Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 19. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Miro Petek, Milenko Ziherl, Vili Rezman, Franc Bogovič, Srečko Prijatelj, Zmago Jelinčič Plemeniti, dr. Luka Juri in Milan Gumzar. Na sejo sem vabil predsednika Vlade k 2. in 7. točki dnevnega reda, predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda ter kandidata za ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića k 7. točki dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 19. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 10. februarja 2010. Predloga za razširitev dnevnega reda nisem prejel. Zato prehajamo na določitev dnevnega reda. Državnemu zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na glasovanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje svoje glasovalne naprave. Glasujemo. Očitno prvo glasovanje ni uspelo. Zato bomo glasovanje ponovili. Glasujemo še enkrat. Glasujemo. Navzočih je 36 poslank in poslancev. Sejo prekinjam za 10 minut. Z glasovanjem bomo nadaljevali ob 9.12. Hvala lepa.
Gospod Tanko, ne morem vam dati besede za proceduralno, ker smo pri glasovanju o dnevnem redu. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 19. izredne seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA PRIPOROČILA V ZVEZI Z NEOBJAVLJENIMI JAVNIMI RAZPISI SLUŽBE VLADE REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LOKALNO SAMOUPRAVO IN REGIONALNO POLITIKO ZA OBDOBJE 2009-2013. Predlog priporočila je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Francem Pukšičem. V zvezi s tem predlogom priporočila Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog priporočila ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku odbora Viliju Trofeniku za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je na 11. nujni seji 9. februarja 2010 obravnaval Predlog priporočila v zvezi z neobjavljenimi javnimi razpisi Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko za obdobje 2009-2013, ki ga je Državnemu zboru v okviru zahteve za sklic izredne seje Državnega zbora predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Francem Pukšičem. Odbor je bil pred sejo seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe in mnenjem Vlade Republike Slovenije k predlogu priporočila. Odbor se je seznanil tudi z dodatno obrazložitvijo predstavnika predlagateljev zahteve, ki je poudaril, da izhajajo razlogi za sklic izredne seje Državnega zbora iz strahu predlagateljev, da Služba Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko ne bo objavila razpisa za obdobje 2012-2013. Menil pa je tudi, da seja Državnega zbora ni bila namenoma sklicana toliko časa, da je Vlada pripravila 5. javni razpis. Izrazil je tudi skrb v zvezi z usodo nerazpisanih sredstev v višini nekaj čez 90 milijonov evrov. Predstavnik predlagateljev je tudi menil, da je državna sekretarka v Službi Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropske zadeve z obvestilom Evropske komisije ustavila dotok evropskih kohezijskih sredstev v državni proračun. Minister dr. Henrik Gjerkeš je odboru pojasnil, da Vlada meni, da je predlog priporočila neutemeljen, ker je Služba Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko kot pristojno posredniško telo za izvajanje prioritetne usmeritve razvoja regij v januarju 2006 objavila 3. javni razpis za izbor operacij prednostne usmeritve, razvoj obmejnih območij s Hrvaško in javni poziv za predložitev vlog za sofinanciranje operacij iz naslova "prednostne usmeritve, regionalni razvojni programi, razvojne prioritete in razvoj regij za obdobje 2010-2012". Državna sekretarka v Službi Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropske zadeve je argumentirano zavrnila vse navedbe predstavnika predlagateljev in pojasnila, da Slovenija ni mogla pridobiti sredstev iz evropske blagajne zaradi ugotovljenih nepravilnosti v poročilu Računskega sodišča, da je Vlada v prejšnjem mandatu takratni minister pri izvrševanju proračuna je kršil predpise, konkretno predpis, ki se nanaša na uredbo pri izvajanju postopkov pri porabi sredstev evropske kohezijske politike v programskem obdobju 2007-2008. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je prav tako opozorila, da se glede na že prej navedene objavljene dokumente Službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko v zvezi z razpisi na internetu oziroma Uradnem listu zastavlja vprašanje: Ali oziroma v kolikšni meri je podana podlagala za sprejem priporočila s predlagano vsebino? V razpravi je bilo izraženo mnenje s strani predlagateljev zahteve, da zaradi zahtevnosti postopkov črpanja evropskih sredstev v prejšnjih letih ni bilo možno dovolj hitro in učinkovito črpati evropska kohezijska sredstva, da prav zaradi njih posamezne občine niso upoštevale vseh kriterijev, ki so bili določeni, zlasti pa regionalne razvojne programe, nekatere občine pa so sredstva enostavno razdelila po številu prebivalcev. Zato za višino počrpanih sredstev v letih 2007 in 2008 nikakor ni kriva takratna vlada. Prav tako so predlagatelji menili, da nekaj nepravilnosti, ki jih je ugotovilo Računsko sodišče pri črpanju evropskih sredstev v tem obodbju, ne bi smelo vplivati za zaustavitev financiranja izvedbe projektov in zadrževanje petega javnega razpisa. Na drugi strani pa so člani odbora v nasprotju z navedenim menili, da želijo predlagatelji zahteve s političnimi stališči zamegliti dejstvo, da v času delovanja prejšnje vlade izbrani projekti in podpisane pogodbe, ki so se financirale iz evropskih kohezijskih sredstev, niso bile v skladu z veljavnimi regionalnimi razvojnimi programi, kar je kasneje ugotovilo tudi Računsko sodišče. Pri tem pa ne gre samo za količino in dinamiko koriščenja teh sredstev, ampak predvsem za kvaliteto porabe teh sredstev. Izraženo je bilo večinsko mnenje, da predlog priporočila ni povezan z aktualno problematiko črpanja evropskih kohezijskih sredstev in da so že v času oddane zahteve spremenile dejanske in pravne okoliščine. Na podlagi razprave na seji, mnenja Zakonodajno-pravne službe in mnenja Vlade je odbor sprejel sklep, da predlog priporočila ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku predlagateljev Francu Pukšiču, za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, ministra s sodelavkami in sodelavci! Lep pozdrav! V osnovi mi je pravzaprav žal, da zahtevka za sklic izredne seje v Slovenski ljudski stranki in Slovenski demokratski stranki nismo podpisali že lansko leto junija, ker če bi to naredili, potem bi v kratkem času prišlo do petega javnega razpisa. Pa vendar ne gre samo za peti javni razpis, za operativni program krepitve regionalnih razvojnih potencialov, za program razvoj regij, ampak gre za celotno problematiko črpanja sredstev iz Evropske unije. Dejstvo je, da je program črpanja 2004-2006 prejšnja vlada izpeljala tako rekoč fantastično, do 95% sredstev, kar je najvišje, kar je bilo mogoče. Čeprav je, ko je dobila 2004, bilo nekaj malega šele razpisano, ampak so potem stvari tekle tako, kot je treba. Kaj in kako bo s programom, ki ga je izpogajala prejšnja vlada, torej v višini 5,5 milijard, od tega je plusa približno 2 milijardi evrov oziroma 4,2 milijarde v treh operativnih programih, 0,9 je za kmetijstvo, ali bo to izčrpano ali ne, je pa danes vprašanje. Po zadnjih uradnih podatkih iz februarja s strani Ministrstva za lokalno samoupravo in regionalno politiko izhaja, da ne. Sami se že bojijo, da tega Slovenija ne bo izčrpala, celo napovedujejo v dokumentih za zaostajanje za cca 600.000 evrov, na kar pa smo jih opozarjali že pred enim letom oziroma ob predaji je bila na to nova vlada opozorjena. Pa gremo po vrsti. 11. novembra 2008 je bila na obisku v Sloveniji komisarka gospa Danute Hübner, kjer je zapisala, da je Slovenija ena izmed dveh držav, ki je bila podpisana že februarja 2008 pogodba o zaupanju. Preverili so slovenski revizorski sistem in so rekli, da je odličen, zato so podpisali pogodbo o zaupanju in dali možnost, da je Slovenija sama izvajala večji nadzor. Ta ista komisarka je ugotovila, da je Slovenija v obdobju 2004-2006 maksimalno izkoristila razpoložljiva sredstva, kar izhaja iz njenega dopisa. Potem je prišlo pismo 19. novembra, nekaj dni za tem, od generalnega direktorja Dirka Ahnerja, ki je generalni direktor generalnega direktorata za regionalno politiko v Bruslju, ki pa je zapisal takole: "V okviru vašega srečanja s komisarko gospo Hübnerjevo, ki je potekalo 11. novembra, je komisarka poudarila, da se je Slovenija izkazala ko močan in zanesljiv sistem upravljanja in nadzora ter da je vzpostavila funkcijo usklajevanja ključnega pomena na nivoju organov upravljanja. Iz nedavnega objavljenega koalicijskega sporazuma pa izhaja, da smo v bližnji prihodnosti lahko priča temeljnim spremembam sistema upravljanja in nadzora. Gospod Dirk Ahner je napisal v sedmih točkah možne probleme, ki bi nastali z napovedano spremembo v koalicijski pogodbi. Opozoril je, da to ne bi bilo dobro. V 1. točki je celo zapisal, da bi potrebovali, če bi šli v spremembe, približno od 12 do 18 mesecev za vzpostavitev stanja, ki ga je Vlada že prevzela in je bilo potrjeno z Evropsko komisijo in tako dalje. Nato je bivši minister za lokalno samoupravo dr. Žagar čutil potrebo in odgovornost do Slovenije in je napisal odprto pismo predsedniku Vlade gospodu Pahorju, kjer je zapisal, da so bili avgusta in novembra 2007 spogajani vsi operativni programi za obdobje 2007-2013, da je z Evropsko komisijo podpisana pogodba o zaupanju in da so akreditirani sistemi črpani. In še nekaj je zapisal, da je bilo razpisanih in podpisanih pogodb od avgusta in novembra 2007 pa do predaje za 1,5 milijarde evrov. Potem pa je Žagar v tem istem odprtem pismu predsedniku Vlade zapisal, da koalicijska pogodba predvideva spremembe in je opozoril, da lahko pride zaradi teh spremembe do ogroženosti, da Slovenija lahko izgubi eno milijardo evrov. Zapisal je tudi, da bi bilo črpanje sredstev za velike regijske projekte bistveno enostavneje in lažje, če bi imeli regije. Kot vemo, tega sedaj ni in tega več ne bo, ker so regije po Pahorju mrtve. Po vseh teh opozorilih, ki so bila, se zgodi, in sicer to takoj po sestavi Vlade, obisk v Bruslju. Torej nova Vlada odpotuje v Bruselj. In kdo odpotuje v Bruselj? Minister Gaspari, gospa Andreja Jerina, potem še nekdo iz sekretariata, gospod Vatovec. Kje je pa ministrica Ploštajnerjeva? Če je še vedno bila SVRL tista, ki je bila nosilec programov. In minister Gaspari v Bruslju, ne glede na pismo 19. 11., to pomeni nekaj dni za tem, to je bilo 4. decembra, 10, 12 dni potem odpotuje v Bruselj in minister Gaspari pove, skupaj z državno sekretarko mag. Andrejo Jerina, da koalicijska pogodba predvideva reorganizacijo kohezijske politike, in sicer, da bo operativni program krepitve regionalnih razvojev prenesla na ministrstvo ta gospodarstvo, da bo razvoj človeških virov prenesen na Ministrstvo za delo, družino in socialno in da bo razvoj okoljske in prometne infrastrukture prenesen na Ministrstvo za promet. Koordinacijsko vlogo bo izvajal minister pristojen za Evropske zadeve. In pravi, da ne bo nobenih težav, ker je tudi podpredsednik Vlade. In kaj se zgodi? Na tem sestanku je bila komisarka Hübnerjeva, ki je prej opozorila v svojem pismu preko direktorja direktorata generalnega direktorja Ahnerja na posledice. In na tem sestanku gospa komisarka Hübnerjeva ponovno opozori na vse že prej našteta opozorila, in sicer možnost konflikta interesov na resornih ministrstvih, možnost nezadovoljivea koordiniranja ministrstev, možnost prekinitve ali odloga vmesnih plačil zaradi novega poročila o ugotavljanju skladnosti sistema, vloga trenutnega organa upravljanja in administracije pri organizaciji, usposobljenost naj ne bi bila zmanjšana. Seveda pove, da bodo morali vsi trije, če se prenese na tri resorje, imeti vse službe, kar pomeni, da se bodo stvari podvojile in za nekaj milijonov evrov tudi podražile. Vpraša, ali bo zamenjana tudi revizijska strategija, pravi, da zaključevanje projektov iz prejšnjega obdobja, kar mora vlada zagotoviti v letu 2009, torej iz prejšnjega obdobja 2004-2006 se dokončajo v letu 2009, zato bodo ostali odprti, še posebej opozori, da se naj izogibajo kakršnikoli spremembi pri operativnem programu razvoj okolja in prometne infrastrukture, na katerem je na razpolago milijarda 636 milijonov evrov. Naši predstavniki Vlade povedo, da ne gre za notranja trenja, ampak da gre za skupno iskanje boljših rešitev. In tako pridemo do konca leta 2009, kjer so našli skupno rešitev programov. 20. januarja 2009 je ministrstvo za regionalni razvoj, takrat ga je še vodila gospa Ploštajnerjeva, zapisalo, črpanje sredstev za obdobje 2007-2013 - to je iz SVLR-ja - za programsko obdobje 2007 - 2013 je bilo doslej razpisanih oziroma potrjenih za dobrih 1,5 milijarde evropskih sredstev. Dokument, ki pa smo ga dobili pred kratkim, predlog finančnega izvajanja operativnih programov za programsko obdobje 2007 - 2013, in to iz iste službe, ampak sedaj z drugim ministrom, pa so zapisali, da za programsko obdobje 2007 - 2013 je bilo od začetka programskega obdobja pa do konca leta 2009 - kje je razlika - celo 2009 je zraven, prej je bilo poročilo 2007-2008, torej do leta 2008, sedaj pa je poročilo za 2009 skupaj, potrjenih operacij za 1,8 milijarde evrov evropskih sredstev, toliko znaša poraba programskega obdobja. Navedeni znesek se nanaša tako na potrjene in objavljene javne razpise. To pomeni, spoštovana vlada gospoda Pahorja je uspela v enem letu razpisati in potrditi za točno 0,3 milijarde ali za 300 milijonov evrov. Za 300 milijonov evrov. Prej pa je Vlada, da je spogajala programe, potrdila za 1,5 milijarde evrov. Torej petkrat več. Če ni točno, boste povedali, to so dokumenti, ki so prišli iz vlade gospoda Pahorja. Kaj se je vmes dogajalo? Vmes se je pa dogajal politični linč prejšnje vlade in seveda črnenje in blatenje ministra Žagarja ter celotne prejšnje vlade. To se je seveda dogajalo tudi tako, da je sama gospa državna sekretarka, ki je bila tudi na tistem obisku, Andreja Jerina v Bruslju 4. decembra, napisala, ko so se ministri že nekaj dogovorili, da vse tisto pač ne velja in da bodo dobili na Evropsko komisijo, resor za regionalni razvoj novo pismo. In v tem istem dokumentu, gospod Žagar vas je opozoril leto dni pred tem, da bomo zapravili milijardo evrov, pa sami navajate, da je iz enega operativnega programa 200.000 evrov vprašljivih, iz drugega operativnega programa pa 400.000 evrov. To pomeni 600.000 evrov danes priznavate, da jih ne bomo izkoristili.
Gospo Pukšič, prosim, da zaključite stavek, ker je čas že potekel.
V Slovenski ljudski stranki seveda pričakujemo, da boste začeli delati odgovorno za Slovenijo, ne pa za svoje politične interese.
Hvala lepa, gospod Pukšič. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa. Besedo ima dr. Henrik Gjerkeš, minister za lokalno samoupravo in regionalni razvoj.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlagatelj je precej razširil tematiko svojega prvotnega predloga, se bom pa kljub vsemu poskušal držati dnevnega reda in odgovoriti na koncu na nekaj trditev, ki so bile izrečene. Vlada Republike Slovenije je proučila Predlog priporočila v zvezi z neobjavljenimi javnimi razpisi Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko za obdobje 2009-2013, ki ga je Vladi Republike Slovenije na pobudo skupine poslancev, s prvopodpisanim Francem Pukšičem, dne 28.1.2010 poslal predsednik Državnega zbora Republike Slovenije. Vlada ocenjuje, da je Predlog priporočila v zvezi z neobjavljenimi javnimi razpisi neutemeljeniz dveh razlogov. Prvič, Služba Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko, pristojno posredniško telo za izvajanje prioritetne usmeritve, je v januarju 2010 objavila dva dodatna instrumenta za uspešno izvedbo programa, in sicer: 3. javni razpis za izbor operacij prednostne usmeritve "Razvoj obmejnih območij s Hrvaško" v okviru Operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov za obdobje 2007-2013 in javni poziv za predložitev vlog za sofinanciranje operacij iz naslova prednostne usmeritve "Regionalni razvojni programi, razvojne prioritete, razvoj regij" Operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov 2007-2013 za obdobje 2010-2012. Drugi razlog je, da je pri pripravi javnega poziva za predložitev vlog za sofinanciranje operacij iz naslova prednostne usmeritve "Regionalni razvojni programi, razvojne prioritete, razvoj regij" SVRL odločila, da kot upravičene projekte v 5. instrumentu izloči cestno infrastrukturo. Kot ste seznanjeni, glede na različno razvojno problematiko po regijah, operativni program vsebuje omejitve glede namena porabe. Ker je treba ustrezno načrtovati porazdelitev po namenih in z ozirom na doseganje učinkov in rezultatov, ki so prav tako opredeljeni v operativnem programu, je bilo treba nekatere namene omejiti. Glede na dosedanjo realizacijo programa ugotavljamo, da je namen prometne infrastrukture dosegel ustrezno stopnjo porabe, zato tega namena januarski javni poziv, torej 5. instrument, ne vsebuje. Zaradi navedenih razlogov ocenjujemo, da ni več potrebe po sprejetju predlaganega priporočila, kar v svojem stališču ugotavlja tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora Republike Slovenije. Spoštovane poslanke in poslanci! Ob tej priložnosti bi rad poudaril, da za zaskrbljenost za izvajanje programa Razvoj regij in drugih programov kohezijske politike ni razloga, saj načrtovane aktivnosti potekajo v skladu z zastavljenimi cilji. Obveščam vas, da je na podlagi sklepa Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, sprejetega 22. decembra lani, Vlada pripravila poročilo o izvajanju razvojne prioritete Razvoj regij, v okviru Operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov za obdobje 2007-2013, ki ga je Vlada posredovala Državnemu zboru 28. januarja. Iz poročila je mogoče razbrati naslednje ugotovitve: od začetka izvajanja perspektive leta 2007 do 31. 12. 2009 je bilo skupaj doslej razpisanih 336 milijonov evrov, kar je 54% sredstev za celotno programsko obdobje. V tem obdobju je bilo v dosedanjih šestih javnih razpisih - dveh za razvoj obmejnih območij s Hrvaško in štirih za sofinanciranje operacij iz regionalnih razvojnih programov pogodbeno dodeljeno občinam skupaj 320 milijonov evrov, od teh izplačanih 206 milijonov evrov, kar je 64%, od tega v letu 2009 102 milijonov evrov. Skupaj je bilo odobrenih 487 operacij, ki se izvajajo v letih med 2007 in 2010. Od tega bi moralo biti po sklenjenih pogodbah v letu 2009 zaključenih 262 operacij, vendar se jih 77, torej 16%, ni. Nadzorni odbor operativnega programa je zanje sprejel sklep o podaljšanju roka za 9 mesecev. Ob razmeroma nizkem povprečnem odstotku realizacije v letih 2007 in 2008, ki ni presegel 60% za leto 2009 beležimo pomemben napredek na približno 80%. Z 29. 1. objavljenim javnim pozivom je na razpolago 203 milijone evrov, skoraj toliko, kot je bila realizacija do konca 2009 pri vseh operacijah, na podlagi vseh šestih dosedanjih javnih razpisov. Opozarjam, da je vseh razpoložljivih sredstev za obdobje 2007-2013 585,8 milijonov evrov, dodeljenih v dosedanjih štirih razpisih je bilo 294,7 milijonov evrov, kar kaže na obseg sredstev javnega poziva, objavljenega v tem mesecu. Bi pa rad komentiral še navedbe poslanca gospoda Pukšiča [[...]]
Prosim za pozornost v dvorani.
[[...]]ko je navajal podatke, je mešal jabolka in hruške. Podatki, ki jih je navajal, so takšni, da je bilo do 31. 12. 2008 podpisanih pogodb za 862 milijonov 417.724 evrov, ne pa milijardo in pol, kakor je navajal, in šele stanje z 31. 12. 2009 kaže na to, da je razpisanih in podpisanih pogodb milijardo 552 milijonov in še nekaj evrov. Govorim o sredstvih EU in naših domačih sredstvih. Tudi podatki, ki jih je omenjal, da smo dobili potrditev, da revizijski sistem deluje dobro, še ne postavljajo v nič celotnega kohezijskega sistema. Trditve, da revizijski sistem deluje dobro, ne zagotavlja, da tudi celoten kohezijski sistem dela dobro. Delal je delno dobro. Trudimo se, da bi delal še boljše. Zanima me, o čem se bomo danes pogovarjali. Sredstva evropske kohezijske politike so namenjena za Slovenijo. Niso namenjena ne za prejšnjo vlado, ne za sedanjo vlado, niti za Službo Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Mislim, da je tudi prejšnja vlada v določenem delu dobro zastavila sam program evropske kohezijske politike, dobro se je izpogajala, razpisala je določena sredstva in podpisala pogodbe, vendar črpanje pomeni povračilo iz evropskega proračuna. Tega v prejšnjem obdobju pri prejšnji vladi ni bilo. Zato je treba celoten postopek dodelati do konca in seveda ob razpisu, saj ni treba ali pa še vedno ni nujno poznati celoten dvostopenjski postopek do konca, ga dodelati do vsake potankosti. Mi smo ga morali, ker po pravilu N+2, N+3 moramo črpati 2007-2008 sredstva že v letu 2010. Še enkrat pravim, da je prejšnja vlada določene stvari dobro naredila. Mi jih nadgrajujemo in celoten sistem, celotna sredstva evropske kohezijske politike so za Slovenijo, ne za prejšnjo vlado, ne za sedanjo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Zvonko Černač.
Spoštovane kolegice in kolegi, vsi ostali prisotni! V letu dni govorimo že drugič o tematiki koriščenja evropskih sredstev. Spomnite se, o tem smo govorili pred letom dni, točneje 4. marca 2009 na zahtevo poslancev Pahorjeve koalicije. Predvsem goreči so bili tukaj predstavniki Zaresa. Namen, ki so ga javno takrat deklarirali, je bil v boljšem koriščenju evropskih sredstev v prihodnje, v tem, da se poenostavijo dokaj zbirokratizirani postopki, dejansko pa je bil namen nekaj drugega. In kot vidimo, se tudi ta premisa o tem, da naj bi se sredstva koristila bolje, ni uresničila. Nasprotno. V celem letu 2009 ni bil iz naslova regionalnih spodbud objavljen noben razpis. Noben. Pod prejšnjo vlado samo v letu 4 in 2 na področju čezmejnega sodelovanja s Hrvaško. Nedostojno in nekorektno pa je, da se Pahorjeva Vlada hvali z dobrim koriščenjem sredstev v letu 2009 in z neto pozicijo do proračuna Evropske unije, ki je seveda rezultat razpisov, ki so bili objavljeni v letih 2007 in 2008, torej v času prejšnje vlade. To izhaja ne nazadnje tudi iz samega mnenja Vlade, kjer pravi, da je bilo od začetka izvajanja perspektive skupaj doslej razpisanih 336 milijonov evrov, in sicer v šestih razpisih. Štirje krepitev razvojnih potencialov regij in dva čezmejnega sodelovanja. Ti razpisi pa so bili objavljeni vsi do 31. 12. 2008. Ker v letu 2009 ni bilo nobenega razpisa, je popolnoma jasno, da je realizacija, ki pade v leto 2009, izključno posledica razpisov, objavljenih v obdobju prejšnje vlade. Seveda pa skrb za boljše koriščenje ni bil takratni razlog za razpravo, pač pa sta bila dejanska razloga, kot se je izkristaliziralo, dva. Prvič, prikazati neuspešnost prejšnje vlade na tem področju, in drugič, prikazati, da so bila sredstva deljena po političnih barvah. Ne eno, ne drugo ni uspelo, podatki, ki jih je posredovala Pahorjeva vlada, so vse te trditve demantirali. Dodaten namen je bil pa še diskreditacija bivšega ministra in bivše vlade preko poročila Računskega sodišča, ki se je večkrat namerno bralo napačno, češ, da je bila neto pozicija Slovenije v letu 2007 negativna. Čeprav iz poročila Računskega sodišča na strani 29 izhaja, da je bila pozitivna, Računsko sodišče je tam ugotovilo, da je Republika Slovenija iz Evropske unije, iz evropskega proračuna prejela 31 milijonov 330 tisoč 280 evrov več, kot je vanj plačala. Nekorektno je, da to neresnico stalno ponavlja državna sekretarka na Gasparijevem ministrstvu, ki je sama revidirala to področje, saj je bila pred tem zaposlena na Računskem sodišču. Prejšnja vlada je torej na področju spodbujanja regionalnih razvojnih potencialov uspela v letu dni objaviti šest razpisov, sedanja Vlada v letu dni nobenega. Zadnji peti, ki je bil objavljen pred nekaj dnevi, in tretji, glede čezmejnega sodelovanja s Hrvaško, 8. januarja, je očitno tudi odraz tega splošnega nezadovoljstva in revolta, ki je bil sprožen v celi državi na ta račun in verjetno tudi posledica zahteva za sklic izredne seje o tej tematiki. To zavlačevanje je bilo neposreden povod za sklic te seje. Vemo, da so bile obljube prejšnje ministrice pisne, da bo ta razpis objavljen najkasneje do 30. junija. To se ni zgodilo. Kasneje je bila obljuba do 30. 9., tudi ta se ni uresničila. Ne zaradi nje, ampak zaradi dolge roke nekega drugega ministrstva, ki je želelo na glavo postaviti utečen sistem financiranja na tem področju. Kot vidimo, mu to, hvala bogu, ni uspelo. In obstaja še vedno realna možnost, da bo kljub tem zapletom in kljub letu dni izgubljena časa Slovenija v obdobju te perspektive počrpala vse, kar ji je namenjeno. Dogajanja glede tega razpisa so razgalila predvsem neučinkovitost, neusklajenost med resorji, pa tudi ambicijo po dominantnosti enega izmed ministrstev na škodo koristnikov sredstev in na škodo učinkovitosti teh sredstev. Posledice prerekanja znotraj Vlade in njeno neučinkovitost pa plačujejo predvsem občani, občine, gospodarstvo, ki bi lahko prišli do tega krvavo potrebnega evropskega denarja v letu 2009, ko smo se soočali skoraj z desetino upada bruto domačega proizvoda. Ministri niso odgovorni samo za ravnanja, spoštovane kolegice in kolegi, odgovorni so tudi za opustitve dolžnih ravnanj, enako Vlada. Potrebno se je vprašati, da bomo vedeli, za kaj gre, koliko otrok v tem letu ni imelo možnosti vrtčevskega varstva, ker ta razpis ni bil objavljen. 2700 jih je ostalo pred vrati vrtcev 1. septembra 2009. Kar nekaj vrtcev bi bilo lahko iz teh sredstev zgrajenih v letu 2009, tudi v letu 2010 ne bodo, ker so pogoji tega razpisa takšni, da onemogočajo potek projektov med pripravo in samo izvedbo, čemur smo bili priča v predhodnih razpisih, ker pogojujejo prijavo na pravnomočno gradbeno dovoljenje. In to je neka ovira, ki bo po mojem povzročila to, da se bodo prijavljali tudi napačni projekti. Občine bodo prijavile tiste projekte, za katere imajo pripravljeno dokumentacijo, ne pa tistih glede katerih je dokumentacija v teku in glede katerih so svoje ambicije tudi izražale v regionalnih razvojnih programih. In ponovno bo lahko Računsko sodišče ugotavljalo neusklajenost regionalnih razvojnih programov s konkretno prijavljenimi projekti. To je dvakrat, trikrat narobe, tisto, kar je dodatno narobe, je pa vse večja birokratizacija te države. O tem, ali je nek projekt regionalno usmerjen ali ne, bo odločala Služba Vlade za lokalno politiko in regionalni razvoj, ob tem, da imamo svete regije, ob tem, da imamo okolja, kjer se ti projekti usklajujejo in prijavljajo, bo neka birokratska institucija v Ljubljani odločala o tem, kaj je za neko okolje dobro in kaj ne, in bo posamezne projekte na podlagi tega merila ali pa drugih kriterijev, ki bodo senca temu merilu, tudi izločala. Ta razprava danes naj bi bila tudi priložnost za opozorilo o razmeroma šibkem črpanju sredstev iz obdobja, ki je bilo izpogajano v času prejšnje vlade do leta 2013, ker iz poročil izhaja, da je pri vseh treh operativnih programih do konca leta 2009 bilo samo 15% odobrenih sredstev, certificiranih povračil pa krepko pod 10%. Najslabša operativna programa sta razvoj človeških virov in okoljska ter prometna infrastruktura, kjer je izplačil in povračil krepko pod 10%, torej področja, kjer je Slovenija najbolj šibka, kjer potrebuje najbolj dodatna vlaganja in kjer potrebuje najbolj dodatne spodbude in kjer bi bilo treba aktivnosti najbolj pospešiti. Namesto da bi v času krize ključno pozornost namenili učinkovitemu črpanju evropskih sredstev in nehali razpravljati o tem, ali so neke pike in vejice pravilno postavljene, in ker bi morala biti evropska sredstva ključni vir za aktiviranje gospodarstva, smo vedno znova priče prepiranju med resorji in s tem neučinkovitostijo pri črpanju teh sredstev. Mnenje Vlade in vladne službe je, da to, kar govorimo v opoziciji, ne drži, da je Vlada in so ministrstva učinkovita in to mnenje seveda izhaja iz tega, da je neto pozicija Slovenije v 2009 ugodna. To drži. Povedal sem, da je to predvsem posledica razpisov, ki so bili objavljeni še v času prejšnje vlade. Neto pozicija sama po sebi pa ne govori veliko o učinkovitosti črpanja evropskih sredstev. Finančna perspektiva za obdobje 2007 - 2013 je bila ugodna izpogajana. V tem obdobju imamo na voljo okrog 5 milijard evrov sredstev, plačati jih moramo približno 3 milijarde. Torej je naša neto pozicija, globalno, 2 milijardi evrov. In popolnoma nepomembno je, ali je v določenem obdobju večja ali manjša. Pomembno je, ali bomo ta sredstva v višini cca. 5 milijard izkoristili. In v tem primeru bo naša neto pozicija ob koncu v vsakem primeru 2 milijardi evrov. Če pa jih ne bomo izkoristili, je pa seveda to drug problem in nam medletne neto ali ne neto pozicije ne pomenijo veliko. V letu 2009 je sicer Pahorjeva vlada z rebalansom 2009 načrtovala, da bo iz Evropske unije dobila 814 milijonov evrov sredstev. Prejela jih je nekaj manj kot 600 milijonov evrov, načrtovala je 452 milijonov evrov plačil v Evropsko unijo, ki so se nekako v skladu z načrti tudi realizirali, se pravi, neto pozicija, ki je bila načrtovana in kar je bilo prejšnji vladi očitano pred letom dni, da je slabo načrtovala, je znašala 362 milijonov evrov, realizirana je bila v višini 155 milijonov evrov, kar je več kot polovica manj od načrtov. In sedaj že spet bi se lahko po taki logiki, kot ste jo vi vpeljali pred letom dni, začeli tukaj prerekati o tem, ali je to dobro ali je to slabo. Nepomembno je, spoštovane gospe in gospodje, pomembno je, ali se bodo sredstva, ki so na voljo, črpala in koristila operativno in v skladu z nameni, ki jih lokalna okolja in infrastruktura te države potrebujejo. Da teh namenov ni, pa kažejo tudi spremembe resolucije o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje od 2007 do 2023, kjer se predvideva, da se jih od 35 projektov 13 črta. To je tretjina. Med njimi nekateri ključni projekti, ki so financirani tudi iz Evropskih sredstev kot so gospodarska središča, kjer je predvideno, da od 9 ostanejo samo 3 oziroma 4 oziroma Vlada pravi največ 5. Med njimi črta ta predlog tudi gospodarsko središče OKO v Pomurju. Zanimivo! Potem se predlaga črtanje dodatnega avtocestnega programa, ki je bil vrednoten, približno milijardo 300 milijonov evrov, cestnih razvojnih osi - milijardo 450 milijonov evrov. Vse to je predlagano, da se iz te resolucije črta, ob tem, da je na postavki gospodarskih središč bilo predvidenih iz evropskih sredstev 336 milijonov evrov samo za Pomurje, za OKO [[Pomurje]] 26 milijonov evrov, za modernizacijo državnega cestnega omrežja na prioritetnih razvojnih oseh - govorim o 3., 3.a in 4. razvojni osi, ki so predlagane za črtanje - nekaj manj kot 300 milijonov evrov, in tako naprej. Menim, da je to slaba usmeritev in da kaže na neko čudno, izkrivljeno logiko pogleda na državo in na tiste probleme, ki jih je nujno treba infrastrukturno reševati in za katere imamo na voljo izpogajana evropska sredstva. Med drugim se predlaga tudi črtanje nekaterih projektov v posameznih okoljih, recimo, Goriškega turističnega centra in tako naprej. V tej razpravi govorimo predvsem o učinkovitosti oziroma neučinkovitosti Vlade, tokrat na področju koriščenja evropskih sredstev. Dovolite mi, da za to uporabim primer, ki je nekako simbol in pokazatelj splošnega stanja in delovanja, in to je Falcon. To je tisti problem, gospe in gospodje, ki ga Pahorjeva Vlada ni bila sposobna rešiti v letu dni. Leto dni se ta problem rešuje! In če ta Vlada ni bila sposobna rešiti relativno enostavnega problema, kako bo sposobna reševati ključna vprašanja, s katerimi se sooča Slovenija. Iz tega razloga seveda ni čudno, da je Slovenija v preteklem letu na vseh področjih nazadovala, da se je zadolženost države podvojila, zato Sloveniji ne bo pomagala nobena papirnata, nedodelana izhodna strategija, pač pa učinkovita ekipa, ki se ne bo ukvarjala sama s seboj in z lastnimi aferami oziroma njihovim pometanjem pod preprogo. Zato tudi ta razprava, spoštovani, žal ne bo pripomogla k večji učinkovitosti pri koriščenju evropskih sredstev. Je pa svoj namen že dosegla s tem, ko je bil končno objavljen tako imenovani 5. razpis in s tem dana vsaj možnost številnim občinam, podjetjem, posameznikom za izvedbo številnih projektov, če le ne bo dolga roka državne birokracije preprečila izvedbo tistih, za katere bo oblast v Ljubljani ugotovila, da nimajo regionalne razvojne note. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Alojzij Potočnik.
Hvala. Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! V Poslanski skupini Zares podpiramo sklepe, ki jih je sprejelo matično delovno telo. Skupina poslancev s prvopodpisanim Francem Pukšičem je v parlamentarno proceduro vložila Predlog priporočila v zvezi z neobjavljenimi javnimi razpisi Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko za obdobje 2009-2013. Med navedenimi razlogi naj bi bil neobjavljen 5. razpis, domnevno zaradi različnih mnenj Službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko ter Ministrstva za finance, in sicer o primernosti javnih razpisov. Kot je bilo pojasnjeno na matičnem delovnem telesu, je pristojna služba v januarju objavila dva dodatna instrumenta za uspešno izvedbo programa. Gre za, če skrajšam, 3. javni razpis za izbor operacij prednostne usmeritve pri razvoju obmejnih območij s Hrvaško in javni poziv za sofinanciranje regionalnih razvojnih programov. V poročilu o izvajanju razvojnih prioritet pa je Vlada obširno in pregledno navedla podatke po strukturi, po regijah, občinah in odobrenih zneskih, izplačilih in posredovanih zahtevkih za povračilo. Navedla je tudi, da so bili v letu 2009 odpravljeni zaostanki iz preteklih let in razrešeni nekateri problemi in nejasnosti v proceduri v zvezi z javnimi razpisi, ki so takrat potekali. Odbor je bil tako seznanjen z nekaterimi ugotovitvami iz poročila Računskega sodišča, ki razkriva posamične nepravilnosti pri uporabi sredstev, tudi evropskih. Predlagatelj je s tem pravzaprav nevedoč in nazavedno odprl tudi vprašanje črpanja oziroma uporabe evropskih sredstev v preteklem mandatu. Časovni horizont se je torej razširil in njemu gre končno vprašanje o uspešnosti in uporabi evropskih sredstev. Vprašanje je namreč, ali so bili dosedanji razpisi v skladu s pravili igri, in ne gre za vejice kolegi, in predvsem, ali bodo cilji, za katere so se po namenu sredstva črpala, doseženi glede zakonitosti, gospodarnosti in učinkovitosti. V Poslanski skupini Zares smo sicer prepričani, da je današnji sklic, predvsem glede na izrazito prisilno zoženo vsebino, ki nam jo ponuja, nezadosten in neutemeljen. Dejansko stanje in resno ter odgovorno upravljanje na tem področju bistveno presega precej očitno politično motiviko in tudi interese. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Janez Ribič. Prosim.
