Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, spoštovani predsednik in člani vlade, spoštovani gostje! Pričenjam 6. izredno sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi drugega odstavka 58. člena ter prvega odstavka 60. člena poslovnika državnega zbora. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospod Jožef Školč, gospod Matjaž Švagan in gospa Cveta Zalokar Oražem. Na sejo sem vabil predsednika Vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo, ministre v vladi in ostale predstavnike Vlade Republike Slovenije. Kot gostje so na sejo vabljeni tudi evropski komisar dr. Janez Potočnik, poslanci Republike Slovenije v evropskem parlamentu in cenjeni diplomatski zbor. Vse prisotne prav lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 6. izredne seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z drugim odstavkom 58. člena poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje. Predlogov za umik ali širitev dnevnega reda nisem prejel, zato prehajamo na določitev dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI POGODBE O USTAVI ZA EVROPO, S SKLEPNO LISTINO. Januarja tega leta je Vlada Republike Slovenije državnemu zboru posredovala predlog zakona o ratifikaciji ustavne pogodbe Evropske unije. Ker poslovnik državnega zbora v 169. členu določa, da se ratifikacija mednarodne pogodbe opravlja po določbah, ki veljajo za nujni postopek, in da v postopku ratifikacije ni mogoče vlagati amandmajev na besedilo mednarodne pogodbe, bi sledeč poslovniku moral državni zbor obravnavati tudi to ratifikacijo na redni januarski seji, pri čemer bi v skladu s 125. členom poslovnika vsaka poslanska skupina imela na voljo le 5 minut za predstavitev stališč. Ker gre za dokument posebnega pomena, je kolegij predsednika državnega zbora soglasno sklenil, da bo v tem primeru odstopil od poslovnika in ratifikaciji ustavne pogodbe namenil posebno pozornost. Tako je bilo sklenjeno, da se obravnava te ratifikacije opravi na posebni, izredni seji državnega zbora in se vsaki poslanski skupini poleg predstavitve stališč omogoči tudi razprava v skupnem času 10 minut plus toliko minut, kolikor članov šteje poslanska skupina. V skladu s sklepom kolegija je tudi ustavna komisija državnega zbora o vsebini in pomenu ustave pogodbe organizirala posvet, na katerega je poleg poslank in poslancev, predstavnikov vlade in zakonodajno-pravne službe povabila tudi strokovno javnost. Sicer pa sta v skladu s poslovnikom predlog zakona obravnavala odbor za zunanjo politiko in odbor za zadeve Evropske unije. Besedo dajem predsedniku vlade, gospodu Janezu Janši, za dodatno obrazložitev predloga zakona. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik državnega zbora, ekscelence, spoštovani visoki zbor. Trajalo je stoletja, preden se je lahko Evropa deklarirala na kulturni, verski in humanistični dediščini, ki je zapisana v preambuli k ustavni pogodbi, o kateri bo danes odločal ta visoki zbor. Evropa je mozaik kultur, ki je začel nastajati v srednjem veku in trajal od 5. do 14. stoletja. Prvo obdobje, prvih 5 stoletij je bilo obdobje inkubacije, drugih 5 stoletij pa zaznamuje zelo jasno obdobje rasti. V 16. stoletju se pod vplivom razsvetljenstva prične razvoj naravoslovnih znanosti in odkritja prinesejo prevlado evropskih držav, ki se razširi tudi na vse druge kontinente. Vedno bolj pa se po francoski revoluciji uveljavlja tudi narodnostna ideja in narodni boji. Prva svetovna vojna zaključi svetovno prevlado Evrope, pripravi pa tudi pot novim totelitarizemu. Po spopadu v II. svetovni vojni in po obdobju politične delitve na dva ideološka, gospodarska in civilizacijsko kulturna svetova, ki pripeljeta del Evrope v zastoj, se začne krepiti misel po velikem zgodovinskem poenotenju kontinenta. Priložnost za njeno uresničitev nastopi s simbolnim padcem berlinskega zidu in rojstvu novih demokracij na ozemlju srednje in vzhodne Evrope. Evropa danes želi nadaljevati svojo pot tam, kjer se je po njenem zgodovinskem vrhu zaključila, želi postati civilizacijska in gospodarska velesila. Evropska unija je danes največja znana, dogovorna skupina držav v zgodovini, ki želi prostovoljno združitev v moderno povezavo s sprejemom ustavne pogodbe še dodatno okrepiti. To je velika in pomembna priprava tega dela sveta na prihodnost planeta, na katerem so naravni viri omejeni, na katerem smo ljudje soodvisni drug od drugega. Ustavna pogodba EU je rezultat dolgega procesa evropskega povezovanja, ki ima svoje zadnje formalne začetke v letu 1950. 9. maja tega leta je francoski zunanji minister Robert Schumann predlagal, da se šest držav, Francija, Nemčija, Italija, Nizozemska, Belgija in Luksemburg odpove samostojnemu izvajanju suverenosti nad proizvodnjo premoga in jekla in da vse svoje oborožitvene potenciale podvržejo skupni oblasti. Z namenom zagotovitve trajnega miru v Evropi je takrat stekel proces postopnega poglabljanja in širjenja evropskega povezovanja. V tem procesu je od leta 1950 naprej do danes nastal obsežen korpus pravnih pravil. Pogodbe, na katerih temelji Evropska unija, vključno z bogato sodno prakso evropskega sodišča, so namreč postopno opredelile bistven del klasične ustavne materije: cilje, naloge, načela, pristojnosti institucije in pravne instrumente EU, kakor tudi pravice in svoboščine posameznikov, reševanje sporov, itd. Pogodba o ustavi z Evropo je sicer prenesla nekatere novosti, vendar je v veliki meri v svoj okvir prevzela ustavno materijo, ki se je v več kot 50-letnem procesu evropskih integracij postopno izoblikovala in je danes veljavna. Poudariti velja, da ustavna pogodba ne ustanavlja neke nove Evropske unije. Ob njeni uveljavitvi bo Evropska unija ostala skupnost držav in ne državna skupnost. Cilj ustavne pogodbe je predvsem konsolidirati obstoječe stanje v razvoju evropskih integracijskih procesov in obenem ponuditi kar se da primeren pravni okvir za nadaljnji razvoj. Evropska unija ohranja naravo povsem prostovoljne povezave. Ustavna pogodba nenazadnje predvideva celo možnost prostovoljnega izstopa. Ustavna pogodba ima tudi veliko simbolno vrednost. Gre za pravni odraz politične združitve Evrope. Ustavna pogodba ni pristopna pogodba, kjer bi se nove pridružile starim članicam. Je pogodba, v kateri so se nove in tudi stare članice Evropske unije dogovorile skupaj in na enakopraven način, medtem ko pristopna pogodba ureja predvsem način in pogoje vstopa novih v skupnost prejšnjih članic, ustavna pogodba odraža skupne predstave politični ureditvi kontinenta, o skupnih institucijah in o porazdelitvi pristojnosti med nacionalno in Evropsko ravnijo. Ustavna pogodba je tudi kulturno civilizacijska pridobitev. Evropski integracijski procesi, ki so bili doslej pretežno gospodarsko obarvani, z ustavno pogodbo dobivajo nove razsežnosti. Ustavna listina temelji na enakosti držav članic, narodov in državljanov ter odraža povezanost evropske celine v enotno skupnost, temelječo na skupnih vrednotah in na skupnih interesih. Skupni vrednostni imenovalec predstavljajo demokracija, pravna država, svoboda, spoštovanje, sprejemanje različnosti in varstvo temeljnih pravic. Evropski pravni red s tem postavlja dobrina ne le v gospodarskem, ampak tudi v političnem in kulturno-zgodovinskem smislu. Kar zadeva vsebinske rešitve, ustavna pogodba predstavlja kompromis vseh na medvladni konferenci sodelujočih držav. Ob zaključku pogajanj z njeno vsebino povsem ni bila zadovoljna nobena od sodelujočih držav, hkrati ni bilo države, ki bi bila nezadovoljna s celoto. Vsebina je dober kompromis in drugače tako pomembnega dogovora tudi ni mogoče dokončati. Na ustavno pogodbo lahko gledamo tudi kot na uspeh širitve Evropske unije ali kot na rezultat, delen rezultat tega procesa. Medtem ko so v preteklosti mnogi poskusi sprejetja evropske ustavne listine spodleteli, je to uspelo ravno v pogojih razširjene Evropske unije oziroma ob širitvi. Kljub bojazni, da bo 25-članska Evropska unija paralizirana in da bo iskanje soglasnih rešitev oteženo, do tega ni prišlo. Ob uveljavitvi ustavne pogodbe bo razširjena Evropska unija dobila nov normativni okvir, eno pogodbo namesto sedanje nepregledne množice temeljnih pogodb, v katerih se včasih celo pravniki težko znajdejo. Slovenija je z doseženim kompromisom in končnimi rešitvami zadovoljna. Z ozirom na nekatere dokaj neugodne predloge, ki so se pojavljali v času medvladne konference, je bil na koncu dosežen uravnotežen rezultat, uspelo se je pred dvigom minimalnega praga evropskih poslancev na državo članico s 4 na 6. Komisija bo sestavljena po načelu: ena država, en komisar, s polnimi glasovalnimi pravicami vsaj do leta 2014. Nato bo bodisi zmanjšana na število 2/3 držav članic, bodisi bo Evropski svet glede na dotedanje izkušnje s komisijo sprejel drugačno soglasno odločitev. V primeru zmanjšanja števila komisarjev pod število držav članic bo glede mest komisij veljala povsem enakopravna rotacija. Sprejeta opredelitev kvalificirane večine, 55% držav in 65% prebivalstva, Sloveniji pri odločanju v Svetu zagotavlja boljši položaj, kot veljavna pogodba iz Nice in kot osnutek pogodbe o ustavi za Evropo, ki ga je prvotno oblikovala konvencija. Pri odločitvah na področju davčne zakonodaje se bodo odločitve sprejemale soglasno. Ustavna pogodba krepi vlogo nacionalnih parlamentov na področju političnega nadzora spoštovanja načel subsidiarnosti in proporcionalnosti. Krepi tudi vlogo evropskega parlamenta, saj je za standardno zakonodajno proceduro predvideva postopek, v katerem evropski parlament soodloča skupaj s Svetom. Gre za korak v smeri izboljšanja demokratičnosti EU oziroma zmanjšanje tako imenovanega demokratičnega deficita. Ustavna pogodba predvideva pravno zavezujočo naravo listine temeljnih pravic Unije, s čimer bi ta postala neposredno uporabna tudi pred evropskim sodiščem. Ob uveljavitvi ustavne pogodbe bi Unija potrdila svojo zavezanost k temeljnim pravicam kot osrednjim vrednotam evropske demokratične družbe. Ustavna pogodba predvideva tudi vzpostavitev funkcije zunanjega ministra EU, ki bi pripomogel k enotnejšemu nastopanju Unije v odnosu do tretjih držav ter hkrati izboljšal sposobnosti soočanja Unije z globalnimi izzivi. Ustavna pogodba prinaša tudi nekatere novosti, ki so dobrodošle zlasti za manjše članice Unije, kakršna je tudi naša država. Tri države, ki bodo v obdobju pol drugega leta na čelu Unije, bodo lahko več sodelovale, organizacijske in vsebinske naloge bo možno razdeliti in združiti kadrovske potenciale. Predvidena je ustanovitev evropske službe za zunanjepolitično delovanje, čemur bi poenostavljeno lahko rekli evropska diplomacija. Ta bo manjšim članicam, predvsem pa njihovim državljanom, lahko omogočila ustrezno zastopstvo tudi v tistih državah, kjer same nimajo diplomatsko konzularnih predstavništev. Glede na pridobitve, ki jih prinaša ustavna pogodba, je mogoče zaključiti, da bi njena uveljavitev pomenila velik, lahko bi rekli, ključni premik k preglednejši, učinkovitejši in bolj demokratični Evropi, ki bi bila bliže svojim državljanom. Omogočila bi tudi večjo prepoznavnost in učinkovitost Unije na svetovnem prizorišču. Spoštovani! Ustavna pogodba je v celoti izjemnega pomena za Slovenijo. Bilo je prvič, da smo kot enakopravni partnerji v družbi velikih evropskih narodov sooblikovali podobo prihodnje Evrope. Spomnimo se velikih mednarodnih konferenc, ki so v preteklosti odločale o politični ureditvi Evrope. Omeniti velja dunajski kongres v letih 1814 in 1815 ter pariški mirovni konferenci po obeh svetovnih vojnah. Slovenci takrat nismo nastopali kot samostojen neodvisen subjekt z lastno ozemeljsko integriteto. Bili smo del te ali one države in imeli povsem podrejeno vlogo. Ko se je oblikovala politična podoba kontinenta in so se zarisavale meje prek našega ozemlja, naš po našem soglasju običajno ni nihče vprašal. Pri ustavni pogodbi temu ni tako. Čeprav še nismo bili člani EU, smo pri njenem snovanju, najprej v okviru konvencije o prihodnosti Evrope in nato na medvladni konferenci, ves čas enakopravno sodelovali. Nenazadnje je soglasje poslancev slovenskega državnega zbora za uveljavitev ustavne pogodbe potrebno ravno toliko kot soglasje parlamenta katerekoli druge članice Evropske unije. Slovenci smo vstopili v zgodovino Evrope v pravem pomenu besede v srednjeveškem času in smo po kratki samostojnosti bili del te zgodovine kot narod v širših večnarodnih državnih tvorbah, vendar smo se vedno razumeli kot narodnostna avtonomija, vedno smo se čutili etično enotne in individualne, čeprav smo bili v socialno, politično in kulturno podrejenem položaju, vsaj glede na vodilne narode skupnih držav, v katerih smo živeli. Sami sebe smo večkrat razumeli kot tragičen subjekt evropskega političnega in državnopravnega zemljevida. Po velikih upih od razpada Avstro-Ogrske monarhije smo Slovenci ostali razkosani na matični del narodov v Jugoslaviji in na manjšine v Italiji, Avstriji in na Madžarskem. Del živega narodnega telesa je z mednarodnim diktatom ostal nasilno odtrgan od celote. Vendar pa smo se hkrati tudi vedno razumeli kot del duhovne, kulturne in umetniške zgodovinske izkušnje zahodnoevropskega civilizacijskega toka, kot del evropske celote, kamor so bile razmejene naše manjšine, tako da je prihajalo do zgodovinske dvojnosti med duhovno pripadnostjo in državno in narodnostno realnostjo, ki je oblikovala poseben kulturni značaj slovenske nacije do današnjih dni. V kulturnem smislu smo bili del idejnih in slogovnih tokov kontinenta. V slovstvu so vsi naši avtorji od Trubarja dalje ustvarjali tudi v Evropi. V glasbi smo od Gallusa del evropske sodobnosti. V slikarstvu smo s cerkvenim slikarstvom že zdavnaj in z impresionisti in drugimi slikarji kasneje vstopili v prve vrste velikih tokov evropske likovne kulture. Prav tako smo bili sodobniki s cerkveno in s posvetno arhitekturo, spomnimo se samo Jožeta Plečnika. Tudi z uglednimi univerzitetnimi osebnostmi, ki so že zdavnaj delovale v evropskih središčih, na primer Miklošič, nekatere delujejo še danes. Komaj v preteklem in današnjem času smo glede na naše število v svetu uveljavljenih slovenskih znanstvenikov, pisateljev, glasbenikov, slikarjev, zdravnikov, športnikov in humanistov lahko povsem brez nacionalnih kompleksov. Zaradi vsega povedanega je za nas Slovence in našo državo posebej pomembno, da preambula k ustavi za Evropo v svoji prvi vrstici zapisuje besedo "kultura" in se glasi: Ob zajemanju navdiha iz kulturne, verske in humanistične dediščine Evrope, iz katere so se razvile univerzalne vrednote nedotakljivosti in neodtuljivosti človekovih pravic, svobode in demokracije, enakosti in pravne države. Ta preambula je zapisana tako, da je posebej skladna z našim tradicionalnim razumevanjem zgodovine, ki prihaja iz duhovne in kulturne dediščine in ne iz sile. Ta preambula vsebuje vrednote, ki so bile vedno naše zatočišče v do pred kratkim za nas nemilostni zgodovini. Zato se lahko z velikim zaupanjem vključujemo v velik izziv nove Evrope, kakršna bo Evropsko unija po uveljaviti ustavne pogodbe, saj smemo verjeti, da je to končno veliki večnacionalni državni organizem, ki nas bo ohranil na mestu, na katerem se že od nekdaj vidimo tudi sami. In ne nazadnje, da se bo zaradi povsem drugačne razumljene skupnosti držav in njenih medsebojnih meja združila tudi tista Slovenija, ki smo jo v preteklosti imenovali Zedinjena Slovenija. Slovenske manjšine, ki so bile prej državno razmejene od nas, so postale mnogo bližje svoji matici in bo lahko enoten slovenski kulturni prostor zaživel tudi v resnični skupni povezavi. Spoštovani! Prve države članice Evropske unije so ustavno pogodbo ratificirale že v lanskem letu. Pred kratkim jo je ratificiral tudi evropski parlament. Javnomnenjske raziskave, opravljene v Sloveniji, so pokazale, da slovenski državljani izražajo naklonjenost ustavni pogodbi Evropske unije. Ocenjujem, da s tem izražajo zaupanje ustavnemu dokumentu, pri pripravi katerega je sodelovala tako slovenska vlada kot državni zbor. V okviru foruma o prihodnosti Evrope, ki je deloval v času od aprila 2002 do decembra 2003, pa je o njem javno razpravljala tudi civilna družba in vsa zainteresirana javnost. Ko je prejšnja slovenska vlada sklenila, da bo podpisala ustavno pogodbo, je hkrati ocenila, da je bila razprava o njej zadostna in kvalitetna in da izpogajano besedilo predstavlja dober rezultat za Slovenijo. Prepričan sem, da tega mnenja nekateri niso spremenili čez noč, še posebej zato, ker besedila pogodbe ne moremo več spreminjati. Sedanja vlada je v državni zbor poslala pogodbo, ki jo je podpisala prejšnja vlada, na podlagi ocene, da je bila razprava o njej kvalitetna in zadostna. Informiranje državljanov o bistvenih delih pogodbe in o delovanju Evropske unije in institucij, predvsem o pravicah državljanov, pa je seveda stalna naloga, do uveljavitve te pogodbe in tudi po njej. Največji problem ni v preslabi seznanjenosti državljanov s posameznimi dokumenti Evropske unije, ampak je v skromnem poznavanju njenega delovanja na sploh, njenih ciljev, institucij in pristojnosti. Z enako težavo se soočajo tudi druge članice Evropske unije. Decembrski Evropski svet je zato komisiji naložil, naj do konca junija tega leta pripravi novo komunikacijsko strategijo za seznanjenje evropske javnosti z zadevami Evropske unije. Ustavno pogodbo je omenil le kot komunikacijsko priložnost. Menim, da v Sloveniji primerno komunikacijsko priložnost za boljše informiranje javnosti, ne samo o ustavni pogodbi, ampak na splošno o evropskih zadevah, predstavljajo priprave na prevzem predsedovanja Evropski uniji v prvi polovici leta 2008. Smo člani te povezave, to je okvir našega delovanja in prav je, da državljani dobro poznajo, kdo v Evropski uniji kaj, kdaj, kako in zakaj dela in odloča ter predvsem, kakšne so naše evropske pravice in odgovornosti. Namerno sem uporabil besedo odgovornosti, kajti Evropska unija ima možnosti za uspeh, če se bomo zavedali tudi svojih skupnih evropskih odgovornosti, če bomo Evropsko unijo sprejeli za nekaj, kar je resnično tudi naše, in če se bomo tako tudi obnašali; če bomo iskali in predlagali takšne rešitve, ki bodo v skupno korist; če se po doseženi stopnji osnovne kohezije ne bomo več delili na neto plačnike in neto prejemnike, temveč bomo skupaj prispevali k večji skupni rasti, kar je tudi v okviru Evropske unije edina realna podlaga večje blaginje. Skupnost, v kateri si vsak prizadeva, da bi od nje dobil čim več, hkrati pa prispeval čim manj, in to postane osnovni motiv delovanja, je vnaprej obsojena na propad. Evropska unija ni bila zasnovana na sebičnosti, temveč na idealih in vrednotah in samo na tej podlagi lahko preživi in se razvija naprej. Ustavna pogodba je nadaljevanje te poti. Nadaljevanje ideje očetu moderne Evrope Schumanna, Adenauerja, Moneta, De Gasperja in drugih, ki so imeli vizijo in pogum, da so začeli na razvalinah II. svetovne vojne in kljub grozeči nevarnosti totalitarnega komunizma graditi novo povezavo, ki je danes največji tovrstni uspeli projekt v zgodovini. Za vsako skupnost pa so poleg vrednot pomembna tudi jasna pravila igre, še posebej v tej okoliščini je to pomembno za manjše države članice. Tudi zato je uveljavitev ustavne pogodbe, ki prinaša jasnejša pravila igre, za Slovenijo izjemno pomemben korak. Referendumski rezultat spomladi leta 2003, ko smo se v Sloveniji odločali o vstopu v Evropsko unijo, je pokazal nedvoumno željo slovenskih državljanov po vključenosti Slovenije v integracijske procese v Evropi. Glasovali smo v času, ko so bili obrisi ustavne pogodbe znani, zato menim, da mora Slovenija ustavni pogodbi izreči nedvoumen da. Vlada državnemu zboru predlaga sprejem zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo, skupaj s sklepno listno. S tem bo Slovenija ustavno listino za korak približala njeni uveljavitvi in izpolnila svoj pomemben del odgovornosti za skupno evropsko prihodnost. Hvala lepa.
