skrbeti za to, da imajo njeni državljani dostop do nepremičnine ter da si lahko ustvarijo družino in življenje. Stanovanje je pravica in ne problem, kot je to na žalost v Sloveniji že nekaj zadnjih let. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov smo prepričani, da je naš predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, in bomo tako tudi glasovali.
Hvala lepa. Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. 27. septembra v letošnjem letu se je v Berlinu prižgala iskrica upanja za vse mlade križem po Evropi, ki trpijo za pomanjkanjem svoje lastne strehe, za vse mlade, ki ne morejo priti do svojega stanovanja. Takrat je bilo namreč na referendumu v Berlinu izglasovano, da naj mestna oblast nacionalizira 240 tisoč stanovanj v korporativni lasti, ki so na trgu za tržne najemnine, in da se ta stanovanja spremeni v javna neprofitna stanovanja. Velika zmaga stanovanjskega gibanja, ki mislim, da bi se morala slišati in odmevati tudi pri nas. Pri nas je situacija enako ali še bolj akutna, kot je tista v Berlinu, ki je spodbudila referendum o nacionalizaciji korporativnih stanovanj. Že 30 let namreč v tej državi nimamo stanovanjske politike, posledic pa je dvoje. Na eni strani je prišlo do koncentracije obstoječih stanovanjskih kapacitet. Imamo stanovanjske barone z nekaj deset, tudi 50 stanovanji v svoji lasti. Res kdorkoli v tej državi potrebuje za svoje preživetje nekaj deset stanovanj? Ne, seveda da ne. To je kopičenje stanovanj zgolj zato, da se z njimi ravna ne kot s človekovo pravico, ampak kot z virom, kot s kapitalom, iz katerega naj nastaja nov kapital, kot z virom za biznis. In najemnine letijo v nebo. Mladi danes so torej žrtev odsotnosti stanovanjske politike najprej na način, da plačujejo, še posebej v Ljubljani, kjer je stiska največja, strahovito visoke najemnine, ki jih zaračunavajo oderuhi. Ne, ne pogovarjamo se o nekih starejših ljudeh, ki živijo sami doma v hiši, kakšni babici, ki oddaja svojo sobico. To je precej koristno in dobrodošlo. Pogovarjamo se o posameznikih, ki so nakopičili stanovanja kot kapital in zanje študentom, drugim mladim, njihovim družinam mastno zaračunavajo, zato da ti ljudje sploh lahko preživijo. Pa gre pogosto za posameznike, ki ne morejo niti do redne zaposlitve, ujeti so v nestalna prekarna dela, običajno kot delavci prekarci na espejih. Še več, ta stanovanja se prelivajo ne le kot zasebni kapital za zasebni zaslužek, marveč tudi naprej v pravne oblike raznoraznih podjetij, še posebej za kratkotrajni namen, nato končajo na raznih platformah, kot je Airbnb. Znova ponavljam, zgolj zato, da oderuhi, ki stojijo za tovrstnim kopičenjem stanovanj, lahko zaslužijo. Drugo dejstvo pa je, da ne glede na to, koliko obstoječih kapacitet imamo v tej državi in za kakšno najemnino so ljudje prisiljeni njihovim lastnikom plačevati, teh stanovanj samih po sebi primanjkuje. Natančneje, številka, s katero operiramo že nekaj let, je, da nam manjka 10 tisoč javnih neprofitnih stanovanj. Tudi na tem področju je država zatajila, kot že rečeno nima stanovanjske politike in situacija je postala dovolj akutna, da so se tudi pri nas oblikovala družbena gibanja, ki pritiskajo za izgradnjo stanovanjskih zadrug in izgradnjo javnih neprofitnih stanovanj. Zakon, ki ga imamo danes na mizi, je korak ravno v smeri, da do teh prepotrebnih 10 tisoč javnih neprofitnih stanovanj sploh lahko pridemo. Predvideva pretežno povratna sredstva in garancije, v obsegu 60 milijonov evrov pa tudi neposrednega javnega financiranja. Zato pravim, da gre za korak v pravo smer, ne pa za dokončno rešitev. Po oceni predlagatelja današnjega zakona bi za ta stanovanja potrebovali 1 milijardo in 300 milijonov evrov. V primerjavi s tem je 60 milijonov evrov v resnici pljunek v morje. Mislim, da se moramo vse stranke v Državnem zboru pogovoriti o svojih političnih prioritetah. Denar vseh državljank in državljanov se zbira na računih Republike Slovenije v obliki davčnih prihodkov, zato da se investira v naše skupne potrebe. Potreba po strehi nad glavo je naša skupna potreba, je tudi temeljna človekova pravica. Namesto da mečemo denar v orožje, ki ga ne potrebujemo – spomnimo, nekaj mesecev nazaj je bil sprejet zakon, ki bo v naslednjih nekaj letih za nakupe nepotrebnega orožja namenil 780 milijonov evrov – moramo ta sredstva uporabiti za skupno dobro tudi na področju reševanja stanovanjske krize. Ja, gospe in gospodje, na tej točki, ko nam manjka kar 10 tisoč, še enkrat ponavljam to številko, 10 tisoč javnih neprofitnih stanovanj, se ne pogovarjamo več o težavi ali problematiki, pogovarjamo se o stanovanjski krizi. In zato mladi bežijo iz države. Ne zato, ker bi bili preveč obdavčeni, saj mladi v tej državi niso bogataši, še do službe ne morejo, ne morejo niti do stanovanja. Politika mora njihovo stisko prepoznati, svoje prioritete obrniti in skupna sredstva usmeriti v izgradnjo teh 10 tisoč javnih neprofitnih stanovanj. V Levici smo eno tako akcijo že v začetku tega mandata izpeljali s pobudo, da se zemljišča, primerna za stanovanjsko gradnjo, prenese kot neodplačno na Republiko Slovenijo s slabe banke, potem pa na njih Stanovanjski sklad zgradi ta stanovanja, ki jih krepko potrebujemo. Druga akcija je na mizi danes, to so ta sredstva, namenjena v posebnem zakonu, ki bodo prispevala h gradnji stanovanji. Mislim pa, da moramo v nadaljevanju obravnave številko proračunskega financiranja povišati, da ne ostanemo na 60 milijonih evrov. Kot rečeno, za ta stanovanja potrebujemo milijardo in 300 milijonov evrov. Slovenska družba je dovolj bogata, da si to lahko privošči, je pa stvar politične odločitve, ali bomo to storili ali ne. Hvala.
Hvala lepa. Mihael Prevc bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o spodbujanju gradnje javnih najemnih stanovanj, ki ga imamo danes na mizi, uvaja javno službo gradnje, sanacije ali nakupa javnih stanovanj. Predvidevajo se državne spodbude v obliki nepovratnih virov, povratnih virov in poroštev za posojila, dokler država ne uveljavi trajnega sistemskega vira za stanovanjsko politiko, vezanega na proračunski davčni prihodek. Izvajalci javne službe oziroma naložbeniki so lahko pravne osebe z nepridobitnim značajem delovanja, ki jih obvladujejo država ali lokalne skupnosti in stanovanjske zadruge. Projekti naložbenikov, ki pridobijo posamezno obliko spodbud ali njihovo kombinacijo, se izberejo na javnem razpisu. Vključijo se lahko projekti, ki zagotavljajo stanovanja, pridobljena z gradnjo, prenovami ali nakupom, ki bodo namenjena oddaji v najem za nedoločen čas za najemnino, ki bo določena v skladu z uredbo, in projekti, umeščeni v naseljih znotraj statističnih regij, ki imajo izkazana tržna neravnovesja med ponudbo in povpraševanjem po najemnih stanovanjih. Prav tako se lahko vključijo tudi tisti projekti naložbenikov, ki bodo zagotavljali ustrezno bivanjsko kulturo, prilagojeno družinam, študentom, starejšim ali invalidnim osebam, bodo vključevali ustrezen zeleni in skupni prostor na funkcionalnih zemljiščih z ureditvijo površin za igro, rekreacijo in druženje ter bodo financirani tudi iz lastnih sredstev naložbenikov. Predlog v obdobju od 2023 do 2029 predvideva dodatna proračunska sredstva v skupni višini 1,3 milijarde evrov, od tega 60 milijonov evrov nepovratnih sredstev, 440 milijonov evrov povratnih sredstev in 800 milijonov evrov poroštev. Vlada Republike Slovenije predloga ne podpira, saj meni, da je predlog vsebinsko, terminološko in izvedbeno pomanjkljiv, ni konsistenten niti ni usklajen s Stanovanjskim zakonom, ki celovito ureja stanovanjsko politiko in najemna razmerja. Tudi v Novi Sloveniji – krščanskih demokratih smo mnenja, da predlog zakona ne sledi sistemskim rešitvam za krepitev fonda javnih najemnih stanovanj, ki ga je vzpostavila novela Stanovanjskega zakona, ki je bila sprejeta 26. maja letošnjega leta. Osnovna poanta novele Stanovanjskega zakona je ustaviti trend krčenja fonda javnih najemnih stanovanj ter vzpostaviti vzdržne pogoje za poslovanje Stanovanjskih skladov. Dovolite mi, da na tem mestu še enkrat poudarim glavne spremembe, ki jih prinaša aktualni Stanovanjski zakon. Prvič. Uskladitev višine neprofitne najemnine, s čimer se občinam in stanovanjskim skladom omogoča vzdržno poslovanje ter postopna širitev stanovanjskega fonda. Drugič. Prilagoditev sistema subvencioniranja za zaščito socialno ranljivih, ki zagotavlja, da nihče od obstoječih prejemnikov subvencij po uskladitvi višine najemnine ne bo na slabšem. Tretjič. Za zagon investicij v pridobivanje novih javnih najemnih stanovanj Stanovanjski zakon omogoča občinskim stanovanjskim skladom in Stanovanjskemu skladu Republike Slovenije bistveno višjo stopnjo zadolževanja. Četrtič. Pomemben del Stanovanjskega fonda predstavljajo tudi obstoječa nezasedena stanovanja, ki se jih bo aktiviralo z vzpostavitvijo javne najemniške službe. Še petič. Stanovanjski zakon uvaja tudi predkupno pravico Stanovanjskemu skladu Republike Slovenije pri prodaji zazidljivih občinskih zemljišč, namenjenih večstanovanjski gradnji, s čimer bodo morale občine zemljišča, ki so po prostorskih načrtih namenjena za gradnjo večstanovanjskih stavb, v primeru prodaje najprej ponuditi Stanovanjskemu skladu. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih smo prepričani, da aktualni Stanovanjski zakon celovito ureja stanovanjsko politiko ter najemna razmerja in da bomo ob uspešni implementaciji navedene novele do leta 2026 lahko zgradili vsaj 5 tisoč dodatnih javnih najemnih stanovanj, zato se nam Predlog zakona o spodbujanju gradnje javnih najemnih stanovanj ne zdi smiseln in mu danes ne bomo dali podpore. Vsekakor pa moramo izboljšati učinkovitost javnih stanovanj, ki naj bo odslikava realnih potreb na stanovanjskem trgu. Graditi se morajo stanovanja, ki so cenovno dostopna in hkrati omogočajo visoko kakovost življenja. Prek davčnih olajšav in posebnih kreditnih shem z znižanimi obrestnimi merami moramo spodbujati v nakup in najem stanovanj mlade družine, ki prvič rešujejo stanovanjski problem, in tudi druge ranljive skupine. Javna stanovanja ne morejo biti nadstandardna in cenovno nedostopna. Graditi se morajo v urbanih središčih, kjer so potrebe največje, s tem bomo tudi zmanjšali prometne tokove in delovne migracije prebivalstva. V najemnih poslih je treba zaščiti tako najemodajalca kot tudi najemnika. Oddajo v najem se mora spodbuditi z zmanjšanjem davčnih in administrativnih ovir. Okrepiti je potrebno tudi gradnjo študentskih domov. Le zadostna količina stanovanj je najboljši in edini ukrep proti divjanju cen nepremičnin. Cenovno dostopna stanovanja pa morajo biti del obljube o blaginji socialno tržnega gospodarstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! V Sloveniji je navkljub podatkom Sursa 180 tisoč nezasedenih stanovanj, od tega cirka 24 tisoč v Ljubljani, 10 tisoč v Mariboru, več kot 3 tisoč v Celju, 5 tisoč v Kopru ter po 2 tisoč v Kranju, Novem mestu in Novi Gorici. Cene stanovanj in najemnin rastejo, in to ob nespremenjenem številu prebivalstva. Prav tako se po podatkih Sursa veča število nezasedenih stanovanj. Samo v zadnjem letu so se po podatkih Statističnega urada cene nepremičnin v obdobju od drugega četrtletja 2020 do drugega četrtletja 2021 dvignile za 9,9 %. V večjih središčih danes tako ni povsem nič neobičajnega, da posameznik za kvadratni meter 60 let stare nepremičnine, torej takšne, ki je praktično popolnoma amortizirana, torej v celoti iztrošena in na koncu projektne življenjske dobe, nekatere so tudi projektno in potresno ogrožene, plača 4 tisoč evrov in več. Temu sledijo tudi višine najemnin, ki za 30 m2 presegajo 500 evrov na mesec, za 50 m2 veliko stanovanje pa 700 evrov, čemur je treba prišteti še obratovalne stroške. Medtem se moramo zavedati, da povprečna neto plača v Sloveniji, povečana tudi zaradi covid dodatkov, znaša tisoč 228 evrov, od tega imata dve tretjini zaposlenih nižje od tega povprečja. To so alarmantni podatki, ki kličejo po ukrepanju, saj praktično onemogočajo dostop do dobrin tudi tistim, ki delajo. Na podlagi poštenega dela ni mogoče zadovoljiti osnovnih človeških potreb. Zato tudi v bolnišnicah in domovih za upokojence močno primanjkuje negovalnega kadra, enako pa se lahko hitro zgodi na področju vzgoje in izobraževanja. Delavcev primanjkuje v tovarnah in pri obrtnikih. Prav tako se moramo vprašati, kakšno plačo in pogoje moramo zagotoviti visoko kvalificiranim strokovnjakom, če jih želimo privabiti v Slovenijo. Ali smo lahko konkurenčni, če morajo za najem ali nakup stanovanja plačati bistveno več kot na Dunaju? Kolikšno plačo morajo dobiti taki strokovnjaki in kakšen je strošek delodajalca? Številni, ki živijo v obmejnih krajih, si zato poiščejo boljši zaslužek v sosednji Avstriji, na kar nas opozarja tudi nedavni javni poziv iz bolnišnice v Jesenicah, obeh kliničnih centrov, številnih domov za upokojence. Kot družba se namreč moramo zavedati, da plač zaposlenih ne moremo zvišati v obsegu, ki bi izničil abnormalne cene na trgu, lahko in moramo pa se na njih odzvati. Zato smo v opoziciji skupaj v parlamentarni postopek vložili zakon o spodbujanju gradnje javnih najemnih stanovanj. Predlog zakona bi uveljavil proračunski vir za gradnjo 10 tisoč stanovanj do leta 2030 in omogočil državno poroštvo za dolgoročna posojila za gradnjo javnih najemnih stanovanj z ročnostjo 50 let. Zato se zakon smiselno navezuje na prizadevanja naše stranke SAB za uvedbo garancijske sheme države pri najemu kredita za nakup prvega stanovanja. Poroštvo države bi pomenilo, da si lahko mladi, tudi številni samozaposleni brez pologa in redne zaposlitve kupijo nepremičnino. Prizadevamo si za uvedbo stanovanjske sheme, ki bi mladim omogočila, da bi stanovanja v državni lasti najprej najeli po stroškovni najemnini in jih nato odkupili, vse plačane najemnine pa bi se štele v kupnino. Na tak način bi spodbudili, da svojo prihodnost mladi načrtujejo v Sloveniji. V stranki SAB smo tako v minulem letu podprli novelo Stanovanjskega zakona. Takrat smo podali tudi poziv, da pristojni stanovanjski skladi na podlagi stroškovne najemnine določijo in opredelijo najvišjo gradbeno ceno stanovanj. Ta bi bila podlaga za določitev standarda in kvalitete gradnje. Do danes se to žal ni zgodilo. Izpostavljamo, da zavarovalnice gradbeno vrednost objekta ocenjujejo na cirka tisoč 200 evrov na kvadratni meter, medtem stroški nakupa in komunalne opreme zemljišča znašajo med 100 in 300 evri na kvadratni meter. Od pristojnih inštitucij pričakujemo, da pripravijo lastne izračune in na njihovi podlagi pristopijo h gradnji najemnih stanovanj. Prav tako pričakujemo, da vzpostavijo pregled nad dogajanjem na trgu in se na anomalije pravočasno in učinkovito odzovejo. V stranki SAB smo pristojne na anomalije večkrat opozorili. Opozorili smo, da so poročila o stanju in dogajanju na nepremičninskem trgu zavajajoča in nepopolna ter tako izkrivljajo sliko in predstavljajo podlago višanju cen. Strokovnjaki namreč opozarjajo, da smo priča nepremičninskemu balonu. Po podatkih nemške centralne banke so nepremičnine v Nemčiji glede na gospodarske in demografske razmere precenjene za 30 %. Pri nas sta obe razmerji slabši, pa od inštitucij nobenega opozorila in odziva. Še več, mlade se spodbuja k najemu posojil z ročnostjo 30 let in nesorazmerno veliko bremenitvijo plače. V Poslanski skupini SAB se zavedamo, da mladi s stanovanjsko problematiko ne morejo razvijati svojih potencialov in se lotevati izzivov v prihodnosti. Delovali bomo v smeri, da jim s sistemskimi in celovitimi ukrepi omogočimo, da se prej osamosvojijo in prevzamejo pobudo za svojo prihodnost in prihodnost Slovenije. Tudi zato je naš cilj, da se na letni ravni zagotovi najmanj 500 stanovanj za mlade. V SAB bomo predlog zakona soglasno podprli, saj menimo, da je obračunavanje na ideološki osnovi na eni strani na podlagi nacionalnosti, rase, vere ali pa na drugi strani po uspešnosti, višini plače ali višini ustvarjenega premoženja posameznika kontraproduktivno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jurij Lep bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Državni sekretar, kolegice in kolegi, lep pozdrav! Že leta je področje stanovanjske politike v Sloveniji močno zapostavljeno. Prišli smo celo tako daleč, da tisti, ki menijo, da stanovanjske politike nimamo, sploh niso tako zelo v zmoti. Stanovanjska politika se je sploh v zadnjem obdobju, lahko bi rekli, marsikje sesedla sama vase. To je predvsem posledica preteklega mačehovskega odnosa države do urejanja stanovanjskega področja ter večletnega neučinkovitega načrtovanja in vodenja stanovanjske politike. Stanovanj primanjkuje, cene so vse višje, to pa najbolj občutijo ravno najbolj ranljive skupine ljudi in tisti, ki prvič rešujejo svoje stanovanjsko vprašanje. Če so nekateri pričakovali in napovedovali, da bo čas epidemije močno premešal karte in znižal cene, se to seveda ni zgodilo. Sam cilj zagotovitve več najemnih stanovanj, zlasti tistih javnih, je v koalicijski pogodbi zapisalo kar nekaj vlad. Tudi aktualna vlada ni izjema v tem smislu, a nekih konkretnih rešitev s strani vlade ni na vidiku, celovita prenova Stanovanjskega zakona, ki je nastajala v času ministrovanja prejšnjega ministra, pa še vedno čaka na Ministrstvu za okolje in prostor. Zato smo se poslanske skupine opozicije odločile, da same storimo korak naprej. V parlamentarni postopek smo tako vložili Predlog zakona o spodbujanju gradnje javnih najemnih stanovanj, ki bi v naslednjih šestih letih omogočil gradnjo 10 tisoč javnih najemnih stanovanj. S tem želimo, da bi se začela reševati stanovanjska problematika v državi, s čimer bi pomagali predvsem mladim, ki so v resnici največja žrtev, saj si v trenutnih razmerah težko privoščijo stanovanje. Pri nas imamo enega najnižjih deležev najemnih stanovanj v Evropski uniji, s čimer mladim družinam močno onemogočamo dostop do primernega stanovanja. Zato je cilj tega zakona, da se zagotovijo finančna sredstva, posojila, poroštva in nepovratna sredstva za čim hitrejšo izgradnjo več tisoč najemnih stanovanj, stanovanja pa bi gradili ne le v prestolnici, ampak tudi po vsej državi. S tem bi se tudi znižale najemnine za najem stanovanja na bolj razumen in normalen znesek. Poleg gradnje novih stanovanj predlog zakona predvideva tudi obnovo obstoječih praznih stanovanj, ki večinoma niso primerna za bivanje. Gre torej za nujen korak, ki bo omogočil, da se bodo mladi sploh lahko odselili od doma, se osamosvojili ter se lažje odločili za ustvarjanje družine. Prvi korak v to smer smo sicer storili že v preteklem mandatu s sprejetjem Resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu za obdobje 2015–2025. Gre za enega ključnih dokumentov za reševanje stanovanjske problematike v prihodnje, ki oblikuje aktivno stanovanjsko politiko. V resoluciji so zastavljeni določeni cilji, ki so bili s strani javnosti že sprejeti s širšo stopnjo konsenza. Ti cilji pa so: uravnotežena ponudba primernih stanovanj, lažja dostopnost do stanovanj, kakovostna in funkcionalna stanovanja ter večja stanovanjska mobilnost prebivalstva. Za pripravo in izvedbo ukrepov za izboljšanje stanovanjske problematike mladih je bila na podlagi resolucije ustanovljena tudi delovna skupina za mlade za izvedbo pilotnih projektov. Pozitivni izsledki teh projektov pa bodo po opravljeni analizi preneseni v stanovanjsko zakonodajo. Spoštovani, v Sloveniji je na tisoče ljudi, ki nimajo urejenega stanovanjskega vprašanja, ta številka pa iz leta v leto samo še raste. Stanovanj, ki so dosegljiva za ljudi, ni dovolj. Cene so previsoke, zato mora na trg poseči država. Namreč, naloga države mora biti, da zagotavlja stanovanjsko pravico vsem. In če ta vlada usmerja toliko denarja na vsa druga, trenutno ne tako pomembna področja, je treba zagotoviti sredstva tudi za javna najemna stanovanja, ki so trenutno ena najbolj perečih tematik v naši državi. Nepovezani poslanci zato pozivamo Vlado Republike Slovenije, da vodi proaktivno stanovanjsko politiko, da se loti celovite stanovanjske reforme ter z dolgoročnimi in učinkovitimi ukrepi na tem področju izboljša dostopnost do vseh vrst stanovanj in zagotovi primerne finančne pomoči pri uporabi stanovanj vsem, ki stroškov ne zmorejo plačevati sami. Poudarjamo, da je pomemben cilj stanovanjske politike z ustrezno stanovanjsko oskrbo prispevati k varstvu družine, starejših in invalidnih oseb ter drugih ranljivih skupin prebivalstva. Vladi zato priporočamo, da se posveti izboljšanju pogojev za upravljanje stanovanjskih stavb in z ustreznimi ukrepi prispeva k boljši kakovosti stanovanj in bivalnega okolja. V luči energetske učinkovitosti in učinkovitega prehoda na obnovljive vire energije pa se nepovezani poslanci zavzemamo, da se v okviru novega stanovanjskega zakona poišče tudi rešitev glede soglasij o ustanovitvi stvarno-pravnih pravic na skupnih delih v korist določenih etažnih lastnikov za namen postavitve oziroma vgradnje novih naprav ali opreme, torej v primeru sončne elektrarne ali na primer toplotne črpalke. Poleg tega si želimo, da pristojno ministrstvo pripravi rešitve glede jamstvene sheme, s čimer bi zlasti mladim in mladim družinam omogočili še lažje reševanje stanovanjskega vprašanja. Nepovezani poslanci menimo, da bi del rešitve stanovanjske problematike predstavljala tudi uvedba davka na nepremičnine, ki bi bistveno spremenil razmere na trgu. Verjamemo, da bi potem vsak razmislil, ali bo imel prazno stanovanje ali ne. Ko gledamo statistiko, je namreč razvidno, da je več kot 20 % stanovanj nenaseljenih. Poleg tega se v naši poslanski skupini zavzemamo za znižanje davka na dohodek od oddajanj v najem, ki je zelo visok, ter za uvedbo olajšave pri dohodnini za investicije v zasebni najem. Potrebno bi bilo razmisliti tudi o uvedbi subvencij za izboljšave nepremičnin, ki se oddajajo v najem, kot imajo to urejeno v nekaterih drugih evropskih državah. Ti ukrepi bi po našem mnenju spodbudili lastnike oziroma najemodajalce, da bi oddajali legalno. Posledično bi imeli bogatejši fond najemnih stanovanj, denar od pobranih davkov pa bi namenili za gradnjo javnih neprofitnih stanovanj. Šele ko bomo imeli več neprofitnih stanovanj, ko bo ponudba teh dovolj velika, se bodo najemnine na trgu znižale in tako postale bolj dosegljive širši množici ljudi. K urejanju problematike bi zagotovo prispeval tudi danes obravnavani predlog zakona, ki bi v relativno kratkem časovnem obdobju znatno povečal število javnih najemnih stanovanj po državi, s čimer bi naredili pomemben napredek na področju, ki je bilo žal dolga leta postavljeno na stranski tir. To sta prepoznali tudi Mestna občina Ljubljana in Mestna občina Maribor, kjer že dalj časa ugotavljajo, da potrebe po javnih najemnih stanovanjih bistveno presegajo trenutno ponudbo. Zato sta obe občini omenjenemu zakonu tudi javno izrekli svojo podporo. Svojo soglasno podporo pa zakonu dajemo tudi v Poslanski skupini nepovezanih poslancev, zato bomo podprli sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Najprej bo dobil besedo Nik Prebil, za njim pa mag. Dejan Židan. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Kolegice in kolegi, predstavnik Vlade! Predno grem na zakon, mi dovolite en kratek komentar predstavljenih stališč poslanskih skupin. Zelo natančno sem poslušal te predstavitve, predvsem koalicijskih poslancev, zakaj to ne gre pa grda opozicija pa mi smo to zapisali in ono smo zapisali. Ne, ni res. Na ta način in s takšnim ciljem stvari niso zapisane. Prej sem poslušal tudi gospoda iz Poslanske skupine NSi, povedal je, zakaj vse tega ne podpirajo, in potem je dodal, »ampak zadeva se pa mora urediti« pa »za mlade moramo poskrbeti« pa »stanovanja bi bila res potrebna« pa tako pa tako. Ne razumem, v čem je potem danes pri tem zakonu težava. In še ena stvar, pri kateri mi je šlo res kar malce na smeh, ko sem zadevo poslušal, je to, ko koalicija začne: »To ni urejeno sistemsko.« Kakšna stvar od teh vaših PKP je pa sistemska, lepo prosim? Tukaj se malce smešite, ampak dobro. Ja, nekaj ciljev ste spisali oziroma si jih je spisala Vlada, a mi dobro vidimo, ne samo mi, tudi državljanke in državljani, kako vi in ta vlada spoštujete zakone, ki jih sprejme ta državni zbor – bolj slabo. Tako da nisem preveč optimističen, kar se tiče vaših obljub o spoštovanju oziroma tem, kar je ta državni zbor sprejel. Dejstvo je pa naslednje. Ta vlada je za mlade naredila bore malo. Res prosim, da ne poslušamo danes o tistih 300 evrih, ki jih je Vlada dala mladim v roku skoraj dve leti trajajoče epidemije. To je malce žaljivo do mladih, ki nekateri tudi v času svojega študija ali pa ne težko preživljajo svoje življenje. Pri tem zakonu, zakonu o stanovanjih, ne bi smelo biti niti vprašanje, kdaj, to je stvar, kjer bi moralo biti vprašanje zgolj, koliko in kdaj. In to bi moralo biti vprašanje že 10 let nazaj, ker mi s stanovanjsko politiko v naši državi močno zamujamo. Vsi pa vemo, kje se je zataknilo – to je bil tisti zloglasni Zujf, kjer se je celotna zadeva v državi bolj ali manj ustavila. V Stanovanjskem zakonu so stanovanja, ki so zelo potrebna, ki jih mladi potrebujejo, zgolj en del stvari, ki jih mi v državi potrebujemo za politiko mladih, zato da se bodo mladi lahko osamosvojili, da bodo doprinesli družbi, da bodo služili denar, da ga bodo tudi zapravljali, ne nazadnje da bodo imeli otroke, da bo Slovenija sploh lahko na čem temeljila v prihodnosti. Da bodo ti ljudje nato lahko ostali v Sloveniji, imeli službe in ne bodo šli skoraj vsi, ki so dobro izobraženi in ki imajo v tej Sloveniji nekaj dodati, v tujino, zato ker jim tam omogočijo boljše plače, stanovanja in seveda tudi bistveno boljše delovne pogoje. Na tem moramo temeljiti. Ta zakon je zgolj ena od stopnic, ki jih mora ta država doseči, da bodo lahko mladi v Sloveniji prosperirali. In jaz mislim, da je dobra stopnica. Dejstvo je, da stanovanj v Sloveniji primanjkuje. Stanovanj z neko razumno najemnino, ki bi jo mladi zmogli plačevati, praktično ni. Strinjam pa se s kolegom, ki je rekel, da si teh stanovanj ne želimo samo v Ljubljani. Tudi jaz si želim, da so stanovanja mogoča povsod, kjer bi si mladi zaželeli ustvariti življenje, seveda je pa dejstvo, da je Ljubljana glavno mesto, je neko središče, kjer je tudi večina univerz. Seveda so tudi v drugih večjih mestih in v drugih manjših, a vendar je večja koncentracija mladih v Ljubljani. Žal, tako je, Ljubljana je glavno mesto in izven tega ne moremo. Strinjam pa se, da bi stanovanja morali okrepiti tudi izven oziroma v okolici Ljubljane. In kot rečeno, poanta tega zakona, med drugim omogoča poroštvo države za dolgoročno zadolževanje za gradnjo najemnih stanovanj pa možnosti gradnje stanovanj s pomočjo stanovanjskih zadrug s participacijo namenjeno. No, nekaj takega je bilo tudi že v Stanovanjskem zakonu. Med drugim se zdaj tukaj hvalite z njim, pa je v večjem delu nastal v vladi Marjana Šarca, nekaj stvari ste tudi pometali ven in si jih prilagodili po svoje, kot po navadi. Te stvari so bile v enem delu že tudi tam in so izrazitega pomena. Vedno, dokler bom sedel v tej hiši na politični ravni in tudi ko in če ne bom več, bom zagovarjal mlade. Ne samo zato, ker sem jaz del te generacije, ampak zato, ker bi bilo prav, da to storite vsi kolegice in kolegi. Ker so njihove dobre in inovativne rešitve, ki jih med drugim manjka tudi v tej hiši, vodilo za neko boljšo prihodnost in so tisto, kar Slovenija potrebuje. Če ne bomo vlagali v mlade, mislim, da ima prav malo pomena to, da vlagamo v vojsko, da vlagamo v policijo, da vlagamo ne nazadnje tudi v zdravstvo. Ker če ne bomo imeli mladih ljudi, kadrov, ki bi te službe, ta delovna mesta z veseljem zasedli, nam tudi to ne pomaga več dosti. Pomisleki, da neke stvari niso v redu, da so pripombe na zakon – te stvari se vse lahko uredijo. Imeli smo že zakone, ki sploh ne bi smeli začeti zakonodajne poti, pa so jo končali z določenimi popravki in spremembami. Mislim, da je to v določeni meri mogoče tudi tukaj, dokler zakon ostane s tem namenom, s kakršnim je bil spisan. Jaz bom ta zakon podprl, kot rečeno za mlade in za našo skupno prihodnost. Upam, da pomembnost tega zakona razumejo tudi nekateri drugi in da to pripomore k temu, da bo zakon dobil ustrezno podporo. Hvala.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosil predstavnik predlagatelja mag. Marko Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani vsi prisotni! Želel sem se na kratko odzvati na uvodne predstavitve poslanskih skupin in na stališče Vlade. Moram reči, da sem na nek način žalosten, ker sem bil prepričan, da bomo vsaj pri tej temi danes enotni. Mislim, da ni človeka v državi, ki se ne bi strinjal, da v Sloveniji vlada stanovanjska kriza in da imamo s tem vprašanjem zelo velik problem in da bi bilo treba tukaj kot politični razred skupaj stopiti in najti neke primerne rešitve. Socialni demokrati smo skupaj z demokratično opozicijo res v dobri veri pripravili zakon po dunajskem zgledu, ki bi to vprašanje rešil. Namreč, največji problem je v tem, da smo takoj po osamosvojitvi celotno vprašanje stanovanjske politike prepustili trgu in verjeli, da bo trg delal v dobro ljudi. Pa ste se očitno zmotili. Enako kot pri področju energetike in energetske revščine, ki se danes na nek način potencirano povečuje. Zato je predpostavka, da trg te stvari rešuje, napačna in je tukaj nujna intervencija države. Še enkrat, jaz sem verjel, da bomo skupaj kot politika lahko dosegli nek konsenz, da je potrebno na tem področju nekaj narediti. Veliko ste govorili, sploh tista desna polobla dvorane pa Vlada, o tem, da saj je Vlada že sprejela nek zakon. Mimogrede, tudi jaz sem v prvi obravnavi tisti zakon podprl, ker menim, da so določene dobre rešitve v stanovanjskem zakonu, ki ga Državni zbor trenutno obravnava, ampak tisti zakon ni dovolj. Ta naš zakon je zgolj nadgradnja tistega zakona. In še nekaj, spoštovani kolegi iz Vlade in iz koalicije, ne si, prosim, prisvajati zaslug za tisti zakon. Namreč, tisti zakon je bil, kot je že prej kolega Nik povedal, v veliki meri ali pa recimo temu v celoti pripravljen pod prejšnjo vlado, a potem zaradi padca vlade in okoliščin, ki so se zgodile, ni stopil v parlamentarno proceduro. Vse, kar ste naredili, je, da ste nekaj dobrih rešitev ven pometali. Je pa res, da ta Stanovanjski zakon, o katerem ste govorili, predpostavlja tudi kar nekaj pomembnih rešitev. Ena od teh je možnost večjega zadolževanja stanovanjskih skladov. Druga je, da se najemnina pretvori iz neprofitne v najemnino, ki je stroškovna najemnina, ki ustreza stroškom gradnje. Ampak pozabili ste na ključni del – da je treba to razliko sredstev od neprofitne do stroškovne zagotoviti s strani države. Veliko je bilo govora o tem, da se bo to naredilo, konkretnih rešitev pa niste podali. Oprostite, niste jih podali. To tekmovanje je na nek način smešno oziroma bi rekel žalostno. Še enkrat pozivam koalicijo oziroma vse poslanke in poslance, da zakon, ki je bil pripravljen v demokratični opoziciji, podprete vsaj v prvi obravnavi, in potem bo čas za dopolnjevanje in popravljanje zakona. Se strinjam, gospod državni sekretar, da je mogoče tudi kakšna napaka, nomotehnična ali pa kakšne druge vrste, zato je čas, da se to dopolni. Ista zgodba je bila pri zakonu o znanstvenoraziskovalni dejavnosti. Tukaj v Državnem zboru, ko smo ga mi kot opozicija vložili, ste ga hoteli raztrgati, kako je vse narobe, potem ste ga pa čez dva meseca istega, identičnega, razen da ste dali nekaj odpustkov zasebnim znanstvenim inštitucijam, pripeljali v Državni zbor in potem smo ga seveda soglasno podprli. Še enkrat v razmislek. Kot rečeno, naš zakon zagotavlja predvsem finančne vire, da bi se v naslednjih šestih letih lahko zagotovilo sredstva za izgradnjo 10 tisoč novih najemnih stanovanj. Namreč, trenutna situacija, ko smo v celoti prepustili gradnjo stanovanj trgu, je katastrofalna. Pripeljala nas je v stanovanjsko krizo. Danes imamo pomanjkanje najmanj 10 tisoč najemnih stanovanj, verjetno še več. Tukaj je nujno nujno intervenirati. Lokalni stanovanjski skladi brez intervencije države ne morejo zagotavljati teh stanovanj. Smo pa ena izmed držav v Evropi z največjimi deleži lastniških stanovanj in na drugi strani najmanjšimi deleži javnih najemnih stanovanj. Zgledujmo se po zahodni Evropi, po primerih, ki so nam lahko za zgled, na primer Dunaj, ki ga vodijo že skoraj stoletje socialdemokrati, pa ta sistem javnih najemnih stanovanj deluje. Tukaj ne gre samo za stanovanja za tiste iz, bi temu rekel, socialnega dna, tiste, ki seveda pomoč najbolj potrebujejo, gre tudi za zagotavljanje stanovanj za srednji razred, in sicer z neko normalno, dostopno najemnino. Mi smo izračunali, da bi bila ta najemnina po našem modelu za Ljubljano 350 evrov za stanovanje veliko 65 m2. Danes na trgu trikrat več plačujejo najemniki za enako stanovanje ob tem, da nimajo nobene varnosti, da se pogodbe verižijo iz leta v leto, če sploh so pogodbe. Z našim zakonom pa bi vsak, ki bi bil upravičen, na razpisu dobil možnost do tega stanovanja, dobil doživljenjsko stanovanjsko pravico, se pravi, bi lahko do konca življenja stanoval v tem stanovanju oziroma se odločal glede na trenutne potrebe. Stanovanjska mobilnost, ki je v Sloveniji zaradi tako visokega deleža lastniških stanovanj ni, je tudi zelo pomembna, v kakšnem stanovanju boš živel glede na trenutne potrebe. Ne vem, nima mlada družina enakih potreb za stanovanje, za bivanje kot neki upokojenci ali starejši. Vse to bi se dalo prilagajati, če bi imeli vzpostavljen model javnih najemnih stanovanj. Mi ga pa, kot rečeno, nimamo. Prvi pomemben korak je bil narejen leta 2015 pod vlado, v kateri smo bili tudi Socialni demokrati, ko se je dejansko s stanovanjskim programom določilo, da so stanovanjski skladi dolžni graditi zgolj za najem, ne za prodajo. Ker kaj se je dogajalo do takrat? Celo stanovanjski skladi so delovali kot nepremičninske agencije, so gradili zato, da so potem prodajali, in to po visokih cenah. To je res nedopustno. Mislim, da bi se morali vsi tukaj v tej dvorani strinjati, da je to nedopustno. Naj gradijo neki, ne vem, kapitalistični investitorji na trgu, ampak hkrati je država dolžna, da tukaj vstopi zraven in ponudi stanovanjski fond, primeren za državljanke in državljane. Kot rečeno, naš predlog zakona ni preambiciozen. V naslednjih šestih letih želimo nameniti milijardo 300 evrov, s tem da je večina teh sredstev povratnih sredstev in zgolj poroštev za dolgoročne kredite s strani države. Kot družba si postavimo prioritete. Postavimo si, kaj so prioritete. Pred eno uro smo govorili o tem, da bi bilo treba razdavčiti tiste z visokimi plačami in s tem oškodovati državo na leto za milijone in milijone, zdaj se pa kar skrivamo oziroma nekateri celo na glas govorijo, da so pa sredstva za stanovanja nekako odveč oziroma jih nimamo, jih ne moremo najti. Najdemo pa lahko sredstva za orožje pa še za en kup drugih stvari, ki so nepotrebne, tudi za te vaše nesistemske bombončke PKP, ki nikomur niso pomagali iziti iz krize. Mogoče so pa, ne vem, pomagali kakšnemu prijatelju blizu vašemu predsedniku Vlade, da je kaj dobil. To je res nesprejemljivo. Da ne govorim o tistih opazkah gospoda Lisca, ki ne sodijo v Državni zbor, ne sodijo v Državni zbor Republike Slovenije kot demokratične države, ki zaenkrat to še je, če boste dolgo na oblasti, verjetno ne bo več. Da se na razpisih podeljuje stanovanja ljudem, ki se tako in tako pišejo – to je nedopustno izreči. Ne vem, oprostite, če bomo pa na razpisih delili, kdo je upravičen do stanovanja, glede na to, ali je čistokrvni Slovenec ali ni, potem pa res ne vem, kam smo prišli. In za take stvari se zavzema Slovenska demokratska stranka. Socialni demokrati smo v dobri veri skupaj z demokratično opozicijo vložili ta zakon. Verjamemo, da je potrebno vlagati v ljudi, ne v gradbene barone, kot pravi gospod Lisec. Upam, da bo prevladal v tem zboru nek razum in da bo zakon dobil potrebno podporo za nadaljnje obravnave v naslednjih fazah postopkov. Gospod državni sekretar, če imate pa res kakšen konkreten predlog, kaj je v zakonu narobe napisano, nomotehnično mislim, pa prosim z besedo na dan. Vi ste govorili, da načini razpisov niso določeni in tako naprej. To ni, saj to se bo s podzakonskimi akti reševalo. Dopuščam pa možnost, da je tudi kakšna napaka mogoče. Moti se pa vsak. Zagotovo ima država večji aparat za te stvari kot opozicija. Ampak to nikakor ni razlog, da se zakona ne bi smelo spustiti v nadaljnjo obravnavo. Gre samo za vprašanje, kaj je za našo državo in za nas kot politike prioriteta. Mislim, da bi stanovanjska politika, zagotavljanje primernih stanovanj, kar je konec koncev tudi z ustavo določeno, ta prioriteta morala biti. Če ta zakon v tej konstelaciji ne bo dobil potrebne večine, bomo uporabili vsa druga demokratična sredstva, da se vendarle naredijo neki premiki na tem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo naprej, bi prosil, da se tisti, ki govorite, vzdržite slabšalnih oznak in podtikanj. Lepo prosim. Ni nobene potrebe, odrasli smo, vemo, kaj je kdo, kakšno stališče ima, to so vsi povedali, ni pa nobene potrebe, da se takih slabih zadev poslužujete. Besedo ima mag. Dejan Židan, za njim pa bo dobil besedo mag. Andrej Rajh.