Dober dan, spoštovane gospe in gospodje poslanci. Spoštovani gospod minister, predstavniki Vlade! V Slovenski ljudski stranki smo razočarani, da se moramo na takšen način truditi, da se ponovno normalizira črpanje evropskih sredstev. Ta vlada je že pri sestavljanju koalicijske pogodbe pričela govoriti, da so pri črpanju evropskih sredstev potrebne institucionalne spremembe, če hočemo biti uspešnejši. O tem so govorili predsednik Vlade, bivša ministrica in celo minister za finance. Slednji je govoril, da so bile napake narejene s koncipiranjem programa črpanja evropskih sredstev, kljub temu da ste bili s strani Evropske komisije za regionalno politiko opozorjeni, da spremembe niso primerne in bo to upočasnilo črpanje. Takrat še ni bilo jasno, s kakšnim namenom to počnete. Danes je popolnoma jasno, da želite upravičiti svojo neuspešnost in zato neupravičeno krivite bivšega ministra za lokalno samoupravo, ki je delal zelo dobro. To je potrdila tudi evropska komisarka za regionalno politiko Danute Hübner, ko je večkrat pohvalila Slovenijo. Komisarka Evropske komisije je ob koncu mandata prejšnje vlade pri črpanju evropskih sredstev za Slovenijo ugotovila naslednje, uradni dokument: "Smo v postopku implementacije novega programskega obdobja. Slovenija je ena izmed prvih držav članic, katere programi so bili sprejeti. Slovenski revizijski sistem je ustrezen, dobra administrativna sposobnost pri implementaciji sredstev kohezijske politike. To dokazuje podpis pisma o zaupanju z Evropsko komisijo, kjer je bila Slovenija ena izmed redkih držav, s katerim je Evropska komisija takšno pismo tudi podpisala." V programskem obdobju 2004-2006 je Slovenija iz Evropskega sklada za regionalni razvoj počrpala 95% sredstev in 90% iz ostalih skladov, s čimer je Evropska komisija zadovoljna. Za obdobje 2007-2013 si je Slovenija izpogajala 4,2 milijarde evrov iz naslova kohezijske politike. To je 3,5-kratno povečanje v primerjavi s prejšnjim obdobjem. Od zaključka pogajanj za obdobje 2007-2013 do konca mandata so angažirali oziroma potrdili za okoli 1,5 milijarde evrov v okviru vseh operativnih programov. To pa je potrdil tudi direktor direktorata na generalnem direktoratu za regionalno politiko pri Evropski komisiji Nicholas Martyn ob zadnjem obisku v Sloveniji. Spoštovani! V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da področje evropske kohezijske politike spada v okvir evropske regionalne politike, zato menimo, da bi odgovornost za spremljanje in izvajanje te politike morala ostati, kot je bilo to v preteklih mandatih, na resorju, odgovornem za regionalni razvoj. Vaše želje po spremembi tudi razumemo, samo vedite, da je obstoječi sistem naravnan k decentralizaciji Slovenije in vas to očitno moti. O projektih so odločale regije, vi pa želite, da o tem odločajo birokrati in ne želite transparentnosti. In o tem naj odločajo takšni birokrati, ki zaradi nezadovoljstva s svojim šefom ustavijo črpanje evropskih sredstev v Bruslju. In tako je naša država bila ob skoraj 300 milijonov evrov. Spoštovani! Najdimo skupaj toliko modrosti, da bomo v obdobju, ki je pred nami, počrpali čim več sredstev iz evropskih skladov. S tem pa bomo pomagali tudi našemu gospodarstvu, predvsem izboljšanju standarda bivanja državljanov in pomoči lokalnim skupnostim pri njihovem razvoju. Zato se v Slovenski ljudski stranki trudimo in si prizadevamo tukaj v Državnem zboru, da bi spodbudili k večji, hitrejši intenzivnosti vseh, ki v tej državi delate na področju črpanja evropskih sredstev. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine demokratične stranke upokojencev bo predstavil Matjaž Zanoškar. Prosim.
Hvala, spoštovani predsednik. Spoštovani minister s sodelavci! Kolegice in kolegi, dovolite, da predstavim predlog priporočil v zvezi z neobjavljenimi javnimi razpisi Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko za obdobje 2009-2013. Mnenje poslanske skupine je bilo jasno predstavljeno že na matičnem telesu in ko je bil izveden tretji razpis za razvoj obmejnih območij s Hrvaško in pa peti razpis za razvoj prioritet in razvoj regij, v tistem trenutku je usahnil tudi razlog za predlog priporočil v zvezi z navedenimi razpisi. Smatramo, da je SVLR poskrbel, da je sproščen normalen tok financiranja vseh teh vsebin, ki izhajajo iz 3. in 5. razpisa in se nam zdi razprava o priporočilih danes v tem trenutku popolnoma nepotrebna in neumestna. Ve se, da so kritike na račun SVLR-ja zaradi plorongiranja obeh teh razpisov, vendar moramo se zavedati, da tega plorongiranja ne bi bilo, če v tem času v predhodnem obdobju, tudi v obdobju prejšnje vlade ne bi vsi ti razpisi in prijave na te razpise pokazale velike pomanjkljivosti in velike napake. To je ugotovilo tudi Računsko sodišče. Ugotovitve Računskega sodišča nalagajo konkretne naloge za korekture dela SVLR-ja. In to obdobje je bilo tisto v katerem so se lahko nekatere anomalije vseh teh razpisov in razpisnih pogojev popravile. V tem smislu tudi v poslanski skupini pozdravljamo to, da je razpis oziroma da sta oba razpisa narejena tako, kot je treba da je sproščen tok financiranja na tak način, da se bo lahko normalno opravljalo. Poglejte, današnja je razprava je predvidena, da se bo odvila v šestih urah. Prepričan sem, da mnogi izmed vas veste, kakšno je trenutno stanje v slovenskih občinah in v slovenskih regijah po januarskem razpisu, tretjem in petem razpisu. V regijah in v občinah se danes ukvarjajo s tem, kako bodo kvalitetno pripravili razpis, se prijavile in kvalitetno in učinkovito črpale evropska sredstva. Danes verjetno v slovenskih občinah in v regijah jim ni veliko mar za razprave, ki so lansirane v povsem drugačna, civilna in drugačna področja, kot pa to zadeva učinkovito črpanje evropskih sredstev za razvojne prioritete regij in za razvoj regij in tudi obmejna območja s Hrvaško. In to obdobje v katerem smo čakali na oba razpisa, se mi zdi, da so v slovenskih občinah in v regijah izkoristili v ta namen, da so še enkrat pregledali vse razvojne prioritete, še enkrat modificirali vse razvojne cilje in jih pripravili do take mere, da se bo denar lansiral v prave vsebine, da bo denar lansiran v tiste vsebine, ki bodo dale nek rezultat in pospešile razvoj regij in obmejnih območij. Plorongiranje in pa mogoče zakasneli čas obeh teh razpisov v poslanski skupini DeSUS ne ocenjujemo zgolj negativno, tako kot je bilo povedano. Na koncu naj rečem še enkrat to, da poslanska skupina DeSUS v celoti podpira tudi sklep matičnega delovnega telesa, da so priporočila in predlogi v zvezi z neobjavljenimi razpisi, ki jih predlagatelj v tem trenutku predlaga, popolnoma neumestni in nepotrebni in bomo glasovali za to, da niso primerni za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, gospod minister, dober dan! Ne zaradi nas - vem, da marsikoga v tej dvorani tudi ne zanima ta vsebina -, ampak zaradi tistih, ki jih, ki nas tudi poslušajo in gledajo, naj začnem s tem, da je preveč učenega besedja v tej dvorani, preveč leporečja, zato bi v imenu Slovenske nacionalne stranke ta problem rad izpostavil zelo poljudno in razumno. Prvič. Ne vem, kaj je narobe, da vedno vzamemo priporočilo kot priporočilo, kot nekaj negativnega, in da ena stran nagaja drugi. Kaj je slabega s priporočilom, če priporočamo in želimo vsem nam dobro? Prebral sem magnetogramski zapis razprave o sklepih, ko smo prvič opozarjali na slab potek nasploh razpisov in koriščenja evropskih sredstev 9. marca lani. Zgodba je bila popolnoma enaka: večurna razprava, več ur dobrih želja, nazadnje celo sklep, da bi odbor podprl Vlado in ministrstvo pri prizadevanjih, da se v čim večji meri izkoristijo evropska sredstva. In, zanimivo, tudi ta sklep ni bil sprejet. Očitno se danes dogaja enaka zgodba in očitno lahko ponovim samo tiste besede, ki sem jih izrekel na matičnem delovnem telesu: politika igra svojo igro. Dejstvo je, da v letu 2009 ni bilo razpisov, ki smo jih pričakovali. Pričakovali smo jih - bilo jih ni. In hvala bogu, da zdaj je. Dejstvo je, da se je zgodilo zdaj, tako kot se je dogajalo prej. Tisto, kar je pa najslabše: pet minut pred dvanajsto dobiš navodila za igro. To pomeni, konkretno, da smo se v našem regionalnem razvojnem centru tri občine natančno dogovorile lansko leto, kaj in s čim bomo startali za pridobitev evropskih sredstev, glede na to, kar je bilo predvideno. Ko smo to naredili, smo dve minuti pred dvanajsto letos, 5. januarja, dobili navodilo. Bom po domače povedal, boste bolje razumeli, tisti, ki jih to zanima. Planirali smo energetsko sanacijo vrtcev. Prišla je nova zahteva, da mora biti na ta razpis prijava takšna, da je iz nje razvidno, da sega tudi na druge občine v regiji, da ni samo v eni občini. Ja, ne vem, kako naj jaz v Trbovljah saniram vrtce v Zagorju ali pa Hrastniku. Če jih pa saniram, dobro, bom pa pripeljal tri otroke iz Hrastnika, da bo regijski projekt - in sem jih moral vreči iz programa. Z evropskimi sredstvi smo odlično zgradili primarni kolektor. Torej skrbimo za čisto Slovenijo, vredno 8 milijon evrov. Živa logika je, da je primarni kolektor zgrajen zato, da se bodo vsepovsod stekale vode in vse ostalo, kar sodi zraven, v ta kolektor. Torej iz sekundarnih kolektorjev. Torej živa logika je, da je to skupni projekt. Saj primarni kolektor ne rabi nič, če nimamo sekundarnih in teh imamo slučajno, to je živ primer, v eni občini 24 in logično je, da je to v enem sklopu. Mi moramo dobiti sicer soglasja za zemljišča in tako naprej in tako naprej, logično pa nam ni bilo, da bi morali za vsak sekundarni kolektor pridobiti gradbeno dovoljenje. Moramo ga. Ampak ta proces bo, recimo, za letošnje leto do junija zelo težek in če bi morali, hvala bogu, da imam jaz tukaj kolega iz občine Hrastnik, s katerim smo skupaj pristopili k temu projektu. Ker, če ne, bi na novo navodilo, da mora biti potrjen samo tisti projekt, ki sega širše v regiji, v druge občine, potem še denarja za ta sekundarni projekt po zgrajenem primernem ne bi dobil. Zakaj spremembe tri minute pred dvanajsto? Zakaj? In to je splošna napaka. Splošna napaka je, vedno se izve, kar koli rabimo, tik pred zdajci. Ne moremo mi vedeti, da je objavljen meseca novembra razpis in da je zadnji rok za prijavo decembra. Ja kako naj človek naredi vse postopke pri tej birokraciji, kakršno ima ta država. Kako naj pridobi vse papirje, soglasja, po možnosti še kakšna gradbena dovoljenja. Ker je resnica ta, da ti projekti v naprej niso bili znani, nismo bili informirani, nismo bili pravočasno informirani o vseh potrebnih elementih, ki so potrebni za koriščenje evropskih sredstev. Ampak to je bil očitek tudi prejšnji vladi, ne samo tej. Osebno vem, da sem se mnogokrat prepiral s prejšnjim ministrom za lokalno samoupravo. Tako, da bo jasno. Meni ne gre za politične barve. Meni gre za to, da se 4 milijard in še nekaj, torej skoraj 5 milijard evropskih sredstev izkoristi do leta 2013 ali 2014, da jih izkoristimo. Vsi priznani ekonomisti trdijo, da bo v tem času krize brez evropskih sredstev Slovenija potonila in da bo šla po poti Grčije. Vsi. Ne glede na politične barve. Mi smo v tem času izkoristili koliko? Milijardo pa še nekaj. Zdaj jaz govorim o izkoristku, tudi tistim, kar še ni prišlo. In kar se tiče, gospod minister, realizacije. Saj je prav, poglejte, vedno vsepovsod v vsaki politiki je tako, prejšnja oblast, ali je to na lokalnem nivoju, ali pa na državnem, pripravi neke temelje, pripravi osnutke, pripravi osnove, vse potrebno, da se nekaj zgodi. Najprej je razpis, potem so prijave na razpis, izbor, izvedba, revizija in ko je vse končano, je realizacija. In pošteno je reči, da je ta realizacija iz leta 2009 rezultat vsega tistega, kar je bilo pripravljeno in storjeno v prejšnjem mandatu. In tudi vas bo bolelo, ko se bo po letu 2012 mogoče katera druga politična opcija hvalila, poglejte, leta 2013 kakšno realizacijo smo mi naredili na koriščenju evropskih sredstev, ko bo v bistvu to plod vašega dela. Tako to je. Dejstvo je, da to priporočilo ni slabo in ni za zavreči. Je očitek, da delamo prepočasi, je očitek, da ne bomo sposobni pri takšnih prepirih in političnih vtikanjih nekaterih izkoristili vseh potrebnih sredstev. Dejstvo je, da je komunikacija med službo Vlade, med pristojnim ministrstvom, in med lokalno samoupravo pretrgana. Komunikacija je slaba, je nezadostna. Dejstvo je, da moramo občine, ali večina občin najemati zunanje sodelavce za to, da v tej kaotični situaciji, govorim tudi za nazaj, sploh spremljajo kakšne razpise, bo ta država, to ministrstvo ali to ministrstvo brez resorja in kdaj izdalo da se bomo lahko pravočasno prijavili na koriščenje evropskih sredstev. Zato, ker mi sami ne vemo, mi pa tudi ne moremo iskati vsak dan, jaz, hvala bogu, gospo Zlato Ploštajner dolgo časa poznam in mi je vedno odgovorila na telefon. Pri njej sem osebno iskal informacije. Kam bomo prišli, če bo 210 županov, 210 občin vsak dan hodilo in spraševalo kaj, kje, kako, kdaj in zakaj. Nikamor. Vam se bo zmešalo. Ta služba je dolžna obveščati pravočasno vse tiste koristnike kdaj, kje in kako se bodo koristila evropska sredstva in potem se lahko vsi koristniki pravočasno pripravijo. Boli me očitek, ki sem ga slišal, da so bili razpisi pripravljeni, da je bilo koriščenje mogoče, ampak da je bilo, ne vem, 60 ali 73 ali 77 projektov nerealiziranih ker tisti, ki so bili zainteresirani, niso bili pripravljeni. Ja, seveda ne moremo biti pripravljeni, če novembra izvemo, da bo decembra razpis za nekaj. Če pa greš iskati gradbeno dovoljenje in soglasja v današnjem sistemu birokratizacije te države in slabem pravnem sistemu pa traja eno leto. Samo eden od tisočih se pritoži in to traja leto, dve, tri. Adijo projekt! To so resnice, ki nas bolijo in to so resnice, na katere opozarjamo. Ne opozarjamo samo vas, opozarjali smo gospoda Žagarja. Osebno vem, da sem se z njim prepiral. Opozarjamo vse tiste, ki bodo prišli naprej, da naj, hudiča, vendarle vedo kaj počno, naj pravočasno obveščajo. Izkoristimo ta sredstva! Tudi predlogi spremembe namembnosti koriščenja evropskih sredstev, ki so razvidni iz izhodne strategije, kažejo in seveda vaša prizadevanja, in gospod minister, iz včerajšnjega srečanja sem videl, da ste ogromno naredili na področju regionalizacije, pa vendarle vidimo, da resorsko niste usklajeni, zato ker najdemo iz drugih ministrstev nekaj, kar podira vse tisto, kar ste vi zgradili, zgradili pošteno in vestno. Ko načrtujemo, želimo vpeljati nove regije, hkrati pa v izhodni strategiji piše, kako se bo število javnih uslužbencev zmanjšalo za 7 tisoč. Ja seveda je "misija nemogoče" računati, da bomo imeli regije, regijske svete, birokracija se bo pa zmanjšala. To je "misija nemogoče", to je laž, to je zavajanje. Ampak takšne vsebine se dogajajo tudi na teh področjih. Sedaj ne vem po čigavi krivdi. In priporočilo, kakršnokoli že, vzemimo vsi skupaj kot dobro in začnimo koristiti sredstva. Spremembe, ki so v namembnosti, ki so zapisane v izhodni strategiji, so sicer zapisane, ampak če jaz jutri pridem mogoče do vas, gospod minister, mi boste znali še razložiti, da bo šlo sedaj več denarja za inovacije, ne vem, za izobraževanje itn., itn. Ampak oprijemljivega pa ne bom imel nič. Imam namen recimo pripeljati eno fakulteto v svoje mesto. Kako naj jaz zdaj vem, ali bo to, kar piše v izhodni strategiji, res. Ali bom jaz dobil sedaj evropska sredstva ali ne bom. To so tiste komunikacije, ki manjkajo, kolegice in kolegi. Tisto, kar ni pravočasno pripravljeno, tisto, kar ni usklajeno, medresorsko, tisto, kar eno ministrstvo na eni strani podira to, kar to ministrstvo začne s trudom in hoče s trudom in angažiranostjo delati. To je tista krivda. Tukaj gre krivda na pristojno ministrstvo, ki ga vodi podpredsednik Vlade, pa mogoče tudi na Vlado kot opozorilo, da naj vendarle vzamejo tudi Službo Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj kot sebi enakopravno ministrstvo. Nenazadnje smo včeraj pošteno slišali, da je to ministrstvo eno tistih redkih, poleg Ministrstva za gospodarstvo, Ministrstva za okolje, Ministrstva za visoko šolstvo, razvoj, tehnologije, ki edino lahko dvigne raven gospodarstva, oživi gospodarstvo, da bomo lahko normalno živeli v tej državi. Včeraj je bilo to priznano, ampak ta vlada, ta ministrstva znotraj te vlade, temu ministrstvu tega priznanja ne dajejo. Očitno jim ne dajo tudi možnost, da bi delali korektno, vestno in pošteno do vseh uporabnikov teh sredstev, pa ne po svoji krivdi, ker kot, da sami ne vedo, koliko denarja lahko kam dajo, sami ne vedo do zadnjega trenutka, kaj bomo smeli in kaj ne bomo smeli delati z evropskimi sredstvi. To je narobe in to drži, da je to tako. In to vam lahko potrdim zato, ker sem v tem matičnem delovnem telesu že sedmo leto in sem tudi sedmo leto že župan in spremljam vse razpise. Ljudi na koncu pa zanima samo: "Župan, si imel možnost dobiti evropska sredstva? Si jih dobil? Nisi. Zakaj ne? Me ne briga. Ti si kriv." Pa ni res. Marsikdo tu ni kriv, marsikdo pa je. Jaz podpiram intenzivnost dela te službe Vlade in bom sprejel, tudi Slovenska nacionalna stranka, priporočilo kot dobronamerno. Jasno in glasno pa opozarjam Vlado, da naj njeni resorji, njena ministrstva pomagajo, sodelujejo in naj jemljejo Ministrstvo za lokalno samoupravo, jaz sem tudi že gospe Ploštajnerjevi, prejšnji, povedal, da mi je žal, da je ministrica brez listnice. Žal mi je. To bi moralo biti enakovredno ministrstvo tudi z nazivom. Sicer naziv ne pove nič. Pove delo. Ampak ima in mora imeti enako veljavo. Priporočilo bomo podprli in upamo in želimo, da bomo izkoristili vsa sredstva, čas pa teče. Eno leto pa smo zamudili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Prijazen pozdrav ministru, obema sodelavcema. Seveda govorimo o pomembni za Slovenijo, razvojni temi v prihodnje, ki se je je pa treba lotevati manj, po našem mnenju, s političnimi vzvodi in seveda bolj s strokovnimi pa argumentiranimi. Predlog samega priporočila v zvezi z neobjavljenimi javnimi razpisi Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko za obdobje med 2009 in pa 2013, ki ga obravnavamo na pobudo skupine poslancev, je po našem mnenju neutemeljen iz številnih razlogov, zagotovo pa iz dveh, ki jih navajam v nadaljevanju. Prvič. Služba Vlada Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko, pristojno posredniško telo za izvajanje prioritetne usmeritve razvoja regij, je v januarju 2010 objavila dva dodatna inštrumenta za uspešno izvedbo programa to je enostavno in pa preprosto dejstvo, in sicer tretji javni razpis za izbor operacij prednostne usmeritve razvoja obmejnih območij s Hrvaško v okviru operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov za obdobje med 2009 in pa 2013. In pa drugič, javni poziv za predložitev vlog za sofinanciranje operacij iz naslova prednostne usmeritve, regionalni razvojni programi, razvojne prioritete, razvoj regij operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov za že prej omenjeno obdobje. S tem je na razpolago 203 milijone evrov, skoraj toliko, kot je bila realizacija do konca leta 2009 pri vseh operacijah, na podlagi vseh šestih dosedanjih javnih razpisov. Ponovno opozarjamo in poudarjamo, da je pa vseh razpoložljivih sredstev v obdobju od 2007-2013 kar 585 milijonov evrov, dodeljenih v dosedanjih štirih razpisih pa jih je bilo zgolj 294,7 milijona evrov, kar kaže na obseg sredstev javnega poziva objavljenega v tem mesecu. In to je konkretno dejanje in pa pomembno. Še drugi razlog je, da je pri pripravi javnega poziva za predložitev vlog za sofinanciranje operacij iz naslova razvoja regij, določil, da kot upravičene projekte v petem inštrumentu izloči cestno infrastrukturo. Kot ste seznanjeni, glede na različno razvojno problematiko po regijah operativni program vsebuje določene omejitve glede samega namena porabe. Zato je treba ustrezno načrtovati porazdelitev po namenih, upoštevajoč predvsem porabo po namenih z ozirom na doseganje učinkov in rezultatov, ki so prav tako že bili predhodno dogovorjeni in pa tudi potrjeni v operativnem programu. Glede na dosedanjo realizacijo programa ugotavljamo, da namen prometne infrastrukture dosega ustrezno stopnjo porabe, zato tega namena, januarski javni poziv, tako imenovani peti inštrument, ne vsebuje. Zaradi navedenih razlogov ocenjujemo, da ni več potrebe po sprejemanju predlaganega priporočila, kar ugotavlja v svojem stališču tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. V dosedanjih predstavitvah stališč, pogledov v javnosti je bilo moč zaslediti tezo o nesposobnosti trenutne vlade pri objavljanju razpisov, saj jih je prejšnja vlada po številu objavila več kot dosedanja. To zagotovo ne drži. Pri tem bi želeli izpostaviti naslednje dejstvo, da je pomembnejša vsebina, vsota izčrpanih sredstev, kot pa število in pa forma. Prejšnji minister je resda objavil razpise skoraj po tekočem traku, vendar brez ustreznih postopkov in procedur, ki jih zadeva Evropska unija. Moram reči, da je bila v številnih slovenskih občinah med župani pa tudi v tem parlamentu obilica negotovosti, nelagodja, slišati je bilo tudi informacije, da se lahko v občinah pripravimo tudi na črni scenarij, da bo ta že porabljena in počrpana sredstva treba vrniti, ker smo se projekta lotili preveč po domače, lahkomiselno in nismo upoštevali pravil igre, ki jih predpisuje Evropska unija. In zato se mi zdi izredno pomembno in pohvalno, da se je ta vlada s tem problemom soočila, uredila stanje na področju razpisov, postopke in dokumentacijo. Kot odgovoren gospodar Vlada Republike Slovenije in Ministrstvo za lokalno samoupravo in regionalni razvoj nista hitela z razpisi, da bi težave in napake še poglobila, ampak sta najprej opravila delo, pripravila podlago, ki so za izvajanje takšnih razpisov potrebni. In lahko bi dal neko splošno, mogoče tudi politično oceno, da je v enoletnem mandatu ta vlada na področju črpanja evropskih sredstev naredila nekaj, kar prejšnji ni uspelo v celem mandatu. Zadevo smo postavili na prave pravne temelje, tako, da za pridobljena sredstva v tej državi nikogar ne bo strah. In v tem je problem. O tem v Sloveniji veliko nismo govorili, toda bila je dilema, da Slovenija velik del teh sredstev izgubi in vrne. Ta težava je sedaj odpravljena in razpis je tudi ustrezno objavljen. V skladu s temi dejstvi bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podprli predlog sklepa Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, da predlog priporočila v zvezi z neobjavljenimi javnimi razpisi Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko za obdobje od 2009 do 2013 ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Vesel sem pa in v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije podpiramo del razprave, ki bo ministrstvo, samega ministra in strokovne sodelavce seznanil s konkretnimi problemi in težavami, ki jih imamo v občinah s pridobivanjem teh sredstev, to zgodbo je korektno odprl že moj predgovornik kolega Bogdan Barovič, kajti prej, recimo, niso bila potrebna takoj gradbena dovoljenja, to je zdaj nov argument in imamo zakonodajo na številnih področjih, ki pri črpanju sredstev postavlja številne ovire. Prav bi bilo in pa jaz sem prepričan, da bo to razpravo danes slišal tudi novi minister za prostor in okolje. V tej državi smo različne vlade spreminjale prostorsko zakonodajo, izhod in pa končni izplen pa je slab. Postopki so iz leta v leto bolj težavni, bolj komplicirani. Danes je bilo nekaj slišati tudi o možni gradnji in obnovi šol in vrtcev, vsekakor potrebno in pomembno in od predstavnikov Vlade in od samega ministra v toku današnje razprave pričakujemo tudi odgovore, kako in pa v kakšnem obsegu, predvsem pa pod kakšnimi pogoji je ta regionalna sredstva možno koristiti tudi za ureditev tega področja, ki je v Sloveniji ta trenutek še kako pomembno in pa potrebno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila Renata Brunskole. Prosim.
Hvala lepa. Lepo pozdravljene kolegice in kolegi, prisotni gospod minister in zaposleni v Službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo podprli predlagani sklep Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, da ni več podane podlage za sprejem priporočil s predlogom vsebine predlagatelja, torej, da ta priporočila v tem trenutku niso več primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo, predvsem zaradi dveh dejstev. Kot je bilo danes s strani kolegov že večkrat povedano, Služba Vlade za lokalno samoupravo je 29. januarja 2010 objavila 5. javni razpis za prednostno usmeritev - regionalni razvojni programi. Prav tako je ta služba 8. januarja objavila 3. javni razpis za prednostno usmeritev razvoja obmejnih območij s Hrvaško. V letu 2009 je bilo potrjenih za preko 900 milijonov evrov sredstev na različnih operacijah, 10 javnih razpisov in 7 neposrednih potrditev operacij v okviru Operativnega programa razvoja regij v skupni vrednosti 415,6 milijonov evrov, 20 javnih razpisov in 24 neposrednih potrditev operacij v okviru Operativnega programa v skupni vrednosti 192 milijonov evrov in 315,2 milijonov evrov neposrednih potrditev operacij v okviru Okvirnega programa ROPI. Prav tako se je pri izvajanju kohezijske politike sledilo protikriznim ukrepom Vlade Republike Slovenije. S potrjenimi instrumenti pa so bile podprte zlasti aktivnosti podjetij za uspešno soočanje s težavami, ki jih je prineslo leto 2009. Ne glede na to, da ni bilo 5. javnega razpisa za prednostno usmeritev Regionalni razvojni programi, pa je bilo vseeno v okviru Operativnega programa Regionalni razvoj podprto tudi 45 razvojno-investicijskih projektov v vrednosti 104,75 milijonov evrov, 231 nakupov nove tehnološke opreme, v okviru razpisa P4 podjetniškega sklada v skupni vrednosti 34,5 milijonov evrov, 8 centrov odličnosti v skupni vrednosti 77,5 milijonov evrov, 21 razvojnih regionalnih projektov razvoja e-vsebin in e-storitev v obsegu 7,3 milijonov evrov, program instrumentov finančnega inženiringa v vrednosti 35 milijonov evrov in program za izvajanje garancijske sklada s subvencijo obrestne mere, garancije za bančne krediti, subvencijo obrestne mere za obdobje 2009 do 2013, v okviru katerega je iz naslova sredstev evropske kohezijske politike v Republiki Sloveniji 42,7 milijonov evrov namenjenih vplačilu v garancijski sklad, 7,5 milijonov evrov pa za namene sofinanciranja obrestne mere. V Poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo dejstvo, da je Slovenija v letu 2009 izboljšala črpanje evropskih sredstev. O tem je na seji Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj jasno govorila in tudi predstavila mag. Andreja Jerina, državna sekretarka. Seveda je bilo ob tem navedenih kar nekaj pomembnih dejstev, za katere je prav, da jih tudi kot poročevalka stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov navedem. In sicer, ugotovitve so bile: Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj v letu 2007 in 2008 ni ustrezno preverila nekaterih projektov, in sicer niso bila dodeljena merila. Služba Vlade je, na primer, izdala sklep o odobritvi projektov, preden je za to sploh odločala komisija. To so dejstva, in tudi teh navedb ne smemo kar tako pozabiti in navajati kakorkoli drugače. Prav tako pa v Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da bo v letu 2010 črpanje evropskih sredstev še boljše in uspešnejše, kot je bilo v letu 2009. Zato podpiramo sklep Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, saj priporočila predlagateljev zaradi objave 5. javnega razpisa in 3. razpisa za razvoj obmejnih območij s Hrvaško niso več primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima Janko Veber. Oprostite, se opravičujem! Besedo ima gospod Pukšič, kot predlagatelj.
Hvala lepa, v imenu predlagateljev. Gospod minister, ki ga trenutno ni v dvorani, morda pa kje posluša, je danes omenil, da se je prejšnja vlada za veliko stvari s področja operativnih programov izpogajala z bruseljsko administracijo, torej, za črpanje 5 milijard evrov, s čimer je opravila dobro in veliko delo. Tu je tudi prvič priznal in povedal, da je prejšnja vlada objavila tudi veliko razpisov v tistem zelo kratkem času. Aha, minister je ravnokar prišel. Minister, sami ste za to govornico povedali, da je bilo za 336 milijonov, menda, podpisanih pogodb, ste pa nekorektno očitali predlagateljem, da mešajo hruške in jabolka. Minister, morda je temu tako, vendar boste to težko rekli meni, kot tehniku, in kot tehnik vas tudi ne razumem. Če pa gre za kakšen političen pamflet, govor neke državne sekretarke, mi je to popolnoma razumljivo, saj blebeta vse mogoče in blati državo samo zaradi svojih osebnih interesov; to je druga stvar. Minister, nisem mešal hrušk in jabolk, zaradi tega ne, ker sem prebral gradivo, gradivo o črpanju evropskih sredstev v Sloveniji, 20. januar 2009. Boste pač morali demantirati gradivo in demantirati svoje predhodnike, torej ministrico Ploštajnerjevo. V gradivu piše: "Črpanje sredstev za obdobje 2007-2013: Za programsko obdobje 2007-2013 je bilo doslej razpisanih oziroma potrjenih za dobrih 1,5 milijarde evropskih sredstev." Govoril sem o tem, zato ne govoriti, da mešam hruške in jabolka. In vi, minister, ste pod dokumentom, ki je nastal pod vašimi rokami Poročilo o pospeševanju črpanja sredstev kohezijske politike, v skladu s sklepom Odbora za lokalno samoupravo in regionalno politiko zapisali: "Za programsko obdobje 2007-2013 je bilo od začetka programskega obdobja pa do konca leta 2009," še enkrat poudarjam, prej je šlo do 2008, tu pišete do 2009, torej za leto dni zraven, kar je o.k., korektno, "potrjenih operacij za 1,8 milijarde evrov." Če bi tu naredili piko, torej potrjenih operacij, potem bi začel brskati, ali to pomeni potrjenih operacij, podpisane pogodbe. Ampak naprej navajate: "...evropskih sredstev, kar znaša toliko, to je 42,8% vseh pravic porabe programskega obdobja. Naveden znesek se nanaša tako na potrjene in objavljene javne razpise, kot na projekte in aktivnosti, ki se potrjujejo neposredno." Minister, ja, nisem mešal hrušk in jabolk. Govorila sva o 1,5 milijardi, sedaj govoriva o 1,8 milijarde in to je točno to, kar ste sami povedali, da je bilo razpisanih v obdobju Pahorjeve vlade 336 milijonov, torej to, kar sem tudi sam trdil. Ampak potem v tem poročilu piše naslednje. Poglejte, kaj se da delati celo z eksaktno vedo, kot je matematika, koliko manipulacije, koliko neresnic, da ne rečem še kaj hujšega okoli tega. "Napredek v letu 2009 je velik, saj predstavlja povečanje za 78,5%." No, če predstavlja za 78,5% povečanje pa rečemo takole, 75% od milijarde in pol je milijarda. To pomeni, če bi to bilo res v nadaljevanju, potem bi Pahorjeva vlada morala razpisati za 2,5 milijarde evrov in milijarda in pol bi imeli 4 milijarde evrov razpisanih in že potrjenih sredstev, kar bi bilo dobro. V četrtem letu programskega koriščenja, v četrtem letu smo. Seveda šele po teh razpisih pridejo potem naslednja, dodeljena sredstva, to pomeni, da dobijo predlagatelji, ki so se prijavili na razpis, sklep, da jim je bilo nekaj dodeljeno. Potem se zgodi še podpis pogodbe med tistim, ki se je prijavil in med nosilcem operativnega programa. Ko je to izvedeno, ko je podpisana pogodba, potem pravzaprav lahko gre predlagatelj na javni razpis, da izbere izvajalca. In pri vsem tem mora imeti gradbeno dovoljenje. Če tega nima, kar je že kolega Barovič rekel, se zadeve za dve, tri leta lahko zaustavijo. No, ko je to narejeno, ko je izvedba končana, pride do izplačila s strani slovenskega proračuna, torej proračuna Republike Slovenije in šele na to seveda lahko certificirate in zahtevate povračilo iz Evropske skupnosti. Ampak, poglejte minister, v tem istem dokumentu, ste zapisali, da je treba do leta 2010 izčrpati 540 milijonov evrov. Sedaj jaz osebno mislim, da tega problema ne boste imeli, 540 milijonov evrov torej dobiti nazaj iz Evropske skupnosti v proračun Republike Slovenije. Ker če ne, po pravilu N+3 bo seveda, če tega ne izčrpamo, zapadlo. Jaz mislim, da tega problema ne boste imeli, boste pa imeli problem 2011 izčrpati 1 milijardo 095, kumulativo govorim, in leta 2012 - 1 milijardo 600 milijonov evrov. Sedaj, zopet podatki, ki izhajajo iz OP-jev, ki izhajajo iz razdelitve sredstev itd., in tudi sami v tem poročilu navajate, da bo leto 2012 pravzaprav kritično, ker se ti operativni programi oziroma sredstva, povračila iz bruseljske blagajne v proračun Republike Slovenije ne bodo zgodila. To je tista zadnja instanca, ko je že vse ostalo narejeno. Ampak zakaj? Prav zaradi leta 2009. Prav zaradi leta 2009, ko niste naredili razpisov, ne očitam sedaj vam minister, ker ste pač še na tem mestu nekaj časa, ampak seveda, Vladi, Vladi pa gre očitek, podpredsedniku Vlade. Povedal sem, kaj je naredil 4. decembra 2008. Niti dobro se še ni usedel na ministrski stol in je šel v Bruselj podirati tisto, kar je bilo prej vse postavljeno in tam so mu zopet povedali, komisarka mu je zopet povedala "Ej fant, ohladi se malo, ohladi se." In smo pred mesecem dni povedali, kaj in kako, ko smo bili v Sloveniji. In zaradi tega je, minister Gjerkeš, vaša skrb, da se ne bo pokoristilo, upravičena. Upravičena. In če bo današnja razprava premaknila to vlado in dala mogoče vam boniteto pravega sogovornika v Vladi, kot je kolega Barovič rekel, potem OK. Seveda, vse ostale "čvekarije", nekaterih pa niti nima smisla komentirati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister dr. Henrik Gjerkeš. Prosim.