Hvala, predsedniku vlade. Predlog zakona je obravnaval odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, besedo dajem predsedniku odbora, Jožefu Jerovšku za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani predsednik vlade, ministri, evropski komisar, slovenski poslanci v evropskem parlamentu, cenjeni diplomatski zbor, spoštovane kolegice in kolegi in ostali gostje. Ratifikacija pogodbe o ustavi za Evropo se uvršča med najbolj pomembne ratifikacije, ki jih je v času samostojne Slovenije obravnaval državni zbor. Skoraj natanko pred enim letom, 28. januarja 2004, je namreč državni zbor ratificiral pogodbo o pristopu Slovenije k Evropski uniji in tako uresničil želje in prizadevanja slovenskih državljanov o prihodnosti Slovenije znotraj evropske integracije. Ratifikacija ustavne pogodbe pomeni nadaljnji korak na tej poti, saj predstavlja pomembno institucionalno prenovo razširjenje Unije, ki bo kmalu obsegala več kot 25 držav članic. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zunanjo politiko je na svoji prvi redni seji, ki je bila 19. januarja 2005, obravnaval predlog zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo, s sklepno listino. Seja odbora je potekala skupaj z odbor za zadeve Evropske unije kot zainteresiranim delovnim telesom. Uvodoma je minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel predstavil potek sprejemanja pogodbe o ustavi za Evropo, ki je bila po uspešnem zaključku medvladne konference junija 2004 podpisana 29. oktobra 2004. Po zaključku ratifikacijskih postopkov v državah članicah, ki naj bi se predvidoma končali do 1. novembra 2006, bo ta pogodba nadomestila sedanje temeljne pogodbe EU. Predstavil je strukturo in vsebino pogodbe, ki je sestavljena iz štirih delov z enakim pravnim statusom. Prvi del je ustavnega značaja in opredeljuje temeljne cilje in vrednote Unije, institucionalno zgradbo ter zakonodajne postopke. Drugi del predstavlja listino Unije o temeljnih pravicah, ločitev listine v pogodbo predstavlja, kot je pojasnil minister, pomembno prelomnico, saj so določbe listine s tem postale pravno zavezujoče. Tretji del vsebuje določila o skupnih politikah Unije. Četrti pa vsebuje splošne in končne določbe. Sestavni del pogodbe so tudi protokoli, ki v večini primerov prenašajo vsebino protokolov kot del obstoječe primarne zakonodaje, nekateri pa vsebujejo tudi nove oziroma spremenjene določbe ter sklepno listino. Minister Rupel je pri svoji predstavitvi izpostavil ključne institucionalne rešitve, ki jih prinaša pogodba, predstavitev pa je po mnenju s poudarkom pomena celovitosti pogodbe. Z njeno uveljavitvijo bo Evropsko unijo urejal enotni pravni akt, ki je tako kot vse dosedanje temeljne pogodbe mednarodna pogodba. Končno besedilo pogodbe o ustavi za Evropo je skladno s stališči, ki jih je v času mednarodne konference zastopala Republika Slovenija. Pogodba o ustavi za Evropo prinaša pomembne pridobitve, predstavlja enostavnejšo pravno podlago, zagotavlja enostavnejšo in učinkovitejšo institucionalno ureditev Evropske unije, predvideva pa tudi vzpostavitev funkcije zunanjega ministra Evropske unije, ki bo nedvomno prispevala k enotnejšemu nastopanju Unije do tretjih držav in bo izboljšala sposobnosti soočanja Unije z globalnimi izzivi. V nadaljevanju je predsednik odbora za zunanjo politiko poudaril, da ima Slovenija političen in praktičen interes, da pogodbo ratificira pravočasno. Pogodba predstavlja nadaljevanje dela ustanoviteljev evropske ideje in obenem pomeni uspešno nadaljevanje tesnega sodelovanja držav, katerih temeljnih cilj pred približno petdesetimi leti je bil vzpostaviti instrument, ki bi v Evropi zagotovil mir in preprečil ponovitev grozljive izkušnje 2. svetovne vojne. Na prelomni točki v zgodovini evropskih integracij, ko je Evropska unija sprejela deset novih držav članic, sprejem evropske ustave dokazuje, da je mogoče doseči soglasje o temeljnih ciljih Unije. To zahteva tudi posodobitev načina sodelovanja med državami članicami na način, ki bo Evropsko unijo naredil bolj učinkovito in konkurenčno v globalnem gospodarskem prostoru. Pravno gledano je pogodba o ustavi za Evropo mednarodna pogodba, ki jo sklepa 25 suverenih evropskih držav, ki z njo urejajo način uresničevanja suverenih pravic, katerih izvrševanje so prenesle na nadnacionalne osnove. Ustavna pogodba je rezultat dela konvencije o prihodnosti Evrope, pri oblikovanju njenega osnutka pa je sodeloval tudi državni zbor preko svojih predstavnikov, čeprav tedaj pravnoformalno še nismo bili člani Evropske unije. Poleg sodelovanja predstavnikov državnega zbora na konvenciji so poslanci državnega zbora dejavno sodelovali pri spremembah in dopolnitvah osnutka evropske ustave, ki je potekalo v okviru medvladne konference pod italijanskim in kasneje pod irskim predsedovanjem Evropski uniji. Odbor za zunanjo politiko se je skupno sestal na devetih sejah, na 36. izredni seji dne 9. decembra 2003 pa je ob sprejemu evropske ustave odločal tudi državni zbor na plenarni seji ter se seznanil z aktivnostmi Vlade Republike Slovenije na medvladni konferenci in vladi predlagal, da si v sklepni fazi medvladne konference prizadeva za volitev sprejetih in potrjenih stališč ter podpre besedilo pogodbe o ustavi za Evropo, ki bo rezultat soglasja držav članic EU ter pristopnic. Odbor je spremljal potek dogajanj vse do 18. junija 2004, ko so predstavniki držav in vlad sprejeli usklajeno besedilo ustavne pogodbe. Na tem mestu bi se rad zahvalil vsem poslankam in poslancem tega in prejšnjega sklica, predstavnikom državnega zbora v konvenciji za prihodnost Evrope, Lojzetu Peterletu, ki je bil imenovan kot predstavnik nacionalnih parlamentov držav kandidatk v predsedstvu konvencije, Jelku Kacinu, Slavku Gabru, Mihi Brejcu, Feriju Horvatu in Danici Simšič [[...]]Prav tako se moram zahvaliti tudi strokovnim sodelavcem državnega zbora, ki so vsi sodelovali pri oblikovanju in obravnavi besedila ustavne pogodbe. V zaključku je predsednik poudaril, da je končno besedilo dober kompromis, ki upošteva tako interese velikih kot tudi majhnih držav članic EU ter predstavlja temelj za delovanje Evropske unije v načrtovani razširjeni sestavi več kot 25-ih držav članic. V razpravi, ki je sledila, so člani obeh odborov izrazili podporo predlogu zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo. Poudarili so, da pogodba predstavlja kompromis, ki pa je za Slovenijo povsem sprejemljiv, sprejem pogodbe pa pomemben. Izpostavili so poseben pomen, ki so ga države članice Evropske unije dodelile človekovim pravicam z vključitvijo listine Unije o temeljnih pravicah kot drugega dela pogodbe, ki je s tem pridobila višji ustavni status. Pomisleki, ki so jih izražali nekateri člani obeh odborov, se niso nanašali na samo podporo ratifikacije kot pogodbe, temveč so izpostavljali predvsem časovno komponento in prepričanje, da bo s hitro ratifikacijo zaključena možnost razprav informiranja širše javnosti o vsebini in pomenu pogodbe. Prisotna so bila mnenja, da umestitev te točke na dnevni red zasedanja državnega zbora pomeni zapiranje razprave o besedilu pogodbe in obžalovanje, da ni bila opravljena temeljita razprava o pogodbi s predstavniki javnosti in civilne družbe. Vprašljiva naj ne bi bila splošna pripadnost državljanov k pogodbi, temveč razumevanje njenih mehanizmov. Nekateri člani so nasprotno izrazili pričakovanje, da bo z ratifikacijo zainteresirana javnost dobila možnost za razpravo o pogodbi o ustavi za Evropo, in da se s samo ratifikacijo razprava in informiranje šele sedaj začenja. Minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel je pojasnil, da je namen vlade Republike Slovenije, da nadaljuje z razpravo o ustavni pogodbi, ki poteka že od začetka dela konvencije o prihodnosti Evrope. Obveščanje javnosti bo v prihodnje povezana tudi s perspektivno predsedovanja Slovenije Evropski uniji. Vlada se zaveda, kot je povedal državni sekretar na ministrstvu za zunanje zadeve, dr. Božo Cerar, potrebe po seznanjanju javnosti z načeli in vsebino, saj s samo ratifikacijo zadeva ne bo končana temveč se bo šele začela. Slovenija želi s hitro ratifikacijo predvsem predstavljati zgled ostalim državam članicam EU in potrditi, da je pogodba o ustavi za Evropo pomembna in dokument tudi v okviru priprav na slovensko predsedovanje Evropski uniji. Glede nekaterih jezikovnih in drugih napak pogodbe, ki so jih izpostavili tudi člani odbora, je vodja sektorja za mednarodno pravo ministrstva za zunanje zadeve, gospa Bole, pojasnila, da pri tako obsežnem dokumentu takšne napake žal niso nemogoče, v prid rešitve tega vprašanja pa vsebuje predlog zakona o ratifikaciji pogodbe v ustavi za Evropo 3. člen, ki omogoča popravke in odpravo napak. Odbor je pri obravnavi upošteval mnenje zakonodajno-pravne službe, ki z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika ni imela pripomb. Odbor za zunanjo politiko je po končani razpravi soglasno sprejel vse člene predloga zakona. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, odbor za zunanjo politiko predlaga državnemu zboru, da predlog zakona obravnava v predloženem besedilu in ga sprejme. Odbor je ob obravnavi te točke dnevnega reda sprejel še dodaten sklep: Odbor za zunanjo politiko poziva vlado Republike Slovenije, da ratifikacijo pogodbe o ustavi za Evropo, s Sklepno listino, v državnem zboru seznani državni zbor z okvirnim programom aktivnosti informiranja slovenske javnosti. Vlada Republike Slovenije je medtem že posredovala državnemu zboru informacijo o aktivnosti vlade Republike Slovenije za informiranje slovenske javnosti o ustavni pogodbi za Evropo, ki ste ga prejeli tudi vsi poslanci. Na koncu bi rad dodal, da so se člani odbora na svoji seji, ki je bila 28. januarja, seznanili tudi z mnenjem Državnega sveta Republike Slovenije k predlogu zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo, s Sklepno listino. Hvala lepa.
Hvala, gospodu predsedniku odbora za zunanjo politiko. Besedo dajem predsedniku odbora za zadeve EU, gospodu Anton Kokalju.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, predsedniki, komisar, evropski poslanci, diplomatski zbor in ostali cenjeni gostje! Odbor za zadeve EU je kot zainteresirano delovno telo na 2. redni seji 19. januarja skupaj z matičnim delovnim telesom, odborom za zunanjo politiko, obravnaval predlog zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo, s Sklepno listino, ki ga je predložila v obravnavo vlada Republike Slovenije. Uvodoma je minister za zunanje zadeve odboru predstavil časovni potek postopkov sprejemanja pogodbe, za katero vemo, da je bila podpisana 29. oktobra 2004 ter predstavil njeno strukturo. Pri tem je izpostavil nekatere najpomembnejše vidike oziroma določbe omenjene pogodbe. Pred nami je namreč rezultat večletnega truda politikov in strokovnjakov vseh sedanjih držav članic EU. Pomembno vlogo pri njenem nastanku ter kasnejših potrjevanjih vladnih pogajalskih izhodišč na medvladni konferenci so odigrala tudi pristojna delovna telesa državnega zbora. Odbor za zadeve EU pa je pri oblikovanju njene vsebine dejavno sodeloval od začetka konvencije o prihodnosti Evrope, takrat še kot komisija za evropske zadeve, ki ji je predsedoval Lojze Peterle. Komisija ni samo redno obravnavala delo konvencije, njeni strokovni sodelavci pa so članom konvencije pomagali pri njenem delu, temveč je bil njen predsednik Peterle povabljen v predsedstvo konvencije in tam zastopal vse države kandidatke za pristop k EU. V razpravi, ki je sledila, so člani odbora dejavno sodelovali in izrazili podporo k predlogu zakona o ratifikaciji pogodbe. Poudarili so, da pogodba sicer ni idealen dokument, je pa za Slovenijo izjemno pomemben. Listina o temeljnih pravicah EU, ki tvori drugi del ustavne pogodbe, je pridobila višji ustavni status, s čimer so države članice EU izrazile privrženost in poseben pomen človekovim pravicam. Nekateri člani so tudi izrazili pričakovanje, da bo z ratifikacijo zainteresirana javnost dobila možnost za širšo razpravo o pogodbi, prisotna pa so bila tudi mnenja, in sicer, da umestitev te točke na dnevni red plenarnega zasedanja državnega zbora pomeni zapiranje razprave o besedilu pogodbe in obžalovanje, da ni bilo opravljenega temeljitega pogovora na to temo s civilno družbo. Predlagatelj je pojasnil, da se zaveda potrebe po seznanjanju javnosti z vsebino pogodbe, saj s samo ratifikacijo seznanjanje javnosti ne bo končano. Slovenija pa želi s hitro ratifikacijo predvsem biti zgled ostalim državam članicam Evropske unije in potrditi, da je pogodba pomemben dokument tudi v okviru priprav na slovensko predsedovanje Svetu Evropske unije. Po končani razpravi je odbor kot zainteresirano delovno telo soglasno sprejel sklep, da k predlaganemu zakonu nima pripomb in predlaga državnemu zboru, da predlog zakona obravnava v predloženem besedilu in ga sprejme. Hvala.
Hvala, gospodu Kokalju. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Bogdan Barovič, ki bo govoril v imenu Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala, predsednik. Predsedstvo državnega zbora, kolegice in kolegi, predstavniki vlade, spoštovani gostje! 29. oktobra so v Rimu predstavniki 25 držav podpisali pogodbo o ustavi za Evropsko unijo. Da bo ta veljala, jo mora ratificirati 25 držav. Rok je 1. november 2006, slabi dve leti. 10 držav je že napovedalo referendum [[Češka, Danska, Francija, Irska, Luksemburg, Nizozemska, Poljska, Portugalska, Španija in Velika Britanija]] . V Slovenski nacionalni stranki smo bili prvi, prvi na odboru za evropske zadeve, ki smo rekli prehitro, hitrost ubija. Zakaj ne bi počakali na izide referendumov? Zakaj ne bi poslušali in slišali mnenj ostalih 24 držav članic Evropske unije? Zakaj ne bi Slovenk in Slovencev seznanili z bistvenimi vsebinami pogodbe o evropski ustavi? Zakaj ne bi dobili soglasij od vseh vladnih, nevladnih organizacij, civilne družbe, gospodarskih in drugih subjektov, vseh Slovenk in Slovencev? Zakaj ne? Vprašali smo se, kaj pa, če referendum v kateri od držav, ki so ga napovedale, ne uspe. Ali bodo dodatne razprave po letu 2006 v Evropskem svetu pripomogle? Ali ne bi bilo bolje, da bi se zdaj pogovarjali o tem in imeli končno odločitev? Kaj, če bo katera od nevladnih organizacij potem, ko boste verjetno danes potrdili predlog zakona, zahtevala naknadni zakonodajni referendum? Ali se zavedamo sramote države, Republike Slovenije, če se to zgodi? In bistvo sporočila Slovenske nacionalne stranke je: Slovenke in Slovenci žal ne vedo, da s pogodbo o ustavi za Evropo prenašamo vso svojo suverenost na Evropo, s področja zunanje in varnostne politike, nekaterih področij pravosodja in notranjih zadev; ne vedo tega. Slovenke in Slovenci ne vedo, da ima Unija izključne pristojnosti na področju carin, določanja pravil o konkurenci za delovanje na notranjem, torej tudi na slovenskem trgu, na področju denarne politike držav članic z valuto evro. Slovenke in Slovenci ne vedo, da prenašamo del suverenosti na Evropo s področja socialne, gospodarske teritorialne politike, s področja kmetijstva, okolja, varstva potrošnikov, prometa, vseevropskega omrežja energetike, območja svobode, varnosti in pravic in celo področja zdravja. Ne vedo. Ne. Javnomnenjske raziskave, kdorkoli jih je že naročil, to kažejo. Slovenke in Slovenci vedo, pa celo mi, menda, ne vemo o pogodbi z EU skorajda nič. Oblast trdi, ena in druga, da je bilo ogromno aktivnosti, da smo se veliko pogovarjali o seznanjanju. Javnomnenjske raziskave pač kažejo, da temu ni tako. Ni. Največji pravni strokovnjaki v državi Republiki Sloveniji, vprašal sem takšnega predstavnika, ali je slovenska ustava usklajena s pogodbo o ustavi za Evropo ali ni. Mi ni vedel odgovoriti. Največji pravni strokovnjaki ne vedo, ali je slovenska ustava usklajena s pogodbo o ustavi za Evropo. Slovenska nacionalna stranka spoštuje to ustavo, ustavo države Republike Slovenije in ne želi, da bi kdorkoli kdajkoli očital in komurkoli iz Slovenske nacionalne stranke, da s spoštovanjem slovenske ustave krši ustavo z Evropsko unijo. Jasno in glasno sem povedal. Če pa je že tako, da se mudi in da bomo Slovenci spet najbolj "pridne punčke", v narekovajih, kot nam je pisal eden med mnogimi in bomo tretji po vrsti, za Madžarsko, in celo mediji, ki so tako pametni, ne vedo, ali je druga, ki je podpisala, ali je Latvija ali Litva. Bomo mi povedali, da Madžarska in Litva, da bomo sedaj tretji, ki bomo podpisali. Tako smo se v Slovenski nacionalni stranki vprašali iskreno in odkrito, kolegice in kolegi, kaj imamo od tega, kaj imamo od tega. Odgovorite mi! Ali bomo zato dobili sedež evropske agencije za vodenje operativnega sodelovanja na zunanjih mejah meja EU? Smo kandidati. Mi, Poljaki, Madžari, Malta. Bomo? Že danes vemo, da ne bomo, ker se protežira Poljska in Madžarska, čeprav ima Slovenija po številu prebivalcev najdaljšo mejo med Evropo in ostalim svetom. Ne bomo dobili! Ali bomo imeli gladko pot za uvedbo evra, kar je zelo pomembno v letu 2007? Ne bomo! Nobenega jamstva ni. Ali bomo imeli prednost pri uvedbi popolne schengenske meje? Ne, nimamo jo, nihče nam je ne jamči. Ali bomo Slovenci četrtič izborili status neto prejemnice v naslednji finančni perspektivi 2007/2013? Da, danes. Po podatkih zadnjih Evrostata imamo neto bruto družbeni produkt v okviru Evropske unije 74 celih in še nekaj, 2007 pa bo 75 celih in še nekaj in ne bomo neto prejemniki, ampak kot neto dajalci, čeprav smo mlada perspektivna država, ki potrebuje spodbudo Evrope. Ne bomo dobili, že danes je jasno. Kaj bo sploh Slovenija dobila od tega, da bomo pridni in prvi, ki bomo ratificirali to pogodbo. Slovenci bomo imeli, šesto vprašanje, pravico sami odločati, kako bomo na nivoju NUC2 oblikovali regije. Nismo imeli te prilike do danes in še danes se o tem ne govori in tudi danes je nimajo. V Slovenski nacionalni stranki menimo, ubogljivi smo, ustrežemo, delamo hitro, brez premislekov, dajemo signale, sporočila Evropi, "mi smo voljni". Ali ste kje videli kakršnokoli pogodbo, kjer se dve stranki pogovarjata, da ena samo daje, druga pa samo dobiva? Jaz je ne poznam. Če jo vi, prav. Takih pogodb ni. Tukaj so dejstva. Slovenke in Slovenci naj to vedo. Ali imamo mi prosti pretok delovne sile pri toliko brezposelnih? Ne. Ima ga Nemčija, ima ga Poljska, Slovaki lahko pridejo v Slovenijo, Slovenci pa ne morejo iti v Nemčijo delat. Ali je to prav, ali je to pošteno? Mi pa ja, bomo, seveda bomo. Spoštovali bomo pogodbo, podpisali jo bomo, prvi, tretji bomo. Bravo mi! Dali bomo signal. In ne nazadnje, pred nami je predsedovanje Evropski uniji. Kaj se bo zgodilo? Mi bomo danes, vi boste ratificirali, ena od držav ne bo. Tista, ki ima referendum. Kaj se bo zgodilo? Sami bomo zopet. Namesto da bi dali za vodenje - ker toliko časti pa moramo imeti, da bomo spoštovali odločitev - namesto da bomo dali 60 milijonov evrov skupaj z ostalima dvema državama, bomo dali 100 ali 120 milijonov evrov, zato da bomo samostojni v trojki. Ampak nam je to vseeno, nam ni to nič mar. Mi smo vedno za. Kaj za to dobimo? Odkrito in pošteno, oprostite: kaj za to dobimo? Kolegice in kolegi, tudi v državnem zboru najprej razpravljamo o vsebini zakonov. O prvem, drugem, tretjem branju, nakar ga sprejmemo. Mi pa danes sprejemamo pogodbo, na kar pa naj bi o tej pogodbi razpravljali. Čuden svet. Slovenska nacionalna stranka predloga zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo, s sklepno listino, zaradi takšnega načina, takšne hitrosti, ne bo podprla.
Hvala, gospodu Baroviču. Besedo ima gospod Franc Žnidaršič, ki bo govoril v imenu Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Prosim.
Spoštovani predsednik, predsednik vlade, ministri, gospod komisar, spoštovani diplomatski zbor, poslanke in poslanci! Poslanska skupina DeSUS bo zakon o ratifikaciji pogodbe za evropsko ustavo brez zadržkov podprla, ker je njena vsebina skladna s stališči, ki jih je Republika Slovenija zastopala v času njenega nastajanja tako na ravni medvladne konference kakor tudi v državnem zboru. Prepričani smo, da predstavlja ratificiranje te pogodbe s sklepno listino realizacijo vseh tistih ciljev, za katere smo se odločili, ko smo sklenili zapustiti bivšo skupno državo, v kateri je bilo premalo prostora za uresničevanje vseh človekovih pravic, svoboščin, napredka in demokracije. Pogodba o Evropski ustavi pa nam to zagotavlja vsaj s svojimi določbami, ne ruši integritete pravic, določenih z našo ustavo, pač pa določa skupne odgovore na globalizacijo sveta, ki narekuje združevanje za odgovor na nove izzive, pa tudi združevanje za premagovanje ovir in težav, ki se z njo pojavljajo. Povezani v Evropski uniji živimo različni narodni v korist vseh in v sodelovanju združevati znanje za družbeni napredek, ne da bi pri tem trpela identiteta kulture, jezika članic. Ta pogodba določa načela in okvir za mirno sožitje, sporazumevanje pri iskanju najboljših rešitev za prihodnjo skupno boljše in mirno življenje. Pri tem ni mogoče mimo dejstva, da z vključitvijo v EU in ratifikacijo te pogodbe Republika Slovenija prenaša del svojih suverenih pravic na skupne organe te skupnosti, vendar so v tem dokumentu varovalke, ki omogočajo nadzor nad delovanjem evropskih inštitucij, pa tudi intervencijo, kadar bi osrednja oblast skušala preseči s tem dokumentom določene okvire svojega delovanja. Pogodba o evropski ustavi v resnici ni nekaj povsem novega, pač pa gre za urejeno zbirko že prej uveljavljenih dokumentov ter na podlagi dolgotrajnih pogajanj na novo oblikovanih. V prvem delu so opredeljeni temeljni ciliji in vrednote, institucionalna zgradba in zakonodajni postopki. Znotraj tega so najpomembnejše vrednote, kot so svoboda, mir, varnost, pravičnost, solidarnost, spoštovanje raznolikosti kultur in jezikov, sodelovanje, enakost, prizadevanje za blaginjo, razvoj in ohranjanje okolja, pa tudi boj proti vsakršni diskriminaciji. Drugi del vključuje evropsko listino o temeljnih pravicah in svoboščinah, ki je s tem pridobila višji, to je ustavni status in ki pomeni evropsko inačico deklaracije o človekovih pravicah, ki v tem smislu zavezuje vse podpisnice. To seveda pomeni, da so te pravice, zagotovljene z našo ustavo državljanom Republike Slovenije, zagotovljene tudi v vseh drugih deželah EU. Tukaj so v ospredju naše nove skupnosti varstvo človeka, njegovo dostojanstvo, solidarnost, svoboščine, enako sodno varstvo, pravice državljanov, še posebej pravice otrok, starejših in vključenost invalidov. Z vidika in narave naše stranke želi poslanska skupina izpostaviti tisto, kar je v tej pogodbi preseglo ureditev naše ustave, seveda v pozitivnem smislu. To je področje, ki se nanaša na pravice starejših oziroma starostnikov. Spoznanje o hitrem naraščanju števila starejših in s tem povezanih problemov in potreb je dozorelo šele v zadnjih letih, zato 85. člen evropske ustave ustavne pogodbe izrecno navaja, da priznava in spoštuje pravico starejših do samostojnega življenja ter sodelovanja v družbenem in kulturnem življenju. Ta člen, določba o pravici do socialne varnosti, zajeta v 50. členu naše ustave, razširja z določitvijo statusa starejših, kot pomembnega člena skupnosti, saj poleg varnosti priznava tudi aktivno sodelovanje starejših v življenju družbe, kajti starost sama po sebi ne sme biti vzrok za potiskanje na rob družbe v domove, odrinjenost in samoto. Narava določb drugega dela pogodbe v evropski ustavi želi svetu in vsem nam povedati, da je cilj našega skupnega življenja spoštovanje človeka, sožitje in mir. Tretji del vsebuje določbe o skupnih politikah, ki naj pomagajo k hitrejšemu razvoju in uspešnemu napredku celotne skupnosti z zmanjševanjem razlik in povečanjem skupne varnosti. V četrtem delu so prehodne in končne določbe, med katerimi je posebno pomembna tista, ki govori o postopku za spremembo te pogodbe. Z ratifikacijo pogodbe sprejemamo tudi protokole, ki so priloga. Z vidika državnega zbora sta najpomembnejša prvi in drugi protokol. Prvi govori o vlogi nacionalnih parlamentov v Evropski uniji, drugi pa o uporabi načel subsidiarnosti in sorazmernosti. Oba na nek način odpravljata demokratičen deficit v Evropski uniji, hkrati pa omogočata, da nacionalni parlamenti prevzemajo del nadzorne funkcije pri uresničevanju dogovorov na tistih področjih, ki smo jih prenesli na evropsko skupnost. Tako bo naš parlament lahko ugotavljal, ali se v dogovorjenem obsegu spoštujejo skupne določbe na eni strani in ali je s tem skladna naša zakonodaja in obnašanje na drugi. Pri določanju politike bodoče skupnosti bomo sodelovali tudi po delovnih telesih državnega zbora, še posebej pa v odboru za evropske zadeve. Z ratifikacijo te pogodbe se bo v resnici povečala teža tako evropskega parlamenta kot tudi teža nacionalnih parlamentov, ki bodo nadzirali delovanje nacionalnih organov Evropske unije. 18. junija lani so predstavniki držav sprejeli usklajeno besedilo dokumenta, ki je predmet ratifikacije, podpisan pa je bil 29. oktobra. Nobenega dvoma ni, da bi se dalo vsebino dokumenta v tem času bolj približati ljudem. Zato mislimo, da bo to treba nadoknaditi v naslednjem obdobju. Je pa zanimivo, da so pozivi o nujnosti javne razprave in seznanjanja državljanov s to materijo izbruhnili šele ob napovedani ratifikaciji, kakor da se o stvari pogovarjamo prvič in kakor da se do sedaj o vsebini te pogodbe ni dalo izvedeti ničesar, kar seveda ne drži. Tisti, ki jih stvar podrobno zanima, so lahko mnogo informacij dobili iz različnih virov že v času pogajanj in potem, ko so bila zaključena. Zato menimo, da z javnomnenjskimi raziskavami ugotovljeno trenutno stanje ni zaskrbljujoče, pri čemer smo prepričani, da bi raziskovanje poznavanja določb naše ustave ne bilo bistveno boljše. Pri tem želimo poudariti, da ni čas, v katerem želimo to ustavno pogodbo približati državljanom, tisti, ki je odločilen za to, da bi se z njo tudi v resnici seznanili, pač pa je interes biti v evropski skupnosti, ki je postala sama vrednota kot taka, tisto, kar so državljanke in državljani že izpričali na referendumu pri odločanju o vstopu. Vseeno pričakujemo, da bo informiranje slovenske javnosti potekalo na čim bolj organiziran način, ki bo prilagojen najširšemu krogu naših državljanov. Predlagamo, da brošure in druge materiale posredujemo državljanom v vsem razumljivi in čim bolj strnjeni obliki, za kar bo v tem in prihodnjem obdobju še dovolj časa. Glede očitkov o prezgodnji ratifikaciji mislimo, da niso utemeljeni. Za vstop v Evropsko unijo je bilo doseženo visoko soglasje, hkrati pa vsebina dokumenta pokriva naša pričakovanja, saj so plod tudi naših predlogov in zahtev. Za Republiko Slovenijo je še posebno pomembno, da bi bila pogodba sprejeta oziroma ratificirana v vseh državah članicah, zlasti tudi ob predvidenem prevzemu predsednikovanja. Zato bo tudi naša ratifikacija prispevek k ustvarjanju pozitivnega vzdušja, ki je potrebno, da bi v državah, kjer bodo to odločitev sprejemali na referendumih, le-ti tudi uspeli. Ob dejstvu, da sprememba dokumenta v tem času ni mogoča, odlašanje ratifikacije ne spreminja ničesar. Iz navedenih razlogov bo naša poslanska skupina zakon o ratifikaciji, kot že rečeno, podprla. Hvala lepa.
Hvala gospodu Žnidaršiču. Besedo ima gospa Maria Pozsonec, ki bo govorila v imenu narodnih skupnosti. Prosim.