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, gospod državni sekretar, ostali prisotni, lepo pozdravljeni! Pred nami je zakon iz modela, ki deluje. Napaka »dajmo nekaj svojega narediti« nas v Sloveniji pogosto pripelje do relativno slabih rešitev. Kakor da nam je nerodno povzeti dobre, delujoče prakse iz tujine. Ta zakon je primer dobre prakse, ki dokazljivo deluje v sosednji državi, na Dunaju dobro deluje, tako občinska, mestna oblast sta zadovoljni s to prakso kakor tudi državljanke in državljani, občanke, občani, meščanke, meščani. Kot prvo. Kot drugo. Res ne bi želel poslušati, kakor je Marko že povedal, da so notri kakšne tehnične napake, ki jih je treba izboljšati. Prosim vas lepo, poglejte mnenja Zakonodajno-pravne službe v večini zakonov, ki jih na Vladi naredite, kjer imate zadaj izjemno zakonodajno-pravno službo, kjer imate zadaj aparat s tisoči uradnikov, ki obvladajo, kakšna mnenja dobite, pa jih potem popravimo tukaj s skupnimi močmi, vsaj včasih. Če je treba kaj izboljšati tudi z moje, naše strani, povejte, kaj je potrebno izboljšati, bomo z veseljem sprejeli, saj hočemo samo dobro za državljanke in državljane. Ko se pa vprašamo o vsebini, ali je v Sloveniji težava dostop do najemnih stanovanj po neki normalni, ugodni ceni, ki je primerna tudi našemu življenjskemu standardu, moramo priznati, da je. To je največja težava za tisti del populacije, za katerega se moramo najbolj boriti, za mladi del populacije. Ta zakon omogoča, da pomagamo. Saj tudi s tem zakonom ne moremo rešiti vseh težav, imamo pač drugačno strukturo stanovanj kakor drugod po Evropi. Eni rečejo, da je to slabo, drugi rečejo, da je to dobro. Kljub vsemu so se tudi na ta način včasih socialni problemi reševali, vendar sedaj vzpostavljamo nekaj novega. Vlada je tudi z našim soglasjem pripeljala neki model, ki se je že v prejšnji vladi razvijal. To je okej, vendar ta model ne bo rešil vsega. Tukaj je en dodaten model, kar je čisto okej, da pomagamo ljudem, da lažje pridejo do cenovno dostopnega stanovanja. Pri tem, kar sedaj gradijo v Ljubljani pa še kje, ko so cene 4 tisoč ali pa več evrov na kvadratni meter, se jaz samo sprašujem, ja kje pa živijo ti ljudje, da lahko to kupijo. Kje pa živijo ti ljudje? Glede na to, da recimo vsaj povprečje plač v Sloveniji poznamo, kdo so ti ljudje, ki to kupujejo? Kdo so, kje so? Zlasti ko se bere, da se vse, kar se zgradi, proda vnaprej po ceni 4 tisoč evre na kvadratni meter. Kje pa so ti ljudje? Mislim, da ti ljudje ne sedijo v tem državnem zboru, upam, da tudi ne v vladi ali kje drugje, ampak nekje pa so. To je treba kljub vsemu normalizirati, da bodo cene dostopne. Ko je nastajal ta zakon, se je vedno tudi med kolegicami in kolegi, ki so ga pripravljali, uporabljala beseda, ja, v Ljubljani je težava. Kot Prekmurec iz Murske Sobote sem takoj vprašal: »Kaj delate zakon samo za Ljubljano ali kaj?« Pa so me podučili. Seveda se bo ta zakon v tej obliki uporabljal za vsa mesta v Sloveniji, torej za celotno Slovenijo, dejstvo pa je, da je največja težava v Ljubljani. Prosim lepo, nobene potrebe ni, da smo do Ljubljane sovražno razpoloženi. Če je tu težava, se bo največ težav tukaj reševalo. Tudi drugje, kjer so težave, se bo prek tega zakona reševalo. Ta zakon kot prvo tudi ne predstavlja, za razliko od marsikaterega drugega zakona, neposrednega napada na slovenske javne finance. Tudi zato, ker tovrstna oblika dokazljivo deluje v tujini. Sam bi si želel ne samo, da iščemo, ali bomo na plenarki, kar je lažje kot na pristojnem odboru, ki je v resnici nedemokratičen, ker ne izraža več razmerja med koalicijo in opozicijo v parlamentu – v večini odborov je razmerje čisto drugačno, če gledamo na odbor za infrastrukturo, okolje, če pogledamo na odbor za zdravstvo, sem povsem prepričan, da bi nekateri koristni predlogi, kako obvladati trenutno hudo stanje v Sloveniji, ki jih prek tega odbora ne moremo spraviti do plenarke, na plenarki dobili podporo. Ampak bi si res želel, da pri tovrstnem zakonu ne bomo sedaj iskali posameznih poslancev, ali bi podprli dober zakon, ampak če je potrebno, kar tako pogrešam v sedanji sestavi, da recimo tudi Vlada, tudi koalicija nas predlagatelje mogoče vpraša, ali bi se z nami sestali, da pogledamo, ali so kakšne rešitve, ki bi jih lahko mogoče mi nadgradili skupaj, se to dogovorimo. Ne pred kamerami, jaz vem, da se je pogajati, dogovoriti pred kamerami nekoliko težje, kakor če niso vklopljene. Ampak dajmo tako narediti. Pred nami je dober zakon, ljudem bomo pomagali, mi smo se pripravljeni pogovarjati o njem. Dajte nam možnost, da sploh do procesa pride. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh, za njim pa bo razpravljal Edvard Paulič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav tudi v mojem imenu! Res je, stanovanjska problematika in politika je vprašanje, ki tare številne ljudi in je do zdaj nobena vlada ni uspešno naslovila. To je treba jasno povedati. Prav tako je treba jasno povedati, da se razmere, ki smo jim sedaj priča na trgu, bližajo nekemu vrelišču in da vsem tistim, ki stopajo na trg dela, in tudi tistim, ki imajo slabe plače, pa še zmeraj toliko dobre, da ne pridejo na listo stanovanjskega sklada, bistveno otežujejo življenje v Sloveniji. To je zelo velik problem. Zavedati se moramo, da če nekdo želi v nekem večjem mestu stanovanje, tudi če ga najame v Mariboru, ne v Ljubljani, bo takoj plačal 500 evrov plus stroške ob povprečni plači. Zdaj si pa predstavljajte, kako naj si en mlad učitelj, ki nima najslabše plače, privošči takšno življenje, kakršnokoli stanovanje. Seveda te razmere silijo k razmišljanju o svoji prihodnosti nekje v tujini. Te zadeve mi tu naslavljamo. Res je, sprejeli smo novelo Stanovanjskega zakona, tudi v SAB smo jo podprli. Strinjamo se, da je bila velika napaka narejena, ko se neprofitne najemnine niso usklajevale, ker je to onemogočilo in vzdrževanje stanovanj in gradnjo novih stanovanj. Tu je bila storjena zelo zelo velika napaka, ki je tudi pomagala k razvoju teh anomalij na trgu. Lepo vidimo, kaj se zgodi s stanovanjskim skladom, ki na podlagi najemnin, ki so, ne more vzdrževati stanovanj, kaj šele graditi novih – stanovanjski fond se začne krčiti. Temu smo bili priča nedavno tudi v Mariboru, ko je bil stanovanjski sklad zaradi pomanjkanja sredstev primoran odprodati svoje nepremičnine, ker so bile v tako dotrajanem stanju, da niso imele ekonomske vrednosti v tem smislu, ni se jih splačalo obnavljati. Zavedati se moramo, da stanovanja niso poceni, predstavljajo življenjsko investicijo in ta fond bo treba tudi vzdrževati. To so zelo veliki izzivi. Če izhajamo iz gradbene cene stanovanja, torej ne tržne, se moramo zavedati, da je gradbena cena približno tisoč 200 evrov na kvadratni meter plus komunalno zemljišče med 100 pa 300 evri. Potem je treba tudi vedeti, na podlagi kakšne zadeve je treba namenjati sredstva za vzdrževanje in amortiziranje teh stanovanj. Ravno zaradi tega bi si želel, da je najemnina neprofitna. Jaz govorim o neprofitni. Stroškovna najemnina je po sami definiciji neprofitna, ker obsega stroške nabave in vzdrževanja stanovanja v eni amortizacijski dobi, da se določi standard in normativ, kakšno je lahko neprofitno stanovanje, torej ali so na primer stanovanja, ki se gradijo na Brdu ali v Mariboru pod Pekrami, preluksuzna. O tem govorim, ali je to preluksuzno ali je to pravi standard. Ko se ti standardi določijo na podlagi višine neprofitne stroškovne najemnine, začnejo država, lokalna skupnost, pač skladi, ki so za to zadolženi, z gradnjo teh stanovanj. Zavedati se moramo, da če je stanovanje vredno – gradbena cena, govorim na primer o 60-, 70-kvadratnem stanovanju – 100 tisoč evrov, govorim o gradbeni ceni, potem je verjetno treba nameniti za vzdrževanje takega stanovanja na leto vsaj toliko kot za en avtomobil. Vprašanje, koliko ljudi nameni za vzdrževanje stanovanja toliko kot za vzdrževanje avtomobila na leto. To so vprašanja, na katera moramo najti sistemski odgovor. Če vemo, da je stanovanjski fond v Sloveniji relativno star, da imamo ogromno objektov, ki so bili zgrajeni po drugi svetovni vojni, vemo, da se kar nekaterim objektom izteka življenjska doba in da so stari 60, 70 let in da so oni ob tem, da so računovodsko zamortizirani, tudi fizično zamortizirani in bodo potrebovali velika vlaganja. Govorim o obstoječih objektih. To so stvari, ki jih bomo morali kot družba nasloviti, rešiti in vzpostaviti mehanizme, da bodo lahko ljudje, ki živijo v teh stanovanjih, ta stanovanja na nek način vzdrževali in v njih živeli. Dogajajo se sedaj ene anomalije na trgu. Eno je višanje cen stanovanj, drugo so zadeve, povezane z višanjem energentov in drugih stroškov, ki so povezani z vzdrževanjem stanovanj. Bojim se, da se lahko kar hitro ene domine porušijo in da se bodo te karte zrušile kot hišica iz kart. Včasih ko pregledam te oglase – danes je en spletni portal opozoril na zavajajoče prakse oglaševanja, torej da se o nepremičnini ne povedo vsa znana dejstva in okoliščine – očitno se tudi zavaja v vseh oglasih ali pa večini nepremičninskih oglasov o površini objekta, enkrat govorijo stanovanjska površina, drugič površina s pomožnimi prostori. Ta standard bi moral biti jasno določen, da se te stvari ne bi mešale v oglasih. Medtem nepremičninske agencije to konstantno zlorabljajo. Prav tako smo priča zavajajočim oglasom, da so še nezgrajena stanovanja prodana. Pri nas po zakonu nezgrajenih stanovanj ne moreš prodati, kolikor jaz razumem. To so stvari in anomalije, na katere bi se morali država, lokalna skupnost, strokovna združenja odzvati, zato da se razmere na trgu umirijo in da se ne podpira ta histerija, ki smo ji priča. Kolega Židan je lepo povedal – kdo so ljudje, ki si kupujejo ta stanovanja po takšnih cenah, kakšno plačo moraš imeti, da lahko kupiš takšno stanovanje? Pa tega ne sprašujemo zato, ker bi hoteli biti komurkoli favš, ampak zato ker te cene, ki so, nimajo osnove v prihodkih in plačah ljudi. Prav zato smo v SAB podprli že prvo novelo, torej prejšnjo spremembo Stanovanjskega zakona, tudi zato, ker si želimo, da se vzpostavijo mehanizmi za mlade in za tiste malo manj mlade, da lahko pridejo do cenovno dostopnega stanovanja. Želimo si, da se na koncu lahko tudi najemnina, ki jo plačujejo, obračuna kot polog za stanovanje. To so vse rešitve, ki jih tudi zakon, ki ga danes v opoziciji podpiramo, torej za gradnjo 10 tisoč neprofitnih stanovanj, podpira. Zavedati se moramo, da če ljudje ne morejo več razmišljati o tem, da bi si tu ustvarili prihodnost, če mora za to, da lahko sploh živi, plačati nesorazmerni del svojih prihodkov, za eno osnovno potrebo, kot je stanovanje, več kot 50, 60 % plače, potem je tak človek prisiljen razmišljati o tem, da tu ne bo več živel in da gre iskat prihodnost nekam, kjer so te razmere nekoliko bolj normalne in manj kaotične. Po drugi strani imamo tudi zelo velik problem, ko banke omogočajo dolgoročno zadolževanje za dobo 30 let in ponujajo tudi obremenitev plače 30, 40 %. Tudi če gre za kredite s fiksno nizko obrestno mero, je to dolgoročno gledano breme za takega mladega človeka, ker mu izniči ves razpoložljivi potencial, da kupi kaj drugega, da se izobražuje in vlaga v kakšen drug razvoj. Te zadeve je zato treba nasloviti. Tudi Stanovanjski sklad sedaj izvaja kar nekaj projektov po Sloveniji, tudi v Mariboru, trenutno, kolikor imam v glavi, en projekt za 400 stanovanj in še en projekt za 400 neprofitnih stanovanj, v Ljubljani več tisoč stanovanj, tudi v manjših krajih, v Radencih, Slovenj Gradcu, Novem mestu, Kopru. Tako da nekaj se na tem področju dogaja, bi si pa želel, da so lokalne in državne inštitucije, ko se dogajajo take anomalije na trgu, glasne in jasne in se na njih tudi odzovejo. Vidimo, da so nepremičninski agenti in nepremičninske agencije zelo glasni pri promociji lastnih interesov, pri prodaji dragih stanovanj, preprosto iz enega razloga – ker so plačani od provizije. Višja kot je cena, večji del provizije dobijo. Procentni račun je tu zelo jasen. Tu bi jaz pričakoval tudi eno reakcijo stanovanjskih skladov, govorim o stanovanjskih skladih na lokalni in državni ravni, ki bi morali imeti pregled nad tem, kaj se dogaja na stanovanjskem trgu, da lahko reagirajo in da se odzovejo na te anomalije. Jaz sem dobil na primer informacijo, da Banka Slovenije, ko pripravlja analizo, poročila stanja na trgu nepremičnin, gleda spletne portale. Veste, če ena uradna inštitucija svoje vire črpa z interneta, potem se vprašam o zanesljivosti teh virov in zakaj to počenja, če je to res. To informacijo sem dobil od vira, ki mu res lahko zaupam, torej da svoje baze podatkov o razmerah črpajo s spletnih portalov. Nekdo bi se moral na to odzvati. Ker če pogledamo, da prihaja dolgotrajna oskrba, da se bo zelo verjetno zaradi dolgožive družbe in dražjega zdravstva posledično podražilo zdravstvo, da bo vpeljan prispevek za dolgotrajno oskrbo, da bo potrebno več plačati za pokojnine iz proračuna zaradi demografskih sprememb, potem je jasno, da bo tak trg, ko bo nekdo imel najprej 50 % plače obremenjene s takim posojilom, slej ko prej postal nevzdržen in se bo podrl. Ravno zaradi naštetih dejstev v SAB podpiramo, da se ta zakon sprejme. Mislim, da bo dal dodaten zagon ob vseh aktivnostih, ki jih Stanovanjski sklad že izvaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Edvard Paulič, pripravi pa naj se Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Danes imamo na mizi Predlog zakona o spodbujanju gradnje javnih najemnih stanovanj, ki smo ga vložili poslanci opozicije. Če mogoče najprej predstavim trenutno stanje na trgu najemnih stanovanj. Dejstvo je, da so stanovanja vse bolj nedostopna, s čimer se krši človekovo pravico do ustreznega bivališča. Obstoječi stanovanjski fond je dotrajan. Dejstvo je, da je 62 % stanovanj starejših od 40 let, poleg tega stanovanj primanjkuje. Slovenija se uvršča na sam vrh Evropske unije v deležu mladih v starosti med 18 in 29 let, ki živijo pri starših. Negotovost glede dolgoročnega bivanja in s tem povezani visoki stroški otežujejo načrtovanje kariere in oblikovanje gospodinjstva. 30 % prebivalcev živi v stanovanjski revščini. Dejstvo je, da se s to stanovanjsko krizo sooča večina urbanih središč. Tu mislim predvsem na največja mesta, Koper, Maribor, Ljubljana. Vsi vemo, da velik izziv predstavljajo tako imenovana uradno prazna stanovanja. V Mariboru je bila nedavno izvedena ena anketa in se je ugotovilo, da je od 50 tisoč stanovanj skoraj 10 tisoč stanovanj praznih, uradno praznih. Potrebovali bi 10 tisoč javnih najemnih stanovanj, 600 bivalnih enot in 500 oskrbovanih stanovanj. Dejstvo je, da imamo mi pravico do ustreznega bivanjskega okolja zapisano v 78. členu Ustave Republike Slovenije, ampak očitno tega ni moč zagotoviti brez obsežne intervencije države in samih lokalnih skupnosti. Velikokrat se oziramo na dobre prakse iz tujine, zato bi tukaj zelo na hitro povzel dobre prakse iz sosednje Avstrije in tudi delno iz Švice. V Avstriji so na voljo različni viri financiranja, kjer si lahko posamezniki pridobijo stanovanjska posojila, poznajo tako imenovana državna varčevanja. To pomeni, da varčevalec nekaj let varčuje in si pridobi pravico do zelo ugodnega stanovanjskega kredita po obrestnih merah, ki so celo nižje od 1 %. V Sloveniji vemo, da je ta odstotek tudi več kot tri. Poznajo tudi stanovanjske banke, ki so ustanovljene ravno z namenom zagotavljanja sredstev graditeljem stanovanj po zelo ugodnih obrestnih merah. V tujini poznajo oblike tako imenovanih stanovanjskih zadrug, ki so poleg stanovanjskih skladov glavne ponudnice najemnih stanovanj. Stanovanjska zadruga predstavlja neko vmesno obliko stanovanjskega razmerja med tradicionalnim najemom in lastništvom. Zadruga je lastnik stavbe in prevzema odgovornost, zadružniki pa so formalno najemniki, pri čemer so vključeni v odločanje. Gre za neprofitno organizacijo, katere edini namen je zagotoviti stanovanja po najugodnejši ceni za svoje člane. V Švici imajo na ta način urejenega več kot 20 % stanovanjskega fonda v mestih, se pravi, da so stanovanja v lasti zadrug. Dejstvo je, da so najemnine v teh zadrugah od 20 pa tudi do 50 % nižje, kot so pri klasičnih najemnih razmerjih. Ključni cilji današnjega zakona so torej vzpostavitev javne službe, gradnje javnih najemnih stanovanj, vzpostavitev potrebnih finančnih virov in poroštev, govorimo o spodbudah države v obliki nepovratnih virov, povratnih virov in o poroštvih za posojila. In seveda je eden od namenov zakona vzpostaviti zakonsko podlago za ustanovitev stanovanjskih zadrug. Finančne posledice so ravno tako vključene v predlog zakona. V obdobju od 2023 do 2029 bo potrebno zagotoviti dodatna proračunska in druga javnofinančna sredstva v višini 1,3 milijarde evrov, pri čemer je treba poudariti, da gre tukaj za samo 60 milijonov evrov nepovratnih sredstev, 440 milijonov evrov je povratnih sredstev in 800 milijonov evrov je poroštev. Potrebno je tudi poudariti, da predlog zakona podpirata tako Mestna občina Ljubljana kot Maribor, kjer je, kot sem že omenil, ta stanovanjska problematika še posebej pereča. V LMŠ zagovarjamo še nadaljnje korake. Potrebno bo razmisliti še o naslednjih rešitvah. O prenosu zemljišč in nepremičnin z DUTB na Stanovanjski sklad. V času vlade Marjana Šarca je bil ta cilj že delno realiziran, ne pa v celoti. Potrebno bo spodbujati princip rent-to-buy, kar pomeni, da družina stanovanje sprva najame in ga sčasoma lahko odkupi, pri čemer se v ceno odkupa všteje tudi del plačane najemnine. Zagovarjamo nižjo obdavčitev dobička iz oddajanja nepremičnine za neturistične najeme. Govorimo seveda o dolgoročnih najemih, kjer ena od težav pomanjkanja stanovanj so tudi te spletne platforme za oddajanje, kot so Airbnb in podobno. Eden od možnih ukrepov bi bil tudi podelitev davčnih olajšav podjetjem, ki bi gradila stanovanjske površine oziroma nastanitvene površine v bližini svojih sedežev oziroma v bližini proizvodnih objektov. S tem bi se skrajšal čas, potreben za prihod na delo. Ta ukrep bi bil koristen tudi v smislu okoljskih ciljev in v smislu znižanih stroškov prevoza na delo. Kar je ključnega, je dejstvo, da ob trenutnih cenah nepremičnin predstavlja nakup stanovanja za mlade praktično doživljenjski projekt. Na tem mestu bi mogoče omenil en primer dobre prakse, ki ravno teče v Sloveniji. Gre za projekt, ki je v pilotni fazi, neprofitni projekt Hiša za mlade družine. Jaz sem to zasledil v medijih, sama ideja se mi zdi, bom rekel, zelo zanimiva, gre pa za to, da bi občina uredila ustrezno zemljišče in ga potem odstopila za namen reševanja stanovanjske problematike. Komunalna infrastruktura se uredi z evropskimi sredstvi, z donacijami, z državnimi razpisi in potem se na zemljišče postavi naselje manjših montažnih hiš. Po prvi oceni naj bi ena stanovanjska hiša stala približno 50 tisoč evrov, kar pa je že nek znesek, ki bi bil mladi družini vsaj do neke mere dosegljiv. Če počasi zaključim. V LMŠ pozdravljamo tako omenjeni pilotni projekt kot tudi vse projekte, ki bodo povečali dostopnost stanovanj za mlade. Seveda bom tudi predlog današnjega zakona iz tega razloga podprl.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Soniboj Knežak, pripravi se gospod Jože Lenart. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Spoštovane kolegice, kolegi! Naj uvodoma v današnji razpravi omenim izhodišča, ki smo jih imeli v Sloveniji, kar se tiče stanovanjske problematike, relativno dobro urejena v prejšnjem, ne vem kakšnem izkoriščevalskem sistemu, ki je pa vsaj tovrstno problematiko tako uspešno urejal, da v bistvu nismo imeli brezdomcev na cesti, ki jih danes srečujemo vsaj v večjih mestih, podjetja so skrbela, gradila so, gradila je na eni strani država, gradile so občine in tudi podjetja. Glej ga zlomka, morebiti se lahko nekateri novodobni lastniki podjetij, ki se dnevno srečujejo s pomanjkanjem kadra, malo zgledujejo tudi po prejšnjem sistemu, kjer so podjetja odvajala del sredstev in tudi gradila stanovanja za svoje zaposlene. Stanovanje so ne nazadnje ponujala kot dodatno boniteto in s tem so hkrati zadržala zaposlene v svojih krajih, v svojih firmah. Danes vsega tega ni, ker se je takratna politika odločila, da bomo v sklopu privatizacije, ki se je izvajala – kakor se spomnim, so bili poskusni zajčki najprej neki obrati družbene prehrane v podjetjih, razni avtoparki, počitniški domovi, potem pa je že počasi prišlo na vrsto tudi lastninjenje tako imenovanih družbenih stanovanj po Jazbinškovem zakonu. Jaz sem sicer generacija, ki je bila deležna teh ugodnosti. Danes slišimo očitke, da je to razlog, da ni več najemnega fonda v Sloveniji, pa ne vem, da so generacije staršev razprodale fond za mlajše generacije. Jaz imam tu malo drugačne poglede, in sicer v tem smislu, da je bila, potem ko smo sprivatizirali tudi ta stanovanja, po mojem mnenju ena izmed redkih zadev, ki jih je lahko povprečen državljan, če je imel to srečo, da je imel stanovanje, dobil od te privatizacije, to, da je vsaj prišel do stanovanja. Tisto, kar je problem, je to, da ob hkratni razprodaji družbenega stanovanjskega fonda ni bilo vzpostavljenega nekega sistema, ki bi nadomestil stanovanjski primanjkljaj, ki je nastal na trgu. Posledica vsega tega je seveda, da od osamosvojitve naprej nismo imeli neke stanovanjske politike. Imeli smo takšno, ki je v preveliki meri prepuščala trgu in s tem tudi država ni več imela neke svoje vloge pri vsem tem. Predvsem so žrtve mlajši državljani, občani, mladina, ki danes težko pride do stanovanj. Cene stanovanj, ki se gradijo v veliki meri za trg, segajo v nebo. Saj je že danes kar nekaj kolegic in kolegov omenilo te zneske. Skratka, dostopnost do stanovanja za mlade družine je skoraj misija nemogoče brez nekega dolgoročnega, dolgoletnega zadolževanja, ki pa v glavnem pobere vso kreditno sposobnost teh mladih družin tudi za kakšne druge namene. Tisto, kar mislim, da je naša posebnost v Sloveniji – brez pomoči staršev pa običajno tudi ne gre. Ker ni ponudbe novih stanovanj, rastejo tudi cene starih in dotrajanih stanovanj, tako da imamo tudi v tem segmentu cene, ki so grozljive. Po podatkih iz leta 2018, ki sem jih uspel zbrati, se je na javne razpise za najemna stanovanja, ki jih oddajajo občine, stanovanjski skladi in neprofitne stanovanjske organizacije, prijavilo več kot 10 tisoč prosilcev. Med njimi je bilo, tako kot sem omenil, največ mladih in družin, generacije od 30. do 40. leta, ki vse težje dostopajo do stanovanj. Kaj bi moral biti interes države oziroma javni interes in po mojem tudi naloga države? Da bi z neko aktivno stanovanjsko politiko omogočila svojim državljankam in državljanom neko dostojno življenje. Ne pa da te nakup neke nepremičnine zadolži za celo življenje. Da ne govorim, da je poleg bivanja v življenju potrebno seveda še tudi kaj drugega. V preteklosti nekih resnih poskusov ni bilo, razen resolucija, ki je bila sprejeta, je delno nagovorila te težave, govorim o Resoluciji o nacionalnem stanovanjskem programu. Nekoliko smo tudi spremenili Stanovanjski zakon. Vse spremembe oziroma novosti, ki jih je uvedel, so seveda več kot dobrodošle, ni pa razrešil glavnega problema, se pravi manka dobrih 10 tisoč stanovanj na trgu. Predlog zakona, ki ga obravnavamo danes, daje odgovor na ta del in je v večji meri – danes mislim, da je bilo to tudi že omenjeno – razen sistema financiranja narejen po uspešnem modelu, ki funkcionira, iz sosednjega mesta v Avstriji, Dunaja, kjer že desetletja uspešno razrešujejo s fondom neprofitnih stanovanj stanovanjsko problematiko. Cilji tega zakona, kot sem omenil, gradnja 10 tisoč javnih najemnih stanovanj, hkrati vzpostavitev potrebnih finančnih virov in poroštev in ne nazadnje vzpostavljamo tudi možnost za neprofitno stanovanjsko gradnjo prek tako imenovanega vzajemnega organiziranja ljudi v tako imenovane stanovanjske zadruge. Ne bom ponavljal, ker je bilo danes že kar velikokrat rečeno, da ne pomeni velikega vložka države, vsaj ne, kar se tiče nepovratnih sredstev, da so večinoma viri financiranja opredeljeni kot krediti, povratna sredstva. Tako da se mi zdi, da tudi s pogleda vzdržnosti javnih financ ta zakon predstavlja dobro osnovo za realno možnost, da v naslednjih letih zgradimo ta stanovanja, ki jih primanjkuje. Verjamem tudi, da se da zakon v naslednjih fazah, tako kot ste omenili, še izboljšati. Sem pa trdno prepričan, da predstavlja eno solidno, realno osnovo za izgradnjo prepotrebnih stanovanj. Iz tega razloga ga bom tudi sam podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Jože Lenart, pripravi naj se gospod Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča, za besedo. Zelo pomembno področje je stanovanjska politika, ki je zelo pomembna za razvojni preboj Slovenije in tudi za dolgoročne stabilne javne finance. Kakorkoli se to sliši, vam bom zdaj v razpravi to poskušal dokazati. Težko razumem danes pri tem področju glede na pomembnost, da pa zdaj koalicija nasprotuje temu. To mi nikakor ni jasno. Sicer takole malo, oprostite, v narekovajih »skozi zobe«, ampak nikakor se ne želite s tem strinjati. Slišim, da se v Ljubljani prodajo vsa stanovanja, tako tista za tisoč 500 evrov po kvadratnem metru kot tudi tista za 5 tisoč evrov po kvadratnem metru. In kar vsi bi gradili v Ljubljani. Centralizacija. Stop, kolegice in koleg, to ni prava pot, to ni razvoj Slovenije v pravi smeri. In zdaj se moramo vprašati, kdo so ti kupci, ki pokupijo vsa ta stanovanja, kolikor jih je pač na voljo. Med temi kupci seveda ni mladih, ni mladih družin. Mlade družine, socialno šibkejši postajajo zaradi tega vse bolj odvisni od teh kupcev, ki pa si lahko privoščijo ta stanovanja, in tudi vemo, zakaj. Še posebej postaja problem regij, to se pravi izven središč, tu pa je situacija še slabša. Tako in tako primanjkuje stanovanj, ker ni pravega interesa za samo gradnjo – seveda, če je cena potem na tem področju tudi dokaj nizka. Kako si potem v takšni situaciji lahko predstavljamo enakomeren razvoj naše Slovenije? Če ni stanovanj, mladi odhajajo, tako ni razvoja, ni interesa, vlaganj domačih in tujih podjetnikov, ker seveda ni na voljo kadra, predvsem tistega kvalitetnega kadra za ustvarjanje pogojev za ustvarjanje višje dodane vrednosti. Seveda, če mladi odhajajo. Naložbe v Sloveniji so aktualne zaradi poceni delovne sile, če gledamo Evropo kot tako, zahodno, bolj razvito. Smo dobavitelji komponent za multinacionalke in tako smo izvozniki kapitala, dobičkov, davkov v bogatejše države. S takšno politiko bo težko doseči cilj 60 tisoč dodane vrednosti na zaposlenega, da dohitimo povprečje Evropske unije. To pa pomeni tudi višje plače, če bi mi dosegli dodatno vrednost 60 tisoč evrov. Brez mladih izobraženih kadrov ne bomo mogli doseči tega, da na razvojnem področju naredimo preboj v dejavnostih, ki zagotavljajo to višjo dodano vrednost. Ta kader danes odhaja iz manj razvitih regij v naše centre. To je prvi problem, o katerem sem govoril – da znotraj ne znamo poskrbeti za enakomeren razvoj. In pa tisti glavni problem je, da mladi izobraženi odhajajo iz Slovenije