Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev predsedniku Vlade. V okviru te točke bo na poslanski vprašanji opozicije in vprašanja poslanca vladajoče koalicije odgovarjal predsednik Vlade gospod Janez Janša, ki ga pozdravljam v Državnem zboru. Najprej mu bo poslansko vprašanje zastavil gospod Janko Veber, Poslanska skupina Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, gospod predsednik, kolegice in kolegi! Gospod predsednik, padanje gospodarske rasti in povečevanje brezposelnosti v Sloveniji je dejstvo. Dejstvo pa je tudi, da dosedanji ukrepi Vlade, ki so bili predlagani, tega niso reševali. Prej nasprotno, Zakon o uravnoteženju financ je celo povzročil, da je padec gospodarske rasti še večji, kot bi bil, če bi ohranili primerno rast ali pa ohranitev pokojnin in plač. Občutek imamo, da vse skupaj pripravljate ali pa peljete v smer, da se premoženje v Republiki Sloveniji, ki je še preostalo, razproda, in s tem izpeljete tako imenovano tretjo fazo privatizacije. Ta privatizacija bo potem, kar obravnavamo v Državnem zboru, potekala na netransparenten način, nepregleden način, namreč Holding ne bo imel nobene odgovornosti Državnemu zboru, ne bo imel nobenega nadzora s strani Računskega sodišča in hkrati bo Holding lahko neomejeno izplačeval plače tako upravi kot tudi članom nadzornega sveta, ker za njih ne bo veljal zakon, ki sicer velja za državne organe in omejuje višino plač. Dejstvo je, da smo vse te rešitve smo imeli v Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb, ki je seveda podvržena pregledu Računskega sodišča, agencijo lahko nadzoruje tudi Komisija za preprečevanje korupcije, lahko,tudi Nacionalni preiskovalni urad. Holding takšnega nadzora seveda ne bo imel in bo revidiran pravzaprav lahko samo s strani komercialnega revizorja. In skrbi nas, gospod predsednik, ali je razlog, da zagovarjate ustanovitev holdinga kot delniške družbe na podlagi prakse, ki je bila videna že v času vaše prve vlade, ko sta Kad in Sod prodala Mercator, brez da bi preverjala ceno in posledice za to družbo. Posledice so pa seveda tudi sicer lahko v Sloveniji izguba celotne agroživilske verige. Še posebej nas seveda skrbi to dejstvo, če bo prišlo do nepregledne prodaje, da vidimo tudi nekako vzorčno povezavo s tem, da se pogovarjate za prodajo državnih obveznic v višini 1,5 milijarde dolarjev v Ameriki, hkrati pa naj bi Goldman Sachs, ki sodeluje pri tej prodaji, tudi ocenjeval vrednost Zavarovalnice Triglav, Petrola, Telekoma. To so seveda vprašanja, ki nas zelo skrbijo. Zato vas, gospod predsednik, sprašujem: Kako namerava Vlada Republike Slovenije zagotoviti večjo transparentnost upravljanja z državnim premoženjem na podlagi predvidenih novih zakonskih rešitev? Hvala.
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala za vprašanje. Gre za temo, o kateri ste prejšnji teden tukaj na dolgo in na široko razpravljali, in verjamem, da je pristojno ministrstvo natančno pojasnilo, kakšna je razlika med sedanjim stanjem pri upravljanju državnega premoženja in med stanjem, ki ga uvaja novi zakon. Gre za pet pomembnih razlik, danes imamo netransparentno, nejasno, nekredibilno stanje pri upravljanju z državnim premoženjem in tudi poslovni rezultati teh družb v državni lasti so temu podobni. Mimogrede, spoštovani gospod poslanec, vse prodaje državnega premoženja v času mojega prejšnjega mandata so bile uspešne. Za deleže, ki smo jih takrat podali, smo dobili pet do desetkrat več, kot pa so ti deleži vredni danes, tisti, ki so neprodani v teh istih družbah po treh katastrofalnih letih vlade pod vodstvom vaše stranke. Danes je, kot sem dejal že prej, to upravljanje z državnim premoženjem netransparentno, na kar opozarjajo tudi neodvisne tuje finančne institucije. Imamo iste naložbe, ki so porazdeljene tudi pod pristojnost štirih različnih upravljavcev, se pravi AUKN, Kada, Soda in še te posebne družbe za upravljanje. Mi zdaj uvajamo sistem, ko bo isto naložba zgolj pod enim upravljavcem oziroma pod eno institucijo. Glede na to, da so iste naložbe, se pravi deleži istega podjetja, danes v portfeljih različnih upravljavcev, lahko prihaja in je prihajalo v preteklosti do tega, da so predstavniki teh institucij, čeprav imajo istega lastnika, se pravi državo, ravnali različno na skupščinah, tudi različno glasovali, povzročali škodo lastniku. Odslej naprej se kaj takšnega ne bo moglo dogajati, ker bo samo en upravljavec in bo glasovanje enotno in kredibilno. Doslej so za upravljanje z državnim premoženjem veljale splošne smernice brez kakšnih posebnih varovalk, po tem novem zakonu bo Državni zbor sprejel smernice upravljanja z naložbami. Se pravi, tukaj boste sprejeli te smernice, objavljene bodo javno in bo vnaprej znano, kakšne so usmeritve, o tem bo odločal Državni zbor. Ko je prihajalo, oziroma, ko se je odpirala možnost privatizacije tudi v vašem prejšnjem mandatu, so prihajali ponudniki in ti so imeli tukaj v Sloveniji več različnih sogovornikov, ki so predstavljali različna stališča glede prodaje deležev naložbe istega podjetja v državni lasti. Zaradi tega je bila popolna zmeda in velikokrat tudi nekredibilna slika, ki so jo ti potencialni vlagatelji odnašali iz države. Zdaj bo to en sogovornik in zaradi tega bo seveda takšen postopek tudi bolj transparenten. Doslej je bil nadzor nad upravo, nad tem upravljanjem