Spoštovani! Vsem prisotnim lep pozdrav. Kot pripadnico madžarske narodnosti me najbolj zanima predvsem to, kako so v evropski ustavi določene manjšinske pravice. Že v preambuli je določeno, da namerava Evropa še naprej stopati po poti civilizacije, napredka in blaginje za dobrobit vseh svojih prebivalcev, tudi najšibkejših, najbolj zapostavljenih, zato tako združena v svoji raznolikosti ponuja najboljšo možnost, da ob ustreznem spoštovanju pravic vsakega posameznika nadaljuje podvig, ki bo iz evropske celine naredil posebno območje človeškega upanja. Iz omenjenega je razvidno, da si evropske sile prizadevajo za pravice posameznika, torej individualne pravice oseb, ki spadajo k manjšini, pogrešam pa kolektivne pravice, teh pa evropska ustava še ne prinese. Veseli me, da so slovenski evroposlanci podprli prizadevanja madžarskih evroposlancev glede tega, da se tudi pravice narodnostni zapišejo v evropsko ustavo. Pogodba o ustavi za Evropo s sklepno listino v svojem drugem delu vsebuje listino o temeljnih pravicah Evropske unije. V njej je določena prepoved vsakršne diskriminacije na podlagi spola, rase, barve kože, narodnostne pripadnosti ali socialnega porekla, genetskih značilnosti, jezika, vere ali prepričanja, političnega ali drugega mnenja, pripadnosti narodnostni manjšini, gmotnega stanja, rojstva, invalidnosti, starosti ali spolne usmerjenosti. Unija bo kot takšna spoštovala kulturno, versko in jezikovno raznolikost. Menim, da ravno ta del najbolj izpostavi pravice posameznika glede temeljnih svoboščin in pravic. V tretjem delu pogodbe o ustavi za Evropo, kjer so določene politike in delovanja Unije, je med splošnimi določbami poudarjeno, da si bo Unija pri opredeljevanju in izvajanju politik in dejavnosti prizadevala boriti se proti diskriminaciji na podlagi spola, rase ali narodnosti, vere ali prepričanja in spolne usmerjenosti. Med skupnimi cilji so med drugimi določeni tudi kulturna, jezikovna raznolikost ter ohranjanje in razvoj evropske kulturne dediščine. Unija bo tako spoštovala svojo bogato kulturno in jezikovno raznolikost ter skrbela za ohranjanje in nadaljnji razvoj evropske kulturne dediščine. Torej, namesto rožljanja orožja, nestrpnosti in grožnje naj bo tu doma strpna beseda, sodelovanje, medsebojno spoštovanje, spoštovanje drugačnosti ter ustvarjalnost. In prav takšno ozračje bo potrebno in bo spodbudno tudi za razvoj narodnosti. Hvala lepa.
Hvala gospe Pozsonec. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek, ki bo govoril v imenu Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo pogodbo o ustavi za Evropo s sklepno listino seveda podprla. Slovenska demokratska stranka je od vsega začetka bila v prvih vrstah prizadevanj za vstop Slovenije v Evropsko unijo. Ob referendumu je kljub opozicijskemu statutu odločilno pripomogla k pravemu pristopu, tako kot tudi pri delu konvencije in je za popularizacijo dela konvencije za prihodnost Evrope tudi predlagala konvencijo o prihodnosti Slovenije, kar je rodilo poglobljeno in strpno razpravo o nacionalnih interesih, spravi in prihodnosti, ki je potekala pri predsedniku države dr. Drnovšku in je vsekakor mnogo prispevala k demokratičnemu ozaveščanju Slovencev. Skoraj natančno pred letom dni, 28. januarja, smo ratificirali pogodbo o vstopu Slovenije v polnopravno članstvo Evropski uniji, ki se je zgodilo 1. maja 2004. To smo dosegli potem, ko smo v dvanajstih letih slovenske samostojnosti Evropi dokazali uspešnost slovenske države in trdno pripravljenost vrednotam in načelom, na katerih temelji miroljuben, demokratičen in uspešen razvoj Evropske unije. To so zgodovinski datumi v preteklem letu, ki bodo tajno obeleževali položaj Slovenije in Slovencev v družbi evropskih narodov. Upamo lahko, da bo z uspešnim dokončanjem procesa ratifikacije evropske ustave v 25-ih državah članicah tudi današnji datum trajno dišal po zgodovini. Še pred dosegom polnopravnega članstva pa smo bili kot država kandidatka povabljeni h konvenciji za Evropo in smo s svojimi predstavniki pri pripravi pogodbi o ustavi za Evropo od vsega začetka tvorno sodelovali. Ob pripravah na zgodovinsko širitev je postalo jasno, da potrebuje Evropska zveza tudi notranjo preureditev in sinhronizacijo. Ker gre za ustavo, ki mora zadovoljiti vseh 25 članic, je jasno, da predstavlja kompromis, česar se v Slovenski demokratski stranki seveda zavedamo. V uspešni združeni Evropi, ki svoje cilje in vrednote, načela in obveznosti opredeljuje v ustavi za Evropo, evropske narode in nas Slovence ne nagovarjajo samo duh in občutki skupnosti in pripadnosti vrednotam svobodnega in demokratičnega sveta, ampak tudi želja po uspešnosti, in bodimo odkriti, vedno bolj tudi pritisk globalizacije, ki Evropo sili v izboljšanje konkurenčnosti in politične moči. Izraz takih želja in zavedanja o nujnosti delujoče Unije je pogodba o ustavi za Evropo. Pri tem se v Slovenski demokratski stranki zavedamo, da je pogodba o ustavi za Slovenijo ugodnejša kot pogodba iz Nice. V SDS nam je jasno, da razširjena Evropa potrebuje jasno zapisane cilje, pravila, vrednote in načela, saj to predstavlja za državo Slovenijo trajno več Evrope. Projekt ustavne pogodbe je neobhoden za nadaljnji razvoj Evrope in nima prave alternative. Slovenska demokratska stranka se zaveda, da so znotraj Evrope tudi ideje o Evropi dveh hitrosti: o ekskluzivnih pravicah posameznih držav in o elitnih klubih držav, zato z zaskrbljenostjo gleda na tiste, ki se gredo igrice zavlačevanja, kar je igranje z institucionalno podobo Evrope in z možnostmi malih držav za enakopraven status. Ob morebitnem neuspehu ratifikacije bo vsako nadaljnje usklajevanje prineslo rešitve, ki bodo za male države manj ugodne. Evropska ustavna pogodba pa mora biti učinkovita tudi ob nadaljnjih širitvah, saj si evropski narodi želimo, da se uresniči njegov De Gaullov klic v davnih 60-ih letih Evropa od Atlantika do Urala. To je v času, ko je bila Evropa še blokovsko razdeljena in se je po njej še podil duh hladne vojne in totalitarizma. V vsebinskem smislu ustavna pogodba prinaša precejšnjo poenostavitev pravne osnove, na kateri temelji Evropska unija. Z evropsko ustavo bo ukinjena delitev na tri stebre, ki je mnogokrat privedla do zmede glede ustreznih postopkov sprejemanja pravnih aktov EU, kar je imelo negativen vpliv tudi na same državljane EU. EU bo imela po novem status pravne osebe, kar bo razrešilo mnoge težave delovanja EU in predvsem izboljšalo učinkovitost in transparentnost njenega delovanja v svetu. Glede pristojnosti je najpomembnejša novost predvsem veliko jasnejša opredelitev izključnih in dodeljenih pristojnosti ter opredelitev področij, na katerih lahko EU deluje le usklajevalno ali dopolnilno, kar bo gotovo zadovoljilo tiste, ki so mnenja, da bo bile pristojnosti Unije v preteklosti premalo natančno opredeljene, zaradi česar je prišlo do prehude erozije suverenih pristojnosti nacionalnih držav. Za samozavest in ohranjanje nacionalne identitete je pomembno, da je slovenščina enakopraven uradni jezik EU. V Slovenski demokratski stranki verjamemo v uspešno, trdno in dolgo prihodnost EU, kljub temu pa glede na naše zgodovinske izkušnje iz dveh razpadli državnih tvorb, v katerih smo Slovenci prebivali, ni nepomembno, da ustava v 60. členu izrecno določa možnosti izstopa. EU za nobeno evropsko državo nikoli ne sme postati ječa narodov! Spoštovane gospe in gospodje! V minulih dneh je bilo mogoče zaznati polemike o tem, ali je pravi čas za ratifikacijo ustavne pogodbe ali pa bi morali z ratifikacijo še malo počakati. Morda bi se dalo o sami ustavni pogodbi pred ratifikacijo razpravljati več. V Slovenski demokratski stranki menimo, da je to potrebno in možno storiti v času do uveljavitve ustavne pogodbe. Pri našem zavzemanju, da je Slovenija med prvimi državami, ki bodo ratificirale ustavno pogodbo, nas vodi političen in praktičen interes države. Predsedovanje Evropskemu svetu pod pogojem nove ustave bo za Slovenijo finančno in organizacijsko ugodnejše, kot bi bilo, če ustava ne bi bila sprejeta. Zato, da se seli, da v Sloveniji glede tega obstaja visoko soglasje med političnimi strankami, da takšno ravnanje podpira velika večina prebivalstva, ratifikacija pa bo tudi spodbuda drugim državam članicam k hitrejši uveljavitvi ustavne pogodbe. Slovenska demokratska stranka verjame v evropsko idejo. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jerovšku. Besedo ima gospod Anton Rop, ki bo govoril v imenu Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovani predsednik, ekscelence, predstavniki vlade, spoštovane gospe poslanke in poslanci, cenjeni visoki zbor in gostje! Prepričan sem, da bo državni zbor Republike Slovenije danes ratificiral pogodbo o ustavi za Evropo. Imel sem čast, da sem jo skupaj s tedanjim ministrom, gospodom Ivom Vajglom, podpisal konec preteklega leta v Rimu, v dvorani, kjer je bila pred 48 leti podpisana rimska pogodba. Še junija lani smo v okviru medvladne konference na dvodnevni seji v Bruslju dogovarjali zadnje popravke. Tedaj organizirana avdio konferenca med vladno delegacijo v Bruslju in odborom za zunanjo politiko tega državnega zbora je potrdila končno strinjanje Slovenije glede zadnjih sprememb ustave za Evropo. Vrsta Slovenk in Slovencev je prispevala k oblikovanju tega skupnega dokumenta, naj med njimi posebej izpostavim slovenske člane konvencije in delo takratne stalne delegacije Republike Slovenije pri Evropski uniji, danes stalnega predstavništva, ki so opravili zelo pomembno delo. Več razlogov je za to, da bomo danes v poslanske klubu Liberalne demokracije podprli pogodbo o ustavi z Evropo. Najbolj na kratko. Jo bomo podrli zato, ker ta evropska ustava predstavlja ustrezen institucionalni dogovor z EU, ki je nastala lanskega 1. maja, to je Evropsko unijo 25-ih držav, evropsko povezavo, ki je odprta za nove države, in za Evropsko unijo 450 in več milijonov Evropejk in Evropejcev; Evropsko unijo, ki lahko zagotovi več demokracije, preglednost in hkrati tudi učinkovitosti. Podprli jo bomo zato, ker Sloveniji in vsem njenim državljankam in državljanom omogoča več možnosti za polno uveljavitev, pravno varnost, razvoj in blaginjo. Leta 1957, ko je bila podpisana rimska pogodba, so se vsi prisotni strinjali, da bo potrebno prehoditi še dolgo pod do uresničitev sanj, ki so jih delili Schumann, Monet, Spinelli in drugi. Takrat je pogodbo podpisalo 6 držav in preteči je moralo skoraj pol stoletja, da smo pri iskanju skupne prihodnosti prišli do skupne ustavne pogodbe; sanje so se v veliki meri uresničile. Ko govorimo o razlogih, zaradi katerih mislimo, da je prav, da Slovenija med prvimi državami EU ratificira pogodbo u ustavi z Evropo in s tem prispeva k sprejemu tega dokumenta v celotni Evropi, je potrebno predvsem izpostaviti tisto vsebino, zaradi katere se je proces evropskega povezovanja v resnici začel. Ustavna pogodba simbolizira željo evropskih narodov, da živijo v miru in na temelju skupnih interesov in vrednot ustvarjajo celino miru, napredka in solidarnosti. Čeprav je ta proces še nedokončan in so celo meje združene Evrope šele v nastajanju, verjamemo, da je trdno začrtan in utemeljen. Pogodba o ustavi za Evropo mu dodaja institucionalni okvir in potreben instrumentarij, za nas v Sloveniji pa predvsem predstavlja priložnost, da vse svoje moči posvetimo prihodnosti in se tako doma kot tudi v odnosih z drugimi narodi in našimi neposrednimi sosedi razbremenimo zgodovinski hipotek in predsodkov. Na ta način bomo najbolj uveljavili svojo ustvarjalnost in enakopravnost. V okviru dela konvencije in medvladne konference so se države članice in tri kandidatke prostovoljno odločile za skupno izvajanje ustave, ki temelji na dvojnem in nerazdružljivem konsenzu državljank in državljanov držav članic EU. Naj poudarim, da smo ta cilj lahko dosegli le z veliko mero potrpežljivosti in vztrajnosti in izključno na podlagi konsenza. Rešiti je bilo potrebno precej zapletene probleme o sestavi in vlogi evropske komisije, kvalificirani večini, o primerni zastopanosti malih narodov v evropskem parlamentu in minimalnem pragu. To so bila poglavitna vprašanja, s katerimi smo se ukvarjali v zadnjem letu in katerih rešitev je morala biti v dobro vseh držav članic EU, vseh njenih več kot 450 milijonov Evropejk in Evropejcev. Ocenjujem, da nam je uspelo ustvariti ustrezno ravnotežje med določanjem zadev, ki jih moramo reševati skupaj in tistih, za katere vsaka članica poskrbi sama. Ustavna pogodba, ki smo jo predstavniki držav slovesno podpisali 29. oktobra lani v Rimu zato predstavlja nedvomno korak naprej v primerjavi z obstoječimi pogodbami Evropske unije. Marca 2003 je na referendumu o članstvu Slovenije v Evropski uniji skoraj 90% udeleženih slovenskih volivk in volivcev odločilo, da je prihodnost naše države v Evropski uniji. S tem smo slovenski državljani in državljanke potrdili pravilnost izbire političnih ciljev povezovanja slovenske države, ki so bili opredeljeni pred nekaj več kot desetletjem ob razglasitvi neodvisne in samostojne države. Potrjena je bila uspešnost trdega dela v pogajanjih in predvsem privrženost evropski ideji. S tem aktom smo dobili mandat, da 16. aprila 2003 v Atenah podpišemo pogodbo o pristopu naše države k Evropski uniji, ki jo je državni zbor ratificiral 28. januarja lani in smo 1. maja 2004 tako postali polnopravna članica Evropske unije. Spoštovani! Že v dosedanjem delovanju v Uniji, med pristopnimi pogajanji, na konvenciji za Evropo, pa tudi v okviru medvladne konference o pogodbi za Evropo smo dokazali, da se lahko enakopravno uveljavljamo, znamo prisluhniti in najti skupno rešitev. Načini razreševanja problemov, kadar je do njih prišlo, pričajo, da je to edina pot, in to dobra pot. Članstvo v Evropski uniji je za Slovenijo predvsem velika priložnost in možnost; na dosedanji poti v Evropi smo se marsičesa naučili. Naučili smo se predvsem, da nam s članstvom ničesar ni podarjeno samo po sebi. Samo z znanjem, aktivnostjo, potrpežljivostjo in kredibilnostjo se lahko in zmoremo uveljaviti v družini najbolj razvitih evropskih držav in narodov. Samo tako bomo lahko izkoristili priložnosti, ki se nam ponujajo. V naslednjih tednih in mesecih leta 2005 in 2006 bodo poleg ratifikacije ustave ena od ključnih evropskih tem prav gotovo pogajanja o naslednji finančni perspektivi. V teh pogajanjih bo treba nadaljevati enakopravno uveljavljanje in iskanje skupnih rešitev. Dobro je, da je predlog evropske komisije glede naslednje finančne perspektive skladen s slovensko oceno izzivov, pred katerimi stoji Evropska unija. Tako smo podpirali prestrukturiranje evropskega proračuna v podporo lizbonske strategije, na čemer je tudi utemeljen predlog strategije razvoja Slovenije, pripravljen v preteklem letu. Še posebej so za Slovenijo pomembni predlogi komisije na področju kohezijske politike. Tako je treba še naprej uveljavljati možnost, da bi geografska območja, ki so izgubila status upravičenosti, to je, presegla 75% evropskega povprečja, zaradi same razširitve, to je zaradi tako imenovanega statističnega učinka, morala v naslednji finančni perspektivi imeti dostop do večjega obsega finančnih sredstev EU za strukturne namene. Zato je zelo pomembno, da si Slovenija prizadeva, da bi v času pogajanj o naslednji finančni perspektivi tudi znotraj Evropske unije dogovorili regionalno delitev Slovenije na dve ali tri skupine regij. To bi pomenilo, da bi v vsakem primeru, ne glede na čas sklenitve pogajanj, največji del Slovenije, to je celotna vzhodna in zahodna Slovenija, postal upravičen do kohezijskih sredstev, kajti to lahko omogoči - in to vsi dobro vemo - dodatno pospešitev gospodarske rasti v celotni Sloveniji in bistveno bolj enakomeren regionalni razvoj. Res je, da trenutni statistični podatki Evropskega statističnega urada kažejo, da bi celotna Slovenija lahko ostala v obdobju naslednje finančne perspektive regija z največjo možnostjo črpanja sredstev, vendar bo to uresničljivo le, če bo dogovor sklenjen še v času luksemburškega predsedstva, to je do konca junija letos. Ali bo dogovor res dosežen še junija letos, pa še daleč ni jasno; bolj verjetno je, da ne bo. Vsekakor pa v nobenem primeru ne bo dosežen zato, ker bi se Slovenija odrekal regionalizaciji, zato v tej fazi tudi ni prav nobenega razloga, da bi se ji odrekli. Nasprotno! Če bo do sklenitve pogajanj res prišlo v prvi polovici letošnjega leta, bo Slovenija imela bistveno več možnosti za uveljavitev svojih interesov. Ob treh regij bi v tem primeru vsaj dve najverjetneje še celotnih 14 let bili upravičeni do maksimalnega obsega sredstev iz evropskega proračuna. To so velika sredstva in narediti je potrebno vse, da bi Slovenija podobno kot vrsta drugih regij dobila politično izjemo, ki bi samo potrdila dosedanje izjeme. V Evropski unije je več kot 56 regij z manj kot 800.000 prebivalcev in več kot 25 regij, ki imajo manj kot 400.000 prebivalcev, ker bi imela naša najmanjša regija osrednje Slovenije. Zdaj je čas za uveljavitev naših interesov. Nekatere takšne izjeme smo v preteklosti že dosegli, na primer temelj, da smo uvrstili projekt drugega tira proge Divača-Koper v evropsko podprte projekte TEN. Spoštovani, Evropa ponuja najboljšo možnost, da ob ustreznem spoštovanju pravic vsakogar in ob zavedanju svoje odgovornosti do prihodnjih generacij ustvarimo območje zaupanja. Temeljne vrednote, ki nas družijo, so enakost oseb, svoboda, spoštovanje razuma ter osrednja vloga posameznika, nedotakljivost in neodtuljivost njegovih pravic ter spoštovanje prava. In v dobro vseh svojih prebivalcev tudi najšibkejših in najbolj zapostavljenih želi Evropa ostati celina, odprta za kulturo, znanje in družbeni napredek, želi poglobiti demokratičnost in preglednost javnega življenja ter si prizadevati za mir, pravico in solidarnost v svetu. Zato si ne moremo zatiskati oči pred dejstvom, da teh vrednot ne spoštujejo vsi. Zagotavljanje človekovega dostojanstva, varstvo človekovih pravic, spoštovanje in razumevanje drugačnosti, to so reči, ki jih prav noben pojav nestrpnosti v naši družbi ne sme postaviti pod vprašaj. Nosilni temelj vsake sodobne demokratične družbe je spoštovanje človekovih pravic. Še kako pomembno je, da sta vsak državljan in državljanka seznanjena z vsebino ustavne pogodbe. Dolžnost vseh nas, še posebej pa vlade, je, da ljudem omogoči podrobno seznanitev z vsemi pravicami in dolžnosti, ki iz pogodbe o ustavi za Evropo izhajajo. Samo na ta način bomo lahko dosegli, da bodo ljudje zaupali v obstoj skupne Evrope in njenih vrednot. To je potrebno zato, ker samo takšna Slovenija, Slovenija, v kateri državljani poznajo svoje pravice in se zavedajo svojih dolžnosti in bodo zato znali izkoristiti evropske priložnosti, lahko še naprej uspeva v novi Evropi. To velja za Evropo v celoti, zato razumemo današnji dan predvsem kot dan v katerem nadaljujemo razpravo o Evropi in začenjamo nov krog obveščanja, seznanjanja, pogovarjanja, zato da bi v novi z ustavno pogodbo opredeljeni Evropi lahko še bolje živeli. Poslanski klub LDS bo glasoval za ratifikacijo pogodbe o ustavi za Evropo. Hvala.
Hvala gospodu Ropu. Besedo ima gospod Miran Potrč, ki bo govoril v imenu Združene liste socialnih demokratov. Prosim.
Spoštovani predsednik državnega zbora, ekscelence, predsednik vlade in ministri, kolegice in kolegi, poslanke in poslanki! Do zgodovinske priložnosti podpisa evropske ustave ni prišlo prek noči, niti v državah petnajsterice, prav tako tudi ne v Sloveniji. O vključevanju v EU smo razpravljali in odločali v državnem zboru in prav tako državljani in državljanke na referendumu. Poslanke in poslanci državnega zbora imamo tako dovolj podlag, da lahko mirne vesti in v prepričanju, da delamo v dobro Slovenije, glasujemo za predlagano ratifikacijo. Zato bomo tudi poslanke in poslanci Združene liste socialnih demokratov glasovali za sprejetje evropske ustave. Pogodba o ustavi za Evropo je nastajala kar nekaj let. Posebej temeljito dve in več let. Pri njej smo sodelovali deloma tudi v državnem zboru, sodelovala je vlada, sodelovali smo tudi prek predstavnikov v konvenciji za prihodnost Evrope. Nekaj temeljnih pogledov o tem, kakšne so vsebinske rešitve, katere so boljša ali slabše, je bilo oblikovanih tudi z naše strani. Kot državi pristopnici je bilo, Sloveniji namreč, omogočeno sodelovanje v oblikovanju tega, za bodočo Evropo najpomembnejšega dokumenta. To je rezultat politike, ki jo je Slovenija z osamosvojitvijo in po njej vodila. S tako politiko smo izpolnili pogoje, da smo med države pristopnice lahko prišli, ker bi sicer bili tudi pri oblikovanju ustave za Evropo v popolnoma drugačnem položaju. Lahko bi njeno oblikovanje le spremljali. Konvencija, ki je ustavo zasnovala z demokratično, reprezentativno, pregledno in učinkovito metodo, je ves čas upoštevala tudi prispevek državljanov Evrope. V svojem delovanju je potrdila utemeljenost široke izbire sodelujočih, ker je bila po 16 mesecih sposobna pokazati sporazumni dokument, ki je sledil intenzivnim razpravam, obogatenim tudi v dialogu s civilno družbo. Zato je pogodba za ustavo Evrope priznana kot najbolj demokratično sprejeti dokument v zgodovini EU. Ko bo sprejeta, bomo tudi mi evropsko ustavo v celoti prevzeli v naš pravni sistem. Slovenska in evropska ustava, ki sta glede temeljnih vprašanj demokracije, pravne in socialne varnosti ter človekovih pravic usklajeni, sta torej hkrati obe temelj naše ureditve. Zato ne bi bilo prav med njima iskati predvsem razlike in konflikte, ampak zagotoviti, da se ob upoštevanju obeh zagotavljajo interesi Slovenije, slovenskih državljank in državljanov in naš položaj v Evropi. Posebej velja poudariti, da Evropa z novo ustavo bolj kot doslej postaja Evropa državljanov, da je okrepljena vloga evropskega parlamenta, da je prek evropskega parlamenta okrepljena tudi vloga državljank in državljanov, pa tudi slovenski parlament. S sprejemanjem programa svojega dela glede obveznosti do EU, z vključevanjem evropskih parlamentarcev v naše delo, prek neposrednega sodelovanja parlamenta tudi z evropsko komisijo bomo okrepili naš položaj. In čisto na koncu še dvoje. Pričakujem, da bo vlada tudi ob našem sodelovanju zagotovila obveščanje državljank in državljanov, predvsem o pravicah, ki jih ta ustava neposredno državljankam in državljanom Slovenije kot bodočim enakopravnim državljankam in državljanom Evrope prinaša. In drugič. Da bomo zagotovili, da bo tudi državni zbor ocenil svoje povečane in nove obveznosti in pravice, predvsem glede ocene, ali evropska zakonodaja ne posega neposredno v izključne pristojnosti države, ali torej dosledno upošteva načelo subsidiarnosti pri določanju vsebine evropskih zakonov. Kakorkoli že, za državljanke in državljane Slovenije, za Slovenijo kot državo, za vse njene državne organe se z ratifikacijo in uveljavitvijo nove ustave začenja povsem novo poglavje državnega in političnega življenja. Od naše usposobljenosti in zavzetosti bo odvisno, kako in koliko bomo znali naš novi položaj uporabiti kot enakopravni partnerji v našo in skupno korist. Hvala lepa.
Hvala gospodu Potrču. Besedo ima gospod Alojz Sok, ki bo govoril v imenu Nove Slovenije. Prosim.