na sever in zahod Evrope in še dlje, da ne govorimo celo o Avstraliji, Novi Zelandiji in tako naprej. Danes dopoldne sem se udeležil seje Sveta koroške regije in pred tem je bila tudi seja Razvojnega sveta koroške regije, kjer smo obravnavali regionalni razvojni program za koroško razvojno regijo. To sem hotel slišati, ker želim kot koroški poslanec potem projekte, ki so v tem osnutku akta, zagovarjati v Državnem zboru, v Vladi, da bi se uresničili. In kaj izvem? Sam začetek je bil takole predstavljen. Koroška regija je še vedno med zadnjimi regijami v Sloveniji. Poglejte, kaj sem slišal: 70 tisoč 635 prebivalcev je še. Jaz sem imel v glavi še 73 tisoč, od takrat, ko smo zagovarjali, ko smo govorili o hitri cesti na Koroško, koliko prebivalcev je. In kaj slišim? Uradni dokument iz teh podatkov, starost je že dosegla 44,7 leta. Pred sedmimi leti pa je bila še 42,5 leta. Za dve celi dve leti se je v tem kratkem obdobju starostna struktura prebivalcev Koroške poslabšala. Druga zadeva. Število prebivalcev v Sloveniji, Koroška predstavlja 3,4 %. Če pa gremo zdaj na BDP. BDP v primerjavi s Slovenijo pa je samo 2,7-procentni delež, ki ga ustvarjamo. To je tisto, razvoj ne more iti, če toliko zaostajamo. V BDP dosegamo samo 18 tisoč 694 evrov, kar pomeni samo 80 % povprečja v Sloveniji. Pa se bom tu zdaj ustavil. Zdaj bom pa šel delat primerjavo Slovenije z Evropo. Skoraj identična slika. Tudi Slovenija za povprečjem Evropske unije zaostaja 20 %, dosegamo 80 % tega povprečja. To je tisti problem, ki ga ne vidimo. Da grem nazaj na stanovanjsko politiko. Zakaj sem to govoril? Ker je stanovanjska politika, dostopnost do stanovanj ena ključnih zadev, da mi mlade kadre, mlade družine obdržimo ali v manj razvitih regijah ali v Sloveniji, da ne odhajajo v tujino, v bolj razvite države. Naredil bom še primerjavo s to našo Avstrijo, o kateri ničkolikokrat preberem, pač ta mi je najbolj blizu in tudi delavcev migrantov je v Avstriji največ. Avstrija dosega višjo dodano vrednost za 100 % in še celo nekoliko več. Seveda 100 % tudi višje plače, 100 % višji BDP, ampak poglejte, cene stanovanj so pa podobne. Podobne. V teh velikih centrih stane stanovanje podobno kot v Ljubljani, na periferiji pa recimo 20, 30 % več. In to je tisti razmislek, kaj je v tem. Kakšna je pa politika Avstrije ob tem, da bodo šli z razvojem še hitreje naprej? Kakšna je njihova politika? Ugodna stanovanja. Cela naselja gradijo na Dunaju, da privabijo mlade kadre, delavce migrante, ki potem ostajajo gor in po 10 letih dobijo tudi državljanstvo. To je njihova politika, da pridobijo mlade. Tudi pri njih je problem starajoče se družbe in se zavedajo, da morajo mlade pridobiti. S takšnim BDP, s takšno dodano vrednostjo potem odrežejo kos te pogače in vložijo v stanovanje, zato da dobijo nove kadre. Te nove kadre dobijo iz manj razvitih držav, zato tudi Slovenija izgublja mlade kadre in odhaja tja gor, ker jim seveda nudijo več. Ne samo Dunaj, da povem še to, kar ste slišali pred kakšnim mesecem, volitve – kdo je zmagal v Gradcu? Komunistična stranka. In zakaj? ker je njihova politika temeljila ravno na tej socialni platformi in temeljila je zelo močno tudi na gradnji neprofitnih stanovanj, da imajo mladi dostop, da tistim, ki prihajajo na delo v Avstrijo iz drugih držav, takoj ponudijo stanovanje. Seveda tam, kjer potrebujejo ta kader, te profile. To politiko znajo peljati. In kaj delamo v Sloveniji? Ja še za lastni mladi kader, za mlade družine ne znamo poskrbeti. Vsaka vlada, ki prihaja, obljubljamo, govorimo, tudi danes je podobno, potem pa zavračamo te zakone in ne pridemo nikamor. Hvala bogu, moja občina je v zadnjih dveh letih odprla skoraj 200 stanovanj, od tega je polovica neprofitnih, in tudi tu se pozna. Ampak glej ga vraga, na drugi strani pa odhajajo vlagatelji, podjetniki, avtomobilska industrija, izgubljajo se ta delovna mesta. In zdaj je naš glavni problem na Koroškem, ali v Mislinjski dolini, v Slovenj Gradcu, da pridobimo nekega vlagatelja, ki bi vsaj enakovredno delovna mesta lahko odprl. Upamo pa, da bomo našli takšnega, da ne bomo potem, oprostite, malo v narekovajih, »hlapci«, da bomo delali kot kooperanti za nizke plače, za katere nas tujci izkoriščajo. Da bomo znali mogoče postaviti na noge takšno dejavnost, takšno proizvodnjo, kjer bodo naši lastni proizvodi, kjer bomo konkurenčni na trgu, da bomo ustvarili več. Ta trend Koroške napram Sloveniji in potem Slovenije napram Evropski uniji, kot sem ga predstavil, moramo zaustaviti. Prav zaradi tega je toliko bolj pomembna gradnja stanovanj, neprofitnih stanovanj, da si bodo mladi lahko privoščili, da jih bomo lahko zadržali doma. Dajmo enkrat presekati to in končno nekaj naredimo. Zakon je na mizi, in če ga danes ne bomo podprli, bo spet trajalo pol leta, leto ali bo celo nova vlada, da se bo spet nekaj naredilo. Čas pa beži, mladi bežijo, izgubljamo delovna mesta in na tak način res ne bomo prišli nikamor. Smo starajoča se družba, kot sem prikazal, Koroška napram Sloveniji, tudi Slovenija, poznamo ta problem. In kaj? Na tak način potem postaja nevzdržna pokojninska blagajna, zdravstvena blagajna in vse ostalo in celotne javne finance. S tem se borimo, s tem se ubadamo vsi, vemo, za kaj gre, ne znamo pa pravilno ukrepati. Kar neke populistične floskule delimo, neke bombončke delimo in se s tem hvalimo, leta pa gredo. Začnimo ukrepati, začnimo delati konkretno na tem in premaknimo že enkrat ta voz naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima še pred gospodom Doblekarjem kot predlagatelj besedo gospod Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Kolega mi je dal nekaj iztočnic za razpravo. Situacija je resnično zelo zelo resna. Ko ste prej, spoštovani kolegi iz koalicije, govorili, da se bodo ljudje začeli izseljevati iz Slovenije, zaradi tega ker plačujejo morda po vašem mnenju nekoliko več dohodnine, mislim, da je popolnoma deplasirano. Je pa res, da se bodo ljudje začeli izseljevati iz Slovenije, če dobesedno ne bodo imeli možnosti kje živeti. A veste? Danes lahko v Dnevniku preberemo članek, kjer delajo izračun, kakšni so dejansko stroški za stanovanje v Ljubljani, pa bodisi za najem bodisi za nakup. Prišli so do tega, da je približno isto mesečna renta kredita, ob tem, da je pogoj še 20 tisoč evrov pologa, ali pa pač najem na trgu. Za enosobno stanovanje, veliko 48 m2, se plačuje najemnina oziroma kredit – ponavljam še enkrat, ob predpostavki, da do kredita kreditojemalec sploh pride, se pravi, je pogoj zaposlitev za nedoločen čas in polog 20 tisoč evrov, ampak ob tej predpostavki bi bila mesečna najemnina oziroma kredit – 600 evrov na mesec. 600 evrov na mesec samo za stanovanje. Ob tem, da v to niso všteti stroški za ogrevanje, kanalizacijo, vodo, konec koncev tudi tisto, kar je treba plačevati v rezervni sklad in tako naprej. To je seveda nek povprečni izračun, ampak 600 evrov na mesec za 48 kvadratov. Koliko je pa povprečna neto plača v Sloveniji? Tisoč 200 evrov. Zdaj mi pa povejte, kako naj tak človek preživi. V tem časopisnem članku izpostavljajo samskega človeka, ki je še bolj ogrožen. Povejte mi, kako lahko preživi, če ima fiksnih stroškov za stanovanje okrog 800 evrov, se pravi 600 evrov najemnina plus 200 evrov vsi ostali stroški, ki pridejo zraven in se jim ne da odreči. To pa je resen problem, zaradi katerega se bodo ljudje začeli izseljevati. In to je tudi, oprostite, za moje pojme protiustavno. Ker kot sem prej povedal, Ustava Republike Slovenije pravi, da mora imeti vsak državljan primerno možnost za bivanje. Iz leta v leto se ti pogoji slabšajo. Povejte mi, kako naj nekdo, pa bom rekel z nadpovprečno plačo, z nadpovprečno plačo v Ljubljani, kjer je povprečje kvadratnega metra 4 tisoč evrov in več, dosega zdaj tudi 7 tisoč evrov za nova stanovanja, pride do nekega primernega stanovanja, dostojnega stanovanja. Recimo štiričlanska družina. Seveda ob predpostavki, da nima nekih predispozicij, da mu lahko pomaga družina in tako naprej. To je drugo. Ampak ne moremo iz takih izhajati. Tisti, ki imamo to možnost, smo lahko zadovoljni, sistem pa ne more izhajati iz takih primerov. In zato je tukaj res nujno, da država intervenira. Tukaj se ne moremo deliti na rdeče, bele, ne vem, leve, desne. Saj je nečloveško, če dopuščamo tukaj trgu, da dela po svoje. Dela pa za kapital in proti ljudem, več kot očitno. Pa ni samo Ljubljana. Jaz izpostavljam Ljubljano, ker so najvišje cene v Ljubljani, na Obali, blizu je seveda tudi Maribor, celotna Slovenija je problem. Je pa res, da v mestih pač ta problem še bolj eskalira, ker so ljudje na deželi navajeni drugače živeti nekako že po tradiciji. Živijo v svojih hišah in tako naprej. Ampak povejte mi, kako si naj nek mlad človek, ki nima neke dediščine oziroma mu starši ne morejo pomagati, pridobi primerno stanovanje v Ljubljani. Tukaj sem vam zdaj citiral primer iz Dnevnika. Stanovanje, veliko 48 m2, za 600 evrov najemnine oziroma kredita, ponavljam [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] 20 let kredita. Za 20 let. To je pač realnost in to je realnost, s katero se ne moremo sprijazniti. Hkrati se pa gradijo vzporedno stanovanja za luksuz, za kopičenje kapitala, zato da nekdo kupi po pet, šest stanovanj, in potem se s tem seveda umetno dviguje tudi cene najemnin, ki so verjetno še višje, kot jih prikazujejo, ker se veliko ljudi izogiba plačevanju davkov. Tukaj je edini način, da država vloži neka sredstva in sistemsko uredi področje, začne graditi neprofitna najemna stanovanja. S tem bodo tudi padle cene na trgu, tudi za tiste, ki bi želeli imeti svoje stanovanje. Saj jaz nobenega ne silim v to, da gre v neprofitni najem. Sigurno bo še vedno nek delež ljudi, ki želijo imeti svojo nepremičnino. Ampak prav pa je, če smo socialna država, da omogočimo ljudem tako kot drugod po Evropi, da lahko pridejo do neprofitnega najemnega stanovanja, in s tem znižamo cene nepremičnin, ki so v zadnjih letih res poletele v nebo. In hkrati s tem tudi nekako normaliziramo nepremičninski trg v Republiki Sloveniji. To, spoštovane kolegice in kolegi, je tisto ključno, kar bo obdržalo državljanke in državljane v Sloveniji, da ne bo prihajalo do bega možganov. Ne to, da tisti peščici treh, štirih procentov najbogatejših omogočimo, da še manj plačujejo prispevka za dohodnino od svoje plače. In ko smo že ravno pri davkih, bi morda izpostavil še to. Strinjam se na nek način, da ukrep, da se da neko davčno olajšavo tistemu, ki morda na dolgi rok odda stanovanje nekomu v najem za življenje, da se ga nekoliko razbremeni, ampak mora biti stvar bolj jasno definirana, da gre to za dolgi rok, za dolgoročni najem. Morda bi bilo celo smiselno razmisliti, da odda to stanovanje državi in potem država naprej, ampak ta ukrep je morda smiseln, ni pa ključen, gospod Lisec, prej ste ga vi izpostavljali, ni pa ključen ta ukrep. Veste, kje bi morali dobiti dodatna sredstva? In to v našem zakonu tudi piše, pač ta trajni vir finančni za stanovanja. Morali bi obdavčiti luksuz, po domače povedano davek na nepremičnine. Pa to ne na tisto prvo, ampak potem tisti, ki kopičijo, bi ga morali to plačati. Potem lahko šele govorimo o olajšavah, ko bodo te nepremičnine sploh pravično obdavčene. Potem pa mi lahko govorimo o tem, da pa damo neko olajšavo tistim, ki pa to stanovanje oddajo potem na dolgi rok, ne vem, ali državi ali komerkoli, to je stvar pač, ki jo je treba doreči. Ampak veste, brez davkov pač ni socialne države, to je dejstvo. In tukaj sta trčila danes dva koncepta. Prej smo govorili o tem, kako je treba ljudi razbremeniti za par evrov tiste s povprečno plačo na mesec, na drugi strani pa ugotavljamo, da rabimo milijardo 300 milijonov za stanovanjsko gradnjo. Poglejte, ta problematika je zelo zelo resna. Meni je žal, da nas tudi trenutno v dvorani ne sedi prav veliko, izpade, kot da mogoče ni to pomembno področje, ampak mislim, da je zelo pomembno področje. In še enkrat; pozivam tudi koalicijo, da probamo stopiti skupaj pa ugotoviti, da je to področje res potrebno rešiti. Smo ga vsi skupaj v preteklosti zapostavljali. Glavni krivec je bil zakon, ki je razprodal vse premoženje, in potem teh sredstev ni multipliciral v novogradnjo ali pa, ne vem, izgradnjo nekega fonda neprofitnih stanovanj, ampak so takrat, Janez Janša in ostali prijatelji, ki so v bistvu že isti 30 let na oblasti, očitno delali neke druge kupčije in tovrstna politika se žal nadaljuje še danes.
Hvala lepa. Sedaj pa ima besedo gospod Boris Doblekar, pripravi se gospa Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednica. Najprej na začetku bi mogoče izkoristil priložnost pa za dan suverenosti izrekel iskrene čestitke vsem Slovenkam in Slovencem in pa opozoril na to, da je na Trgu Republike, ki je simbol slovenstva, Slovenije, slovenske države, simbol meter pa pol zelo živo rdeče barve rdeča zvezda, prav simbol te stranke, ki trenutno predlaga stanovanjsko zakonodajo. Toliko na začetku. Ko poslušam razprave ali pa predloge predlagatelja, ki nekako ne more mimo tega, da bi se obregnil v politične stranke s svojimi vrhunskimi doprinosi o tem, kdo koga kje podpira, kdo ima kje kakšne prijateljčke in tako naprej. Poglejte, tudi če je ta stanovanjski zakon s strani Socialnih demokratov oziroma bivše Zveze komunistov pripravljen dobronamerno, tudi če bi bil, bi bilo potrebno nekako to drugače razložiti oziroma koalicijo ali pa poslanke in poslance na nek drugačen način navdušiti za to, da bi se ta populistični zakon tudi podprl. Ker se bližajo volitve, seveda je potrebno čim več takih zakonov reproducirati v javnost in pa jih tukaj obravnavati v Državnem zboru. Glede na to, da je stranka Socialnih demokratov bila na vladi leta in leta, desetletja oziroma še prej desetletja v bivšem sistemu, ko so totalno zavozili stanovanjsko problematiko in zdaj poskušajo kar naenkrat na hitro rešiti z nekim zakonom o gradnji 10 tisoč stanovanj. Že sliši se hecno, kajne? Od leta 2015 do 2020, kar ste bili na vladi, ste zgradil oziroma nekako pripravili 340 stanovanj, spoštovani iz Socialnih demokratov. Skupaj seveda govorim tudi zdaj, v zadnjem obdobju, ko ste KUL koalicija, torej skupaj z Levico, LMŠ in stranko SAB, bili v vladi. Torej, nič ni bilo narejenega ali bore malo. To je zelo zaskrbljujoče in vse tisto, kar ste prej počeli, je seveda zdaj situacija, kakršno sami identificirate; da je stanovanjska problematika huda, da mladi odhajajo, da so nizke plače. Glejte, majčkeno prej nazaj ste imeli možnost ali pa boste imel možnost jutri pri glasovanju podpreti Zakon o dohodnini, ki bo povišal plače, pa pokojnine, ampak, kot je bilo razbrati iz vaših razprav, tega Zakona o dohodnini ne boste podprli. Torej, niste za povišanje plač, torej ste za nadaljevanje situacije in ste za to, da bodo mladi še pozneje prišli tako do dobrih služb kot tudi do stanovanj. Torej, nekaj ne gre skupaj. Ko pravite, da se je s protikoronskimi paketi delilo bombončke. S protikoronskimi paketi in tudi z vso zakonodajo, ki jo zdaj trenutna vlada sprejema po vašem slavnostnem metu puše v koruzo, se ljudem deli denar, se pomaga ljudem, se pomaga državljanom in gospodarstvu in tudi občinam in tudi vse to je namenjeno temu, da si lahko potem tudi stanovanjski skladi lažje in hitreje odločajo, da bodo mladim, ki jih tako opevate, tudi ponudili ustrezno stanovanje. Nas je to skrbelo že v času vašega vladanja in ko je ta vlada začela, smo tudi sprejeli Stanovanjski zakon, ki ga vi med drugim niste podprli. Ali ste ga, se motim? [[oglašanje iz dvorane]] Mislim, da ga niste podprli, kajne? Torej, Stanovanjski zakon, ki je narejen točno za to, da se gradijo in se že gradijo nova stanovanja – mimogrede, morate to tudi večkrat poudariti. Nova stanovanja se že gradijo in stanovanjska problematika mladih, mladih družin, se intenzivno, z nadzvočno hitrostjo tudi rešuje. S to spremembo stanovanjske zakonodaje se bo na primer do leta 2025 tudi pridobilo okvirno dva tisoč novih najemnih stanovanj. Z novo zakonodajo se je tudi uskladila višina neprofitne najemnine in hkrati prilagodil sistem subvencioniranja najemnin z namenom zaščite socialno ranljivih najemnikov. To se je z novo zakonodajo [[…]]Torej, stari se že odvijajo, se že delajo, kajne, za razliko od prej, ko niste pač znali narediti najbrž ali pa niste nekako zmogli najti skupnega jezika, da bi stvari premaknili, zato je vse stalo. Zdaj se te stvari popravljajo že s to zakonodajo in ta vlada to že vse počne. Stvari gredo naprej, zato ta skrb, bojazen, da bo še naprej takšno stanje, ki ste ga sami povzročili, je popolnoma odveč, popolnoma odveč. Ustanavlja se tudi javna najemna služba oziroma po zakonu je predvidena in pa omogoča se višje zadolževanje stanovanjskih skladov. Veste, da se s tistimi neprofitnimi najemninami, ni dalo obnavljati stanovanj, ampak se niste nič premaknili, nič niste na tem naredili. To je zaskrbljujoče. Zato pa imamo tako, kot imamo. Samo zato. Skratka, kup dobrih stvari predvsem za mlade, mlade družine je bilo s to stanovanjsko zakonodajo že narejenih in stanovanja se že pospešeno gradijo in se bodo tudi v prihodnosti. To je bistveno. To se pravi, da se te stvari že rešujejo. Veliko omenjate Dunaj. Neka polna usta so vas Dunaja, ampak veste, na Dunaju niste vi vladali, ni Zveza komunistov vladala pa partija, niti ne vaš način vladanja, potem ko ste spremenili ime Zveza komunistov v Socialno demokracijo; oni niso vladali na Dunaju. Na Dunaju niso imeli nacionalizacije, pa denacionalizacije, pa ne vem kaj vse, kar je bilo pri nas totalno zavoženo in zgrešeno. Ni bilo! Gor ni bilo teh težav. Gor je to normalno potekalo. Bi rekel, spoštujejo zasebno lastnino za razliko od vas, ki jo pač ne, in zato je na Dunaju neka druga zgodba, kot je pa pri nas. Ne morete sedaj kar naprej primerjati nekega Dunaja pa Slovenijo. Ta zakon, ki ga imate pripravljenega, je predvsem pisan na kožo torej večjih mest, bi rekel. Najbolj seveda Mestni občini Ljubljana in Mestni občini Maribor. Želite samo, da se gradi samo tukaj, v teh mestih. Že tako imamo že vse skoncentrirano, pa še kar bi. Samo tukaj vidite, samo Ljubljano in Maribor. Poglejmo še druge občine po Sloveniji; poglejte še, Zasavje, Litijo, Šmartno pri Litiji. Oči odprite, bi rekel, zorni kot je treba povečati, tudi na podeželje slovensko. Mlade družine pa mlade imamo tudi na podeželju, ki bi radi ostali na podeželju pa imeli dobro plačane službe, si gradili stanovanja, hiše. Ne gledati samo Ljubljane! Ne vem, na kakšen način bi vi prepričali sedaj nas ali pa slovensko javnost, da ste iskreni v svojih namenih z nekim predlogom; kar naenkrat kar na hitro zgraditi 10 tisoč stanovanj, prej jih pa niste v desetletjih nič. Potem pravite Jazbinškov zakon. Ja, ali je bila to napaka ali ni bila napaka. Tisti, ki so stanovanja takrat dobili po nizki ceni – seveda jim je bilo to všeč. To objokovati. Ali želite tem, ki so ta stanovanja po Jazbinškovem zakonu napol zastonj dobili, reči, da bodo morali doplačati za ta stanovanja? Ali pa, ne vem, da jim boste jih vzeli spet, da boste spet naredili nek preskok, kot ste ga že v preteklosti? Ta stanovanja so takrat dobili lastniki stanovanjskih pravic napol zastonj, potem so ta stanovanja seveda tudi prodajali. Ali pa, recimo, če je želel to stanovanje na hitro odkupiti, je prodal kasneje eno majhno garažo in s tisto kupnino od garaže kupil celo stanovanje, po tem zakonu in tako naprej. Skratka, bilo je narejenih v zgodovini kup napak, neumnosti in nikar si ne smemo želeti, da te napaka še naprej ponavljate. Če niste do sedaj znali rešiti ali po petih letih niste več kot 340 stanovanj zmogli skupaj spraviti, kdo bi sedaj vam verjel, da boste pa kar 10 tisoč stanovanj zgradili? Kar se tiče vaših izkušenj, vaše politične stranke izkušenj na stanovanjski problematiki ali pa skrbi za stanovanja, si pojdite pogledat Murgle, vaš produkt. Pojdite v Murgle in si poglejte ta imperij nepremičnin slovenskega rdečega plemstva! Samo stopite v Murgle na eno ekskurzijo, na en izlet in boste videli luksuzne hiše na elitni lokaciji, ki so jih predvsem politični veljaki dobivali skorajda zastonj, za drobiž. Po 20, 30 tisoč evrov ali pa še manj, danes so te nepremičnine vredne 300, 400 do pol milijona evrov. Pa ne verjamem, da me boste demantirali, ker ti podatki držijo. In tam so vaši politični veljaki. Člani Zveze komunistov, torej vaša predhodnica, večina tam živijo. Vidite, to je bila vaša skrb za stanovanja. Jaz sem živel v hribih, v Veliki Štangi, in so hodili v staro šolo stari partijski veljaki počivat, pa so lepo ležali in gledali cele dneve in popoldneve okrog, v gostilno so šli pa na naročilnico Zveze komunistov jest. Jaz sem pa koso in grablje gonil po bregu. Vidite, tako je to bilo in zato lahko o tem tudi govorim. No, in zdaj taka skrb, ki ste jo pokazali tukaj s temi Murglami in s temi vašimi predhodniki, vašimi vzorniki, partijskimi veljaki, ki so za tako nizke cene dobili stanovanja, hkrati pa niste poskrbeli za delovne ljudi oziroma zdaj pa pravite, da bi poskrbeli še za ranljive in za revne in za ne vem kaj vse. Jaz vam nikakor ne morem verjeti glede na to, kaj se je dogajalo v preteklosti, da ste poskrbeli sami, vi, z zakonodajo, z načinom vašega dela, da je nekdo lahko, ki je bil pač komunist oziroma vaš član, kupil za 20, 30 tisoč evrov hišo na lepi parceli, ki je danes vredna pol milijona evrov. Veste, zato vam pač nekako ne morem verjeti. Tudi ljudje, ne verjamem, če poznajo zgodovino, da bodo verjeli, da imate neke iskrene namene, da bi zdaj pa kar naenkrat 10 tisoč stanovanj zgradili. Niti ne veste, iz katerega denarja, kako bi to zgradili, ne veste, kje bi denar vzeli. A se boste zadolžili? Verjetno spet po stari maniri, ko plačujete tako visoke obresti, ki jih, recimo, ta vlada nikoli ni. Še enkrat, mi smo sprejeli stanovanjski zakon, ki je namenjen predvsem reševanju problematike mladih; mladih družin, mladih zaposlenih, pa tudi starejših, pa tudi vseh drugih. Ta zakon je bil sprejet in nepodprt z vaše strani, zdaj pa pač predlagate nekako po predvolilni maniri kar neko zadevo 10 tisoč novih stanovanj. Saj se dobro sliši. Nimam nič proti, če bi bili vi to sposobni res narediti ali pa, da bi imeli iskreni namen, kako bi to naredili. Ampak na vse predhodno, kar sem povedal, vse napake, ki ste jih doslej naredili, ta vaša malomarnost do mladih družin, do mladih, pa tudi to, da ne podpirate Zakona o dohodnini, ki bi zviševal plače, pa niste podpirali niti PKP-jev, pa niste podpirali stvari, ko je Vlada pripravila oziroma ko smo uredili, da ima drugi otrok vrtec brezplačno, pa ko urejamo čim bolj ugodne prevoze dijakov in študentov, pa ko smo dajali vsi skupaj tudi dodatke starejšim upokojencem, dijakom, študentom, vse te stvari, pa ko so se popravile krivice pri kmečkih pokojninah in pri invalidskih in tako naprej. Stare stvari. Ta vlada jih je nešteto popravila, ki so bile do zdaj zavožene. To so vse stvari, ki vplivajo na boljši standard. Na boljši standard ljudi. In vse to potem pomaga, pripomore, da se tudi lažje rešuje stanovanjska problematika bodisi z najemom bodisi z nakupom. Da pa so tako visoke cene nepremičnin, bodisi zemljišča za nakup za gradnjo hiše bodisi zato, da so takšne cene visoke stanovanj, ste pa odgovorni v veliki meri sami. Saj ste vendar vladali in pripeljali situacijo do tu, kjer smo. Zdaj pa ste pač ugotovili, ko trenutno niste na vladi, da je vse narobe. Torej ugotavljate, da sami niste bili sposobni stvari postaviti na svoja mesta, da ste zapeljali stvari predaleč in pričakoval bi vsaj to, da ko želimo stvari popravljati, tako kot smo jih želeli s Stanovanjskih zakonom, ki smo ga sprejeli, da bi pa tukaj pristopili nasproti in pomagali, da se take stvari sprejmejo, ki so v korist vseh tistih, ki ste jih doslej zanemarili. To pa bi bilo pošteno od vas in tudi bi človek pričakoval. Če že sami niste mogli teh stvari postaviti na svoje mesto, da pa pomagate, da se te stvari potem sprejmejo tako, kot to počnemo zdaj. Potem bi lahko tudi sami rekli, da ste pa le pomagali tej vladi, ki ji je mar za mlade družine, ki ji je mar za zaposlene in ki ji je mar za delavce in pa upokojence, da bodo lahko svojo stanovanjsko problematiko reševali lažje in hitreje. En kup stvari smo tudi sprejeli od gradbene zakonodaje – še čaka seveda na sprejem, je v obravnavi Zakon o urejanju prostora. Vse te stvari nekako združimo skupaj, tudi s Stanovanjskim zakonom, ki smo ga že sprejeli, in vsemi ostalimi zadevami, tudi z Zakonom o dohodnini in tako naprej, so nek skupek, neka celota vsega, kjer se delajo tektonski premiki v korist državljank in državljanov za boljši standard, za boljše plače. In vsi moramo delati na tem, da bo čim višja gospodarska rast, da bodo ljudje čim več zaslužili in čim lažje tudi živeli. To je bistveno. Tako takšni predvolilni bombončki, ali pa neki populizmi o 10 tisoč stanovanjih, ali pa stvari, ki jih predlagate pred volitvami, mislim, da niso iskrene in da nekako tudi niso na mestu. Tako, da takšnega vašega populističnega predloga jaz, žal, res nekako ne morem podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Takoj bom dala besedo naprej. Jaz bi samo rada, gospod Doblekar, opozorila, pozorno sem poslušala vašo razpravo. Če bi se poslužila načina vodenja, kot ga ima vaš poslanski kolega, podpredsednik, bi na tej točki marsikatero neresnico komentirala, pa je ne bom, ker nimam te pristojnosti. Rada bi pa opozorila na 122. člen Poslovnika, na podlagi katerega opravljamo to splošno razpravo, ki govori o tem, da je potrebno na točki dnevnega reda, ko se opravi splošna razprava o nekem predlogu zakona, razpravljati o razlogih, ki zahtevajo sprejem zakona, in o načelih, ciljih in poglavitnih rešitvah predloga zakona. Jaz v vaši razpravi nisem zasledila praktično niti enega stavka o predlogu zakona, ampak ste v bistvu šli na osebno diskreditacijo predlagateljev, kar pa se mi ne zdi korektno. Na tej točki opozarjam, vas nisem želela v vaši razpravi prekiniti in vam prekiniti vašo rdečo nit, ampak v bodoče vas pa bom prekinila in vas pozvala, da se vrnete k točki dnevnega reda oziroma da bo vaša razprava bolj kot ne korektnejša ali pa bolj v skladu s poslovnikom. Repliko [[oglašanje iz dvorane]] Prosim? Postopkovno imate v zvezi z [[…]]Najprej imamo postopkovni predlog, se opravičujem. Gospod Jože Lenart, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Sicer se vam lahko zdaj samo zahvalim za vaš postopkovni predlog oziroma za to, na kar ste tudi opozorili poslanca, da na tak način je težko potem izvajati eno normalno razpravo. Na mizi imamo Predlog zakona o spodbujanju gradnje javnih najemnih stanovanj, ki – bom rekel, tu pa moram priznati –, v takem obdobju nismo znali, v tem kriznem obdobju, kaj premakniti, zdaj ko bi lahko iz vsega tega Načrta za okrevanje in odpornost, ko so možnosti, pa potem moramo poslušati tu poslanca, kot je predhodnik bil, neproduktivno politično predavanje zgodovine in seveda politično obrekovanje. Mislim, to ne spada v Državni zbor, dobesedno. Imamo tako resne stvari na mizi. In še enkrat hvala [[…]]
Postopkovni predlog vaš je?