Hvala gospod predsednik. Spoštovani poslanke, poslanci, gospod Pukšič. Seveda smo mi vaša priporočila vzeli kot dobronamerna. Vendar se žal nanašajo na že izvršena dejstva. Najbrž se spomnite, da sem pred dobrimi tremi meseci, ko sem nastopil funkcijo, pogledal, obljubil tudi določene prioritete, ki jih bo izvajala Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko in prva prioriteta je bil 5. javni, takrat smo še govorili o razpisu, zdaj govorimo o pozivu. To sem tudi povedal že prvi mesec in to sem tudi izpolnil, kar sem se obvezal. Torej bil je objavljen prvi mesec v januarju. Seveda pa moram vedno znova ponavljati, zakaj je trajalo pol leta od takrat, ko je bil najavljen in ko so bili znani in povedani vsi nameni in vsi stroški upravičeni, ki bodo, in tako naprej in vse spremembe, ki niso sicer velike, ampak v določenem delu so, zakaj je to trajalo pol leta. In še enkrat bom ponovil, da bo stvar še toliko bolj jasna. Razlogi so bili objektivni. Imeli smo mnenje, trikratno mnenje dveh različnih neodvisnih organov, Računskega sodišča in Urada za nadzor proračuna, ki sta povedala, kaj je treba dopolnit. Mi smo naredili odzivno poročilo. Mi smo popolnili postopke, mi smo razjasnili nejasnosti, dopolnili smo pravne podlage, ki so bile potrebne, uskladili to z Evropsko komisijo in šele takrat, ko je bilo, ko smo razčistili prve štiri javne razpise, ko smo zagotovili, da teh sredstev občinam ne bo treba vračati tako, kot smo danes slišali, da bi se lahko tudi zgodilo, smo šli v 5. javni poziv. In vmes, kakor to Vlada počne, je pa najbrž to diskrecijska pravica Vlade, kako se usklajuje, kako dela. Na podlagi naših internih komunikacij ni treba sklepati nekih velikih zaključkov, kakor jih morebiti tukaj slišimo. Naslednja zadeva, ki je bila povedana, da ni bilo objavljenih razpisov, predvsem, da je gospodarstvo trpelo v letu 2009 zaradi tega. Ni res. Ni res. Razpisi, ki smo jih pripravljali iz naslova evropske kohezijske politike, so šli v smeri podpore kriznim ukrepom Republike Slovenije in aktivnosti podjetij za blažitev težav in za zdrav izhod iz krize. Če samo naštejem, smo se osredotočili na različne oblike subvencioniranja zaposlovanja, sofinanciranje usposabljanja zaposlenih in na podporo podjetjem pri ohranjanju razvoja in raziskav. 45 razvojno investicijskih projektov v vrednosti 104,8 milijona evrov, razpis je bil objavljen 2009. 231 nakupov nove tehnološke opreme v skupni vrednosti 34,5 milijona evrov, razpis za centre odličnost v vrednosti 77,5 milijonov evrov in tako naprej, da ne naštevam, v skupni vrednosti preko 900 milijonov evrov v letu 2009. Moramo pa vedeti, da Evropska kohezijska politika ni samo politika razvoja regij. Če se dotaknem še očitkov, da so bili v določenem delu bistveno spremenjeni postopki, v petem javnem pozivu, niso bili. Navodila so bila znana že prej, sedaj smo jih po navodilu neodvisnih kohezijskih organov napisali tudi v javnem pozivu. Ampak postopki so bili znani že prej. Da se pa ne začnemo pogovarjati o konceptualnem problemu same razvojne prioritete razvoja regij, kjer se pogovarjamo, ali je določen projekt primeren kot prioriteta za nadaljnji razvoj določene regije ali občine ali da se dogovorijo občine o raznih kvotah. Te stvari ne spadajo v to institucionalno organiziranost in tudi institucije, ki znotraj tega skrbijo za razvoj regije, bodo oziroma so dobila v skladu s tem jasna navodila, kako in kaj pri petem javnem pozivu v izogib bodočim težavam, ki so sledile tudi iz tega naslova. Zato me veseli, da je bil pri nekaterih razpravljavcih poudarjen regionalni pomen te razvojne prioritete. In, če zaključim, seveda, najbrž me niste dobro poslušali v začetku, jaz dajem priznanje prejšnji vladi in tudi ministru Žagarju, da je zavzeto izpogajal ta Evropska kohezijska sredstva, da je začel zavzeto postopke in kolikor ga osebno poznam, vem, da je to počel, ne v dobro sebe ali Vlade, ampak v dobro Slovenije, enako kot počne zdaj ta vlada. Vendar so ti postopki kompleksni in ni potrebe, da bi bili razdelani že v začetku pri objavi razpisa. To enostavno ne pomeni, če se mi izpogajamo za 4,2 milijardi evrov, da je ta denar že naš. Ja, ni res! Tudi ni naš takrat, ko razpišemo nek razpis, ko podpišemo pogodbo. Naš je takrat, ko ga povrnemo iz evropskega proračuna, ko ga upravičimo s poročili in ustreznimi postopki. Gospod Pukšič. Glede teh številk, ker sva oba tehnika, pa še vedno mislim isto o hruškah in jabolkih. Poglejmo postavko Potrjene operacije, ki jih moramo ločiti od Podpisanih pogodb. Potrjene operacije kumulativa so bile na dan 31. 12. 2008 v višini milijarde 157 milijonov in tako naprej, na stanje 31. 12. 2009 pa 2 milijardi 61 milijonov in tako naprej. Medtem ko so bile podpisane pogodbe na dan 31. 12. 2008 v višini 862 milijonov, govorim o EU in slovenskem delu skupaj, v vseh primerih, medtem ko je bilo to na dan 31. 12. 2009 v višini milijardo 552 milijonov. In mislim, da te razlike so jasne, tudi v našem poročilu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ja, prosim gospod Pukšič, kot predlagatelj.
Minister, sami ste pravkar povedali razpisane in potrjene situacije. V obeh poročilih Vlade piše, da so bile potrjene in razpisane operacije. V obeh piše, enkrat milijardo 500 drugič piše milijardo 800. Torej, razpisane in potrjene. Seveda je lahko bilo potem več potrjenih operacij. Torej, v prvem poročilu do 2008 je bilo očitno več razpisanih kot potrjenih, če piše, da je bilo skupaj za milijardo in pol. Ker, najprej morajo biti razpisane, potem so lahko potrjene. To je res. In zato ste jih lahko potrdili. Kaj pa se bo potrjevalo v letu 2010, če pa v letu 2009 ni bilo razpisov?! In tu je razlika. Potem govoriti o takšnih neumnih procentualnih primerjavah je zelo nekorektno. Ne boste prepričali, vsaj tistih ne, ki vemo za kaj gre, pa tudi slovenske javnosti ne, zakaj ni bilo razpisa leto dni, tako kot pravite. Torej, ni res. Maja leta 2009 je ministrica napovedala, da bo razpis že junija. Ampak, seveda, vseskozi se je zadaj dogajala zgodba iz 4. decembra, ko sta bila gospa Andreja Jerina in minister Gaspari, ampak brez Ploštajnerjeve, v Bruslju in ko so hoteli vse tri operativne programe prenesti na tri posamezna ministrstva, kar sem v uvodnem nastopu tudi povedal. Jasno sem povedal, da se še kako zavedamo in vemo, da so trije operativni programi vredni 4,2 milijarde in da ne govorimo samo o operativnem programu, o regionalnih razvojnih potencialih in tako imenovani 4. točki, Razvoj regij. Sklep je bil tako pripravljen, čeprav je bilo vnebovpijoče, da do tega razpisa ni prišlo, in to kljub temu, da je bilo tako s pravnimi strokovnjaki kot revizijsko komisijo znotraj bruseljske administracije usklajeno, da bi lahko dali zahtevek za povračilo 296 milijonov. Tudi ko je bilo vse to narejeno, je vzela odločitev v svoje roke državna sekretarka, ki je vzela telefon, poklicala in povedala, da se še usklajujejo in da pismo, ki so ga dobili, pač ni pravo in da bodo dobili novo pismo. Pismo je bilo potrjeno s strani ministrske ekipe. Torej, ni res, in je ni treba zagovarjati, minister, to ni vaša stvar. Vaša skrb in vaša stvar je, da v poročilu za leti 2011 in 2012 ne bo pisalo, da je prišlo do neizkoriščenih sredstev. Vaša skrb, minister, in odgovornost je, da bo milijarda 100 milijonov vrnjenih sredstev iz evropskega proračuna v slovenski proračun leta 2011 in leta 2012 milijarda 666 milijonov. To pa je vaša skrb in vaša odgovornost. Ne pa to, zakaj je to Andreja Jerina počela, ker je počela iz svojih osebnih interesov, o čemer smo že govorili. Glede tega zadnjega razpisa, petega [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] Ja, točno tako, kot ste rekli, prej je bil razpis, zdaj je poziv. Torej, to je bila napaka prejšnje vlade, da je napisala "razpis". In to je ugotovilo Računsko sodišče, da ni napisala "poziv". Mislim, lepo vas prosim! Seveda pa to, da ste v tem pozivu navedli tudi upravičenost do DDV. Minister, pa povejte, kako lahko vaši, za to pa ste odgovorni, vaši iz SVLR-ja hodijo okrog in razlagajo po regijah, kaj vse je treba narediti, pa kar na glas povedo: "Veste kaj, tisti upravičeni DDV, ki smo ga notri napisali, veste, tega se rajši izogibajte, saj še sami ne vemo, kako bi to izpeljali." Saj niti ne vedo, da so lokalne skupnosti ali upravičenec za povračilo DDV-ja ali pavšalisti ali pa nič od tega, torej niso upravičenci za vračilo DDV-ja. In potem sami rečejo, a veste to smo malo bolj tako, da smo nekaj naredili in tega ni. In govoriti, da je izločena infrastruktura upravičena zato, ker je bilo že prej toliko infrastrukture narejene, enostavno ni res. Mislim, da 34% na tistih 300 milijonov. Na teh zadnjih 300 milijonov, kaj še pa ostalo, pa pač ni, niste dovolili, ker verjetno, jaz sicer ne vem zakaj, ampak zadržujete tistih 80 milijonov evrov, 90 milijonov evrov, s katerimi pa otežujete izvajanje projektov, ki so bili potrjeni na regijah, tudi na okoljski infrastrukturi, ker enostavno bo občinam ostal kanal 2 za 100, 200 tisoč evrov, ki jih ne bodo mogli narediti, lahko pa jih bi, če bi celotni projekt, tudi za katerega imajo gradbena dovoljenja in vse ostalo dovolili. Ne, to se pa ne sme, še celo več, ne dovolite občinam niti porabiti tistih sredstev, ki so jih v prejšnjih štirih razpisih, recimo, privarčevale, privarčevale zato, ker je bil razpis, izvajalci so se prijavili, izbral si najnižjega, ostalo ti je 100.000 evrov in sedaj ga v tej kvoti, ki ste jo razpisali, ne moreš izkoristiti in tudi tisto, kar je bilo že prej razpisano. Skratka, nepojmljivo in tukaj pa boste odgovorni, minister, za nekatere stvari. Ni variante, da bi občine vračale zaradi postopka, če je prišlo do izplačila s strani proračuna Republike Slovenije, potem občine nimajo kaj vračati, potem ste odobrili projekte, potem je vaša izključna in zadnja naloga še zahtevek za povračilo iz bruseljske blagajne. In tu notri okoli tega, da gospa Jerina tega ni dovolila s svojim posredovanjem, je prvovrsten politični škandal, Vlada bi morala že zdavnaj odstraniti. Ampak kar je najpomembnejše, pomembnejše je pa to, da je to prvovrstni gospodarski škandal, ki ga je s tem naredila in seveda pripeljala državo resnično do tega, da bomo imeli težave v 2011 in 2011 pri črpanju iz bruseljske blagajne. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister dr. Gjerkeš. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Ja, tako je gospod Pukšič in prav imate, evropska kohezijska politika je proces, za katerega sem jaz odgovoren kot minister in Služba Vlade lokalne samouprave in regionalne politike z menoj vred. Ampak jaz zato tudi počnem to tako, da procesi tečejo dobro. V mojem interesu je, da strokovno čim boljše delamo in poskušamo čim manj tu ali pa sploh nič vpletati različne politične pritiske ali vplive strokovno želimo delati. Imam strokovno ekipo. Dva sodelavca sedita zraven danes mene, ki sta vrhunska strokovnjaka na tem področju in noben politik. Zato tudi ne vidim razlogov, da neprenehoma ponavljate ta problem, ki je rešen. Ta problem smo na Vladi rešili. Na koncu sem ga rešil jaz s klicem v Bruselj in je bila stvar rešena v treh dneh. Ni bilo to pol leta, ni bilo to zadrževanje nekega denarja, ne vem, tako kot razlagate, ampak je prišlo, če se izrazim, do komunikacijskega šuma. Prišlo je to popolnoma na začetku nastopa mojega mandata, prišlo je to z željo, da pomagajo pri pospešitvi tega dogovarjanja z Evropsko komisijo in morda moram še enkrat ponoviti, da je zadeva zaključena in ne vidim, zakaj se o njej pogovarjamo še zdaj dva meseca po tem. Kar se tiče vaše pripombe, da del sredstev ni razpisan. Mi smo morali ravno v skrbi zaradi tega, da dosežemo zastavljene cilje, ki so v operativnem programu, zadržati določen del sredstev, ker imajo regije, institucije v regijah, predvsem pa svet regije avtonomno pravico izbirati projekte, za katere mislijo, da pospešujejo regijski razvoj in tudi to, da mi vplivamo na ta izbor regij, ni res. V 5. javnem pozivu je postopek res da dvostopenjski. Najprej se izvedbeni načrti pošljejo na službo Vlade, kjer mi podamo mnenje. Ampak mnenja podamo v tej smeri, ali se zasledujejo zastavljeni cilji operativnega programa ali ne. Nobena navodila ne dajemo regiji, ampak mnenje in te regije, če to mnenje predvideva kakšno dopolnitev, upoštevajo ali pa ne. Torej ne gre za nobeno določanje projektov v Ljubljani, kakšni se bodo izvajali v določeni regiji. In še o številkah, o katerih smo se pogovarjali, gospod Pukšič. Vas zanima? Poglejte, vi govorite o razpisanih in potrjenih, itn. Moramo vedeti, da se sredstva razdelijo na osnovi razpisov in na osnovi neposrednih potrditev, predvsem večjih projektov. In torej, razpisani, zato imamo tudi ločene tukaj potrjene operacije, ki lahko vključujejo oboje. Potrjene operacije so lahko javni razpisi, neposredne potrditve in zato v besedilih piše tudi tako, kot piše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo k razpravi poslank in poslancev. Prvi ima besedo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Zagotovo je za Slovenijo izjemno pomembno, da bomo postali čim bolj učinkoviti pri črpanju evropskih sredstev, kajti to je nenazadnje eden od edinih in najkvalitetnejših virov, ki jih lahko pridobimo, da spodbujamo gospodarsko rast in seveda tudi gradimo infrastrukturo in vse kar je potrebno v skladu z operativnimi programi v posameznih področjih. Vendar je pri tej točki dnevnega reda treba vendarle tudi izpostaviti zelo jasno dejstvo, da je bilo v obdobju od leta 2007 do leta 2008 izdanih zelo veliko sklepov, tudi veliko razpisov je bilo narejenih, ampak vendar so bili ti sklepi o dodelitvi sredstev izdani brez predhodnega pregleda, ali so izpolnjeni vsi kriteriji, da investitor ta sredstva lahko tudi pridobi. In na to je opozorilo Računsko sodišče in to je bil tudi razlog, zakaj je morala Vlada v letu 2009 zelo veliko časa potrošiti za to, da je najprej pregledala vse postopke za nazaj in poskušala potem tudi oblikovati razpis, s katerim bomo lahko učinkovito črpali sredstva tudi za naprej. Dejstvo tudi je, da v letu 2007 in v letu 2008 ni bil pridobljen niti en evro iz evropskega proračuna, kar pomeni, da so se sredstva dodeljevala samo iz državnega proračuna. Zahtevkov v evropski proračun pa očitno ni bilo posredovanih tudi iz razloga, ker niso bili vsi postopki očitno primerno peljani in ta revizija je bila nujno potrebna. To, kar pa želim sam tudi še posebej izpostaviti, je pa res dejstvo, da si nekatere postopke nekateri uradniki razlagajo po svoje, lahko rečemo, drugi drugače. Najbolj mučno je, ko pravzaprav v enem in istem ministrstvu del uradnikov odobri program, se naredi projekt, se pripravi vse za to, da oddaš vlogo za izdajo sklepa o odobritvi sredstev, potem v tisti zaključni fazi drugi uradnik ugotovi: "Oprostite, ta vloga pa ni upravičena za črpanje kohezijskih sredstev." Takšnih situaciji se moramo dobesedno v prihodnje izogibati 100%. To resnično ni primerno, namreč, kako razložiti, da nek projekt, ki je nastajal od leta 2004, v letu 2010 ne more dobiti sklepa, ker uradnik ugotovi, da ne izpolnjuje pogojev za uvrstitev v kohezijsko politiko. Tukaj konkretno mislim na okoljsko ministrstvo. Ni toliko problem v merilih, ni toliko problem v predpisih, bolj je očitno problem v tem, kako si nek uradnik dovoli razumeti, bom blago rekel, posamezen kriterij. Tudi te stvari se zdaj v tem obdobju rešujejo, se bodo izčistile in enostavno pač tisti projekti, ki ne izpolnjujejo projektov, ne bodo financirani iz tistih skladov Evropske unije, za katere pač kriterije ne izpolnjujejo. To je zelo pomembno, kajti sicer bomo res prišli v situacijo, da bomo kljub temu, da smo počrpali neka sredstva, morali potem ta sredstva tudi vračati. Postavlja pa se vprašanje, kaj pa s tistimi projekti, ki so dejansko že bili sfinancirani, pa se zdaj ugotavlja, da ne izpolnjujejo pogojev - kako pa ta problem rešiti? Mislim, da je to še ena od velikih nalog, ki jih bo morala Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko poglobljeno obravnavati in se predvsem tudi pogovoriti s konkretnim resornim ministrstvom, zakaj je do tega sploh prišlo. Upam, da bo recimo eden od konkretnih projektov, to je porečje reke Krka 2, druga faza, končno prišel v tisto fazo, da bomo v letošnjem letu dobili tako sklep Ministrstva za okolje za črpanje sredstev in tudi Službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko, in da se lahko opravi razpis za izgradnjo komunikacijskega omrežja. Kako previdni pa moramo biti resnično pri tem, ko obravnavamo posamezne vloge, bom pa poskušal ponazoriti tudi na primeru vinjet. V postopku gradnje avtocest smo spremenili sistem cestninjenja in Evropska komisija je, ker je ta sistem cestninjenja bil v nasprotju z evropskimi predpisi, zadržala evropska sredstva za gradnjo avtocest. Eno leto je bilo porabljeno, da je Ministrstvo za promet dokazovalo in poskušalo pripraviti tudi spremembo cestninjenja z vinjetami, da so ta sredstva bila končno tudi sproščena v Evropski uniji. Tako da, čestitke Ministrstvu za promet, da je uspelo uskladiti vse, kar je bilo treba uskladiti, že pred uvedbo vinjet, ne pa ko so bile šele uvedene. In to so tiste težave, ki jih je prejšnja vlada dejansko imela pri izvajanju kohezijske politike in črpanju evropskih sredstev. Nekatere so že uspešno rešene, nekatere se rešujejo, leto 2009 je žal bilo namenjeno v veliki meri tudi temu, da je razpis za razvoj regij in za obmejna območja prišel z enoletnim zamikom, pa upamo, da bo toliko uspešnejši sedaj v tem obdobju, ko je dejansko tudi razpisan. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Lep pozdrav še enkrat! Najprej bi rad rekel, da danes pravzaprav tukaj ne sedi pravi minister, glede na zaplete, ki so nastajali, bi moral tukaj sedeti njegov kolega Gaspari in njegova namestnica. Tudi v javnosti smo poslušali in brali pisanja glede tega. Od kje in na kakšen način ta problematika pri blokadi koriščenja teh sredstev izvira. In treba je povedati, da prejšnja ministrica mag. Ploštajnerjeva in tudi ta minister za razvoj, sta gotovo storila vse, kar se je dalo, da bi se ta blokada ne zgodila. Tako, da je obžalovanja vredno, da nimamo tukaj tistih, ki so ta problem zakuhali. Kakorkoli že, čim je ta problem postal problem dveh ministrov, je tukaj problem Vlade. In Pahorjeva vlada je ta problem reševala leto dni, tako kot falcona, in na približno enak način. Državna sekretarka v Gasparijevem ministrstvu, ki je, ko je bila še na Računskem sodišču, črpanja sredstev revidirala, in tam ugotovila, da naj bi bile neke nezakonitosti pri izvrševanju teh razpisov, je sedaj, ko je presedlala v vladne vrste, najprej do onemoglosti na Evropski komisiji te zadeve poskušala zaustavljati in potem, ko to ni bilo več mogoče, je seveda na pritisk, tudi znotraj Vlade, popustila. Ampak, če bi bilo res kaj narobe, če bi bilo res kaj narobe v zvezi s tem, potem verjemite, da Evropska komisija teh sredstev ne bi sprostila. Kajti birokracija je tam še veliko močnejša kot je v Sloveniji, pa je že v Sloveniji premočna. In če so očitki, ki govorijo o tem, da posamezni projekti niso bili v regionalnih razvojnih programih, so se pa sredstva zanje odobrila, ker so jih potrdili sveti regij, torej isti nivo, ki potrjuje regionalne razvojne programe, da so bili tukaj razlogi, da se je ta blokada dogajala leto dni, potem so to, oprostite, smešne zadeve. Zakaj morajo o teh sredstvih odločati birokracija v Ljubljani? Za enkrat res nimamo pokrajin. Če bi jih imeli, bi bilo prav, da bi bila ta sredstva locirana na pokrajinah in o teh zadevah bi morali odločati ljudje v tistih okoljih. Nobene potrebe ni, da o teh stvareh odloča neka birokracija, ki je po neki formalni plati nad vsem. Ne glede na to mislim, da je to ena izkušnja, ki je tudi za to vlado dragocena, ker če se bo ponovno na kakšnem izmed področij glede koriščanja evropskih sredstev ponovila podobna situacija, potem verjemite, Slovenija ne bo izkoristila tistega, kar je v času prejšnje vlade izpogajala. Če je prej bil dosežek, da se je izpogajalo bistveno več sredstev, kot je bilo realno pričakovati, in da imamo na voljo v tem obdobju 5 milijard, zdaj pa v sedmih letih ta vlada ni sposobna tega spraviti v koriščenje in črpanje, tukaj moram reči, je pa nekaj hudo, hudo narobe. Jaz sem prej govoril o razpisih s področja regionalnega razvoja. In glede teh razpisov ugotavlja Vlada v svojem mnenju, torej Pahorjeva Vlada, da so bili v tem obdobju objavljeni štirje plus dva za čezmejno sodelovanje. In to drži. Nekorektno je sicer napisano do 31. 12. 2009, ker vemo, da so bili ti objavljeni do 31. 12. 2008 in da v letu 2009 ni bil objavljen na tem področju noben razpis. To drži, ker govorimo o tem 5., ki je bil objavljen v januarju mesecu. Glede ostalih razpisov, ki ste jih omenili, centri odličnosti in tako naprej, o tem bo tekla debata, upam, še na kakšni seji Državnega zbora, ko bomo ugotavljali, kako je mogoče, da je vsa pamet, ki je sofinancirana preko centrov odličnosti, locirana v Ljubljani, v ostali Sloveniji pa očitno te pameti ni. Kako je to mogoče? Kako je mogoče, da ob tem, ko govorimo, da so posamezna območja v Sloveniji v razvojnem zaostanku, da se namenjajo dodatna sredstva, ki naj bi dvignila intelektualni potencial, samo centru. Ampak to ni predmet današnje razprave. Jaz sem se omejil na tisti del, ki je nesporen in nedvoumen in govori o tem, da tega razpisa, ki ga je prejšnja ministrica decidirano napovedala do 30. junija, ni bilo v letu 2009. In tega, kar je bilo izgubljeno, ni mogoče več sanirati. Iz tega razloga tudi slabo črpanje sredstev glede na rebalans, ki ga je Pahorjeva Vlada popravila dvakrat v letu 2009 in po katerem bi morala v skladu z lastnimi napovedmi iz evropskega proračuna v letu 2009 počrpati 362 milijonov evrov sredstev več, kot jih je vanj plačala. Počrpanih je bilo 155 milijonov, kar pomeni preko 200 milijonov manj, kot je sama sebi postavila ta cilj. In to je točno ta številka, o kateri govorimo v okviru 5. razpisa. Zato naj bo poanta te razprave predvsem v tem, da se s temi zadevami ni igrati in je neumestno, da se kriminalizirajo zadeve za nazaj, ki so bile dobre in so omogočale izvedbo preko 400 projektov širom te države in da se iz te predpostavke poskušajo tudi v naprej blokirati zadeve pri koriščanju denarja, ki je na voljo in bi lahko dodatno spodbudil razvoj v Sloveniji na številnih področjih. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Zanoškar ne bo razpravljal. Gospod László Göncz. Pardon. Pred gospodom Gönczom je želel gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci! Jaz ne vem, ali se poslušamo tukaj ali ne. Kdo kriminalizira dejanja prejšnje vlade? Jaz sem dal prejšnji vladi kredit za to, kar je naredila, ni pa naredila vsega. In nekaj je morala prihraniti tudi za zdajšnjo vlado, ker takrat še ni bilo treba narediti vsega, ker po pravilih smo morali celoten postopek, ki je v bistvu črpanje denarja, torej povračilo, če ga takrat nismo rabili izvajati po pravilu N plus 2, N plus 3. Sedaj ga moramo in takrat ni bilo treba, da bi bil ta postopek dodelan, zdaj pa mora biti. In smo rabili nekaj časa, da smo ga dodelali. Zato nihče ne kriminalizira tega, ampak pravim, da v določenem delu dajem kredit tudi ministru Žagarju in prejšnji vladi, ker so bile stvari dobro narejene. Zato tudi ne razumem, da se kriminalizira tu neka blokada, ki je ni bilo. Jaz v teh treh mesecih, kolikor sem minister, sem stvari urejal, kakor sem jih. In jaz mislim, da sem relativno uspešno določene stvari pripeljal do konca, so pa bile začete že prej, saj tudi petega javnega poziva ni mogoče v treh mesecih pripraviti, ni mogoče pripraviti pravnih podlag, ni se mogoče z Evropsko komisijo dogovoriti za korekcije samega programa, ki so bile potrebne v skladu z navodili, dvakratnimi navodili Računskega sodišča in Urada za nadzor proračuna. In tu je tisti razlog, zakaj ministrica Ploštajnerjeva ni mogla držati obljube in objaviti junija 2009 petega javnega razpisa ali poziva, ker takrat še vse stvari niso bile niti znane, ki jih je treba dodelati. In to ni samo v imenu, kot sem slišal, ni to samo zdaj v imenu poziv razpis, ampak je šlo za globlja vsebinska vprašanja in nejasnosti, ki smo jih dorekli. Ena od teh nejasnosti je tudi eksplicitno pisanje meril v javni poziv, to je bil očitek Računskega sodišča, in na osnovi tega tudi dvostopenjski postopek, ki je pri petem javnem pozivu. Ampak v globalu teh postopkov nismo spreminjali, ampak se jih držimo, ker so bili dogovorjeni že leta 2006, vendar se morda niso izvajali v tolikšni meri in zaradi tega tudi pripombe Računskega sodišča in Urada za nadzor proračuna. To je prva stvar, ki se neprenehoma ponavlja, da je bila blokada črpanja, ki je ni bilo, in druga stvar, da je črpanje slabo. Vse, kar človek dela, je lahko boljše, to priznam. Ampak Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko in jaz kot minister se trudimo te postopke optimalno voditi, da bomo maksimalno počrpali tisti denar, ki je bil spogajan leta 2006. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Lazslo Göncz, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci! Kontekst sedanje razprave mi daje slutiti, da bo lahko tudi ta razprava do neke mere v bodoče prispevala k uspešnejšemu izvajanju javnih razpisov in tudi črpanju sredstev iz evropskih skladov. Predlagatelji priporočila so opozorili na resne težava, ki jih nedvomno velja upoštevati in so bili podani tudi konkretni primeri, ki jih zdaj ne bi ponavljal, predvsem s strani občin. V določenih primerih, žal, vzdrži dejstvo, da se nekaterih stvari verjetno ne bo dalo popraviti. Različne ocene in mnenja v zvezi z neobjavljenimi javnimi razpisi so nakazali tudi težave, da v samem postopku tako s strani države kot tudi s strani občin je bilo mogoče zaslediti kar precej nedoslednosti v okviru celotne procedure, in te pač velja nedvomno popraviti. Kljub vsemu je po mojem mnenju treba poudariti, in je to v tem trenutku morda zelo pomembno, da so tisti argumenti, ki so bili podani s strani Vlade v zvezi s tem priporočilom, dokaj tehtni. S strokovnega vidika jim je težko oporekati, s političnega vidika je zadeva drugačna, ampak se v to zdaj ne bi spuščal. Konkretnih podatkov, kot sem tudi že prej rekel, ne bom ponavljal, vendar pri dokončnem odločanju mora biti pomembno in odločilno, da je pred kratkim bil le objavljen ta javni razpis, s čimer je na razpolago skoraj toliko sredstev, in tudi dosedanja razprava je pokazala nekaj podobnega, kolikšna je bila realizacija do konca leta 2009 pri vseh operacijah na podlagi vseh dosedanjih razpisov. Ta podatek je zame ključnega pomena in mislim, da tudi z vidika celotne vsebine tega vprašanja. Kljub določenim utemeljenim pomislekom in drugačnemu mnenju je treba le verjeti, da je Vlada do določene mere uspela odpraviti nekatere napake in največje nedoslednosti, na katere so predhodno opozarjale pristojne državne institucije. Upajmo, da je tako dejansko sproščen tisti del finančnih možnosti, ki jih žal zaradi tega izpada ni bilo. Torej, upajmo. Strinjam se z ugotovitvijo Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, da je treba pospešeno nadaljevati črpanje evropskih sredstev na podlagi 5. javnega razpisa in čim hitreje sprejeti tudi nov zakon o splošnem regionalnem razvoju. O tem je že tekla razprava na različnih forumih in delovnih telesih in smatram, da je ta akt res ključnega pomena. Upajmo, da bo tudi v taki obliki sprejet, da bo dejansko posredno prispeval tudi k reševanju tovrstnih težav. V skladu z navedenim bom pri glasovanju podprl stališče matičnega delovnega telesa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Opozicija vsak mesec poskrbi, da imamo v Državnem zboru poleg rednega dela še vrsto izrednih plenarnih sej in izrednih sej delovnih teles, ki hromijo normalno delo. Ljudska stranka poleg tega napoveduje še novo interpelacijo. Nič nimam proti izrednim sejam, toda če pride do hiperprodukcije in vsebinskega podvajanja, se lahko to obrne proti nam vsem. Hiperaktivnost pa je ponavadi tudi kontraproduktivna. Tematika črpanja evropskih sredstev je bila tema že januarske izredne seje, ki jo je predlagala opozicijska Slovenska demokratska stranka. O tem bomo spregovorili tudi v nadaljevanju te seje v petek, ko bo na dnevnem redu obravnava slovenske izhodne strategije za obdobje 2010-2013. Vlada je že januarja v odgovoru na SDS-ove predloge za spopad z gospodarsko in finančno krizo temeljito odgovorila na ta vprašanja. Poleg tega je Vlada že marca lansko leto predstavila, kakšne ukrepe je in kakšne še bo pripravila za bolj učinkovito črpanje evropskih sredstev. Prav je, da pogledamo, kakšna je bila realizacija prejetih sredstev iz Evropske unije v državnem proračunu v času prejšnje vlade. Slovenija že v letu 2005 ni bila uspešna pri realizaciji prejetih sredstev iz Evropske unije, ker je bila realizacija le 62% od predvidenih 483 milijonov evrov oziroma za 181 milijonov evrov manj ali za 0,66% bruto družbenega proizvoda manj. V letu 2006 je Republika Slovenija počrpala le 77% predvidenih sredstev iz Evropske unije. V letu 2007 pa so bili realizirani prihodki iz sredstev Evropske unije za 40% oziroma za 234 milijonov evrov nižji od načrtovanega proračuna. Zaradi tega je Republika Slovenija v evropski proračun vplačala več, kot je iz njega pridobila. Bila je torej neto plačnica. Črpanje sredstev Evropske unije v letu 2007 je bilo slabo tudi zaradi tega, ker je prejšnja vlada Evropski uniji šele 16. februarja 2007 posredovala nujne dokumente za črpanje evropskih sredstev, in sicer Nacionalni strateški okvir za obdobje 2007-2013, Operativni program krepitve regionalnih razvojnih potencialov, Operativni program razvoja človeških virov in Operativni program razvoja okoljske in prometne infrastrukture za obdobje 2007-2013. Evropski uniji bi morala Vlada poslati navedene dokumente vsaj leta 2006, če ne že prej, torej še pred začetkom nove finančne perspektive 2007-2013. Poslala pa jo je med to finančno perspektivo. Na področju kohezijske politike je bila realizacija v letu 2007 le 31,69%. Računsko sodišče je ugotovilo, da je tako majhna realizacija na področju strukturnih skladov ne le zaradi dinamike črpanja, ampak tudi zaradi neustreznega načrtovanja, ki je temeljilo na nerealnih predpostavkah. Na neustrezno načrtovanje plačil Republike Slovenije je opozorila tudi Evropska komisija. Najslabše črpanje sredstev iz Evropske unije pa je bilo v letu 2008, ker je Sloveniji v državnem proračunu uspelo počrpati le 46% načrtovanih sredstev. Zaradi tega pa je bila država še večja neto plačnica v evropski proračun kot leto poprej, saj je država nakazala 64,7 milijona evrov več, kot jih je iz njega dobila, čeprav je Vlada takrat načrtovala presežek v višini 407 milijonov evrov. V letu 2009 je realizacija črpanja evropskih sredstev bistveno večja kot v prejšnjih letih. Republika Slovenija je bila tako v letu 2009 neto prejemnik sredstev v državni proračun v višini 155 milijonov evrov. Boljša realizacija v letu 2009 je prav gotovo rezultat sprejetih ukrepov za pospešitev črpanja sredstev iz Evropske unije. Nova vlada je že konec leta 2008 pričela s sprejemanjem ukrepov za pospešitev črpanja sredstev kohezijske politike. Poleg možnosti avansiranja iz EU sredstev in medijske kampanje, ki jo je po priporočilih Evropske komisije začela