praktično onemogočen. Na državnemu zboru pravzaprav nikoli nismo jasno vedeli, kaj se s tem dogaja. Če se je vedelo, kaj dela Kad, se ni vedelo, kaj dela Sod, če se je vedelo, kaj dela AUKN, se ni vedelo, kaj delajo drugi lastniki. Zdaj je to koncentrirano, nadzorni svet bo heterogen. Tudi opozicija je imela preko institucije imenovanja nadzornega sveta, kot je predvidena, svojega člana in neposredni nadzor. Doslej to, recimo v prejšnjem mandatu, ko smo bili mi opozicija, to ni bilo niti približno omogočeno. Mi smo v mandatu 2004–2008 tudi po starem sistemu omogočali opoziciji, da je imenovala člane, strokovnjake iz svojih vrst ali tiste, ki jih je predlagala, v nadzorne svete, kapitalske družbe, odškodninske družbe, elektro podjetja in ostalo in opozicija je to imenovala in je imela neposreden vpogled. V prejšnjem vašem mandatu te možnosti nismo imeli niti približno. Zdaj takšno možnost uvajamo institucionalno. Zaradi tega bo transparentnost bistveno večja.
Gospod Veber, izvolite.
Hvala. Želim postaviti seveda dodatno vprašanje. Gospod predsednik, naj bo jasno, da smo Socialni demokrati pričakovali v temu sklicu, da bomo v Državnemu zboru najprej sprejeli strategijo upravljanja kapitalskih naložb, v kateri bo razvidno, kaj želimo s Telekomom, z infrastrukturo, luško, letališko in tako naprej. In se šele potem odločati, kako naj bi upravljali in kaj naj bi recimo prodali do tega premoženja. To se ne dogaja, zato govorimo o tem, da se dela na pamet, dela se na način, da ne vemo, za kaj gre. In to nas najbolj skrbi. Kar se tiče samega enotnega vodenja, je treba zelo jasno povedati, da je Kad odgovoren za pokojninski sistem in to je dolgoročen sistem. Slovenska odškodninska družba je odgovorna za denacionalizacijo in je kratkoročen interes. Kako boste to uskladili, samo na način, da bo nekdo ukazal: Najprej bomo rešili denacionalizacijo v višini 1,6 milijarde evrov, pokojnine pa bomo reševali, če jih bomo reševali, kdaj pozneje, ker se lahko tudi delež zavarovalnice vmes proda. In skrbi nas to, ker dejansko ni podatkov, kako bo to potekalo. Tako holding kot tudi sama družba za upravljanje slabih terjatev pri bankah, kaže na to, da ne želite imeti nadzora s strani Računskega sodišča. In agencijo ukinjate pri upravljanju premoženja, agencijo ste seveda tudi najprej načrtovali pri bankah, potem ste to ukinili. Da ni podatkov dokazuje, da se državni sekretar udeležuje v nasprotju z zakonom skupščin Nove Ljubljanske banke in drugih družb, v vednosti ali nevednosti z ministrom za finance, s čimer krši zakon. Sprašujem vas: Ali boste razrešili državnega sekretarja gospoda Krušca, če se izkaže, da je nezakonito deloval? In če je deloval po pooblastilu ministra za finance, ali boste razrešili ministra? Hvala.
Gospod Janez Janša.
Hvala tudi za dopolnilno pojasnilo. Koliko bi bil lahko človek presenečen nad tem, da spoštovanega poslanca bolj skrbi to in je to zanj bolj kriminalno, da je bil nek državni sekretar, če je bil, jaz ne vem, če je bil, na neki skupščini, kot pa vse tisto, kar se je v teh bankah dogajalo v zadnjih treh, štirih letih, zaradi česar imamo danes problem, ki ga rešujemo, bom rekel, tudi s širšo pomočjo. Ko se je sprejemal Zakon o agenciji za upravljanje kapitalskih naložb v prejšnjem mandatu, sem bil jaz predsednik opozicijske stranke. Niti eno samo minuto si vladna koalicija ni vzela za usklajevanje tega zakona z nami kot z opozicijo. Niti eno samo minuto. Niti z eno samo minuto. Tudi vsi predlogi, ki smo jih dali v proceduri, so bili zavrnjeni. Za razliko od tega početja v prejšnjem mandatu je sedanja vladna koalicija upoštevala 11 pomembnih pripomb in predlogov, ki ste jih dali k temu zakonu o Slovenskem državnem holdingu. Lahko jih kar naštejem. V začetku je bilo mišljeno, da je del tega holdinga tudi agencija za sanacijo bank, proti temu ste protestirali in smo izločili ta del. Gre za dva posebna zakona. Spomnite se tistega sestanka julija s predsedniki parlamentarnih strank in vodij poslanskih skupin, bili ste prisotni. Zahtevali ste, da kapitalska družba ostane samostojna pravna oseba v okviru holdinga. To je urejeno. Zahtevali ste, da Modra zavarovalnica ostane hčerinska družba Kapitalske družbe, to je ostalo. Zahtevali ste, da obvezni pokojninski sklad ostane na Kapitalski družbi, d. d., to je ostalo. Zahtevali ste, da predlog odpoklica članov nadzornega sveta lahko naredijo vsi predlagatelji in ne le Vlada, ta predlog smo sprejeli. Zahtevali ste, da je za izvolitev članov nadzornega sveta, o katerih se glasuje posamezno, potrebna absolutna večina v Državnem zboru. Ta predlog smo sprejeli. Zahtevali ste, da se izostri protikorupcijska klavzula, formulacija je izostrena. Zahtevali ste, da se v holding vključi Sklad za razgradnjo NEK, je vključen. Zahtevali ste, da je namestnik predsednika nadzornega sveta imenovan izmed članov, ki so izvoljeni na predlog Organizacij upokojencev na ravni države, tudi ta predlog je bil sprejet. Zahtevali ste, da mora holding obveščati javnost v skladu s pravili, ki veljajo za javne delniške družbe, tudi ta predlog je bil sprejet. Skratka, 11 pomembnih predlogov, ki so bistveno spremenili konfiguracijo zakona, kot je bil najprej predlagan s strani opozicije, smo upoštevali. Pravzaprav ni zadeve, ki je ne bi upoštevali, tako da ne razumem tega nasprotovanja.