Spoštovani predsednik državnega zbora, spoštovani predsednik vlade, ministri, cenjeni diplomatski zbor, evropske poslanke in poslanci, spoštovane kolegice in kolegi in drugi gostje! V Sloveniji smo na nastajanje evropske ustavne pogodbe postali bolj pozorni z začetkom dela konvencije, čeprav je postopek evropskih pogodb tekel že prej na več srečanjih vse od leta 1950. Republika Slovenija je ena izmed novih članic, ki je imela celo svojega predstavnika v predsedstvu konvencije, to je bil gospod Lojze Peterle. Svoje delo je konvencija začela februarja 2002 in v 16-ih mesecih opravila ogromno delo. Konvencija je bila sestavljena tako, da so bile v njej zastopane vse sedanje članice Evropske unije, deset novih članic ter Bolgarija, Romunija in Turčija. V konvenciji so delovale vlade, vladni in opozicijski poslanci nacionalnih parlamentov, sodelovali so evropska komisija, evropski parlament, strokovnjaki in nevladne organizacije. Tako je bila konvencija sestavljena izredno široko in demokratično. S tem je bila dosežena visoka raven soglasja. Z drugimi besedami; bila je ustvarjena ustavna pogodba, ki je po medvladni konferenci danes pred nami. Gre za zajetno gradivo s 448 členi, 36 protokoli in 50 izjavami. Danes in v teh dneh preko medijev sicer poskušamo polemiko, da slovenska javnost ni dovolj seznanjena z vsebino ustavne pogodbe in da bi bilo potrebno več časa, da se javnost seznani. S tem se je sicer možno strinjati, je pa nekoliko nenavadno, da to govorijo tisti, ki so bili dolžni poskrbeti za sprotno obveščanje. Sicer pa je na 36. izredni seji, ko smo bili seznanjeni z osnutkom ustavne pogodbo, pripravljeni za medvladno konferenco, takratni predsednik vlade, na primer tukaj na tem mestu povedal sledeče, citiram: "Pomemben prispevek v široki demokratični obravnavi in iskanju soglasja v slovenski družbi glede izzivov prihodnjega evropskega ustroja je bila tudi ustanovitev foruma o prihodnosti Evrope v Slovenije. Ta je nastal po vzoru foruma za predstavnike civilne družbe na evropski ravni. Na zasedanju slovenskega foruma so predstavniki nevladnih organizacij civilne družbe, vlade in parlamenta sledili razpravam v okviru konvencije in s tem približali slovenski javnosti vsebino pomembnih razprav o ustavnem oblikovanju prihodnje Unije. Pomembno je, da slovenski forum ni prenehal delovati s konvencijo, temveč še naprej spremlja delo medvladne konference. Delovanje foruma je nedvomno prispevalo in prispeva k transparentni in demokratični javni obravnavi procesa sestavljanja prve ustave za Evropo. Lahko torej povemo, da je osnutek, ki ga je pripravila konvencija, v razpravah foruma pridobil legitimiteto tudi v Sloveniji. Slovenija je bila pri doseganju evropskih ciljev med najuspešnejšimi kandidatkami prav zato, ker ji je v temeljnih in najpomembnejših ciljih uspelo oblikovati notranjepolitično soglasje. S tem so bile naše aktivnosti veliko bolj učinkovite in v korist naših državljanov." [[Konec citata.]] Ni torej možnosti govoriti, in to kljub raziskavam javnega mnenja, da Slovenci niso seznanjeni z vsebino vsaj v nekaterih delih. Ankete kažejo, da kar 60% Slovencev podpira ustavno pogodbo. Očitki o prehitrem sprejemanju torej ne morejo biti razlog za to, da bi s sprejemanjem te ratifikacije odlašali. Čez eno leto bomo namreč pred isto nalogo, to pa je: sprejeti ali ne sprejeti to ustavno pogodbo, ki je danes pred nami. V ničemer je ne moremo niti mi niti kdo drug spremeniti. Zaradi tega je dobro, da Slovenija, ki se ni soočala z evroskepticizmom, to opravi čim prej in tako vpliva na javno mnenje v tistih desetih članicah, kjer so se odločili za referendum in kjer je izid referenduma nepredvidljiv, skratka, negotov. Ob samem nastajanju te ustave v Republiki Sloveniji tudi nismo odpirali velikih vprašanj. Vseskozi smo se trdno zavedali realne pozicije, da smo majhna država in da lahko s skupno evropsko ustavo le pridobimo. Iz tega razloga so bila pri nas bolj v ospredju nekatera institucionalno-politična vprašanja, kot so: sestava komisije in ali bo ta sestavljena po načelu ena država en glas, ali bodo vsi komisarji imeli polno glasovalno pravico. Sedaj je predlagana rešitev, ki naj bi veljala do leta 2014, potem pa naj bi se komisija zmanjšala tako, da bo število komisarjev obdržalo dve tretjini držav članic; vendar se to še lahko spremeni, kot je zapisano v tej ustavni pogodbi. Postavljalo se je tudi vprašanje kvalificirane večine, potrebne za odločanje. Organizacija, ki ima 25 članov in jih bo v bodoče imela tudi več, seveda težko funkcionira brez večinskega principa, in tudi to je sedaj nekako rešeno po principu dvojne večine. Sprejeta opredelitev kvalificirane večine je 55% držav in 65% prebivalstva. Taka odločitev Sloveniji pri odločanju v svetu zagotavlja boljši položaj, kot je to po pogodbi iz Nice. Istočasno pa taka odločitev krepi tudi vlogo nacionalnih parlamentov na področju politične kontrole in kontrole nad spoštovanjem načela subsidiarnosti. Slovenija je lahko zadovoljna tudi z dvigom minimalnega praga evropskih poslancev. Nekih drugih velikih tem, ko so omemba krščanstva v preambuli ustave, kar je povzročalo veliko razprave v nekaterih članicah in lahko celo pomeni, da v kateri od članic ustava ne bo sprejeta, v Republiki Sloveniji ni bilo, čeprav smo bili s tem seznanjeni in smo nekateri poslanci celo podpisali peticijo za omembo krščanstva v preambuli. Spoštovani prisotni, pred nami je zadnje nadaljevanje v približevanju Evropi, kar se tiče institucionalnega urejanja skupnih evropskih zadev. Gre za evropsko ustavno pogodbo, kjer bo na enem mestu skupaj zbranih več prejšnjih evropskih pogodb. Pot do te ustavne pogodbe ni bila lahka. Po nekih neuspelih ali lahko bi rekli manj uspelih poskusih je na posled po konferenci v Nici bila ustanovljena konvencija, ki je, kot že povedano, pripravila osnutek ustavne pogodbe za delo na medvladni konferenci. Nobenega dvoma ni, da je težko če ne celo nemogoče, v eden dokument spraviti tako različne pobude in pričakovanja, kot jih imajo državljani 25 različnih držav, 25 nacij. Tu gre za številne demografske, kulturne in tudi verske razlike. V tako veliki skupnosti, kjer je marsikje demokracija šele v nastajanju, je bilo težko doseči tako velik kompromis, kot je ta ustavna pogodba. Mi Slovenci, ki smo živeli v neki federaciji to še posebej dobro vemo. Seveda bi si manjši želeli več, pa tudi veliki bi želeli več. Delitev pristojnosti in ohranitev funkcije nacionalnih parlamentov je bilo eno temeljnih vprašanj te ustave. Velike države dejansko imajo velik vpliv, saj imajo v evropskem parlamentu sorazmerno večje število poslancev in s tem tudi večje možnosti za zasedanje pomembnih položajev. Evroskeptiki opozarjajo, da bodo majhne države počasi izgubile del svoje avtonomije in s tem tudi nacionalno identiteto. Postavlja se vprašanje in čas bo pokazal, kdo ima prav. Na drugi strani pa je velik problem, če bi majhna država ostala izven Evropske unije, saj bi se srečala z mnogo težjimi problemih, ki jih prinaša globalizacija Z vključitvijo v Evropsko unijo prenaša vsaka država,tako majhna kot velika, del svoje suverenosti na skupne institucije, pri čemer pa ne izgublja svoje lastne suverenosti. Evropska unija je velikansko gospodarsko tržišče, je velik upravno-političen sistem, je skupnost številnih, kulturni entitet. Če bi se že v naprej postavili na stališče, da majhna država tako ali tako ne more tekmovati z velikimi, bi se sami odpovedali razvoju in s tem boljšemu življenju; o tem smo v Novi Sloveniji prepričani. Bistveno je, torej spoznanje, da je Evropska unija priložnost, ki jo moramo izkoristiti za uresničitev naših skupnih in posameznih ciljev. Vsekakor smo lahko zadovoljni, da smo v tem postopku nastajanja evropske ustave lahko in smeli sodelovati. Slovenija se je lahko ves čas aktivno vključevala in vsi, ki so želeli, so se lahko sproti seznanjali s potekom sprejemanja ustave. Raziskave kažejo, da gre za veliko zaupanje, čeprav vsebino državljani resnično v tem trenutku še ne poznajo dovolj; vendar - ali Slovenci poznajo dovolj našo slovensko ustavo? Seveda bo časa za seznanjenje do začetka uveljavitve te pogodbe do 1.11.2006 še dovolj, prihodnost bo pa tudi pokazala, ali bo takšna ustavna pogodba lahko zaživela in izpolnila pričakovanja Evropejk in Evropejcev. Ni namreč dovolj, da nekaj zapišemo na papir, veliko bolj je pomembno, kako bomo to izvajali oziroma vse je odvisno od vseh nas, od državljanov cele Evrope, predvsem pa od političnih predstavnikov in pa institucij, ki bodo to izvajali. Izhajajoč iz zgodovinskega trenutka padca Berlinskega zidu in s tem povezanega nastanka Slovenije, kot že rečeno, v Sloveniji nismo imeli velikih vprašanj in dilem glede skupne Evrope. Z veliko večino smo se odločili za EU na referendumu, tako bi bil še en referendum o ustavni pogodbi nepotreben oziroma bi dal enak rezultat, o tem smo v Novi Sloveniji prepričani. Ker sami nimamo večjih problemov, smo pa dolžni nekaj storiti pri odpravi skepticizma v nekaterih drugih državah, kot je na primer Anglija, ki želi ohraniti svojo monetarno politiko, ali druge države, kjer evroskeptiki svarijo pred prevelikim vplivom evropskih institucij. To lahko Slovenci storimo le tako, da kot Madžarska in Litva, ki sta prav tako novi članici, med prvimi sprejmemo to ustavo. Več kot bo držav, ki bodo ta velik kompromis sprejele, lažje se bodo odločale države, ki bodo šle na referendum, seveda pa, kot že rečeno, nihče ne more biti povsem zadovoljen. Tudi v Novi Sloveniji smo tako kot mnogi drugi težko sprejeli dejstvo, da v preambuli ustave ustavne pogodbe ni zapisan temelj resničnega izvora vrednot v Evropi. Težko razumemo, da nekateri oziroma večina ne želi, da se zapiše krščansko in judovski izročilo, ki pomenita nastanek skupnih evropskih vrednot. To razumemo toliko težje, ker je simbolika EU, kot so zastava in himna, močno prepredene z navzočnostjo religije in tudi v sami ustavni pogodbi je ta prisotnost kljub neomembi krščanstva izrazita. Močno so poudarjene ravno vrednote, ki so jih izoblikovala krščansko-etična načela. Razumemo pa tudi, da zaradi tega zapisa Evropa ne bo nič manj krščanska in da si bo morala za to prizadevati vsaka generacija Evropejcev posebej. Evropa bo, če bo spoštovala svoje korenine, sicer bo svoji identiteto izgubila in izginila, kot je izginil že marsikateri imperij v zgodovini človeštva. To pogodbo, ki je danes pred nami je 12. januarja potrdil tudi evropski parlament: 500 poslancev je glasovalo za, 138 proti in 40 se jih je vzdržalo. Pogodba naj bi začela veljati 1. novembra 2006, če bodo deponirane vse listine o ratifikaciji. Danes bomo to storili tudi mi v slovenskem parlamentu, o tem smo v Novi Sloveniji prepričani. S tem dejanjem se nekako zaključuje ideja o utemeljitvi skupne Evrope - danes so bili tukaj že večkrat omenjeni: Schumman, Adenauera, De Gasperi in mnogi drugi veliki možje in žene Evrope. To pomeni nadaljevanje tesnega sodelovanja držav, katerih temeljni cilj je zagotoviti mir in blagostanje ter za vedno preprečiti ponovite grozljive izkušnje II. svetovne vojne. Nikoli več Evropa ne sme doživeti tragedije, ki so nam jo v teh dneh po 60 letih ponovno prikazovali iz Auschwitza. Besede kot so dostojanstvo, svoboda, demokracija, enakost, pravna države, spoštovanje človekovih pravic, strpnost, solidarnost so v tej pogodbi močno poudarjene. Skratka, gre za opredelitve, ki dajejo upanje, ko vstopamo v to skupnost, tudi nam, ki smo poleg zablod fašizma in nacizma preživeli tudi zablode komunizma. Za Slovence, ki smo majhen narod, je zelo pomembno, da bomo tudi v skladu s to ustavno pogodbo ohranili svojo kulturo in svoj jezik. Nihče v Evropi temu ne nasprotuje. Ali bomo to dejansko storili, pa je v prvi vrsti odvisno predvsem od nas. V Novi Sloveniji bomo z veseljem to ratifikacijo potrdili. Naj bog živi Slovenijo v združeni Evropi.
Hvala gospodu Soku. Besedo ima gospod Jakob Presečnik, ki bo govoril v imenu Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Spoštovani! Lanskega 1. maja je Evropska unija prestopila prag največje širitve v svoji zgodovini. Nova širitev je s seboj prinašala nove izzive, nove poglobitve in tudi novo odprto vprašanje o tem, kakšna je vloga posameznih institucij in njihovo delovanje. Ob tem je potrebno povedati, da vse od prvih začetkov oblikovanja integracije, katere cilj je bil predvsem gospodarsko sodelovanje, pa do sedaj, ko politično sodelovanje držav članic vse bolj pridobiva na veljavi, institucionalne spremembe niso vedno sledile spremembam v razvoju in naravi Unije. Nova širitev pa je povzročila tudi to, da se je Evropska unija s tovrstnimi vprašanji začela bolj intenzivno ukvarjati. Del nastajanja te pogodbe je bila tudi Slovenija, še kot nečlanica je sodelovala s svojimi predstavniki tudi državnega zbora pri delu konvencije o prihodnosti Evrope, ki je pripravljala osnutek ustavne pogodbe. Poslanci državnega zbora so sodelovali tudi pri spremembah in dopolnitvah osnutkov ustavne pogodbe, ki je potekalo v okviru medvladne konference pod italijanskim in kasneje pod irskim predsedovanjem Evropski uniji. Štirje deli ustavne pogodbe prinašajo marsikatero novost pri delovanju Evropske unije, pri njenih organih, med drugim uvaja institut predsednika evropskega sveta, ministra za zunanje zadeve, ki je hkrati tudi podpredsednik evropske komisije, predvsem pa se zagotavlja enoten institucionalni okvir za delovanje Unije. Zagotovo je pomembna tudi vključitev listine Unije o temeljnih pravicah, s čimer le-ta dobiva pravno zavezujočo obliko. Ob tem velja omeniti tudi zavezo, da Unija pristopi k evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic, in ob tem je potrebno povedati, da je eden od ciljev ustavne pogodbe spoštovanje glasu vseh držav članic, ne glede na njeno velikost in število prebivalcev. Pogodba o ustavi za Evropo vsebuje tudi elemente, s katerimi se želi odpraviti tako imenovani demokratični primanjkljaj, približati Evropo njenim državljanom in zagotoviti večjo učinkovitost delovanja institucij, je tudi element povezovanja in spoštovanja različnosti. In v smeri približevanja delovanja Unije njenim državljanom je bila med drugim uvedena državljanska pobuda, ki omogoča najmanj milijonom državljanom Evropske unije iz večjega števila držav članic, da pozovejo evropsko komisijo k predložitvi predlogov o zadevah, za katere državljani smatrajo, da bi bilo dobro sprejeti pravni akt Evropske unije. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da se bo z ratifikacijo nadaljevala razprava o ustavi ter informiranje javnosti o njej. Ob tem ne smemo pozabiti, da kljub rezultatom zadnjih javnomnenjskih anket o ne najboljšem poznavanju evropske ustave s strani državljank in državljanov so naši državljani že dokazali, da niso indiferentni do vključevanja in aktivnega sodelovanja Slovenije v Evropski uniji. Udeležba na referendumu je zagotovo dokaz za to. Ustavna pogodba bo po zaključku ratifikacijskih postopkov v državah članicah, ki naj bi se predvidoma končali do 1. novembra 2006, tega dne stopilo v veljavo, do takrat pa bo še dosti časa, da se javnost še temeljiteje seznani z njeno vsebino. Ob pravočasni ratifikaciji v celotni Evropski uniji pa bo Slovenija lahko Uniji leta 2008 predsedovala v okviru trojke držav, kar ji bo olajšalo breme predsedovanja. Tudi evropski parlament, v katerem so zastopani predstavniki vseh držav članic, je s prepričljivo večino sprejel resolucijo o evropski ustavni pogodbi, kjer so med drugim zapisali, da evropska ustava odraža štiri načela, na katerih pogodba temelji: večja preglednost narave in cilje unije, večja učinkovitost ter okrepljena vloga v svetu, večja demokratična odgovornost ter več pravic za državljane. V samem izvajanju se bodo pokazale prednosti in morebitne slabosti pogodbe o ustavi za Evropo. Prepričani pa smo, da bo smer izvajanja pogodbe o ustavi za Evropo potekala v okviru zastavljenih ciljev ob njenem nastajanju: zadostiti potrebi po bolj demokratični, učinkovitejši, preglednejši in manj zapleteni Evropski uniji. Zato bomo poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke predlog zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo s sklepno listino podprli. Tudi iz programa SLS, Slovenske ljudske stranke je razvidno, da se zavzemamo za to, da bo Slovenija delovala kot dejavna članica Evropske unije in mednarodne skupnosti in bo tako prispevala k oblikovanju skupnih evropskih stališ do globalnih političnih vprašanj. Naše pobude in stališče o strukturah Evropske unije bodo usmerjene v uveljavitev tistih interesov, ki zadevajo najširši krog prebivalcev države. Slovenija bo uspešna članica povezave, če bo naše članstvo prispevalo k izboljševanju položaja za kar največ državljank in državljanov. Ključno je zagotavljanje enakopravnega položaja na vseh področjih. Kot rečeno, poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo zakon o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo podprla. Hvala lepa.
Hvala gospodu Presečniku. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Branko Grims. Prosim.
Hvala za besedo. Vsem zbranim in tudi vsem, ki danes spremljajo to dogajanje v parlamentu Republike Slovenije, prav lep pozdrav! Odločitev, ki je danes pred nami, je zagotovo dolgoročno najpomembnejša od vseh, ki jih bomo sprejeli v tem mandatu. Kljub temu pa želim opozoriti predvsem na to, o čem pravzaprav danes odločamo. Gre za to, da postavljamo nek nov okvir, pravni temelj naše skupnosti, Evropske unije, v kateri že smo, in torej s tem pravni okvir, znotraj katerega bo v bodoče delovala naša država. Lahko bi danes govorili o tem - in nekateri so že izražali tak strah -, da se lahko zgodi, da bi prevladala kvantiteta nad kvaliteto, ampak naj to ponazorim z enim preprostim primerom. Poglejte, ni nujno, da je vedno tako. Res je, ustava oziroma pogodba o ustavi za Evropo skupaj s sklepno listino je mnogo večja na pogled v primerjavi z našo ustavo, pa vendar, do tedaj, ko bo dejansko uveljavljena ta pogodba, pa tudi potem, in to posebej poudarjam, bo seveda še vedno veljalo, da je Slovenija demokratična republika, da je Slovenija socialna in pravna država in predvsem, da je to država vseh državljank in državljanov, utemeljena na trajni in neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe, kajti še vedno in v celoti bo veljala tudi ustava Republike Slovenije in njej smo vedno bili, smo danes in še vedno bomo zavezani vsi, ki tukaj odločamo. Prednost tega akta je zagotovo v tem, da bodo poslej bolj jasna pravila igre. Da bodo lahko tudi v določenih polemikah, recimo tudi v kateri od teh, ki se te dni odvijajo v Sloveniji, lahko določbe te pogodbe na nek način za zgled, vsaj idejni zgled pri iskanju rešitev za nas same. Kajti če temu ne bomo sledili, se lahko hitro zgodi, da postavimo kakšno lastno institucijo, ali sami sebe, ali svoje državljanke in državljane v manj ugoden položaj, kot pa ga bodo imeli drugi. In to je seveda prednost tega akta, da je enoten za celotno področje in da bo vplival na pravo celotne Unije. Ne kratkoročno, ampak dolgoročno bo pripeljal do velikega poenotenja prava na vseh področjih, po mojem osebnem prepričanju tudi do zmanjšanja razlik med posameznimi pravnimi družinami, ki pač obstajajo na tem območju. Sam osebno bom glasoval za, ne zato, ker bi mi kdo to posebej naročil, ne vem, po strankarski liniji ali pa zato, ker tako pač priporoča vlada, ampak iz preprostega razloga: ker nisem pozabil nekega večera, ko smo se pri Prešernovem spomeniku srečali prijatelji iz Slovenske demokratske stranke s kolegi iz Nove Slovenije in pozdravili izide, res plebiscitarne izide referenduma o naši vključitvi v Evropsko unijo in takrat hkrati tudi v zvezo Nato. Ta plebiscitarna odločitev je bila sprejeta z več kot absolutno večino vseh slovenskih volivk in volivcev in ta odločitev, sem prepričan, nas zavezuje. Z nikomer, s katerim sem govoril od tedaj in je takrat glasoval, še nisem imel priložnosti govoriti in slišati njegovega mnenja, ki bi šlo v tej smeri: veste, zdaj bi pa morali ponovno odločati o ustavi zaradi tega, ker je to nekaj drugega. Ni, kajti takrat je v resnici že nastajala ta ustava. Takrat je bilo jasno, kateri so temeljni obrisi tega akta, ki je danes pred nami. In zaradi tega sem prepričan, da je naša moralna in politična, predvsem pa tudi človeško-etična dolžnost, da z glasovanjem za pogodbo omogočimo, da se Slovenija pridruži vsem tistim, ki bodo to pogodbo v prihodnjem obdobju tudi podprli in sledili njeni ureditvi. Hvala.
Hvala gospodu Grimsu. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade! Dovolite, da povem nekaj svojih misli ob ratifikaciji ustave za Evropo. Visoka podpora cilju vstop v Evropsko unijo daje argument za ratifikacijo v državnem zboru. Ne daje pa argumenta za to, da bi se odvezali od pravice do obveščenosti, ki bi jo morali priznati državljankam in državljanom Republike Slovenije. Kajti teža zakona, o katerem bomo danes odločali, se ne skriva v petih členih in bi lahko samo v teh pet členov z amandmaji posegali, pač pa se skriva v 2. členu, v katerem je, kot je bilo danes že mogoče slišati, zapisano osnovno besedilo 36 protokolov in dve prilogi, pa še sklepna listina s 50 izjavami. Prav zato je mogoče v zvezi s sprejemanjem tega akta se vprašati, ali bodo pričakovani učinki zgodnje ratifikacije odtehtali tisto, o čemer sem poprej govorila. Odtehtali namreč to, da v resnici veliki večini, skoraj tričetrtinski večini državljank in državljanov Slovenije, vsebina ustavne pogodbe ni znana. Pustimo sedaj ob strani, koliko je kdo imel možnosti spremljati nastajanje besedila ustave za Evropo. Dejstvo je, da bi to bilo merljivo samo s tem časom, ko je bil dostopen slovenski izvirnik ustave za Evropo. To pa vemo, da je Poročevalcu bilo objavljeno 17. januarja 2005. Vprašanje, ki se mi zastavlja, je seveda to, ali ne bi bilo mogoče dogovorov, ki so spremljali vstop Slovenije v EU, nadaljevati tudi v tem postopku, pa je bilo pač tako, da je bil najprej predlog za trenutek ratifikacije, potem šele dogovarjanje o tem, kako naj ratifikacija poteka. In sedaj dovolite, da ob vseh prednostih, o katerih je bilo tudi že govora, ki se nam v ustavi za Evropo odpirajo, vendarle opozorim na nekaj, kar bi pričakovala, da je rešeno drugače. V listini o temeljnih pravicah, tam v uvodu, v preambuli je zapisano, da postavlja Unija posameznika v središče svojih dejavnosti z vzpostavitvijo državljanstva Unije. Tu se začenja moj problem, namreč v 3. členu ustave Republike Slovenije je zapisano, da je Slovenija država vseh svojih državljank in državljanov. V 115. členu poslovnika, v četrtem odstavku je tudi napisano, da je treba za temeljne subjekte predloga zakona uporabljati ženski in moški spol, v nadaljevanju pa potem seveda samo moški spol. In če govorimo o tem, da je prednost evropske ustave tudi spoštovanje jezikovne značilnosti, se mi zdi, da v tem primeru predlog ustave za Evropo te značilnosti slovenskega jezika, da imamo za delujoče osebe posebno obliko za moški in ženski spol, v ustavi pač ni upoštevana, ker je v 1. členu zapisano: "na podlagi volje državljanov in držav Evrope, da gradijo skupno prihodnost" - in tako naprej, pač, ne vidim tistega dela populacije, ki je po statističnih podatkih večinski, in to obžalujem. Hvala.