izvajati Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko, je bila sprejeta tudi dopolnitev zakona o javnih financah. Z njo je omogočila prerazporejanje sredstev s projektov za projekte, ki bi lahko bili izpeljani v tekočem letu. V letu 2009 pa je Vlada uvedla sistemske spremembe na področju kohezijske politike, ki bistveno izboljšujejo pogoje za izvajalce projektov. Te so: uvedba predplačil za upravičence, uvedba sprotnih plačil za investicijske projekte občin, uvedba pavšalov, uvedba DDV kot upravičenega stroška, poenostavitev sistema poročanja in kontrol, odprava ovir in izboljšanje celotnega sistema z vidika zagotavljanja povračil iz proračuna Evropske unije in pospeševanjem prilivov v proračun Republike Slovenije, kar se odraža tudi v postopnem večanju prilivov iz naslova kohezijske politike v proračun Republike Slovenije. Nadalje, izboljšanje delovanja informacijskega sistema kohezijske politike, zagotovitev tesnejšega vsebinskega sodelovanja s posredniškimi telesi in zagotavljanje pomoči pri njihovem delu ter izvajanje aktivnosti na področju kohezijske politike. Kot je zapisala Vlada Republike Slovenije ob svoji prvi obletnici, je na področju evropske kohezijske politike uvedla spremembe, ki so zahtevne, saj so v to politiko vključena skoraj vsa ministrstva, obenem pa posega tudi na področje financ in davčne politike. Kljub temu je Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko v letu dni v sodelovanju z Ministrstvom za finance in ostalimi resorji uspela uvesti korenite spremembe s ciljem, da se sistem poenostavi in postne prijaznejši za izvajalce ter obenem tudi bolj učinkovit, hkrati pa še zmeraj zadosti vsem zahtevam Evropske unije. Ti ukrepi se pa že obrestujejo, saj je v letu 2009, kot sem že prej navedel, državni proračun Republike Slovenije v odnosu do proračuna Evropske unije realiziral neto proračunski presežek v višini 155 milijonov 709 tisoč 591 evrov. Torej prvi presežek vplačil v proračun Republike Slovenije v obdobju evropske finančne perspektive za obdobje 2007-2013. Kot je razvidno iz odgovora Vlade, mnenja Zakonodajno-pravne službe in sklepov matičnega delovnega telesa in kot je bilo že danes večkrat povedano, so odpravljeni vsi razlogi za sprejem priporočil, kot jih predlaga skupina opozicijskih poslancev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Vesel sem, da razpravljamo o tej problematiki, ker je zelo pomembna za nadaljnji razvoj in tudi za boljše koriščenje teh sredstev. Lahko rečemo, da je na osnovi vseh teh pritiskov oziroma odpiranja tematike vseeno prišlo do tega, da se je razpisal 8. januarja razpis za čezmejne projekte in koncem januarja tudi peti razpis. To je pozitivno. Če pa gledamo, kako se stvari odvijajo, smo pa lahko kar precej zaskrbljeni. V operativnem programu so bili izposlovani tako trije podsklopi: krepitev regij, človeški viri, okoljska in prometna problematika. Na drugih odborih obravnavamo tematiko umeščanja v prostor, kjer so večinoma ti projekti datirani z državnimi prostorskimi, lokacijskimi in drugimi načrti nekje v letu 2013. To pomeni na nek način, da se je ta vlada že odpovedala okoljskim in prometnim projektom, kar sledi tudi iz predloga Službe Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropske zadeve, kjer so določeni projekti, ki so bili v nacionalnih razvojnih projektih umeščeni v sodelovanju z regijami, s sveti regij, se pravi s tistimi, ki v tem prostoru poznajo problematiko, in so zdaj na nek način pod velikim vprašajem oziroma so že iz teh projektov izbrisani. Konkretno: modernizacija državnega cestnega omrežja na prioritetnih razvojnih oseh - črtano iz nacionalnih razvojnih projektov. Podobno govorimo o dodatnem avtocestnem programu, ker vemo, da imamo še nekatere odseke nedokončane. Enako govorimo o gospodarskih središčih, ki so pod velikim vprašajem, čeprav so se nekatera začela odvijati na primeren način, predvsem projekt In Prime na Goriškem, vendar je tudi ta pod vprašajem. Goriški turistični center je brisan iz teh nacionalnih projektov. Zanimivo pa je, da se pospešuje modernizacija sistema zdravstva E-zdravje, se pravi nek projekt, ki ne prinaša nekih velikih novih delovnih mest, prinaša pa neke velike zaslužke za informacijske družbe, ki bodo ta projekt peljale. Enako sistem E-pravosodje. Se pravi, projekti, ki govorijo o tem, da se da veliko sredstev plasirati v neke, ne bom rekel neproduktivne na dolgi rok, ampak v to, da s tem velika delovna mesta pridobimo in razvijamo celotno območje naše države, pa močno dvomim. To je en del te zgodbe. Zdaj pa bi se rad obrnil na ta ključni, o katerem je kolega Pukšič veliko govoril, veliko smo brali v medijih. Ko jaz berem magnetogram odbora, ki je obravnaval to tematiko, se na nek način sprašujem, kako bo ta vlada v nadaljevanju delovala, glede na to da mag. Andreja Jerina, ki je bila prej v funkciji revizorke na Računskem sodišču, v svojem izvajanju na odboru navaja neka dejstva, ki jih bom tudi citiral in vas opozoril na nekatere stvari, ki se meni zdijo zelo problematične, če držijo, tako kot jih gospa Jerina tudi navaja. In ona se tudi v tej razpravi opravičuje, ker govori poenostavljeno in jaz bom tudi to uporabil, se pravi te njene citate. Ona pravi: "V vsem razvitem svetu velja osnovno pravilo, ki pravi: v kolikor želite pridobiti javna sredstva, je potrebno predložiti račun ali listino, in ta račun mora odražati za katere namene želite pridobiti javna sredstva." To se verjetno vsi strinjamo. In pravi: "To velja tudi za državni proračun Republike Slovenije kot tudi za proračun Evropske unije." Lepo. In potem pravi naprej, citiram: "Problem, ki je nastal v letu 2007 in se je nadaljeval v letu 2008 in polovico oziroma tričetrt leta 2009, je bil, da do tega računa oziroma listine, na podlagi katere bi lahko pridobili sredstva iz evropskega proračuna, Vlada Republike Slovenije ni mogla poslati na Evropsko komisijo v imenu Vlade Republike Slovenije in Ministrstva za finance." In potem odgovori, zakaj. In pravi: "Zaradi ugotovitev Računskega sodišča, ki je revidiralo izvrševanje proračuna v letih 2007 in v letih 2008" se pravi, tov isti osebi. "Računsko sodišče v svojem poročilu", kot pravi, bom kar citirala, in tudi jaz citiram, da ne bo težav, "ugotovilo," to izhaja iz povzetka, "da je Vlada Republike Slovenije, konkretno Služba Vlade za lokalno samoupravo oziroma njen predstojnik," to je bivši minister Žagar, "v letih 2007 in 2008 pri izvrševanju proračuna kršila predpise." To vsi razumemo, se pravi, "kršila predpise," navaja. In sicer pravi: "... konkretno predpis, ki se nanaša na Uredbo o izvajanju postopkov pri porabi sredstev evropske kohezijske politike v programskem obdobju 2007-2008." In pravi: "Ta uredba je nacionalni predpis, ki je izdan na podlagi Zakona o Vladi," se pravi, ni evropski predpis. "Kot izhaja iz preambule in uvodnih členov, določa sistem izvrševanja cela serija evropskih direktiv na področju strukturnih skladov." In kaj je Računsko sodišče ugotovilo? "Da Služba Vlade v letih 2007 in 2008 ni ustrezno preverila projektov in je, brez da bi jih ustrezno preverila, dodelila sredstva." In dalje pravi - to pa za tiste župane, ki tu sedite: "V objavi javnega razpisa niso bila navedena merila - kar pomeni, da so se projekti izbirali brez meril -, ni bilo zagotovljeno, da bi bil izbran tisti projekt, ki bo za davkoplačevalce dosegel največji učinek; da je služba izdajala sklepe o odobritvi projektov, preden je o tem odločala komisija, in da ni preverjala skladnosti izplačil s predpisi." To govori za celotno obdobje 2007-2008. To pomeni, da so bila vsa ta izplačila na osnovi teh razpisov nezakonita. Tako govori Računsko sodišče. In se sprašujem, ker vidim nekaj kolegov županov, ki vedo, kako so te zadeve potekale, koliko dela je bilo vloženega v to, da je bila na konkreten razpis dostavljena vsa dokumentacija in utemeljena zahteva, zakaj prihaja do določenih projektov. In se sprašujem, kako lahko nek uradnik na podlagi nekega svojega mnenja postavlja take teorije. Se pravi, da so bili razpisi brez meril, da ni bilo zagotovljeno, da bi se s tem davkoplačevalcem omogočil nek nov projekt oziroma neka dodana vrednost in tako naprej. Mislim, da je to v pristojnosti svetov regij in tistih, ki so odločali o določenih projektih. In nekdo z nekega uradniškega vidika iz Ljubljane ali pa iz Bruslja ne more ocenjevati, kaj nek projekt v določeni regiji pomeni. Najbolj pa moti to, da govori o tem, da ni bilo meril. "Če pogledamo," pravi, "malo bolj konkretno, se vse te ugotovitve v samem poročilu Računskega sodišča, ki so za leto 2008, nanašajo na 1., 2. in 3. javni razpis in so v posameznih konkretnih primerih ugotovljene tudi nepravilnosti, ki jih bom poleg tega navedla samo nekaj. Na primer," potem govori o tem, "da se določeni razpisi v občini Šenčur, za naselje Trnovo," govori o Mestni občini Slovenj Gradec in tako naprej in pravi, da "niso bili predvideni, niso bili upravičeni do dodelitve sredstev." Zdaj pa sprašujem zdajšnjega ministra in zdajšnjo vlado, ali so potem v letu 2009 dobili ta sredstva, če Računsko sodišče ugotavlja, da niso upravičeni do teh sredstev. In naprej pravi: "Na osnovi tega, zaradi ureditve, ki velja v Evropski uniji, in ureditve, ki velja v Republiki Sloveniji, začenši z Zakonom o javnih financah..." Tu se lahko dotaknemo še ene zadeve, ki jo tudi poznajo tisti, ki so sodelovali v teh projektih: v začetku so bili vsi projekti zastavljeni kot regionalni, ne glede na to, da regij nimamo, imamo pa statistične regije. Večina projektov se je dogovarjala med posameznimi občinami do trenutka, ko je Ministrstvo za finance in Računsko sodišče povedalo, da skupnega projekta za več občin ne more izvajati ena občina v finančnem smislu za ostale občine. In so se vsi projekti nazaj sparcerilizirali in razpisovali za vsako občino posebej. Sedaj naj se pa zmenijo Služba Vlade za lokalno samoupravo, Ministrstvo za finance in Računsko sodišče, kaj je sprejemljivo za finančne postopke v Sloveniji in kaj je primerljivo z evropskimi razpisi. Ampak ta zahteva je bila zahteva Računskega sodišča in Ministrstva za finance, ne občin in posameznih regij, ki so pripravile regijske projekte, kar je tudi velika pripomba Računskega sodišča v tem trenutku in kar je bil tudi razlog za to, da se določena sredstva iz EU niso črpala, ker je Računsko sodišče navajalo, da niso izpolnjeni kriteriji za regionalne projekte. V drugem primeru je pa Računsko sodišče napisalo, da ena občina za sosednjo ne more izvajati projekta v smislu plačilnih transakcij. To ne gre skupaj. Zelo pomemben je ta stavek, spet citiram: "Šele v letu 2009, ko je ta vlada po zelo težkih pogovorih z Evropsko komisijo našla način, da vseeno steče v določenem delu finančni tok, se je to konec leta v resnici zgodilo." Kaj to pomeni? Najprej govori o nezakonitosti, potem pa za iste nezakonite projekte, za iste projekte, ki so se skozi prejšnje razpise odvili in ki so bili korektno izpeljani, v nasprotnem primeru se ta vlada ne bi mogla izpogajati, da se ta finančna sredstva sprostijo. Se pravi, dve leti govoriti o tem, da je nekaj nezakonito, v naslednjem letu, ko smo pa v drugi funkciji, se pravi nismo več na poziciji Računskega sodišča, ampak smo na poziciji nekega svetovalca ali v Bruslju, ali v nekem ministrstvu za razvoj, pa rečemo, da so ti projekti v redu in jih je treba podpreti in dobiti sredstva zato, ker so že izvedeni." To piše, tega si ne izmišljujem. To je na odboru gospa izjavila. To pomeni, da je najprej govorila o tem, da smo nezakonito ravnali in da so se razpisi nezakonito podelili brez meril, brez ustreznih razpisov, v naslednjem trenutku pa pravi, "po težkih pogajanjih smo iste razpise umestili in Evropa nam daje denar za iste razpise." To je kontradikcija. Upam, da razumete. Poglejte si magnetogram odbora. In pravi: "To v resnici pomeni, da v letu 2007 prejšnja vlada ni uspela iz naslova zaradi teh razlogov razvoja regij pridobiti v slovenski proračun niti enega samega evra, enako v letu 2008 niti enega samega evra, po uskladitvi v mesecu novembru z EU pa je finančni tok stekel." Zelo zanimiva izjava nekoga, ki je sedaj v neki službi, ki skrbi za razvoj. Najprej govori o nezakonitosti, o tem, da je bilo vse narobe, kasneje pa reče, da so se uspeli za iste projekte izpogajati in pridobiti sredstva. To me na nek način skrbi, kaj to pomeni. Priporočam vseeno, da se na področju lokalne samouprave in razpisov vseeno zgledujemo po dobrih praksah, kar vsi veliko govorimo, sosednjih držav in predvsem to, da se naši uradniki odvadijo na nek način ovirati lastno državo v Evropski uniji. Tega si niti Avstrijci niti Italijani ne privoščijo. In Računsko sodišče, ki da neko mnenje o nekem projektu, to še ne pomeni, da moramo v Bruselj leteti in povedati, da je nek projekt tam v neki vasi napačen. Gre predvsem za manjše projekte. In da so to podlaga za to, da nekdo ovira izplačevanje sredstev iz Evropske unije, je malce smešno. Predvsem pa še v tem kontekstu, da najprej govoriti, da so to nezakonita, neustrezna ravnanja, kasneje pa govori, da je to uspešno rešeno in se s tem še hvali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz sicer dvomim, da je temeljni prispevek današnje razprave ta, da je Vlada oziroma pristojna služba poskrbela za objavo poziva ali razpisa, kakorkoli ga imenujemo. Jaz sem prepričan, da bi ta razpis oziroma poziv bil objavljen tudi brez te zahteve kolegov poslancev iz opozicije. Vseeno ali pa ravno zaradi tega menim, da je današnja razprava, pa bom ponovil to, kar sem že enkrat povedal, namenjena temu, da danes iščemo odgovor na vprašanje, zakaj se razpis ne objavi, pri tem pa ugotavljamo, da je razpis že bil objavljen. To je podobno, kot da govorimo o lanskem snegu, na dvorišču imamo pa letošnjega, novega. In to potezo in razpravo bi tudi razumel, če bi bil namen te razprave ta, da izboljšamo, da smo učinkovitejši pri črpanju evropskih sredstev. Dejansko pa gre za neke vrste vzajemnost, ko nekateri grajajo prejšnjo in hvalijo sedanjo vlado, drugi poskušajo povedati, da je prejšnja bila dobra in je sedanja slaba, v bistvu pa nekega dobrega rezultata ne bo na koncu te razprave. In vse zaradi tega, ker je pri vseh prisotna neke vrste bojazen, da gre za delitev sredstev po tako imenovanem političnem kriteriju. Pri tem se seveda sprašujem, kaj je naši cilj. Verjetno smo soglasni pri tem vsi, da si želimo skladnejši regionalni razvoj. Tu ne bodo zadoščala samo sredstva, pa naj bodo ta iz državnega proračuna ali pa iz evropske blagajne. Potrebno bo resno razmisliti o zakonu o skladnejšem regionalnem razvoju, ga spremeniti in natančno razmisliti o vlogi tudi RRA-jev znotraj zakona o skladnem regionalnem zakonu. Tipičen primer je v tem obdobju v Celju, v savinjski statistični regiji, kjer ugotavljamo ali pa ugotavljajo, da zaupanja v RRA Celje ni več in želijo spremembe, pa pridemo do tega, da RRA, ki je v večinski zasebni lasti, postavlja pogoje tako državi, kot lokalnim skupnostim, da bodo lahko uspešna pri črpanju evropskih sredstev. Narobe svet. Tega seveda ni moč dovoliti in je treba s spremembami zakona tudi te nepravilnosti odpraviti. Torej naš cilj mora biti uspešno črpanje sredstev, vendar smo že in bomo tudi v prihodnje naleteli tudi na eno osnovno težavo: denar za soudeležbo, lastni delež. Ni ga v občinskih blagajnah, zdaj bomo ugotovili, da ga za večino zmanjka tudi v državni blagajni. Potem so vse te razprave, ki jih danes vodimo, težko najdem pravi izraz. Torej želim si dober končni rezultat in samo upam lahko, da takšna dejanja, kot smo jim priča v Celju, da takšne razprave, ki se vodijo znotraj tudi te dvorane, ne bodo rezultirale na koncu v to, da iz tega prostora Evropsko komisijo opozarjamo in nagovarjamo, naj bo posebej pazljiva pri dodeljevanju sredstev Sloveniji, ker obstaja velika verjetnost, da so ta sredstva nenamensko porabljena. Jaz ne razumem tega početja. Ne v tej dvorani in ne širše. Če želimo Sloveniji kot celoti, pa jo enkrat za božjo voljo ne glejmo samo skozi oči svoje občine in svojega projekta, če želimo Sloveniji kot celoti nadaljnji razvoj, pri tem pa seveda tudi sam poudarjam pomen skladnejšega regionalnega razvoja, jaz upam, da na koncu ne bo rezultat ta, ki se ga dejansko sam najbolj bojim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav. Oprostite, gospod Žerjav, gospod Pukšič se je javil. Izvolite gospod Pukšič.
Kot predlagatelj. Torej številke, ki so bile povedane s strani nekaterih, enostavno ne držijo. Res je, kar je v poročilu ministrstva zapisano, da se nekateri podatki RS-ja, torej pri nas, in Evropske komisije razhajajo. Razhajajo se zato, ker proračun RS ne upošteva avansov, evropska skupnost pa upošteva avanse. Mogoče nehote, ampak glede na to, na kakšen način so bili podani, niso bili nehote podani. Zato vam bom povedal, kakšna je bila neto pozicija leta 2008. Neto pozicija konec leta 2008 je bila 6 milijonov evrov plusa v celotni perspektivi. Ne samo 6 milijonov. Tudi tisto, kar se sedaj razhaja s proračunom RS in Evropsko unijo, je 240 milijonov plusa na Banki Slovenije in še približno 24 milijonov za neposredne projekte. To pomeni cca. 280 milijonov evrov neto plusa, priliva iz Evropske skupnosti v času prejšnje vlade. To je bila dediščina, ki jo je prevzela sedanja vlada. Programsko obdobje 2004 - 2006, za katero je bilo izključno odgovorna prejšnja vlada, je iz evropskega sklada za regionalni razvoj izkoristila točno 95%. Vsi podatki, vse tabele so takšne. Tudi evropska komisarka in vsi so nam tudi čestitali za to. Kmetijstvo in ribištvo smo izkoristili 90%. Mogoče samo, zakaj tam 95%. Zato, ker 5% ostane, se komisija zadrži. Potem iz evropskega socialnega sklada smo izkoristili 80, iz kohezijskega sklada je bilo izkoriščenih 60%, čeprav so se vsi postopki morali zaključiti, torej za vračilo iz Evropskega proračuna v letu 2009. Ali so se in koliko so se, bi pa seveda morala povedati ta vlada. Končni rezultat tega. Res je, kolegice in kolegi, 12. januarja smo dali zahtevo za sejo, potem seveda velika slavna vladna koalicija prepreči na tak način, da te pozove, da moraš nekaj dopolniti itd., ker si prvorazredni učenec, ki pride med diplomirane vladajoče koalicijske poslance, ti solijo pamet zato, da seveda zavlečejo. Med tem časom je res prišlo do razpisa. In, če bi imeli in če bi lahko proceduralno oziroma postopkovno predlagali, bi predlagali dopolnitev sklepa, naj Vlada pripravi po operativnih programih, po vseh teh operativnih programih procent razpisanih sredstev, glede na razpoložljiva sredstva, na dan 31. 12. 2009. To bi bilo korektno. To bi zahtevali in to bi predlagali. In preden končam. Ja, točno to, kar je rekel prej eden izmed govorcev, blatiti Slovenijo zunaj zaradi nekih kratkih ozkih videnj. In to naredi nekdo, ki je sedel, bil državni sekretar na ministrstvu na SVRL, se presedla na Računsko sodišče, gospa Andreja Jerina, in potem presedla na Ministrstvo za evropske zadeve in razvoj. Ona blati Slovenijo zunaj brez kakršnega koli pooblastila. Zakaj? Zato, ker ji menda predsednik Vlade ni odobril obljubljene dežele oziroma službe v evropski skupnosti. Konkretno gospodje, minister, ministri, dokument, kjer je Evropska komisija problematizirala prejšnje razpise, delo prejšnje vlade. En papir pokažite. Kje ga imate? Ni res. Ni problematizirala. Problematizirala je samo gospa Jerina, ki je bila v vseh treh službah. Evropska komisija tega ni problematizirala. Saj je nerodno, ker gradiva je ogromno, stvari je treba pač veliko študirati in veliko je treba tudi poznati. Vsi postopki so zapisani, ker so sestavni del akreditacije, na kakšen način so se izvajali. Pri teh postopkih je sodelovala od Evropske komisije do inštitucij doma pri nas. Pa ne samo to, da so to del sestavljene akreditacije, še nekaj več je. Nadzorni odbor gre čez vse to. In takšne traparije, kot so jih nekateri govorili. Ampak kdo je v tem odboru? Člani Evropske komisije, člani naših inštitucij, Ministrstva za finance, Uprave za nadzor proračuna. Pa veste kdo še? Računsko sodišče. Člani Računskega sodišča. In niti v enem zapisu ni, da bi kdo iz Računskega sodišča opozoril, da kaj v prejšnjih razpisih ni bilo v redu. Pri tem 5. razpisu, mimogrede, veliki strokovnjaki, ki so to pripravili, nimate nič specifirano, kaj je bilo narobe, niti enega papirja. Mi imamo 11 točk v tem trenutku zapisanih, kaj v tem 5. razpisu ni v redu. 11 točk. In če kolega Zanoškar govori, da je bilo po občinah in, ne vem, kje vse narobe, potem pa naj pove, saj menda je bil njegov projekt resnično problematičen. Ampak pravi, da ne, menda zdaj ni, zdaj je v koaliciji, zdaj ni več problematičen. Naj povedo. Saj med 500 projekti je res lahko kakšen, ampak za tistega bo odgovarjal tisti, ki ga je prijavil, ki ga ni izvedel v skladu z dokumentacijo, kar se seveda preveri. Minister je govoril, da ima okrog sebe velike strokovnjake. Lahko pove sam, da je menda dr. Lavtar funkcionar LDS-a, vidnejši funkcionar. Torej ni samo strokovnjak, je tudi politik. Da ne bi govorili o sami čisti stroki.
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik za besedo. Kolegice in kolegi! Morda na začetku nekaj replik. Zagotovo interpelacije kmetijskega ministra ne bi bilo v nobeni demokratični državi v Evropski uniji, če bi se zgodilo to kar se je zgodilo pri nas. V normalni demokratično državi v Evropski uniji bi minister za kmetijstvo odstopil sam in interpelacija ne bi bila potrebna. Drugo. Očitno bi bilo najbolje, da opozicija kar utihne, da ne povemo ničesar, da ne opozarjamo ničesar, da preprosto tu sedimo in gledamo, kako bodo na nasprotni strani dvigovali roke in tako dvigujemo tudi mi. To bi bilo očitno najbolje. Za koalicijo. Vprašanje, če je to dobro za državo. Prepričan sem, da tega petega razpisa še danes ne bi bilo, če ne bi bilo zahteve za izredno sejo. Nihče me ne bo prepričal v nasprotno. Tudi zaradi tega zavlačevanja, ki je bilo, zavlečimo še malo, da bomo prej razpisali ta razpis in da bomo potem govorili o lanskem snegu. Ne bi bilo tega razpisa. Sicer sem sam želel opozoriti [[...]]Ne, še nekaj bi prej želel dodati. Vesel sem priznanja ministra za lokalno samoupravo gospoda Gjerkeša, ki je priznal, da vendarle vse pri črpanju EU sredstev v preteklem mandatu ni bilo tako slabo. To je pravzaprav prvo priznanje, ki sem ga danes slišal prvič, da očitno v prejšnjem mandatu pa vendarle ni bilo vse tako slabo, vse tako črno, kot je bila to leto vladanja te koalicije želja, da se prikaže, kot da smo se pa pravzaprav v prejšnjem mandatu na tem področju dobesedno hecali in tega nismo resno jemali. Vesel sem tega priznanja, da pa je vendarle nekaj bilo dobro, kar so nam ne nazadnje priznavali tudi komisarji oziroma Evropska komisija. Strinjam pa se, da je vedno lahko kaj bolje, da je vedno lahko kaj spremeniti na bolje. In to je v tem trenutku odgovornost na vas. Sam bi želel opozoriti na drugi vidik problematike, ne razpisa tega petega razpisa, predvsem vidik spodbujanja investicij, ampak investicij na lokalnem nivoju, investicij na nivoju podeželja. Dejstvo je, da je sistem v preteklosti, dokazano, dobro deloval, saj v Sloveniji skoraj ni bilo občine, v kateri ne bi stala kakšna tabla o kakšni investiciji, ki bi dokazovala, da gre za sofinanciranje s strani evropskih sredstev. Skoraj v vsaki občini so bile te velike table. To potrjuje, da je črpanje bilo, da je bilo dobro, praktično smo počrpali vsa sredstva v prejšnji perspektivi, začelo se je dobro tudi v novi perspektivi. Verjamem, da se bo to nadaljevalo. To so nam priznavali vsi, tudi v Evropski komisiji. Večkrat smo v Slovenski ljudski stranki tudi dejali, da bi lahko ravno investicije v infrastrukturo na lokalnem nivoju, ob dejstvu, da imamo, kakorkoli obračamo, težave z investicijami na državnem nivoju zaradi infrastrukturnih investicij, denimo zaradi prepočasnega umeščanja teh projektov v prostor težave, da bi lahko bile ravno investicije na lokalnem nivoju pomemben prispevek, tudi pri borbi z višjo gospodarsko rastjo, bi lahko bile pomemben prispevek pri novih delovnih mestih, ki jih tako potrebujemo. Večkrat smo dejali, da bi spodbujanje investicij na lokalni ravni lahko bil eden od dobrih protikriznih ukrepov. Zakaj menimo tako? Preprosto zato, ker so na lokalnih ravneh, torej v občinah, veliko bolj operativni, veliko bolj iznajdljivi, veliko hitrejši pri realizaciji projektov v primerjavi z državnim nivojem. Pa še nekaj je pomembno. Izvedba projektov na lokalni ravni je velikokrat veliko cenejša. To vam lahko potrdijo tudi mnogi župani, sedeči tu v tej dvorani. Zagotovo županom, tudi tukaj sedečim, ne more in ne sme biti nelagodno ali da bi jih bilo sram zaradi načina črpanja sredstev do sedaj. Veliko so občine dobile iz naslova črpanja, seveda pa so tudi morale veliko storiti in veliko truda je bilo treba vložiti v to, da so do teh sredstev prišle. Vsebine za črpanja so zapisane v operativnih programih. To je praktično skupen proračun, če govorimo o novi perspektivi, za 2007-2013, torej načrtovanja skupne in dogovorjene politike Slovenije in EU. Operativni programi so dogovorjeni in potrjeni. Če jih bomo spreminjali, bo ta dogovor treba ponovno skleniti in se dogovoriti, dobiti potrdilo, validacijo s strani Evropske komisije. In to bo trajalo, če jih bomo spreminjali. S tem bomo zagotovo tvegali, če ne drugo, zamaknitev črpanja sredstev. Ti operativni programi so bili ocenjeni tudi skozi tako imenovane, v narekovajih, "lizbonske stroške". Torej skozi razvojni vidik. In ocena je pokazala, da so ti stroški, ki jih je namenila v ta namen Republika Slovenija, popolnoma primerljivi z zneski, ki so jih v ta namen namenile nekatere najbolj razvite države EU. Že v obstoječih operativnih programih so bili upoštevani tudi centri odličnosti, o katerih se je danes nekaj govorilo. Že takrat se je razmišljalo o razvoju, se je razmišljalo o marsičem, pa takrat še ni bilo krize, ko so se pripravljali tisti operativni programi. In še nekaj čisto konkretnega. Projekt sofinanciranja avtocestnega odseka Beltinci-Pince je bil prvi oziroma med prvimi velikimi projekti, potrjenimi na Evropski komisiji med vsemi članicami v EU. Med prvimi je bil tudi projekt avtocestnega odseka Slivnica-Draženci, ki je bil dokončan, vsa dokumentacija in vse, še za časa mojega ministrovanja. Sredstva so prišla v letu 2009. Odštejte teh 100 milijonov, pa potem govorite o rezultatih črpanja, bo popolnoma druga luč, bo popolnoma druga bilanca tega črpanja. Ne si pripisovati lovorik, ki vam ne gredo oziroma zanje niste zaslužni. Potem tudi te blazno dobre aktivnosti na tem področju postanejo malce drugačne oziroma jih lahko postavimo v drugačno luč. Jaz trdim, veliko dobrega je bilo narejenega v prejšnjem mandatu, ne trdim, da je bil vse dobro. Ampak tudi ni vse dobro, kar se počenja danes. Bodimo realni. In to opozorilo, glede na to, da smo bili ves čas na prangerju, kako smo bili nesposobni pri črpanju evropskih sredstev, dokazuje, da se je ta balonček razblinil, ne drži. In da tudi vi niste veliko uspešnejši. Še razpisa niste v stanju pripraviti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Začela bi s tem, da ugotovitve Računskega sodišča v zvezi z napakami ali nepravilnostmi pri razporejanju evropskih sredstev in ob tem tudi lastnih sredstev države ter v zvezi s pomanjkanjem ali neobstojem meril za dodeljevanje sredstev lahko povemo še kako drugače - da so obstajala tudi merila, ki niso bila napisana, in so bila zelo striktno upoštevana, samo prave barve je moral biti župan. Zanimivo, da ni bilo važno, kakšne barve je občina, važno je bilo, kakšne barve je župan. In temu primerno so bili tudi potrjeni projekti, ki niso izpolnjevali ne samo nekih meril, ki niso bila zapisana, temveč tudi temeljnih pravil dodeljevanja evropskih sredstev za posamezne projekte, ne glede na to, za kakšne namene je šlo. Ko so bila, recimo, dodeljena sredstva oziroma odobreni projekti, ki niso imeli niti projektne dokumentacije pripravljene, kaj šele kaj drugega. Zaradi tega mislim, da je današnja točka na tej seji popolnoma nepotrebna, saj gre tu za razpravo, ki nastaja na osnovi tokrat niti ne strankarske, ampak osebne zamere, osebne jeze, osebnega nasprotovanja neki osebi v Vladi Republike Slovenije. In mislim, da gre tu pa res že stvar preko vsake normalne meje. Seveda, na žalost tistega, ki je sprožil to točko na izredni seji, je nemogoče proti tej osebi sprožiti interpelacijo, zato išče vse možne načine, da bi jo oblatil in pred javnostjo prikazal kot neko sovražnico države številka ena. Rekla bi, da tak način ustvarjanja politike v tej državi pač kaže na to, da enostavno še vedno nismo zrela, demokratična država, ker si lahko vsak privošči, karkoli hoče, da lahko svoj lasten ego uveljavi pred slovensko javnostjo in slovenskimi volivci. Zato seveda ne nameravam vsebinsko razpravljati, ker se mi zdi, da je ta točka pripravljena samo zaradi tega, da se dodatno izgublja čas z nepotrebnimi in nesmiselnimi razpravami, da se ministrstvu oziroma Službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko obesi še dodatno delo, da zaradi tega težje napravi korake, ki so bili in ki so še vedno potrebni, da se izboljša sistem ne le črpanja, ampak tudi načrtovanja za črpanje evropskih sredstev na vseh treh operativnih programih in v strukturnih skladih. Jaz upam, da bo slovenska javnost, da bodo naši, tisti, ki nas poslušajo in gledajo, videli, da je dejansko to, kar danes počnemo pod 1. točko tega dnevnega reda, samo zapravljanje časa in da bi lahko ta čas bistveno bolj koristno uporabili, kot ga pa sedaj porabljamo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, izvolite.
Enostavno moram odreagirati na te netočnosti in zavajanje slovenske javnosti. Prvo. V Republiki Sloveniji so bile najprej določene kvote za posamezne regije. Kvote so bile določene po enem pravilu, to je indeksu ogroženosti. To bi lahko kot nekoč županja tudi vedela. Indeks ogroženosti je res v Prekmurju dvajsetkrat večji kot je v osrednji slovenski regiji. Ko so bile te kvote določene, pa so sveti regij, v katerih sedijo tudi župani, znotraj sveta regij so potrdili regionalne razvojne programe. In nobena služba, noben minister pa nobene barve, noben sekretar, noben politični funkcionar, ni o tem odločal. Ni res. To, kar ste rekli, da je šlo po barvi, so laži. Če pa ne, pa boste morali argumentirano to dokazati. Izključno sveti regij so to naredili. Sedaj po novem, po tem razpisu pa bodo službe odločale. In to kako? Politično sestavljene in po političnih botrih. To ste pa sedaj pripeljali v ta 5. razpis. Žal, res. Jaz sem prepričan, da vam sicer ne bo uspelo, ampak delali pa boste v tej smeri.
Hvala lepa. Gospa Breda Pečan, izvolite.
Postopek ste opisali tako, kot je tekel. Vendar to, da so se odločitve, projekti, programi, ki so jih sveti regij potrdili, pozneje kar takole spreminjali, to ste pa pozabili povedati. Treba je povedati vse od začetka do konca. Povejte tudi to, lahko z argumenti nastopim, vendar mislim, da je škoda časa, da tukaj z vami polemiziram. To, da ste pa vi notorično žaljivi proti vsakemu, ki samo za milimeter drugače misli kot vi, gospod Pukšič, pa je seveda globoka resnica. Zaradi tega bi vam svetovala, da nekoliko umirite svoj ton in da nekoliko manj napadalno in žaljivo govorite o ljudeh, ki ne mislijo vedno in ne vem zakaj bi morali misliti vedno enako kot mislite vi.