Gospod Janko Veber ima predlog, da se opravi razprava. Prosim.
Hvala za besedo. Resnično v skladu s 246. členom Poslovnika predlagam, da se opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, s katerim seveda nisem bil zadovoljen. Moj komentar je seveda tudi da, da je najbrž posledica takšnega odgovora, dejstvo, da je bil pač v tem obdobju, ko smo razpravljali o holdingu, odstoten, da je bil v Ameriki. In želeli smo si nenazadnje tudi kot Poslanska skupina Socialnih demokratov, kot opozicija, da to razpravo opravimo v prisotnosti predsednika Vlade, da ne bo nejasnosti, o čem smo razpravljali in kaj smo sprejeli. Namreč, gospod predsednik, to kar ste našteli, deloma drži, v tistem ključnem delu, ki ga pa niste našteli, pa ne drži. Namreč Vlada ima še vedno kompleten nadzor tako nad holdingom kot verjetno, da bo dobila tudi danes po sprejemu Zakona o družbi za opravljanje terjatev bank oziroma skrajšano povedano o "slabi banki". Dejstvo je, da Državni zbor nima nikakršnega nadzora nad prodajo od 12 do 13 milijard vrednega premoženja, ki ga še imamo. Dejstvo je, da obstaja prehodno obdobje, gospod predsednik, ko niti soglasje Vlade ni potrebno za to, da se dogovori odprodaja premoženja, niti soglasje Državnega zbora. Ta pravna praznina je še vedno v tem zakonu prisotna. Deloma je bila zapolnjena, vendar v veliki meri še vedno obstaja možnost dogovarjanja pod mizo. In to je tisto, kar nas skrbi, ko smo vedno trdili, da priložnost lahko naredi tudi tatu pri prodaji tega premoženja. Glede dejstva, da naj nam bi minister za finance razložil razliko med Agencijo za upravljanje kapitalskih naložb in Slovenskim državnim holdingom, lahko mirno povem, da nam je ni uspel razložiti čez celotno poletje, ko smo se usklajevali in smo sodelovali pri teh usklajevanjih. Torej nihče ni pojasnil, v čem je prednost holdinga, kje bo večja transparentnost, kje bo večja učinkovitost. Še posebej nismo dobili odgovora, kako boste lahko to dokazovali, ker ne bo ustrezne institucije, ki bi to lahko tudi utemeljila. Šlo bo praviloma za poslovno skrivnost, še vedno, ker ne gre za državni organ, ampak gre za podjetje in tukaj vedno obstaja možnost prikrivanja podatkov. Skratka. Res si želim te razprave v prisotnosti predsednika Vlade in upam, da bo naš proceduralni predlog izglasovan. Hvala.