[[…]], da opozorite njega in bodoče razpravljavce, da se temu izognejo.
Hvala lepa. Saj sem že predhodno, tako da se ne bom ponavljala. Gospod Boris Doblekar je še želel postopkovni predlog. Izvolite.
Čisto na kratko, podpredsednica. Zelo pozorno sem vas poslušal pri vaši obrazložitvi. Jaz sem se dotaknil vsebine predlaganega zakona na določenih točkah. Vse ostalo, kar je bilo za zraven, je bilo pa vse samo odziv na stališča, ki sem jih prej poslušal, in na nekatere razprave. Samo odziv na to o raznih prijateljčkih in tako naprej, kar je bilo poslušati. Drugače tega niti omenil ne bi. In tudi to gradivo, ki sem ga potem uporabil, sem šel kasneje celo ven iskati, ker ga drugače ne bi, ampak bi strogo govoril, nekih šest, sedem minut sem imel predvidenih, zgolj o tej zadevi. Ko sem pa to poslušal, sem pa potem stvari malce nadgradil samo na odziv, nič drugega. Se opravičujem, če je bilo karkoli kaj takšnega, ampak sem nekako samo se odzival na tisto, kar sem poslušal. Hvala lepa.
Me veseli, hvala za to intervencijo. Recimo, da je bilo postopkovno pojasnilo. Me veseli, da se v nekem delu strinjate z mano. Samo v pojasnilo, če bi jaz prej vodila sejo, če je res bil to samo odziv na prejšnja stališča, pa se tukaj ne bom opredeljevala, ker verjemite, nisem takšnega mnenja kot vi, bi že prej intervenirala. Res prosim, da smo korektni v razpravah in pač razpravljamo v duhu te splošne razprave, ki je namenjena razpravi o predlogu zakona o umeščanju v naš družbeni prostor in tako naprej. Repliko je želel gospod Soniboj Knežak na razpravo kolega Doblekarja. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Bom kratek. Verjetno gospod oziroma kolega Doblekar pač ni razumel tega zakona. Seveda, če ga hočeš razumeti, ga moraš najprej prebrati. In po tem, kakšne neumnosti je klobasal teh 20 minut, vidim, da niti odprl ni prve strani tega zakona. Ker smo se pogovarjali danes o 70. letih, pa ne vem, kaj še vse delamo, pa o Murglah; skratka, klasičen repertoar SDS, ko zmanjka argumentov. Jaz nisem zagovornik ne Murgel, ne na kakšen način je kdo prišel do stanovanja. Vi najprej vprašajte svojega predsednika, ki je – mimogrede – edini predsednik vlade v Evropi, ki je še bivši komunist, naj on pojasni svoje premoženje, pa ga bo verjetno tovariš iz Murgel lažje kot on, ki ima vedno s tem težave. Ampak res se ne splača, verjetno je to domet, ki ga razume kolega Doblekar. Pač, smo različni. Hvala lepa.
Dajmo vseeno držati nivo razprave tam, kjer je tema, da se ne bomo pingpongali o teh temah, ki niso na dnevnem redu, ker ni korektno. Besedo pred naslednjo razpravljavko je želel predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Konec koncev je kolega Soniboj povedal bistvo. Gospod Doblekar, vi dejansko res niste prebrali zakona in ste uporabili tisti splošni opomnik SDS, ko ne veste, kaj bi povedali, pa začnete govoriti o komunizmu, o rdeči zvezdi in tako naprej. Smešno in žalostno. Ja, še smetarska mafija mogoče manjka zraven. Bi vam pa rad, gospod Doblekar, vendarle odgovoril na to, ko ste omenjali: stare čase, rdečo zvezdo in tako naprej. V tistih časih, pa se ne bi želel opredeljevati do sistema kot takega, ampak v tistih časih je bila stanovanjska problematika dobro in zgledno rešena. Potem pa, ko ste prišli na oblast vi, leta 1990, ste vse sfrčkali in razprodali. In oprostite, nehajte zavajati ljudi z Murglami – ne vem kaj. Tudi Murgle so bile na isti način prodane, po istem zakonu, Jazbinškovem, kot vsa ostala stanovanja. In poznam, pa nočem biti nek branik ljudi iz prejšnjega režima, ampak veliko ljudi, ki so se odpovedali stanovanjem in jih niso odkupili po Jazbinškovem zakonu, čeprav so imeli to možnost. Ampak to ni stvar današnje razprave. Žaljivo do državljank in državljanov, žaljivo je, da vedno tako razpravo odpeljete po ideološki poti in začnete odbijati nazaj vedno ene in iste floskule. Ljudje pa nimajo stanovanj. In vi si upate govoriti, da je to populističen zakon. To si upate govoriti! A vi veste, da večina mladih, tisti, ki niso rojeni z zlato žlico, nimajo kje živeti? Se zavedate tega? Pa še ta neresnica glede tega, kako ste vi pripravili spremembe stanovanjskega zakona, ki so v proceduri. Tudi to ne drži. Pripravila jih je prejšnja vlada. In tudi to ne drži, da jaz nisem sprememb podprl. Poglejte si, preden govorite. Nehajte zavajati in nehajte smetiti po slovenski javnosti stalno z enimi in istimi temami. Čas gre naprej in ljudje si želijo, da dela politika v dobro ljudi, ne pa, da ves čas z nekimi zgodbami iz preteklosti obračunavate. Še neresničnimi po vrhu vsega!
Hvala lepa. Naslednja razpravljavka je gospa Lidija Divjak Mirnik, pripravi se gospod Samo Bevk. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Za razliko od gospoda iz SDS-a se bom osredotočila na predlog zakona, ker sem ga za razliko od njega tudi prebrala. Verjetno ne bom povedala nič novega, pa kljub temu. Vemo, da imamo v tem trenutku v Sloveniji stanovanjsko krizo, da so cene novogradenj odletele dobesedno v nebo, da so tudi najemnine odletele v nebo, sploh v zadnjem času. Sploh, če govorimo o mestih kot takšnih. Mladi si seveda vse težje privoščijo eno ali drugo, sploh tisti, ki so prekarci in nimajo nekega rednega prihodka, da ne rečem službe za nedoločen čas. Kolegi so to vse že danes v teh urah, odkar traja ta debata, povedali. Še vedno vemo, da so zelo velike razlike po Sloveniji. Ljubljana in Obala sta tako rekoč nedosegljivi, če ne pomagajo starši, tudi stari starši, medtem ko v drugih delih Slovenije so cene pravzaprav nekih nepremičnin za polovico nižje in seveda s tem tudi, da rečem, ljudje imajo toliko manj premoženja v tistih delih Slovenije, kjer pač ni strogi center oziroma res neka mestna občina. Vendar je pa dejstvo tudi drugo, da mladi oziroma velika večina njih si pa želijo živeti v mestih. Da se podeželje prazni, vemo. Sploh se prazni tam, kjer so težji pogoji za življenje. Seveda s tem se tudi, ker vsi drvijo v mesto, tam cene dvigujejo. Tako pač je. Ampak naloga države je, da z aktivno stanovanjsko politiko pomaga mladim. In to je pravzaprav cilj, ki ga želimo doseči s tem predlogom, ki smo ga v opoziciji tudi sovložili. Zakaj? Prvič zato, ker so mladi prihodnost naše države in je seveda treba v njih vlagati in jih tudi postaviti na vrh prioritete v državi. Treba jim je zagotoviti stabilne zaposlitve, da bodo lahko razmišljali tudi o nepremičnini in o nakupu nepremičnine. Zato so cilji in rešitve tega zakona takšni. Prvič, vzpostavitev javne službe gradnje javnih najemnih stanovanj. Drugič, vzpostavitev potrebnih finančnih virov in poroštev. Tretjič, vzpostavitev možnosti za neprofitno stanovanjsko gradnjo preko vzajemnega organiziranja ljudi v stanovanjske zadruge. Četrtič, določanje spodbud države v obliki nepovratnih virov, povratnih virov in poroštva za posojilo, dokler država ne uveljavi trajnega sistemskega vira za stanovanjsko politiko, vezanega na določenega proračunskega davčnega prihodka. Petič, omogoča poroštvo države za dolgoročno zadolževanje za gradnjo javnih najemnih stanovanj. Šestič, vzpostavitev možnosti in spodbude za gradnjo najemnih stanovanj preko stanovanjskih zadrug s participacijo najemnikov. To so zelo konkretni cilji, ki so v tem zakonu tudi zapisani. Zdaj, če bi ga gospod iz SDS-a prebral, bi potem to vedel in ne bi govoril, da nekaj tja v en dan pišemo. Finančne posledice smo ocenili na 1,3 milijarde, in sicer v obdobju od leta 2023 do 2029. In če imamo v tem trenutku v proračunu zapisano, da bomo 780 milijonov dali za orožje, potem seveda to ne bi smel biti problem v vseh teh letih zagotoviti. Pa vendarle; tisto, kar je bilo sprejeto, ko ste nam očitali, da nismo podprli stanovanjskega zakona, kar seveda ni res, ampak ne glede na to, bil je pripravljen v prejšnji vladi. In kaj ste vi naredili? Poglavitne rešitve ste pravzaprav izločili in potem na mizo prinesli točo tisto, kar je vlada Marjana Šarca pripravila. Ampak okej, tudi o tem ne bomo govorili. Imamo pa še en drug paradoks v tem trenutku v Sloveniji in ta se imenuje, da mladi do stanovanj, do hiš ne morejo priti, medtem ko pa starejši, ki živijo v nekih hišah, ki so jih seveda skozi svoje celo življenje pridobili, zgradili, še z lastnimi rokami, kakopak, jih pa enostavno ne želijo prodati, čeprav jih težko vzdržujejo oziroma jih zdaj sploh, ko prihaja zima, tudi težko ogrevajo. Veste, koliko je takšnih in stanovanj in hiš po Sloveniji? Ogromno! Ker imamo, pravzaprav Slovenci imamo to neko potrebo po držati nepremičnino in je bog ne daj prodati. Imamo mi to neko kulturo, da moramo biti lastniki nepremičnine. Zdaj, če pogledamo po drugih državah, temu seveda ni tako, ampak okej, to je pač naša mentaliteta očitno, da moramo imeti dober avto, pa da moramo imeti nepremičnino oziroma hišo in jo držati, čeprav si je ne moremo več privoščiti. To je pač realno dejstvo. Zato smo predlagali ta zakon in zato so v tem zakonu tudi rešitve, do katerih bi lahko prišli in rešili tudi to. Presenetilo me je pravzaprav danes stališče Vlade oziroma gospoda državnega sekretarja, ki je povedal, citiram, povedal je zelo konkretno [[…]]Aha, povedal je, da Vlada ne podpira tega predloga zakona zato, citiram, »ker ne potrebujemo več javnih stanovanj«. Moram povedati, da tega pravzaprav ne razumem. Točno to ste povedali, gospod državni sekretar, ker sem si to napisala. Pa vam bom prebrala, kaj sta napisali Mestna občina Ljubljana, ki podpira ta predlog za povečanje števila javnih najemnih stanovanj, in še posebej, kaj je napisala Mestna občina Maribor, iz katere sama prihajam. In sicer pišejo, da podpirajo sprejetje tega zakona, še posebej je viden primanjkljaj neprofitnih stanovanj za prosilce na listi A, ki glede na socialne razmere niso vezani za plačilo varščine, in oskrbovanih stanovanj za starejše. Javni medobčinski stanovanjski sklad Maribor v tem trenutku potrebuje okvirno 300 javnih najemnih stanovanj do leta 2025 pa še okvirno 300, skupaj torej 600 javnih najemnih stanovanj do leta 2025, tako pišejo iz Mestne občine Maribor. In ker vemo, da smo vedno bolj starajoča se družba, o tem je prej zelo nazorno in s številkami povedal tudi kolega Jože iz LMŠ, potem moramo priznati, da imamo težavo in da potrebujemo ta stanovanja, o katerih sicer Vlada pravi, da jih ne. Pa ne glede na to, mislim, da bo potrebno do stanovanjske problematike pristopati celostno, zato v LMŠ poudarjamo, da ustrezna stanovanjska politika predstavlja zgolj kamenček v mozaiku širšega konsenza med predstavniki vseh družbenih skupin, tako mladih, tako socialno ogroženih in tudi starejših. Zato smo se nekoč v tej državi odločili, da si bomo medgeneracijsko pomagali, in prav je tako in to v LMŠ seveda zagovarjamo. Ker so namreč interesi družbenih skupin med seboj zelo prepleteni, mladim in socialno ogroženim z ustrezno stanovanjsko preskrbo soustvarjamo pogoje za oblikovanje samostojnega življenja ter jim omogočimo vstop med aktivne predstavnike družbe ter posledično vplivamo na krepitev medgeneracijskih odnosov, ki so osnova za oblikovanje medgeneracijske solidarnosti. In to je bistvo! S tem bomo seveda tudi ustvarili pogoje za kvalitetno in pa aktivno staranje in tudi se bodo s tem krepile možnost za dostojno starost. Ker na ta način bomo lahko tudi starejšim vrnili to, kar so tej družbi dali. Zato moramo tudi poskrbeti, da bodo na stara leta dostojno živeli, ne pa, da jih bo zeblo v njihovih hišah ali pa v njihovih stanovanjih zato, ker imajo premajhne penzije in si ne morejo privoščiti ogrevanja. Če bi se kdaj pogovarjali z gospodom Krabonjem iz Upornika, ki ga verjetno poznate vsi in zelo aktivno pomaga v Mariboru starejšim, ne samo starejšim, vsem, ampak recimo, da v veliki večini primerov starejšim, potem bi videli, kaj on pove, kaj se dogaja sploh zdaj, ko prihaja zima. Ljudje enostavno ali ne kurijo ali pa ne jedo, ker za oboje pač nimajo. Zato predlog tega zakona, da se bodo te stvari uredile. Kaj so še pa dodatni predlogi, ki jih tudi v LMŠ zagovarjamo? Prvič, prenos zemljišč in nepremičnin z DUTB na Stanovanjski sklad Republike Slovenije, to smo povedali že v naši vladi. Nekatere stvari so se zgodile, nekatere pa se žal niso. Potem seveda drugič, spodbujanje mobilnosti med prebivalci oziroma lastniki nepremičnin. To je tisto, s čimer imamo, kot sem že prej povedala, Slovenci malce težavo, ker pač se nam zdi, da to nepremičnino moramo držati v svojih rokah. Potem tretjič, spodbujanje principa rent and buy, ko mlada družina ali nek par lahko stanovanje sprva najame, potem pa ga sčasoma tudi odkupi. Tudi temu je namenjen ta zakon. Potem četrtič, spodbujanje trajnostnih gradenj stanovanj iz obnovljivih virov. Tudi pri tem še imamo verjetno v Sloveniji kar nekaj, da rečem po domače, rezerv in jih je potrebno izkoristiti. Namreč v LMŠ menimo, da zadolževanje samo po sebi ni problematično, namreč bistveno pa je, za kaj se država zadolžuje. Če se zadolžuje za javne investicije v infrastrukturo, torej graditev javnih najemniških stanovanj, je to, kar se tiče LMŠ, tudi ustrezno. Tudi zato, ker javne investicije nadomestijo izpad potrošnje, ker se posledično BDP zniža manj, kot bi se, in ker država z investicijami tako spodbuja gospodarsko aktivnost in zaposlovanje. Vse te stvari in tudi javne investicije so v času gospodarske krize lahko generator gospodarske rasti, zato jih v LMŠ seveda tudi podpiramo. Jaz sama si želim, da bi kolegi na desni nehali s temi delitvami, ampak bi sprevideli, da tukaj delamo za naše zanamce, da tukaj pravzaprav s tem predlogom zakona skušamo pomagati mladim, ki bodo nenazadnje delali za naše penzije. Zato bi bilo prav, da se tak predlog zakona tudi podpre. In sama ga bom podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil državni sekretar gospod Rožec. Izvolite. Še mikrofon. Gospod Rožec, še mikrofon. Hvala.
Hvala. Samo želim povedati, da moj zaključni stavek je bil, »Vlada predloga zakona ne podpira, ker ocenjuje, da ni potreben«. In čisto nič drugega nisem povedal. Hvala.
Hvala lepa. Besedo želi predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Glejte, jaz sem zgrožen nad tem, kar je ravnokar povedal državni sekretar. Vi, državni sekretar, trdite pred slovensko javnostjo, da zakon ni potreben. Ob tem, da vsi ptički čivkajo na veji, da najmanj 10 tisoč stanovanj primanjkuje v Republiki Sloveniji, da si mladi nimajo možnost zagotoviti lastnega stanovanja! Da ostajajo pri starših do 30. leta in več in tudi potem ne pridejo do dostojnega stanovanja, ampak se morajo zatekati k nekemu tržnemu najemu za take cene, kot sem prej prestavljal. Za 600 evrov za enosobno stanovanje v Ljubljani, na primer, ali pa malo manj v Mariboru. In vi upate govoriti, da zakon ni potreben! Vi se dobesedno delate norca iz državljank in državljanov, resnično.
Hvala lepa. Gospod Rožac, izvolite.
Hvala za besedo. Na začetku je bilo povedano oziroma sem povedal, da se je s Stanovanjskim zakonom uskladila višina neprofitne najemnine, prilagodilo se je subvencioniranje, vzpostavilo se je izvajanje javnega najema stanovanj in dvignila se je meja zadolževanja stanovanjskih skladov. Na ta način se bo do leta 2026 pridobilo pet tisoč novih aktivnih in še dva tisoč obstoječih nezasedenih stanovanj. Tako je kar primerljivo z učinki tega zakona, ki ga predlagate, in nikakor ne govorim tega, da mladi ne potrebujejo stanovanj, govorimo samo, kako priti do njih. Tudi iz razprave, mislim, da je gospod Rajh povedal, pa še ne vem kdo, da imamo 180 tisoč do 200 tisoč praznih stanovanj, in nisem od danes nikogar slišal, kako bomo ta stanovanja aktivirali. To se mi zdi, da je ena velika nuja, kako priti do teh stanovanj. Ker to, da je toliko stanovanj praznih, pa če jih je samo polovica, če jih je samo 100 tisoč praznih, je velika katastrofa. Se pa strinjam, mladi potrebujejo, jaz imam tudi tri otroke, vsi trije potrebujejo stanovanja. Imam tudi stare starše, precej stare starše, za katere je treba skrbeti, tako da razumem vso problematiko. Tako, da ne misliti, da tukaj sedi nekdo, ki ni človek. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj, gospod Koprivc.
Glejte, državni sekretar, ne mislim, da niste človek, ampak mislim pa, da je potrebno za izgradnjo 10 tisoč ali pa osem tisoč, kot vi pravite, šest tisoč dodatnih najemnih stanovanj zagotoviti tudi vir za to. In z našim zakonom zagotavljamo dodatna sredstva, milijardo in 300 milijonov evrov gre res v večini za povratna sredstva in pa za dolgoročne kredite s poroštvi, ampak ker res dolgoročne take kredite, ki jih banke na trgu ne bodo dale, vi pa govorite isto, kot pri dolgotrajni oskrbi in še pri čem drugem, naredili bomo to, to, to, malo se zadolžujete, hkrati pa nikjer ne poveste, od kje boste vzeli denar za to in hkrati bi še davčno razbremenjevali najbogatejše. In oprostite, to je ali nevednost ali pa norčevanje iz državljank in državljanov. Se opravičujem, če sem čustveno odreagiral, ampak govoriti, da to ni potrebno, je absurd. Ker vsi vemo, da v Sloveniji vlada stanovanjska kriza in da ljudje ne morejo dobiti primerne strehe nad glavo. Zato je potrebno določiti prioritete in reči, mi bomo dali toliko in toliko denarja za stanovanjsko gradnjo. Ne pa samo neke floskule. Se strinjam, so tudi prazna stanovanja, absolutno, to je zelo velik problem, da so ta stanovanja prazna. Treba je ugotoviti, ali so prazna ali so morda na črno oddana, kar je pa še slabše. Pa tudi praznih stanovanj je veliko, tudi država ima veliko stanovanj, ki bi jih lahko uporabila v te namene. Vse to je treba rešiti in delno se je to celo rešilo tudi z zakonom, ki ga je Vlada dala v proceduro, ne rečem, da ne. Ampak ne pomeni pa tega, da ni potrebno razmišljati in zagotavljati dodatnih virov, da ni potrebno zagotoviti pravnih osnov za zadružništvo, ki je povsod po Evropi urejeno, pri nas pa ne. In te stvari z zakonom rešujemo. Najlažje je pa reči, mi bomo to naredili, denar se bo pa našel, ali bo pa z neba padel ali ne vem od kje ga boste dobili. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Samo Bevk ima besedo, pripravi se gospod Boštjan Koražija. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Glavni cilj zakona je vzpostavitev pogojev za gradnjo 10 tisoč javnih najemnih stanovanj. Seveda potem za vzpostavitev finančnih virov in poroštev ter za lažjo dostopnost do stanovanj in večjo stanovanjsko mobilnost. Vse te cilje zasleduje predlog zakona, ki smo ga v parlamentarno proceduro vložili poslanci Socialnih demokratov. Namreč, primerno stanovanje je ustavna kategorija. Naj citiram 78. člen Ustave Republike Slovenije, katero tridesetletnico bomo obhajali konec letošnjega leta; se pravi, da so bili pred tridesetimi leti položeni ustavni temelji tudi za, da rečem, primerno stanovanje. In 78. člen govori: »Država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje.« Zelo jasen člen, zelo jasna vsebina, ki ne potrebuje nobenega komentarja. Žal pa je država stanovanjsko politiko v tem obdobju prepustila trgu in se skoraj v celoti umaknila s tega zelo pomembnega segmenta našega življenja. Tu lahko najbolj nazorno vidimo, kaj se zgodi, če se iz nekega področja država umakne ter to prepusti trgu oziroma privatizaciji. Zato samo upam, da se podobna zgodba ne bo ponovila na področju zdravstva, izobraževanja, znanosti, kulture in tako dalje. Lahko je nekaj porušiti, zelo težko pa je to nanovo vzpostaviti; vzpostaviti sistem, recimo stanovanjske družbene gradnje, kot smo nekoč rekli, ki je v prejšnji naši skupni državi zelo dobro funkcioniral. Rad bi povedal, kako je bilo po osamosvojitvi, po letu 1990 v Občini Idrija. Prva stanovanja v samostojni Republiki Sloveniji v Občini Idrija smo zgradili leta 1995 v času mojega županovanja. Naslednja stanovanja so bila zgrajena šele čez 10 let, leta 2005. Potem smo ponovno spet čez 10 let dobili par stanovanj na Mestnem trgu in pred nekaj leti v Rožni ulici. Lahko bi jih vse naštel na prste obeh rok in obeh nog. Mislim, da jih ni bilo več kot 20. Je pa res potrebno še nekaj povedati. Namreč, leta 2011 je bilo v Občini Idrija 12 tisoč prebivalcev. Po statistiki je bilo takrat v občini 4 tisoč 970 stanovanj, od tega 3 tisoč 983 naseljenih, torej skoraj tisoč stanovanj je bilo nenaseljenih. Recimo, da so bili nekateri fiktivni ali pa na črno, pa tudi, če bi bila ta številka polovico manjša, je zelo zelo veliko. Zato bi bilo potrebno narediti tudi analizo, kako je z nenaseljenimi stanovanji v Republiki Sloveniji in kako ta velik potencial nenaseljenih stanovanj izkoristiti, da bodo zaživela. Prav gotovo ne gre v prid temu, da so stanovanja nenaseljena, zato ker so najemnine zelo zelo obdavčene. Da ne govorim pa o sosednji občini in družbeni gradnji javnih stanovanj. V Občini Cerkno se pa šele sedaj pogovarjajo, da bodo začeli graditi nekaj občinskih stanovanj. V tridesetih letih skoraj nobenega niso zgradili. Z vstopom v nov družbeni sistem je Slovenija s tako imenovanim Jazbinškovim zakonom izvedla množično privatizacijo stanovanj v tedanji družbeni lasti. Zasebno lastništvo stanovanj je s tem postalo standard in prevladujoči model, Slovenija pa se je na podlagi tega uvrstila med države z najvišjim deležem lastniških stanovanj in s tem enim od najnižjih deležev stanovanj v javni lasti. Seveda je deloma k temu pripomoglo tudi spodbujanje in ugodno kreditiranje gradnje hiš ali nakupa stanovanj v prejšnji državi. Z razprodajo oziroma privatizacijo družbenih najemnih pogodb se je država odpovedala svoji aktivni stanovanjski politiki in jo prepustila trgu. S tem se je osiromašil fond potrebnih javnih najemnih stanovanj, saj ni bilo več spodbud in potrebnih sredstev za izgradnjo novih najemnih stanovanj. Po podatkih iz leta 2018 se je na razpise za javna najemna stanovanja, ki jih oddajajo občine, stanovanjski skladi in neprofitne stanovanjske organizacije, prijavilo več kot 10 tisoč prosilcev. Med njimi pa je bilo največ mladih posameznikov in seveda mladih družin. Danes pa cene nakupa stanovanj gredo v nebo, kar ni samo posledica dviga cen surovin in drugih materialov ter dražje delovne sile, ampak v prvi vrsti zaradi gradnje stanovanj za najbolj premožne, saj so tam donosi za investitorje višji. Ko mi je eden od kolegov, prijateljev, povedal, da se želi iz ene od slovenskih pokrajin z Dolenjske preseliti v Ljubljano in se je pozanimal pri lastniku, ki gradi nova stanovanja v centru mesta, za koliko bi mu lahko prodal to novo stanovanje, ki se sedaj gradi, je dejal, da tam štiri, pet tisoč evrov na kvadratni meter. Potem je ta kolega rekel, seveda temu lastniku, tega denarja jaz nimam, kako pa bom preživel. Je rekel, saj boš lahko na koncu v bistvu še zaslužil, kajti stanovanja oziroma cene teh stanovanj bodo v naslednjih letih še bistveno porasle. Se pravi, da je trg zelo, bi rekel, dostopen samo za tisti najbogatejši segment našega prebivalstva. Tako se danes nahajamo v situaciji, ko stanovanj primanjkuje na lokacijah, kjer je povpraševanje po stanovanjih največje, kjer primanjkuje najemnih stanovanj, zlasti tistih, ki bi ranljivejšim skupinam omogočila reševanje stanovanjskega problema. Tako je delež zasebnih stanovanj zelo visok, kar seveda vpliva na fizično stanje stanovanjskega fonda. Stanovanjski fond se stara, ne ustreza energetskim in funkcionalnim standardom sodobne družbe in povečuje življenjske stroške. S strani investitorjev ni interesa za vlaganje v stanovanjsko gradnjo v javnem interesu in veljavna zakonodaja ne podpira razvoja najemnega trga, zlasti ne davčna in stanovanjska zakonodaja, ki ne omogočata uravnoteženih ukrepov za vzpostavitev učinkovitega sistema stanovanjske oskrbe. Mobilnost prebivalcev je nizka in v smislu pripravljenosti zamenjava stanovanj glede na potrebe v določenem življenjskem obdobju tudi. Sedanji veljavni zakon, sedanji stanovanjski veljavni zakon, je bil sprejet leta 2003, a je od takrat doživel bolj ali manj zgolj kozmetične popravke, in to kljub finančni krizi ob prelomu prejšnjega desetletja, ki je razkrila vso hipokrizijo stanovanjskega trga. Prve resne poizkuse zakonskega popravljanja smo doživeli šele v letu 2019, ko je takratna naša vlada v javno obravnavo dala povsem nov zakon, ki zaradi vladne zamenjave v začetku leta 2020 ni doživel sprejetja. Zavedati se moramo, da Sloveniji za množično gradnjo najemnih javnih stanovanj manjka predvsem ustrezen sistemski in stabilen finančni vir, ki bi Stanovanjskemu skladu Republike Slovenije, lokalnim skupnostim in stanovanjskim skladom lokalnih skupnosti, neprofitnim stanovanjskim organizacijam, stanovanjskim zadrugam in drugim pravnim osebam, ki so ustanovljene na podlagi zakona z namenom zagotavljanja stanovanjske oskrbe posameznih družbenih skupin, omogočil začetek gradnje, ob tem pa je tudi ročnost financiranja takšnih projektov praviloma bistveno krajša, kot je ročno zavračanje posojil za stanovanjsko gradnjo v tujini. Kot rečeno so cilji zakona, ki ga predlagamo, gradnja 10 tisoč javnih najemnih stanovanj, vzpostavitev potrebnih finančnih virov in poroštev ter vzpostavitev možnosti za neprofitno stanovanjsko gradnjo preko vzajemnega organiziranja ljudi v stanovanjske zadruge. In na koncu še nekaj o javnofinančnih posledicah za državni proračun. V proračunih Republike Slovenije s tem zakonom predlagamo, da bo v obdobju od leta 2023 do 2029 potrebno zagotoviti dodatna proračunska sredstva in druga javnofinančna sredstva v skupni višini 1 milijardo in 30 milijonov evrov. Od tega 60 milijonov evrov nepovratnih sredstev, 440 milijonov evrov povratnih sredstev in 800 milijonov evrov poroštev. Kot rečeno, imamo danes oziroma jutri, ko bomo o tem predlogu glasovali, priložnost, da naredimo nekaj dobrega za Slovenijo za njihove prebivalke in prebivalcev, predvsem pa za mlado generacijo. Hvala lepa.