Hvala. Gospod Pukšič replike več ne morete imeti. Kot predlagatelj pa lahko govorite kadarkoli. Ne, zaenkrat. Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Čadež.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Veseli me, da lahko pozdravim gospoda ministra v dvorani. Spet gre razprava v tej smeri, ko želimo kot opozicija opozoriti na dejstva, ampak koalicija in opozicija vidimo stvari vsak na svojem bregu. Želim poudariti dejstvo, kar je čisto res. Prejšnja vlada je objavila štiri razpise in še dva čezmejna za sodelovanje s Hrvaško. Sedaj pa čakamo več kot eno leto oziroma smo težko dočakali ta peti razpis. Resnica je, da je ta peti razpis pokazal, da so se zahteve spremenile. Potrebna je ta birokracija in vanjo vložiti veliko več truda, kot je bilo to na samem začetku. Želim poudariti tudi to, da smo za časa prvih štirih razpisov prejeli dobrih 30 milijonov več, kot smo pa bili vložili. To je tudi bistvenega pomena, kajti če nam uspe pridobiti več sredstev, kot jih vložimo, pomeni, da smo uspešni. Veliko občin je veliko truda vložilo v svoje projekte. In želim poudariti to, da so prav župani tisti, ki z kandidiranjem na takšne in drugačne razpise spodbujajo gospodarsko aktivnost. Sploh pa na temu gradbenem sektorju, za katerega vemo, da je v zadnjem času v največjih škripcih. In omejujemo ta trend, ker vemo, kakšen je zdaj, da brezposelnost narašča, zaposlovanje pa, žal, nazaduje. Sam prihajam z loškega območja, kjer smo tudi planirali gospodarsko središče, ki je pa sedaj bistveno bistveno omejeno in moramo žal razmišljati čisto v drugi smeri. Na koncu bi se želel dotakniti razvojnih osi. Zelo mi je žal, ker vidim v načrtu razvojnih programov za četrto razvojno os, to je povezava od Ljubljane do Tolmina, vsako leto samo po 100 tisoč evrov. Ko pa gledamo dokument Službe Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropske zadeve, pa vidimo, da piše izločiti iz resolucije načrta razvojnih programov. Želim pa poudariti, da smo pa občine, kjer naj bi potekala trasa četrte razvojne osi, vložile veliko truda in svojega časa v ta projekt, ki pa žal, zdaj vidimo, ne bo zagledal luč sveta, vsaj s pomočjo evropskih sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Urh. [[Ne bo razpravljal.]] Gospod Miran Jerič.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavcem! Kolegice poslanke, kolegi poslanci! Tudi sam se pridružujem temu mnenju, da pri črpanju evropskih sredstev v prejšnjem mandatu ni bilo vse narobe, vse slabo. Mislim, da so bile nekatere stvari dobro odpeljane, ampak daleč od tega, da bi bilo črpanje evropskih sredstev odlično in fantastično, to kar sem danes v razpravi slišal. Na te pomanjkljivosti je opozorilo Računsko sodišče in po mojem mnenju je prav, da si je tako Vlada kot tudi Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko vzela čas, da je v teh postopkih za dodelitev teh sredstev vgradila kriterije in merila in da bo črpanje evropskih sredstev bolj uspešno in po mojem mnenju bolj učinkovito. V tem parlamentu smo nekajkrat spregovorili o črpanju evropskih sredstev, veliko smo govorili o uspešnosti, zelo malo pa o učinkovitosti, ker za učinkovitost je pa potrebno izpolnjevati določene kriterije oziroma merila. Da podkrepim to, da ni bilo vse odlično in fantastično, o tem sem že enkrat govoril in bom ponovil. Prvi razpis iz operativnega programa za razvoj regij v letu 2007. Razpis je bil objavljen 1.6., rok za oddajo vlog je bil 26.6., odpiranje vlog na Službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko je bilo 2.7., sklepe službe smo prejeli 29.8.2007, pogodbe konec septembra 2007. In veste, do kdaj je bil rok, da je bilo treba opraviti oziroma izvesti te ukrepe? Do 30.9. Povejte mi, na kakšen način smo mi spoštovali Zakon o javnih naročilih, oddali dela in izvedli vse te projekte v skladu s kriteriji. Po mojem mnenju je bil takšen način slab in ga je bilo na nek način treba spremeniti. Ne trdim, da naslednji razpisi niso bili, kar se tiče časovnice, boljši, kot je bil ta prvi razpis. Kar se tiče postopkov, drži, da so sveti regij sprejeli regionalne razvojne programe in tudi izvedbene programe. Še prej so jih obravnavali odbori in tudi regionalni razvojni sveti in pridobili smo tudi soglasje Službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko. In veste kaj je? Jaz ne trdim, da je veliko teh projektov, ampak nekatere poznam. Ti projekti, ki so dobili denar na teh razpisih, ki so bili objavljeni leta nazaj, niso bili uvrščeni ne izvedbeni del niti v regionalni razvojni program. Kriteriji pa so se spreminjali. Prvotno je bilo dogovorjeno in tudi objavljeno, da bodo prišli v poštev na razpisu projekti, ki bodo težki najmanj 600.000 evrov. Potem se je to spreminjalo, kriteriji so se nižali, da ne govorim še kaj drugega. Jaz mislim, da je to treba priznati, Računsko sodišče nas je na to opozorilo in je treba ta sistem spremeniti, če želimo, da bo črpanje evropskih sredstev bolj uspešno, predvsem pa bolj učinkovito. Jaz trdim, da je ta 5. razpis pripravljen v skladu s temi pripombami in sledi cilju, da bo koriščenje evropskega denarja bolj učinkovito. Tisto, kar je zame pomembno, da danes govorimo, ni samo pomembno, da govorimo o tem, kakšno je črpanje in višina v sedanjem obdobju, ker jaz uspešnosti ne bi meril po številu tabel, ki so širom Slovenije. In na teh tablah so projekti, ki jih izvajamo v naši državi. Ampak bolj po tem, kaj bodo ti projekti prinesli v smislu dodatne vrednosti, večje gospodarske rasti, odpiranja novih delovnih mest in bolj skladnega regionalnega razvoja. In tukaj nismo imeli pravih kriterijev. Jaz trdim, da bodo vsi ti cilji težko doseženi. Po mojem mnenju je prav, da si je Vlada Republike Slovenije tudi vzela čas, glede na gospodarsko in finančno krizo, da ponovno preveri vse prioritete, preveri operativne programe in da pogleda, ali so te prioritete prave ali niso več prave. In če niso več prave, takšne, ki bi nas pripeljale k bolj učinkovitemu in boljšemu razvoju, naj se te prioritete in operativni programi spremenijo. Za dosego teh ciljev pa je bilo treba kar nekaj storiti. V prihodnje je treba te projekte bolj ustrezno planirati, po mojem mnenju niso bili najboljše planirani, zmanjšati administrativne ovire pri črpanju, optimizirati sistem črpanja in zagotoviti večje poenotenje postopkov, vzpostavitev preglednega informacijskega sistema glede poročanja, plačil in nadzora nad uspešnim črpanjem evropskih sredstev. In to sta Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko in Vlado postorili. Jaz sem prepričan, da bo črpanje v prihodnje bolj uspešno, predvsem pa bolj učinkovito. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko dam naprej besedo poslancu? Lahko. Gospod Miran Györek, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister! Natanko pred 11 meseci smo, kolegice in kolegi, razpravljali o isti oziroma enaki zadevi, le da se je takrat sprožila problematična razprava o črpanju evropskih sredstev, kar je med drugim tudi neposredno vezano na sistem javnih razpisov za črpanje EU sredstev. Razlika je bila samo v tem, da ste bili pobudniki oziroma akterji polemike spoštovani poslanci iz koalicijskih vrst, na udaru pa je bila bivša Janševa vlada in konkretno bivši minister Žagar. Očitno opozicija vrača udarec. Takrat med najbolj aktivnimi pobudniki ste bili kolegica pravi vi, gospa Breda Pečan, sedaj pa pravite, da vsebinsko ni vredno o tem razpravljati, če se prav spominjam takratne razprave pred enajstimi meseci. Formalni povod za takratno polemiko je bila odločba Evropske komisije, ki je določala zahtevo, da mora nekaj držav Evropske unije vrniti sredstva, ki so jih neupravičeno porabile. Šlo je za Grčijo, Ciper in tudi Slovenijo. Šlo je za skupno cca 130 milijonov evrov, od tega se je od Slovenije zahtevalo, če se prav spomnim, 1,5 milijona evrov, in to zaradi pomanjkanja pri nadzoru nad plačili, kajti države članice so namreč odgovorne za izplačilo in preverjanje izdatkov skupne kmetijske politike in Evropska komisija mora zagotoviti, da države članice sredstva pravilno porabijo. Tako smo bili ponovno, kot tudi v ostalih številnih primerih izigravanja predpisov in zaradi neaktivnosti pristojnih inštitucij, finančno kaznovani vsi davkoplačevalci. In prav lansko leto ste, kolegice in kolegi iz koalicije, sprožili pravo histerijo in politično propagando o hipotezi, da Slovenija naj ne bi izkoristila vseh možnosti za črpanje evropskih sredstev. Kot kaže, predstavljajo evropska sredstva zelo primerno sredstvo za medsebojno obračunavanje aktualne in bivše oblasti. S podpisom pogodbe za zaupanje za evropski sklad za regionalni razvoj in kohezijski sklad je Slovenija na nek način dobila priznanje, da ima ustrezne mehanizme za nadzor črpanja sredstev iz skladov Evropske unije. Če si malo osvežimo spomin, je bilo tudi s strani najvišjih inštanc Evropske komisije potrjeno, da se programsko obdobje 2007-2014 izvaja oziroma se je izvajalo dokaj uspešno. Bivša slovenska vlada je namreč izpogajala 4,2 milijarde evrov iz naslova kohezijske politike, kar je bilo takrat 3,5-kratno povečanje v primerjavi s preteklim obdobjem oziroma perspektivo. Šele sedaj vidimo, da so bile kritike koalicijskih poslancev na račun takrat neučinkovitega črpanja EU sredstev neupravičene. Sploh pa, če delamo primerjave s sedanjim stanjem oziroma s stanjem v letu 2009. Takrat je celo Računsko sodišče modrovalo in ugotavljalo, da naj bi bila nizka realizacija na področju strukturnih skladov ne le posledica dinamike črpanja, ampak tudi neustreznega načrtovanja na nerealnih predpostavkah. In prav zanima me, do kakšnih modrih ugotovitev bo prišlo Računsko sodišče sedaj. Če se dotaknem še spremljanja in nadzora, kajti to je očitno akutni problem, na katerega smo v Slovenski nacionalni stranki lansko leto večkrat opozarjali. Nobena institucija ni ustrezno zadolžena za sistemsko spremljanje vseh prejetih sredstev. In če sem že pri odgovornih institucijah in službah, bi le-te povabil na teren, na obisk v Prekmurje, recimo, na obisk k županom naših manjših občin na Goričkem. V predvolilnem času so kar deževale obljube o pomoči pri javnih razpisih, o poenostavljenih postopkih, o pomoči pri pripravi projektov in tako naprej, da ne naštevam. Do zdaj pa, žal, od tega ni bilo nobene koristi. Zadnje upanje pa je, zgleda, učinkovito izvajanje Zakona o razvojni podpori Pomurju, pomurski regiji. Ampak žal, kot kaže, tudi tu zadeve šepajo že na samem začetku. Ker v Republiki Sloveniji ni bilo institucije, ki bi celovito zajemala podatke o prilivih iz evropskega proračuna, je takrat Računsko sodišče Ministrstvu za finance naložilo, da sproži postopke za pripravo standardnega formata poročanja, ki bo celovito obravnavalo finančne tokove evropskih sredstev in stanja na področju črpanja. Pri tem pa je podalo še nekaj priporočil, ki bi omogočala bolj pregledno predstavitev sredstev iz evropskega proračuna, tudi z namenom, da ne bi prihajalo do različnih interpretacij in razlag tako imenovanega neto položaja Republike Slovenije, kar se tiče teh skladov. Pa še nekaj bi mimogrede omenil - dolžnost države, ki v tem tripartitnem sistemu razpisa sodeluje. Dostikrat je ravno država tista, ki zavira izvajanje teh javnih razpisov. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Breda Pečan, replika.
Hvala za besedo. Kolega Györek, res je, jaz sem tudi veliko govorila o tem. Zato mislim, da tu o tem nima smisla govoriti, o tem smo govorili na pristojnem delovnem telesu. In ravno to, kar ste vi povedali, je posledica nepravilnega ravnanja ljudi, ki so odobravali sredstva Evropske unije. Na področju kmetijstva, konkretno, mora država vračati denar, ker ni bilo nadzora ali pa je bil zelo slab nadzor pri prijavljanju površin kmetijskih zemljišč za neposredna izplačila. In kaj se je zgodilo? Vemo za eklatanten primer, ko je nek kmet, ki na čigar nekdanjem zemljišču je bil zgrajen trgovski center Spara prijavil to zemljo za neposredna nadomestila. In to je bilo v prejšnjem mandatu, mimogrede. Da ne bi do takih posledic prihajalo, je Računsko sodišče, ko tako sarkastično govorite, da je modrovalo, je Računsko sodišče modro ugotovilo, da je treba evidence o prijavljenih oziroma zahtevanih izplačilih in o izplačilih imeti na nekem centralnem mestu, da ni raztreseno vse okoli in na koncu sploh ne veš, kdo pije in kdo plača. In tukaj sta Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko in tudi Služba za Evropske zadeve naredili v preteklem letu, mislim, da glede na neurejenost razmer, je bilo potrebno leto dni, da so lahko uredili stvari in da imamo cel kup izboljšav, ki so pripeljale tudi do tega, da je bilo izplačil mnogo več, kakor pa v preteklih letih in da imamo presežek, takšen kot je.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matevž Frangež.
Spoštovane in spoštovani! Veliko je bilo danes povedanega o politični naravi te razprave. Jaz moram dejati, da mi je prav vseeno, kdo ima zasluge in kdo je za kaj kriv, če bomo kot produkt te razprave izboljšali naše skupne možnosti za to, da bomo pri črpanju evropskih sredstev uspešni. Mi smo v proračunu za leto 2010 in v proračunu za leto 2011, slovenska izhodna strategija pa napoveduje, da bo tako tudi v letih 2012 in 2013, stavili zelo visoko stavo, da bomo uspešni pri črpanju približno milijardo evrov sredstev na leto. Te stave kot država in kot ekonomija ne smemo izgubiti, ker se vsi skupaj moramo zavedati, da so to tista sredstva, ki jih imamo v tej državi in v skupnosti na voljo za to, da pospešimo razvoj. Pri tem pa je nekako ločnica po polovici te dvorane pravzaprav to, kako gledamo na vlogo institucij pravne države, in med njimi gotovo tudi Računskega sodišča, in ta ločnica se nam simptomatično pojavlja na več mestih. Stališča, sodbe tudi Računskega sodišča je treba spoštovati. In revizija Računskega sodišča je na tem področju nedvoumna. Jaz si ne bi želel trditi, da je to plod neke politične zarote v dvoboju med dvema političnima poloma, ki želita drug drugemu dokazati, da je bila naša oziroma vaša vlada boljša, da je naša oziroma vaša vlada kriva za neke stvari. Na teh točkah se mi nikoli ne bomo mogli poenotiti, in to je dejstvo. Vendar iz revizije izhaja, da so bili projekti dani brez meril in da pogosto s sredstvi nismo dosegli zastavljenih učinkov, ker so tudi učinki, želeni učinki bili slabo premišljeni. Veste, to je približno tako, kot da je v proračunu Republike Slovenije važno samo to, da ga imamo, ne pa, kar so prioritete tega proračuna, kaj so programi, v katere namenjamo sredstva, kaj so učinki in cilji, za katerimi stojimo kot nacija, ki jih želimo doseči zato, ker želimo dinamizirati razvoj, ker želimo okrepiti socialno povezanost naše skupnosti in ne nazadnje zato, ker želimo naše gospodarstvo narediti konkurenčnejše in sposobnejše za boj na globalnem trgu. In sredstva evropske kohezijske politike bodo dodatno prispevala k temu razvojnemu učinku, k ustvarjanju tega finančnega potenciala, ki je naši državi na voljo samo tako, če bomo pravila in programske dokumente ustrezno prilagodili. Naša vlada je k temu odgovornemu delu pristopila zato, ker se zaveda, da je to tista temeljna podstat, po kateri nam pade naše globalna politika ali pa politika uspe. In pri tem ne želim zahajati v to, kakšno je bilo črpanje sredstev po letih, ker ne želim biti na tem mestu boja za interpretacijo, ali je bil minister Žagar pri tem uspešen, ali je bila prejšnja vlada pri tem uspešna ali ne. Tisto, kar nas mora skupaj zanimati, je to, da bomo sredstva, ki jih imamo od tega trenutka dalje pa do konca te finančne perspektive na voljo, uspešno počrpali za dobro lokalnih skupnosti, za dobro gospodarstva, za dobro naše večje socialne povezanosti. Kljub temu mi dovolite, ker je tema neposredno povezana, tudi s tem, kar je država opredelila v slovenski izhodni strategiji, da nekaj povem tudi o spremembah operativnih programov. Mislim, da je pristop, pri katerem stavimo na izvedljive projekte, da v letu 2009 financiramo tisto, kar je v letu 2009 mogoče izvesti, zato da nam sredstva ne ostanejo v Bruslju ali da iz Bruslja ne dobimo povračil, kot se je dogajalo v preteklih letih. S tem ciljem je Vlada pristopila k spremembi operativnih programov in postavila temeljna poudarka teh meril, da morajo ta sredstva služiti za spodbudo dvigu dodane vrednosti našega gospodarstva in ustvarjanju delovnih mest. Veliko sredstev je bilo namreč doslej počrpanih tudi tako, da smo jih sicer uspešno počrpali, vendar z njimi ni bilo ustvarjenega želenega razvojnega učinka, ne delovnih mest, ampak, kot pogosto v zadnjem času rečemo, predvsem zidovi, prazne poslovne cone, ki jih je danes težko napolniti z vsebino. Spremembe prioritet porabe, usmerjene na podjetništvo in razvoj, s temeljnim principom od zidov k ustvarjanju delovnih mest z visoko dodano vrednostjo, k varni prožnosti in socialni kohezivnosti s pospeševanjem razvoja novih zaposlitvenih možnosti in razvojni prometni infrastrukturi, s poudarkom na krepitvi infrastrukture za javni potniški promet, kar je tesno povezano z našimi visokimi cilji, ki bi tudi morali biti predmet splošnega nacionalnega soglasja o prilagajanju in boju proti podnebnim spremembam. Dal bom primer enega od teh operativnih programov, vpisanega v resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih 2007 in 2023. Jaz sem o tej resoluciji že večkrat na tem mestu dejal, da se mi zdi, da je imela predvsem predvolilni učinek pred lokalnimi volitvami 2006, ko je Vlada postregla s serijo predlogov, kaj bomo v posameznih lokalnih okoljih naredili. Razen tega, da so bili opredeljeni v resoluciji in da so bile v programskih dokumentih opredeljene precej visoke cifre o tem, kako bomo vlagali v te projekte, vsaj izkušnja v gospodarskem središču Oreh pri Mariboru govori, da ni bilo storjeno ničesar drugega. Da ni bila vzpostavljena niti osnovna infrastruktura za izvedbo tega projekta. Se pravi, da ni bil določen nosilec projektov, kompetentna institucija, ki naj zaradi svojega gospodarskega interesa, ali lokalna skupnost zaradi splošnega interesa razvoja področja, ustvari te projekte. Na tem področju se napovedujejo spremembe operativnih programov, žal, ampak ob razumevanju, da je treba poskrbeti za izvedljivost projektov, ki so zastavljeni. Imamo projekt znanstvenega parka v Mariboru, ki bo, žal, v sklopu gospodarskega središča Oreh očitno izpadel zdaj iz nacionalnega okvira, četudi je pripravljen in je morda vprašanje nekaj dni ali tednov za pridobitev gradbenega dovoljenja, da vzpostavimo infrastrukturo, na katero tudi v času krize ne smemo pozabiti. To so institucije podpornega podjetniškega okolja, ki v Mariboru dobro delujejo in ki lahko posledično povečujejo konkurenčnost celotnega območja. V Mariboru imamo letališče, ki stoji na križišču 5. in 10. koridorja in železnice. To je lokacija, ki jo lahko iščete primerjalno po Evropi - lokacijo s tako ugodno prometno lego, s tako dobro navezavo na Luko Koper, recimo. Hkrati je to območje, ki ima prazen zračni prostor. Ti projekti niso pripravljeni, vendar želim opozoriti, le država je s svojim razvojnim potencialom sposobna ta projekt uresničiti in ga mora uresničiti v nacionalnem interesu, ker uresničenje takega projekta pomeni bistven dvig konkurenčnosti, ne samo za nove investitorje, ki bodo prihajali na tisto območje, pač pa tudi za obstoječo mariborsko industrijo, ki ne polni prvih strani časopisov, ker ni v tako veliki krizi, ampak ki ima močno najedene vse rezerve in kjer se bodo kmalu začeli dogajati tudi tisti najbolj črni scenariji, če ne bomo ustrezno reagirali, tudi s tem, da v času krize ne bomo pozabili na tisto, kar nam je srednje- in dolgoročno pomembno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Franc Žnidaršič ne bo razpravljal. Gospod Franco Juri.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Pričakoval in upal sem, da bo ta razprava zanimiva in koristna spodbuda Vladi in vsem nam za to, da še enkrat premislimo in izboljšamo sistem financiranja projektov, ki so pomembni za kohezijo naše države, in da bomo pri tej razpravi izhajali iz nekaterih dejstev. Žal, doslej smo s strani predlagatelja in opozicije slišali predvsem politično razpravo. Ali še hujše, slišali smo in bili priče poskusu osebnega diskreditiranja državne sekretarke in povezovanja njene sedanje vloge s takratno vlogo, kar seveda spominja na nekakšno obliko maščevanja, češ, državna sekretarka, ki je pripadala Računskemu sodišču takrat, je pripomogla k temu, da je Računsko sodišče nekaj netransparentnosti oziroma nepravilnosti pri udeležbi nekaterih občin, nekaterih subjektov v evropskih razpisih tudi ugotovilo. Mi za enkrat razpolagamo s podatki in dejstvi, ki so jih podpisali strokovnjaki Računskega sodišča. Zdaj pa govorimo o hipotetičnih neuspehih oziroma neuspehih sedanje vlade, ne da bi razpolagali s podobnimi primerjavami, ne da bi razpolagali z ocenami Računskega sodišča, kar dviguje ali znižuje raven razprave na politično razpravo, na domneve in kot sem že prej rekel na nedopustne oblike diskreditiranja ad personam. To smo slišali od predlagatelja, ki ni prav simbol zanesljivosti. Predlagatelj je nedavno govoril veliko stvari, tudi na televizijskih ekranih. Od njega sem slišal, da je Grčija jadranska država in čisto sprevrženo tolmačenje 86. člena Ustave. In se sprašujem, če si upa trositi takšne neresnice in netočnosti o nekaterih pomembnih temah, koliko resnice in koliko točnosti je v njegovih današnjih ugotovitvah?! Ampak ne glede na to. Tema je resna. Razpravljamo o vprašanju učinkovitosti in transparentnosti razpisov in relaciji, ki se pri teh razpisih vzpostavlja med lokalnimi skupnostmi, med lokalnimi oblastmi in državo na eni strani, ter med državo in Evropsko unijo na drugi, in seveda med končnimi uporabniki, to so lokalne oblasti, in Evropsko unijo. Žal poteka razprava na zelo lahkotnem, ležernem nivoju. To kar smo slišali danes, izhaja iz nekaterih spoznanj, izkušenj nekaterih županov iz manjših občin, kjer seveda govorimo o nekaj milijonih proračuna in ki bi želeli na zelo ležeren način tolmačiti in razumeti in celo svetovati, kako črpati in kako ravnati do velikih sistemov kohezivnih skladov Evropske unije, ne da bi razumeli, da pri Evropski uniji, če narediš eno napako, drugič nimaš več nobenih možnosti kandidirati pri razpisih. In to se je žal dogajalo v prejšnjem mandatu. Slišali smo, kako je bila prejšnja vlada uspešna pri črpanju evropskih sredstev, kako smo bili nekje vedno na ravni 60% realizacije, maksimalno 70% realizacije in to zaradi, recimo temu, zaradi šlamparije takratnega kandidiranja na ravni projektov, ki so bili zanimivi predvsem za občine. In danes se tukaj spet pojavlja in poraja ta polarizacija med ozko lokalnimi interesi na eni strani, torej tisti župani, ki niso bili zadovoljni z nekaterimi rezultati, z nekaterimi razpisi, se danes oglašajo, domnevam, da če bi bili, če bi dobili razpis, ki jih je v tistem trenutku zanimal, danes ne bi sploh sprožili te razprave, ker jih ne zanima celoten sistem, ampak jih zanima, kako se bo po hitrem postopku lahko doseglo tisto, kar menijo, da je za njihove volilne interese doma pomembno. In če se to ne zgodi, krivijo gospod Jerino, krivijo Računsko sodišče. Danes je spet Računsko sodišče tarča nekaj zanimivih polemik, češ, oni so interpretirali naše želje, naše potrebe. Ne, Računsko sodišče je tam zato, da zagotovi transparentnost razpisov. In če te transparentnosti ni na nacionalni ravni, ne pričakujte, da bo Evropska unija padla na finto in da ne bo razumela teh nepravilnosti. In ko se to zgodi, je prejudiciran sistem za vsa naslednja leta. Evropska unija zahteva maksimalno transparentnost. Ta eksces transparentnosti verjetno potem vpliva na preudarnost delovanja države. In tako mora biti. In če sedanja vlada ne želi ponavljati istih napak, ki jih je storila prejšnja vlada, vi to imenujete neučinkovitost ali počasnost. Bomo videli. Bomo videli na koncu mandata in takrat bomo imeli parametre za objektivno primerjavo, koliko je bila uspešna prejšnja vlada in koliko bo uspešna ta vlada. Vi po poldrugem letu mandata danes ocenjujete brez podlage. Na podlagi nekaterih izključno lokalnih interesov gospoda, ki seveda trosi neresnice o pomembnih vprašanjih po televiziji in se za to niti ne opravičuje. Danes sem slišal ogromno diskreditacije iz njegovih ust na račun državne sekretarke. Meni se zdi nespodobno, da se na tak način obravnava tako pomembna tema, kot je črpanje in razpisi za črpanje evropskih sredstev, in da se vsa stvar deplasira. Pa je škoda, ker razprava sama po sebi je zanimiva, je pomembna in jaz mislim, da je koristna tudi za Vlado, če bomo utemeljevali in če bomo Vladi sugerirali nekaj, kar ima podlago. Če bomo nadaljevali po tej poti, iz te večurne seje ne vidim nobene koristi. Upam, da na koncu ne bo tako, zato pozivam kolege iz opozicije, da v nadaljnjih razpravah malo depolitizirajo tematiko in naj skušajo biti, ne bom rekel, konstruktivni, ker je obsoletna beseda, ampak vsaj kreativni. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Bom začel kar tam, ko je govoril omenil, da se je danes tu diskreditiralo državno sekretarko. Reči moram, da vse te navedbe, ki so bile tu podane, so navedene ob znanem pismu ministra gospoda Gjerkeša, s 4. 11., ki ga imamo vsi poslanci, ne glede na to, kakšen status ima to pismo. V tem pismu piše, da državna sekretarka prevzema vso politično odgovornost s tem, kar je naredila, z intervencijo, ki je preprečila 396 milijonov sredstev iz programa razvoja regij in da je to naredila na lastno pest. Če je nek minister to napisal v stiski, ker je ugotovil, da ko je postal minister, je v enaki situaciji kot njegova predhodnica, ministrica Ploštajnerjeva, ki je odstopila zaradi tega, ker so znana omrežja znotraj Vlade krojila usodo dodeljevanja sredstev regionalnim skupnostim in občinam. Šlo pa je za prevzemanje denarja. Saj gre v tej državi izključno in samo za denar vsepovsod! In se mi zdi, da ta vlada bazira odločujoči center moči na tem, kako izpeljati dodeljevanje denarja Evropske unije, recimo, točno določenim, posvečenim krogom. In ko smo imeli primer, da je bilo že izpogajanih 296 milijonov sredstev in so bili vsi sestanki opravljeni, kot iz teh pisem izhaja, je intervenirala državna sekretarka, očitno po naročilu ministra Gasparija. In do teh sredstev ni prišlo. Prepričan sem, da je tudi moja lokalna skupnost na bistriškem območju pri marsikaterem projektu "padla skozi" zaradi tega, ker se je v področje Službe Vlade za lokalno samoupravo vmešalo neko drugo ministrstvo, nadministrstvo, nadminister v tej Vladi in državna sekretarka. In če minister pravi, da prevzema vso politično odgovornost za to, zakaj je ne prevzame danes? Poslušajte, tudi to pismo in s tem povezane zadeve so podobna afera, kot je afera Baričevič, z intervencijami, kdo stoji v ozadju. Teh afer je preveč v tej državi! Tu neke naveze delujejo v tej državi mimo legalnih struktur, absolutno mimo legalnih struktur. In v tej zadevi bi tudi že moral kdo odstopiti, ne samo minister Pogačnik v neki drugi zadevi. Tudi tu bi bila potrebna politična odgovornost in takojšen odstop, kajti te stvari so pošastne. In posledice so potem - veste, kje? Posledice so taki naslovi, kot je "Katastrofalno poslovanje LHB Frankfurt". Tudi tam so vpleteni isti finančni krogi, ki upravljajo z državnim denarjem. Vemo, da so kolega Petka hoteli ubiti - pa jim ni uspelo -, ko je pisal o LHB kreditih gospodu Zakeršniku. Zdaj imamo tu posledice za vse državljane - ponovno bomo sanirali Ljubljansko banko. Iz žepa vsakega državljana bodo potegnjena nova sredstva zaradi teh finančnih malverzacij. In zaradi teh malverzacij ni bilo razpisa. Kako dolgo še, se sprašujem, bodo vsi tiščali glavo v pesek, pisali poročila, ustanavljali komisije samo zaradi tega, da se ne bo zgodilo nič. In glejte, ta omrežja so katastrofa, so poguba za Slovenijo. Sedaj v teh dneh, in to je treba reči, je aktualno, kaj vse se je dogajalo pri tej aferi z bulmastifi. Kdo vse je interveniral? Kakšne so te sorodstvene naveze? Danes piše, kdo je nečak od ministra Pogačnika. Saj to je vse povezano. Kakšno vlogo je imela ministrica Kresal? Kakšno vlogo je imelo Združenje Yes? Pa saj to je pošastno. Te stvari na tak način, da je žrtev stalno lokalna skupnost, da so žrtve mali ljudje, na tak način enostavno ne gre več naprej. Dajmo se danes na tem zasedanju zmeniti, da sprejmemo zavezujoč sklep, da je bila narejena velika napaka. Ne napaka, da je bilo narejeno nedopustno ravnanje in da to, kar je že minister enkrat zapisal, da mora nekdo prevzeti politično odgovornost. V tem trenutku politično. Kaj je še drugega, pa je treba tudi razčistiti. In, gospe in gospodje, če tega nismo sposobni, če tako nazorno napisanih stvari nismo sposobni razbrati in ukrepati, potem ljudje ne bodo imeli zaupanja tudi v delovanje tega parlamenta, potem bodo prepričani, da je marsikje še kaj pod "strogo zaupno" zapisano pa so to ilegalne tajne, ki preprečujejo, ki ščitijo pravzaprav kazniva dejanja. Jaz sem za to, da se te stvari dosledno razčistijo in da ukrepamo. Hvala lepa.
Gospod Franco Juri, replika.
Tako je, gospod predsednik. Kolega Jerovšek je zašel v druge sfere, ampak na začetku se je vendarle skliceval na neko mojo ugotovitev, da danes smo bili priče nedopustnemu diskreditiranju neke osebe. In predlagatelj gospod Pukšič je nekajkrat ponovil, da državna sekretarka deluje in blati Slovenijo za lastne interese. Poglejte, to je hudo diskreditiranje, ki bi, če ne bi imeli imunitete, terjalo, verjetno zahtevalo ali omogočilo celo ovadbo zaradi obrekovanja ali razžalitve. Ampak to si mi dovolimo kar tako, brez vseh dokazov. In to od gospoda, od poslanca, ki je na televiziji rekel mirno, da je Grčija jadranska država. Lepo prosim! Poglejte si malo zemljevid. Ali da 86. člen pove to, kar seveda ne pove. In to ste povedali na Odmevih, gospod Pukšič. Vi niste kredibilni. Niste kredibilni in druge blatite kar tako.
Gospod Pukšič imate besedo, ampak ne replike.
Glavno, da so kredibilni iz Zaresa in LDS, sicer se je njihova kredibilnost pokazala sploh z vašim predsednikom, ki pride in laže in je še naprej minister. To je vaša kredibilnost. Da smo diskreditirali neko osebo. Nismo je diskreditirali, niti slučajno, ampak branimo interese Slovenije, državljank in državljanov te države. Ta gospa je diskreditirala to državo in je diskreditirala kabinet ministrov, nekaj ministrov, ko je na dan, ko je bilo podpisano pismo, po telefonski intervenciji poklicala komisarja in mu je povedala, da dobi drugo usklajeno pismo. Da tisto, kar je dobil, bilo pa je usklajeno, torej ni. Ministri so skočili v zrak in rekli, da potem prevzema tudi vso politično in materialno odgovornost. Pa se seveda to ni zgodilo, ker sedi v takšni vladi, kjer je postala vrlina laž, laž ministra, laž predsednika stranke in laži nekaterih drugih kolegov tudi danes tukaj. Za to gre, za skrb te države. Strinjam se, da nekateri problemi, ki so ob raznih razpisih, nastanejo, ker se izvajalci vsega ne držijo. Na nekaj takega je opozorila gospa Pečanova. Vendar ni za to odgovoren minister. Imam v mislih tistega kmeta, ki je na kmetijskem zemljišču, ki ga je prijavil, dal zgraditi neko trgovino. Ampak za to ni kriv sistem, ki je izpeljal razpise o operativnih programih. V tej državi veljajo zakoni. In tudi v Državnem zboru nismo za kršenje teh zakonov krivi tisti, ki jih sprejemamo. "Klokočovnik zadovoljen, Pečanova na Ustavno sodišče [[Izola, 11. januar]] , zadovoljen nad končnim izidom in poudaril, da je na volitvah zmagal že novembra." Naj se spomni, kaj je delala. In, gospa Pečanova, "župan občine Izola Tomislav Klokočovnik je ovadil nekdanjo županjo Bredo Pečan." Najprej je treba pomesti pred svojim pragom in nato pometati pred pragom drugih. Vsekakor bi od gospe Pečanove in gospoda Jeriča resnično morali zahtevati, ne prositi, zahtevati, da v Državnem zboru povedo konkretne primere, za katere so rekli, da o njih ne bodo govorili, ker jih očitno nimajo in jih ni, da je Svet regij sprejel program in da so ga na ministrstvu ali na Vladi, kdorkoli že in kjerkoli že, spreminjali. Torej, naj jasno povedo, komu, kdaj in kje se je to zgodilo, sicer je to eklatantna laž, ki je bila ponovno izrečena v parlamentu. Drugič. Res je to, kar je rekel kolega Jerič, da so bili tisti roki kratki. Bili so seveda taki, kot so bili tudi za koriščenje sredstev na podlagi 23. člena, financiranje občin. In zelo dobro veste, kolegi župani, koliko časa smo imeli, da smo lahko to realizirali in na kakšen način. Da so bili tisti roki kratki, je sicer res, res pa je tudi, da nam je Ministrstvo za lokalno samoupravo dalo možnost oziroma smo zahtevali podaljšanje rokov, kar smo tudi dobili in so se stvari izpeljale. In za konec, kot sem že omenil, na tem 5. razpisu oziroma pozivu, ki so ga pripravili, smo našteli 11 oziroma 12 različnih napak oziroma nelogičnosti, ki so nastale. Ena izmed takšnih je, kar sem že omenil, izločitev cest, potem vlog ne bodo pregledovali več zaposleni na SVRL, ampak jih bodo pregledovali neki zunanji strokovnjaki. Kdo bo te strokovnjake plačal, s katerega naslova in s katerih sredstev boste vzeli denar? Pri evidentiranju razpisa za mejo s Hrvaško kako lahko dobijo evidenčno številko projekti po vrsti, če pa jih pride dnevno 10 ali več? In naj povem samo še eno stvar. Napisano je, da v primeru, če projekt ni večji od milijon evrov, ni treba pripraviti analize stroškov in koristi. Veste, da je IP minimalni dokument, ki ga je treba narediti. Že po uredbi o enotni metodologiji za pripravo in obravnavo investicijskega dokumenta ga brez analize stroškov in koristi enostavno ni mogoče narediti. Tako to niso neke posebne olajšave.