Hvala. O vašem proceduralnem predlogu bomo odločali pol ure po prekinjeni 3.a točki dnevnega reda, torej v okviru glasovanj. Naslednji bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavil gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Ministri! V Državnem zboru sem vas, predsednik Vlade, že spraševal o kadrovskih zadevah znotraj vašega kabineta. In odgovor sem dobil, ki me takrat ni zadovoljil niti nismo mogli opraviti splošne razprave, ki bi imel sicer širšo dimenzijo, pa vendar bom zato danes mogoče malce bolj konkreten v določenih stvareh, ki pa se ne tičejo samo vašega kabineta, ampak enostavno govorimo o celotni vladi oziroma o vseh ministrstvih. Naj začnem z vašo koalicijsko pogodbo. Koalicija se je zavezala, skratka zavezali ste se sami, da boste kadrovali izključno po sposobnosti in osebnem poštenju ter s tem razbili sistem cehovskega kadrovanja. Kadrovanje ne pomeni samo nastavljanje, ampak pomeni tudi razreševanje in pa predvsem razloge, zakaj kdaj kakšno stvar tudi opravimo. Tisto, kar je pomembno, je seveda to, da je bilo že na prvi sami seji Vlade zelo jasno, da ste naredili tri kadrovske poteze, ki so še danes sicer nerazumljive, pa vendar smo nekako razumeli, da ste s tem dali jasno vedeti in sporočili pravzaprav slovenski javnosti, kakšno bo vaše osnovno delo. Od 10. februarja pa do danes ste naredili približno 200 kadrovskih menjav, teh, o katerih odloča neposredno Vlada sama. Ob tem se lahko upravičeno sprašujemo, ali je šlo pri sami zamenjavi državnih uradnikov za nesposobnost ali nepoštenost. Jaz moram reči, da smo spremljali zadnjih 6 mesecev, kaj bi veljalo, prvo ali drugo, in lahko ugotovim samo to, da pravzaprav ni bilo ne eno in ne drugo, ampak je šlo predvsem, izključno za kriterij, to je politična primernost. Področje kadrovanja je tako postalo eno tistih in s tem tudi najbolj očiten razkorak med besedami in dejanji, saj je nameščanje političnih lojalnih kadrov temeljno vodilo delovanja te vlade. Da to seveda drži, drži, ker pravzaprav kar naprej poslušamo eno in iste očitke, kadarkoli se postavi to vprašanje, kako je bilo pri prejšnji vladi oziroma predprejšnji in tako naprej. Skratka ves čas neko rivalstvo, namesto da bi se pogovarjali, kako je v tej vladi, kajti preteklost mene osebno ne zanima, vsaj v tem kontekstu ne. Zato imamo ob teh napovedih zelo jasno vprašanje, tisto ki sledi, to pa je, da nas v resnici zanima, vas osebno sprašujem, predsednik Vlade: Kolikšno je predvideno število javnih uslužbencev, ki naj bi izgubili službo ob vseh napovedih tako vaših ministrov kot celotne vlade? Kateri so bili tisti kriteriji, ki bodo odločali o tem, kdo ostane in kdo mora oditi? Hvala lepa.
Besedo ima predsednik Vlade.
Glede prvega dela oziroma uvodnega dela tega vprašanja, bi lahko samo rekel, da mene samo veseli, da obstajajo v tej državi svetle izjeme, pravi otoki nepolitičnega kadrovanja, kjer se ljudi kadruje izključno po strokovnem prepričanju in v glavnem iz opozicije. En tak primer je, recimo, Mestna občina Ljubljana. To je en tak super primer nepolitičnega in, bom rekel, strokovnega kadrovanja. Tako da se opravičujem, ker smo mi nekoliko slabši od tega in ker mislimo, da v številnih institucijah v tej državi na vodilnih mestih ne obstajajo ljudje, ki so upravičili svoje zaupanje. Ker če bi ga, Slovenija ne bi bila v takšni situaciji, v kakršni je. Tukaj bo pač treba še naprej iskati boljše rešitve, ne politično ustreznejše, ampak kadrovsko boljše in sposobnejše ljudi, in to od bank do številnih državnih institucij. Kar se tiče pa vprašanja, ki je bilo tudi najavljeno. Glede tako imenovanega napovedanega odpuščanja v javnem sektorju oziroma v državni administraciji, predlagam, da si vsi skupaj pogledamo ta graf na ekranu, ki kaže, kakšen je bil trend zaposlovanja v posameznih sektorjih v Sloveniji od začetka gospodarske krize. Tam vidite, da so šle vse krivulje navzdol, najbolj je padla zaposlenost v gradbeništvu, potem v predelovalnih dejavnostih, tudi v trgovini ob drugem valu krize. Edina krivulja, ki ima trend navzgor, je zaposlovanje v javnem sektorju. V času začetka krize je Slovenija izgubila 150 tisoč delovnih mest v gospodarstvu, kakšnih 60 tisoč slovenskih državljanov več je brezposelnih, ki so prej delali v gospodarstvu, in kakšnih 90 tisoč delovnih dovoljenj manj za tujce izdajajo. Se pravi, 150 tisoč ljudi manj dela v Sloveniji v produkciji. Po drugi strani smo v tem času pridelali znaten odstotek večjega števila zaposlenih v javnem sektorju. Če bi šlo vse v redu in če bi imeli v tem času gospodarsko rast in bi zaposlenost rasla tudi v gospodarstvu, to ne bi bilo nič narobe, bi rekli, da izboljšujemo kvaliteto storitev in tako naprej. V situaciji, v kateri smo in ki jo nadzorno kaže ta graf, pa je seveda kontinuirano vrtanje luknje v slovenske javne finance. Zaradi tega bo tukaj potrebna racionalizacija in Vlada bo prisiljena v proračunih za prihodnji dve leti zmanjšati maso sredstev za plače oziroma za stroške dela v javnem sektorju glede na stanje, kakršno je bilo v zadnjih letih. In Državni zbor bo takšne proračune tako ali drugače moral obravnavati in sprejeti, ker se sicer računice ne izidejo. Govorimo o znižanju mase plač ali pa stroškov denarja za kritje stroškov dela v javnem sektorju. Ne govorimo o številu ali pa odstotku teh, ki bi eventualno lahko izgubili delo. So tudi druge možnosti, druge rezerve. Ponekod pa teh drugih rezerv ni in bo treba število zaposlenih nekoliko znižati glede na ocene, ki pa jih ne bo naredila Vlada, ampak vsak posamičen segment javnega sektorja oziroma konkretne institucije, zavodi posebej. V tem trenutku še lahko govorimo o nekem odstotku, ki ne predstavlja drastičnega reza. Če pa tega trenda ne zaustavimo, bomo še vedno spremljali padanje števila zaposlenih v gospodarstvu in naraščanje števila zaposlenih v javnem sektorju, bomo prišli pa v situacijo, v kakršno so prišle tudi nekatere druge evropske države, takrat so pa potrebni drastični rezi. Zaenkrat je to še obvladljivo brez velike drastičnosti. Če pa bomo ta problem še naprej ignorirali, kot se je to delalo v zadnjih treh letih oziroma peljali popolnoma napačno politiko povečevanja teh stroškov, potem pa nam ni pomoči.