Hvala gospe Potrati. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Spoštovani! Vsi se še spominjamo izjave visokega vladnega predstavnika z druge strani Atlantika v smislu, koga pa naj pokličem v Evropi, da bo moj kvalificirani sogovornik. Z ustavo za Evropo, o kateri bomo danes glasovali tega verjetno še ne bomo rešili, bomo pa naredili velik korak in to zelo pomemben korak naprej v tej smeri. Potrebna je bila dolga in naporna pot, vendar ta pot je bila zelo uspešna. Če upoštevamo, da je leta 1957 bila podpisana rimska pogodba s skromnimi ambicijami urediti razmere na trgu premoga in jekla s šestimi državami, danes, slabih 50 let kasneje, pa sprejemamo ustavo zveze s 25-imi državami. Da so prišli do tega trenutka je preteklo veliko časa, vloženega je bilo veliko truda, potrebna so bila naporna pogajanja in tudi marsikdaj izvirni postopki. V zaključni fazi je v pogajanjih v okviru konvencije sodelovalo 25 držav, ki so zastopale vsaka svoj interes in tudi kot skupine nekaj držav s skupnim interesom teh držav. Prav gotovo se je skupni interes določene skupine pokazal v razmerju velike države Evrope in na drugi strani skupine majhne države. Drugačen interes je bil v razmerju stare države EU do mnogim bodočim članicam Evropske unije in tudi na relaciji bolj razvite države, manj razvite države je potekala interesna razprava. Zaradi širine interesov ni čudno, da je konvencija trajala skoraj leto in pol in nastal je akt, poln kompromisov, kot najnižji skupni imenovalec vseh interesov vseh 25 držav. Konvencija je končala delo malo pred širitvijo Evropske unije z 10-imi novimi državami, zato je dokument relativno uravnotežen in sprejemljiv za vse, po drugi strani pa verjetno nihče ni z vsem zadovoljen, vsak je moral nekaj žrtvovati, vsi pa so dobili veliko. Ustava postavlja določene okvire delovanja zveze in tudi njenih državljanov. Posebno pomembno se mi zdi uvrstitev načela trajnostnega razvoja s ciljem odzvati se na potrebe današnjih generacij, vendar brez ogrožanja potreb prihajajočih generacij, s tržnim gospodarstvom in z relativno visokim socialnim značajem. Pri nas se je v tem času vsilila zanimiva razprava o poznavanju evropske ustave. Verjetno vsi soglašamo, da je ustava skoraj ekspertna tematika, ki ne zanima najširše javnosti in to kažejo tudi javnomnenjske raziskave. Slovenski državljani 60% podpiramo sprejetje ustave Evropske unije, pri tem pa do 20% vprašanih pozna ali deloma pozna materijo. Pri tem velja mnenje, da za sprejetje ni potreben referendum. Takšno razmerje pozna tudi teorija. Na posvetu ustavne komisije državnega zbora je priznan ustavni strokovnjak predstavil to problematiko takole: "Do 20% ljudi zanima ali deloma zanima ta tematika, 50% ljudi jo zanima samo takrat, ko trčijo na probleme, ki jih obravnava ustava ali pa mislijo, da obravnava ustava, 30% pa jih sploh ne zanima ta tematika." To nazorno kažejo tudi vse raziskave javnega mnenja v Sloveniji, kar pomeni, da ljudje zaupajo predlogu, da se zavedajo, da ga je potrebno sprejeti, ni pa materija, o kateri bi na široko razpravljali. Ne nazadnje je to ugotovila tudi prejšnja vlada, pri tem se postavlja vprašanje, zakaj v teh dneh ni bila opravljena kakšna poštena raziskava o poznavanju slovenske ustave. Prepričan sem, da bi bili rezultati podobni in da teorija o interesu do te materije vsekakor drži. V razgovoru z ljudmi sem zaznal, da ljudi bolj kot, kaj je zapisano v posameznem členu evropske ustave in kaj to pomeni - nennazadnje ekzaktno razlago nam lahko da samo ustavni ekspert - zanima, ali bo s sprejetjem ustave Slovenija postala bolj evropsko kompatibilna. Se pravi, čisto praktična vprašanja, kot na primer ali bo naša država bolj pravna država, ali bomo v Sloveniji vsi bolj enaki pred zakonom. Žal smo v tem času v situaciji, ko skoraj nihče več ne verjame v to. Kot na primer, ali bomo imeli manj sodnih zaostankov, ali bomo imeli manj ekscesnih primerov ali podobnega. Marsikdaj to nima neposredno nobene zveze z ustavo, ampak ljudje živijo realno življenje, v realnem svetu, z realnimi problemi in težavami in tudi predstavami. To pomeni, da se neka materija ne da vsiliti ljudem, da jo berejo, še posebej, če je težavna. Evropska unija in tudi ustava bo v zavest ljudi prišla postopoma prek realnega življenja, preko institucij, ki jo predstavljajo in pogojujejo naše življenje in delo. Tudi sam zastopam stališče, da je ustavo za Evropo danes potrebno ratificirati brez nepotrebnih zapletov, v prihodnosti pa postoriti potrebne korake, da jo bomo na sprejemljiv način približali tudi državljanom. Glasoval bom za podporo. Hvala.
Hvala gospodu Petanu. Besedo ima gospa Majda Širca. Prosim.
Hvala za besedo. Enakopravnost, človekovo dostojanstvo, solidarnost, demokracija, mir, človekove pravice in temeljen svoboščine, pravičnost, načelo pravne države, svoboda so temeljen besede v ustavni pogodbi oziroma listini. Vsakdo ima pravico do svobodnega izražanja, beremo v 11. členu in ta pravica vključuje svobodo mnenja ter sprejemanje in širjenje vesti. Ob tej priliki moram povedati, da mi je žal, da je svoboda izražanja oziroma širina polne svobode izražanja v današnjem zboru okleščena glede na odločitev kolegija, da se razprava omeji in da bomo o temeljnem dokumentu, ki bo okvirjal naše življenje, razpravljali v omejenem času. Danes bomo zaključili sejo pred večerjo, pred volitvami pa smo neštete seje zaključevali pred zajtrkom. Rada bi se dotaknila tistih temeljnih členov, ki vsaj meni pomenijo izziv znotraj listine o temeljnih pravicah. Opozorila bi rada tudi na tiste dograditve, ki jih v naši ustavni ureditvi nimamo, kljub temu da imamo na mednarodnih pogodbah te potrjene, a vendarle! Recimo, zanimivo je, da se v 3. členu, ki govori o pravici do osebne celovitosti, srečamo še z novim pojmom, ki ga je prinesel čas razvoj tehnologije in znanosti in se srečujemo s pojmom o prepovedi evgeničnih postopkov, zlati tistih, katerih cilje je selekcija ljudi. Gre za vprašanje, ki se je postavilo z razvojem medicine, evgenični postopki, vemo, da so tisti postopki, pod katerimi se razumejo selekcijski programi, sterilizacijske kampanje, prisilne nosečnosti, etnične poroke, ki niso dovoljene po statutu mednarodnega kazenskega sodišča. In ta širitev 3. člena tudi s prepovedjo tovrstnih postopkov je po moji presoji zelo pomembna, tako kot tudi prepoved reproduktivnega kloniranja oziroma vseh drugih oblik kloniranja, ki ne temeljijo na medicinski postavki. Druga zanimivost, ki jo velja znotraj listine o temeljnih pravicah tudi poudariti, se nanaša na 9. člen, ki govori, da sta pravica sklepanja zakonske zveze in pravica ustvarjanja družine zagotovljeni v skladu z nacionalnimi zakoni. Se pravi, prepuščeni nacionalnim odločitvam. Tu je zaznan napredek od evropske konvencije o človekovih pravicah, ki govori o pravici moškega in ženske do sklepanja zakonske zveze in ustanovitve družine, v imenovanem členu ustave pa se srečamo z definicijo, da zakonska zveza ni edina oblika za družino, to se pravi, med žensko in moškim. Skratka, člen niti prepoveduje niti ne zagotavlja statusa poroke istospolnih partnerjev oziroma partneric - skratka, to prepušča nacionalnim zakonodajam, kar je zelo pomembno. Širi definicijo. Rada bi opozorila tudi na 12. člen, ki je nekje smiselno povezan, seveda zelo pojmovno smiselno, z našim 14. členom ustave. Gre seveda za člen, ki govori o prepovedi diskriminacije in sporoča, da ne gre zgolj za prepoved zapostavljanja glede na spol, raso, barvo, etnično ali socialno poreklo, jezik, vero, politično ali drugo prepričanje, narodnostno manjšino, premoženje, invalidnost, starost in državljanstvo ali celo spolno usmerjenost, temveč tudi glede na genetske značilnosti. Tudi tu se srečujemo z novim terminom, ki je bil v mednarodnih pogodbah že omenjen, vendar je odločitev komisije, da ga vključi v ustavo, zelo pomembna. Člen, ki obravnava enakost med žensko in moškim, je pomemben zato, ker vsebuje princip posebnih ukrepov. Morda se bo kdo čudil nad njim, vidim, da so se že, ampak zdi se mi zelo pomemben, ker je plod daljše diskusije, ki se je dogajala znotraj komisije evropskega parlamenta, in je zelo soroden tistemu, ki se je zgodil s 43. členom ustave Republike Slovenije, ki je bil lani dograjen oziroma nadgrajen in spremenjen, saj pravi, da načelo enakosti ne preprečuje ohranitve ali sprejetja ukrepov o specifičnih ugodnostih v korist nezadostno zastopanega spola. Res je, da referira predvsem na poklicno kariero in nekoliko manj na politično. Pri tem zelo bežno, na žalost bežnem, preskoku in pregledu teh členov, ki so, kot rečeno, po moji presoji strokovno zelo izzivalni in s katerimi se bodo zagotovo različni krogi še srečali in o njih diskutirali, naj omenim še svoje veselje, da je področje kulture tako asketsko obdelano, kot je v tej pogodbi. Govori namreč o tem, naj si države članice na tem področju same urejajo to materijo, tako kot že pri pristopnem pogajanju, ko smo se srečali samo z eno direktivo, kajti edino, kar je važno na tem področju, je njen razcvet. Hvala za kratko odmerjen čas.
Hvala gospe Širci. Besedo ima mag. Franc Capuder.
Spoštovani predsednik, člani vlade, diplomatski zbor, kolegice poslanke in poslanci! Državljanke in državljani Republike Slovenije se zavedamo svojih korenin, ki imajo osnovo v kulturni, verski in humanistični dediščini Evrope in iz katere izhajajo univerzalne vrednote, katere priznava moderni svet in za katere si prizadevamo v vsakdanjem življenju. Tudi zaradi tega smo se v lanskem letu z veliko večino na referendumu odločili, da postane Evropa naš skupni dom, kjer imajo človekove pravice svoje mesto in kjer bo omogočen oseben razvoj posameznika in narodnih skupnosti. Zavedamo se tudi dejstva, da je verjetno edino prava pot splošnega napredka predvsem v preseganju razlik in v skupnem delovanju za mir, pravico in solidarnost v svetu. V takem okolju so lahko ustvarjeni ugodni pogoji za splošni tehnološki razvoj, ki bo v službi človeka. Želja Unija je - in to je zapisano tudi v ustavi za Evropo, katero danes sprejemamo -, da na vsem svoje območju spodbuja podjetja, raziskovalne centre in univerze pri raziskovalnih in tehnološkorazvojnih dejavnostih in podpira medsebojno sodelovanje ter sodelovanje s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami. Posebna skrb je namenjena usposabljanju in mobilnosti raziskovalcev v Uniji ter razširjanju in optimizaciji rezultatov znanstvenoraziskovalnih aktivnosti v Uniji. To bo imelo za posledico še večjo konkurenčnost, ki bo potrebna za izpolnitev drugih ciljev, zapisanih v ustavi. Glede na široko podporo, ki so jo državljanke in državljani Slovenije izrazili pri vstopu naše države v EU, sem mnenja, da ni posebnega razloga, da bi odlašali z ratifikacijo ustavne pogodbe. Zavedamo se, da je ustavna pogodba sad številnih kompromisov. Besedilo ustave je zapisano in ga ni mogoče spremeniti. Zato je naša odločitev samo, da zakon o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo sprejmemo ali pa tekst zavrnemo in kot eden od partnerjev v procesu evropskega združevanja ogrozimo proces. Delim prepričanje s tistimi, ki zagovarjajo stališče zgodnjega sprejema tudi zaradi tega, da spodbudimo tiste, ki bodo svojo odločitev "za" izrekli na referendumu. Kljub temu pa se zavedam dejstva, da je potrebno državljanke in državljane bolj podrobno seznaniti s pogodbo za ustavo, kot pa je bilo to narejeno do sedaj. Seveda bom zakon o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo podprl.
Hvala gospodu Capudru. Besedo ima gospod mag. Milan Cvikl.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke, poslanci državnega zbora in evropskega parlamenta, predstavniki držav EU, stalni predstavnik EU in upam, da tudi predstavniki kandidatk za EU. Danes bom kot poslanec državnega zbora podprl ratifikacijo pogodbe o ustave za Evropo. Z nekateri med tukaj prisotnimi sem v preteklem letu sodeloval tako pri dodajanju zadnjih pomembnih detajlov na dogovor voditeljev kot pri pogajanju potem, kakšni jezikovni pogoji so sprejemljivi pri ustavni določitvi imena naše prihodnje valute, evra. Naj ob tem povem, da smo časovno na pristojnem odboru v preteklem mandatu o imenu valut razpravljali skoraj toliko časa kot o celotnem tekstu pogodbe. Če se bo po ratifikaciji razprava o ustavi zaključila, bo ta priložnost, priložnost razširiti vedenje o Evropi ob razpravo o ustavi, izgubljena. Če bomo po ratifikaciji ustave nadaljevali z razpravami in širjenjem razumevanja kaj pomeni za nas Evropa, opredeljena z novo ustavo, bo to dobro. Da je potrebno, se verjetno strinjamo vsi. Vsebinsko bi danes rad govoril predvsem o ekonomskih vzvodih, ki jih omogoča nova ustava. V njih je nedavno v evropskem parlamentu govoril predsedujoči Evropske unije, gospod Jeana Cloude Jounger. Dejal je, da če je prva prioriteta letošnjega evropskega predsedstva preoblikovanje pakta stabilnosti in rasti, potem je druga prioriteta revizija lizbonske strategije. Dogovor o tem je temelj za dogovor o tretjem, letos najtežjem političnem dogovoru, in sicer o naslednji finančni perspektivi oziroma o naslednjem več letnem finančnem okviru kot to določa ustava. Dobro je, da se poudari enakopravnost objektivno različnih ciljev lizbonske strategije in Evrope v celoti. Ekonomski cilji Evrope, kot to določa tretji odstavek 3. člena ustave, so namreč prizadevanja za: prvič, trajnostni razvoj Evrope, ki temelji na uravnoteženi gospodarski rasti in stabilnosti cen, in drugič, prizadevanja za visoko konkurenčno, socialno, tržno gospodarstvo, usmerjeno v polno zaposlenost in socialni napredek. V Evropi gre sedaj za to, da vzpostavimo blaginjo Evropejk in Evropejcev. Gre za to, da se deluje danes, da se vsem zagotovi dostop do evropskega modela družbe. Toda prav ohranjanje in razvoj tega modela zahteva izvedbo reform. Vendar, kot pravi gospod Jounker, Evropejke in Evropejci ne marajo reform. Morda to velja tudi za nas. Bojimo se reform, jih ne razumemo ali ne želimo razumeti dobrih razlogov za reforme. Nujno je zato pojasniti, da se z reformami, vključno z reformami gospodarskih okvirov lizbonske strategije, večletnega finančnega okvira zagotavlja ohranitev in vzdržnost evropskega družbenega modela. Potrebno je tudi jasno povedati, da v kolikor bodo posamezne države reforme odlagale ali pa bodo izvajale celo antireforme, bomo plačali samo še višjo ceno. Spoštovani! Ocenjujem, da nova ustava omogoča pospešitev ekonomskih reform. Z ustavo smo na Evropsko unijo prenesli izvajanje določenih skupnih ekonomskih politik, za katere velja ekonomija obsega reševanja na ravni EU. Vendar je pri tem procesu ključno, da se: prvič, oblikuje evropske strategije na dve do tri leta, in drugič, da se evropske ekonomske strategije uresničuje na ravni posamezne države. Ob tem je pomembno, da države dogovorijo svoje akcijske gospodarske načrte skupno s socialnimi partnerji in da se jih sprejme v državnih parlamentih. Predlog strategije razvoja Slovenije, pripravljen do junija lanskega leta, je poskus izdelave okvirja takšnega načrta za Slovenijo. Če bomo to naredili v Sloveniji in ker bodo to slej kot prej naredili v drugih državah, bo v Evropski uniji bolje kot do sedaj mogoče usklajevati evropske ekonomske politike. Lahko bomo uspešno nagradili lizbonsko strategijo, potrdili vlogo pakta stabilnosti in rasti in v polnem izgradili notranji trg. Slovenija in celotna evropska povezava z novo ustavo torej predvsem pridobivata nove možnosti. Ali jih bomo znali izkoristiti, bo odvisno od nas samih, zato je dobro to ustavo zelo dobra poznati. Naj sklenem z informacijo, da je šele od 11. januarja 2005 tako imenovana bralcem prijazna ustava, žal samo v angleškem jeziku, na voljo na spletni strani Evropske unije, s povezavami s spletnega državnega portala. Ta verzija ustave je sestavni del naporov, ki jih Evropa v celoti namenja čim boljšemu informiranju pred odločanjem v domačih parlamentih. Kljub temu da smo do zdaj verjetno še premalo izkoristili te skupne evropske napore, in kljub hitenju bom podprl pogodbo o ustavi za Evropo. Hvala lepa.
Hvala gospodu Cviklu. Besedo ima gospod Mihael Prevc. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani člani vlade, spoštovani gostje, spoštovane kolegice in kolegi poslanci! Z veseljem bom podprl predlog zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo s sklepno listino. Tako kot sem bil ponosen lanskega 1. maja, ko sem kot župan imel čast dvigniti evropsko zastavo v naši občini, sem ponosen tudi danes, saj kot poslanec državnega zbora lahko sodelujem pri ratifikaciji tako pomembnega dokumenta, kot je pogodba o ustavi za Evropo. To je vsekakor dokument, ki opredeljuje vrednote in cilje Evropske unije, temeljne pravice in državljanstvo zveze, njene pristojnosti, ustanove in organe, temeljne človekove pravice; skratka, pravila igre državljanov Evrope. Res, da je ciljni datum za uveljavitev pogodbe šele novembra 2006, pa vseeno ne razumem skeptičnega razmišljanja nekaterih posameznikov, da se z ratifikacijo evropske ustave preveč hiti in da bi bila potrebna bolj poglobljena ter široko zastavljena javna razprava. Kar pa se tiče pomislekov, da je javnost o evropski ustavi premalo informirana, do neke mere verjetno drži. Vendar pa sem prepričan, da so tistemu, ki želi zadeve spoznati, le-te v času elektronskih medijev povsem dostopne, poleg tega pa bo imel vsak državljan še veliko možnosti, da se v nadaljevanju z ustavno pogodbo tudi temeljito seznani. Ob tem pretiranem strahu, da naši državljani ustavo za Evropo premalo poznajo, se sprašujem, koliko pa nam je poznana ustava Republike Slovenije - toliko, kolikor nas pač zanima in takrat, ko se nas tudi osebno dotakne. Slovenci se zelo radi zgledujemo in primerjamo z evropskimi državami na različnih področjih. Danes pa imamo enkratno priložnost, da med prvimi državami Evropske unije ratificiramo ustavni predlog za Evropo in s tem damo zgled ter pozitivno vplivamo na državljane tistih držav, ki se bodo o ratifikaciji tega dokumenta odločali na referendumu. Spoštovane kolegice in kolegi poslanci! Če smo se državljani Republike Slovenije z veliko večino na referendumu odločili za Evropo, potem danes spoštujmo tudi voljo državljanov, ki so nam dali možnost, da potrdimo še ustavni red, ki naj v tej Evropi tudi velja. Te priložnosti ne smemo izpustiti iz rok. Hvala lepa.
Hvala gospodu Prevcu. Besedo ima gospod Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Danes sprejemamo dokument, ki ga lahko vsaj po zastopanosti v tem zboru in pa po svečanosti, kakršne smo se lotili pred začetkom te seje, primerjamo z vstopom Slovenije v EU. Če smo za tisti čas bili v Slovenski nacionalni stranki prepričani, da so slovenske državljanke in državljani premalo obveščeni o tem, kar nas v lepi Evropi čaka, in pa predvsem premalo realistično osveščeni o tem, kar nas v Evropi vse čaka - ne vem sploh, kaj naj si mislimo danes, ko sprejemamo to ustavno pogodbo. Te naše trditve in prepričanja potrjujejo tudi javnomnenjske raziskave. 73% je tistih ljudi, ki ne ve kaj danes mi tukaj sprejemamo, ne pozna vsebine. In med temi 73% mislim, da je tudi kar nekaj vaših volivcev, pa tudi volivcem mojega predhodnika, ki jih je malo prej pošiljal na internet, da si sami preberejo nekaj. Ne nazadnje, nedolgo tega na odboru za evropske zadeve, na katerem ste samo iz vam znanih razlogov, pa očitek leti predvsem na predstavnike Liberalne demokracije in pa Združene liste, izključili javnost, ste tudi vi izražali, vsaj kolikor je meni znano, pomisleke glede na hitrost sprejemanja te ustavne pogodbe. Danes oziroma nekaj tednov, nekaj dni potem, ko ste to na odboru izjavljali, se vaše mišljenje tako na hitro spremeni! Ali ni to morda dvoličnost? Ne bi temu nekje rekli dvoličnost? V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da v kolikor bi ustavno pogodbo sprejeli kasneje, se pravi, bi dali nekaj časa ljudem, da se z njo seznanijo, to ni naredila ne prejšnja vlada, je imela nekaj časa za to, žal, tudi sedanja vlada z ratifikacijo te ustavne pogodbe hiti, se ne bi zgodilo nič katastrofalno drastičnega v tej državi, niti bi se drastično na slabše spremenila kvaliteta življenja ljudi, kaj šele izboljšala. Ker kakor bi se izboljšala, bi rade volje danes pomagal pri ratifikaciji te pogodbe. Glede na to, da v Slovenski nacionalni stranki spoštujemo Slovenke in Slovence, pač, brez njihove osveščenosti ne moremo podpreti te ustave. Hvala.
Hvala gospodu Zagorcu. Besedo ima gospa Darja Lavtižar Bebler.
Spoštovani visoki zbor! V času snovanja pogodbe o ustavi za Evropo je bilo nemalokrat poudarjeno, da je treba priti do takšnega teksta, ki bo načelne narave in razumljiv, tako da ga bo mogoče približati slehrnemu prebivalcu v državah članicah EU. To sicer ni bilo doseženo, nedvomno pa je bilo opravljeno izredno obsežno in zahtevno delo, dosežen je bil kompromis, s katerimi se strinjajo vse posamezne nacionalne vlade v EU, in kompromis kot temelj, na katerem želijo vlade sodelovati v prihodnje z namenom dejansko koristiti evropskih državljanom, državam članicam, vključno z njihovimi regijami in lokalnimi oblastmi ter zagotoviti učinkovito delovanje institucij Unije in s tem EU kot celote. Očitno pa se ni bilo mogoče izogniti pretirani zapletenosti teksta. Namesto jasnega besedila načelne narave, ki bo določalo zgolj okvir in temelj oziroma temeljna načela bodočega sodelovanja, odločanja in delovanje Evropske unije in v Evropski uniji, smo dobili besedilo, ki nakazuje, da gre bolj za meddržavno pogodbo oziroma skupek meddržavnih pogodb kot pa za ustavo oziroma ustavnopravni tekst v klasičnem smislu. Kljub temu pa velja poudariti, da pogodba o ustavi za Evropo, ki jo danes obravnavamo in jo nameravamo ratificirati, prinaša večjo jasnost glede narave Unije in njenih ciljev ter glede odnosov med Unijo in državami članicami. Podrobno so predstavljeni cilji Unije ter njene pristojnosti in omejitve, njena politična orodja in njene institucije, potrjena je dvojna legitimnost Unije, saj je določeno, da je Unija zveza držav in državljanov. V Sloveniji je velika večina volivcev podprla vstop Republike Slovenije v Evropsko unijo. To pa seveda ne pomeni, da ne bi bila potrebna še bolj temeljita in široka predstavitev ali resna javna in strokovna debata o pogodbi o ustavi. Posebej pa se tukaj želim ozreti vsaj na dejstvo, da se s to pogodbo posebej zaokrožuje sistem priznanih človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter sistem njihovega uveljavljanja ter varovanja. Z vključitvijo listine Evropske unije o temeljnih pravicah v besedilo pogodbe se ustvarja ozračje in pravna podlaga, ko se v polni meri spoštuje tudi evropska konvencija o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, socialnih listin, ki sta jih sprejela unija in Svet Evrope ter sodna praksa sodišča Evropske unije in evropskega sodišča človekovih pravic. Vse našteto je izrednega pomena, saj so postavljeni nastavki za uvajanje in zagotavljanje še višjih in usklajenih standardov človekovih pravic, pri čemer bo glede slednjega zelo pomembna usklajena sodna praksa oziroma usklajena razlaga posameznih človekovih pravic in svoboščin. In končno, takšna ureditev in zaokroženost sistema varstva človekovih pravic pa je pomembna tudi za tisti del evropskih držav, ki še niso članice Evropske unije. Tudi tam se bodo poslej lahko sklicevali in pozivali k dvigovanju standardov utrjevanja in varovanja človekovih pravic v lastnih državah, kajti Evropa ne šteje samo 450 milijonov prebivalcev kolikor nas je v Evropski uniji, ampak nas je vseh okrog 800 milijonov. In ne pozabimo, v preostalih državah Evrope si ljudje želijo v Evropsko unijo prav zato, ker prav v Evropski uniji vidijo najbolj trdno garancijo za spoštovanje človekovih pravic. Človekove pravice pa so univerzalne in nedeljive. Hvala.