Ker je še zelo malo razpravljavcev, bom prebrala cel seznam do konca. Najprej dobi besedo gospod Boštjan Koražijo, za njim Franci Kepa, za njim mag. Marko Koprivc iz kvote SD, potem gospa Alenka Jeraj, gospod Miha Kordiš in kot zadnji gospod Tomaž Lisec. Izvolite, gospod Koražija. Imate besedo.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Kot neka nit oziroma kot nek leitmotiv čez celotno današnjo razpravo o teh stanovanjih je bistvo jasno, da Slovenija žal v zadnjih desetletjih oziroma zadnjih 30 letih v bistvu ni imela nikakršno oziroma kakršnokoli sploh stanovanjsko politiko in tudi zaradi tega smo tukaj, kjer smo, ko debatiramo, kako preprečiti to stanovanjsko krizo oziroma kako preprečiti tudi tale kolaps v bistvu stanovanjski v Sloveniji. Glavne žrtve te neaktivnosti države v vseh letih, je treba priznati, ne samo sedaj, so mladi. Se pravi, glede na to, da država ni bila sposobna, ali pripravljena, ali kakorkoli že poskrbeti za stanovanja za mlade in mlade družine, je pač posledica dostikrat ta – in to mi vemo, ki živimo bližje avstrijske meje, da tudi zaradi tega, ne samo zaradi boljše plačanih služb, ampak zaradi boljših možnosti do dostopa do stanovanja oziroma do ostalih bivanjskih možnosti, ki jih potem tudi Avstrija nudi v tem primeru. Dejansko se tu vrtimo res v začaranem krogu in eden bo moral enkrat oziroma bi že moral, ampak moral bi pa tudi sedaj narediti tak korak naprej in končno začeti ne samo pripravljati, ampak kar orati ledino tega oziroma te strategije stanovanjske politike v Sloveniji, ki je žal ni in to je treba priznati. Jaz sem se pač, ker me ta stanovanjska politika oziroma tudi sami problemi mladih, in tudi na splošno ljudi, ki iščejo stanovanja prvič oziroma ali pa celo večkrat, kakorkoli že – obstaja ena zelo dobra skupina mladih raziskovalcev in zaposlenih, ki se imenujejo Zadrugator. Oni v bistvu delajo v zvezi s samimi temi stanovanjskimi zadrugami, ampak kar je bilo zanimivo – ne vem, če je bil kdo pozoren pa tudi spremljal to njihovo aktivnosti na njihovi internetni strani –, so pred kratkim objavili eno anketo, ki so jo opravljali med 18. majem in 3. junijem letos, se pravi v spomladi. Na to anketo se je odzvalo 651 respondentov in zelo zanimivo odgovori so bili na vprašanja, da boste mogoče bolj razumeli, zakaj ta strategija stanovanjska politika ni nikoli v bistvu zaživela oziroma delovala. Dejansko so jih vprašali najprej, kaj oni kot Slovenci oziroma kaj pomislijo državljanke in državljani ob besedi stanovanja. Kar je bilo najbolj zanimivo, so bili najpogostejši odgovori teh anketirancev: dom, varnost, mir. Potem pa so že začela slediti tudi bolj negativne asociacije v smislu tega plačevanja kredita ali najemnine: nedosegljivost stanovanja, previsoki stroški in naprej. Na koncu, kar tudi vsi vemo, ki se pogovarjamo z mladimi oziroma ki jih tudi poslušamo in prisluhnemo njihovim problemom, so se na koncu pojavljale te besede: stiska, stres, skrb, utesnjenost. Tako bi lahko v resnici zdaj res opisali to nefunkcioniranje slovenske stanovanjske politike, ki jo doživljajo sploh mladi. Potem so šli še naprej in dejansko se je postavilo še dodatna vprašanja, kakšne tegobe vi ste doživljali s temi stanovanji oziroma s povpraševanjem oziroma tudi ostalimi stvarmi, z ostalimi oblikami težav, ki jih doživljajo. In kar je bilo zanimivo, da dejansko med tistimi, ki so najemniki, jih približno 28 odstotkov sploh nima urejenega najemnega razmerja. Dejansko se res v tem primeru vidi, da imamo ne samo resen problem, ampak kar v bistvu cel družbeni problem. Se pravi, da ogromno stvari funkcionira bolj na bazi sivega trga oziroma tudi teh neurejenih najemnih pogodb. Potem so še naprej spraševali te ostale zadeve in kar je bilo zanimivo – seveda jih je tudi zanimalo, kako vidijo samo stanje države oziroma tudi sam problem države pri tej glavni temi razvoja oziroma tudi nerazvoja stanovanjske politike v Sloveniji. Ko so ocenjevali, kako bi ocenjevali, v bistvu ocenili, koliko prispeva država, se pravi Slovenija, pri ureditvi teh problemov, jih je kar 73 odstotkov odgovorilo oziroma jih je ocenilo kot nezadostno. Se pravi, da država bolj ali manj ne prispeva kaj dosti oziroma skoraj nič k sami razrešitvi tega problema oziroma težave, o katerih danes govorimo; se pravi, o gradnji oziroma o teh javnih stanovanjih, ki bi bila ne samo nujno potrebna, ampak tudi bi omogočala neke vrste tudi nov družbeni zagon pa tudi v resnici kar konkreten razvoj. Potem je še kar 53 anketirancev ocenilo samo z zadostno oceno udejstvovanje države pri tej problematiki reševanja stanovanjske politike v Sloveniji. Kakorkoli obrnemo zadevo, katerokoli stran kovanca pogledamo, v resnici na obeh straneh je nič trenutno. In ko pridemo s takimi predlogi oziroma tudi v tem primeru SD, bi bilo res potrebno konkretno razmisliti oziroma tudi podpreti ta predlog. Ker to, da nimamo urejene same stanovanjske politike na državni ravni, kaj šele strategije, je v resnici tudi zdaj v času tega koronavirusa ta problem še bolj pljusknil na površje. Obelodanil je še večje težave, ki se skrivajo med ljudmi, ki iščejo stanovanje oziroma ki sploh dobijo možnost za najem ali kakršnokoli drugo obliko najema za neko bivanjsko enoto oziroma za stanovanje. Prej je tudi gospod Bevk, če sem prav razumel, govoril o tem – glede na to, da je bil župan, mi je to všeč, ko ljudje govorijo iz prve roke, iz prakse. Ja, dejansko je velik problem s temi praznimi stanovanji oziroma z neuporabljenimi stanovanji, kakorkoli že. Glede na odgovore, ki sem vam jim prej prebral, pa je tudi zelo velika verjetnost, da ljudje živijo v teh stanovanjih brez najemniških pogodb. Stvari, ki so se zgrnile v tem času na to temo oziroma tudi na to težavo, se je v bistvu izkazalo, da so stanovanja v Sloveniji trenutno privilegij. V Ljubljani pa – bi kar mi po domače rekli na Štajerskem – en veliki luksuz in bo potrebno res zagristi v to jabolko, ki je res trenutno zelo grenko oziroma v resnici črvivo, ker nekdo se bo s tem pač moral soočiti. Glede na to, da se noben s to problematiko ni dejansko soočil v teh letih, je prav, da se začnemo soočati sedaj, če ne prej. Mi v Levici oziroma jaz osebno bom podprl ta predlog zakona. Je pa res, da bo potrebno tudi v sklopu tega zakona – pa tudi naprej, kot že rečeno –, iskati tudi druge variante; sploh, ko gre za te stanovanjske zadruge. Te so v svetu, sploh po Evropi – Nizozemska, Skandinavija – ne samo popularne, ampak tudi omogočajo boljšo kvaliteto življenja, pa tudi so trajnostne, so eko naravnane, so samooskrbno naravnane. To, kar nam v Sloveniji dostikrat primanjkuje. Je pa tudi en aspekt, ki pa ga je, mislim da, tudi prej gospod Koprivc v sami razlagi nekako nežno omenil oziroma tudi nazval je pa to, da se preveč fokusiramo tudi samo na glavna mesta oziroma kot da bi moralo biti vse centralizirano. Mislim, da je res opcija iskati možnosti gradnje stanovanj in tudi teh skupnosti ali zadružnih skupnosti izven centrov velikih mest, mogoče celo na podeželju. Ampak to mora biti z neko dotično stroko urejeno, pregledano, tudi določeno in verjamem, da v Sloveniji, glede na to, kar vse človek prebere in tudi kar vse sliši, zagotovo stroko imamo. Jaz se glede tega ne bojim. Je pa res, da se bojim, da je pa bila ta tema namerno, mogoče tudi zaradi politike same, pa tudi zaradi interesov, ki so izven politike, čisto gospodarskih, poslovnih in ostalih, da se mogoče namerno ni v Sloveniji gradilo teh najemniških stanovanj oziroma neprofitnih stanovanj z razlogom, da so se vzdrževale cene, da se še zmeraj vzdržujejo cene, ker dejansko po letu 2013 so sploh v Ljubljani, kolikor osebno vem, cene dobesedno skočile v nebo. Eni se celo hecajo, da smo neke vrste novi New York po cenovni plati. Je pa še ena druga zadeva, ki pa je prav in tudi sem že to večkrat na kakšnem drugem odboru omenil, glede na to, da imamo kar nekaj dobrih primerov oziroma praks blizu nas; se pravi, imamo sedaj Gradec, ki so ga naši kolegi komunisti prevzeli v smislu tega glede gradenj stanovanj in imajo res zelo dobro dovršeno in zastavljeno politiko, ki že deluje in bo še nadgrajena. Potem imamo spet ta Dunaj, Berlin se prebuja v tej smeri kar zelo dobro. Potem pa bi se osebno, vsaj z mojega stališča, kar obrnil na Helsinke, pa Skandinavijo, ki dejansko prednjačijo v tem skandinavskem prostoru, ko gre za iskanje rešitev oziroma najboljših možnosti, kako priti do kvalitetnega stanovanja in seveda tudi najbolj socialno varnega oziroma tudi v Skandinaviji, da so ta stanovanja čim bolj samooskrbna oziroma tudi čim bolj vključujoča v tisti del družbe, v katerem pač živijo. Saj pravi, aspektov, mislim, da se je kar odprlo še pa še. Prav je, da začnemo iskati rešitve danes oziroma jutri, ko se bo potrjeval ta zakon. Je pa kot vsak zakon seveda še možnost ga dodelati, ga amandmirati, kaj dodati, kaj odvzeti. Mislim, da moramo začeti gnesti to testo, da bo nekaj konkretnega iz tega zraslo kar jutri na glasovanju. Podprite zakon. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj želi besedo [[…]] [[oglašanje iz klopi]] Postopkovno imate? Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Imam postopkovni predlog. Glede na to, da že kar nekaj časa predstavnikov Vlade ni v dvorani, in s tem, ne vem, kažejo nek prezir oziroma kažejo svoj odnos do tega področja, bi predlagal, da dokler predstavnik Vlade ne vstopi v dvorano in posluša razpravljavk in razpravljavcev, sejo prekinete.
Hvala za vaš postopkovni predlog. Tega ne bom naredila, ker nikjer v poslovniku ne piše, da je prisotnost predstavnika Vlade pogoj za izvedbo seje. Kot ste sami dejali, je to pač nek pokazatelj njihovega odnosa do obravnavane teme. Je pa res, da je dvorana precej prazna. Tako, če smo iskreni, roko na srce. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Franci Kepa ima besedo, pripravi se mag. Marko Koprivc. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav sekretarju, kolegicam, kolegom! Problematika stanovanjska je zelo kompleksna. Pobuda za gradnjo 10 tisoč stanovanj je všečna, vendar v tako kratkem času verjetno ni izvedljiva. Je pa dobrodošla, vendar je malo zakasnela, ker mi smo že sprejeli spremembo Stanovanjskega sklada v maju letos z novelo in je tudi predvideno do 2023 oziroma do 2026 preko 5 tisoč stanovanj. Zelo veliko jih je v toku gradnje, pa naj bo tako v Mariboru preko 400 stanovanj, ob Savi v Kranju 187, Ljubljana 500 stanovanj, v Mariboru se bodo kmalu prodajali, v Celju, Kopru, Jesenicah, Slovenj Gradcu, Kočevju, Črnomlju. Velika cokla razvoja je bila verjetno v preteklosti neprofitna najemnina, katera se ni sprotno dvigovala in ni nudila Stanovanjskemu skladu nek obratni kapital, s katerim bi lahko gradil stanovanja bolj smelo, kakor sedaj s to spremembo, s katero je omogočeno višje zadolževanje Stanovanjskemu skladu, to je za 50 procentov. S tem bo omogočeno dodatnih 250 milijonov, to je kar veliko denarja za dodatno graditev stanovanj. Prilagoditev sistema subvencioniranja za zaščito socialno ranljivih, to je prav. Tudi ta dvig točke z 2,63 na 3,15 ne bo takoj, ampak bo v dveh, treh letih in bo to omogočil tudi tistim z najnižjimi dohodki oziroma socialnimi prejemki, da jim bo to lažje sprejeti. Prav je, da se država odločila, da ne bo gradila samo centralizirano, samo v Ljubljani, kjer je največje povpraševanje, Mariboru, Kopru, Kranju, pa da bo gradila tudi po manjših krajih po Sloveniji, kar je prav, ker prav Ljubljana dviguje cene kvadrature. Drugače so pa še drugi razlogi verjetno – neizgraditev študentskih domov. Takrat se je govorilo, da bomo naredili 5 tisoč študentskih postelj, pa ni bilo iz tega nič. To je bila obljuba 10, 12 let nazaj. Sedaj se sicer obnavljajo, tudi v bližnji preteklosti so se in prav je tako, pa vendar tudi zaradi neizgradnje študentskih domov je povpraševanje po stanovanjih toliko večje. Zraven je pobuda te vlade za ustanovitev javne najemniške službe, ta zadeva še ni zaživela, vendar v kratkem naj bi. To je prav pobuda zaradi ogromno stanovanj v stanovanjskih hišah, kjer stanujeta eden ali dva starejša, pa imata mogoče tri nadstropja, mogoče po 250, 300 kvadratov, sama jih pa težko vzdržujeta, vendar se ljudje težko odločijo za dajanje v najem zaradi varnosti in strahu zaradi nesigurnosti. Tukaj naj bi država odigrala večjo vlogo varnosti in sigurnosti, predvsem da bi se ljudje odločali, da bi dajali dele hiše, stanovanje ali celo dva v stanovanjski hiši v najem. S tem bi se tudi pridobilo dodatna stanovanja. Je res, da je to problem za mlade in da je trenutna cena stanovanj, sploh za nakup, skoraj misija nemogoče. S takimi zadosti kompleksnimi prijemi se bo verjetno tudi ponudba povišala, pa tudi Stanovanjski sklad - sedaj sami vidimo in vemo, da zdaj že nekaj let kar zelo veliko gradi, in se bo tudi tukaj vsaj za neprofitna stanovanja zelo videl kratek napredek. No, toliko. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je mag. Marko Koprivc, potem pa še kot zadnji gospod Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Gospod Kepa spet ste nas skušali nekako prepričati, da ta zakon ni potreben. Preusmerjali ste pozornost zdaj celo na študentske domove, da bi jih bilo potrebno graditi. O teh študentskih domovih že nekaj časa govorite, govori vaša vlada in jaz se z vami absolutno strinjam, da bi bilo potrebno več sredstev namenjati tudi za izgradnjo novih študentskih domov, ampak žal od besed ne bo nič. In popolnoma isti problem kot pri stanovanjski problematiki je tudi pri problematiki študentskih domov. Namreč, govorite na veliko o tem, kako bi bilo treba graditi nove študentske domove, celo govorili ste, da bo potrebno denar, ki se namenja za nevladne organizacije, za te grde nevladne organizacije levičarske, preusmeriti v gradnjo študentskih domov. Zdaj si pa poglejmo proračune za prihodnji dve leti. Nikjer ni nobenih dodatnih sredstev za študentske domove – a veste? In to je problem teh vaših deklarativnih načel, kako bi bilo potrebno dajati za študentske domove, kako je potrebno urediti dolgotrajno oskrbo. Seveda je potrebno urediti, sredstev pa ni. Na drugi strani pa nižate davke in s tem prihodke državi za študentske domove, za stanovanjsko politiko, za dolgotrajno oskrbo, za domove za starejše, za šole, vrtce in tako naprej. Glede tega konkretnega zakona, ki je danes v proceduri in o katerem ste zelo, zelo malo govorili, bi pa rekel samo to, da se med sabo dogovorite, ali je to možno realizirati ali ne. Prej je gospod državni sekretar govoril o tem, da brez dodatnih sredstev in brez zakona se na nek način realizira izgradnja teh neprofitnih stanovanj, vi ste zdaj govorili, da te zadeve ni moč realizirati in da bo dovolj že to, da se ustanovi ta najemna služba in tako naprej, ki so stvari, ki so nujno potrebne. Jaz ponavljam še enkrat, ne gre za to, da bi izključevali zakon, ki ga je v proceduro dala Vlada, ta tako imenovani Stanovanjski zakon, spremembe tega zakona in pa naš zakon. To je dopolnilo tistemu. Ampak ne pa, prosim, zavajati javnosti, da je spremembe Stanovanjskega zakona pripravila ta vlada, ker jih ni! Ker jih je prejšnja vlada, ampak je žal padla in ste potem vi te zadeve posvojili, določene stvari iz zakona izključili in so sedaj v proceduri. A veste. In lepo prosim, ne zavajati! Še ena stvar. Ko je bil zakon v Državnem zboru, je moj glas dobil, ker menim, da so tudi rešitve v tistem zakonu dobre in pomembne, niso pa dovolj. Zato smo Socialni demokrati pripravili, skupaj seveda z demokratično opozicijo, največji stanovanjski projekt v obdobju samostojne Slovenije, ki bi omogočil izgradnjo 10 tisoč novih najemnih stanovanj. Ne govorimo samo o Ljubljani, ne govorimo samo o Mariboru. In zakon nikjer ne določa tega, kje bi se ta stanovanja gradila, ampak določa, da bi se gradila glede na potrebe. Je pa res, da so v Ljubljani verjetno potrebe večje kot v kakšnem manjšem kraju, kar pa ne pomeni, da tam potreb ni. In kar tudi ne pomeni, ponavljam še enkrat, da se ne bi cene spustile tako na trgu za nakup stanovanj kot na trgu za privatni najem – v narekovajih –, ko bi se zagotovilo več najemnih stanovanj za mlade. In lepo prosim še enkrat, ne relativizirati. V Sloveniji imamo stanovanjsko krizo, ki vodi v stanovanjsko revščino. In odreagirajmo, dokler je še čas. In ne govoriti za nazaj, kaj bi lahko naredili. Vsi bi lahko naredili. Konec koncev je bil gospod Janez Janša zelo dolgo časa minister v vladi in predsednik Vlade trikrat doslej. A veste. In bil je v tisti vladi, ki je dejansko sprivatizirala in razprodala stanovanjski fond, ki ga je tista grda socialistična Jugoslavija zgradila in smo bili vzor v Evropi po tem, koliko stanovanj smo imeli v družbenem najemu. Tega danes ne rečete. Pa tudi tega ne poveste, da je Jazbinškov zakon bil sprejet v času Demosove vlade; v času vlade, kjer je bil vaš današnji predsednik Vlade minister in je to podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Kepa, izvolite.
Morda me ni dobro razumel gospod Siter. Jaz pozdravljam vsako pobudo. Ampak zadeva, mogoče ste tudi kakšno zadevo tudi vi pripravili, samo sprejela je pa ta vlada letos. Mi smo sprejeli, ta vlada je sprejela. In po tem tempu se bo do 2028 naredilo 10 tisoč stanovanj, do 2026 5 tisoč, do 2028–2029 pa še 5 tisoč. Tako da bo že to uresničeno, kar je tukaj predlog, ne. Je pa vsaka pobuda verjetno dobrodošla, pač tako je. Vi ste pa verjetno pa kaj drugega sprejeli, ampak tukaj je naša vlada sprejela to. Hvala.