Zahteva za dopolnitev. Gospod Möderndorfer, izvolite.
Spoštovani predsednik, ali me ne razumete ali pa me ne slišite. To sedaj sicer prepuščam vam, niti ne potrebujem tega odgovora, ampak potrebujem pa odgovor na tisto, kar sem vas vprašal. Vprašal sem vas, kakšni bodo kriteriji in merila pri tem. Jaz vse razumem, tudi vaše grafe. Saj jaz bi mogoče še razumel, če bi vedel tudi za koliko in kdaj in kje. Vendar poglejte, po poslovniku je Vlada dolžna predložiti najkasneje do 1. oktobra osnutek oziroma predlog državnega proračuna. Mi danes tega še vedno nimamo, zato jaz sploh ne vidim številk. Vi veste nekaj, česar mi ne vemo, kar bi morali vedeti in bi morali po poslovniku biti s tem seznanjeni. Pa vendar, če grem konkretno do primera, zakaj sem pravzaprav sploh postavil to vprašanje. Poglejte, zelo zgovoren primer kadrovanja Vlade je primer tega gospoda Marjana Hrvatina, ki je 1. junija prevzel vodilni položaj na Upravi za pomorstvo. Pred tremi leti so namreč tega istega gospoda iz te iste uprave odpustile zaradi zlorabe službene kartice. Dodatno ga je sodišče zaradi goljufije obsodilo na 4 mesece pogojno. Mesec dni po obsodbi pa ga je vaša vlada brez zadržkov imenovala za v. d. direktorja, na široko mu je odprla vrata za imenovanje, tudi zdajšnji razpisni pogoji pa so za samo imenovanje direktorja popolnoma odprti, med katerimi je, kot kaže, najpomembnejši, saj o tej politični primernosti seveda lahko samo razmišljamo. Hrvatin je namreč predsednik koprskega odbora vaše stranke. To je nesporno dejstvo. Zaradi tega, spoštovani predsednik, me zanima zelo preprosto: Ali je to eno od meril in kriterijev, ki se bo nadaljevalo? Če primerjate z Mestno občino Ljubljana, jaz vas tega nisem vprašal, tudi žalostno je, da se Vlada hoče z občino primerjati, ker imamo več občin, in tudi ni potrebe po tem, vam lahko odgovorim samo preprosto. Vašega kadra, ki je bil strokovno dober, nismo zamenjali in političnih menjav ne odobravamo. Torej, govorim o [[...]] [[znak za konec razprave]] Hvala lepa za odgovor.
Predsednik Vlade, izvolite.
Jaz sem še najprej mislil, da spoštovanega gospoda poslanca skrbi splošno stanje. Če ga skrbijo konkretni primeri, lahko dolgo časa o tem razpravljamo. Ta konkretna oseba, o kateri govorite, je bila dejansko pogojno obsojena, ker je na službeno kartico prekoračila limit 40 evrov. Lahko razpravljamo o tem, ali je to zadosten razlog za to, da je nekdo kljub svojim strokovnim sposobnostim izločen iz postopkov in pravice do imenovanja. Zakonskih ovir tukaj ni. Po drugi strani pa lahko razpravljamo o tem, ali so bankirji, ki so naredili milijardne luknje v slovenske banke že v prejšnjem stoletju, kljub temu dobili licence za to, da so še vedno člani nadzornih svetov ali člani uprav slovenskih bank z vsemi bonitetami in tako dalje. O teh kriterijih lahko razpravljamo in se pogovarjamo o tem, ali imamo ista merila do vseh državljanov v tej državi. Vendar jaz tega konkretnega primera pač ne zagovarjam. Jaz bi bil bolj vesel, da bi tam našli boljšo rešitev, vendar pa zaupam ministru, da je v dani situaciji zbral tisto, kar je imel najboljše na voljo. Vendar ta sama tema ne rešuje tega ključnega problema, ki ga imamo mi vsi tukaj. Ta graf, ki ste ga videli na ekranu, ni naš graf. To so podatki o stanju v tej državi, ki je tudi vaša. To, da nam zmanjkuje denarja, da financiramo obseg javnih storitev, kot jih imamo, ni samo problem te vlade je tudi problem tega državnega zbora, je problem vseh državljanov. In ta problem moramo skupaj nasloviti in tudi poiskati rešitve. Vlada res še ni predlagala proračuna za prihodnji dve leti, ker enostavno nismo hoteli delati proračuna na podlagi spomladanskih napovedi, ker smo vedeli, da bodo jesenske slabše, in bi v temu primeru morali umikati dokumente in jih ponovno vlagati v proceduro. Zdaj te napovedi imamo, v četrtek bo Vlada obravnavala proračunske dokumente in jih poslala v Državni zbor. Zamude ne bo nobene, procedura bo normalno stekla in Slovenija bo dobila pred koncem tega leta proračuna za prihodnjei dve leti.
Gospod Möderndorfer, proceduralno.