Besedo ima gospod mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani. Lepo pozdrav ministru. 5. razpis, ki smo ga zelo dolgo čakali, je bil praktično povod za to razpravo in zahtevo za sklic. Vzrokov je več. Po mojem je ključni vzrok neučinkovito črpanje evropskih sredstev in določeni znaki, ki kažejo na to neučinkovito črpanje evropskih sredstev. Namen te današnje razprave je predvsem položiti Vladi in pristojnemu ministru na srce sporočilo, da velja res narediti vse, kar je možno, da pride do učinkovitejšega črpanje evropskih sredstev. Zakaj? Črpanje evropskih sredstev je lahko izjemno pomemben instrument tudi v boju zoper krizo na gospodarskem in na socialnem področju ter na področju posodobitve nujne razvojne infrastrukture v naši državi. Sedanja vlada, če želi ali ne želi priznati, je dobila na področju črpanja evropskih sredstev zelo dobro dediščino. Fantastično izpogajano finančno perspektivo, dobrih 5 milijard sredstev na voljo, pri čemer je treba v evropski proračun plačati zgolj 3, kar pomeni, da je v neto poziciji skozi finančno perspektivo v 2 milijardah plusa. In tukaj želim tudi odgovarjati tistim, ki pravite, da je uspešna neto pozicija v višini 155 milijonov v lanskem letu dokaz učinkovitega črpanja. Niti približno, spoštovani! Prav sramotno bi bilo, če ne bi bila neto pozicija tako pozitivna, oziroma še bistveno bolje bi lahko bila pozitivna glede na to dejstvo, da imamo kar 2 milijardi pozitivne bilance na nivoju cele finančne perspektive. Zakaj je potrebno to sporočilo parlamenta Vladi, da se velja potruditi okoli črpanja evropskih sredstev in ne postopke dodatno zbirokratizirati in zapletati? Zaradi tega, ker se prav to dogaja. Če sedaj odmislimo, da smo več kot eno leto zaradi raznih razhajanj med resorji te vlade čakali na ta peti razpis za razvoj regij, ko pa smo ga videli, uvaja neke nove prepreke, ki jih prej ni bilo, in jaz mislim, da so tudi sedaj nepotrebne. Ne vem, zakaj bi moral že ob prijavi nekdo imeti pravnomočno gradbeno dovoljenje, zakaj ni to moč v določenem obdobju si pridobiti pred investicijo in tudi vse te stroške, povezane s pridobivanjem tega, vključiti med upravičene stroške, čeprav je to seveda tudi sedaj možno. Gre pa za likvidnostni problem, ki ga mora nekdo imeti, in pred razpisom vse to financirati. To je ena stvar, ki je dodatno zbirokratizirala, po moji oceni po nepotrebnem, in naredila določeno selekcijo med projekti. Marsikatera občina se ne bo mogla prijaviti z določenim projektom na razpis, ker ne bo imela gradbenega dovoljenja do konca aprila, ko je tisti skrajni rok. V dosedanjih štirih razpisih ni bilo tega pogoja. Nova dodatna birokratska ovira, ko ste pa rekli, da boste debirokratizirali te postopke. Drugo je tudi ta diskrecija, ki si jo je služba vzela in bo presojala regionalnost občinskih projektov. Tu ministra sprašujem: Ali bo posegala Služba vlade oziroma Vlada v projekte, ki jih bodo za razvoj regij predlagale lokalne skupnosti oziroma prijavitelji, in ugotavljala, ali je nek vrtec, ki se želi financirati iz teh sredstev, ali kak drug projekt pomemben za razvoj občine? Bo prijavljen, pa bo letel ven zaradi te neregionalnosti. In še nekaj, zakaj menim, da je razmeroma zaskrbljujoče stanje na črpanju. Izhajam iz dokumenta, ki ga je sama služba Vlade oziroma Vlada na podlagi Službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko poslala nam poslancem. Če pogledate na strani 8, lahko vidite, kako poteka črpanje vseh treh operativnih programov finančne perspektive 2007 in 2013. In če boste tole pogledali, boste ugotovili, da je bilo izplačanih sredstev kohezijske politike do konca lanskega leta zgolj približno 15% od vseh možnosti, zgolj 15% finančne perspektive je bilo izplačano do konca lanskega leta, povračil pa približno 5%, certificiranih povračil. To pomeni, do konca lanskega leta je bilo izplačano iz proračuna Republike Slovenije 15% vseh možnih razpoložljivih sredstev. In če gremo nekoliko v strukturo, ko govorim za vse tri operativne programe, če pogledamo recimo operativni program Razvoj človeških virov, lahko ugotovimo, da je bilo izplačanih sredstev kohezijske politike manj kot 10% in da je bilo certificiranih zahtevkov za povračila nekaj procentov, 2%, 3%, ne da se zbrati, ker je toliko malo. Podobno je pri prometni infrastrukturi in infrastrukturi varstva okolja in podobno. To so podatki, ki so vladni uradni podatki, nič ni izmišljenega, in ki nič drugega ne povedo, kot samo to, da zadeva ni idilična, idealna in da velja tudi s strani poslancev dati eno sporočilo, impulz vladi, da tukaj le malo pohiti in pospeši. To so konkretni podatki iz dokumenta in verjemite, da so točni. Pa še nekaj. Zelo slabo sporočilo daje Vlada Sloveniji, ko je revidirala resolucijo nacionalnih razvojnih programov in predlaga, da se iz te resolucije izloči cela kopica nekih pomembnih nacionalnih razvojnih projektov, kot so posamezna logistična središča, na primer, pa ne prihajam iz Maribora ali okolice Maribora, logistično središče Oreh je prepoznano kot nacionalno neperspektivno in ga zato predlaga v uvrstitev nekih regionalnih programov. Najbolj me skrbi, da so razvoj cestne infrastrukture oziroma te nujne razvojne osi, na primer tretja razvojna os, da so te osi črtane iz resolucije nacionalnih projektov, kot da to ne gre za ključne nacionalne projekte. Na primer, tretja razvojna os, ki povezuje Koroško z Belo krajino skozi Posavje, da to ni več ključni nacionalni cestni projekt. Jaz mislim, da je in da mora biti. Vendar ne, sedanja Vlada ga črta. Spoštovani, želim povedati, da so slaba sporočila, ki jih dajete gospodarstvu. Namesto da bi črpanje evropskih sredstev bil pomemben inštrument, protikrizni razvojni inštrument, postaja poligon nekih političnih obračunavanj in mislim, da je ta seja namenjena pozivu Vladi, da končno pospeši in da je na tem področju učinkovitejša.
Besedo ima gospod Bogdan Barovič. [[Ga ni.]] Gospod Anton Anderlič, prosim.
Spoštovani! Res je vprašanje, kakšen je namen današnje seje. Ali gre za to, da bi ugotovili dejansko stanje na tem področju, torej na področju financiranja projektov s pomočjo sredstev, ki jih črpamo iz tako imenovanih sredstev EU, kar prav gotovo niso, saj gre vendarle za to, da po nekem mehanizmu črpamo denar, ki je tudi naš, ki ga vplačujemo v evropski proračun. Očitno je, da namen te točke presega to, da bi želeli vsi skupaj ugotoviti, ali je kaj narobe ali je kaj mogoče izboljšati in kaj bo kdo naredil pri tem, da se bo izboljšalo stanje, če je slabo. Kar povprek govoriti o tem, kako je bilo vse narobe, kako je ta, kako je oni nekaj zamočil in ni opravil svojega dela. Ne vem, zakaj z eno besedo ne rečemo tega, da smo že imeli ob zaključnem računu za 2007 in 2008 in tako naprej vrsto težav z interpretacijo, kaj se je v preteklosti dogajalo. Nikoli očitno ne bomo prišli do enotnega odgovora, ali je bilo v preteklosti črpanje sredstev učinkovito ali ne. Nasprotno. Ostali bomo očitno vsak na svojem bregu, ampak če ne pridemo do odgovorov, potem tudi ne moremo izboljšati stanja. Gre očitno za to, da je treba dokazati v tem trenutku in sedaj, da je to še eno področje, ki je šibka točka te vlade in zato z vsemi topovi nad to področje. Verjamem, da je smiselno, tudi v politiki, da se problemi, zastoji, rešujejo in odgovornost pri tem, če problemi so, imamo tudi mi, sploh tam, kjer sprejemamo ustrezno zakonodajo in podlage za reševanje. Je pa tudi res, da jih nekateri najraje ustvarjajo in da kažejo s prstom drugam. In še tretja resnica obstaja, da nekaterih problemov sploh ne bi bilo in jih ti isti ne bi mogli reševati, ker jih ne bi bilo, če njih tam ne bi bilo. To je pravzaprav zelo velika resnica. Nekateri problemi se torej vlečejo skozi nekaj let in so nastavljeni mehanizmi, kakorkoli pač že, ki so povzročili tudi nekatere probleme, da jih je treba sedaj reševati. Z gotovostjo vam lahko trdim, da sem se seznanil z nekaj konkretnimi primeri, z nekaj konkretnimi projekti, ki so zastali zato, ker so bili peljani s figo v žepu. Iz omar so padali okostnjaki na način, podpisan papir s strani dveh ministrov, eden se piše Podobnik, eden se piše Žagar, DDV kot upravičen strošek bomo poračunali iz integralnega proračuna v naslednji perspektivi, ker ta projekt se je začel že v prejšnji perspektivi. Ko pride seveda to na mizo, se ugotovi, da tega denarja za to ni. In kako naj ta projekt gre potem naprej. Ni načrtovan v proračunu, ni načrtovan v okviru projektov oziroma nalog ministrstev itn., in to je seveda treba reševati. Seveda bi lahko tudi rekli, kje vse je odgovornost na strani pripravljavcev razpisov, na strani pripravljavcev dokumentacije za razpise, na strani, itn., itn, ali pač tudi na strani tistih, ki silijo nek razpis za vlaganje v turistično infrastrukturo. Razpis je objavljen. Tako rekoč pisan na kožo dvema potencialnima koristnikoma, na kar se ugotovi, rok poteče, investitorji - v enem primeru je bil Vegrad, Klima Petek in podobni, ne zadostijo pogojem razpisa in razpis pade, denar ostane tam. Verjamem, da so se konkretni ali pa konkreten, tudi poslanec, v tem prepoznali in ni treba konkretno navajati. In sedaj pa, obrniti logiko in reči, kriv je sistem, krivi so vsi tisti, ki s tem denarjem upravljajo, ki sodelujejo z Brusljem itn., brez da bi upoštevali vse okoliščine, in da bi mogoče celo sodelovali pri tem, kako bi bili vsi skupaj uspešnejši, to pa ne. Kazati s prstom. Zahtevajte odgovornost, ampak dokažite, kaj vse je narobe.
Besedo ima gospod Ivan Grill.
Najlepša hvala. Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister. Osebno pozdravljam takšno sejo, kot je danes, in verjamem in upam, da bo to predvsem vam, gospod minister, lahko v pomoč pri vašem nadaljnjem delu. Ne samo to, da boste dobili nekaj kritik, verjetno tudi pohval, kajti v tem času ste le naredili korak naprej, da smo prišli do tega petega razpisa. Predvsem pa verjamem, da vam bo Vlada oziroma tisti ministri oziroma tisti resorji, ki so bili do vašega resorja do sedaj nenaklonjeni oziroma zavirajoči, da se le ne bodo tako samopašno obnašali in skušali tista sredstva, ki so skozi vaš resor plasirana v slovenski prostor, da bodo do tega bolj spoštljivi. Zato bi na koncu te razprave pričakoval oziroma bi vas prosil za vaše stališče, mnenje, ali je takšna seja, kot je današnja oziroma ta točka, lahko v korist, ali ne. Sam ocenjujem, da je, pa tudi v koaliciji. Slišati je bilo kar nekaj očitkov, da je taka seja neproduktivna, izguba časa, da se po nepotrebnem ukvarjamo z nekimi zadevami, namesto da bi se ukvarjali s konkretnimi. Pravim, da je ravno takšna seja zelo zelo konkretna. Nobenega izmed nas ne sme biti tukaj, ki ne bi bil zainteresiran, da uspemo iz Evrope, kar nam je dano na pladnju, počrpati 5 milijard denarja oziroma 2 milijardi več, kot bomo vložili. To je veliko denarja. In za pripravo projektov, da bomo lahko to počrpali, bo treba veliko dela, veliko enotnosti, ne pa, da se drug drugega spotika. Vesel sem, da je nakazal dobro delo prejšnjega mandata Vlade, kjer je bilo veliko razpisov narejenih, veliko projektov pripravljenih. Na podlagi teh projektov, spoštovani poslanci iz koalicije, ki danes ponovno zatrjujete neko v bistvu neresnico, da so sredstva, ki so v lanskem letu prišla v Slovenijo, zasluga te vlade. Ni res. To je enako kot nekdo, ki prevzame kmetijo od nekoga, ki je v spomladanskem času sejal, v jeseni pa nov lastnik žanje in se bo potem on hvalil, da je to njegov pridelek. To je nepomembno. Pomembno je, da Slovenija dobi čim več sredstev. Brezpredmetno se tudi meni zdi, da se ukvarjamo s tem, kdo je zaslužen, kdo ni zaslužen za nazaj. Poskušajmo skozi takšne razprave opozoriti, kje se zatika, odstraniti moteče elemente, kot je tudi državna sekretarka na ministrstvu za razvoj, pri gospodu Gaspariju. Kajti, nedvomno je, to je tudi v časopisu oziroma medijih bilo povsem jasno povedano, da je bilo z njeno urgenco kar veliko zapletov. Pomagajmo, da tiste moteče elemente tudi odstranimo od funkcij, kjer se lahko tudi odloča. In če imamo preveč birokracije - imamo jo - to ugotavljajo vsi. Povprašajte malo po razvojnih agencijah, po občinah, kako je zapleteno pripravljati razpise, koliko nepotrebnega balasta je. Poskušajmo odpraviti to stvar. V prejšnjem mandatu se je marsikateri postopek poenostavil, pa smo bili še vedno lahko deležnih kritik, da je treba še marsikaj narediti, da se stvari poenostavijo. Dajmo tem težavam, tem problemom posvetiti napor. Naj to ministrstva, mogoče tudi vaša služba, gospod minister, pripravi neke predloge in rešitve, in da potem tukaj v parlamentu, če bo treba, s kakršnimikoli spremembami stvari skušamo urediti. Ne pa, da se prepiramo, kdo je zaslužen, kdo ni zaslužen za karkoli naprej. To seveda ne bo nobenemu nič prineslo. 2013 bo zelo zelo hitro tukaj, če sredstev seveda ne bo, bo to izgubljena priložnost in seveda tudi vsa strategija, ki jo je ta vlada pripravila, o kateri bomo sicer razpravljali kasneje, se veliko opira ravno na ta sredstva, ki naj bi jih dobili iz Evrope. Bojim se, da bo že v samem začetku ta strategija nerealna, če ne bomo uspeli pripraviti naših institucij, naših projektov, našeo zakonodaje oziroma predpisov na način, da nam bo seveda potem to črpanje sredstev tudi možno. Jaz si seveda želim pa verjamem, da cela Slovenija, vse občine, vsi župani, županje, da bomo ta sredstva seveda tudi čim bolj smiselno pridobili pa tudi uporabili. Hvala lepa.
Besedo ima gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci. Kot je zadnji razpravljavec omenil, jaz dejansko razumem današnjo razpravo kot dobronamerni prispevek k boljšemu in bolj učinkovitemu črpanju evropskega denarja, tako vsebinsko kot količinsko. Tudi na področju razvojne prioritete, razvoja regij, o katerem bi se morali prvenstveno danes pogovarjati, in tudi moja razprava oziroma moja razlaga je šla v tej smeri, da smo dobili evropsko kohezijsko politiko v nekem stanju, ki ga je bilo treba sicer nadgraditi, ampak je bilo dobro spogajano, je bilo dobro zastavljeno, vendar kot pravim, ne do konca razdelano. Seveda ne more biti nek postopek, ki zahteva večletno implementacijo, že na začetku do konca izdelan. V tem se najbrž strinjamo. To, da smo dobili fantastično izpogajano finančno perspektivo, s katero zdaj delamo bolj slabo oziroma slabo črpamo, kakor slišim desetkrat na dan, pa spet ne more biti res. Ne bom razpravljal z gospodom Vizjakom na to temo, vendar samo pravim, če poslušam ponavljajoče se trditve, bom tudi sam neargumentirano nazaj povedal, da to enostavno ni res, ker sem danes to že trikrat argumentiral. Moram se pa odzvati na dve trditvi, ki ju je omenil gospod Vizjak. Prva se nanaša na povečano birokratiziranje in predvsem na nove prepreke - torej, zakaj pravnomočno gradbeno dovoljenje pri 5. javnem pozivu. Analiza prvih štirih je pokazala, da je obstajal relativno visok delež operacij, od katerih so prijavitelji odstopili, in sicer 6%, govorim o prioriteti "razvoj regij", vsi štirje prvi razpisi, in visok delež operacij, za katere je moral biti podaljšan rok izvajanja, to je 23% operacij, ki naj bi se zaključile do 30. 9. 2009. To kaže na slabo pripravljenost operacij ob odobritvi, saj je večina zamud temeljila na pomanjkljivih ali manjkajočih dovoljenjih za poseg v prostor in težavah pri pridobivanju potrebnih zemljišč. Ni dovolj samo dovoljenje za poseg v prostor, treba je pridobiti tudi zemljišča za izvedbo investicije. Zato smo se po eni strani odločili, da damo kot pogoj za uvrstitev nekega projekta v izvedbeni načrt to, da ima projekt gradbeno dovoljenje, s tem da je ta pogoj bil znan že vsaj pol leta. In tisti, ki so se resno pripravljali na 5. javni poziv in ga čakali resda pol leta, mislim, da bi morali biti pripravljeni tudi z dovoljenjem za poseg v prostor. In to ne bi smela biti neka ovira, hkrati pa pospešuje črpanje evropskega denarja, za kar smo pa vsi prisotni zainteresirani, da poteka čim bolj nemoteno. Skratka, to je bil razlog. Poleg tega pa smo komplementarno s tem zahtevkom omogočili tudi več dopolnitev izvedbenih načrtov v letu, in to do maja 2010, 2011 in 2012. Druga trditev, na katero moram odgovoriti, je pa najprej trditev, da ima Vlada oziroma služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko diskrecijo za izbiro vsebine izvedbenih načrtov, čemur je sledilo vprašanje, ali bo država posegala v izvedbene načrte. Torej, najprej trditev in potem vprašanje. Ne, ne bo. Smo pa morali dopolniti postopek potrditve izvedbenih načrtov z dvostopenjskim postopkom vsled pripomb Računskega sodišča in Urada za nadzor proračuna za to, da je sam postopek bolj transparenten in hkrati, da so tisti cilji zajeti v izvedbenih načrtih, ki so zavezani s cilji kohezijske politike. Skratka, Služba Vlade za lokalno samoupravo poda mnenje po pregledu izvedbenega načrta in to mnenje posreduje svetu regije, ki je edini izključeno pristojen za potrditev izvedbenih načrtov. To veste, župani še najbolj. Mislim, da je ta trditev mimo konteksta in bi pomenila kršitev osnovnih postopkov pri razvojni prioriteti razvoja regij, kjer dejansko potrebe in zahteve po razvoju morajo izhajati iz regije, za katero so sredstva tudi namenjena. In tega se na Službi Vlade in sploh na Vladi držimo. Hvala lepa.
Gospod Pukšič. Želite repliko ali kot predlagatelj?
Kot predlagatelj. Samo tole, ker je minister sedaj izključno na koncu poudaril, da je svet regij tisti, ki je odgovoren za potrditev projektov. Minister povejte Državnemu zboru, ali je bil kakšen projekt, ki je bil izven tega, da je bil potrjen na svetu regij, financiran. Ali ste te nepravilnosti ugotovili, kot je bilo danes v tej dvorani tolikokrat rečeno?
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod Pukšič, sedaj me sprašujete za pristojnosti, ki jih ima Računsko sodišče. To morate v poročilo Računskega sodišča pogledati in tam bo jasno. Mi nismo nadzorni organ samemu sebi. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcem, kolegice in kolegi. Proti koncu te razprave bi rekel, lahko tudi upoštevam to, kar nekateri razpravljavci pravite, da je zdaj malo pozno ta razprava, ko ta razpis je. Sam se seveda strinjam, da bi bilo bolje, da bi bila ta temeljita razprava pred približno pol leta. Upam si trditi tudi, da če bi bila takrat, da bi bil ta razpis, ki je predmet tudi te razprave ali pa vzrok za to razpravo, čeprav pravi vzrok je tudi tista slavna intervencija, ki je bila že obravnavana na odboru pa očitno zavrnjena, čeprav sam trdim, da seveda neupravičeno. Treba je dati, moram v začetku reči, da je treba dati priznanje ministru Gjerkešu z ekipo, da je dobro zagrabila za delo in da daje upanje na to, da bodo ti postopki dobro tekli naprej. Čeprav se seveda ne morem znebiti občutka, da je bilo v začetku tega mandata mišljeno seveda s strani koalicije pa le malo drugače. Tisti, ki smo bili na predstavitvi, na hiringu bodočega ministra Gasparija, smo poslušali takrat razpravo, njegovo predstavitev, ki je bila kot izvleček iz koalicijske pogodbe, da mislijo popolnoma spremeniti sistem postopkov črpanja evropskih sredstev. Tega se verjetno ne da zanikati. Ravno s strani naše poslanske skupine, kolega Bogoviča in pa njegove razprave in moje razprave, kjer sva opozarjala, še najbolj kolega Bogovič, ki dobro pozna ta sistem, sistem vseh postopkov črpanja evropskih sredstev, da bi z morebitno spremembo, ki je bila predvidena v koalicijski pogodbi in na hiringu tudi predstavljena, da bomo seveda s tem zavlekli vse postopke za leto, leto in pol. Ampak prepričan sem, da se je ta težnja vlekla še naprej tudi za časa ministrice Ploštajnerjeve in da je zagotovo bil tudi to eden od razlogov, da je morala, če je hotela obvarovati ne samo svoje ime, ampak obvarovati to, da bodo ti postopki končno enkrat stekli in da bo Slovenija imela seveda nekaj od tega. Saj konec koncev za to gre. Tu se strinjam z gospodom ministrom, da ne gre za to, katera stranka bo koristila, kateri minister bo koristil sredstva, komu so namenjena, ali Vladi ali komu, ampak namenjena so razvoju pretežnega dela Slovenije, še posebno tistemu, ki je manj razvit, ki ima večje razvojne težave. Kot rečeno, zdaj kakor koli, k sreči se je zadeva glede razpisov uredila, razpis je bil izveden in konec koncev tudi ta razprava, jaz se nič ne bojim, to kar je eden od kolegov prej rekel okrog hiperproduktivnosti s strani opozicije. Jaz bi si zaželel hiperproduktivnost tudi s strani Vlade, da bi pripravljala zdaj na podlagi te jutrišnje razprave, ki bo o izhodni strategiji, tudi dokumente, ki bodo udejanjili to izhodno strategijo. To bi si želel od hiperproduktivnosti Vlade in koalicije in vseh nas, ki smo odgovorni za razvoj Slovenije, da bi pomagali predvsem malim podjetjem, da ne bo takšen velik problem tudi teh minimalnih plač in podobnega. Žal se bomo danes razšli sicer brez kakšnega posebnega sklepa, ampak že sama razprava, jaz upam, da bo dala nekaj pozitivnega. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Anton Kampuš. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani minister, kolegice, kolegi. Ja, sem že nekajkrat poslušal to tematiko, sicer na Odboru za lokalno samoupravo in moram si skoraj podati oceno, da sem bil nekoliko zmeden, ker tematika ni bila podana takšna, kot bi jo pričakoval, ampak je bilo vse drugo. Torej res je, kot pravi minister, mešanje hrušk in jabolk oziroma verjetno tudi nekaj tega, da se pač operira z netočnimi podatki, četudi verjetno je namen nekoliko manipulacije vseh teh zadev. Vsi si želimo, da bi razpisi bili takšni, kot morajo biti, torej kot je ta, ki je bil objavljen. Ampak de facto pa je treba reči, če bi generalno poskušal opredeliti, če bi poskušal generalno opredeliti 2007, 2008, negativna bilanca. Negativna bilanca. 2009 je pač pozitivna bilanca. To je zaključek te razprave in jaz se veselim, če bo kdo še iz tega potegnil kakšno pozitivno razmišljanje, kakšno pozitivno napotilo, da so lahko razpisi in pa nasploh črpanje v naslednjih letih še izboljšani. To je generalno sporočilo. Drugače pa je izključno, če bi povzel to 2007, 2008, negativno poslovanje oziroma negativna bilanca, potem je brezpredmetna razprava in ocenjevanje bivše in pa sedanje vlade. Gremo naprej s skupnimi močmi. Hvala.
Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem. Je ni. Gospod Janez Ribič. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani. Današnja razprava bo sigurno doprinesla k uspešnejšemu črpanju evropskih sredstev, ni pa tratenje časa, kot so nekateri povedali. Saj mislim, kot sem že prej dejal, da moramo zbrati toliko modrosti pa na nek način pri takšnih pomembnih zadevah stopiti skupaj in se pogovarjati in iskati ugotovitve, kako boljše priti do tega črpanja. Najprej sprašujem gospoda ministra, zakaj projekt izgradnje kanalizacije, ki je regijskega pomena v Podravju, vreden 49 milijonov, še vedno ni potrjen? Vloga je bila Ministrstvu za okolje in prostor predana že januarja 2008. Potem bi pa rad samo povedal nekaj gledanj in pa opozoril morda na poenostavitve postopkov pri črpanju evropskih sredstev pri novih pozivih oziroma razpisih, kot jih sedaj imenujemo. Nekaj je že bilo danes povedanega v zvezi z obveznostjo pridobljenega gradbenega dovoljenja ob vlogi na javni razpis. Ta se meni zdi absurdno, sploh, ker je razpis triletni. Občina mora že danes imeti gradbeno dovoljenje za projekt, ki se bo izvajal leta 2012, pri čemer je Služba Vlade za lokalno samoupravo popolnoma zanemarila dejstvo, da gradbeno dovoljenje preneha, če v dveh letih ne pričneš z gradnjo. Občine bodo tako morale v takih primerih obnoviti gradbeno dovoljenje, kar popolnoma izničuje zahtevo po gradbenem dovoljenju že v času vloge. Ali se kdo vpraša, koliko bo to stalo in če bodo to morale plačati občine in delati na zalogo? Na izvedbene načrte bodo morale regije pridobiti pozitivno mnenje Službe Vlade za lokalno samoupravo, sicer občine iz te regije projektov ne bodo mogle pripravljati. Mnenje bo izdano na osnovi presoje zunanjih strokovnjakov. Tudi o tem smo že danes govorili. Kdo in kako bo te strokovnjake imenoval, kdo bo zagotavljal njihovo politično neodvisnost, kdo bo zagotavljal, da ti isti strokovnjaki niso vpeti v samo pripravo projektov? Kdo drugi razen pristojnih organov regije lahko odločala o razvojnih prioritetah regije? Dosedanja praksa določanja prioritet s strani zakonsko določenih, regijskih organov se torej izničuje. Vlog več ne bodo pregledovali zaposleni v Službi Vlade, ampak zunanji strokovnjaki. Kakšni stroški bodo v zvezi s tem nastali in iz katerega vira bodo financirani? Upajmo, da ne na škodo regij oziroma občin. Kdo bo zagotavljal enakopravno obravnavo vlog, če bo vloge ocenjevalo več strokovnjakov? Dopolnjevanje investicijskega dokumenta praktično ni dovoljeno. V preteklih razpisih, ko je bilo to dopustno, da so lahko občine popravile morebitne "lapsuse" v investicijskih dokumentih, pa vendar je bila uspešnost vlog na razpisu manj kot 50%. Kakšen izkupiček si obetate sedaj, ko bo vsaka vloga odletela že ob manjši napaki? Ali pa bo morda dopolnjevanje vendarle možno, seveda na neformalni ravni za tiste, ki bodo blizu tako imenovanim zunanjim strokovnim ocenjevalcem? Sestavni del dokumentacije vloge je tudi izjava vlagatelja občine, da operacija, ki je predmet vloge, ni vključen v operativni program razvoja okoljske in prometne infrastrukture za 2007, 2013 in tako naprej. Spoštovani! Ob koncu lahko ugotovimo le to, da sta oba javna razpisa, kljub tako opevanim pomanjkljivostim in neustreznostim prejšnjih šestih javnih razpisov, zelo podobna predhodnim. Spremembe, ki pa so vendarle uvedene, pa niso v korist upravičencem in niti v korist nadaljnjemu skladnemu regionalnemu razvoju naše močno in vedno bolj centralizirane države. Visoko opevane poenostavitve pa so se v teoriji morda lepo slišale, v praksi pa se že zelo jasno kaže, da so prej ovire kot ne. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Vili Trofenik. Ga ni. Gospa Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! V programskem obdobju 2004-2006 je Slovenija iz evropskih skladov zelo dobro črpala in počrpala 95% sredstev kohezijskega sklada in 90% iz ostalih skladov. Prejšnja vlada je v obdobju 2007-2008 objavila štiri razpise za regionalne spodbude in dva za območje ob meji s Hrvaško. Potrjenih je bilo 450 projektov. In danes se nekateri hvalite oziroma ta Vlada pogosto z dobrim črpanjem v letu 2009 in pozitivno bilanco v letu 2009, ne vem, kaj ima s tem ta vlada, ker ni še na tem področju kaj dosti naredila. To je zasluga prejšnjih razpisov, prejšnje vlade in projektov, ki so se začeli pred letom 2009. Za naslednje obdobje 2007-2013 je Slovenija izpogajala zelo dober kolač, odplačala bo le 3 milijarde, počrpala pa 5. In komisarka je na področju Evropske komisije ob koncu mandata prejšnje vlade ugotovila, da je Slovenija ena izmed prvih držav članic, katere programi so bili sprejeti, da je slovenski revizijski sistem ustrezen in da je dobro administrativno sposobna pri implementaciji sredstev kohezijske politike. Na podlagi tega je bilo tudi podpisano pismo o zaupanju za Evropsko komisijo, kjer je Slovenija kot ena izmed redkih držav takšno pismo tudi podpisala. To je ugotovila Evropska komisija, njeni predstavniki, ki vemo, da so zelo natančni pri tem, kako se porabljajo sredstva Evropske unije. No, ob tem pa naše Računsko sodišče ugotovi cel kup nepravilnosti, ugotovi jih kar sama gospa Jerina, ki je celotno pristopno obdobje v okviru Vlade vodila nacionalno koordinacijo EU pomoči, v tem času je tudi koordinirala pripravo pogajanj z Evropsko komisijo za sklenitev skoraj 30 finančnih memorandumov in nato vodila tudi pogajanja. Leta 2003 je postala državna sekretarka v Službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko, kjer je bila zadolžena predvsem za področje evropske kohezijske politike. Pričakovali bi, da bo v tem času postavila en zelo močen sistem, kjer bomo stvari odlično črpali. No, po nastopu naše vlade je odšla gospa na Računsko sodišče in tam potem te stvari revidirala, ki naj bi jih prej sama pripravila, in kot sem rekla, ugotovila cel kup nepravilnosti za razliko od Evropske komisije, ki je ugotovila, da je revizijski sistem v redu in da stvari potekajo v redu. In glede na to, da je zdaj gospa državna sekretarka pri glavnem ministru te vlade, pri ministru Gaspariju, kjer je odgovorna za razvoj in evropske zadeve skupaj z njim, bi pričakovali, glede na to, da je velika poznavalka, da bomo v tem času oziroma z njenim prihodom na ministrstvo črpanje evropskih sredstev enormno povečali, ne pa, da smo vsakič slabši. Zraven še, kot pri večini stvari, namesto da bi zadeve razbremenili administracije, jih dodatno obremenjujemo. Omenjeno je bilo, da morajo projekti imeti gradbeno dovoljenje. Standardno za vašo koalicijo - stvari čim bolj zakomplicirati, da bo čim manj treba narediti. In najbrž zato, ker je bilo ogromno strokovnjakov, ki so bili bolj strokovni od ministrice Ploštajnarjeve, ki se najbrž ni dovolila komandirati in je obljubila, da bo razpis 30. junija, 30. septembra, pa se nič od tega ni zgodilo, je najbrž ministrstvo tudi zapustila. Iskreno, novi minister, če ne bi bilo takšnega pritiska opozicijskih strank, predvsem SLS-a in nas, verjetno tudi tega razpisa, teh dveh novih ne bi dočakali. Rezultat te vlade, torej vaše vlade v letu 2009 je nič, ker v lanskem letu ni bilo objavljenega nobenega razpisa, ki so ga občine pričakovale kljub vsem obljubam. Mi smo predlagali tudi zakon o gradnji prioritetnih cestnih in železniških odsekov. Za tretjo in četrto razvojno os je bilo predvidenih 1,3 milijona evrov. Vse to ste črtali. V času krize, ko gradbinci nimajo kaj delati, ko dragi stroji stojijo, ko odpuščajo, vi črpate projekte, ki bi prinesli nova delovna mesta, zmanjšali zaostanek določenih regij in podobno. Zakaj vam stvari ne gredo od rok? Ker je patronat prevzel nekdo drug, ne minister ali ministrica, ki je zadolžena za regionalni razvoj in zmanjšanje razlik med regijami. Evropska komisija vas je opozorila na začetku mandata, da bo reorganizacija zahtevala več ljudi, večjo administracijo, ljudi bo treba šele naučiti, kako naj se tem rečem streže. Namesto tega pa sprejmete interventni zakon za Pomurje, da daste službo enemu članu največje koalicijske stranke, ki ga niste imeli kam dati. Podprla bom sklepe, ki so predlagani, in predlagam Vladi, da se aktivira na tem področju.
Besedo ima gospod minister.