Hvala, gospe Lavtižar Bebler. Besedo ima gospod Feri Horvat. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane ekselence, veleposlaniki, visoki gostje, kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Spadam med tiste, ki podpirajo zgodnjo ratifikacijo, kajti prepričan sem, da to dokazuje odgovornost in zrelost Slovenije kot nove članice Evropske unije, in verjamem tudi v to, da je to pomembno sporočilo za druge članice, še posebej za tiste, ki bodo organizirale referendume. Strinjam se pa s tem, da to, kar je bilo zamujeno pri informiranju, da bo v naslednjih dneh, tednih in mesecih še treba storiti. Za soglasje k ustavi se mi zdi bistveno, da pomeni ta dokument vendarle k vsem legitimnim prigovorom, četudi ni idealen, vendarle zgodovinski dosežek za razširjeno združeno Evropo in priložnost za njeno prihodnost. Evropska unija namreč od nastanka do danes ni imela celovitejšega, po mojem mnenju, boljšega - pa tega ne trdim samo zato, ker sem imel priložnost sodelovati v sklepni fazi konvencije, ampak sem v to prepričan bolj demokratično pripravljenega ustanovnega in usmerjevalnega dokumenta, kot je ta predlog. Je tudi brez primere v svetu. Soglasna opredelitev vrednot in ciljev brez pretiravanja pomeni civilizacijski dosežek za Evropo in za svet. Naj navedem samo nekatere ekonomsko-socialne prvine: model socialno tržnega gospodarstva, enakost, pravičnost, solidarnost, usmerjenost k polni zaposlitvi, boj priti izključenosti, ekonomska, socialna in teritorialna povezanost, znanje in tehnologija, skrb za okolje - vse to so, kolegice in kolegi, ključne sestavine trajnostnega razvoja. Splet vrednot in ciljev skupaj z bolj demokratičnim in preglednim odločanjem, ki ga ustava določa oziroma omogoča, je koristen predvsem za pomembnejšo vlogo malih držav, se pravi tudi Slovenije, za večjo vlogo parlamentov evropskega in nacionalnih, za socialne partnerje in regionalne oziroma lokalne skupnosti ter nevladne organizacije in s tem v veliki meri odgovarja na vse večje probleme in izzive sodobnega sveta in zagotavlja večjo gospodarsko in razvojno učinkovitost ter večjo vlogo združene Evrope v vse bolj globaliziranem svetu. Zagotavlja, upam si trditi, tudi zmanjševanje negativnih učinkov globalizacije. Kaj bo od tega uresničeno, je odvisno predvsem od politik, od konkretnih ukrepov in ena prvih takšnih preizkušenj bo finančna perspektiva, o kateri je že tekal beseda. In naj sklenem: kaj lahko Slovenija pričakuje od te ustave? Predvsem to, kar bomo sposobni in spretni in kar bomo znali sami s svojo aktivnostjo, s svojim angažiranjem izkoristiti. Hvala lepa za pozornost.
Hvala gospodu Horvatu. Besedo ima dr. Mitja Slavinec. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem zbranim. Ustava je temeljni in najvišji akt, ki opredeljuje načelna pravila in organiziranost neke države in skupnosti in zato je prebivalke in prebivalci v vsakdanjem življenju običajno ne čutijo ali vsaj pogosto ne. To je verjetno tudi razlog, zakaj se evropska ustava širokim množicam ne zdi preveč pomembna in gre bolj ali manj mimo njih, pa tudi današnja razprav ter samo sprejemanje ustave je formalnost. Po drugi strani je pa evropska ustava relativno obsežen dokument, ki kot tak natančno opredeljuje mnoge konkretne zadeve in se v nekaterih točkah vseeno dotakne tudi vsakdanjega življenja naših državljank in državljanov. In prav temu je treba nameniti še posebno pozornost, še toliko bolj, ker nam prav na teh področjih ustava pušča deljene pristojnosti. Zato je treba po eni strani izkoristiti prednosti našega članstva v Evropski uniji, po drugi pa s pravo mero evroskeptičnosti. Ni slepo prevzemati vseh predlogov in rešitev, ki prihajajo iz Evropske unije, temveč ohraniti tisto, kar že sedaj imamo bolj in učinkovite od Evropske unije; in ne le ohraniti pri nas, temveč to tudi prenesti v Evropo. S čim večjim številom takih prispevkov bomo uspeli prodreti v Evropsko unijo, tem kvalitetnejše življenje bomo zagotovili našim državljankam in državljanom ter s tem si bomo ne nazadnje tudi zagotovili večji vpliv znotraj Evropske unije pa posledično ne bo tako problematičen prenos določenih suverenosti z države na Evropsko unijo.
Hvala gospodu Slavincu. Besedo ima dr. Marko Pavliha. Prosim.
Danes je torek, torej, 1.2.2005, bržkone naključno sestavljena številka 12, ki na zastavi Evropske unije v obliko zlatorumenih zvezdic ponazarja prispodobo popolnosti: 12 mesecev, 12 dnevnih in nočnih ur, 12 apostolov in 12 Heraklejevih del. Zvezde so bile še raztresene in Beethovnova Oda radosti igrana le na priložnostnih koncertih, ko je 9. maja 1950 tedanji francoski minister za zunanje zadeve Robert Schuman, obdan z vizionarskim sijem kolega Jeana Moneta izjavil, da Evrope ne bomo mogoče ustvariti naenkrat ali po preprostem načrtu, zgradili jo bomo s konkretnimi koraki, ki bodo najprej dejansko ustvarili solidarnost. Kot je zapisal bivši predsednik evropskega parlamenta Pat Cox je zadnja širitev Evropske unije izredno priložnost, trenutek obnove in ozdravitve, ponovne združitve kontinenta, ki naposled končuje barbarsko evropsko stoletje, toda vrata v Evropsko unijo ne smejo ostati zaprta. Pogajanja z Romunijo in Bolgarijo so v polnem teku, dogovarjamo se z državami zahodnega Balkana, vedno bolj se z nami spogleduje Turčija. Geografske in politične meje dobivajo nežnejše obrise ter počasi izginjajo, sedaj smo pa na vrsti ljudje, da počistimo na svojih mentalnih podstrešjih in se navadimo na enakopravnost, sožitje, sodelovanje, strpnost in toleranco. Lanskega 1. maja se je Slovenija lansirala v zgodovinsko in bodočo orbito, kjer je osončena z evropskim pravnim redom istočasno pa odseva svoj jezik in kulturo. Danes imamo priložnost, da tej pogodbi s skupnimi močmi vdahnemo življenje. Nemalokrat smo slišali dilemo, ali resnično potrebujemo ustavo za Evropo, in ni se težko strinjati s predsednikom sodišča evropskih skupnosti, da je to pritrdilno. V zvezi s tem navaja tri ključne besede: simbolizem, pravna varnost in učinkovito delovanje. Nekateri tudi menijo, da bi morali evropsko ustavo sprejeti na vseevropskem referendumu ali na referendumu vseh državah članicah, ki bi potekali istočasno, kjer naj bi na tak način evropski državljani prvič kolektivno in neposredno izvršili svojo funkcijo suvereno. Ideja je hvala vredna ali silno idealistična in nepraktična, kar kažejo izkušnje. Ljudje so premalo informirani in to verjetno tudi po naši krivdi. Glede prevoda pa še tole. Ustava se je rojevala v evropskem duhu in evroizrazoslovju, ki je bilo bržkone pod velikim vplivom francoščine. Slovenski avtentični teks ni perfekten, vendar daleč od tega, da bi bil slab, saj tudi v drugih jezik ni napisan na klasičen ustaljeno stilistični in pravopisni način. Čas je, da se čim prej navadimo na evroslovenščino, ki je nujna posledica evropskega načina poslovanja, toda ne na škodo materinščine, ki jo moramo govoriti vsak za sebe. Danes je torej velik evropsko-slovenski dan upajmo, da bo pogodba o ustavi za Evropo začela veljati že naslednje leto, da bodo evro kmalu prevzele proste članice in da bo Evropa nekoč resnično združena v različnosti, pa ne samo v obliki gospodarskega, varnostnega in vsepolitičnega foruma, [[...]]
Gospod Pavliha [[...]]
[[...]]temveč tudi v srcih in glavah evropskih državljank in državljanov. Se opravičujem!
Hvala gospodu Pavlihi. Besedo ima gospod Kristijan Janc. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik državnega zbora, ministri, spoštovani gospod komisar, diplomatski zbor, evroposlanci, cenjeni gostje, spoštovane kolegice in kolegi! Odločitev na referendumu za vstop v Evropsko unijo je bila jasno izraženo sporočilo, ki je naložilo Sloveniji in slovenski politiki nadaljnje smele korake k združeni Evropi. In danes smo prišli h končnemu dejanju. Po 16 mesecih intenzivnega dela je evropska konvencija soglasno odobrila ta osnutek pogodbe ustave za Evropo. 18. junija so dosegli sporazum med predstavniki vlad članic. In, kot že omenjeno, 29.10.2004 je ta pogodba podpisana v Rimu, kar je seveda pomemben mejnik v združeni Evropi 25 držav, s 450 milijoni prebivalcev, kar določa nek okvir, v katerem deluje Evropska unija. Pomembno sporočilo ustave pa je zagotovo to, kar smo danes že večkrat slišali v državnem zboru, spoštovanje določenih vrednot in evropskega modela družbe - svoboda, demokracija, pravna država, človekove pravice, strpnost, pravičnost, solidarnost, enakost in mnogo drugega. Te vrednote v Sloveniji že dobro poznamo, morda nam jih tu in tam še nekaj manjka. Verjamem pa, da bomo to s skupnimi močmi tudi v bodoče izboljšali. Svoboščine, kot so prost pretok ljudi, blaga, storitev in kapitala, so tudi zelo pomembne. Seveda bom podprl to zadevo, preprosto tudi zato, ker je skupen cilj v združeni Evropi mir in blaginja, svoboda, varnost, pravičnost, svobodna konkurenca, zaščita pravic in mnogi drugi naši skupni cilji. Spoštovane kolegice in kolegi, zaradi vsega tega sem kot državljan in poslanec Republike Slovenije ponosen na današnje dejanje, da bom lahko podprl to ratifikacijo pogodbe o ustavi za Evropo, s sklepno listino, kar bo tudi pripomoglo, upam, k izboljšanju položaja in življenja kar največjega števila državljank in državljanov Republike Slovenije ter spoštovanju osnovnih sporočil ustave, temeljnih svoboščin, za skupen napredek vseh Evropejk in Evropejcev. Mnogo tega pa bo odvisno predvsem od nas samih, od našega dela, zagnanosti in volje do uspeha. 1. februar je evropski dan tudi za Slovenijo in, spoštovani gospod predsednik, upam, da ste že dali na hladno kakšno steklenico, da bomo skupaj, sem prepričan, z veliko večino podprli ta dokument in tudi po dobri slovenski navadi nazdravili temu evropskemu dogodku. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jancu. Besedo ima gospod Aurelio Juri. Prosim.
Hvala, predsednik. Kolegice in kolegi! Čez nekaj mesecev bo leto dni, odkar delimo isto usodo z drugimi 24 državami stare celine v novi, razširjeni Evropski uniji. Vsi skupaj naj bi po tem, kar je bilo sklenjeno v Lizboni, postali v naslednjih nekaj letih - in to, ambiciozno, do leta 2010 - vodilna gospodarska sila in človeku ter naravi najbolj prijazna družba sveta. Pogodba o ustavi za Evropo nam ponuja prvi resen, konsistenten ter celovit pravnopolitičen in institucionalen okvir, znotraj katerega lahko umestimo in udejanjimo to veliko, visoko ambicijo. Dokument ni najboljši. Osebno v njem pogrešam bolj pogumno besedo proti vojni kot sredstvu za razreševanje mednarodnih sporov, ki bi jasno dala vedeti prvemu čezatlantskemu zavezniku, da politika, ki se jo gre, v Evropi ni dobrodošla, je pa v danih razmerah optimalen in kot tak vreden podpore. In čemu ta podpora čim prej? Zato, da ostalim partnericam, o tem je bilo že veliko govora, sporočimo, da naš referendumski 90% "da" vstopu v EU ni bil slučajen in da smo še danes prepričani, trenutnim težavam v delu gospodarstva navkljub, da je bil izbira prava. Pridružujem se tistim, ki v govoru zoper hitenje povedo, da je ratifikacija le zadnje dejanje v procesu, ki traja že dovolj, da se je vsakdo, ki ga vsebina in učinki te listine zanimajo, z njo tudi podrobno seznanil in se do nje kakorkoli že opredelil. In nič drugače ni, kolegice in kolegi, kot takrat ko smo razglašali našo domačo slovensko ustavo, o tem je tudi govoril kolega iz Ljudske stranke, širša javnosti je ni bila prebrala, a zaupala je ustavodajalcu. Kasneje se je njeno ozaveščenje o ustavnih pravicah in obveznostih zgodilo že skoraj samoumevno. Naša skupna dolžnost je seveda, da z ustreznim programom informiranja to samoumevnosti pripomoremo. Naj spomnim na poziv evropskih socialdemokratov vsem nacionalnim vladam k čim širši in detejlirani informativni kampanji s ciljem predvsem ne toliko informiranje koliko usposabljanje ljudi k razumevanju in koriščenju ustavnih določil, zlasti pri vsebinah, ki so zanje najpomembnejše. Iz te razprave se da jasno razumeti, da bom zakon o ratifikaciji podprl. Hvala.
Hvala gospodu Juriju. Besedo ima gospod Roberto Battelli.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! EU je nedvomno najbolj sofisticiran in učinkovit mehanizem, ki ga je človeštvo ustvarilo za zagotavljanje blaginje in miru. Med prispodobami za opis tega mehanizma je tudi ta, da gre za nekakšno "Rubikovo kocko", ki sproti skozi spremembe vedno znova najde svojo obliko in vsebino na poti k zagotavljanju blaginje miru. Kakorkoli že, s to pogodbo se demokratično umešča v samo jedro odnosov v Evropi. Uresničuje se presedan, katerega učinek bo zagotovo zaznamoval usodo sveta. Za zmeraj bosta ostali v človeštvu spomin in zavest o tem, da je kaj takega mogoče.
Hvala, gospod Battelli. Besedo ima gospod mag. Tomaž Štebe.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, cenjene ekscelence, cenjeni ministrski zbor, kolegice in kolegi! Izvoljeni predstavniki državljank in državljanov imamo danes čas in dolžnost, da potrdimo ustavno pogodbo Evropske zveze, podpisano s strani predsednikov vlad in držav, 25 držav, in tudi naše prejšnje vlade. V letu 2003 smo bili priča predreferndumski razpravi, z veliko večino smo se na posvetovalnem referendumu marca 2003, z 90% večino, odločili za vstop v Evropsko zvezo in pred devetimi meseci smo postali člani Evropske zveze. Do podpisa pristopne pogodbe med 15 članicami Evropske zveze in 10 novimi članicami aprila 2003 v Atenah pa so potekale številne javne razprave ob odprtih pogajalskih zadevah in ob usklajevanju različnih mnenj o določilih te pogodbe. Potrebno je poudariti, da so bila vsa zasedanja tako imenovane konvencije, ki je pripravljala ustavno pogodbo, odprta za javnost, pri čemer so bili vsi uradni dokumenti objavljeni predvsem na spletnih straneh. Prav tako so bile ustanovljene številne delovne skupine in konvencija je pripravila obširna posvetovanja z organizacijami, ki predstavljajo civilno družbo. Razprava o vsebini ustavne pogodbe je bila dolgotrajna in je rezultat torej številnih dogovarjanj in usklajevanj. V času poteka evropske konvencije in nastajanju vsebine ustavne pogodbe smo prejemali različna gradiva, ki so nas seznanjala o vsebini nastajajočega dokumenta. Mi smo prejeli po občinah celo množico izvodov pogodbe o ustavi za Evropo z zelo jasnim in učinkovitim opisom, kar ste prejeli tudi vsi poslanci in poslanke danes v kopiji. V naši občini smo ta gradiva razdelili lansko leto med gospodinjstva, upam, da ste tako ravnali tudi ostali župani in županje. Dejstvo je, da pri ratifikaciji ustavne pogodbe ne gre za hitenje, ampak dejansko za nadaljevanje začete poti. Republika Slovenija je na referendumu odločala o vstopu v Evropsko zvezo, se večinsko odločila za vstop Slovenije, pri čemer pa je tudi ves čas aktivno sodelovala pri nastajanju besedila pogodbe o konvenciji in o prihodnosti Evrope. Že s samo spremembo ustave Republike Slovenije in nato tudi na referendumu o vstopu v Evropsko zvezo smo uzakonili prenos izvajanja dela suverenih pravic na instituciji Evropske zveze. Danes imamo čast, da ob ratifikaciji pogodbe o razširjeni Evropi 25-ih držav izrazimo misli in mnenja o pričakovanjih in prihodnosti, izzivih in dolžnostih vseh nas za izpolnitev želja, za kakovost in kvaliteto življenja ne le v Evropi, pač pa tudi globalno. Veliko tega ste, kolegi in kolegice, že omenili. Evropska zveza zagotavlja svojim državljanom prostor svobode, varnosti in pravice ter notranji trg, ki temelji na svobodni in pošteni konkurenci. Obenem si prizadeva za trajnostni razvoj Evrope na podlagi uravnotežene gospodarske rasti in stabilnosti cen, za zelo konkurenčno tržno gospodarstvo, ki vodi v polno zaposlenost, in socialni napredek, za visoko raven varstva in izboljšanje kakovosti okolja. Skozi navedene usmeritve pospešuje znanstveni in tehnološki napredek. Potrebno je poudariti tudi, da se bojuje proti socialni izključenosti in diskriminaciji, pospešuje pravičnost in socialno varstvo, enakost med moškimi in ženskami, solidarnost med generacijami in varstvo otrokovih pravic. Predvsem pa je pomembno, da Evropska zveza po pogodbi spodbuja gospodarstvo, socialno in teritorialno kohezijo ter solidarnost med državami članicami. Ta solidarnost in usklajenost razvoja se izraža v znesku prek 200 milijard evrov, torej tretjine evropskega proračuna. Strahovi o omejenosti suverenosti in plačevanju drugim temeljijo na hlapčevski strahopetnosti pred resnostjo naloge. Ni več samoopevanja in samopoveličevanja, skrivanja za demagoškimi in propagandno izkjučujočimi pokroviteljskimi besedami. S konkretnimi, ustvarjalnimi, konkurenčnimi zamislimi in dejanji se lahko uveljavljamo. Smo v velikem svetu, kjer naj bi bili Slovenci vedno uspešni. Majhnost je priložnost, ločiti moramo med skupnimi projekti, ki jih moramo učinkovito podpirati, ter politično konkurenco mnenj, ki vodijo v pravilne odločitve. Evropa skandinavske tehnološke gospodarske uspešnosti, odprtosti in realne usklajene družbe blaginje, tradicije in temperamenta, zgodovinskih vojn, revolucionarno-ideoloških izkušenj, velike kulture je dobra popotnica in bogastvo, ki ga vsi lahko črpamo in nudimo svetu. Zakaj ne bi bili med prvimi za zgled ter v oporo drugim, da potrdijo evropsko ustavo? Za potrditev smo soodgovorni in res v pomoč tistim, ki iz zgodovinskih in miselnih razlogov težje sprejemajo povezave, kljub zavedanju, da so nujne in koristne. Vprašanje in iskanje formule med federacijo in Evropo-domovini je izziv, ki je z ustavno pogodbo rešen kot dober kompromis. Ne gre za hitenje torej, ampak za nadaljevanje začete poti in sledenje idejam in ciljem Evrope, ki so jih zasnovali očetje Evrope. Moramo spodbujati in pokazati odločnost, vso energijo usmeriti v iskanje priložnosti in izzivov za lastno uveljavljanje in uspešno sobivanje med evropskimi narodi. Sedaj imamo neizmerno srečo, da imamo svojo državo in domovino Slovenijo v Evropi, in odgovornost ter veliko priložnost, da ustvarimo Evropo in preko nje svet. Hvala lepa.
Hvala gospodu Štebetu. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade, cenjeni gostje. V predstaviti stališča Slovenske nacionalne stranke je kolega Bogdan Barovič povedal pravzaprav vse; povedal je tisto, kar je pomembno za odločitev Slovenske nacionalne stranke ob današnji ratifikaciji ustavne pogodbe za Evropsko unijo. Predsednik vlade oziroma njegov strokovni tim je očitno ob prelistavanju pogodbe o ustavi za Evropo spregledal dejansko stanje in težnjo po vpeljavi termina "Evropa dveh hitrosti". Spoštovani gospod predsednik - no, žal ga ni več med nami - praksa je pokazala, da je ustavno načelo o enakosti držav članici, kar pač rad poudarja, le Indija Koromandija, žal. Tudi zaradi hlapčevskega klečeplazenja slovenske oblasti za pohvalo oziroma kot smo že slišali pridobitev "statusa pridne punčke". Zanima se sliši ugotovitev Ljudske stranke, da bo Slovenija dala zgled zaradi pridnosti. Komu, lepo vas prosim? Veliki Britaniji? Smešno, res smešno. Absolutno zrelost naj bi Slovenija pokazala z ratifikacijo ustavne pogodbe o Evropski uniji oziroma za Evropsko unijo. Absolutno zrelost je Slovenija pokazala z dejanji pri izpolnjevanju vsebinskih poglavij za vstop v Evropsko unijo. Z ratifikacijo danes bomo pokazali le svojo nezrelost. In spoštovane kolegice in kolegi, če si v klubu, potem spoštuj pravila igre. V njih pa imaš obveznosti in tudi pravice. Ne vzdrži in ne smemo pristati na to, spoštovani predstavniki, visoki predstavniki, da Slovenija vzame nase le dolžnosti in odgovornost s poudarkom, kot smo danes že slišali. Katere pravice imamo mi? Kolegi iz Liberalne demokracije, je evroslovenščina naša nova pravica? Danes imamo čas, jutri bo prepozno. Danes si lahko pravice izborimo s trezno presojo o času ratifikacije. Spoštovane kolegice in kolegi, ne bom rekla: "Nalijte Slovenkam in Slovencem čistega vina", zaslužijo pa si naše spoštovanje in to je, to mora biti v prvi vrsti naša moralna obvezna. Kolegi iz SDS-a. Hvala lepa.
Hvala, gospe Žgajner Tavš. Besedo ima gospod Janko Veber. Prosim.
Hvala, za besedo. Lep pozdrav vsem. S pogodbo o ustavi za Evropo članice Evropske unije prevzemamo še večjo odgovornost za mir, blaginjo, svobodo in varnost. To znotraj samih držav uveljavljamo skozi regionalno politiko. Rad bi seveda povedal, da je izjemno pomembno, da se razlike med posameznimi državami zmanjšujejo ali pa tudi med posameznimi regijami, bi pa znotraj tega opozoril tudi na Slovenijo, kjer se velikokrat omenja regija vzhodna, zahodna Slovenija, pozabljamo pa na južno Slovenijo, ki ima izjemno pomembno vlogo ravno, zaradi tega, ker se tudi nahaja ob schengenski meji in je prav, da v teh naših izvajanjih seveda omenjamo predvsem tudi južno Slovenijo, ki je pomembna predvsem zaradi izvajanja regionalne politike. Novost pri pogodbi o ustavi je zagotovo zunanja politika. Če bomo znali urejati svojo blaginjo znotraj Evropske unije, potem jo bomo skozi zunanjo in obrambo politiko lahko uveljavljali tudi po vsem svetu. Mislim, da ima Evropa izjemno velike izkušnje na tem področju, in mislim, da jih bomo tudi skozi zunanjo in obrambno politiko dovolj učinkovito uveljavljali, da bomo lahko prispevali k uspešnemu razvoju celega sveta, zato bom tudi to pogodbo o ustavi podprl. Hvala.
Hvala gospodu Vebru. Besedo ima gospod Franc Kangler. Prosim.
Hvala za besedo. Danes je bilo veliko stvari rečenih v tej dvorani, cenjeni zbor, tudi moja razprava bo kratka. Tudi sam podpiram ratifikacijo pogodbe o ustavi za evropsko sklepno listino. Konec koncev Slovenci smo maja 2004 dočakali, da smo se združili v Evropsko unijo, da smo postali pravi tisti Evropejci, ki smo že bili stoletja pred tem. Politični sistemi so bili tisti, ki so slovenski narod in tudi kot slovensko državo vrsto stoletij držali nazaj, nismo bili samostojni, nismo bili na pravem mestu in na nek način bi rad dejal, da veliko stvari v zadnjem času tudi s strani srednje sile okoli vsebine ustave je bilo povedano - skoraj da preveč. Pomembno je, da vsaka samostojna država, tako kot je Slovenija dobila svojo ustavo, da tudi združena Evropa dobi svojo podlago, podlago za delo vseh držav, ki se združujejo v Evropsko unijo. Pomembno tudi je, da vsak narod, ki dela, ki živi pri neki zaokroženi celoti, temu rečemo Evropska unija, da ima pravno podlago. In vsak se lahko s to pravno podlago seznani, se na njo sklicuje in tudi išče svojo pravico, v kateri tudi najde svojo dolžnost. Slovenski narod je tisti, ki pozna tako pravice kot tudi dolžnosti, ki jih imamo. Rad bi svojo sklepno misel počasi zaključil. Slovenski narod se mora zavedati svojih korenin, ki so evropske korenine, in zavedati se moramo, da smo bili rojeni, da živimo in da bomo ostali na stari celini. In te korenine, ki jih imamo, tudi naša zunanja politika mora krepiti proevropske korenine in mora krepiti tudi zgled in dajati pobudo, da krepimo staro evropsko celino. Zelo pomembno je za vse narode, ki se združujejo v EU. Kolegica iz Slovenske nacionalne stranke je prej omenila Slovensko ljudsko stranko. Komu bomo dajali vzgled? Ali bomo dajali vzgled tudi Veliki Britaniji? Ja. Slovenski narod lahko marsikomu v Evropi in tudi v svetu daje vzgled. Slovenski narod je majhen narod. Že stoletja smo se bili z viharji, po domače povedano, in tudi marsikatero bitko dobili. Dobili smo jo, dobili smo svojo samostojnost in tudi svojo prepoznavnost tako na tem ozemlju, kot tudi znotraj EU. Tudi slovenski jezik je uradni jezik in tudi slovenska država, čeprav je majhna, ima malo število prebivalcev, je lahko vzgled tako Veliki Britaniji, kot Nemčiji, kot Franciji, kot tudi Luksemburgu ali kateri manjši državi. Slovenski narod je v Evropi in tudi v svetu prepoznaven kot delaven, kot marljiv, ima veliko svetovno znanih strokovnjakov, ima svojo zgodovino, ima svojo kulturo, ima svoj jezik, konec koncev ima vse. Če bomo znali poenotiti slovensko politiko tako na domačih tleh, bomo tudi še slovenstvo in naš zgled in tudi kot narod znali predstavljati širom po Evropi in tudi izven EU.