Hvala lepa. Samo za magnetogram popravek, repliko ste dali gospodu Koprivcu ne gospodu Siterju. Toliko. Zdaj pa zadnji razpravljavec. Gospod Tomaž Lisec, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Še enkrat lep pozdrav tudi državnemu sekretarju in vsem, ki še vztrajate pri tej zelo pomembni temi! Mene zelo moti, pa sem bil, mislim da 90 odstotkov tega časa v dvorani, ko se je skušalo prikazati, kako koalicija trdi, da stanovanjska problematika ne obstaja. Ravno nasprotno. Koalicija ve, da stanovanjska problematika obstaja in da je potrebno k njej pristopiti ne samo z lepimi besedami, ampak predvsem z dejanji. In dejanja so vidna. To je, kot je bilo danes že večkrat omenjeno, zakon, stanovanjski zakon, ki smo ga sprejeli letos malo pred poletjem. Ne bom se spuščal v to, kakšen je bil zakon, ki ga je predlagala Šarčeva vlada, in kakšen je bil zakon, ki je bil na koncu sprejet, ampak v tistem zakonu, ki ga je predlagala Šarčeva vlada, so bili notri tudi pojmi omejevanje zasebne ponudbe pa zvišanje davka na najemnine. Tako smo kar nekaj teh stvari v naših predlogih členov, po domače povedano, vrgli ven in dali notri življenjske in stanovanjskim potrebam bolj primerne dikcije. Ne bom še enkrat razpravljal o tem, sicer se je danes premalo o tem govorilo, kaj je prinesel Stanovanjski zakon iz maja letošnjega leta. Torej, povečanje fonda javnih najemnih stanovanj, pravično neprofitno najemnino in več sredstev za stanovanjske sklade. Zato me žalosti, ker očitno nekateri mislijo, da je pa ta zakon, ki je danes pred nami, pa samo neka nadgradnja tega zakona. Z vsem spoštovanjem. Prvič, 1,3 milijarde ni neka mala nadgradnja zakona, ampak je korenit poseg na nekaj, za kar ne samo v Poslanski skupini SDS, ampak tudi isto mislijo na Vladi, menimo, da ni potrebno. Da se dogaja. Ja, če se od leta 2015 do 2019 ni skoraj nič naredilo oziroma zgradilo 340 stanovanj, sedaj pa ti isti predstavniki te KUL koalicije govorijo, kako bojo pa v naslednjih šestih letih naredili 10 tisoč, v petih letih jih niso naredili pa 400. Z vsem spoštovanjem do predlagatelja, kolega Koprivca, ne verjamem temu. Pa ne bom tukaj zdaj brskal po magnetogramih, kaj vse ste, predvsem Socialni demokrati, v času opozicije vedno govorili, ampak ko je prišla pa koalicija, ki nekaj naredi, imate pa probleme. Kako nismo nič več naredili. Mi smo samo v našem, tako imenovanem stanovanjskem zakonu – eni smo celo rekli, Mahničev zakon –, ko smo se skušali lotiti državnih stanovanj, bi bilo več stanovanj, kot pa ste jih vi naredili v letu 2015 do leta 2019. Skratka, bilo je rečeno, da od besed ne bo nič. Besede postajajo meso. Danes soseska, mislim da, Novo Brdo, naj mi kak Ljubljančan oprosti, če sem narobe rekel – 500 novih javnih najemnih stanovanj. Javnih najemnih; ne tržnih, ampak javnih najemnih. Skratka, ravno danes se pogovarjamo o pereči problematiki, na drugi strani Ljubljane pa so rezali trakove in so odprli 500 stanovanj. To je 150 stanovanj več, kot so jih nekateri obljubljani v mandatu 2015 do 2019. In ne samo to! Moram reči, da sem zelo vesel, da nam je predvsem minister Vizjak, ko večkrat pride na kakšna koalicijska usklajevanja, potrdil že januarja, da so potekali pogovori s Stanovanjskim skladom Republike Slovenije in na podlagi tega je tudi Vlada potrdila to pripravljenost Stanovanjskega sklada in njihovo poslovno politiko, kar pomeni 5 tisoč novih najemnih stanovanj do leta 2025. Tako mi nismo tako drug proti drugemu, kot se morda zdi, ampak tisto, kar vi pišete v zakone, kaj bo po letu 2023, mi uresničujemo v vladi od leta 2020, pa verjamem, da tudi še vsaj v naslednjem mandatu. In če se bova nekje, kolega Koprivc, srečala tam leta 2026 in ko boste videli, da je bilo 5 tisoč in še več stanovanj zgrajenih, boste morda se pa sami zavedali, da ja, ta razprava danes je bila zelo potrebna, ampak še bolj je potrebno tisto, da se na terenu nekaj vidi. Morda me danes tudi malo preveč žalosti, da smo se preveč omejili, vsaj osebno sem imel tak občutek, na Ljubljano, od teh cen, kakšne so v Ljubljani, kakšne so malo manjše na Obali, pa malo manjše še v Mariboru. Kot sem že rekel, v stališču Poslanske skupine SDS stanovanjska problematika ni pereča samo v Ljubljani, na Obali ali pa v Mariboru, je pereča tudi marsikje drugje. Mi smo imeli v Sevnici prejšnji teden sejo občinskega sveta, kjer smo se ali pa so se tako investitorji kot tudi prebivalci in tudi občina kregali, ali – mislim da – zgraditi 44 ali 60 ali več ali manj stanovanj za trg, in verjemite, bila bi prodana. Skratka, te cene, ki se danes govorijo, kako približno 150 tisoč evrov je za neko staro rabljeno stanovanje, približno 40, 50, kvadratov; še enkrat, pa z vsem spoštovanjem predvsem do ljudi iz Ljubljane: Posavje je lepo, Goričko je lepo, Prekmurje je lepo. Verjamem, da kolega Lenart in kolega Prednik bosta verjetno koga povabila tudi na Koroško, da se ne bodo samo ljudje izseljevali, ampak da bodo tudi se priseljevali. Prepričan sem, da jim lahko, na primer za 150 tisoč evrov, ponudijo veliko več kot pa Ljubljana, eno manjše dvosobno stanovanje oziroma če sploh to dvosobno stanovanje pride v poštev. Edino, kar me pa danes res veseli, in tukaj mislim, da se vsi strinjamo, pa je ta debata o tem, kako imamo pri nas preveč stanovanj, ki so nezasedena, in kako to rešiti. In na drugi strani, kako imamo pri nas preveč ljudi, čeprav jih razumem, tudi jaz sem lastnik svoje hiše, smo tako emocionalno vezani na svoje stanovanje oziroma na svojo hišo, da – zaradi materialnih stroškov ali zaradi drugih življenjskih zadev – nikakor nočemo slišati o prodaji ali pa o najemu. Ko sem bil v mandatu 2004–2008 strokovni sodelavec in me je enkrat klicala ena gospa, pa niti ne vem, pri katerem zakonu, in je rekla, kako je grda ta vlada, da mi ne prisluhnemo starejšim. Ona ima stanovanje v Ljubljani 80 kvadratov in da z možem v ostarelih letih nista več sposobna niti plačevati vseh stroškov kaj šele najemnine. Kot mlad strokovni sodelavec brez nekih ideoloških podstati sem seveda pač rekel, ja, gospa, jaz vas razumem, ampak 80 kvadratov je pa morda veliko, čeprav vam jih privoščim in verjamem, da ste tudi s pridom zaslužili denar, da imate to stanovanje. Ampak morda je pa nekje neka mlajša familija z enim ali dvema otrokoma, ki bi verjetno s 40 kvadratov šli na 80 kvadratov in oni bili pripravljeni vzeti kredit pa ga postopoma odplačevati pa biti namesto 40 kvadratov lastnik 80. Morda bi pa za vas bilo lažje, predvsem zaradi vseh stroškov, živeti v 40 kvadratih pa nenazadnje za ljubljanske razmere bi tudi zelo lepo gospa zaslužila in bi si verjetno vsaj na stara leta, če ne že prej, marsikaj tudi lahko privoščila. Pa ne bom omenjal besed, ki se po navadi končajo z mmmm, piippiipi, kaj vse slabega sem tej gospe predlagal, pa sem ji v bistvu le predlagal tisto, kar je eden izmed ključnih problemov. Skratka, da ljudje niti nimajo občutka, da živijo v hiši ali v stanovanju in da ima to stanovanje oziroma ta hiša neko vrednost tudi v finančnem ne samo v socialnem ali pa kakšnem drugem smislu. Da ne bom predolg, se bom še enkrat vrnil k prejšnjemu zakonu, kjer ste podobni razpravljavci, ki tukaj navijate za ta zakon, bili kritični do Zakona o dohodnini, s katerim bi verjetno vsaj za tisoč stanovanj, sem osebno prepričan, poskrbeli, da bi bila manj prazna ali pa bi se od teh stanovanj plačevali davki. Kajti vsak davek, plačan v državni proračun, je boljši kot pa, da se na primer stanovanja oddajo na črno. Skratka mislim, da bolj kot razprava o javnih najemnih stanovanjih bo potrebno v prihodnosti razmisliti, ne glede na to, ali bo vlada naša, vaša, leva, desna ali kakršnakoli druga, kako se še bolj lotiti problematike oddajanja na črtno, kako tudi morda s finančnimi mehanizmi nekako te ljudi prisiliti, da bodo plačevali davke. Nenazadnje to, kar je prej kolega Rajh že povedal s številkami, kako zapolniti prazna stanovanja, ki so v nekogaršnji lasti. Zakaj ljudje šparajo stanovanja? Verjetno je tudi ta debata, ki je danes po tonu tekla glede davka na nepremičnine, potrebna resnega razmisleka, je pa dejstvo, da razumem ljudi, ki so si nekaj zgradili, da bi radi imeli za sebe, ampak včasih je pa treba tudi tukaj nekaj presekati. Skratka, vi predlagate 1,3 milijarde v naslednjih 10 oziroma 9 letih za 10 tisoč javnih najemnih stanovanj. Mi trdimo, da bomo v naslednjih štirih letih zgradili brez 1,3 milijarde vsaj 5 tisoč javnih najemnih stanovanj. Ob tem pa še enkrat: sem zelo vesel, da sta v proceduri tako Zakon o urejanju prostora in pa Gradbeni zakon, ki tudi na tem področju igrata pomembno vlogo. Vsaj tisti, ki smo občinski svetniki, vemo, kolikokrat se na sejah občinskega sveta srečujemo z občinskimi prostorskimi načrti, z občinskimi prostorskimi podrobnimi načrti in ko minevajo meseci in meseci, ko mene na socialna omrežja kličejo oziroma me sprašujejo mladi ljudje, kdaj bo OPN sprejet, dal sem vlogo leta 2016, pa še vedno ni sprejet pa čakamo in čakamo na različna soglasja različnih ministrstev. Tam bi mladi gradili zasebna stanovanja, predvsem pa zasebne hiše, ne pa čakali, kot je morda občutek, da država zgradi, potem pa naj vlogo še prevzame, da tudi poceni oddaja. Tako na žalost, kolega Koprivc, zelo dobra razprava, moram reči, da tudi večinoma zelo korektna in konkretna razprava je bila, ampak malo preveč je morda kdo gledal s tega stališča Ljubljana–Ljubljana. In morda so pri tem zakonu preveč pri tem zakonu gledali oziroma morda ste celo kot predlagatelji štartali iz narobne podstati, to pa je, kako rešiti javna najemna stanovanja, ne pa, kako rešiti stanovanjsko problematiko tudi na zasebnem področju. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in predstavnik predlagatelja. Najprej ima besedo predstavnik vlade. Ne želite. Predstavnik predlagatelja mag. Marko Koprivc, beseda je vaša.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo še zadnjič danes. Kar veliko je bilo povedanega glede stanovanjske problematike in mislim, da je bila razprava plodna, in upam, da bo tudi prinesla neke konkretne posledice oziroma da bo zakon, ki smo ga Socialni demokrati skupaj z demokratično opozicijo vložili v obravnavo, ugledal luč sveta oziroma v prvi fazi vsaj prestal to prvo branje in ga bo Državni zbor potrdil za nadaljnjo obravnavo. Gospod Lisec, če dovolite, ker ste bili kot zadnji razpravljavec, bi morda v tem delu še na kratko repliciral tudi vam. Namreč, večkrat ste opozorili danes in tudi v prejšnjih razpravah, da je ta vlada oziroma da se v zadnjem času gradi več javnih najemnih stanovanj. To seveda drži, ampak to ni posledica vaše vlade. Vi se hvalite s tem, kako se trenutno gradi. To nima nobene zveze z vašo vlado. Kot prvo ima zvezo z Nacionalnim stanovanjskim programom, ki je bil sprejet leta 2015 pod levosredinsko Cerarjevo vlado. In šele takrat, žal šele takrat, je bilo sprejeto stališče, da morajo stanovanjski skladi graditi izključno za javni najem. Do takrat so delovali stanovanjski skladi lahko tudi kot neke agencije za prodajo na trgu, kar je absolutno nesprejemljivo in absurdno. Takrat se je ta politika začela jasno izvajati v tej smeri, da stanovanjski skladi gradijo za najem. Drug pomemben korak je bil tudi ta zakon, ki smo ga pripravili. Zdaj je pač stvar pingponga, pa nepomembno konec koncev, ali Šarčeva vlada ali vaša vlada; dejstvo je, da je bil zakon pripravljen, sprejela ga je pa vaša vlada. Tudi ta zakon je pomemben, predvsem za lokalne stanovanjske sklade, ker se jim je omogočilo večje zadolževanje. Ampak ključni problem pa ni rešen. Ključni problem pa je vprašanje virov. Mi moramo zagotoviti več sredstev za javna najemna stanovanja. Mi imamo v Sloveniji stanovanjsko krizo, ki vodi v stanovanjsko revščino. To lahko rešimo samo tako, da začnemo resno graditi dodatna javna najemna stanovanja. Mi potrebujemo dodatnih 10 tisoč javnih najemnih stanovanj. Vi govorite o tem, da se bo zgradilo 5 tisoč. Ta stanovanja so všteta. Čakalni seznami tako na lokalnih stanovanjskih skladih kot na republiškem za pridobitev javnega najemnega stanovanja so dolgi. Poleg vsega tega mi potrebujemo še dodatna sredstva, in to pa je ta naš zakon, ki se zgleduje po dunajskem modelu. Ne odkrivamo tople vode, to smo povedali, želimo samo po dunajskem modelu zagotoviti stanovanjsko politiko, ki bi zagotovila slehernemu, ki želi priti do javnega najemnega stanovanja, da do tega lahko pride po dostopni ceni. Po dostopni ceni. In zgolj to govorimo. Kolega Lisec – mi je žal, da odhajate –, tudi to govorjenje, da delamo samo za Ljubljano ne drži. Drži v tem delu pač, da verjetno je interes v Ljubljani in večjih mestih največji za javna najemna stanovanja, ampak zakon v ničemer ne omejuje oziroma določa, da se dela za Ljubljano ali za kogarkoli drugega. Zakon tega sploh ne določa. Zakon določa, da se bo na podlagi potreb opravil razpis in se bo na podlagi razpisa izbralo, kje so potrebe za dodatna javna najemna stanovanja. Tako bi lepo prosil, da skupaj sprevidimo kot družba, kot politika, da je potrebno na področju stanovanj nekaj narediti. Podpovprečno glede na povprečje v Evropski uniji vlagamo za področje javnih najemnih stanovanj, nimamo nikakršne strategije narejene, kako bi bilo treba stanovanjsko politiko voditi. In skrajni čas je, sploh po tej hudi zdravstveni krizi, ki se sedaj poglablja še v energetsko krizo, krizo prehrane in tako naprej, da to področje pravočasno zajezimo in preprečimo katastrofo. Ljudje nimajo kje živeti, Slovenija je socialna država in zato je nujno, da omogočimo našim državljankam in državljanom dostojno bivanje. Model Dunaja, ki je dolga leta pod vodenjem Socialnih demokratov, nam je lahko zgled in po tem modelu smo v opoziciji pripravili zakon. Vi pa veliko govorite, kaj bi bilo treba vse narediti, izvajate neke preproste in neučinkovite ukrepe deljenja sredstev na račun zadolževanja, hkrati bi želeli razdavčevati bogataše, ko pa govorimo o konkretnih primerih, kako bi se vložilo denar v javno stanovanjsko politiko, za javno stanovanjsko gradnjo, pa pravite, da za to ni potrebe in da se itak tako ali tako na trgu stvari rešijo. Ne rešijo se in skrajni čas je, da interveniramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ni interesa, zato zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, v torek, 26. oktobra v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA – NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O RUDARSTVU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 34 poslank in poslancev s prvopodpisano Natašo Sukič. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 39 poslank in poslancev s prvopodpisano Natašo Sukič zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja, Nataši Sukič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav! V Levici skupaj z LMŠ in SD ponovno, že četrtič, vlagamo predlog za popolno zakonsko prepoved frackinga, hidravličnega lomljenja na ozemlju Slovenije, ki bi preprečil načrte britanske multinacionalke Ascent Resources za vrtanje v prekmurskih Petišovcih. Povod za ponovno vložitev zakona je ravnanje Vlade, ki je doslej odkrito podpirala umazani kapital, po novem pa poskuša svojo podporo zakriti pod navideznimi in brezpredmetnimi gestami, ki naj bi varovale okolje. Vlada namreč potrjuje svoj lastni predlog sprememb Zakona o rudarstvu, ki prepoveduje zgolj obsežno hidravlično lomljenje in vzpostavlja nekakšno ločnico med frackingom, ki ogroža okoliške vodne vire, in frackingom, ki jih ne. Vzpostavljanje takšne ločnice je popolnoma brezpredmetno in zavajajoče, ne Ascent Resources, ne minister Vizjak, ne kdorkoli drug ne more zagotoviti, da je facking varen. Razglasiti fracking za varnega v korporativni izjavi za javnost ali v vladnem dokumentu je enostavno, odpravljati posledice nesreče, ki lahko vodi v degradacijo okolja in ogrožanje zdravja lokalnega prebivalstva, onesnaženje podtalnice z ogljikovodiki, z vbrizganimi kemikalijami, s strupenimi snovmi ali posamične potresne sunke v okolici lomljenja, pa je bistveno težje. Kakršnokoli izvajanja popravljalnih ali omilitvenih ukrepov je v takšnih globinah, v Petišovcih gre za globino 3 tisoč 500 metrov, praktično nemogoče. Britanska korporacija Ascent Resources si že skoraj 20 let prizadeta, da bi v Petišovcih izvajala fracking. Gre za umazano tehnologijo, ki se v tujini izkazuje za uničujočo za okolje in zdravje lokalnega prebivalstva. Britanci si že desetletje prizadevajo, da bi za kovanje dobičkov na račun onesnaženega okolja ter prebivalk in prebivalcev Petišovcev in širše regije od države dobili vsa potrebna dovoljenja. Pri tem so se posluževali celo groženj in izsiljevanj vladnih funkcionarjev ter nedovoljenih in nedopustnih pritiskov na državne uradnike. K zakonski prepovedi frackinga je pozvala občina Lendava. K temu nas pozivajo okoljevarstvene nevladne organizacije, poziva nas prekmurska civilna iniciativa za prepoved frackinga, pa vse to je bilo za vladajočo koalicijo do sedaj bob ob steno. Zato v Levici skupaj z ostalimi opozicijskimi strankami vztrajamo in smo ponovno vložili novelo Zakona o rudarstvu in ob tem zahtevali še splošno razpravo, v kateri naj javnost vidi, zakaj ima britanska korporacija Ascent Resources veliko zaupanje v to koalicijo in zakaj ga ljudje nimajo. Že ko je oblast v Sloveniji prevzela vlada Janeza Janše in nastavila vrsto do varovanja narave izrazito sovražnih ministrov, kot sta Zdravko Počivalšek in Andrej Vizjak, smo napovedali, da se lahko korporacija Ascent Resources nadeja, da bodo njihova lobiranja, pritiski in grožnje s tožbami obrodili sadove. Tako kot v primeru poskusa spreminjanja Zakona o vodah želi vlada rahljanje omejitev zamaskirati kot skrb za okolje. Nedavni rezultat referenduma o vodah dokazuje, kako podcenjujoči so ti poskusi. Vlada naj zato prebivalce Petišovcev, Prekmurja in Slovenije nima za naivne. Popolna in brezpogojna prepoved frackinga na Slovenskem je edina rešitev, ki jo lahko zagovarja kdorkoli, ki mu je varovanje okolja resnično v interesu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja dajem še besedo predstavniku Vlade Alešu Miheliču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo in izjemoma mu zaradi bergel dovolim, da opravi mnenje s sedeža. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Lep dober večer! In hvala lepa za razumevanje, da smem od tu predstaviti stališče Vlade. Lepo pozdravljene poslanke, poslanci, cenjeni gostje! Skupina poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Natašo Sukič je dne 9. 9. 2021 Državnemu zboru Republike Slovenije predložila v obravnavo in sprejem Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o rudarstvu. Predlagali so dopolnitev 6. člena Zakona o rudarstvu, in sicer naj se doda nov tretji odstavek, s katerim predlagajo, da ne bi bilo mogoče pridobiti dovoljenja za raziskovanje in rudarske pravice za izkoriščanje ogljikovodikov z vbrizgavanjem vode ali vode z dodatkom kemičnih primesi pod tlakom. Prav tako v prehodnih in končnih določbah predlagajo, da se veljavna dovoljenja za raziskovanje in rudarsko-koncesijski akti ter vloge za pridobitev dovoljenja za raziskovanje in rudarske pravice za izkoriščanje ogljikovodikov uskladijo z določbami dopolnjenega zakona v treh mesecih po uveljavitvi spremembe zakona. Vlada Republike Slovenije meni, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo v Državnem zboru Republike Slovenije. V predlaganem zakonu namreč lahko ugotovimo, da besedilo ni ustrezno, saj dopušča vbrizgavanje vseh ostalih medijev. Vbrizgavanje določene količine vode z dodatki je nujni sestavni del pridobivanja nafte in zemeljskega plina, pa tudi vrtanja vodnjakov. Globinsko vrtanje vrtin, tudi vrtin, ki se vrtajo za geološko in geomehanske raziskave, na primer za potrebe gradbeništva, namreč potekajo z izplako, ki dviguje navrtane delce ter vzdržuje stabilnost vrtine. Koncesijske akte je mogoče spreminjati, ampak le v določenih primerih, in sicer če so izpolnjeni pogoji, ki so določeni z ustavo, na primer upoštevajoč načelo zaupanja v pravo, ki izhaja iz načela pravne podlage. Menimo, da ta pogoj ni izpolnjen. Besedilo predloga zakona ni primerno formulirano in ne upošteva finančnih posledic posega v pridobljene pravice. V Republiki Sloveniji je izdana samo ena koncesijska pogodba za izkoriščanje nafte in zemeljskega plina. Za izkoriščanje ogljikovodikov z vbrizgavanjem vode Uredba o posegih v okolje, za katero je treba izvesti presojo vplivov na okolje, določa, da je potrebno za ta dela izvesti presojo vplivov na okolje. Zaradi navedenega torej Vlada Republike Slovenije meni, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke in Franci Kepa. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav sekretarjem, kolegice, kolegi! Vlada je mnenja, da predlogi niso primerni za nadaljnjo obravnavo. Predlog zakona določa, da ni možno pridobiti dovoljenja za rudarske pravice izkoriščanja ogljikovodikov z vbrizganjem vode ali vode z dodanimi dodatki pod pritiskom. Predlagano besedilo dopušča vbrizgavanje vseh drugih medijev. Zraven tega je minimalno vbrizgavanje količine vode z dodatki nujno pri pridobivanju nafte in zemeljskega plina. Pri globinskem vrtanju, pri geoloških ali geomehanskih raziskavah poteka vrtanje z izplako, ki nevtralne delce dviguje in vzdržuje stabilnost vrtine. Predlog zakona v 2. členu določa usklajevanje z določbami novele veljavnega dovoljenja za raziskovanje in rudarske pravice za izkoriščanje ogljikovodikov, možno je spreminjati koncesijske akte, če so izpolnjeni pogoji, določeni z ustavo. Predlog zakona si želi uskladitev veljavnih dovoljenj z določbami predloga zakona. Takšnih dovoljenj trenutno ni. Predlog zakona ne predvideva uskladitev veljavnih dovoljenj. Če bi predlog zakona iskal tudi takšno uskladitev, bi morali z zakonom ustrezno rešiti povračilo sredstev koncesionarju, ker bi se poseglo v njegove pridobljene pravice. Pri sprejemu predlaganih sprememb posežemo v pravice koncesionarjev, poseg je sporen zaradi varstva načela spoštovanja prava, kateri izhaja iz 2. člena Ustave in načela pravne države. Mnenje Vlade je, da predlog zakona ni primerno formuliran in se ne upošteva finančnih posledic zaradi pridobljenih pravic. Znano je, da je v Sloveniji trenutno dana samo ena koncesija za izkoriščanje nafte in zemeljskega plina. Ta je bila dana oziroma podpisana pod levo vlado še v času Drnovškove vlade leta 2002. Ta podpisana koncesija za izkoriščanje nafte in plina poteče 28. maja 2022; se pravi čez dobre pol leta, s tem da brez pridobljenega okoljevarstvenega soglasja hidravlično lomljenje ne more biti izvedeno. V tej izdani koncesiji je izdana tudi odločba za izkoriščanje, tam pa ni navedeno, da se ogljikovodiki izkoriščajo z vbrizgavanjem vode ali vode z dodanimi kemičnimi primesmi pod tlakom. Take posege omejuje že okoljska zakonodaja. Predno se izvede kakšen tak poseg, je potrebno pridobiti okoljevarstveno soglasje in izvesti vplivno okolje. Ta je za nekatere posege zaradi velikosti in obsežnosti obvezna, uredba o presoji na okolje, prav za izkoriščanje ogljikovodikov z vbrizganjem vode, če se pri tem načrtuje vbrizgavanje tisoč kubičnih metrov ali več na fazo lomljenja ali sedem tisoč kubičnih metrov ali več metrov na vrtino v celotnem postopku lomljenja in pridobivanja nafte ali zemeljskega plina, kjer načrpana količina presega 500 ton na dan v primeru nafte in 500 kubičnih metrov v primeru plina. Sedaj v času te vlade je to že drugi poskus, da odstopimo od izkoriščanja nafte in plina in posledično – odstopanje od podpisane pogodbe za koncesijo. To pogodbo so podpisale ravno te leve stranke, katere hočejo, da se to ustavi. Ali je glavni namen kazanje na krivca zaradi prekinitve na to vlado ali so namen predvsem pridobitev sredstev od provizije zaradi enostranske prekinitve pogodbe od firme Ascent Resources ali kakšnega posrednika. Naša stranka tega ne bo podprla in smo prepričani, da bo čas preprečil večjo škodo Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo prestavil Robert Pavšič. Izvolite.
Spoštovani kolegi in kolegice, pa vsi, ki nas spremljate preko televizijskih zaslonov! Zelo pomembna vprašanja danes izpostavljamo, ker vzpostavljamo precedens za naprej. Vprašajmo se par stvari najprej, pa ne predstavljati v stališču stranke stališče Vlade – dvakrat smo isto zadevo slišali zdaj – koliko stane zdravje? A ima zdravje ceno? Koliko stane okolje, kolegi, ki odhajate? A ima ceno? Koliko smo pravzaprav vredni ljudje, ki živimo v tem okolju? To so bistvena vprašanja, na katera iščejo odgovore ekonomisti. Ampak eno je numerična ocena, številčna ocena, koliko je vreden en človek, drugo pa je njegova dejanska vrednost. Življenje je neprecenljivo. Zdravje je neprecenljivo. Okolje je neprecenljivo. Zato nam je v Poslanski skupini LMŠ pravzaprav prav nerazumljivo to nenehno zagovarjanje frackinga v Petišovcih. Nerazumljivo nam je nenehno zavračanje predloga, da dokazano škodljive rudarske metode v Sloveniji pač prepovemo. Nerazumljivo in nelogično! Ker vsako takšno zavračanje kaže predvsem na to, da lahko preračunamo na eni strani koristi in na drugi strani nevarnosti. Danes smo celo o nekih provizijah poslušali. Sram vas je lahko, spoštovani kolegice in kolegi, tudi vas. Zakaj že? Če smo rekli in vsi to zagovarjamo, da je zdravje naša največja vrednota, zdaj pa kar naenkrat zakon ni primeren, je pomanjkljiv, koncesijskih razmerij se ne sme spreminjati. Ja, tukaj je ključ, koncesija je ključ. Tukaj je bistvo. Ustava nam zagotavlja kot državljanom pravico do pitne vode in pravico do čistega okolja. In zdajle bo koncesijski akt bolj pomemben od ustave! In argumentacija, ki ste jo dali ven, ne zdrži nobene normalne realne – ja, zelo smešno je, kolega, zelo smešno, tudi pod masko se vidi, ko se smejite, veste. Ja, je stališče. Argumenti, ki jih poslušamo, so prepoceni. Kažejo na prioritete, dejanske prioritete te vlade, te politike. Važna je koncesija, niso važni ljudje! Samo v tem mandatu – jaz nisem dolgo politik, nisem dolgo – že četrtič zdajle govorimo o istem zakonu z isto argumentacijo, z istimi razlogi, zakaj pa zdaj to kar naenkrat ni mogoče, ni dobro, ni sistemsko. Ampak mi ne odločamo o zakonu, odločamo o tem, katere pravice so bolj pomembne: pravice nosilcev koncesije ali pravice ljudi, ki živijo v Petišovcih. To tehtamo danes. In smo že trikrat tehtali in bomo tehtali še, dokler ne bomo pretehtali v korist ljudi. Ne bomo se ustavili, tudi če bo danes zakon padel na prvem branju. Kaj vse smo že poslušali kot argumentacijo? Zakaj je potrebno zakonsko prepoved zavrniti. Ampak zmaga pa očitek, saj smo jih že slišali, ne, očitek, da je spreminjanje zakonodaje zaradi enega samega primera, to smo danes slišali tako s strani Vlade kot stališča spoštovanih kolegov iz SDS-a, ni smiselno. Zaradi enega samega ni smiselno. Vse skupaj, ne da je smešno že postalo, to je absurdno, to dejansko je en absurd. O sistemskosti, da bomo zapakirali rešitev v sistemski zakon, govori koalicija, ki je v slabem letu dni izdala devet interventnih zakonov, v katerih ni niti kančka sistemskosti, ampak se zelo enostavno posega v vse pore življenja. Vprašanje varovanja narave ni stvar sistemske ureditve, je pa stvar sistema vrednot. Tega sistema in teh vrednot pa tukaj ni zaznati, ne v argumentaciji, zakaj ta zakon ni dober, ne v dejanskih dejanjih. Ni vrednot, ker je samo vrednost; samo ena črka razlike je, ampak zelo pomembna! Zato ne moremo, ne ne moremo, ne smemo dopustiti škodljivih posegov v okolje, še posebej, ko ni popolnoma jasno, kakšne posledice so sploh mogoče. Upravno sodišče je presodilo, da je za pridobivanje plina s fracking metodo v Petišovskem polju potrebno izvesti presojo vplivov na okolje in pridobiti okoljevarstveno dovoljenje. In kaj se je zgodilo? Ko se je za to odločilo sodišče, nosilec koncesije reče, vi zavlačujete in bomo mi zdajle zahtevali odškodnino. A to, če se hočemo prepričati, kaj dejansko škodi našim ljudem, na nekem strokovnem nivoju, je zavlačevanje, je izsiljevanje? In s takimi ljudmi se potem vi pogovarjate in pogajate na drugi strani. Ni samo vprašanje kredibilnosti, dejansko vprašanje je vrednost in vrednosti. Prevečkrat smo se že opekli v Sloveniji z nižanjem okoljskih standardov zaradi tako imenovanega javnega interesa. Poglejmo samo Magno, dajmo se na hitro spomniti nazaj. Skoraj prazna tovarna na najboljši štajerski obdelovalni zemlji, na vodovarstvenem območju, če se ne motim, je šla bliskovito skozi. Spet sistem vrednosti, vrednot. Poglejmo še malo v moje kraje. Na Počku, ki je vodonosnik za 20 tisoč ljudi v Sloveniji, se še danes nekontrolirano izvajajo vojaške aktivnosti. DPN obljublja država že desetletja, vmes ga je celo Ustavno sodišče razveljavilo, pa nič. Ni vodovarstvene uredbe, ne premakne se. Še pred nekaj meseci smo govorili o tem, da je nujno potrebno zagotoviti varno in dobro vodooskrbo za obalno območje. Ne! Se boste raje ukvarjali s tem, kako poiskati argumente, privlečene za lase, zakaj ta zakon o prepovedi frackinga ni dober. Okej. Najkrajšo bomo tako in tako potegnili ljudje, ker danes sem jaz tukaj z ljudmi, nisem politik. Zato ni vprašanje danes, ali bo potrebno izplačati odškodnino nosilcem koncesije, investitorjem. To se bodo odločila sodišča, to ni stvar parlamenta. Vprašanje pa je, ali bo Državni zbor takšno prakso dopuščal v bodoče za vsako ceno. Oprostite, jaz sem prepričan, da ga ni denarja, ga ni denarja, ki bi nadomestil zdravo okolje in čisto vodo. Edini način, ki ga vidimo že četrtič, je, da se zakonsko zaščiti Petišovce in ljudi s popolno zakonsko prepovedjo frackinga. V Poslanski skupini LMŠ to zakonsko prepoved podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil mag. Dejan Židan. Izvolite.
Gospod podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod državni sekretar s sodelavcem, ostali prisotni, lepo pozdravljeni! Nekaj iz srca vam moram povedati. Podobno se počutim kot takrat, ko smo se pogovarjali, ali v slovenski nacionalni program vključiti prekmurski jezik. Pa ste bili na tej strani enotno, z izjemo Jožefa Horvata, proti. Seveda smo na pristojnem odboru padli zaradi razmer, na srečo pa so poslanke in poslanci nekaterih drugih strank na koncu nam zagotovili zadosti glasov, da smo vam dokazali, da je prekmurski jezik v resnici knjižni jezik. Je pa to sramota, da smo to morali ponovno dokazovati leta 2021, ampak smo dokazali in vsem vam hvala. To je bil samo eden od dokazov, da je od ljubljanskega srca Prekmurje res oddaljeno. Ko pa rečem ljubljanskega, ne mislim mesta Ljubljana. Tukaj so nam dali celo svoj trg. Mislim ljubljansko oblast, ki predstavlja Slovenijo. Saj to je zgodovinska izkušnja in tisti, ki ste iz Maribora, poznate, da tudi za Maribor pa velja podobno. In danes, ko že ponovno govorim o prepovedi škodljive tehnologije, ki najbolj ogroža Prekmurje, je meni povsem jasno, zakaj to ponovno, četrtič, govorim: ker smo oddaljeni od Ljubljane najbolj! Če bi ta škodljiva tehnologija bila v srcu Slovenije ali nekje drugje, kjer se bolj pogosto nahajate, bi bili v tisti skupini držav, kjer bi to bilo že zdavnaj prepovedano – da se razumemo! Sedaj vam pa želim nekaj prebrati. S frackingom se ukvarjamo dosti časa, ampak da bomo razumeli zgodbo, vam želim prebrati poslansko vprašanje, ki sem ga, gospod podpredsednik, zastavil 17. decembra 2020; torej skoraj leto dni bo že od takrat. Nekje takole sem zapisal. Spoštovani minister, ta teden že tretjič Državni zbor ni izglasoval spremembe Zakona o rudarstvu, s katero smo želeli prepovedati uporabo umazane in nevarne tehnologije drobljenja v Sloveniji. Rezultat glasovanja o predlogu zakona je bil 41 proti 41. Predvidevam pa, da takšen rezultat, tudi zaradi besed in obljub vašega državnega sekretarja, tukaj prisotnega gospoda Aleša Miheliča, ki je ves čas obravnave predloga zakona na seji Državnega zbora navajal, da je boljša sistemska ureditev, ki pa je tudi že pripravljena. Sedaj pa citiram: »Kot smo že dvakrat obrazložili, se pripravlja celovito urejanje rudarskega področja, ki zajema tudi to domeno, ki je predlagana v tem predlogu zakona. Lahko pokažem, da je predlog izdelan in bo šel še ta teden v javno obravnavo.« In ponovno je tekom razprave večkrat poudarjal, ponovno citiram: »Pripravili smo sistemsko ureditev in absolutno podpiramo vsa prizadevanja za rešitev nastale tematike, vendar je tukaj potreben pravi pristop.« Ter delil tudi nekaj spodbudnih besed, da absolutno ne drži, da bi govorili o nenevarnostih hidravličnega drobljenja in ponovil: »Ko ministrstvo pripravi zakon, ga bo dalo še v tem tednu v javno obravnavo. Vsi ga boste sprejeli, imeli do njega dostop, podali pripombe.« Dan po teh spodbudnih besedah sem razmišljal, končno smo tudi mi, Prekmurci, razumljeni tu v srcu Slovenije, sem posredoval naslednje vprašanje, dve v bistvu. Prvič: »Pozivam vas, da takoj posredujete v javnost vaš predlog sistemskega zakona, ki prepoveduje hidravlično drobljene v Sloveniji, kakor ste poslankam in poslancem obljubili in verjetno tudi s tem preprečili sprejem našega zakona.« Zakaj sem napisal tako diplomatsko? Zato, ker vsaj dva poslanca, ki sta glasovala proti predlogu prepovedi frakinga, sta mi na hodniku povedala, tako smo glasovali zato, ker bomo mi prepovedali fracking z našim vladnim zakonom. Če tega ne bi bilo, ne bi bilo razmerje 41 : 41, ampak bi bilo 43 proti 39 v korist nas, ki želimo zaščiti Prekmurje, in s tem celotno Slovenijo. Potem drugo vprašanje: » [[…]]ter da jasno obrazložite vašo sistemsko rešitev, ki nas bo v Prekmurju, Pomurju in v celotni Sloveniji zaščitila pred umazano in nevarno tehnologijo.« Nato pride odgovor 23. decembra. To je hitro, to cenim, Vlada včasih zamuja tudi tri, štiri mesece, kar je, mimogrede, v nasprotju s poslovnikom tega državnega zbora, in ne zamerim, da je bilo nekaj dni zamude. To se zgodi, ko se da v javno razpravo, ampak tisto, glej ga šmenta, doživimo šok. Fracking naenkrat ni več fracking! Naenkrat ugotovitev, da obstaja neka meja 10 tisoč kubikov vode v celotnem postopku lomljenja ali najmanj tisoč kubikov v enkratni fazi. Če je pod to mejo, potem fracking ni fracking in ne ogroža ničesar. Če pa je nad to mejo pa postane smrtno nevaren in ga je treba prepovedati. Seveda tukaj pozabite napisati, da ta gromozansko velik fracking v Sloveniji tako in tako ni mogoč. Možen je ta omejen. Od tukaj naprej pa nas začnete prepričevati, zakaj ta fracking ni nevaren – pa mimogrede, vsak fracking je nevaren –, začnete nas prepričevati, da v resnici države, ki jih naštevamo, da je fracking prepovedan, ne razumemo dobro. Seveda, imamo mi kot opozicija katere možnosti? Prvič, da kontaktiramo naše prijateljske stranke v tujini, da nam povedo, kaj je tam narejeno. Imamo možnost, da tam, kjer so vlade naše provenience, direktno vprašamo vlade in da tudi komuniciramo z nevladnimi organizacijami tudi v tujini in da nam po vseh treh kanalih pošljejo, kje vse je fracking prepovedan. Ministrstvo to zanika. Ponovno vprašamo v tujino. Celo državni sekretarji v nekaterih državah, ki so naše provenience, ponovno potrdijo, da je prepovedan. Glej ga šmenta – ministrstvo: ni prepovedalo! Ni nam preostalo drugega, kakor da vas prosimo, da naredite soočenje. Mislim, da je to bilo aprila. Koliko dni, koliko mesecev je minilo od takrat? Mi nimamo druge možnosti, kakor da izvedemo soočenje vaših stališč, da pripeljemo strokovnjake, ki so nas učili, kje vse in zakaj je prepovedano. Argument, ki se tudi uporablja in je napačen, je naslednji, ja, saj nekoč pa je to bilo dovoljeno. Mogoče. Ampak nekoč je bil dovoljen tudi atrazin, ki povzroča raka. Nekoč je bil dovoljen tudi DDT, ki je še bolj nevaren! In mimogrede, nekoč so bili dovoljeni tudi različni strupi, ki škodujejo čebelam, pa smo jih prvi v Sloveniji prepovedali; zato ker se spreminjajo stvari, ker tudi znanost napreduje in nas skuša ščititi. Jaz, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, upanje, da bo ta vlada naredila to, kar je obljubila, počasi izgubljam. Izgubljam zato, ker je odnos do Prekmurja tako glede tega vprašanja, glede jezika, glede narodnostnega vprašanja, takšen, da je žaljiv pri tej vladi, vas pa, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, prosim, da podobno kot ste nam v Prekmurju omogočili, da smo ponosni in ste priznali prekmurski jezik, nas ponovno zaščitite s tem, ko boste glasovali za prepoved frackinga v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Željko Cigler. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Poglejte, v Levici smo čisto preprostega stališča in tudi ostali sopredlagatelji tega zakona o spremembah Zakona o rudarjenju. Namreč, izhajamo iz tega, da posledice frackinga po svetu so jasno znane, jasno znane. So uničujoče, škodljive, to obliko pridobivanja energenta je potrebno ustaviti in to delajo po celem svetu. Namreč, znano je, da je cena pridobivanja plina na način frackinga uničevanje. V Sloveniji to pomeni uničenje Prekmurja in širše posledice za naš prostor. Pomeni uničenje kmetijstva, vode, prostora, predvsem pa zdravja in življenj. Za kaj? Za dobičke! Za koga? Za tujo korporacijo! Sprašujem. V kratkem bomo odločali o tem, da premoga, lignita v ne bomo več izkopavali v prihodnje in ga ne bomo več kurili v Termoelektrarni Šoštanj. Da ne bo morda ta vlada, ki na tak način postopa in se obnaša do frackinga in do pobud, da se fracking ukine, ne bo ugotovila, da se lahko lignit v Sloveniji naprej izkopava, samo izvažal se bo. To bo delala tuja korporacija, na ta način se bo pa ohranilo delovna mesta v Šaleški dolini. Samo to še pričakujemo. In ob vseh teh negativnih posledicah, ki so jasne, štirikrat že to obravnavamo – štirikrat! – in res moraš biti ali naglušen, ali ne razumeš strokovno zadeve, ali pa se moraš povprašati takole. Ob vseh posledicah, ki bo to pridobivanje energenta plina povzročilo v Sloveniji, pride Vlada zopet s stališčem, da je predlog sprememb Zakona o rudarjenju pravnoformalno na neustrezen način pripravljen in da ga zato ta vlada ne more potrjevati in se s predlogom ne strinja. Ob tem glede tega negativnega primera prakse pridobivanja energentov v prihodnje v primeru, da jo bo izglasovala ta koalicija, kjer sedijo notri tudi Prekmurci, tudi gospod Horvat Jožef, žal ga danes ni tukaj, da bi pomagal ščititi Prekmurje, ob tem Vlada ne stori ničesar. In ker ne stori ničesar, zaradi potencialnega uničevanja v prihodnje in življenja in zdravja ljudi, je to za nas tudi kaznivo dejanje. To kaznivo dejanje bo verjetno moralo biti obravnavano na ustreznem nivoju v državi, kjer imamo tudi pravosodno oblast. In glejte, k zakonski prepovedi, kot je že prej kolegica Nataša povedala, je pozvala občina Lendava, pozvale so okoljevarstvene organizacije in še mnogi drugi. To je enotno mnenje tudi po celi naši državi. Ko smo oktobra prvič obravnaval ta naš predlog sprememb Zakona o rudarstvu, se Vlada – tudi tako kot zdaj – do samega predloga, vsebine predloga ni hotela opredeliti. Ne opredeljuje se! Jasno, pravnoformalne izgovore išče. V mnenju, ki so ga takrat poslali Državnemu zboru, so zapisali, da bodo naše rešitve šele proučili. Očitno so jih nekaj že proučili. Vladajoča koalicija o prepovedi frackinga ni hotela razpravljati in tudi danes po tem, koliko je prisotnih ljudi od koalicije, je temu tako. Pri obravnavi zakona na odboru so takrat molčali in tudi izključno glasovali so proti, to je bila edina razprava. Končno se je Vlada na pisno poslansko vprašanje, ki smo ga postavili v zvezi s frackingom v Prekmurju, opredelila do sicer sporne metode, s katero se želi ta britanska naftna korporacija okoristiti z dobički na račun okoljskega opustošenja v Prekmurju, ampak med vrsticami lahko pri vladnem odgovoru razberemo, da Vlada fracking zemeljskega plina v Petišovcih potiho podpira. To svoje stališče opravičuje, da se Petišovško polje nahaja na peščenjaku in da zaloge zemeljskega plina predstavlja potencial za zmanjšanje energetske odvisnosti Slovenije in da je zato črpanje plina Petišovcih v javnem interesu, čeprav vemo, da bo ta plin črpala tuja korporacija, ki jo zanima predvsem dobiček. Kje bo pa potem ta plin pristal, je pa dejstvo, da je odvisno od tistega, ki to pridobivanje izvršuje. Moramo reči, da Vlada v svojem mnenju v celoti jemlje za svoje argumente argumente korporacije iz Anglije Ascent Resources o nenevarnosti izvajanja frackinga na Petiškovškem polju in ta argument temelji na razlikovanju izvajanja frackinga na peščenjakih in škrilovcih. Glejte, fracking, ki se bo na peščenjaku izvajal, na katerem se Petišovci nahajajo, kot je bilo že danes povedano s strani že mojih predhodnikov, pa pušča nepopravljive posledice na okolju. To so Nizozemci jasno ugotovili v Groningenu, kjer se tudi na ta način pridobiva, s frackingom. Na podlagi dokazov – povezave potresov, škode na stavbah, lokalnega prebivalstva in frackinga –, to v povezavi s frackingom, je ta nizozemska vlada tudi že leta 2018 več kot 200 podjetjem, ki pridobivajo plin na groningeskem polju, zapovedala, da morajo s črpanjem prenehati v roku štirih let. Medtem ko se zaradi vseh problemov, ki jih je na Nizozemskem povzročil fracking na peščenjaku – takšnem peščenjaku, kot je tudi v Petišovcih – in se je nizozemska vlada odločila za prepoved nadaljnjega izvajanja frackinga, naša vlada nekritično povzema argumente korporacije o nenevarnosti izvajanja frackinga na peščenjakih v Prekmurju. In to ponavlja, ponavlja, zadeva gre pa naprej. Za konec bi pa samo rekel nekaj besed o tem, da bi bilo bolje, da bi uredili prepoved frackinga, kot se je že tukaj pri nas predstavilo v Državnem zboru, v Zakonu o varstvu okolja, kar tudi nekako izhaja iz prej podanih odgovorov Vlade na pisno poslansko vprašanje o prepovedi frackinga v Sloveniji. Bilo pa je to stališče tudi že izrečeno v našem Državnem zboru. Namreč, Zakon o varstvu okolja je splošen zakon, Zakon o rudarstvu pa je lex specialis, ki se tiče samo rudarjenja in ne tudi drugih posegov v okolje, zato je seveda edino pravilno, da se posamezne prepovedi in omejitve v zvezi z rudarjenjem urejajo, kot smo predlagali v Zakonu o rudarjenju. Zato je sprejem zakona, ki ga predlagamo, edini in najprimernejši način prepovedi te invazivne metode pridobivanja zemeljskega plina, katero so že prepovedale in tako ali drugače omejile tudi številne evropske države oziroma države širom po svetu. Dejansko, dejansko se bo prav skozi glasovanje o tem zakonu pokazal odnos do države in ljudi, poslancev in poslank do države in ljudi, ki jih zastopamo v tem našem državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala vam. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov bo predstavil Mihael Prevc. Izvolite.