Hvala lepa. Spet je bila izrečena trditev oziroma počasi mi zmanjkuje domišljije odgovarjati na takšne trditve. Ampak bom poskusil. Stanje 31. 12. 2008, certificirani zahtevki za povračilo na Evropsko komisijo, to je črpanje, ko dobimo nazaj povrnjeno nič. Stanje 31. 12. 2009: 206 milijonov 735 tisoč. Tu niti procenta povečanja ne moremo izračunati, ker če nekaj z nič delite, je to neskončno. Lahko pa gremo na posredovane zahtevke za povračilo na organ za potrjevanje, torej na Ministrstvo za finance, stanje 31. 12. 2008: 50 milijonov. Stanje 31. 12. 2009: 434 milijonov 776 tisoč, povečanje 765%. Tako da, recimo, še en moj trud k temu, da pokažem, da se trudimo izboljšati sam proces, da poskušamo počrpati oziroma narediti postopek optimalen, da bomo počrpali maksimalno denarja, ki ga je prejšnja vlada izpogajala. Vendar govoriti neprenehoma o tem, da je črpanje slabo, kot sem povedal že v uvodu, vse, kar človek počne, lahko počne bolje. Vse, kar jaz kot minister počnem oziroma služba Vlade, lahko delamo bolje. In upam, da bomo delali bolje, upam pa, da tudi vidite, da se predvsem strokovno, ne politično, predvsem strokovno trudimo točno v tej smeri. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Tadej Slapnik. [[Se odpoveduje.]] Gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni! Seveda je današnja razprava po svoje tudi pestra in zanimiva. Namreč, glede na to, da sem bila prisotna pri celotni razpravi o tej točki, sem si lahko zapisala marsikaj, kar se mi je zdelo zanimivo. Predvsem se mi je zdelo zanimivo, da je v navedbah kolega predlagatelja nekajkrat prišlo tudi do konflikta interesov, odvisno seveda, s katere strani je na zadevo pogledal, zatorej mu tega ne zamerim; tudi on je ves čas v dvorani. Kolegico Pečanovo sem želela vprašati, ker je bila na tej seji skoraj nekako obtožena, kaj vse je narobe počela, in mi je sama pred nekaj minutami ponovno povedala, da je sodišče že dvakrat ugotovilo, da ni niti ona v času mandata županje niti kdo drug v njeni občinski upravi počel ničesar nezakonitega. Zato se mi zdi, da je nekorektno diskreditirati kogarkoli v dvorani, še posebej takrat, ko ni prisoten. Zato predlagam, da se tega ne počne, saj je tudi kolega predlagatelj nekajkrat danes izrekel, naj se nikogar ne žali in tako dalje, je pa vse odvisno od konteksta. Nekdo od kolegov je govoril celo o "odstranitvi" gospe državne sekretarke. Menim, da tega - no, zdajle vidim tudi gospoda ministra v dvorani - na takšen način ni korektno početi, tako napadati ljudi v tej dvorani. Ko se razpravlja o aferah, je zanimivo tudi to - ker, recimo, tudi sama kot bančnica poznam bančni sistem, se mi zdi, da produciranje nekih afer ali ne vem česa in potem tudi na nivoju debat in razprav o največji državni banki, da je to tudi neke vrste diskreditacija in lahko tudi eden od vzrokov kasnejšega neuspešnega poslovanja banke in bančnega sistema. Zatorej predlagam, da se tukaj tudi pri razpravah dejansko razpravlja o tem, kar drži, ne pa kar tako na počez. Tudi današnje ugotovitve, ki so bile, da je treba nekatere stvari za nazaj pogledati in korektno povedati, če je bil neto primanjkljaj, ni bil presežek, zatorej tukaj ne delajmo zdaj in zatorej tudi to, ko je bilo rečeno, saj to ni rezultat te vlade, dejansko je primanjkljaj še od prejšnjega obdobja in temu tudi ne zamerim in se strinjam s tem, da je potrebno sedaj gledati naprej, ne pa tudi pozabiti na dejstvo, da so obstajali tako pozitivni učinki nekaterih ukrepov, kot tudi negativni. Seveda, recimo, lahko povem, da ko sem si v okviru vse te dokumentacije pregledovala, pogledala in glede na to, da sva s kolegom predlagateljem skupaj v Odboru za lokalno samoupravo večkrat bila prisotna pri razpravah o črpanju evropskih sredstev, se spomnim njegovega celo nekoliko bolj čustvenega nastopa o tem, kako ni bilo možno zaradi težav pri prostorskem načrtovanju in sprejemu prostorskih aktov realizirati projekta in, da je vprašanje, če bo tak projekt sploh lahko zaživel. Zatorej me preseneča ta njegova želja po tej današnji seji in nisem prepričana in ne vem, če je bila današnja razprav ravno zelo produktivna in učinkovita. Posebej se pa strinjam, da je bila neproduktivna za samega gospoda ministra, ki mislim, da ima jasno začrtane cilje in na kakšen način te cilje v okviru svojega resorja in ministrstva skupaj s sodelavci doseči, zatorej mislim, da mu je mogoče celo kakšna od teh tukaj prebitih ur mogoče no ravno koristila, mogoče včeraj bolj z župani, morebiti danes nekatere od žaljivih razprav niso ravno koristne. Seveda pa sem prepričana, da bo treba tudi v okviru razpisov, ki so, razvoja regij tudi še marsikaj storiti na kriterijih. Kolegica Pačanova je govorila o tem, da kriteriji so bili, ampak so bili pač drugačni ali pa nekako na nek način posebni. Tudi sama se moram strinjati. Namreč, tudi sama vidim v območju jugovzhodne Slovenije, da je število občin kar veliko in potem, ko govorimo recimo o Beli Krajini, je bila Bela Krajina avtomatsko preglasovana in zatorej tudi prikrajšana in kot je ob obisku Vlade v petek lahko ugotovil predsednik Vlade skupaj z ministrsko ekipo, da je to območje, tako Kočevsko-ribniškega kot tudi Bele krajine, "devastirano". Torej gre za to, da če gremo ravno na termin "devastacija", da gre za to, da je to območje, da ne rečem, opustošeno, da je dejansko nekako bilo zapostavljeno. In zdaj, kot je kolegica Jerajeva prej govorila o tem, katera vlada, jaz ne bi rada krivila, da je za to kriva prejšnja vlada, ampak, da pa ceste nimamo ne v enem območju, ne Kočevsko-ribniškem ne Beli krajini, kvalitetne prometne povezave z Osrednjo Slovenijo, to verjetno jaz in kolega Tanko zelo dobro veva, ko se peljeva. Zatorej, mislim, da tukaj zdaj kakorkoli očitati vladam, ne vem, če je dobro, prav pa je, da smo realni in da si priznamo, da se tukaj korak naprej, žal, ni storil. Mi smo pa vsi tisti, ki se vozimo po teh območjih, žrtve in da pri kriterijih razvoja regij in pri razdelitvi sredstev in razpisih se dogaja tudi nekaj podobnega kar je bilo v preteklem mandatu, da ni bilo možnosti prijavljati, recimo, izgradnje knjižnic, ki bi zaposlovala dodatno tri ali štiri ljudi, da bi na ta način naredili kvalitetnejši premik v nekem območju, tudi sama imam takšen problem, ga ni bilo. In sedaj ta vlada in ta ministrstva ne bodo mogli očitno vsega tega, žal, na nek način zamujenega, popraviti. Zatorej tudi tukaj bodimo realni in jemljimo to učinkovitost črpanja evropskih sredstev v pozitivnem smislu, da očitno ni bilo vedno vse najbolj učinkovito in da tudi sedaj ni bilo. Ampak, sem prepričana, da z ukrepom, kot je sedaj, dva razpisa sta zunaj, sem prepričana, da Zakon o prostorskem načrtovanju in vse ostale prostorske, torej vezano na Ministrstvo za okolje in prostor. Zadržki, ki so bili so nas trenutno pripeljali, da mogoče tudi kateri projekt po vseh območjih v Sloveniji ne bo mogel biti realiziran ravno zaradi te velike pomanjkljivosti. Sama ne morem podpreti predlogov predlagatelja. Hvala.
Želi gospod minister besedo? Ne. Hvala. Predlagatelj? Gospod Pukšič, prosim.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Da pokomentiram nekatere navedbe, ki niso bile točne. Ne vem sicer, v katerem delu bi navajal oziroma bi bil konflikt interesov, res pa je, da pa je bil konflikt interesov s strani zdajšnje državne sekretarke gospe Andreje Jerina, ker je najprej vodila celotni projekt na SVLR-ju za koriščenje za obdobje 2004-2006. In res je, da je bila v tistem času dosti neuspešna, ampak projekt je bil na začetku pri zahtevkih za povračila, potem je kot sodnica na Računskem sodišču ugotavljala vse nepravilnosti, v narekovanju nepravilnosti, ki pa jih pravzaprav ni bilo oziroma nič konkretnega, razen nekaj posamičnih primerov, ki pa ne spadajo v celotni sistemski paket in seveda, konflikt interesov v zvezi s strani je bil, kar se je že videlo iz pisma. Z ministrom Gasparijem je hotela v Bruslju še enkrat komisarko prepričati, da bodo prenesli vse tri operativne programe na posamezna ministrstva. Nekdo, torej je bilo rečeno, da je nekdo govoril o odstranitvi državne sekretarka. Mislim, da je to bilo sicer nekaj s strani koalicije rečeno, ampak če je bilo z moje strani, pa še enkrat poudarjam, da bi bilo nujno treba to narediti, torej odstraniti državno sekretarko gospo Jerino iz mesta državne sekretarke, ker seveda na tem mestu res nima kaj iskati. Slovenska nacionalna stranka je celo proti njej napisala ovadbo, kar se mi zdi popolnoma v redu. Seveda, o tem bomo sicer govorili jutri, o izhodni strategiji. Torej napoveduje se tudi ta moč, sprememba operativnih programov. Minister, ali boste prišli v Državni zbor po soglasje ali bo to zopet naredila kakšna državna sekretarka pod preprogo? Tako, da bomo potem šele izvedeli iz Bruslja, kaj ste naredili. In seveda, če boste šli v spremembo operativnih programov, so vam v Bruslju napisali, da je potrebno od 12 do 18 mesecev, preden boste vse skupaj uredili in seveda dobili soglasje itd. In še danes, in seveda to bom ponavljal vsa ta, dve in pol leti, do konca mandata 2012, januarja, vas bom vprašal, koliko je počrpanih od tiste milijarde 666 počrpanih, torej vrnjenih zahtevkov iz bruseljske blagajne v slovensko blagajno. Lahko zaključim nekako takole, da ste hoteli očrniti pravzaprav prejšnjo vlado, ugotovilo pa se je, da je bila transparentnost prejšnje vlade pri razpisih več kot očitna, ker niti enega dokumenta nimate, ki bi govoril drugače. Drugič pa, sram vas je resnično lahko, da ste celo leto, vladna koalicija in ne minister, vladna koalicija, celo leto blokirali naslednje razpise in pričakujem, da bo [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod predlagatelj, gospod Pukšič, rad bi vam povedal na koncu samo nekaj, da ne bo kakšnega nesoglasja. V svoji razpravi, ko je bilo malo poslancev v dvorani, ste se dotaknil dveh poslancev: gospe Pačan, gospoda Jeriča, ki nista bila prisotna. Tudi vaša razprava ni bila popolnoma v tej zvezi, ni bila v zvezi z današnjim dnevnim redom. Zato ni bilo prav, da ste se poimensko obračali do poslancev, ki jih ni v dvorani. Zato sem jaz tudi odklonil repliko, ki jo je zahtevala gospa Pečan. Prosim, drugič se tega držimo, dajmo se držati Poslovnika. Jaz tudi ne morem dati replike nekomu, ki ga ni bilo v dvorani. Prosil bi pa tiste, ki ste, da ne omenjajte tistih, ki jih ni v dvorani. Hvala. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa matičnega delovnega telesa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 6. točki dnevnega reda. Postopkovno, gospod Tanko.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči! V skladu z dosedanjo prakso bi morali najbrž podeliti čas, ki ni bil porabljen pri razpravi. Mislim, da bi bilo to korektno, kajti žal, predvsem ministrstvo oziroma Vlada najavljenega časa nista izkoristila, ostala je polovica časa, tudi nekatere druge poslanske skupine, ki se zelo veliko ukvarjajo z regionalnim razvojem, tega časa niso uporabile. In prav bi bilo, da ta čas, ki je ostal, razdelite. Mislim, da ni to popolnoma nič v neskladju s Poslovnikom. Taka je bila dosedanja razprava, praksa vedno, kadar smo imeli splošno razpravo o zakonih ali o aktih. Potem pa lahko naprej odločite, ko bo ta prvi krog v skladu z dosedanjo prakso razdeljen, tudi odločite na način, kot ste sedaj povedal, sicer pa je smiselno, da ta čas razdelite in da se tudi ostali v tem času, to uro, ki ni izkoriščena, vključimo v razpravo in pač povemo tudi svoje mnenje o teh zadevah, ki jih imamo danes na mizi.
Hvala lepa, gospod Tanko.
Vsekakor pa moram reči, da nad skromnimi odgovori nisem zadovoljen. Tudi nisem zadovoljen z razpravami nekaterih kolegov poslancev, ker so se tudi v razpravah obračali in imenovali tiste, ki do sedaj niso razpravljali, ne da bi za to imeli kakršenkoli razlog ali argument. In tudi iz teh razlogov predlagam, da razdelite čas, da opravimo še tisto, kar je enostavno zmanjkalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tej vaši prošnji oziroma predlogu ne morem ugoditi, ker po 34. členu zakon ni primeren, zato je to tudi tako sklenil Kolegij predsednika Državnega zbora. In prosim, da me ne spravljate sedaj v zadrego. Jaz samo nekaj ugotavljam, da pri tej pomembni točki je bilo v nekem času in to kar dosti časa v dvorani samo 10 poslancev. Gospod Pukšič, kaj želite? Proceduralno, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz bi samo popravil nekaj navedkov, ki niso [[...]]
Ne, ne, ne gospod Pukšič, nič ne bomo debatirali. Imate proceduralni predlog ali ne?
Seveda ga imam.
Prosim, povejte ga.
Gospod podpredsednik, moj proceduralni predlog je, da stvari potekajo v skladu s Poslovnikom. V Poslovniku pa nikjer ne piše, da lahko ali sme poslanka ali poslanec omenjati poslanke ali poslanca, ki ga ni v dvorani. Omenil sem samo toliko in v takšnem kontekstu, kot je gospa Pečanova omenjala nekega kmeta, ki je dal zemljišče neki trgovski mreži.
Hvala lepa. Ne bom vam odgovarjal. Mislim, da sem vse povedal. Še enkrat gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Če je bil na delovnem telesu izglasovan sklep, kot ste ga predložili v razpravo Državnemu zboru, potem v skladu z dosedanjo prakso ne bi moglo biti niti razprave poslancev, ampak samo stališča poslanskih skupin. Predlagam zaradi tega, ker je prišlo do neposlovniške odločitve, do določitve pri tej točki, ki ni skladna s sedanjo prakso in Poslovnikom, da opravite tudi naslednji korak in razdelite preostali čas poslancem, ki želijo o tej točki razpravljati. To velja za vse razprave, za vse akte in tako naprej. Ni nobenega razloga, spoštovani predsedujoči, da pri obravnavi te točke uvajate nek unicum samo zato, ker ne želi nekdo slišati določenih zadev, ki so povezane in so pomembne pri obravnavi te točke. Predlagam, da preostanek časa razdelite tako, kot je dosedanja praksa do sedaj. In da ne zlorabljate Poslovnika in koalicijske večin za to, da preprečujete razprave o pomembnih stvareh za to državo. Gre navsezadnje za pomembna sredstva, za velika sredstva. Prvič imamo neko opazno razliko v tem, kar naj bi iz EU pravzaprav dobili. Ta finančna perspektiva je prva, ki ima pomembno razliko med vplačili in možnostmi črpanja in navsezadnje zamude, ki smo jim priča, niso v ponos tej vladni koaliciji. Predlagam, da čas razdelite in da o tem opravimo razpravo. Gospod minister Gaspari, ki je povzročil ta zamik, da se to ni črpalo do danes, danes ni spregovoril niti besede, da bi povedal o utemeljenih razlogih. Govori neka druga služba, incident, eksces se je zgodil pa v nekem drugem resorju. Treba je o teh stvareh enostavno govoriti in povedati in dobiti utemeljitvene razloge, ne se posluževati te koalicijske pozicije, koalicijske moči, da se preprečuje razprava. To vam ne more biti v ponos. Izredno hitri smo pri izdaji nekih odločb, ne vem, za vrnitev nevarnih živali, ko pa hočemo tu opraviti neko razpravo, pa je proceduralnih zapletov za dva meseca in do uvrstitve te točke na dnevni red sploh ne pride. To je neverjetno, neverjetne zgodbe. Spoštovani predsedujoči, predlagam, da razdelite čas tako, kot je bilo sedaj vedno v navadi pri obravnavi pri splošnih razpravah, kadar čas ni potekel. Sicer me zanima, zakaj je sploh prišlo do razprave poslancev, ker do sedaj tega ni bilo nikoli pri oblikovanih sklepih delovnega telesa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ste rekli spoštovani predsedujoči, bi vas prosil, da mi drugič ne rečete, da zlorabljam Poslovnik oziroma da uporabljam celo policijske metode, kot sem slišal. Lepo prosim, drugič me ne žalite me na tak način. Kar se tiče vašega predloga, dovolite gospod Pukšič, da končam, bi rekel tako, že sam predlog tega, kar smo danes obravnavali ne predvideva razprave po Poslovniku. Na Kolegiju, na katerem ste bili prisotni tudi vi, gospod Tanko, je bilo izjemoma sklenjeno, da bo razprava brez podaljšanja časa ob tej točki. In dovolite mi prosim, ker je tak sklep Kolegija, svetujem vam, da na naslednji seji Kolegija to vprašate. Jaz postopam, kot je bilo sklenjeno na Kolegiju, zato tudi s tem prekinjam to točko in jo zaključujem oziroma prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo naprej. Prosim, gospod Pukšič, prosim, vi ste bil prej.
Podpredsednik, hvala lepa. Predlagam, proceduralno predlagam, da čas, ki je ostal, razporedite. Obrazložitev zakaj to predlagam. Predsednik se sklicuje na 122. člen Poslovnika in na drugi odstavek 128. člena Poslovnika, ki govori, da je sklep v nasprotju s Poslovnikom. Od nas predlagateljev ste zahtevali, da pripravimo predlog. Poslovnik v 122. in 128. členu govori o zakonu. In ker se je zahtevala sprememba od sklepa v predlog, se predsedujoči ne more sklicevati na ta dva člena, ki sta enostavno v nasprotju s Poslovnikom. Zato ni nobenega razloga, če 30 poslancev Državnega zbora po Ustavi ima pravico zahtevati izredno sejo, da ne bi časa, ki je ostal na razpolago, tudi porabili. Sem pa že na začetku povedal, da smo zahtevali sklic izredne seje že 12. januarja tega leta. Zato proceduralno predlagam, da čas, ki je ostal na razpolago, razdelite poslankam in poslancem v skladu s Poslovnikom. Hvala.
Na tak predlog sem že dvakrat do sedaj odgovoril, če se ne motim, tudi že tretjič in še enkrat odgovarjam, tega ne morem storiti in s tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O MINIMALNI PLAČI, nujni postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima gospod minister dr. Ivan Svetlik, minister za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Predlagani zakon o minimalni plači je rezultat potrebe po ustreznejši ureditvi področja minimalne plače od tiste, ki izhaja iz veljavnega zakona. Med pomanjkljivostmi sedanje ureditve, ki jih odpravljamo, je treba poudariti predvsem neustrezno višino minimalne plače in neustrezen način usklajevanja. V večji meri kot doslej so v predlogu zakonu tudi upoštevane zahteve konvencije in mednarodne organizacije dela o minimalni plači in zahteve drugih mednarodnih dokumentov. Poglavitne rešitve predlaganega zakona so naslednje. Zakon določa nov znesek minimalne plače na ravni, ki upoštevaje košarico minimalnih življenjskih potrebščin. Zaposlenemu, ki dela poni delovni čas, zagotavlja dostojno življenje. Predlagani znesek 734,15 evrov v neto znesku, predstavlja 562 evrov, kolikor po izračunih Inštituta za ekonomska raziskovanja znaša vrednost košarice minimalnih življenjskih potrebščin. Na novo je določen način usklajevanja, ki zagotavlja najmanj ohranitev realne vrednosti minimalne plače, saj se pri usklajevanju upošteva dejanska rast cen življenjskih potrebščin v preteklem letu in ne zgolj ocene pričakovane rasti, kot določa veljavni zakon. Z besedico "najmanj" je dana tudi možnost, da se socialni partnerji upoštevaje gibanja iz 3. člena dogovorijo za morebitno večje povečanje minimalne plače. Kar zadeva vsebino oziroma definicijo minimalne plače, ta ostaja nespremenjena. Tudi to je bila posebej zahteva delodajalske strani. Ohranja se ureditev, da minimalno plačo določa ministrica oziroma minister, pristojen za delo, po predhodnem posvetovanju s socialnimi partnerji. S prehodnimi določbami je dopuščena možnost postopnega prehoda na izplačilo višjih minimalnih plač pri delodajalcih, ki se soočajo z velikimi težavami in bi takojšnje izplačilo zneska minimalne plače lahko ogrozilo obstoj podjetja ali zahtevalo odpuščanje večjega števila delavcev. Tak delodajalec mora z zaposlenimi oziroma z njihovim predstavnikom najkasneje v roku dveh mesecev skleniti pisni sporazum. Ob tem pa mora upoštevati zneske, ki jih zakon določa za prehodno obdobje. Naslednji mesec po uveljavitvi, sme minimalno plačo izplačati najmanj v višini 654,69 evra, od januarja prihodnjega leta pa mora delavcu za opravljeno delo plačati najmanj 685,25 evra, povečani za rast cen življenjskih potrebščin v letošnjem letu. O sporazumu pa mora obvestiti Inšpektorat za delo, ki izvaja nadzor nad zakonom. Z uveljavitvijo tega zakona preneha veljati tudi zakon o določitvi minimalne plače, torej obstoječi zakon, razen člena, ki govori o zajamčeni plači. Le-ta ostaja v veljavi do spremembe predpisa, ki ureja pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Zajamčena plača, ki je trenutno 237,73 evrov bruto, se namreč po veljavnem zakonu o pokojninsko invalidskem zavarovanju uporablja kot osnova za plačilo prispevkov zavarovancev, ki se želijo zavarovati za najnižje pravice. Zakon začne veljati naslednji dan po objavi v Uradne listu, uporablja pa se za izplačilo plač za delo, opravljeno od prvega dne naslednjega meseca po uveljavitvi. To pomeni, da so delodajalci v primeru, da bo zakon sprejet in objavljen v februarju, delavcev dolžni izplačati minimalne plače po določitvi tega zakona že za mesec marec. Naj ob tem še dodam, da je cilj tega zakona, da se odpravi revščina med zaposlenimi, torej da se njihov dohodek dvigne na raven, da lahko pokrivajo minimalne življenjske stroške, da bo ta zakon vplival tudi na to, da se dvignejo denarna nadomestila za brezposelne osebe, ki so ocenjena kot prenizka. Cena za to pa je, kot je bilo tudi ocenjeno v razpravi, izguba določenega števila delovnih mest, za katere ocenjujemo, da je v tej fazi razumna in da gre za tista delovna mesta, na katerih so plače tako nizke, da se z njimi zaposleni ne morejo normalno preživljati oziroma pokrivati svojih življenjskih strokov. S tem bomo bistveno izboljšali položaj najnižjih dohodkovnih ravni zaposlenih in [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]razumemo oziroma pričakujemo, da bodo potem v nadaljevanju pri spremembi druge zakonodaje to upoštevali tudi naši socialni partnerji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predloga zakona je obravnaval Odbor za delo, družino in socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku gospodu Ljubu Germiču za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavci, poslanke in poslanci. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 15. nujni seji dne 9. 2. 2010 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o minimalni plači, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada s predlogom za obravnavo in sprejetje predloga zakona po nujnem postopku. O nujnem postopku je odločal Kolegij predsednika Državnega zbora na 52. seji in sklenil, da se Predlog zakona o minimalni plači obravnava po nujnem postopku. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, Zakonodajno-pravna služba, predstavniki Gospodarske zbornice Slovenije, Obrtno-podjetniške zbornice, Trgovinske zbornice, Združenja delodajalcev Slovenije in Zveze svobodnih sindikatov Slovenije. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, prejel pa je tudi mnenje Komisije za gospodarstvo, turizem in finance Državnega sveta, ki je predlog zakona podprla. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine SD, Zares, DeSUS in LDS, in sicer k členom, ki so bili pripravljeni na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe, ter Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke k 8. členu. Odbor je prejel tudi predloge za amandmaje odbora Združenja bank Slovenije k 8. členu in Obrtno-podjetniške zbornice za novi 11. člen, ki ga je kot predlog za amandma odbora za novi 10.a člen povzel član odbora Marijan Pojbič, vendar ga odbor ni sprejel. V dodatni predstavitvi je predstavnica predlagateljev poudarila, da je cilj predlaganega zakona zagotoviti ustreznejšo zakonsko ureditev minimalne plače. Z zakonom se zasleduje načelo, da mora biti tudi delavcem, prejemnikom minimalne plače, zagotovljeno dostojno življenje. Predlog zakona določa vrednost minimalne plače za delo, opravljeno od prvega dne naslednjega meseca od uveljavitvi zakona dalje, v višini 734,15 evra, kar v neto znesku pomeni vrednost košarice minimalnih življenjskih potrebščin, kot izhaja iz raziskave Inštituta za ekonomska raziskovanja pri Ekonomski fakulteti. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da je njihovo mnenje šlo v smeri izboljšanja zakonskega besedila, kar je s predlogi za amandmaje odbora, ki sledijo njihovemu mnenju, tudi v veliki meri uresničeno. Ob tem je izpostavila načelo določnosti, ki zahteva, da so predpisi jasni in nedvoumni, česar po njihovem mnenju ni v določbi 3. člena. Člani odbora so v okviru razprave o posameznih členih največ pozornosti namenili določbam 1., 3., 4., 5. in 8. člena predloga zakona. V razpravi o 1. členu in vloženem amandmaju je bilo s strani vseh razpravljavcev poudarjeno, da predlog zakona podpirajo. Ob tem so nekateri razpravljavci sicer menili, da je predlog zakona pripravljen slabo, da Vlada ni upoštevala socialnih partnerjev in bi morala poiskati takšne rešitve, ki bi spodbujale gospodarstvenike in podjetnike. Drugi pa so poudarili, da so v okviru možnosti predlagane rešitve dobre. V razpravi o 3., 4. in 5. členu je bilo izpostavljeno mnenje, da so kazalniki za določanje zneska minimalne plače premalo opredeljeni. Nerešeno ostaja vprašanje obveznosti upoštevanja teh kazalnikov ob usklajevanju o vsebinah pogojev, na kar je v svojem mnenju opozarjala tudi Zakonodajno-pravna služba. Predstavnica Vlade je poudarila, da je vsebina 3. člena določena v skladu s Konvencijo Mednarodne organizacije dela številka 131 o minimalni plači. V zakonu pa je natančno določen način upoštevanja rasti cen življenjskih potrebščin. Vsebina 3. člena daje možnost, da se ministri po posvetu s socialnimi partnerji odločijo o drugačni uskladitvi minimalne plače z rastjo cen, če bi ostali podatki kazali taka gibanja, da zgolj neposredna uskladitev z rastjo cen ne bi bila primerna. Večina razpravljavcev je po daljši razpravi menilo, da določba 3. člena spodbuja socialni dialog, zato je ni treba zapisati določneje. Glede 4. in 5. člena pa so se strinjali, da bosta člena odprta, zato se lahko določbi dopolnita do seje Državnega zbora. Daljša razprava je potekala tudi o 8. členu in vloženem amandmaju Poslanske skupine SDS, s katerim predlagajo, da je znesek minimalne plače 794 evrov. V izogib odpuščanja delavcev se davki in prispevki, ki se plačujejo od plač, znižajo do zneska sedaj veljavne minimalne plače, s čimer delodajalci ne bodo bolj obremenjeni kot sedaj. Amandma je postal brezpredmeten zaradi sprejetja amandmaja k 8. členu, prav tako pa vsebina ni konsistentna s sprejetim novim 3.a členom. V okviru predloga za amandma odbora poslanca Marijana Pojbiča je daljša razprava potekala tudi za novi 10.a člen, v katerem je Obrtno-podjetniška zbornica predlagala postopno usklajevanje osnove za obračun prispevkov za socialno varnost samozaposlenih. Odbor predloga za amandma odbora ni sprejel. V okviru razprave o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS, LDS k 1. členu, za novi 3.a, 4., 5., 7., 8., 9. in 10. člen. Amandma Slovenske demokratske stranke k 8. členu je postal brezpredmeten. Odbor je sprejel svoj amandma k 5. člen. Odbor je potem v skladu še s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona ter jih sprejel. Z vključenimi amandmaji je predlog besedila predložen v današnjo razpravo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nekoliko predolgo. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Tadej Slapnik v imenu Poslanske skupine Zares.