V skladu s poslovnikom predlagam, da se opravi splošna razprava. Še posebej mi dovolite, da to predlagam prav zaradi tega, ker predsednik Vlade je sam povedal, da prvič v tem kratkem času sploh ne more odgovoriti na vse tisto, kar bi pravzaprav želel. In pa predvsem zato, da bomo enkrat v tej družbi, kajti nikoli ne pridemo do tega, lahko resno opravili diskusijo v tej smeri, kako pravzaprav naj vsakokratna vlada kadruje oziroma kako naj se znebi tega, da pravzaprav mora napolniti, bom rekel, te želje in potrebe po nekih kadrovskih težnjah, ki jih ima, misleč, da bo s tem uredila vse težave. Jaz se seveda strinjam s tem, da je to vsesplošni problem v Sloveniji in da je pravzaprav samo odpuščanje v Sloveniji še kako zanimivo vprašanje predvsem v tisti luči, ko pravzaprav tega podatka, ko bi bil čas še pred proračunom niti z akterji, ki so – s socialnimi partnerji, še kako pomembni, da bi se z njimi o tem pogovorili in dogovorili, kako in na kakšen način se bo to izpeljalo, če se bo izpeljalo. Še posebej zato, ker v resnici razen številke mase plač pravzaprav niti ne vemo, kdaj, kje in na kakšen način se bo to izpeljalo. Hvala.
Hvala. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Tretje poslansko vprašanje bo zastavil gospod mag. Matej Tonin, Nova Slovenija.
Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani predsednik Vlade! Vaša vlada in pa tudi ta parlament v zadnjih mesecih vlaga izjemne napore, da bi končno ustavili te nezadržne negativne gospodarske trende. Seveda je v tej luči treba sprejemati številne negativne ukrepe, ki so za vse neprijetni, ampak so nujno potrebni, da se vendarle v prihodnosti kaj na boljše spremeni. Mi v Novi Sloveniji na nek način ocenjujemo, da pot k izboljšanju gospodarskega stanja na nek način sledi v treh korakih. Prvi korak je zagotovo stabilizacija javnih financ. To smo v enem delu že naredili z Zakonom o uravnoteženju javnih financ. Drugi del tega koraka pa bomo naredili s proračuni, ki jih pripravljamo za prihodnja leta. Drugi korak, ki se nam zdi pomemben, je ta, da odpravimo najrazličnejše sistemske napake in izpeljemo strukturne prilagoditve. Pred nami bo v kratkem pokojninska reforma, reforma trga dela in ne nazadnje tik pred nami je tudi že zakon, s katerim bomo pomagali, da se sanirajo banke. In zadnji, tretji, prav tako pomemben korak pri izboljšanju sedanje situacije je spodbujanje oziroma omogočanje investicij, infrastrukturnih investicij. Zato nas, spoštovani predsednik Vlade, v Novi Sloveniji zanima: Kateri so tisti infrastrukturni projekti, katerim bo Vlada v prihodnjih mesecih posvetila posebno pozornost in naredila vse, kar je seveda v njeni moči, da do realizacije teh infrastrukturnih projektov vendarle pride?
Besedo ima predsednik Vlade.
Hvala lepa za vprašanje. Ravno v temu času, ko ste postavili to vprašanje, misija Mednarodnega denarnega sklada, ki zaključuje obisk v Sloveniji, predstavlja svojo oceno stanja in ukrepov, ki jih je Vlada predlagala. Iz te ocene izhaja, da imamo zelo podoben pogled na vzroke za to krizo, za stanje, v katerem je Slovenija in tudi na ukrepe, ki so potrebni za to, da Slovenija iz te krize izide. Mednarodni denarni sklad poudarja nujnost, da se vseh teh pet ukrepov, se pravi prestrukturiranje bank in načina upravljanja državnega premoženja, pokojninska reforma in reforma trga dela in drugi korak pri konsolidaciji javnih financ s proračunom za prihodnji dve leti, izvede čim prej in čim bolj temeljito. Misija tudi poudarja v navezavi s tem, kar sprašujete vi, da je na vse to nujno treba dodati investicije in pripeljati sveži kapital v državo. To je tudi deloma odgovor na poslansko vprašanje poslanskega kolega gospoda Vebra. Če pogledamo stanje naših javnih financ in naše proračunske možnosti, potem je jasno, da iz proračunskih sredstev kakšnih velikih investicij ne bo. Edina prioriteta, ki je bila možna znotraj teh krčenj in slabih gospodarskih napovedi, je rezervacija sredstev za lastno udeležbo pri črpanju evropskih sredstev, ki so še vedno znatna na voljo iz tekoče finančne perspektive. Slovenija bo tudi za finančno perspektivo do leta 2020 še vedno dobivala več, kot bo vplačevala v evropski proračun. In naša prioriteta je, da to ne ostane neuporabljeno, da to investiramo čim prej in rezerviramo sredstva in zato je mogoče kje drugje treba zatisniti pas še za eno luknjo, da te priložnosti ne zamudimo. Misija Mednarodnega denarnega sklada pa opozarja tudi na to, da je treba narediti vse, da se izboljša poslovno okolje pri nas in da se izvedejo tudi transparentni postopki privatizacije večjega dela državnega premoženja. To pa je tisti glavni vir, kjer je možno dobiti sredstva za investicije. Tudi za infrastrukturne projekte. Ta država ima že od leta 2006 sprejeto resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih, ki je še vedno tako aktualna, kot je bila takrat. Še vedno vemo, kakšna je naša energetska bilanca in koliko dodatne energije bomo potrebovali v naslednjih 30, 40 letih. Vemo, kje ljudje nimajo cest, ki bi omogočale neko normalno povezavo s tem osrednjim avtocestnim križem. Vemo, v kakšnem stanju so slovenske železnice. Vemo, kaj so naše potrebe, ko gre za infrastrukturo v javnem sektorju, v zdravstvu, šolstvu in tako naprej. Vemo, kaj je tisto okolje, ki ga je treba skreirati zato, da bo gospodarski razvoj v tej državi ne samo hitrejši, ampak tudi bolj enakomeren, ker zdaj temu ni tako. In tukaj je teh 35 razvojnih projektov, v glavnem infrastrukturnih, iz resolucije, ki so zadnja leta čakali na boljše čase ali pa na boljšo vlado, ki bo to sposobna pognati v delo. V teh časih je treba določiti prioritete. Prioritete pa na nek način v veliki meri določa v teh časih možnost financiranja. Prioriteto bodo imeli projekti, ki jih je možno financirati iz evropskih sredstev, projekti, ki jih je možno financirati iz koncesij, ki bodo razpisane za upravljanje obstoječega avtocestnega omrežja, in projekti, ki jih bo možno financirati s tujimi investicijami. Tudi če za kaj mislimo, da je bolj potrebno, bo treba upoštevati ta vrstni red, ker druge nimamo. Vlada vsak mesec obišče eno od slovenskih regij in takrat se tudi zelo natančno pogovorimo o tem, kaj je dejanska prioriteta v tistem delu Slovenije. Ne gledamo na to prioriteto samo iz Ljubljane.