Hala za besedo, podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! V Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o rudarstvu se predlaga prepoved pridobivanja ogljikovodikov z metodo fracking na način, da se onemogoči pridobitev dovoljenja za raziskovanje in rudarske pravice za izkoriščanje ogljikovodikov z vbrizgavanjem vode ali vode z dodatkom kemičnih primesi. Gre za postopek lomljenja kamenin z vbrizgavanjem vode in kemikalij pod velikim pritiskom v vrtine, ki pa ima lahko škodljive posledice na okolje in zdravje ljudi. V Novi Sloveniji smo prepričani, da bi vprašanje hidravličnega lomljenja kamenin in posledično negativnega vpliva na okolico in zdravje ljudi morala reševati stroka in ne politika. Izkoriščanje ogljikovodikov z vbrizgavanjem vode ali vode z dodatkom kemičnih primesi pod tlakom omejuje že okoljska zakonodaja, saj je pred začetkom izvajanja takšnega posega potrebno izvesti presojo vplivov na okolje in pridobiti okoljevarstveno soglasje. Nenazadnje tudi Resolucija Evropska parlamenta z dne 21. 11. 2012 o vplivih črpanja plina in nafte iz skrilavca na okolje potrjuje v izhodišču, da je to strokovno vprašanje, pri katerem je potrebno preveriti vse vplive na okolje, javno zdravje in podnebne spremembe. Po besedah strokovnjaka Miha Valentinčiča iz družbe Geoenergo je postopek lomljenja slojev peščenjakov, kakršen se izvaja pri črpanju nafte in plina v Petišovcih, zmotno enačiti s hidravlično obdelavo skrilavcev velikega obsega oziroma frackingom, kot ga izvajajo v ZDA, kjer gre za trde geološke strukture in je za uspešen postopek potrebna velika količina vode s kemičnimi primesmi. To za okolje predstavlja veliko obremenitev. Ko pa govorimo o geoloških strukturah v Prekmurju, kjer gre za peščenjake s slabo prepustnostjo, za črpanje plina potrebujejo bistveno manjšo količino vode, ki ima minimalen vpliv na okolje. Prav tako pa se kemične primesi v zadnjem času nadomešča s primesmi naravnega izvora. V Nemčiji so tako postopek lomljenja slojev peščenjakov v zakonu opredelili kot konvencionalni fracking in je po zakonu dovoljen, medtem ko je postopek lomljenja slojev iz trdnejših kamenin skrilavca opredeljen kot tako imenovani nekonvencionalni fracking in je prepovedan. Vlada Republike Slovenije tudi opozarja, da besedilo predloga zakona ni primerno formulirano in ne upošteva finančnih posledic posega v že pridobljene pravice edinega koncesionarja za pridobivanje nafte in zemeljskega plina, saj mu pogodba poteče 28. maja 2022. Brez pridobljenega pravnomočnega okoljevarstvenega dovoljenja pa hidravličnega lomljenja kamenin do takrat tudi ne more izvajati. Prav tako je Vlada besedilo predloga zakona ocenila kot neustrezno, saj dopušča vbrizgavanje vseh ostalih medijev. Poleg tega je vbrizgavanje določene količine vode z dodatki nujen sestavni del pridobivanja nafte in zemeljskega plina pa tudi vrtanja vodnjakov. Globinsko vrtanje vrtin, tudi vrtin, ki se vrtajo za geološke in geomehanske raziskave, namreč poteka z izplako, ki dviguje navrtane delce ter vzdržuje stabilnost vrtine. Zaradi vsega navedenega poslanci Nove Slovenije - krščanski demokrati Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o rudarstvu ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala tudi vam. Stališče Poslanske skupine SAB bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, vabljeni gostje, kolegice poslanke in poslanci! Zdravo okolje, varovanje okolja in varnost ljudi ter njihovo pravico do čistega okolja bomo v Poslanski skupini SAB vedno postavili na prvo mesto. Naša prizadevanja so v to usmerjena že od nekdaj, pri čemer velja izpostaviti leto 2016, ko je bila na našo pobudo pravica do pitne vode zapisana v ustavo. Škodljivost tehnologije frackinga prepoznava vedno večji del Evrope. To, da je škodljiva, ni predpostavka, temveč dejstvo. Njene posledice se kažejo v različnih posledicah za okolje. V tujini beležijo povečanje biosezmične aktivnosti, posedanje, onesnaženje vode, če navedem le nekatere. Nobenega dvoma ni, da v Poslanski skupini SAB podpiramo predlog prepovedi frackinga, a menimo, da je v razpravi nujno spregovoriti tudi o tem, zakaj je bilo dovoljenje konkretni družbi, ki ima pri nas apetite, povezano s frackingom, sploh izdano. Navsezadnje imajo tudi tožbeni zahtevek podjetja pravno podlago natanko v tem dejstvu, da je bilo izdano dovoljenje. V Poslanski skupini SAB smo tako že ob prejšnjih obravnavah zakona poudarjali, da je absurdno že dejstvo, da se pogovarjamo o sosledju dogodkov, kakršno je bilo v konkretnem primeru, povezanim s frackingom. Opozarjali smo, da je osnovni greh v dejstvu, da lahko pri nas uradnik začne postopek, s katerim ni dovolj dobro seznanjen. To je lahko pri postopkih s tako občutljivim in daljnosežnimi posledicami, kot jih ima fracking, popolnoma nedopustno in neprimerno. Prav primer, o katerem govorimo, je opomin, kaj se lahko zgodi, če se zdrave pameti in dognanj stroke ne upošteva in se lahko stvari sprožijo na podlagi administrativnega postopka. Pozneje se takšni primeri rešujejo preko presoje vplivov na okolje in zahtev po okoljevarstvenem soglasju, vendar je dejstvo, da bi jih bilo treba ustaviti že prej, takoj na začetku. Za konkreten primer smo predlagali, da ministrstvo ugotovi, da v kolikor vlagatelj ne predloži zahtevane dokumentacije v roku, ugotovi, da vlagatelj ne želi nadaljevati postopka in ga zaključi in konča. Državni sekretarji v vseh treh obravnavah zakona poudarijo, da ministrstvo pripravlja celovito urejanje rudarskega področja in bo v tem sklopu naslovilo tudi to področje. Ob izteku lanskega leta je bil zakon naposled poslan v javno obravnavo, a se je ponovno zapletlo. Diskutabilna je bila že rešitev, ki jo je ministrstvo v zvezi s hidravličnim lomljenjem predlagalo. Po mnenju Vlade bi namreč zadoščala že prepoved obsežnega hidravličnega lomljenja, kar v praksi pomeni, da bi bil fracking pod določenimi pogoji še vedno dopusten. Septembra je torej postalo jasno, da naše nestrinjanje z vsebino ni več bistvenega pomena, saj je bil zakon na seji Vlade zavrnjen. To pomeni, da smo na začetku in da na morebitna pojasnila ministrstva, da pripravijo svoj predlog in da spreminjanje zakona zaradi ene problematike ni racionalno, ne moremo pristati. Razumemo, da je problematik v zvezi s tem zakonom več in da bi bilo treba odpraviti še nekatere druge zakonske pomanjkljivosti, toda vsi vemo, kako tečejo postopki spreminjanja zakona in žal časa ni. Verjamemo ministru, da bo pripravilo novo verzijo, ne vidimo pa težave, zakaj ne bi mogli tako perečega vprašanja, kot je prepoved frackinga, nasloviti v ločenem zakonu in čim prej uzakoniti prepoved te, za okolje izjemno škodljive metode pridobivanja ogljikovodikov. Če ministrstvo meni, da je zakon nepopoln, ker omogoča vbrizgavanje ostalih medijev pri izvedbo postopkov za pridobivanje ogljikovodikov, predlagamo, da ga ustrezno dopolni oziroma to na njihov predlog storijo koalicijske poslanske skupine. Poslanci Poslanske skupine SAB se z Vlado, ki zakon ocenjuje kot neustrezen, ne strinjamo. Torej, ne strinjamo se s stališčem Vlade, zato mu bomo na glasovanju namenili svojo podporo in ga torej ocenili kot primernega za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Lep dober večer vsem skupaj! Opozicijske stranke so že četrtič v zakonodajni postopek vložile predlog za prepoved hidravličnega lomljenja v Sloveniji. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da je treba preprečiti načrte britansko naftno-plinske družbe za vrtanje v Petišovcih. Opažamo, da je izključni interes Britancev v profitu, brez ozira na slovensko zdravje in naravo. Skrbi nas, ker si v našem Pomurju ta britanska družba že nekaj časa prizadeva dobiti zeleno luč za izvajanje frackinga, ki bi imelo negativne posledice za zdravje Slovencev. Podlo se nam zdi, da Britanci od Slovenije zahtevajo 120 milijonov evrov odškodnine, ker niso dobili dovoljenja za uničevanje Slovenije, ob tem pa naj bi utrpeli ekonomsko škodo. Nikakor ne smemo pristati na interes Britancev, saj jim v Prekmurju sploh ne bi smeli dovoliti izkoriščanja, kaj šele pristati na kakršnakoli izsiljevanja. Določene študije so celo dokazale povezavo frackinga s potresi, kjer je nizozemska vlada celo priznala, da je bil za potres v mestu Groningen kriv ravno fracking. V Slovenski nacionalni stranki nas zanima, ali bi podjetje Ascent Resources v primeru potresa Sloveniji povrnilo povzročeno škodo. Ravno tako absolutno podpiramo tiste nevladne organizacije, društva, ki se borijo proti okoljskem škodljivem frackingu. V Sloveniji se nafta in zemeljski plin rudarita v Petišovcih, ki je ekosistemsko zelo občutljivo področje. Škodljivi vplivi se dotikajo Nature 2000 in biosfere Mura, kjer je Unesco prepoznal njeno izjemno naravno bogastvo. Prav je, da je prepoved frackinga utemeljena tudi z vidika načela previdnosti, varnosti. V Slovenski nacionalni stranki smo krčevito proti temu, da bi prihajalo do potresnih sunkov, onesnaževanja podtalnice, pitne vode s strupenimi snovmi ter da se uničuje najbolj rodovitna prst. Številni primeri iz tujine nam nakazujejo, da bi definitivno lahko prišlo do nepopravljivega uničenja našega okolja, kar bi ogrozilo tudi obnovitvene sposobnosti naše narave. Slovenija ni samozadostna država, zato je zelo pomembno, da vsak državljan nekaj pridela na svoji domači zemlji in da ve, kaj da na svoj krožnik. Večjo težo oziroma pomen je treba dati naravnim virom, vodi, zraku, ki omogočajo obstoj vseh živih bitij na Zemlji. Kot odgovorna družba moramo prenehati uporabljati fosilna goriva za zadovoljevanje svojih energetskih potreb, če nam je v interesu zmanjšanje emisij toplogrednih plinov. Striktno spoštujmo mednarodne obveze in ne pozabimo na cilj uresničevanja Pariškega podnebnega sporazuma o ohranjanju rasti globalnega segrevanja pod 1,5 stopinjami Celzija. Druge države postajajo ozaveščene, informirane, zato se jih vse več odloča za prepoved ali omejevanje tega načina pridobivanja ogljikovodikov ravno zaradi preventive, da se zaščiti okolje, zdravje in premoženje ljudi. Le zakaj temu zgledu, dobri praksi ne bi sledila še Slovenija, vas sprašujemo. Namreč 72. člen Ustave Republike Slovenije določa, da država skrbi za zdravo življenjsko okolje, 73. člen pa, da država in lokalne skupnosti skrbijo za ohranjanje naravne in kulturne dediščine. Degradiranih območij, kot so Anhovo, Velenje, Vrhnika, Celje imamo že preveč. V javnem interesu je, da se trenutna dovoljenja za raziskovanje in rudarske pravice uskladijo zaradi zaščite pravic tamkajšnjih prebivalcev, ki imajo ustavno pravico do zdravega življenjskega okolja. V Slovenski nacionalni stranki bi želeli poudariti, da gre resnično za zelo aktualno tematiko, zato upamo, da bo razprava potekala v želeni smeri dobrih končnih izidov. Če dodam še zaključno misel: v mislih imejmo zdrave ljudi pred interesi pohlepa in umazanega kapitala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališ poslanski skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Besedo ima Robert Pavšič, pripravi naj se Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Saj pravzaprav bo danes skoraj sramotno ta razprava tako kratka, kot da govorimo o nekem marginalnem problemu, ki sploh ne obstaja. Zadnjič sem gledal po televiziji to našo slavno Greto. Veste, kaj je rekla politikom, ko so iskali razloge, zakaj se nekaj ne da narediti? Samo tri črke je uporabila, pa jih je večkrat uporabljala: bla, bla, bla, bla, bla. Danes, ko imamo dejansko možnost kot politiki nekaj narediti, ne samo govoriti, se išče razloge, zakaj ne. Razlogi so spet v treh črkah: bla, bla, bla. Kar ne glede na to, da je to že četrti krog z isto vsebino, sekretar niste me prepričali! Ni enega argumenta, ki bi bil tehten, da bi rekel, okej, tukaj pa bom mogoče lahko malo celo razmišljal, da bi bilo treba zakon popraviti. Ne! Tega zakona sploh ni treba popravljati, ker iščete samo razloge, zakaj ne. Bodite potem vsaj iskreni pa resnično povejte, zakaj ne. Ali ste komu kaj obljubili? Da ne bo potem meni kolega z desne strani parlamenta očital kakršnekoli provizije. Ali se vi sploh poslušate? Če že štirikrat tečemo, se opravičujem, ker postanemo čustveni in razburjeni. Pa ste imeli možnost sami pripeljati zakon; celo obljubili ste ga, ampak spet besede, besede, besede; bla, bla, bla. Naredili ste vse po svoje in vse mimo tistega, kar je želelo 41 poslancev v tem državnem zboru. Ne govorimo o neki marginalni manjši – 41! Ne vem, kaj pravzaprav vi želite od nas? Jaz vem, kaj želim od vas. Pa enkrat, ali poveste resnico, zakaj se tako preklemano in krčevito oklepate britanske družbe – niti ne uporabljam imena, ker nimam smisla, ali je to eno ime ali drugo ime, je popolnoma vseeno, gre za koncept. Zakaj se tako krčevito oklepate, da se ta koncesija obdrži? Ne morete me prepričati, da gre za kakorkoli drugega kot vrednost, ne vrednote! Vrednost. Ne vem, jaz ne bi mogel svojega obraza pokazati v Prekmurju, če bi zagovarjal eno tako škodljivo tehnologijo, pa bog ne daj, da se res kaj zgodi. Se raje pogreznem v zemljo, nikoli več ne stopim nikamor. Ker nekaj je ideologija. Ma tukaj ni ideologije! Ves svet govori, fracking je nevaren, potem pa se išče še spet bla, bla, bla razloge: neki je agresivni ali ne vem kakšni fracking, neki je pa malo manj. Je malo boljši fracking, malo slabši fracking. Saj ne govorimo o pršutu. Pravijo, da slabega pršuta ni, je samo dober in malo manj dober. Sekretar, vem, da vam je danes zelo nerodno in da vam je bilo trikrat že zelo nerodno. Ampak vsakič, ko bomo znova pripeljali ta zakon v parlament, vam bo bolj nerodno. Ker ne dobimo odgovorov. Najlažje je reči: sistemski zakon; je pomanjkljiv zakon. Saj je v prvem branju, danes imamo splošno razpravo. Dajte svojega, prepričan sem, da ga bo predlagateljica takoj umaknila, če svojega prinesete. Če gre samo za stvar nekega političnega prestiža. Evo, za magnetogram, predlagateljica, pa mislim, da se bomo takoj vsi uskladili, umaknemo svoj predlog zakona, če vi prinesete svojega. Ampak šele takrat, ko ga boste dali na mizo, ne, da nas boste spet peljali žejne čez vodo. Ker jaz mislim, vsakič, ko znova ponavljamo to zgodbo, imamo večjo možnost, da dejansko uspemo. In enkrat boste morali priznati svoj poraz in reči, ja, fracking je škodljiv. Tudi če ni škodljiv, je potencialno škodljiv, že previdnostno načelo je tukaj zelo pomembno. Ampak ne, saj vidimo. Ne vem, jaz takega okoljskega ministra, kot ga imamo zdajle [[…]]Neverjetno! Pa še reče, moja naloga ni skrbeti za okolje, moja naloga je skrbeti za uravnotežene posege v okolje. Ma, dajte no, lepo vas prosim! Okoljski minister je tisti, ki mora v prvi fazi skrbeti za okolje, ne pa za to, kako se bo lepo posegalo v okolje. Ker vidimo, kako se lepo posega v okolje pri nas. Pravzaprav zelo z veseljem pričakujem jutrišnje glasovanje. Ker dejansko ne gre za ideološko vprašanje, čeprav smo v stališčih slišali marsikaj. Ampak do jutri je še dolgo, dolgo. Kar nekaj ur je še do jutri. Mislim, da smo na dobri poti, da tokrat spravimo zakon vsaj skozi prvo branje. To bi lahko tudi Vlada, če ima čiste načrte, spodbudila. Bi šla naproti, bi neko svojo konstruktivno držo prikazala. Ne pa v treh, štirih besedah, da zakon ni – kaj sem si že prej napisal – je pomanjkljiv. Ja, ni primeren, je pomanjkljiv, je pisan samo zaradi enega samega subjekta. Veste, koliko zakonom smo mi sprejemali v Državnem zboru zaradi enega samega subjekta? Pa govorimo o univerzah, ne univerzah, o visokošolskih zavodih, govorimo o marsičem lahko. Pa raje ne bi. Ampak najlažje je, ne vem, ne pogledati se v ogledalo. Ne vem, kam gledate. V ogledalo zagotovo ne. Ker enake razloge in argumente, kot jih očitate nam kot predlagateljem, ki imamo res čiste namene, nimamo pa tolikšne mehanizacije pravne za sabo, kot jo imate vi. To, kar vi nam očitate, dejansko sami počnete, ampak to je tako ali tako sindrom te politike, da ne bom preveč s prstom kazal, ker tudi to ni dobro in ni fer. Ne smemo reči, da so vse stvari samo slabe, ampak na žalost je toliko slabega bilo v zadnjem letu in pol, da prekleto odtehta vseh tistih nekaj dobrih stvari. Ampak, dajte vsaj biti iskreni do nas in nam povedati, no, za kaj dejansko gre. Ali se toliko res boji država ta, da bo morala plačati odškodnino tej firmi? Ker če je samo to razlog, bomo izvedli, če smo že za STA zbirali sredstva, bomo pa še za Petišovce – ne? Prepričan sem, da bi ljudje raje dali za odškodnino tej firmi kakor za marsikaj drugega. Okej, ena firma lahko ugasne, ampak ko je enkrat narejena velika okoljska škoda, povratka več ni. Ni možnosti popravnega izpita. Tako sem prepričan, da jutri bomo dobili dovolj glasov, da gre zakon skozi prvo branje. Če pa ne, pa vam z gotovostjo trdim, bo kmalu nov predlog na mizi. Ne bomo obupali. Hvala lepa, podpredsednik.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica predlagatelja, Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa. Ja, ne vem, spoštovani predstavniki ministrstva, saj ne vem, verjetno se spomnite, da je bil ta zakon pravzaprav že bil sprejet, pa ste imeli srečo, da je prišlo do bolniške odsotnosti na strani opozicije. Tako bi vam že to moralo biti jasno in dovoljšen znak in pokazatelj, kakšno je razpoloženje do tega vprašanja v Sloveniji, ne samo v parlamentu, ampak predvsem iz občine Lendava so vam sporočili, kaj si oni mislijo o tem. To so ljudje, mislim, da je župan celo iz SDS. Mislim! Lepo vas prosim, niti svojih ljudi ne poslušate po strankarski liniji, kaj šele, da bi gledali na varnost ljudi, na njihovo zdravje in seveda na to, da ne degradiramo čudovitega okolja, ki je tam ob reki Muri. Vas zanima varnost in pravno varstvo koncesionarja. Točno to vas zanima. Ali se vi zavedate, kaj govorite? Vi dejansko podcenjujete, tako kot ste v primeru Zakona o vodi podcenjevali državljane in državljanke in ste dobili svojo lekcijo na referendumu, pa se niste nič naučili. Malo vam je mar v resnici za dobrobit okolja, malo vam je mar za zdravje ljudi, vas zanima dobrobit neke multinacionalke Ascent Resources. Ki recimo frackinga v Veliki Britaniji sploh ne more izvajati, ker je tam prepovedan. Bi ga pa izvajala v Petišovcih. In potem se izgovarjate, da je bila koncesija dana daljnega leta pod Drnovškom. Ja dana je bila, pa kaj naj zdaj. Ali ni dolžnost politike, da se odzivamo na izzive tukaj in zdaj? Danes se piše leto 2021, medtem so se dokazano zgodile slabe stvari, uničujoče stvari v zvezi s frackingom po celem svetu, ne samo v primeru škrilavcev, pač pa tudi peščenjakov, čeprav se izgovarjate tudi na dobri in slabi fracking; in medtem so se realnosti spremenile. Imamo primere iz drugih držav, jasno dokazljive, imamo prakse drugih držav, ki fracking ena za drugo prepovedujejo – sami mi ga ne bi. Mi ga pa ne bi prepovedali. Potem se izgovarjate, da saj bo konec te koncesije maja leta 2022, pa da morajo še pridobiti torej okoljsko soglasje in presojo vplivov. Ja, in do takrat naj trepetamo, da bodo tik pred zdajci to dobili ali kako? In naj ne zaščitimo ne Petišovcev, ne ljudi tam, ne okoljskega naravovarstvenega bisera ob reki Muri? Ne, to je vam vseeno in čeprav [[…]]Saj dobro veste, tako dobro veste, kot vem jaz, da zares varnega frackinga pač ni, ne glede na škrilovce ali pa peščenjake. Nihče, ampak prav nihče ne more jamčiti, da se v taki globini – in govorimo o res veliki globini, recimo 3 tisoč 500 metrov konkretno v Petišovcih –, ni jamstva, da se ne more kaj zalomiti. In ko se tam enkrat zalomi, tega ne boste več sanirali. Takrat bodo ti strupi, strupene snovi ušle in bodo onesnažile podtalnico in bodo ogrozile zdravje ljudi, ljudi potem izselite od tam, evakuirate, izpraznite celo območje. Mislim! Ali se vam zdi to nekaj, za kar smo mi tukaj poklicani od ljudi? Ali mislite, da smo tukaj zato, da ščitimo katerikoli biznis neke multinacionalke, ne glede na vse? In to multinacionalke, ki je celo grozila nekdanjemu ministru. Celo to so si privoščili. Pa to meji, oprostite, že na dobesedno narodno izdajo! Da niti ne razumete, da so pritiskali na politike. Na ministra. Z najbolj umazanimi možnimi kriminalnimi pritiski, no. In vi se sploh drznete zagovarjati to. Kakšni so bili vaši odzivi? Najprej ste molčali. Ob prvi obravnavi smo doživeli en sam molk in potem pritisk na gumb, ki je bil seveda za korporacijo Ascent Resources in proti ljudem. To ste naredili. Zdaj se poslužujete dobesedno copy-paste argumentacije te multinacionalke, ki trobezlja eno in isto zavajajočo, torej njen laitmotiv ali pa njena mantra je, da moramo razlikovati med izvajanjem frackinga na peščenjakih in skrilavcih. Bla bla bla [[...]] Res je, na skrilavcih v Združenih državah Amerike je bilo precej nesreč v zvezi s frackingom. Tam so se zgodile okoljske katastrofe, v Združenih državah, vezane predvsem na nahajališča ogljikovodikov, skrilavcih, ampak tudi na peščenjakih se dogajajo nesreče. Groningen, ki smo vam ga danes že omenili, plinsko polje na Nizozemskem, je tak primer. Tam je prišlo do serije potresov. Tam je uničeno vse zaradi potresov, so uničene stanovanjske stavbe daleč naokrog prebivalstva, ki tam živi. Na podlagi tega je nizozemska vlada prepovedala fracking oziroma zahtevala, da se ga opusti v štirih letih. 2018 je to zahtevala. Drugo leto tam frackinga ne bo več, ne bo ga več. In to je prepovedala, pazite, več kot 200 podjetjem, ki tam pridobivajo plin, vi se pa tukaj zaradi ene multinacionalke tresete. Oni so pa 200 podjetij odrezali, prihodnje leto tam frackinga ne bo več. In 200 podjetij lahko zapre svojo pipico tamle. Razumete? 200. Manjših in večjih podjetij verjetno. Medtem ko se torej zaradi vseh problemov, ki jih je torej na Nizozemskem povzročil fracking na peščenjaku; peščenjaku, kot je namreč v Petišovcih, bi vi v glavnem še zmeraj dovolili, puščali odprto možnost, da se fracking v Petišovcih izvaja. Kot da živimo, ne vem, nekje izven [[...]]Kaj imamo v tej Sloveniji? Vsi pravijo, da imamo, če kaj imamo, imamo res čudovito naravo. In vi se hecate z biosfernim območjem Mura, ki ga je Unesco prepoznal kot unikat v svetovnem merilu. Vi bi vse to tvegali, uničili. Zakaj? Res me zanima, zakaj. Tudi če bomo morali, tudi če nas bo ta multinacionalka, ki grozi, da nas bo tožila. Pa naj nas toži. Kaj potem? Eno življenje človeško, zdravje ljudi, naša narava; to je tisto, kar je pomembno, ne pa tam ena multinacionalka, ki se nekaj repenči, no. In še enkrat, fracking se izvaja na velikih globinah in ko v taki globini pride do nesreče, do dogodka, ki si ga nihče ne želi in se vendarle lahko zgodi, je to nekaj, kar ne boš mogel več enostavno sanirati. Ne boš mogel. Zato, poglejte, se bom na tem mestu zaenkrat ustavila. V glavnem, dajte no, prevzeti odgovornost, se zavedati, kaj pričakujejo ljudje, ki tam živijo. Kakšna je pravzaprav razpoloženje tudi v Državnem zboru, kjer ste se izvlekli samo zato, ker je bilo nekaj bolniških odsotnosti. Lepo vas prosim, no! Vi pa še kar dalje rinete z glavo skozi zid in nas zavajate z dikcijo in z nekim mnenjem, ki je prepis tega, kar vam je na mizo postavila ta multinacionalka. S temi najbolj res zavržnimi izgovori, da obstaja nek nevaren in pa nenevaren fracking. Ni res! Fracking je nevaren, vsak, in čisto pri vsakem frackingu lahko pride do usodnih posledic. Hvala zaenkrat.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić, pripravi naj se Primož Siter. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. To, da vlagamo ta predlog zakona že četrtič, je jasen znak, da ne bomo odnehali in ne bomo odnehali zaradi ljudi in njihovega zdravja, ki je v prvi vrsti pomembno. Kljub temu da se tukaj tudi predstavniki Vlade oziroma sekretar, dobesedno dela norca iz poslancev, ki se borimo za zdravje ljudi, tako se dela tudi vsa ta vlada norca iz nas. Ja, smejali ste se prej, ko je kolega Pavšič svoje stališče govoril in ste celo rekli, ali je to stališče. Zdaj smo prišli celo tako daleč, da sekretarji na ministrstvih tukaj nekaj diskreditirajo izvoljene poslance. Res smo prišli daleč. Kako se jaz počutim? Vsi mi državljani smo postali talci te vlade, talci. Tretja vlada Janeza Janše nam bo zapustila popolnoma zadolženo državo in potem bodo rekli, ja, mi smo vam dali, zdajle je pa kriza. Ja, jo pa povzroča pa ta druga vlada. Požgano zemljo nam zapuščate na vseh področjih. Uničeno okolje in kup tožb zaradi nespoštovanja zakonov, sodb sodišč, ustave in tako naprej. In potem, ne vem, predstavnik Nove Slovenije v svojem stališču reče, ja, jaz pa mislim, da bi to problematiko morala reševati stroka in ne politika in potem nam predstavi svoje strokovno mnenje, ki je copy-paste vašega mnenja oziroma mnenja te iste korporacije. Res katastrofa. Potem imamo enega poslanca iz Nove Slovenije, gospoda Horvata, ki živi tam in govori, ja, seveda, seveda, saj ne moremo, zdravje ljudi je pomembno in okolje in to, ampak [[…]]In potem pridemo do ampak: p{{{ôôôôôôomembnejša je korporacija. Seveda. In me, res me zelo prizadene, ko slišim iz ust poslanca SDS, da kaj je pa namen tega zakona, če so mogoče provizije. Veste, zrcaljenje je tisto, kar ves čas počnejo: govôri o svojih napakah in kaži s prstom. Ker dobro vemo, kaj vse počne ta minister za okolje. Pa utaje davkov, pa da pridemo do delnic Petrola, ker se energenti zdaj tako dražijo in, prej so kolegi omenjali lex specialis za Magno, v prejšnjem mandatu sicer, pa Poček. Bom jaz dodala še bioplinarno v Črnomlju v Petrolovi lasti, v lasti ministra za okolje, Vizjaka – tega, ki bi moral skrbeti za zdravje ljudi. Ta bioplinarna, ravno tako kot tale fracking v Petišovcih, je rana okoljska, ki vpliva intenzivno in na podtalnico in na človeško ribico, na endemit in predvsem na zdravje ljudi. Tako da, če so lahko prepovedali fracking vsi po vrsti, od Združenega kraljestva, ki bi zdajle tako fevdalno-imperialistično tukaj pri nas izvajal fracking, pa tudi Francija, Irska, Nemčija, Bolgarija [[...]]Prej je kolegica omenjala Nizozemsko, kar dvestotim podjetjem je prepovedala in se ne boji tožb. Zakaj se pa ne boji tožb? Preprosto zato, ker, veste, so se časi spremenili. Časi so se pa spremenili zato, ker nas Pariški podnebni sporazum zavezuje, da to uredimo in da ne onesnažujemo več okolja. Ne vem, ali ima življenje, prej so govoril, ja, pa ustava, pa pravice, investitorjev [[…]]Kaj pa pravica naših ljudi do življenja v zdravem okolju? To pa očitno ni pomembno za to vlado – ali kako? Glejte, groza je to, da moramo danes o tem že četrtič razlagati, da gre za uhajanje metana, ki je hujše od kurjenja premoga, da gre za možnost potresov, da gre za dodajanje h globalnemu segrevanju, da gre za uničevanje ekosistema, erozijo, degradacijo okolja, onesnaženo pitno vodo in podtalnico, odpadni mulj, vse na račun profita in tale korporacija tuja bo dobila 90 odstotkov vsega dobička. Pa dobro, pa v imenu koga sploh vi delate? Res, to me zanima. Komu ste prisegli? Prisegli ste, da boste delali v dobro ljudi. Danes pa vidimo, da so vam ljudje popolnoma zadnja skrb na tem svetu. In veste, pravite, če nas bodo tožili. Ja pa kaj potem, če nas bodo tožili? Mislim. Ali bomo pa sedajle se takole bali – ali kaj? V bistvu, če smo, tako kot pravi, zbirali za STA, lahko pa tudi za to. Seveda bi nas lahko tožili samo na podlagi mednarodne pogodbe, ki je itak zastarela in se jo bo prenavljalo. Ampak za prenovo te listine na način, da mednarodna korporacija ne bo mogla več tožiti držav, ki jim ne omogoča dostopa do izkoriščanja njihovih ogljikovodikov, se je v Evropi že zagnalo zelo močno gibanje. Če še niste slišali, sedajle Evropo zavezuje Pariški podnebni sporazum. In ni Zemlja ravna, veste, in ni okolje nam dano takole, za uničevanje. Evropsko komisijo so k takšnim spremembah te listine pozvali že evropski poslanci in poslanci prenekaterih držav članic, tudi Slovenije. In tudi priznamo, v Levici smo se podpisali pod ta poziv. Vlada pa tega ni storila; Vlado zanimajo profiti, kapital, dobički in briga jih za ljudi in njihovo zdravje. Lahko Slovenija od te pogodbe odstopi in ne bi bila prva. To so že naredile prej omenjene mnoge države, celo Rusija. Tudi če nas tožijo, še enkrat bom rekla, zavezuje nas pariški sporazum in v času podnebnih sprememb bi ta korporacija tožbo najverjetneje izgubila. Tako boste pa verjetno dobili tožbo s strani državljanov in državljank, ker zanemarjate njihovo osnovno ustavno pravico. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Primož Siter, pripravi naj se Željko Cigler. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Dovolite mi, da sem na začetku ne tako zelo političen, ampak bolj govorim kot nek prebivalec Slovenije. Poglejte, aktualna kriza, torej zdravstvena kriza, ki je posledično gospodarska kriza in socialna kriza, nam kaže zobe v smislu ene take generalke, kaj lahko vidimo, kaj lahko pričakujemo od naslednje resnično uničujoče in globalne krize. In to je kriza, ki v bistvu že poteka – podnebna kriza. In glavni krivec za to, da podnebna kriza prihaja in da se bo razbohotila v vsej svoji veličini, je pridobivanje fosilnih goriv in poraba fosilnih goriv. In fracking je metoda pridobivanje fosilnih goriv. Torej, je okoljsko, je gospodarsko in je civilizacijsko deset korakov nazaj v obratno smer od smeri, v katero se sicer premika vsa napredna družba. Torej, hodimo nazaj. Problem fosilnih goriv, pridobivanja fosilnih goriv, okej. Na eni strani poznamo zgodbo, prej je Greto Tomberg nekdo omenil, in vsa podnebna gibanja, ki so na voljo, nas opozarjajo, na kakšen način so podnebne spremembe uničujoče, globalno gledano. Ampak razmislimo, kako je pridobivanje fosilnih goriv uničujoče lokalno v Petišovcih, v Prekmurju in v bistvu Sloveniji celotni, ker smo neka regija. V luči malce večjih držav mogoče. Naj vam razložim, ker vidim, da sem edini v tej dvorani, ki prihaja iz Zasavja. Moj bog, iz Zasavja, regije, ki enostavno je 200, 300 let živela na pridobivanju fosilnih goriv. Kaj je od te regije danes? En velik limbo nedorečenosti, kaj sploh naj počnemo. Kvadratni kilometri in kilometri degradiranih površin, ki nimajo nobene vrednosti, le da čakajo. Da čakajo, da se še sedmič zapre Rudnik Trbovlje - Hrastnik, da tja vržemo še novo rundo zdaj osmih milijonov, da imamo kilometre zapuščenih degradiranih površin, na katerih bi lahko stala otroška igrišča, kjer bi lahko stali športni objekti, stanovanjski objekti in tako naprej. Pa ne more! Zato ker so to degradirane površine, na katerih ne moremo nič narediti; ne moremo razvijati turizma, ne moremo razvijati infrastrukture, ne moremo ceste postaviti. Nič. Da ne govorim posledično o socialnem opustošenju, ki je prizadelo regijo. Nisem šloger, zelo pavšalno analizo vam lahko ponudim opazovalca pridobivanja fosilnih goriv in vsakdo, ki prihaja iz Trbovelj, iz Hrastnika, iz Zagorja, vam lahko to pove. Opustošenje. Okoljsko, gospodarsko, socialno. To je pridobivanje fosilnih goriv in njegova direktna posledica. Zdaj, če hočemo še enkrat eno zgodbo opustošenja ene regije in potem desetletja iskanja, kaj hočemo iz tega prostora in z 10 tisoči ljudi, ki tam živijo, narediti, potem se pojdimo fracking v Petišovcih. Potem zasavsko zgodbo ponovimo še v Prekmurju. Ampak, če imamo pa malo razuma, če imamo en centimeter razuma v možganih, pa te zgodbe ne ponavljajmo. Recimo: okej, Zasavje ima ta problem, dajmo državo, sredstva in znanje in vse, kar imamo, v rehabilitacijo ene regije, ne pa, da zraven ustvarjamo še drugo z neko metodo, ki se ji cel svet smeji oziroma nad njo joka, in to je fracking. Vsepovsod prepovedan, v Angliji, ki bi rada investirala v Sloveniji, prepovedan – na svojem dvorišču ne bodo –, bodo pa seveda pobruhali neko Slovenijo, ki pa nima tega problema, da svinja po svojem lastnem pragu. Tako, spoštovane kolegice in kolegi, nobenega in nikakršnega razloga ni, da fracking dovoljujemo, ampak ne samo da ga dovoljujemo, da ga v bistvu spodbujamo, da tuje investitorje vabimo na naš prag, razen seveda, tukaj pa je zelo logično, zasebni interesi. Tako argumentov za nasprotovanje našemu zakonu, ki veli torej prepoved tega škodljivega načina pridobivanja fosilnih goriv, ki fracking je, enostavno ni. So samo interesi ali interesi umazanega britanskega kapitala na eni strani ali pa se odločimo na drugi strani za interes ljudi in to bo glasovanje o tem zakonu, zdaj četrto že, na seji Državnega zbora pokazalo: ali interes kapitala ali interes ljudi. Samo to, ali interes domačih ljudi ali pa interes tujega kapitala. V koncu svoje razprave bom enostavno samo pozval poslanke in poslance, da se postavijo na pravo stran, da v tako trotlziher dilemi ne izgubijo kompasa in da se tudi postavijo na pravo stran civilizacije; napredne, tiste, ki ji je mar, kaj bo z našim okoljem in z bivalnim prostorom ne samo naše generacije, ampak vseh naprej, ali pa enostavno, tako kot tuj britanski kapital, pobruhajo vse, kar okoljskega gradimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica predlagatelja. Nataša Sukič, izvolite.
Da vam osvetlim, kaj si milijo ljudje, ki tam živijo, pa vam bom prebrala odlomek intervjuja z enim izmed aktivistov iz iniciative Ustavimo fracking v Sloveniji, ampak ta človek je domačin, ki tam živi in zato je postal aktivist. Ni postal aktivist kar tako, ker se mu pač mogoče malo fino zdi. Skratka, kaj pravi? »Leta 2011 so 200 metrov od nekaterih hiš v Petišovcih začeli vrtati. Prebivalce – številni med njimi so danes del pobude Ustavimo fracking v Sloveniji, se pravi, številni domačini so se vključili v to pobudo – je zbudil hrup. Niso vedeli, kaj se dogaja. Začetnica pobude je začela poizvedovati. Stopila je v stik z lokalnimi oblastmi, občinami in inšpekcijami. Želela je vedeti, čemu vrtanje, zakaj prebivalci ponoči ne morejo spati. Izkazalo se je, da so na nekaterih prej obstoječih vrtinah na Petišovskih poljih poskusno izvajali postopek frackinga. O dogajanju smo se torej tukaj v Časopisu za kritiko znanosti pogovarjali z aktivnost, ki se je torej pridružil tej pobudi, ko je izvedel, da je potekel rok za javne obravnave v zvezi s pridobivanjem dokumentacije za črpanje naravnega plina v Prekmurju.« Sprva ga je presenetilo, da občina kot stranka v postopku ni ukrepala, saj so se prav občinske službe ves čas, posebej pa leta 2012, javno izpostavljale in skupaj z nekaterimi poslanci postavljale enaka vprašanja, kot jih danes postavljajo aktivisti pobude. Se pravi, da že leta 2012 so se postavljala tukaj vprašanja; tudi v Državnem zboru kot vidimo. Potem vpraša. Odgovor na vprašanje, kakšen je odnos države do tukajšnjega okolja. Ta človek, domačin reče: »Glede na dejanja Arsa in drugih institucij bi lahko sklepali, da smo manj vredni. V Ljubljani zaradi hrupa niso dovolili gradnje oziroma obnove Plečnikovega stadiona, zaradi ptičev ne dovolijo postavi nekaterih vetrnic, omejujejo glasna dela v večstanovanjskih stavbah, dovolijo pa zastrupljanje petišovske oziroma širše prekmurske regije. Je to kakšen odnos? Moramo vedeti, da pri nas ne gre samo za hrup, gre za vrtanje, med katerim se v zrak spušča toplogredni metan. Porabijo se velikanske količine vode, verjetnost za zastrupljanje podtalnih in drugih voda je velikanska, prav tako verjetnost potresov. Gre torej za postopke, kjer ogrožajo življenje. Vprašanje je tudi, kam se bodo odvažali uporabljeni strupi. Nekateri primeri iz tujine kažejo na zvišano stopnjo obolelosti in smrtnosti pri tistih, ki živijo v bližini odlagališč in dokazano je bilo, da so prav ti odpadki vzrok za to. Vedeti moramo tudi, da se večina analiz dela po meri naročnika. Zakaj bi jih sicer kdorkoli želel imeti? Nikakor ne smemo pozabiti, da so tu zadaj velikokrat tudi mafijski interesi, kar dokazujejo že odkrite povezave in prakse naftnih pomembnežev in podjetij, ne glede na to, kaj pokažejo analize, slike opustošenih pokrajin govorijo resnico. Hči, ki je obiskala Mongolijo, mi je pripovedovala o uničenju celotnih pokrajin zaradi frackinga. Podjetjem ni bilo treba plačevati niti davka in po treh letih, ko jim je potekla koncesija, so se pobrali. Niti strojev niso pospravili za seboj, skupaj s premoženjem pa so pustili tudi uničeno pokrajino. Če izda državna institucija, kot je Arso, dovoljenje za fracking, potem ne moremo pričakovati, da ga podjetje, ki ima svoje interese, ne bo izvajalo [[…]]« In tako naprej. Ali to izpoved človeka, ki tam živi, ali jo slišite? Ali se zavedate, da so bili pred nedavnim tukaj v bližini potresi na Hrvaškem? Saj tam je tisto polje, kjer Hrvati tudi nekaj takega počnejo. Morda so pa ti potresi povezani s tem. Ste pomislili na to? Skratka, res ne vem, koliko dokazov, ki prihajajo iz sveta, bi vi še potrebovali, da bi enostavno dojeli, da vaša naloga v ministrstvu, v Vladi ali pa naloga poslank in poslancev ni, da slepo prikimamo interesom neke korporacije, ki jo zanimajo blazni profiti. Slišali smo, 90 odstotkov profitov bo pobrala Ascent Resources, če pride do tega. Kaj bo imela Slovenija od tega? Vprašam še enkrat: kaj bo imela Slovenija od tega, razen velikanskega tveganja za degradacijo okolja in za zdravje ljudi? Hvala zaenkrat.
Hvala lepa. Prej ste se prečrtali. Gospod Cigler, izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Rad bi samo to povedal, ker je kolegica Nataša pravkar povedala tudi. Petrinja, to so polja, kjer se je izkopaval premog, in to so plinska polja na Hrvaškem. Ko je prišlo do potresa, so se posamezni deli mesta premikali po horizontali v zelo velikih širinah. Prišlo je do hudega opustošenja in do žrtev na tem območju. Danes mi praktično ugotavljamo, da vlada, ki je trenutno na oblasti, vlada Janeza Janše, nasprotuje prepovedi frackinga na Petišovcih v Prekmurju v Sloveniji. Nasprotuje na ta način, da nasprotuje zakonu, ki ga je zelo veliko število poslank in poslancev predlagalo v Državnem zboru. Sprašujemo se, zakaj. Kaj je tukaj vzrok? Kako tukaj vidite zaprisego Vlade, vsakega ministra posebej, še posebej ministra za okolje in prostor gospoda Vizjaka, ko je rekel: »Delal bom v skladu z ustavo in v korist blaginje državljank in državljanov Slovenije.« Razen za Petišovce. Razen za Belo krajino, ko gre za bioplinarno. Razen za Anhovo, kjer otroci nimajo kaj piti, skozi zrak pa dobivajo rakotvorne vsebine. Ta država ne reagira. Ne bom pomagal Celjski kotlini, kjer ljudje dihajo, voda je onesnažena, zrak, zemlja s težkimi kovinami. Zdajle se v desetih vrtcih zamenjuje zemlja, da otroci ne bodo uživali težkih kovin. Ampak tudi ostali deli tega mesta so onesnaženi. Ustavna pravica do vode se ne izpelje v tej državi zaradi uravnoteževanja okoljske in prostorske politike. Komunalno blato se odlaga. Zadnjič, ko smo na Tarči gledali glavnega inšpektorja, je stal in gledal pri tem, da se komunalno blato odlaga na Dravskem polju in nizvodno teče zadeva, onesnažuje kmetijske površine – poleg Petišovcev, ki jih bo fracking uničil. Kmetijske površine na Ptujskem polju. Halo, ljudje, mi od tam imamo hrano in pijačo! Ministrstvo za okolje in prostor, to je uravnoteževanje skozi politiko, ki jo vi izvajate. V TEŠ se je hotelo pod tem ministrom kuriti težke odpadke. Hvala bogu, da so ljudje tam rekli: ne, zdaj je pa dosti! Tu gre za življenja ljudi. Ne moremo mi zdaj reči, če pa bomo prepovedali fracking v Prekmurju, bo ta država morali plačati velike odškodnine Ascent Resourcesu, tej angleški multinacionalki. Ja, kaj pa cena življenj in zdravja? In opustošenje pomembnega dela Slovenije? No, saj mogoče nam bodo v Glasgowu novembra povedali, halo, v svojem sporočilu, da so tudi takšne metode pridobivanja ogljikovodikov praktično prepovedane in nesprejemljive za bodočo okoljsko politiko na tem svetu. Poglejte, in samo na tole špekulirati, da bo verjetno celovita presoja vplivov na okolje, ki bi jih fracking povzročil, potem pa vplivala na to, da se ta način pridobivanja plina v Sloveniji ne bo izpeljal. To tako ne ge. Dolžnost te vlade, dolžnost Ministrstva za okolje in prostor, Andreja Vizjaka, je, da ugotovi, da je ta način pridobivanja plina v Sloveniji nesprejemljiv. Tako kot je ta način pridobivanja plina na osnovi jasnih dokazov škodljivih, destruktivnih za okolje, naravo in človeka, nesprejemljiv tudi po ostalih delih sveta. Za kakšno ceno vlada Janeza Janše to dovoljuje in ne reče ne v korist zaprisege, ki jo je dala v Državnem zboru svojim državljankam in državljanom? Mislim, da vsak, poslanka ali poslanec, v Državnem zboru, ki ima količkaj razuma in vesti do predmeta, o katerem bomo jutri odločali, bo znal uničenju Prekmurja in s tem tudi pomembnega dela Slovenija reči: ne. In glasovati za spremembe in dopolnitve predloga Zakona o rudarjenju, ki so predlagane. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz se vam, gospod poslanec, opravičujem. Prej sem vas res razumel, da se odpovedujete razpravi. Zdaj pa prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in predstavnica predlagatelja. Besedo ima predstavnik Vlade. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Kot je bilo že večkrat poudarjeno, že četrtič smo predstavili svoje mnenje, zakon je praktično bolj ali manj enak, kar me malce preseneča glede na vse ugotovljeno in glede na vsa mnenja, ki so bila. Verjamem, da je bila tudi to podlaga, da bi se tokraten zakon lahko pripravil v drugačni obliki. Ne bom se toliko spuščal na vsebino, ker je bila že večkrat poudarjena, pa ne morem mimo nekaj poudarkov, ki so bili izrečeni s strani posameznikov. Gospod Židan je večkrat navrgel razne obljube, da se izgovarjamo na sistemski zakon. Ni res! V tem mandatu smo številne probleme rešili že s sistemskim zakonom, številne še bomo, in Zakon o rudarstvu smo že pripravili in ga dali v obravnavo. Torej sledi vladna procedura in nato pride v Državni zbor. Gospod Pavšič je malce predstavil zelo energično, kar je zelo fino, razumem, tematika je dejansko težka in zahteva polno pozornost, pa vendarle je malce presenetljivo, ko v enem stavku nekdo poudari zagotovitev pitne vode z ustavo in hkrati prepoved vsakršnega frackinga, kar predstavlja, torej hidravlično lomljenje, tudi izdelavo vodnjakov. Torej prepoveduješ izdelavo vodnjakov, a se hkrati pohvališ s pitno vodo. To mi nekako ne gre skupaj in sem zato morda malce zastrigel z očmi. Da je zakon, kar je bilo tudi poudarjeno in kar me zelo skrbi, torej, da je zakon namenjen za en primer. Res me zelo skrbi nadaljevanje posameznega postopka, ker verjamem, da tistim, ki jim ob morebitnem izglasovanju ne bo všeč ta odločitev, verjamem, da si bodo pogledali magnetogram in s strani predlagatelja jasno izraženo stališče, da je zakon usmerjen na en primer. Najbrž veste, kaj to pomeni. Ne prav dobro izhodišče, ko bo šlo za pravdo. Skratka, malce nespametna poteza, pa upam, da ne bo imela nobenih posledic. Gospa Tomić se je še obregnila, da sem gospoda Pavšiča ali kogarkoli že povprašal, če je to stališče. To je prišlo iz poslanskih klopi, ne z moje strani, pa ne postati persona, govorim, da so me kolegi naslovili osebno, zato tudi sam tako naslovim. Skratka, ni bilo to z moje strani rečeno. Pa da povzamem samo še, kar se tiče samega predlaganega zakona in številnih argumentov, ki so bili predstavljeni. Torej ne podpiramo sprejema takega zakona in to je tudi mnenje Vlade. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica predlagatelja Nataša Sukič. Izvolite.
Jaz bi najprej, preden ob zaključku še nekaj povem, vprašala spoštovanega državnega sekretarja, ali sem prav zaznala. Kaj ste hoteli povedati? A ste mi pretili? Grozili, s tistim, če vem, kaj to pomeni, da gre za en sam primer? Ja pa kaj? Gre za območje Slovenije. Zdaj, če je to področje slučajno v Petišovcih, je pač v Petišovcih. Gre za celotno območje Slovenije. Ne razumem, kaj ste hoteli povedati. A mi vi med vrsticami hočete povedati, da kaj [[…]]Kaj ste hoteli povedati? Res, prosim, da mi to poveste tako, da bom razumela. Hvala.
Hvala lepa. Še hkrati je gospod Cigler želel repliko. Izvolite.
Hvala lepa. Še jaz razumem to vprašanje kolegice Nataše. Rad bi pa tole rekel. Gospod državni sekretar, pravilno ugotavljate, štirikrat smo že prinesli ta zakon v Državni zbor, in pravite, da je slab. Ta vlada ima, kot je prej kolega Židan rekel, pravno mašinerijo, ima strokovnjake s tega področja, ima ministrstvo. Zakaj, v kolikor se z nami strinja, da dejansko gre za uničujoče procese, ko nastopijo posledice frackinga, ta zakon preprosto ne popravi, prinese dopolnitev popravkov, da bo pravnoformalno ustrezal tistim kriterijem, ki jih vi postavljate, da jih zakon, sprejet v Državnem zboru, mora nositi. Pa ne gre tu samo za pravnoformalne kriterije, gre za vsebino, kaj za tem zakonom stoji. V kolikor Vlada želi stvari voditi v korist, za kar je tudi postavljena, da vlada, naj pač pomaga ta zakon popraviti, da bo ustrezal tudi njenim pravnoformalnim kriterijem in da se na jutrišnjem glasovanju enotno, poslanke in poslanci opozicije in koalicije, postavimo za ta zakon, da v nadaljnjih postopkih obravnave ga pač izboljšamo. To je pravilen, to je konstruktiven odnos Vlade do posameznih stvari, ne, da ruši tudi na tem področju, tako kot na vseh ostalih. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, če želi na podlagi 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da je interes. Če želita razpravljati tudi predstavnica predlagatelja Nataša Sukič ter predstavnik Vlade, prosim, da se prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnja, in sicer najprej predstavnik Vlade in na to predstavnica predlagatelja. Prosim za prijavo. Prijava poteka. Prvi ima besedo predstavnik Vlade. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mislil sem, da sem bil dovolj razumljiv, pa nič hudega, ponovim še enkrat. Gospod Pavšič, mislim, da je bil, ki je naslovil opazko, da je zakon pripravljen za točno določen primer oziroma naslavlja točno določen primer. Eden in edini. To je bilo rečeno. In ne govorimo o osebnem, ne vem, kako ste lahko to povzeli, govorim o pravnih možnih posledicah. S takimi izjavami se zgolj poslabšujejo. Zgolj to je bil moj komentar, o čem drugem pa ne bi tukaj razpravljal, ker tudi nisem za to poklican. Kar pa se tiče samega zakona. Res je, naša naloga je, da celovito in strokovno k temu pristopimo in tako smo tudi naredili. In tako kot ste pravilno ugotovili, da je to naša primarna naloga, res je, in tudi z vključitvijo javnostjo in celotne procedure. Torej ne z enim členom, ki ga prineseš v sprejem, pač pa s celotno proceduro priprave in sprejema zakona. Tako je zakon naslovljen, ne naslavlja zgolj hidravličnega lomljenja, tudi številne druge izzive, ki jih na področju rudarstva imamo, in zakon je pripravljen. Tako upam, da ga dobite karseda v najkrajšem času v Državni zbor. Je pa res, da tukaj, ko govorimo o dilemi, ko govorimo, recimo, o pitni vodi, a hkrati prepovedujemo izdelavo vodnjakov, s tem se lahko zavedamo, da tovrstno poseganje, ko naredimo kar en člen in prepovemo vse povprek – čeprav je morda všečno, da se prepove fracking, ki je tak zares, ki ima negativno konotacijo –, pa je v določenih primerih hidravlično lomljenje v drugih branžah, torej ne za tiste, o katerih govorimo mi in si jih predstavljamo kot fracking, ampak je v lažjih oblikah; torej vodnjaki, geomehanske vrtine, na področju gradbeništva, raziskovalne vrtine, torej v teh primerih pa je najbrž smiselno, da so take oblike možne. Torej zakon zadevo naslavlja širše, jo dodobra opredeljuje in verjamem, da ga boste imeli možnost po dolgem in počez predelati ter podati svoje pripombe in predloge. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica predlagatelja Nataša Sukič. Izvolite.
Poglejte, jaz ne vem, očitno gre za dialog gluhih. Zdaj ste privlekli ven vodnjake, ne vem, kaj si boste še vse izmislili, ko točno vemo, o čem govorimo. Govorimo o pridobivanju zemeljskega plina iz velikih globin s pomočjo frackinga. O tem se pogovarjamo, ne o vrtanju vodnjakov, kjer iščemo vodo, pač pa tam, kjer iščemo zemeljski plin. To, da leta 2021, ko imamo do leta 2030 čas, da zmanjšamo izpuste toplogrednih plinov za 55 odstotkov [[...]]Mislim, to vas očitno ne zanima! Vi bi zdajle celo odpirali možnost, da se pridobiva energent, ki bo pravzaprav šel kmalu v zgodovino, ker ne bo smel biti uporabljen, ker gre za fosilni energent. Tako že to, že samo to bi moral biti razlog. Ampak, ko pa vidimo, kakšne pogubne posledice ima hidravlično lomljenje kamnin na teh globinah za namene pridobivanja zemeljskega plina – ne pa vrtanje vodnjakov, kamor ste, res absurd, kam ste zaplavali –, ko vidimo vse to po svetu, vam očitno to ni zadosti. Ne vem. Potem sem slišala to, abotno ali pa absurdno stališče Poslanske skupine NSi, ki pravi, da bi se s tem morali ukvarjati strokovnjaki in ne politika. Pa ja za božjo voljo, politika piše zakone! In če vidimo primere po celem svetu, kaj se dogaja; ja, je politika tista, ki ima odgovornost in dolžnost zaščititi tako svoje ljudi kot naravo, ne pa interese neke tuje korporacije, ki bo večina dobičkov pobasala v svoj žep! Res ne razumem, kaj si boste še izmislili, razen da ste dobesedno prepisali tisto, kar trdi ta korporacija, in sicer trdi in ves čas vztraja na istem in to so ti večni izgovori, da pač utemeljuje vse na razlikovanju med izvajanjem frackinga na peščenjakih in skrilavcih. Pika. S tem, da so peščenjaki tudi v Groningenu, kjer 200 firm pridobiva zemeljski plin in teh 200 firm bo lepo zaprlo svoja vrata drugo leto, ker je nizozemska vlada dovolj modra in dovolj odločna, da zaščiti svoje ljudi in svoje okolje. Za spremembo od vas, ki ne slišite ničesar. Zakaj ne slišite? Ne bomo se spuščali v špekulacije, zakaj ne slišite, me pa res preseneča, da ne slišite; ker lokalno prebivalstvo vas kliče k temu, Občina Lendava vas kliče, vsi vas prosijo, prepovejmo fracking zdaj in ta predlog zakona govori točno o tem, o popolni prepovedi frackinga zdaj. Ampak vi ne slišite, kajne. Vi dejansko slišite samo korporacijo Ascent Resources in se, ne vem, ali bojite njenih groženj ali česa, ker grozili so že. Dokazljivo! Prejšnjemu ministru Vlade Republike Slovenije si je ta zavržna korporacija drznila groziti! In takim, oprostite, kriminalcem greste na roko. Mislim, pa saj to ne moreš verjeti. Na račun lastnih ljudi in lastnega okolja! Britanija to sprejme, moratorij na fracking; Britanija, od koder ta Ascent Resources prihaja. Naj grejo tja izvajat fracking, če lahko, spoštovani. Le zakaj ga tam ne izvajajo? Zakaj ga morajo tukaj? Skratka, edina dolžnost, ki jo imate, spoštovani, tako kot jo imamo mi poslanci, jo imate tudi vi, je, da zaščitite ljudi v Petišovcih. Predvsem tiste, ki živijo v neposredni bližini teh vrtin. Da zaščitite naravo, da zaščitite biosferno območje Mura. To je vaša, oprostite, edina dolžnost, in prav nič drugega. Vse drugo so zelo čudne stvari in, poglejte, ostalo bo zapisano v zgodovini. Ne bomo odnehali, vztrajali bomo, pa tudi če bomo petič vložili, ne bomo odnehali! In tudi dobro veste, da ne bomo odnehali. Bojim se, da itak [[…]]Upam, da itak nimate večine za to stvar. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, v torek, 26. oktobra 2021 v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 26. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Imam pa še eno obvestilo. Obveščam vas, da je seja Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide, ki je bila sklicana za danes 15 minut po prekinjeni seji Državnega zbora, preložena. O novem datumu seje boste obveščeni naknadno. Hvala lepa in lahko noč!