Hvala gospodu Kanglerju. K repliki se je javila gospa Žgajner. Prosim.
Hvala lepa. Imenovana sem bila, ker sem pa edina kolegica oziroma članica Slovenske nacionalne stranke, ki sedi v parlamentu. Gospod, ki me je citiral oziroma izzval repliko, je tisto o tem, komu smo lahko Slovenci za zgled, narobe interpretiral, vsaj takšen občutek sem dobila sama, pa predvidevam, da tudi večina tu notri. Rada bi poudarila samo to, da pred kratkim, pred letom dni, ko smo se odločali o tem, ali bo Slovenija šla v EU ali ne, takrat smo mi vzeli za vzgled Britance, Nemce, skratka zahodno Evropo, dotedanje stare članice EU. Danes pa mislite, da bo nekdo s to ratifikacijo vzel za vzgled Slovenijo. O tem sem govorila. Pa še enkrat poudarjam, da res smešno, gospod.
Hvala, gospe Žgajner. Besedo ima gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Ko sem prišel na današnje zasedanje, me je v preddverju dvorane ustavil novinar in me povprašal, ali poslanci dovolj dobro poznamo evropsko ustavo. Dejal sem, da najbrž ne in da je vsakršna razprava o njej dobrodošla, ne samo včeraj in danes, temveč tudi v naslednjih dnevih in mesecih. Razprave o ustavi bodo namreč vedno aktualne. Povedal sem tudi, da tudi sam nisem dovolj poučen, da pa poznam njene osnovne poteze. Kljub mojemu pomanjkljivemu znanju mi dovolite, da ob tej priložnosti povem nekaj stavkov. V prvem delu pogodbe o ustavi za Evropo je v ciljih zapisano, da si bo Unija prizadevala za trajnostni razvoj Evrope, ki temelji na uravnoteženi gospodarski rasti in stabilnost cen, za visoko konkurenčno socialno tržno gospodarstvo, usmerjeno v polno zaposlenost in socialni napredek ter se borila proti socialni izključenosti in diskriminaciji ter spodbujala socialno pravičnost in varstvo. Z vstopom v Evropsko unijo 1. maja 2004 smo v Republiki Sloveniji uresničili projekt desetletja. Vstop Slovenije v Evropsko unijo pa ne prinaša samo koristi, pač pa nam je že doslej postalo jasno, da lahko Slovenija napreduje le, če bo vključena v krog gospodarsko in socialno najbolj stabilnih držav. Kako ranljivi smo, pa nam je prav na dan slovesne ratifikacije pristopne pogodbe skoraj simbolno pokazala ena izmed britanskih multinacionalnih družb, ko je na novinarski konferenci sporočila, da ukinja proizvodnjo v Tobačni tovarni Ljubljana. Kot enega izmed razlogov za ta korak so navedli vstop Slovenije v Evropsko unijo ter v zvezi s tem spremenjene pogoje gospodarjenja. Lastnika tovarne očitno niso zanimali delavci, temveč le kadilci, saj so proizvodnjo prenesli v drugo državo, s cenejšo delovno silo. Želimo si - da zaključim -, da bi bilo takih dogodkov čim manj. Očitno pa je, da bo uresničevanje evropske ustave zelo zahtevna naloga. Visoko zastavljeni cilji v evropski ustavi ne smejo ostati zgolj črke na papirju, morajo se torej odražati tudi v realnem vsakdanjem življenju. Hvala lepa.
Hvala gospodu Bevku. Besedo ima gospod Robert Hrovat. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Ekscelence, spoštovani visoki zbor, kolegice in kolegi! Predlog zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo, s sklepno listino, ki ga bomo danes, upam, potrdili, pomeni za Slovenijo pomembno pridobitev. Ustava je po mojem mnenju neprecenljiva za prihodnost Unije. V njej je jasno določeno, kdo je odgovoren za katero področje v Evropski uniji, opredeljuje pristojnosti in odgovornosti posameznih institucij. Z uveljavitvijo pogodbe o ustavi bo Evropsko unijo urejal enoten pravni akt ali mednarodna pogodba, torej sporazum med državami članicami Evropske unije. Izredno pomemben podatek se mi zdi ta, da je besedilo v končni fazi skladno s stališči, ki jih je v času medvladne konference zastopala Republika Slovenija. To je za mene osebno ključen podatek, ki potrjuje dejstvo, da ta pogodba upošteva tudi interese malih držav, kakršna je tudi Slovenija. Torej je bila odločitev vlade, da predlaga državnemu zboru ratifikacijo ustavne pogodbe v najkrajšem možnem času, pravilna in povsem upravičena. Tudi zadnji Eurobarometer, ki je bil objavljen, kaže na izredno veliko naklonjenost ratifikaciji pogodbe. V nekaterih političnih krogih pa je kljub vsemu zaznati obžalovanje, da ni bilo dovolj možnosti za poglobljeno razpravo o pogodbi. Sam se z vsemi temi, ki poskušajo vzbujati nek sum na ustreznost postopka sprejemanja pogodbe o ustavi za Evropo, seveda ne strinjam. Razlogi, ki se v zadnjem času navajajo, ne vključujejo niti enega vsebinskega pomisleka. Kaj to pomeni? Niti enega samega pravega razloga ni, da pogodbe danes ne bi potrdili. Zakaj je dobro, da predlog zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo s sklepno listino čim prej potrdimo? Ugotovili smo že, da je vsebina pogodbe za Slovenijo sprejemljiva in dobro pripravljena. S sprejetjem se bo povečalo število držav pozitivcev, kar je vsekakor dober signal za države, v katerih bodo izvedli referendume na omenjeno temo. Pozitiven in hiter odziv vlade ter parlamenta vsekakor ima težo. Kar pa se tiče sodelovanja javnosti pri oblikovanju predloga zakona, pa lahko povem, da je bil v času konvencije približno za 16 mesecev ustanovljen poseben forum, na katerem so se redno srečevali vsi tisti predstavniki zainteresirane javnosti, ki so želeli sodelovati pri vsebinskem delu pogodbe. Tudi v času predvolilne kampanje za volitve v Evropski parlament smo v Slovenski demokratski stranki pripravili vsaj 30 javnih tribun o evropski ustavi. Torej lahko ugotovimo, da je bila javnost o razlogih in o vsebino obveščena in je lahko aktivno sodelovala pri njenem nastajanju. Seveda se z današnjo ratifikacijo razprava o ustavi za Evropo ne bo končala, pač se bo šele dobro začela, saj menim, da je naša dolžnost in dolžnost vlade, da še bolj spodbudimo zanimanje Slovenk in Slovencev z vsebino slovenske in evropske ustave. Kot kaže, se s samo vsebino strinjamo skoraj vse politične stranke v parlamentu in povsem nepotrebno se mi zdi vzbujati negativen prizvok oziroma sum pri ljudeh, da ratifikacija pogodbe o ustavi za Evropo zanje ne bo koristna. Ker se Slovenija pripravlja na predsedovanje Evropski uniji, bomo z današnjim sprejemom zakona dali ostalim članicam Evropske unije zgled in potrditev, da je omenjena pogodba pomemben in potreben dokument. Sam bom predlog zakona z veseljem podprl.
Hvala. Besedo ima gospod Miro Petek. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi prisotni v stavbi slovenskega parlamenta! Veseli me, da smo med prvimi državami, ki bomo ratificirali pogodbo o ustavi za Evropo. Mandat za verifikacijo te ustavne pogodbe je državni zbor dobil na referendumu za vstop v Evropsko unijo, ko so se slovenski državljani za priključitev k Uniji odločili domala plebiscitarno. V evropski ustavi pa pogrešam eksplicitno navajanje varstva avtohtonih manjšin. Medtem ko je slovenska ustava namenila avtohtoni italijanski, madžarski skupnosti ustrezno stanje pravice, je evropska ustava do varstva manjšin precej bolj zadržana. Izgovor, češ, da se je lahko priključila k Evropski uniji le tista država, ki skrbi za pravice narodnostnih skupnosti, me ne prepriča najbolj. Mislim, da naši pogajalci niso bili dovolj vztrajni. Čeprav to izogibanje eksplicitnega navajanja manjšin do neke mere tudi razumem, saj kakšna sedmina prebivalstva današnje Evropske unije tako ali drugače sodi med manjšine. Na drugi strani pa vemo, da je varstvo manjšin temeljnega pomena za mir, varnost in stabilnost v Evropi na eni strani ter kazalec demokratičnosti posamezne države na drugi strani. Pripadniki manjšine radi slišijo pogosto metaforo, češ, da je manjšina most med narodi in državami. Po mostovih hodimo in nihče ne mara, da po njem kdorkoli hodi. Manjšine pa si želijo le položaja in pravic, ki gredo tudi večinskemu narodu. Res pa je mogoče v mnogih drugih členih ustave za Evropo razbrati skrb za manjšine. Najprej že v 2. členu, ki govori o spoštovanju človekovih pravic, vključno s pravicami pripadnikov manjšin. Ustavnim pravicam manjšin lahko sledimo tudi v členih, ki govorijo o nediskriminaciji. Nove okoliščine z državami, kjer živi avtohtona slovenska narodnostna skupnost, so nastopile že v lanskem letu z vstopom Slovenije v Evropsko unijo, dodatno pa bodo nastopile še z ratifikacijo evropske ustave. Prepričan sem, da bodo ta korak naredile tudi sosednje države in s to ustavo vsi skupaj postajamo tudi državljani Evropske unije. To pa bo tudi nova priložnost, da se presežejo ovire iz preteklosti. Ena od teh priložnosti bo prav kmalu, ko se bomo spominjali pol stoletja od podpisa avstrijske državne pogodbe in ko bomo ponovno opozarjali, da še niso uresničene vse pravice, ki gredo po tej državni pogodbi Slovencem na avstrijskem Koroškem. Za konec bi povedal le še tole. Pogodba o ustavi za Evropo seveda ni optimalen dokument toda prinaša toliko prednosti, da bom zakon o ratifikaciji z veseljem podprl. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Petku. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek. Se odpoveduje. Besedo ima predsednik vlade. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, še enkrat za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gostje! Najprej na kratko, morda nekaj odgovorov pravzaprav, samo enega na nekatere pomisleke in na dilemo, ki je bila izpostavljena v tej razpravi v zvezi s tem, kaj se bo zgodilo, če evropska ustavna pogodba ne bo ratificirana v tem roku, ki je zastavljen, se pravi, do konca naslednjega leta, kaj se bo zgodilo, če državljani v kakšni od držav, kjer bo referendum in kjer se bo odločalo na referendumu o ratifikaciji, ne bo šel skozi, če odločitev ne bo podprta z večino. Ta možnost obstaja. Referendumu bodo v nekaterih državah, kjer je javno mnenje zelo deljeno. Na to je potrebno biti pripravljen. V tem trenutku ni nikogar, ki bi lahko 100% zagotovil, da bo ta ratifikacija povsod opravljena v teh rokih. Če bi se to zgodilo, bi bilo to nekaj novega. Tudi zadnji dve pomembni ali pa temeljni pogodbi Evropske unije, tako maastrichtska kot tista iz Nici, nista bili ratificirani v predvidenem roku, če se ne motim, je pri ratifikaciji pogodbe iz Maastrichta bil neuspešen referendum na Danskem in so potem iskali neke dodatne variante in rešitve in so jih našli. Pri ratifikaciji pogodbe iz Nice je bil neuspešen prvi referendum na Irskem in so ga pač ponavljali, vendar sta se kljub tem zapletom obe pogodbi relativno kmalu uveljavili. Če se ne bi, tudi Slovenija ne bi mogla biti danes članica Evropske unije, kar brez ratifikacije pogodbe iz Nice ta širitev ne bi bila možna. Nihče ne govori o tem, kakšni so rezervni scenariji za ta primer, vendar pa, kot že povedano, obstajajo poti in variante, na podlagi katerih bi se, ne v istem času, ker to ni mogoče, ampak še v vedno realnem času pogodba spravila v veljavo. Jaz vseeno upam, da do tega, da bi na kakšnem od teh referendumov volivci pogodbe ne podprli, ne bo prišlo, da bo pogodba uveljavljena praktično v prvem realnem terminu tako, kot je zastavljeno, se pravi konec leta 2006, kajti to za Slovenijo pa tudi za vse druge države Evropske unije, že obstoječe, pa tudi za tiste, ki še čakajo na vstop in na članstvo v Evropski uniji, pomeni bistveno boljšo okoliščino, bistveno večji korak naprej, boljše stanje od tega, kot je danes. Še posebej, kot smo dejali prej in kot ste tudi nekateri drugi poudarili, to velja za nove članice in za manjše članice EU. Jasna pravila igre gredo vedno v korist tistega, ki ni največji, ni najmočnejši, ampak je formalno vseeno enakopraven. Drugače pa lahko rečem v imenu vlade, da smo veseli velike oziroma visoke podpore, ki je bila danes izražena praktično s strani vseh poslanskih skupin, tudi predstavnikov poslancev obeh narodnosti, z izjemo ene poslanske skupine, ki je najavila, da bo glasovala proti ratifikaciji. To mnenje je treba spoštovati. Končno tudi v evropskem parlamentu, kjer so izvoljeni poslanci za ta parlament neposredno za opravljanje evropskih zadev, niso vsi glasovali za ratifikacijo, nekateri so celo bučno protestirali proti, ko se je ratifikacija obravnavala. To je pač demokracija. Ta podpora, ki je bila danes izražena, in je, bom rekel, večja, glede na nekatere pomisleke, ki jih je bilo možno zaznati v javnosti v preteklih dneh, se mi zdi, da je realna, da je tudi nadaljevanje te velike enotnosti, ki je v Sloveniji bila, ko je šlo za ta etapni cilj, ta etapni nacionalni cilj v tem našem razvoju za vstop v EU. Veseli me, da so stališča v zvezi s tem ostala enaka, strani so se menjale. Mi smo bili nekoč v opoziciji in smo tam podpirali članstvo Slovenije v EU tudi pred referendumom in ki smo sedaj predlagali glasovanje o ratifikaciji, zastopamo isto stališče še vedno, enake principe. Veseli me tudi, da tiste poslanske skupine, ki predstavljajo opozicijo, v prejšnjem mandatu pa so sestavljale vlado ali vladno večino, v zvezi s tem niso spremenile stališča. To je izjemno pomembno tudi zaradi tega, ker je vsaj določena stopnja enotnosti pomembna, ko gre za evropske zadeve. Tudi sedaj, ko smo članica, kajti pri teh ključnih izzivih, eden od teh je predsedovanje EU, je neko notranje soglasje, zavedanje tega, da moramo biti pri teh vprašanjih, če se le da, povezani tudi preko teh ločnic pozicija in opozicija, je izjemno pomembno. Ob koncu bi rad, in to je bilo že poudarjeno v mojem nastopu na začetku, tudi mnogi drugi ste na to opozarjali, danes ko gre za ratifikacijo ustavne pogodbe ta državni zbor v bistvu daje piko na i neki zgodbi, ki je trajala dlje časa, štiri in več let. V bistvu je to dogajanje, priprava, sodelovanje Slovenije v evropski konvenciji zaznamovalo prejšnji mandat in mislim, da smo ob tem, ko dajemo to piko na i in ratificiramo to ustavno pogodbo, dolžni našo skupno zahvalo vsem tistim, ki so neposredno sodelovali pri pripravi te ustavne pogodbe, tako iz administracije, vlade prejšnjega sklica, kot iz prejšnjega sklica državnega zbora, vsem strokovnjakom, ki so bili vključeni v to, vsem tistim predstavnikom civilnodružbenih institucij, ki so po svoji volji prišli na te evropske forume v to dvorano in na druge razprave, prispevali svoja stališča in prispevali k tej vsebini, ki je danes del evropske ustavne pogodbe in seveda vsem tistim, ki so še posebej v teh zaključkih pogajanj dosegli, da je ta ustavna pogodba, tudi ko gre za nekatere specifične interese Slovenije, boljša, kot pa je kazalo glede na prve osnutke. Glede na izraženo podporo, ki je bila najavljena za to govornico s strani praktično vseh poslanskih skupin, razen ene, pričakujemo visoko podporo tudi pri glasovanju. Potrebna je dvotretjinska večina, glede na ustavno materijo, o kateri odloča državni zbor za to ratifikacijo. Mislim, da vsi, ki o tem odločamo, še posebej tisti, ki se boste zdaj neposredno odločali o tej ratifikaciji, to dejanje opravljamo z zavestjo, da bo s to novo ustavno pogodbo, s to novo kvaliteto, v katero vstopa Evropska unija, okolje, v katerega smo vstopili 1. maja lanskega leta, za Slovenijo, za vse naše državljanke in državljane boljše, bolj prijazno, pravila igre bolj natančno določena, principi, vrednote, okrog katerih smo tudi Slovenci gradili svojo nacionalno bit ali pa smo kot državljanke in državljani te države tudi v svojo jih zapisali tudi v preambulo naše lastne ustave, zdaj to dobiva neko širšo podporo, širšo oporno okolje, in v tem opornem okolju bo možno dosegati tudi vse tisto, kar je ključno vodilo vseh, ki v Sloveniji opravljamo takšne ali drugačne funkcije v službi ljudi, volivk in volivcev, ki so nas izvolili in v skupno dobro. Iskrene čestitke ob tem zelo pomembnem dejanju, malo je bilo simbolno tako pomembnih glasovanj, kot je ratifikacija te ustavne pogodbe, ne nazadnje ima ta državni zbor, ima slovenski parlament pri tej odločitvi enako pristojnost, od te odločitve je v enaki meri odvisna prihodnost Evropske unije, kot je ta prihodnost odvisna od vseh tistih članic, ki so od samega začetka v Evropski uniji, ki so orale ledino, je odraz ne popuščanja slovenske suverenosti, ampak dodatnega potrjevanja in zaradi tega ta trenutek zasluži našo posebno pozornost. Hvala lepa.
Hvala predsedniku vlade, gospodu Janezu Janši. Glede na to, da še ni potekel čas za predstavitev s strani vlade, sprašujem, ali kdo od ministrov želi besedo. Če ne, potem zaključujem to razpravo. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo od poslancev besedo? Uhan, Kokalj, Kumar, Jelen, Pojbič, Pajk, Horvat, Lahovnik, Germič in Rupar. Besedo bom dajal tako, kot je bilo sicer, ponavadi levo, desno. In sicer, po tri minute. Prva je na vrsti gospa Uhan, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, ministri, spoštovani poslanci, cenjeni gostje! Sredi prejšnjega stoletja po II. svetovni vojni so se nekatere evropske države povezale sporazumno, da bi ljudem zagotovile mir in gospodarsko razvitost. Sledile so nove pogodbe v 90. letih in konec prejšnjega stoletja so se dodajala nova področja, nova pravila igre. Unija se je okrepila z novimi članicami, lansko leto z vstopom številnih novih prostovoljnih članic, med njimi tudi Slovenija. Na vstop čakajo in se pripravljajo nove kandidatke. Več let se je tudi Slovenija pripravljala na ta korak. Tudi slovenska ustava se je prilagodila evropski in ni v nasprotju z evropsko. Torej, čemu bi še odlašali. Čemu hitenje s sprejetjem evropske ustave se sliši. Ljudje ne poznajo evropske ustave. Sprašujem vas, koliko jih pozna slovensko. Ljudje se nanjo obrnjeno preko različnih institucij, ko so jim kršene ali omejene določene pravice. Evropska ustava temelji na človekovih pravicah. V enem členu govori na primer, citiram: "Unija pri vseh svojih dejavnostih upošteva načelo enakosti svojih državljanov, ki so deležni enake obravnave s strani njenih institucij, organov, uradov ali agencij." Tudi slovenska ustava govori tako, pa je vendar javno mnenje v eni izmed telefonskih glasovanj pokazalo, da velika večina slovenskih državljanov meni, da nismo enaki pred zakonom. Tudi med ljudmi se sliši "ne silite nas, da si iščemo pravico zunaj, torej na evropskem sodišču". "Šli bomo ven," pravijo, ker je tam to dovoljeno in podobno. Torej, verjamejo v evropske institucije. Na primer, na številnih področjih kmetijstva so prepričani, da smo mi v naši državi bolj papeški od papeža. Bolj natančno sem prebrala člene na področju kmetijstva. Nič takega ni zapisano, kar ne bi že izvajali ali ne bi vedeli, da nas čaka pri izvajanju tako imenovane skupne kmetijske politike. Kolikor vložiš, toliko dobiš. Začelo pa se je že leta nazaj pri pogajanjih. Menim, da je tudi javno mnenje naklonjeno evropski ustavi oziroma zaupajo izvoljenim predstavnikom ljudstva, da odločimo v imenu njih. Sicer pa ustava omogoča, da lahko izstopimo iz Evropske unije. Sprašujem pa, kaj bi imeli od tega? Bi bili s tem pametnejši, varnejši, gospodarsko močnejši? Kolo se vrti naprej, poti nazaj ni. Čaka nas predsedovanje Evropski uniji. Izkoristimo priložnost, energijo usmerimo v razvoj, v promocijo slovenskih kvalitet in ne v nepotreben referendum. Po mojem mnenju bi se končal z dobrim izidom, pa nič kaj bolj informiranimi ljudmi o ustavi. Sprejmimo jo in spoštujmo slovensko in evropsko, pa bo življenje za vse lažje, da ne rečem lepše. Hvala lepa.
Hvala gospe Uhan. Besedo ima gospod Dušan Kumer. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani vsi prisotni v dvorani! Čeprav je bilo izrečenih veliko pozitivnih lastnosti predloga, s katerimi se strinjam in bom predlog tudi podprl, mi kljub temu dovolite, da izrečem nekaj dobronamernih kritičnih misli. Predlog ustave za Evropo je in ni ustava. Njena vsebina povezuje dolgoročna pričakovanja z evropsko realnostjo. Izhaja iz doseženega in je usmerjena predvsem v prihodnost, to je prej odlika kot slabost. Gre za prehodno ustavno listino, ki izhaja iz tega, da navadna ustavna pogodba ne bi mogla spodbuditi dolgoročnega razvoja, ki vodi do ideala združenih držav Evrope. Za pravo evropsko ustavo pa je še prezgodaj. Pogled iz Slovenije je na nek način specifičen in se ni mogoče znebiti občutka, da Slovenija sprejemanje ustave za Evropo opazuje, kot da bi se dogajalo nekomu drugemu in ne nam samim. Udeležba na evropskih volitvah in mlačen sprejem dogovora o ustavi kažeta, da še nismo povsem dojeli vzročne zveze med tema dvema dogodkoma, razvojem Slovenije in kakovostjo življenja državljank in državljanov. Tako kot mnogi Evropejci tudi pri nas ljudje ostajajo, pa kakorkoli citiramo razne raziskave, nekako pasivni opazovalci sprememb, ker imajo predvsem občutek, da gre predvsem za boj evropske in nacionalnih birokracij, za prevlado teh ali onih od ljudi odtujenih struktur. In to je demokratični manjko v procesu sprejemanja ustave za Evropo. Ta manjko je tudi v dejstvu, da bi se Evropska unija morala hitreje preleviti iz organizacije, za katero je bilo odločilno, in je še, le medvladno sodelovanje, v organizem, ki ga usmerja tudi vpliv ljudi, lokalnih in regionalnih skupnosti in nacionalnih parlamentov. Šele potem bo udeležba na evropskih volitvah primerljiva s tisto udeležbo na nacionalnih. Ustavne razprave v javnosti pa ne bo moč poistovetiti ali da bi govorile le o številu komisarjev v Evropski uniji. Hvala lepa.
Hvala gospodu Kumerju. Besedo ima gospod Marjan Pojbič. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi, spoštovani gostje! Sam bom podprl sprejem predloga zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo. Dejstvo je, da z ratifikacijo ustavne pogodbe ne gre za hitenje, ampak dejansko za nadaljevanje začete poti. Republika Slovenija je na referendumu odločala o vstopu v Evropsko zvezo, pri čemer je tudi ves čas aktivno sodelovala pri nastajanju besedila pogodbe v konvenciji o prihodnosti Evrope. Že s samo spremembo ustave Republike Slovenije, 3.a člen, in nato tudi na referendumu o vstopu v Evropsko zvezo marca 2003, smo uzakonili prenos izvajanja dela suverenih pravic na institucije Evropske zveze. Republika Slovenija bo z ratifikacijo pogodbe, ki jo bo izvedla med prvimi v Evropski zvezi, podala pozitiven znak in zgled tudi ostalim državam članicam Evropske zveze pri ratifikaciji pogodbe. Slovenija ima priložnost biti med prvimi. Moramo spodbujati in pokazati odločnost, vso energijo usmeriti v iskanje priložnosti in izzivov za lastno uveljavljanje in uspešno sobivanje med evropskimi narodi. Sedaj imamo neizmerno srečo, da imamo svojo državo in domovino Slovenijo v Evropi in odgovornost ter veliko priložnost, da ustvarjamo Evropo in prek nje svet. Hvala.
Hvala, gospod Pojbiču. Besedo ima gospod Lahovnik.