Mag. Matej Tonin, izvolite.
Ko govorimo o infrastrukturnih projektih, vsi veliko razpravljamo o tretjem pomolu, pa o drugem tiru in tako naprej, tako da jaz te stvari ne bi ponovno pogreval in odpiral. Se pa je v zadnjem času v medijih in tudi v naših razpravah ogromno govorilo o tako imenovanem projektu Emonika, ki naj bi imel poseben pomen. Zanima me: Kako vi gledate na ta projekt in kje se morebiti stvari zatikajo, da do njega ne pride?
Gospod Janša, izvolite.
To je projekt, ki ni zahteval javnih vlaganj oziroma manjši del v obliki vrednosti zemljišča, mislim da, Slovenskih železnic. Ta nova železniška postaja s spremljajočimi objekti v Ljubljani bi že morala biti zgrajena, glede na prvotno časovnico, objavljen je bil javni razpis, izbran investitor, potem pa so se začele komplikacije. Mestna občina Ljubljana je po tem, ko je bil razpis že končan, dvignila komunalni prispevek, kar je podražilo projekt za nekaj 10 milijonov, niso želeli konkurence trgovskemu centru Stožice, ki ga pa seveda tudi ni. Mestni svet je sprejel drugačen urbanistični načrt in zahteval poglobitev tirov, kar je dodatno podražilo projekt in investitorja postavljal v neko situacijo, ko jo moral iskati dodatne vire. Poleg tega pa se je začelo komplicirati z izdajo gradbenega dovoljenja, ker je prišlo do spora med lastnikoma dveh parcel, lastnikom Avtobusne postaje Ljubljana, ki je v tem času bila privatizirana, jaz sicer ne vem, kdaj, ampak Avtobusno postajo Ljubljana je nekdo privatiziral v tem času in je potem sprožil tožbo zaradi nekih parcel. Glede na hitrost naših sodišč je stvar zastala, in je projekt, vreden 250 milijonov evrov, pač stal. V tem času so se tudi gospodarske razmere spremenile in investitor, ki je bil prej pripravljen investirati izključno na svoj privatni kapital, gre za mednarodno korporacijo, sedaj verjetno nima dovolj sredstev, da zaključi finančno konstrukcijo. Vlada bo na eni od prihodnjih sej obravnavala to situacija, videla, ali je tukaj možnost dodatnega angažiranja sredstev državne pomoči ali evropskih sredstev in poskušala k temu prispevati. Apeliramo pa ponovno na Mestno občino Ljubljana tudi s tega mesta, da zniža komunalni prispevek, omogoči to investicijo, da svoj prispevek k temu, da bo tudi Ljubljana dobila spodobno železniško postajo ne pa več objekt iz časov Avstroogrske, da se nekaj dejansko prispeva k skupni blaginji ne pa samo gleda na lastne koristi. Ta projekt Emonika je ena od žalostnih zgodb iz dolgega seznama zamujenih priložnosti, kjer bi lahko imeli veliko dela v tem času tudi za gradbeni sektor, 2 tisoč novih delovnih mest, pa se je to zaradi nagajanja izpustilo.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Obvestil bi vas še, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje kolegice in kolegi: Tina Komel, mag. Melita Župevc, dr. Andreja Črnak Meglič, Roberto Battelli, Roman Jakič in od 15. ure dalje Matevž Frangež in Samo Bevk. Nadaljujemo s prekinjeno 3.a točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank v okviru nujnega postopka. Prehajamo na razpravo o posameznih amandmajih in členih. Preden začnemo razpravo, bi predlagal sledeče. Glede na to, da poslanske skupine k tej točki dnevnega reda niso najavile časa za razpravo, predlagam, da na podlagi petega odstavka 67. člena Poslovnika Državnega zbora vsak prijavljeni razpravljavec o posameznem amandmaju lahko razpravlja samo enkrat. Gospod Veber, izvolite.