Hvala, gospod predsednik. Vidim, da praksa levo, desno je nova. Strinjam se s tistimi, ki ste že razpravljali in poudarili, da je današnji dan izjemnega pomena za Slovenijo. Gotovo je ratifikacija ustavne pogodbe, ki jo bomo večinsko podprli, pomembna tudi za razvoj slovenskega gospodarstva. Vsi narodi v EU, države članice so se zavezale z Lizbonsko strategijo, da naj postane EU do leta 2010 najkonkurenčnejše, najbolj propulzivno gospodarsko območje na svetu. Namen tega je seveda, da se dvigne življenjska raven vsem prebivalkam in prebivalcem EU. Ustavna pogodba je na nek način vezno tkivo. Pogost očitek, tudi s strani ekonomistov, gospodarstvenikov je bil, da je Evropa premalo povezana. Preveč različna, da ne deluje, da ne omogoča podjetjem, da izkoristijo svoje konkurenčne prednosti. Ustavna pogodba je na nek način skupni imenovalec, vezno tkivo, na katerem se bodo lahko države članice gradile naprej, da se v prihodnosti še bolj povežejo. Ne glede na to, da bom tudi sam podprl današnji zakon, pa mi dovolitev, da tudi sam opozorim na nekaj pripomb, ki se mi zdijo smiselne. Mislim, da kljub temu vseeno hitimo. Hitimo preprosto zato, ker je dejstvo, da so predsedniki vlad 29. oktobra v Rimu ratificirali ustavno pogodbo, dejstvo pa je tudi, da je v Sloveniji prišlo vmes do menjave vlade, vemo, da je bil nekako ta povolilni čas, in mislim, da smo zamudili priložnost, da bi z vsebino ustavne pogodbe v tem času bolje seznanili naše državljanke in državljane. Na ta način, če bi se odločili za celo vrsto različnih forumov, okroglih miz, kjer bi imela različna strokovna javnost v prihodnjih tednih možnost izreči kritične pripombe, bi dosegli to, da se javnost skozi ta proces bolje seznani. Na ta način bi se tudi ostale državljanke in državljani zavedali pomembnosti današnjega dne, današnjega trenutka. Na ta način bi tudi zanje bil to pomemben praznik. Žal temu ni tako. Dovolil bi si še izreči pomislek zato, ker bodo nekatere druge članice navedene pogodbo bistveno kasneje ratificirale. Ponekod se obetajo tudi zapleti, kot je v Franciji, Veliki Britaniji. Tega se zavedamo, zato se mi postavlja vprašanje, zakaj hitimo, zakaj se bojimo ljudi še bolj natančno seznaniti in zdi se mi pomembno, da bi to storili, ker bi na ta način, kot sem povedal, tudi zanje bil ta dan bistveno bolj veličasten, kot pa bo v tem primeru.
Hvala, gospodu Lahovniku. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana slovenska vlada, spoštovani visoke gostje, kolegice in kolegi poslanci! Današnji dan, ko slovenski parlament sprejema zakon o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo, bo nedvomno v zgodovini državljank in državljanov Republike Slovenije zapisan s posebnim poudarkom. Današnja razprava v prid ratifikaciji pogodbe je povsem logično nadaljevanje široke podpore, ki so jo državljanke in državljani izrazili k pristopu naše države Evropski uniji. V središče pogodbe o ustavi za Evropo je postavljen človek, nič več premog ali jeklo, še manj rasa ali klasa ali celo državna kasa. Sedanja in prihodnja Evropa zajema navdih iz kulturne, verske in humanistične dediščine, ki ni mrtev muzejski ostanek, ampak živa ideja, ki tudi danes navdihuje marsikaterega Evropejca v spoštovanju človekovega dostojanstva. Zapisani členi so dobra podlaga za njihovo uresničitev, kljub temu pa mora Evropske unija narediti veliko več od sprejema in ratifikacije ustave. Najprej mora ustvariti pogoje, da bo družina priznana kot vrednota in bodo mladi zakonci imeli možnosti za ustvarjanje in preživljanje družine. Če bomo demografske probleme reševali prvenstveno s priseljevanjem, potem so ogroženi naša kulturna dediščina, evropski jeziki, kultura, vera, Evropska unija in evropska civilizacija nasploh, skratka vse to, kar so naše vrednote in kar želimo z ustavo ohraniti in predvsem okrepiti. Želim, da bi Oda radosti tudi mnogim bodočim generacijam, državljanom Evrope himnično zvenela, zato z veseljem in ponosom podpiram zakon o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Horvatu. Besedo ima gospod Ivan Jelen. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik državnega zbora, poslanke in poslanci, predsednik vlade, ministri, evropski komisar, evropski poslanci! V demokratični stranki upokojencev kakor tudi jaz osebno se strinjamo s stališči odbora za zadeve Evropske unije pa tudi s stališči, ki jih je na svoji seji izoblikoval odbor zunanje politike. Tudi mnenje naše poslanske skupine se ne razlikuje. To je za Slovenijo eden od pravih načinov pristopa pravnemu redu in njeni uzakonitvi. Ta pravni red prinaša tudi v Slovenijo večjo naklonjenost človekovim pravicam, spoštljivost in zavest. V Sloveniji želimo kar po najhitrejšem postopku doseči ratifikacijo. To je tudi edini možni način, kako dokazati drugim hitro in uspešno vključevanje, brez zavlačevanj in dragih referendumov, ki se jih poslužujejo nekatere druge članice. Da se strinjamo s predlaganim zakonom in ratifikacijo pogodbe o ustavi za evropsko listino, je pomembno tudi zaradi našega prihodnjega predsedovanja v Evropski uniji. Z ratifikacijo oziroma s potrditvijo podpisane mednarodne pogodbe bomo tudi v Sloveniji prispevali k večji gospodarski uspešnosti in večji varnosti naših državljank in državljanov. To je edini zagotovljen način sprejemanja evropskih pravil in dogovor, ki ne kaže nobenega vsiljevanja evropskih interesov, ampak s tem dejanjem ratifikacije bomo zagledali luč nove poti, vrednoto sooblikovanja človeka in dela po evropskem merilu. Osebno o zakonu nimam pripomb, zato želim to dejanje podpreti tako, da se o sprejetju in z okvirnim programom informira vsa slovenska javnost. Glasoval bomo za. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jelenu. Besedo ima gospod Anton Kokalj. Prosim.
Hvala lepa. Kot poslanec in kot predsednik odbora za zadeve Evropske unije sem v zadnjih dveh dneh prejel s strani civilne družbe nekatere konkretne predloge in pripombe, ki se nanašajo na konkretne člene. In glede na to, da poslušamo, da ni bilo dovolj javne razprave, se mi zdi pošteno, da javno predstavim državnemu zboru te predloge in pomisleke in nanje tudi kolikor je mogoče jasno odgovorim. Prva pripomba oziroma predlog se nanaša na možnost interpretacije preambule, in sicer prebral bom predlagani tekst: "Izhajajoč iz večstoletne zgodovinske povezanosti med slovenskim ljudstvom in katoliško cerkvijo naj bilo..." del preambule. "Upoštevajoč zgodovino držav članic in državljanov Evropske unije, nedeljive in univerzalne vrednote človeškega dostojanstva, svobode, enakosti in solidarnosti ter vsega, kar Evropa dolguje svoji krščanski duhovni in moralni dediščini, iz katerih naj Evropa črpa upanje za prihodnost..." In potem še predlog za interpretacijo 2. člena: "Vrednote Unije vključujejo vrednote tistih, ki verujejo v boga kot izvor resnice, pravičnosti, dobrega in lepega, kot tudi tistih, ki tega varovanja ne delijo, a vendar gledajo na te univerzalne vrednote z dolžnim spoštovanjem." Pobudnikom odgovarjam, da proceduralno ni mogoče tega teksta v tej situaciji uvrščati v razpravo in v spremembo. Mislim pa, da je ta javna predstavitev spodbuda za tiste, ki bi osebno lahko tak tekst sprejeli, da se v dejanjih po njem ravnamo. Glede same vsebine ustavne pogodbe pa so izraženi naslednji pomisleki, da ustava Evropske unije predpostavlja subsidiarnost samo kot sredstvo za čedalje večje omejevanje preostalih kompetenc nacionalnih držav, da 54. člen listine odpravlja veljavnost 11. člena listine, ki državljanom Evropske unije zagotavlja pravico do svobodnega izražanja, in se listina o temeljnih pravicah se spremeni v seznam tem, o katerih v Evropski uniji ni dovoljeno svobodno govoriti in o njih javno razpravljati, da niso definirane dolžnosti državljanov, četudi gre za de jure prenos dela suverenosti na institucijo Evropske unije, gre de facto za odpravo državne suverenosti, ter pomislek, da bo ustava razširila pooblastila Evropske unije na področju pravosodja in notranjih zadev in uveljavlja nadzor nad zunanjimi mejami in notranjo varnostjo ter da lahko Evropska unija standardizira civilno pravo, kazensko zakonodajo in postopke. Na to odgovarjam z naslednjimi argumenti, ki me preprečujejo, da so pač ti pomisleki v tem trenutku preveč neutemeljeni oziroma se jim daje prevelika teža. Sam mislim, da je glede suverenosti v okviru prenesenih pristojnosti v upravni red Evropske unije nadrejen pravnemu redu Slovenije, to obstaja že po dosedanji ureditvi, samo ni tako eksplicitno zapisano, in končno se izrecno omenja možnost prostovoljnega izstopa iz Evropske unije. Hvala.
Hvala, gospodu Kokalju. Besedo ima gospod Ljubo Germič. Prosim.
Spoštovani prisotni! Uveljavitev evropske ustavne pogodbe je velikega pomena, ker postavlja nov razumljivejši temelj Evropske unije, saj je trenutni evropski pravni korpus izredno nepregleden in za evropskega prava neukega državljana težko razumljiv. Glede na časovno omejitev bi opozoril le na nekatere temeljne izboljšave, ki jih ustavna pogodba prinaša v evropski pravni red, med drugim: boljša delitev pristojnosti med Unijo in državami članicami, združitev pogodb Evropske unije in ukinitev stebrne strukture Evropske unije, poenostavitev zakonodajnih postopkov Unije, povečanje demokratičnosti, preglednosti in učinkovitosti delovanje EU in boljša delitev oblasti med institucijami. Pri delitvi pristojnosti med Unijo in državami članicami je ustavna pogodba prinesla novost v kategorizaciji pristojnosti. Te je razdelila med izključne, deljene in podporne ukrepe. V dosedanji ureditvi namreč ločitev ni jasna, kar je povzročilo netransparentnost delovanja Unije. Ustavna pogodba bo s svojo uveljavitvijo ukinila tudi stebrno strukturo Unije, ki je veljala z uveljavitvijo maastrichtske pogodbe. S tem, ko ustavna pogodba ukinja stebrno strukturo Unijo, tudi uvaja enoten postopek sprejemanja in odločitev, kar v formalnem smislu pomeni, da uvaja komunitarno metodo na vsa področja sprejemanja odločitev. Komunitarna metoda je za manjše članice boljša, ker so njeni glavni akterji evropske institucije, ki zasledujejo skupni interes, medtem ko je pri uporabi medvladne metode v ospredju odločanje v državah članicah. Te pa nosijo v neformalnem smislu različno težo. Vpliv velikih pri odločanju je na primer znatno večji, kot je vpliv manjših. Seveda določa ustavna pogodba v tretjem delu nekaj izjem. Tako področja, kjer prevladujejo medvladni elementi, še ostajajo, a jih je bistveno manj. Dobra posledica ukinitev stebrov je tudi poenostavitev pravnih instrumentov. Tako bo sedaj iz petnajstih instrumentov v uporabi le šest. Ustava se je reševanje demokratičnega deficita lotila predvsem z vidika večjega vpliva nacionalnih parlamentov v odločanje Unije. Protokol v uporabi načel subsidiarnosti, sorazmernosti tako uvaja mehanizem zgodnjega opozarjanja, v skladu s katerim lahko tretjina parlamentov zahteva, da komisija ponovno preuči zakonodajni predlog, če pobudniki ocenijo, da bi bilo ukrepanje Unije na določenem področju manj učinkovito kot ukrepanje držav članic, torej v nasprotju z načelom subsidiarnosti. Z vidika posameznika je zelo pomembna tudi vključitev listine o temeljnih pravicah v besedilo pogodbe. S tem je listina postala pravno zavezujoča, kar pomeni, da se bodo pri uporabi evropskega prava morale po njej ravnati tako evropske kot nacionalne institucije. Navzlic navedenega in argumentov, ki so bili danes tukaj predstavljeni, bom seveda predlog zakona o ratifikaciji pogodbe o ustavi za Evropo podprl. Hvala lepa.
Hvala gospodu Germiču. Besedo ima gospod Bojan Rugelj. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem navzočim, lep pozdrav našim gostom, predstavnikom vlade na čelu z gospodom Janezom Janšo, lep pozdrav tudi gledalcem televizije in vsem ostalim, ki nas danes spremljajo! Z veseljem bom danes glasoval za evropsko ustavo, saj s tem izpolnjujem voljo slovenskega ljudstva, izraženo na referendumu, za pridružitev Evropski uniji. Samo tako bo Evropa postala močnejša, tako gospodarstvo kot tudi politično. Mislim, da je tudi prav, da danes glasujemo o tem na izredni seji, saj s tem izkazujemo še posebno pozornost tej evropski ustavi, ki si jo tudi zasluži. Na desettisoče ur in na tisoče ljudi je sodelovalo pri sestavljanju te ustavne pogodbe in tudi pri usklajevanju. Zato mislim, da je prav, da tudi danes še enkrat na nek način potrdimo voljo vseh teh ljudi in željo po tej združitvi. Tudi me ne moti, nasprotno, ponosen sem, da smo med prvimi, ki bomo podprli to evropsko pogodbo. Zakaj ne bi bili enkrat prvi, zakaj bi vedno čakali na to, kaj bodo rekli drugi? Prepričan sem, da bomo danes z veliko večino sprejeli to evropsko ustavno pogodbo in zvečer tudi nazdravili temu našemu skupnemu podvigu. Hvala lepa.
Hvala gospodu Ruglju. Besedo ima gospod Pavel Rupar. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani veliki zbor, kolegice in kolegi, spoštovani gostje! Ker sem ravno zadnji, se tudi zavedam, da nimam mandata spregovoriti v imenu vseh poslank in poslancev. Kljub temu pa mislim, da se bo marsikdo izmed vas strinjal z mojimi besedami. Rad bi se za sodelovanje tudi v svojem imenu zahvalil tako bivši vladi kot sedanji vladi, vsem ministrom in ministrici ter predsedniku Janezu Janši za dosedanje delo ter za zelo velik pogum, ki ste ga izrazili s tem, da ste vložili predlog ratifikacije v državni zbor in s tem prebili led tudi v Evropski uniji. To je zelo veliko dejanje in zelo veliko dejanje bo tudi z naše strani, če bomo to ratifikacijo sprejeli. Dovolite mi pa, da se v svojem imenu obrnem tudi na Evropejke in Evropejce. Vse, ki ste skeptiki ob sprejemanju evropske ustave, prosim, da sledite Republiki Sloveniji in temu državnemu zboru ter s čim manj problemi, s čim manj pesimizma pomagate sprejemati evropsko ustavo. Tudi zato, da boste tako majhnim narodom, kot je slovenski, pokazali, da ste lani 1. maja mislili resno in male narode naredili za velike in sebi enakopravne. Hvala lepa.
Hvala gospodu Ruparju. Samo vprašam, ali je bil gospod Pajk tudi prijavljen k besedi? [[Ne.]] S tem zaključujem razpravo. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Grims, Veršnik, Kovačič. Še kdo? Gulič, Pajk. Želi kdo v imenu poslanske skupine najprej govoriti? Gospod Kovačič. Še kdo? V imenu poslanske skupine želi govoriti samo gospod Kovačič, in sicer v imenu poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani, vsi prisotni. V Slovenski demokratski stranki menimo, da je današnja ratifikacija pogodbe o ustavi za Evropo za nas, za Slovenijo zgodovinski dogodek, podoben tistemu, ko je Slovenija sprejemala svojo lastno ustavo. Čeprav nas nekateri evroskeptiki tudi tokrat kot tudi že ob referendumu za vstop v Evropsko unijo strašijo in opozarjajo na negativne posledice, ki naj bi nas zaradi sprejema ustavne pogodbe doletele, smo vendarle prepričani, da gre za neutemeljene strahove, ki doslej niso še nikjer potrjeni. Ravno nasprotno. Vse države, ki so se že pred Slovenijo pridružile Evropski uniji, zlasti velja to za manjše in tudi tiste, ki niso spadale ravno med najrazvitejše, so po vstopu v Evropsko unijo doživele močan gospodarski pa tudi siceršnji razvoj. Med njimi največjega prav gotovo Luksemburg, ki je danes ena najrazvitejših držav in ima tudi najvišji standard na prebivalca v Evropi. Podoben razvoj je doživela tudi Irska. Od držav, ki so bile pred vstopom v Evropsko unijo med slabše razvitimi evropskimi državami, pa je Portugalska po vstopu doživela tudi nesluten gospodarski razmah in napredek. Izkušnje drugih držav so ravno nasprotne trditvam dvomljivcev. Zato nas ratifikacija ustavne pogodbe, ki bo vsem državam članicam omogočila še bolj učinkovito nastopanje in prodor v svetovno tržni prostor, ne sme skrbeti. Če pa bi se v prihodnosti, ko bo ustavna pogodba stopila v veljavo, torej po letu 2006, vendarle pokazalo, da bi nas določila evropske ustave ali kakorkoli omejevale in bi zaradi teh določil Slovenija ne mogla uresničevati svojih vitalnih interesov, pa ustavna pogodba sama v svojih določilih omogoča, da se po posebnem postopku izvede bodisi sama revizija pogodbe, bodisi se prilagodi razvoj sistema znotraj same pogodbe. Če pa tudi na ta način ne bi dosegli želenega in bi ugotovili, da je nadaljnje sodelovanje znotraj Evropske unije nasprotno interesom Slovenije, potem se v skladu z določili ustavne pogodbe kadarkoli lahko odločimo tudi za prostovoljni izstop iz Evropske unije, ki ga pogodba posebej opredeljuje. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da nas v prihodnje znotraj Evropske unije in pod jurisdikcijo evropske ustave čaka lepa prihodnost, zato razmišljanja o izstopu ne bodo aktualna in zato bomo v Slovenski demokratski stranki danes z veseljem podprli ratifikacijo o evropski ustavi v upanju, da bodo to čim prej storile tudi še druge države, tudi tiste večje, ki bi iz svojega pogleda našle tehtnejše pomisleke zoper nekatera ustavna določila kot pa mi v Sloveniji.
Hvala, gospodu Kovačiču. Da se ne bi še kdo zmotil, obrazložitve glasu ni izpred govornice, ampak je s sedeža. Svoje stališče oziroma obrazložitev glasu bo gospod Grims, prosim. Izvolite.
Hvala za besedo. Glasoval bom za potrditev pogodbe o ustavi za Evropo skupaj s sklepno listino. Ne le zato, ker me zavezuje jasno izražena volja vseh, ki so glasovali na referendumu in nam s tem naložili, da njihovo odločitev prelijemo tudi v svoje odločitve, ne le zato, ker se zavedam pomena tega, da je Evropa našla, vsaj v tem trenutku, skupen imenovalec in da je ta listina izražena skupna volja za sobivanje, sodelovanje in skupen hitrejši razvoj v bodoče, ampak ne nazadnje tudi zato, ker bo akt, o katerem danes odločamo, lahko postal ob očitno zelo visoki stopnji soglasja, ki je napovedana, tista referenca, h kateri se bomo lahko vračali tudi v tem državnem zboru, ko bomo iskali optimalne rešitve za Slovenijo vedno takrat, kadar bomo spreminjali svojo ustavo oziroma druge predpise, ki zahtevajo zelo visoko stopnjo soglasja. Na ta način, sem prepričan, se bomo izognili marsikateremu odvečnemu prepiru, predvsem pa se bomo lahko usmerili iz razprave o procesu, o postopku k razpravi o vsebini, o tem konec koncev tudi, zakaj se je za neko konkretno odločitev, ko je oblikovala to pogodbo, odločila Evropa in prepričan sem, da bo ta razprava o vsebini, o dejanskih problemih za Slovenijo zagotovo samo dobra.
Hvala, gospodu Grimsu. Besedo ima gospod Veršnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Pozdrav vsem prisotnim. Vesel sem in ponosen, da sem danes tu v tem visokem zboru, da bom lahko glasoval in odločal o ustavi za Evropo, ki bo seveda odslej tudi naše vodilo in garancija za demokracijo in za naš nadaljnji demokratični razvoj. S tem dejanjem bomo dokončno postali Evropejci, združeni v enotni Evropi, in prepričan sem, da bodo tem dejanju sledili tudi vsi ostali narodi, ki so še pred tem dejanjem. Z veseljem bom glasoval za pogodbo Evropi. Hvala lepa.
Hvala gospodu Veršniku. Besedo ima gospod Gulič, prosim.
Spoštovani gospod predsednik, cenjeni zbor, ministrica, ministri, gostje in seveda državljani Republike Slovenije in državljanke te države! Glasoval bom za iz mnogih razlogov. Slovenija je že stoletja vpeta v evropsko enotnost. Naša imena, imena Slovencev so sestavljala evropsko kulturo, jo gradila od nekdaj, od tistih anonimnih piscev Brižinskih spomenikov do romarjev v Achen preko, ne vem, srednjega veka, protenstatizma, romantike, Jurija Vege, Hermana Potočnika, Noordung, NSK-ja in tako naprej. Zato seveda bi bilo nenavadno, da bi glasoval proti. Še za eno reč gre. Gre tudi za vse tiste anonimne, ki so gradili Evropo v 60-ih letih: Siemens, BMW, od katerih smo izvedeli kakšen je ta svet in ga prenašali. Zato je pravzaprav kar nenavadno, da govorimo o tem, kako ne vemo, kam gremo. Od leta 2003 smo pravzaprav vedeli, kakšna bo ustavna pogodba in smo jo lahko sooblikovali, pa mislim, da tudi smo. Še ena reč je, ki se mi zdi tudi pomembna. Evropska ustava se v bistvu v duhu ne razlikuje od slovenske, zato mi bo čisto lahko glasovati za, pa tudi naša himna govori o tem.
Hvala, gospodu Guliču. Besedo ima gospod Pajk.
Hvala za besedo. Seveda bom glasoval za in to predvsem iz razloga, ko je nastajala naša država, je bila vseskozi poudarjena ideja, da se nekoč vidimo v družbi evropskih narodov. To se je tudi zgodilo. Še pred tem se je zgodil referendum. Glasoval bom pa tudi "za", ker bom s tem izpolnil pričakovanja svojih volivcev. Hvala.
Hvala gospodu Pajku. Sprašujem, smo koga izpustili. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Sajovic, Koren. Še kdo? Nihče. Izvolite, gospod Sajovic.
Hvala lepa, predsedujoči. Predstavniki vlade, gostje, kolegi, kolegice! V čast mi bo, da lahko na tem mestu danes zvečer podprem voljo in pa to dolžnost, ki so nam jo zaupali volivci. Naša naloga je, da ravnamo državotvorno. Tista ključna odločitev o Evropi je bila sprejeta že pred časom. Približno 200 let nazaj je Vodnik zapisal: "Kranjc, tvoja zemlja je zdrava in pridnim nje lega najprava." In mislim, da je danes čas, ko beremo statistike v časopisih, da kar 81% Slovencev izraža zadovoljstvo nad življenjem, katerega živi. In ta zgodovinski akt, ki ga bomo danes sprejeli, ni nek roman, ni neka zgodba za nazaj, pač pa je nek priročnik, kako ravnati v bodoče, da bomo v politiki in to je naša osnovna naloga, zadovoljili še tistih 19% ljudi, ki jim v Sloveniji sreča ni najbolj naklonjena. Zatorej kot veliki pesnik zaključuje: "Išče te sreča, um ti je dan, najdel jo boš ak΄ne bodeš, zaspan." Jaz sem vesel, da slovenska politika dokazuje, da smo bili zreli, tako levi kot desni, in da smo zmogli ta logični korak in pa državotvorno potezo. Hvala lepa.
Hvala gospodu Sajovcu. Še gospod Koren.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana vlada! V času priprave na referendum sem se sam zelo aktivno vključil v svojem okolju. Prizadeval sem si, da prispevam svoj del k temu, da bo rezultat na referendumu dober. Ko smo na Prešernovem trgu tisto nedeljo zvečer se veselili, razpravljali, niti v sanjah nisem pomislil, da bom imel možnost kot poslanec danes v tem velikem zboru imeti to čast, pa tudi dolžnost, da dam svoj glas za to ustavo, ki jo danes sprejemamo. Rekel bi samo še to, da je na vseh nas, da se naše delo danes ne konča. Mislim, da je naša dolžnost, da v času, ki je pred nami, vsem tistim, ki še ne poznajo dovolj ustave in jim stvari še niso dovolj jasne, zadeve razložimo, da bodo ljudje evropsko ustavo, ki jo danes sprejemamo, spoznali in bodo vedeli, da smo se odločili za dobro stvar. Hvala lepa.
Hvala gospodu Korenu. Prehajamo na odločanje. Ob tem vas želim opozoriti, da bo na podlagi 3.a člena ustave Republike Slovenije zakon sprejet, če bosta zanj glasovali dve tretjini poslancev, to je 60 ali več. Prosim, da pregledate kartice, ali so pravilno vložene, gori lučka [[...]]Glasujemo. Glasovanje teče. [[Aplavz.]] Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Navzočih je 83, za je glasovalo 79, proti 4. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in tudi 6. izredno sejo Državnega zbora Republike Slovenije. Poslance in goste vabim v preddverje velike dvorane državnega zbora na krajšo slovesnost.