Oprostite, gospod predsednik, ampak to, kar ste sedaj naredili, pa dejansko presega vsako mejo zdravega razuma dela v Državnem zboru. Mi smo že zadnjič bili priča, ko je edino Poslanska skupina Socialnih demokratov sodelovala po drugi obravnavi pri razpravi o amandmajih k Zakonu o sanaciji bank, in takrat je večina, 50 proti 6, izglasovala, da lahko samo enkrat razpravljamo o enem vprašanju, in to je najpomembnejše vprašanje v Sloveniji, za katerega še predsednik Vlade ne ve natančno, za kaj gre. Kako lahko na samem začetku predlagate omejitev, brez da bi se posvetovali z vodji poslanskih skupin, brez da bi vprašali opozicijo. Greste enostavno, kot valjar čez ta zakon. Oprostite, to presega zdrav razum vodenja Državnega zbora. Ne razumem vas pri takšnem početju. In protestiram proti temu in upam, da boste umaknili ta predlog. Naslednje, kar bi rad opozoril. Ali imamo na mizi amandmaje za tretjo obravnavo?! Ja, poskrbite za božjo voljo najprej, da dobimo amandmaje, potem lahko razpravljamo o tej točki dnevnega reda! In proceduralno predlagam, da prekinete sejo dokler ne dobimo amandmajev na mizo. Kako lahko sploh predlagate, da nas boste omejili pri razpravi, a še amandmajev nimamo na mizi?! Ne razumem! Dogovorili smo se na zadnjem posvetu, ki smo ga imeli pri vas glede te točke dnevnega reda, da do 12. ure v ponedeljek opozicija dobi amandmaje, o katerih bomo danes razpravljali. Danes je ura 14.30, torek, še vedno nimamo amandmajev na mizi. In vi si upate celo predlagati, da nas omejujete pri razpravi. Da samo enkrat 5 minut vsak poslanec lahko govori o tem vprašanju. Kako lahko?! Jaz res pričakujem, da boste umaknili tisti predlog. Proceduralno pa predlagam, da prekinete sejo, ker niso izpolnjeni pogoji za delo, dokler ne dobimo teh amandmajev. Hvala.
Spoštovani gospod Veber, vse to bi se dalo povedati tudi na nekoliko mirnejši način. Torej, predlagam, da žogico umirimo. Vaše pomisleke vzamem na znanje. Imate v marsičem prav, še posebej glede tega, da amandmajev ta trenutek še ni na mizi. Zato prekinjam sejo. Sklicujem posvet vodij poslanskih skupin, takoj, v sobi 217. Prekinjeno sejo nadaljujemo ob 13. uri in 15 minut.
Spoštovane kolegice in kolegi, nadaljujemo s prekinjeno 3.a točko dnevnega reda. Opravili smo posvet vodij poslanskih skupin, na katerih so vsi vodje povedali svoje mnenje. Najprej bi dal besedo za proceduralni predlog gospodu Janku Vebru.
Hvala, predsednik, za besedo. V skladu s 144. členom Poslovnika predlagam, da se do amandmajev, ki smo jih ta trenutek dobili na klop, Predlogov zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank naprej opredeli matično delovno telo in potem seveda nadaljujemo sejo Državnega zbora. V skladu s tem dogovorom naj tudi takoj povem, da podpiram odločitev, da bi se seja nadaljevala jutri ob 11. uri, kar je tudi v skladu z dogovorom, ki smo ga sprejeli že prejšnji teden, da bi amandmaje morali dobiti do ponedeljka do 12. ure, torej včeraj ob 12. uri bi že morali imeti amandmaje. S tem ostanemo, bi rekel, tudi skladni z dogovorom, da imamo kot opozicija vsaj en dan možnosti, da proučimo amandmaje. Proceduralno pa seveda najprej predlagam, predsednik, da Državni zbor odloči, da se sestane matično delovno telo in se opredeli do vloženih amandmajev, ki smo jih prejeli danes na klop. Hvala.
Dobro. Pojdimo lepo po vrsti. Najprej naj vas obvestim, da umikam predlog, da se razprava pri tej točki dnevnega reda omeji tako, da lahko vsak prijavljeni razpravljavec razpravlja samo enkrat. Drugič, dajem na glasovanje proceduralni predlog gospoda Vebra, da se o amandmajih opredeli matično delovno telo po četrtem odstavku 144. člena. Upam, da smo sklepčni. Prosim, da preverite kartice. Glasovali bomo o proceduralnem predlogu gospoda Vebra, da Državni zbor zahteva od matičnega delovnega telesa, da se opredeli do vloženih amandmajev v tretji obravnavi. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za 8, proti 41. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni bil izglasovan. Zdaj pa še glede, gospod Frangež, mislim, da ne bo treba, dovolite, da najprej povem, kar imam za povedati, pa bomo šli potem naprej. Poglejte, v petek smo se na neformalnem posvetu vodij poslanskih skupin dogovorili, to je bil nek džentelmenski sporazum, da bodo amandmaji s strani koalicije vloženi do ponedeljka do 12. ure, zato da jih lahko vsi poslanci, tudi opozicijski, pogledajo in eventualno vložijo tudi svoje amandmaje. Dejansko so bili ti amandmaji vloženi šele danes, zato se mi zdi korektno, da se ta čas za poslanke in poslance, tako koalicijske kot opozicijske zlasti pa opozicijske, omogoči. Na tej točki prekinjam točko dnevnega reda. Prekinjam tudi sejo in jo bomo nadaljevali jutri ob 11. uri.