Spoštovani podpredsednik, minister, kolegice in kolegi. Nizka raven minimalne plače, ki je nižja od vrednosti košarice minimalnih življenjskih stroškov in mnogim v Sloveniji ne omogoča dostojnega preživetja, je poglaviten razlog za obravnavo in sprejem zakona o minimalni plači. S predlogom zakona Vlada odločno odgovarja na vprašanje, kakšna delovna mesta v Sloveniji želimo in dopuščamo. Torej takšna, ki zagotavljajo, da lahko delavec, ki pošteno dela, tudi dostojno in pošteno preživi. Vemo, da obstaja veliko soglasje med zaposlenimi, da je takšna ureditev nujna in potrebna. Ob tem pa je prav, da je med zaposlenimi tudi enako soglasje in zavedanje, da lahko zaradi tega ukrepa na kratek rok tudi izgubijo službo. Po drugi strani pa ta odločitev pomeni tudi neposreden pritisk k hitrejšemu razvoju in preoblikovanju slovenskih podjetij, da bodo zagotavljala proizvodnost s takšno dodano vrednostjo, ki bo delavcem omogočala ne samo minimalne, ampak predvsem realnemu življenjskemu standardu prilagojene plače. Čas za tako odločne poteze je prejšnja vlada zamudila v obdobju pred gospodarsko krizo, ko bi številna podjetja, ki so uspešno poslovala, veliko lažje prenesla te in tudi ostale potrebne, a neizpeljane ukrepe, ki bi slovenskim delavcem že takrat neposredno omogočali soudeležbo pri uspešnem poslovanju podjetij. Ugotovitev uglednih državnikov in družboslovnih teoretikov o posledicah aktualne gospodarske krize je, da kapitalizem po tej gospodarski krizi nikoli več ne bo tak, kot je bil. Mnoge samoumevnosti so za njo postavljene pod vprašaj in med njimi je prav gotovo tudi koncept korporativnega upravljanja in potreba po demokratizaciji tudi znotraj podjetij. V svetu se je že nekaj desetletij z izjemno naglico odvijajo velike spremembe v družbenoekonomski realnosti ob prehodu iz postindustrijske v informacijsko družbo in družbo znanja, v kateri se izobrazbena raven zaposlenih strmo dviga. Tako daljnosežne spremembe v strukturi prebivalstva in narava njihovega dela pa s seboj prinašajo potrebo po drugačni družbeni participaciji v podjetjih. V Sloveniji se te spremembe še niso razvojno odrazile tudi v spremembah in iskanju ustreznejših konceptov podjetij, načinih upravljanja in odnosih med nosilci dela in znanja ter nosilci kapitala, se pravi, med zaposlenimi in lastniki. V Poslanski skupini Zares zato opozarjamo, da je ekonomska demokracija eden od odgovorov na te spremembe. Predstavlja namreč način upravljanja v podjetjih, ki temelji na učinkoviti izrabi človeškega kapitala in s polnim angažiranjem človeškega kapitala povečuje tudi učinkovitost in uspešnost poslovanja podjetij. Zaposleni, ki so obravnavani in tudi plačani le kot strošek delovne sile ne pa kot najpomembnejši potencialni poslovni vir, se v poslovnem procesu tudi dejansko obnašajo samo kot delovna sila, brez lastnega interesa za optimalno angažiranje vseh svojih delovnih in ustvarjalnih zmožnosti v poslovne namene. Posebej današnje delavce z znanjem, katerih potrebe v zvezi z delom niso več pretežno, kaj šele izključno materialne narave, ampak v podjetju uresničujejo tudi osebnostne in societalne potrebe. Torej ni več mogoče učinkovito motivirati ter pridobiti njihovo organizacijsko pripadnost le s plačo. Tovrstne potrebe ljudi v sferi dela je mogoče učinkovito zadovoljiti le z visoko razvitimi oblikami organizacijske oziroma ekonomske participacije zaposlenih, to je tudi s sodelovanjem pri upravljanju, udeležbo pri dobičku in možnostjo notranjega lastništva oziroma solastništva na kapitalu podjetij, ki skupaj tvorijo pojem ekonomske demokracije. Osnovni predpogoj za uveljavljanje ekonomske demokracije pa je zagotovljena ustrezna in dostojna minimalna plača. Šele z njo lahko pri upravljanju podjetij začnemo razmišljati o elementih etike, vključenosti zaposlenih. Šele takrat lahko začnemo iskati odgovore na spremembe v izobrazbeni strukturi prebivalstva in porajajoča se družba znanja, v kateri nastajata tako potreba po drugačnem, ne več zgolj materialnem motiviranju posameznikov, kot tudi potreba po povečani organizacijski in ekonomski participaciji zaposlenih. S temi cilji bomo predlog zakona v Poslanski skupini Zares podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jakob Presečnik, v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister s sodelavcem. Spoštovane kolegice in kolegi. Povišanje minimalne plače je po našem mnenju nujno za izboljšanje socialnega položaja najbolj ogroženega sloja prebivalstva in seveda daje možnost njihovega preživetja. Ob tem pa smo prepričani, da morajo tej odločitvi oziroma ukrepu slediti še drugi nujni ukrepi, ki bodo omogočili gospodarstvu izhod iz krize. Povečanje minimalne plače vidimo kot kratkotrajen in nujen ukrep, slediti morajo bolj korenite poteze, če želimo potegniti voz naprej in dolgoročno boljše rezultate. Možne posledice dviga nivoja minimalne plače za 22% povzroči seveda dodatne pritiske na povečanju plač pri višjih tarifnih razredih ter negativne odzive pri delodajalcih, ki bi utegnili proizvodnje kapacitete seliti v druga, prijaznejša gospodarska okolja ali pa zapreti poslovanje. To bi povzročilo obratne učinke od zaželenih, pomenilo bi zmanjšanje števila delovnih mest ter nove izdatke socialne blagajne za brezposelne delavce na zavodu za zaposlovanje. Zato je kljub nujnosti tega ukrepa treba biti previden in takoj narediti še druge ustrezne korake. Kljub dolgoletnim prizadevanjem lahko ugotovimo, da je podjetniško okolje pri nas še vedno neugodno, predvsem za mala in srednja in mikro podjetja, ki bi morala biti potencial za nova delovna mesta. Zagotovo je predlog sprememb zakona o dohodnini eden od teh korakov, ki pomagajo pri razbremenitvi gospodarstva, potrebni pa so še drugi. Postavlja se vprašanje, ali ne bi dosegli večjega učinka, če bi namesto dodatnega obremenjevanja delodajalske strani pristopili k doslednejšemu nediskriminatornemu in predvsem učinkovitejšemu načinu zajemanja davkov pri vseh davčnih zavezancih, vključujoč tudi nekatere privilegirane skupine s posebnim statusom pri plačevanju davkov. Upamo, da se Vlada zaveda resnosti situacije, v kateri se je znašlo slovensko gospodarstvo, in da bo celoviteje pristopila k pripravi in uresničevanja delovnopravne zakonodaje ter učinkovito podprla podjetniški sektor pri naporih za ustvarjanje dodane vrednosti. Glede na gospodarsko sliko, ki kaže, da se več troši, kot pa se ustvarja obstaja realna nevarnost vse bolj množičnih stečajev podjetij. Naloga Vlade je, da ukrepa. V Poslanski skupini bomo, kot sem uvodoma poudaril, predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Jurša v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Lep pozdrav velja ministru s sodelavcem. Kolegice in kolegi. Več kot pravično je, da vsak, ki dela, mora zaslužiti za bolj dostojno in kvalitetno življenje. Ampak, kaj pomeni dostojno živeti? Je mogoče živeti dostojno, če tvoj že tako težko prislužen dohodek pod pragom revščine? Je dostojno to, da si ne moreš privoščiti niti košarice minimalnih življenjskih potrebščin? Višina minimalne plače je danes v Sloveniji takšna, da se njeni prejemniki uvrščajo med socialne kategorije, kar pa ni v duhu nobenega od plačil v poplavi množice socialnih listin in mednarodnih pogodb, katerih podpisnica je tudi naša država. Med dvajseterico evropskih držav, ki imajo zakonsko urejeno minimalno plačo, se Slovenija po njeni višini danes uvršča sicer v zlato sredino, a je še vedno v krepkem zaostanku za tistimi državami, kjer je znesek minimalnega dohodka nad 1.000 evrov. Minimalna plača je točka, okoli katere se vedno, še za posebej v neugodnih gospodarskih razmerah odvija glavni konflikt v vsaki družbi. Vsaka stran vleče vrv v svojo smer in boj za minimalno plačo se danes, žal, povsod deklarira kot politični boj. Vlada se je v zvezi s problematiko reševanja vprašanja minimalnih dohodkov iz naslova dela, po naši oceni, odločila v pravi smeri. Ureditev instituta minimalne plače je enakovredno in navkljub še vedno obstoječemu kritičnemu stanju v gospodarstvu prilagodila pričakovanjem tako delavcev kot tudi delodajalcev. Delavci, ki so prejemniki zakonsko najnižjih plač, bodo tako na podlagi tega predloga z določitvijo nove višine minimalne plače mesečno zaslužili okoli 100 evrov več kot doslej in bodo tako dosegli tudi zmanjšanost plačila košarice. Da bi se delodajalci ob tem povišanju izognili hujšim težavam, ki bi ne nazadnje lahko pomenile tudi nelikvidnost in množično odpuščanje, je vključitev možnosti postopnega prehoda na novo določeno višino minimalne plače ustrezna rešitev, ki bo prepričala ali vsaj omilila večanje števila brezposelnih. Tako so vsa vnaprejšnja ugibanja o tem, kolikšno odpuščanj delavcev bo prineslo zvišanje stroškov dela, odveč. Tudi zaradi tega, ker bo država velik del bremena v korist delodajalcev prevzela nase v obliki spreminjanja dohodninske ureditve. Zakon predvideva tudi drugačno rešitev usklajevanja minimalne plače, ki je po našem prepričanju boljša. Uveljavljanje rasti minimalne plače bo pogojeno na realni rasti cen življenjskih potrebščin. Ta primarni način usklajevanja z dejansko rastjo cen pa bo mogoče popraviti oziroma nadgraditi v primeru, če bi drugi podatki kazali takšna gibanja, da samo neposredna ureditev z rastjo cen ne bi bila primerna. Tako se lahko po posvetu s socialnimi partnerji upoštevajo tudi drugi dejavniki - gibanje plač, gospodarska rast, gibanje nezaposlenosti. Finančne posledice tega zakona za državni proračun so upoštevaje vseh transferjev in nadomestil, ki so vezani z minimalno plačo in povečanje plač tistih javnih uslužbencev, ki prejemajo minimalno plačo, ocenjene letos na približno 19 milijonov evrov. Druge posledice, ki jih bo prinesel ta zakon, pa bodo verjetno tudi pritisk za povečanje plač dveh skupin zaposlenih. Tistih zaposlenih, ki imajo višjo plačo, kot je zdaj minimalna, vendar nižjo, kot je predlagana, in tisti, ki prejemajo plačo, ki je nekaj višja od predlagane minimalne plače. Torej, koncentracija prejemkov nizkih plač okoli minimalne plače je že zdaj razmeroma visoka, se bo po uveljavitvi zakona še povečana. Vendar naj ob tem opozorim na dejstvo, da je zaradi davčnega in prispevnega izogibanja delodajalcev realno število tako prejemnikov minimalne plače in plače nekoliko višja od minimalne bistveno manjše, kot kažejo uradni podatki. Zaradi tega po naši oceni ni odveč, da ob tej priložnosti, ko govorimo o problematiki najnižjih dohodkov, apeliramo na pristojne, da se aktivno in striktno pristopi k reševanju te problematike. V Poslanski skupini DeSUS bomo predlagani zakon podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Györek v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala za besedo. Spoštovani vsi prisotni! V Slovenski nacionalni stranki smo zelo zadovoljni, da je končno prišlo do zakonodajnega postopka sprejemanja tega zakona. Razlogi za sprejetje in uveljavitev tega zakona so popolnoma utemeljeni. Dosedanja nizka raven minimalne plače ni namreč dosegla niti vrednosti košarice minimalnih življenjskih stroškov, ki so znašali v preteklem letu krepko več, kot znaša vrednost dosedanje zajamčene minimalne plače, to je cca. 460 evrov. Popolnoma se strinjamo s ciljem predlaganega zakona glede načela, da se tudi delavcem z minimalno plačo zagotovi dostojno življenje. Žal glede na visoke življenjske stroške v Republiki Sloveniji dvomimo, da bodo sedaj upravičeni prejemniki minimalne plače začeli živeti v izobilju. Vsekakor pa je res, da lahko tudi neto 100 evrov nekomu vsaj včasih pomaga finančno se prebiti skozi mesec. Pa še to bo s prehodno rešitvijo v zakonu omogočeno le postopno, z usklajevanjem minimalne plače z višino, določeno z zakonom, in to zaradi ogroženosti nekaterih delodajalcev, ki bi se lahko znašli v velikih težavah. Menimo, da bo morala Vlada z ustreznimi ukrepi razumeti in upoštevati takšno nevarnost za obstoj nekaterih delodajalcev, praviloma verjetno manjših obrtnikov, vsekakor pa ne raznoraznih veletrgovcev, požrešnih menedžerjev, lastnikov podjetij, ki izmozgavajo in brezčutno izkoriščajo tisoče nemočnih delavcev, prodajalk po supermarketih in si pohlepno bašejo velike dobičke v svoje žepe. In prav tukaj pričakujemo od aktualne oblasti, da končno naredi konec takšnemu nečloveškemu neoliberalističnemu kapitalizmu in pohlepu novodobnih kapitalistov, bogatašev, od katerih, se ve, je marsikdo izkoristil tranzicijski čas in neustrezno in nedorečeno zakonodajo in pri tem prišel brez kakršnekoli kapitalistične tradicije, odgovornostjo ali, če hočete, finančnega lastniškega pedigreja v vlogo, da lahko izkorišča drugega in služi bogastvo na žuljih preprostih delavcev. Dolžnost in odgovornost aktualne oblasti je, da stopi na prste takšnim izkoriščevalcem delavcev, ki gredo v svojem pohlepu tudi, če je treba, čez truplo lastnega naroda. Ne nazadnje ste nekateri dobili po volitvah mandat za oblast prav na račun obljub o striktnem spoštovanju ustavnega načela socialne pravične države, da ne govorimo o obljubljenih 1000 evrih plače in pokojnine za vsakega delavca ali upokojenca. V Slovenski nacionalni stranki sicer nimamo ravno najboljšega mnenja o vodstvih in vodenju različnih slovenskih sindikalistov, sindikatov, kjer praviloma vodilni sindikalisti prej skrbijo zase kot pa za delavce, ki pridno polnijo sindikalno blagajno, so se pa končno zganili in ustrezno pritisnili na oblast, ki je pod grožnjo ulice ali dogajanja ljudstva morala popustiti. Od sindikalistov in delodajalcev pa pričakujemo nadaljnje pogovore o plačni politiki pri kolektivni pogodbi, ki ureja usklajevanje plač, regresa in nadomestil z delom povezanih stroškov za delavce, ki nimajo kolektivne pogodbe. Upravičeno se pričakuje največ dilem glede plačnega dela in dejstvo je, da samo s povečanjem izhodišče plače ne bo več šlo v nedogled. Nujno je potrebna namreč kolektivna pogodba, ki bo pokrivala vse. V kolektivne pogodbe je v zasebnem sektorju vključeno cca. 450 tisoč delavcev, povprečna plača je pa lani znašala skoraj 1300 evrov, minimalno plačo pa prejema skoraj 40 tisoč delavcev. Vsekakor pa je zanimiv podatek AJPES-a, da je preko 20 tisoč zaposlenih brez kolektivne pogodbe prejemalo povprečno izplačano plačo v višini 3500 evrov. Torej, podatki, ki dajo misliti. Če zaključim stališče Slovenske nacionalne stranke z besedami, da pozdravljamo dvig minimalne plače in pričakujemo tudi ustrezne ukrepe na pokojninskem področju, kjer je položaj tisočih upokojencev, eksistenčno ogroženih upokojencev, še slabši in res žalosten. Sploh pa, če pomislimo na objektivne slabosti, njihov položaj v primerjavi z mladimi, zdravimi delavci, ki se na nek način še vedno lahko tudi dodatno prebijejo iz meseca v mesec. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Germič v imenu Poslanske skupine LDS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsem še enkrat lep pozdrav. V Poslanskem klubu LDS Zakon o minimalni plači razumemo kot enega izmed prvih ukrepov tako imenovane izhodne strategije. To je pozitiven ter tako strukturno kot simbolično pomemben korak k temu, da strategija ne bo ostala samo na papirju, čemur smo bili večkrat priča v preteklosti. V Poslanskem klubu LDS smo prepričani, da Zakon o minimalni plači na mikroravni zasleduje po našem mnenju najpomembnejši cilj, in to je zagotavljanje primernega plačila za opravljeno delo, ki zagotavlja človeku dostojno življenje. Tisti, ki ne vidijo, da ljudje težko živijo, si zatiskajo oči. Na makroravni pa dvig minimalne plače neposredno zasleduje cilj povečanja socialne kohezivnosti in posredno cilja ustvarjanje novih, boljše plačanih delovnih mest. V LDS menimo, da je dvig minimalne plače nujni ukrep zato, da delo postane zopet vrednota in da preprečujemo revščino. Človek, ki pošteno dela, ne sme biti revež. Ni pa samo socialni ukrep, temveč bo vplival tudi na določeno prestrukturiranje gospodarstva. Bistveni sestavni deli zakona, ki jih v LDS pozdravljamo in izpostavljamo, pa sta dvig minimalne plače na raven košarice minimalnih življenjskih stroškov, in sicer 562 evrov, kar je občutno več, kot predstavlja 460 evrov minimalne plače, ki se izplačuje ta trenutek, in drugič, bistveno izboljšanje usklajevanja minimalne plače, kjer se bo le-ta usklajevala enkrat letno, najmanj z rastjo življenjskih potrebščin. V LDS se zavedamo, da ima lahko minimalna plača tudi določene nezaželene posledice in izgubo kakšnega delovnega mesta. Zato menimo in opozarjamo, da mora biti minimalna plača samo eden v nizu ukrepov, ki bo pospešil prestrukturiranje gospodarstva in ugodnejšo gospodarsko klimo. Za doseganje tega cilja pa mora slediti temu tudi sprejemanje drugih ukrepov, tako na strani bolj učinkovite aktivne politike zaposlovanja, usposabljanja, povečanje varne prožnosti na trgu dela kot tudi s pospeševanjem razvojnega gospodarskega zagona in ustvarjanje novih, z znanjem povezanih delovnih mest. Le tako bomo lahko priča uspešnemu prehodu in pričakovanemu gospodarskemu preboju. V podpori dvigu minimalne plače je na tem mestu treba izpostaviti, da se procesi iz preteklosti, ki so nas pripeljali do te točke, ne smejo in ne morejo več nadaljevati. Izpostaviti je treba dejstvo, kar nas učijo številke. Tako je v letu 2006 minimalna plača zaostajala za nominalo rastjo bruto plače zasebnega sektorja za dobri dve odstotni točki, v letu 2007 za slabe štiri in pol odstotne točke. Leta 2007 je minimalna plača realno celo upadla za več kot odstotek. Zaradi takih gibanj minimalne plače se tudi razmerje do povprečne plače močno znižalo, v obeh letih skupaj za skoraj tri odstotne točke. Posledično je bilo leta 2008 zaradi prevelikega zaostanka minimalne plače z rastjo cen treba spremeniti zakon. Na osnovi teh podatkov je še toliko bolj razumljivo, da danes sprejemamo ta zakon in izpostavimo neka razmerja do tistih, ki so kljub delu, ki ga opravljajo, danes podvrženi tveganju revščine. In za LDS je sporočilo jasno: Slovenija ne sme biti država revnih. Zato v Poslanskem klubu LDS še enkrat poudarjamo, da je kljub zaostrenim razmeram v gospodarstvu tak ukrep nujen, saj bo omogočil minimalno dostojno življenje. Prav tako pa je tak ukrep pomembno sporočilo tudi na simbolni ravni, namreč, da ljudem vrnemo zaupanje in občutek, da se splača delati, da je delo vrednota, da se od dela lahko živi in ne životari. Zamujenih priložnosti iz preteklosti sicer ne bo mogoče hitro nadoknaditi, vendar pa bomo morali proces vlaganja v raziskave in razvoj, predvsem kakovostno izobraževanje, v povezovanje institucij znanja z gospodarstvom dodelati, preoblikovati in pospešiti. Na tej točki bomo morali vsi državljani narediti miselni preobrat, tudi menedžerji in lastniki. Njihov cilj ne sme biti lastninjenje in izčrpavanje podjetij, temveč pospeševanje razvoja, uveljavljanje novih tehnoloških izboljšav in ustvarjanje delovnih mest. Zato od Vlade v Državnem zboru pričakujemo potrebne ukrepe, ki bodo poskrbeli za ta zagon gospodarstva, tako tiste iz izhodne strategije kot tudi tiste, ki bo jih bo za doseganje tega cilja še morebiti treba oblikovati. Ne nazadnje poslanci Kluba LDS menimo, da je nujno poudariti, da tudi država prevzema svoj del odgovornosti, in zavrniti očitke, da se prenaša obremenitve povečanja minimalne plače samo na gospodarstvo. Namreč, prav to omogoča možnost za podjetja, da postopno preidejo na minimalno plačo, ter spremembe zakona o dohodnini, kjer se povečuje dodatna splošna olajšava. Zaradi vsega povedanega bomo v Poslanskem klubu LDS zakon [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata v imenu Poslanske skupine SD. Zdaj dela?
Ja, ampak bi potem vljudno prosila, če bi mi popravili še čas, ki sem ga izgubila zdaj zaradi te težave. Še enkrat, da bo v magnetogramu. Hvala za besedo gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister s sodelavcem, poslanke in poslanci. Socialni demokrati bomo Predlog zakona o minimalni plači podprli, naj pa povem nekaj argumentov in stališč v zvezi z zakonom o minimalni plači. Letošnje leto je razglašeno za leto boja proti revščini in socialni izključenosti in Socialni demokrati smo za izgon revščine iz družbe vedno dvignili svoj glas. Tudi v tistih časih, ko je bilo leto debelih krav, bi rekli, in že tedaj nismo prezrli podatka, da je pod pragom revščine mogoče zaznati tudi tiste zaposlene, ki za polni delovni čas dobivajo manj, kot je določen prag revščine. Zato smo pozdravili prizadevanje ministra za delo, družino, socialne zadeve in invalide, ki je dal na novo preračunati življenjske stroške, prav tako, kot je za določitev zakona o minimalni plači opravil raziskavo Ekonomski inštitut pri Ekonomski fakulteti in določil za potrebno košarico nujnih življenjskih potrebščin 562 evrov neto kot tisto merilo, ki je nujno potrebno za to, da se preživi ena oseba oziroma enočlansko gospodinjstvo. Veljavni zakon o določitvi minimalne plače je že vse od uveljavitve v letu 2006 doživljal veliko kritik predvsem zaradi neustreznega načina usklajevanja. Takrat je namreč bila uporabljena ocena pričakovane rasti življenjskih potrebščin. Ta pa je lahko zelo sporna zlasti v času ekonomskih pretresov in hitrih sprememb in ker se je to pokazalo kot problematično ne samo takrat, kadar je visoka inflacija, ampak tudi v primeru velikih gospodarskih pretresov, se nam zdi zelo ustrezen predlog Ministrstva za delo, da prihaja s korekcijo višine minimalne plače in drugačnim načinom usklajevanja le-te ravno v tem času. V javnosti so se zahteve po spremembi višine minimalne plače najbolj očitno pojavile na sindikalnih protestih. Tam je bila postavljena zahteva po 600 evrih kot primerna višina za minimalno plačo. Hkrati s to zahtevo sindikatov pa je bila seveda postavljena tudi zahteva delodajalcev, ki so opozarjali na to, da bi dvig minimalne plače na 562 evrov neto povzročil tudi dodatno odpuščanje in povečanje števila brezposelnih. Socialni demokrati menimo, da ni mogoče pristati na tezo, da je na ta način prihranila samo država in prevalila stroške na delodajalce. Gre namreč za to, da gre za vplačilo prispevkov v pokojninsko in invalidsko blagajno in da so ti osnova potem tudi za vse druge pravice. Hkrati opozarjamo tudi na to, da se je z dvigom minimalne plače izboljšal ali se bo izboljšal položaj tudi tistih, katerih prejemki so vezani na višino minimalne plače, mislimo na nadomestila za brezposelnost, na prejemke tistih, ki dobivajo prejemke za delo na javnih delih. To bo imelo ne nazadnje ugoden učinek tudi na štipendije in povečano število štipendistov. Posebej bo morala država iz svojih financ in iz proračuna pokriti stroške tudi za tiste javne uslužbence oziroma zaposlene v javni in državni upravi, ki prejemajo minimalne plače. Še posebej pa se Socialnim demokratom zdi pomembno, da je v predlaganem zakonu utrjen tudi socialni dialog. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]5. člen predlaganega zakona namreč govori ravno o tem, da usklajevanje je naloženo ministru, ki ga mora doseči v skladu s socialnimi partnerji. Socialni demokrati predlagani zakon podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marijan Pojbič v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovani! Predlog zakona o minimalni plači, ki ga je v parlamentarno proceduro vložila Vlada Republike Slovenije, želi s tem zakonom zagotoviti višjo minimalno plačo. S tem zakonom se torej želi doseči, da bi zaposleni, ki so prejemniki minimalne plače, imeli zagotovljeno dostojno življenje. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je dvig minimalne plače nujen, saj smo ga tudi sami uvrstili med predlagane protikrizne ukrepe z naslovom Boj proti krizi je boj za nova delovna mesta, zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog zakona podpiramo. Smo pa žal prepričani, da je pristop k dvigu minimalne plače, kot ga je predlagala Vlada, napačen. Po naši oceni praktično celotno finančno breme tega zakona prenaša na delodajalce oziroma gospodarstvo, kar bo imelo za posledico med drugim tudi znatno povečanje nezaposlenosti. Poleg gospodarske, finančne in socialne krize, na katero se je Vlada odzvala prepočasi in neučinkovito, bo najverjetneje tudi sprejetje tega zakona število brezposelnih, ki je po naši oceni že preseglo število 100 tisoč, še povečalo. Vlada in koalicija s takšnim pristopom ta problem zaradi povečanja obremenitve gospodarstva tako še povečuje, namesto da bi v taki situaciji iskala rešitve v razbremenitvi gospodarstva in vzpostavljala ustrezne podlage za odpiranje novih delovnih mest z višjo dodano vrednostjo. Nikakor ne moremo razumeti, da Vlada ne razume vseh apelov Obrtniško-gospodarske zbornice in strokovnjakov, ki prihajajo iz gospodarstva, da je pristop napačen in kratkoročno, kakor tudi dolgoročno, škodljiv za razvoj gospodarstva in predvsem obvladovanja brezposelnosti ter reševanja že tako izjemno kritične situacije v smislu preboja skozi gospodarsko krizo. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da predlagani zakon ne sledi rešitvam, ki bi na eni strani šle v smeri ohranjanja čim večjega števila delovnih mest, sledi pa, da bo na drugi strani tistim, ki so prejemniki minimalne plače, zagotovljeno, da bo višina minimalne plače zagotavljala normalno preživetje. Zato smo v Slovenski demokratski stranki vložili amandma, s katerim želimo doseči, da se finančno breme tega zakona prenese v celoti na državo in da nikakor dodatno ne obremenjujemo gospodarstva. Le tako lahko dosežemo cilj, da obdržimo delovna mesta in prejemnikom minimalne plače s predlaganim povišanjem zagotovimo normalno preživetje. Še enkrat povem in poudarjam, da bomo predlog zakona v Slovenski demokratski stranki podprli, hkrati pa pričakujem od kolegov iz poslanskih skupin koalicije, da bodo podprli amandma in s tem izboljšali ta zakon v smislu, kot sem povedal že v stališču poslanske skupine.
Hvala lepa. Končali smo predstavitve stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženemu amandmaju k 3.a členu. V razpravo dajem 3.a člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Prosim za prijavo. Želi kdo o njem razpravljati? Besedo ima Marijan Pojbič. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predsednik! V Slovenski demokratski stranki smo amandma vložili v smislu, kot sem že prej povedal v stališču Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Mi se zavedamo, da v tej izjemno kritični gospodarsko finančni in socialni situaciji ni mogoče celega bremena, ki je zapisan v tem zakonu, prenesti na gospodarstvo. Ta vlada je s sprejetjem tega zakona storila prav to. Poskušamo zelo poenostaviti, da bodo Slovenke in Slovenci razumeli, kako funkcionira Vlada. In sicer, vzamem v trgovini voziček, grem do polic, ga napolnim do višine, se odpeljem lepo do blagajne in ko pridem do blagajne, povem gospe tam na blagajni, blagajničarki: "Draga gospa, vse to, kar je vsebina tega, in račun bo plačal gospod Bojan Kontič." In kaj se bo zgodilo? Ta blagajničarka bo račun poslala - spoštovanemu kolegu pa se opravičujem, ker sem uporabil ravno njegov priimek in ime - njemu. In veste, izjemno enostavno in preprosto je naložiti poln voziček, priti do blagajne in ga odnesti, ne pa ga plačati. In Vlada je sprejela ravno to; se pravi, sprejela je zakon, ki je še kako potreben in pomemben, vendar pa celotno obveznost prenese na pleča delodajalcev. To je pa tisto, kar je nesprejemljivo. In še poleg tega znotraj tega je tisto, kar je še dodatno nesprejemljivo, je pa to, da od tistega, kar dobi delavec - se pravi, če se sedaj poveča strošek delodajalca za približno 150 evrov na zaposlenega, dobi delavec samo 100 evrov, 50 evrov gre nazaj v blagajno države. Tega ne razumem! Kako država želi potem pomagati tistim, ki so prejemniki minimalne plače, če polovico tega zneska dobi nazaj v svoj proračun? Se pravi, je pristop popolnoma napačen in zgrešen. To je en vidik. In drugi. Če želimo peljati gospodarstvo korak naprej in iziti iz te finančno-gospodarske krize v naši državi, moramo zagotovo storiti to, da razbremenimo gospodarstvo. S takimi zakoni zagotovo ne. Hkrati pa moram poudariti, kot sem poudaril tudi v stališču poslanske skupine, da ljudje z minimalno plačo in z višino te minimalne plače nikakor ne more preživeti. In hvala bogu, da v tej smeri razmišlja tudi Vlada. Povedal sem pa zelo jasno, da se pa v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke nikakor ne strinjamo z načinom, kako je to izvedla. Povišanje minimalne plače je absolutno nujno. Absolutno nujno! S tem se strinjamo v tem parlamentu zagotovo vsi. In amandma, ki smo ga vložili v Slovenski demokratski stranki, gre ravno v to smer, da obdržimo delovna mesta, na kar nas vseskozi opozarjajo delodajalci, na drugi strani pa, da zagotovimo, da bodo ljudje imeli višino minimalne plače, ki bo zagotavljala njihovo dostojno življenje. Prepričan sem, če bi ta naš amandma kolegi iz poslanskih skupin koalicije podprli, da bi potem bil ta zakon takšen, ki bi lahko doprinesel k boljšemu, kvalitetnejšemu in zagotovo bi šel v smer, ki bi zagotavljala vse to, kar sem prej povedal: na eni strani bi bili zadovoljni tisti zaposleni, ki prejemajo minimalno plačo, na drugi strani bi bili zadovoljni delodajalci in na tretji strani država. In to bi moral biti naš skupen in ključen cilj. Naš skupen in ključen cilj! Mislim, da ta amandma, ki smo ga v Slovenski demokratski stranki predlagali, nikakor ni političen, je izjemno dobronameren, ker se zavedamo, v kakšni situaciji se nahaja država Republika Slovenija, ko govorimo o finančno-gospodarski krizi. In na drugi strani vemo, da imamo že 100 in več tisoč brezposelnih. Prepričan sem, da ga ni gospodarstvenika in tudi politika v tej državi, ki bi lahko razmišljal v smeri, da si lahko privoščimo še sedaj od 5 do 25 tisoč na račun tega zakona brezposelnih. Vprašanje je, ali smo potem tem zakonom dosegli tisti cilj, ki ga želimo s tem zakonom zasledovati. Lahko bi ga seveda dosegli, če bi bil upoštevan amandma Slovenske demokratske stranke, ki smo ga vložili ravno s tem namenom. Zato, drage kolegice in kolegi, pozivam vse v parlamentu, poslanke in poslance, v upanju, da nismo ujetniki Vlade in da znamo razmišljati s svojo glavo, da ne sprejemamo odločitev, ki nam jih predlaga Vlada, za katere mislim, da v tej situaciji niso posrečene. Nikoli ne bom rekel, da niso dobronamerne, zagotovo pa niso posrečene. S predlogom našega amandmaja pa bi ta zakon izboljšali v tem kontekstu, da bi bili zadovoljni, kot sem že uvodoma povedal, delodajalci, delojemalci, torej prejemniki minimalne plače, in država. Zato prosim vse prisotne v parlamentu, da ta naš amandma podprete, da pridemo do cilja, ko bomo lahko ugotovili, da smo sprejeli rešitev, ki je v tem trenutku, v dani situaciji za prihodnost države, zaposlenih in delodajalcev optimalna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo želi minister dr. Ivan Svetlik, nato pa sledi razprava.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Ob predlogu tega zakona se veliko problematizira vprašanje, kaj to pomeni za zaposlovanje in za delovna mesta. Ob pripravi predloga zakona smo slišali zelo različne ocene, tudi v medijih so se pojavljale. Zadnja ocena, ki jo je dal UMAR in ki ste jo lahko spremljali, je - čeprav so to ocene, nezanesljivi izračuni -, da bi utegnila nova višina minimalne plače povzročiti 5.000 novih brezposelnih na račun izgube delovnih mest in do 20.000 v naslednjih dveh letih. To na prvi pogled izgleda velika številka, vendar moramo upoštevati, da so to delovna mesta, na katerih danes ni mogoče zaslužiti za dostojno, normalno življenje. Če hočemo, da se bo slovensko gospodarstvo v prihodnjih letih prestrukturiralo, da bo prišlo na višjo dodano vrednost, da bomo imeli kvalitetnejša delovna mesta, bo takšnih delovnih mest treba še več kot 20.000 v naslednjih dveh letih zapreti. In to se že dogaja tudi v času krize. Sicer smo res dobili precej več brezposelnih v prejšnjem letu, vendar naj povem, da se je v tem istem letu, ko je kriza, z Zavoda za zaposlovanje zaposlilo 48.500 oseb, ki so ponovno sklenili delovna razmerja, na tak ali drugačen način. Se pravi, ti procesi ukinjanja delovnih mest, izgube zaposlitve in zaposlovanje tečejo. In to je tudi proces, ki nas lahko vodi k resni izboljšavi gospodarske strukture, k višji dodani vrednosti. In ta zakon bo v tem smislu ta proces pospešil, nikakor pa nam za takšna delovna mesta sama, ki ne omogočajo preživetja ljudem, ne sme biti žal. Res pa je, in tu se strinjamo, zato imamo tudi ukrepe, da je treba hkrati sprejemati ukrepe za pospeševanje odpiranja kvalitetnejših delovnih mest, kar že deluje v smislu ukrepov, ki sta jih pripravila Ministrstvo za gospodarstvo in Ministrstvo za znanost in tehnologijo, in nekateri ukrepi se tukaj še dodatno pripravljajo. Tako je v tem smislu ta proces pravzaprav logičen in ga s tem zakonom samo pospešujejo. Kar zadeva vprašanje obremenitve gospodarstva, moram dodati naslednje. Tukaj je nekaj napačnih interpretacij v tem smislu, da gre za to, da s tem zakonom v celoti obremenjujemo gospodarstvo. Jutri - mislim, da je na dnevnem redu Državnega zbora - zakon o dohodnini, ki uvaja bistveno olajšavo, v tem smislu, da bo država pokrila stroške, ki jih prinaša ta zakon v višini več kot 40 milijonov. Ne moremo pa si privoščiti, to smo že povedali pri pripravi tega zakona, dviga splošne olajšave, ki bi nas ta hip stala več kot 400 milijonov evrov. Ekonomska situacija tega ta hip ne dopušča. Hkrati pa moram dodati tudi, da tukaj ne gre za to, da bi ob dvigu minimalne plače si država polnila blagajno tako, kot je bilo rečeno. Tu gre preprosto za vplačevanje višjih prispevkov na ta račun v pokojninsko blagajno za vsakega posameznika, ki to minimalno plačo prejema, in v zdravstveno blagajno, za vsakega posameznika, ki koristi javne zdravstvene storitve. In to zato, da ne bo potem, ko bo šel v pokoj, imel problemov s prenizko pokojnino. Tipičen primer tega imamo danes v primeru samostojnih podjetnikov. Teh je 27.500, ki so se odločili, da bodo plačevali prispevke na osnovi minimalne plače. Tem se bo strošek teh prispevkov povečal na mesečni ravni za 54 evrov. Če so tako šibki, da jim ta strošek predstavlja prehudo breme, potem ne verjamem, da imajo sicer šanse preživeti. Bodo morali pač nekaj napora več vložiti, da bodo ta prispevek lahko plačali. Vendar opozarjam, da je med njimi veliko število tistih, ki so se zavestno odločili za plačevanje prispevkov na osnovi minimalne plače, medtem ko seveda akumulirajo svoja sredstva na drug način. Bodo pa lahko, potem ko bodo šli v pokoj, imeli težave in bodo zahtevali razne dodatke, ker bo pokojnina prenizka. In cilj tega ukrepa je, da zaščitimo posameznike pred tveganjem za starost v resnici. Tudi to je eden od ciljev. Tako mislim, da to ni ustrezna argumentacija, da gre tukaj za polnjenje blagajne. Gre preprosto za to, da država s tem ukrepom tudi ščiti posameznike in povečuje njihovo dolgoročno socialno varnost. Rekel pa bi še to, če bi država, kot je predlagano, v celoti želela pokriti te stroške, ki jih prinaša višja minimalna plača delodajalcem, bi seveda ne storili nič v smislu pospeševanja strukturnih sprememb, ker bi samo na drug način pokrivala tiste stroške, ki jih danes pokriva posameznikom, ki to minimalno plačo prejemajo. Kajti, če je minimalna plača pod ravnjo minimalnih življenjskih stroškov, to pomeni, da so ti posamezniki upravičeni do dodatnih socialnih transferov, ki jih dobijo iz drugega naslova. Če se bo ta minimalna plača dvignila, bo teh transferov manj, ker bo pač normalno posameznik višjo osnovno plačo tudi prejemal. In seveda, če bi na drug način država pokrila ta strošek, delodajalci ne bi bili v ničemer spodbujeni v taka delovna mesta k strukturiranju. To je pa tista funkcija, ki jo želimo tudi s tem zakonom okrepiti. Iz teh razlogov, ki sem jih zdaj navedel, se nam tudi zdi, da je predlog amandmaja, ki ga je Socialdemokratska stranka vložila, nesprejemljiv. Je pa še nekaj težav nomotehnične narave, ki pa jih mora Zakonodajno-pravna služba tukaj pojasniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim za prijavo. Prosim, če se izklopite, gospod minister. Prosim za prijavo k razpravo. Besedo ima mag. Franc Žnidaršič. Prosim.
Lepa hvala, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Ta amandma je samo na videz dober in govori o tem, da bi razbremenili gospodarstvo plačevanje prispevkov v polnem obsegu, kot za ta znesek pripada. Vendar je argumentacija problematična, kajti prispevke ne plačujejo delodajalci, pač pa zaposleni iz svojih bruto plač. Delodajalci jih obračunajo. In mi sprejemamo zakon, s katerim ukazujemo delodajalcem, da omogočijo delavcem, ki delajo poln delovni čas, pravico do dostojnega preživetja in nič več. Tisti, ki tega ne morejo zagotoviti, naj zaprejo firmo. Ne smemo biti žalostni, tako kot je rekel gospod minister, za delovna mesta, ki ne omogočajo plačila za dostojno življenje na robu revščine. In tisti delodajalci, ki bi radi, da bi v celoti krila država to razliko, pač nimajo vizije ne za razvoj ne za delovna mesta z višjo dodano vrednostjo in bi radi še naprej tako ali drugače shajali z razmeroma ugodnimi plačami za menedžersko ekipo, lastnika, delavec naj pa naprej ali bo reven ali pa naj država pokrije razliko. To preprosto ne gre več, kajti država ni lastnik proizvajalnih sredstev, če se lahko izrazim na ta način, pač pa je to delodajalec. In sprašujem delodajalce, kje so dobički iz preteklosti? Zakaj samo jamranje? Težava je v tem, da vsi jamrajo, da vsi tožijo o tem, kako bodo grozljivo težko izplačali te borne osebne dohodke delavcem, ki delajo poln delovni čas. Nikogar ni ali zelo malo njih je, ki bi rekli, to je najmanj, kar moramo narediti za to, da bomo v tej državi prišli naprej. Razbremenili smo delodajalce razmeroma visokih davkov na izplačane plače. Ni videti veliko vlaganj v razvoj, ni videti novih delovnih mest iz tega naslova, večji del tega prihranka se je prelil v jahte, v mercedese in tako naprej, v "nogavice" delodajalcev. Delavci ostajajo naprej z majhnimi plačami, pokojninska blagajna ne zmore več pokrivati pokojnin - in mi bi radi znižali obremenitev teh nizkih plač za prispevke na še nižje. Toda tem ljudem bomo z zvišanjem najnižje bruto plače zvišali tudi osnovo za pokojnino in za tisto razliko mora priti prispevek v to blagajno, ni mogoče drugače. In kar zadeva očitke, da je država prezadolžena, ja, če bomo zniževali prispevke, bo treba dodaten kredit najeti, da se pokrije vse druge stroške za področje ohranjanja socialne države. Potem pa spet očitek - in tako naprej. Ne morete zahtevati razbremenitve gospodarstva, naložiti državi enake stroške za vse to, kar potrebujemo, in potem očitati, da se je "zapufala". Ni druge možnosti, in s tem je treba pač živeti. Zato mislim, da je prav, da podpremo zakon, ki ima najboljši namen popraviti krivično delitev ustvarjene vrednosti v državi, zagotoviti osnovno možnost preživetja zaposlenim za polni delovni čas na način, kot je predlagan, ki je vendar s strani države ponudil roko delodajalcem v zadostnem obsegu, ki ga bomo pravzaprav težko pokrili že takega, kakršen je. Zato vsega bremena pač država ne more sprejeti, tudi zaradi tega ne, ker delodajalci z njo ne delijo dobičkov, kadar jih imajo. Kadar je kriza, takrat je država tista, ki naj rešuje; ko so dobički, jih ni nikjer, in še takrat bi najraje govorili samo o izgubah in o tem, kako trpijo. To sem želel povedati. Amandmaja ne morem podpreti, zakon pa bom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Amandmaja SDS ne bom podprla, tako kot nisem predloga za 600 evrov minimalne plače podprla že na odboru. Sicer me veseli, da so SDS-ovci v tem primeru uglašeni z zahtevami sindikata, je pa drugače notranje nekonsistenten ta predlog zaradi tega, ker utemeljitev izhaja iz zahtev delodajalcev, ki se hočejo izogniti domnevno previsokim prispevkom in to prevaliti na pleča države. Kar me pri tem amandmaju posebej moti, je, da je enkrat omenjenih 35 evrov, zdaj je v obrazložitvi 50 evrov omenjenih, nobenega preračuna ni, kaj bi to dejansko pomenilo za proračun, kakšni stroški bi bili - ničesar, kar nekaj na pamet. V gradivu, ki ga je posredovala Vlada, imamo ugotovitve Inštituta za ekonomsko raziskovanje pri Ekonomski fakulteti, ki je izračunal 562 evrov kot tisto mejo, ki je potrebna za dostojno preživetje. Ne trdim, da se s tem da lagodno živeti, je pa v tem trenutku tisto, kar državni proračun in javne finance zmorejo. Druge stvari, kakšno je razmerje med vplačili in na čigav računa pravzaprav ta vplačila gredo. Bi bilo pa dobro še enkrat spomniti na razpravo na odboru, ko smo govorili o neizplačanih ali nevplačanih prispevkih delodajalcev na osebnih računih delavcev. Poglejte, če samo na to pomislite, saj država ima ukrepe, s katerimi lahko ob določenih pogojih delodajalce za določen čas razbremeni ali jim odpusti začasno vplačevanje prispevkov. Bo položaj tudi olajšan z davčnimi oziroma dohodninskimi olajšavami. Tako, da reči, da se nič drugega ne dogaja kot samo minimalna plača in da je to pač nek nepremišljen ukrep, zame ni sprejemljiva trditev, bi bilo treba pa najti kakšen dosti bolj utemeljen in za javne finance preizkušen proračun, da bi lahko amandma SDS-a podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Dejan Levanič. Prosim.
Hvala lepa, za besedo spoštovani predsednik. Jaz moram reči, da je včasih žalostno, da se zaradi stvari, ki so nekako nujne, v Sloveniji vedno znova prepiramo, in to je Zakon o minimalni plači. Imamo ga na mizi, zvišujemo minimalno plačo za okrog 100 evrov, kar je nujen ukrep v naši državi. Vemo, da je pač glede na stroške, življenjske stroške, ki jih ljudje imajo, takšen ukrep ne samo nujen danes, ampak tudi v prihodnje, ko bomo gledali, kako to stanje še izboljšati. Dejstvo je eno. Edini argument, ki se danes uporablja je, na kakšen način zvišujemo minimalno plačo in govorimo, pač opozicija nekako očita Vladi to, da obremenjuje gospodarstvo in da bo zaradi tega še več brezposelnih. Jaz mislim, da je to preuranjena trditev, da je to mogoče ena številka, ki je bila podana s strani opozicije, nekoliko v zraku in da nihče od nas natančno ne ve, kaj bo prinesel ta ukrep razen tega, da bo zvišal minimalno plačo, da bo zvišal minimalno plačo, ki je potrebna. Tudi vaš predlog, predlog opozicije, ki ga predlagate, torej amandma, ki ga predlagate, popolnoma ne razbremenjuje gospodarstva, ker po vašem predlogu, tudi, če daste nično stopnjo prispevkov delodajalcem, bodo delodajalci morali 100 evrov več plačati, kot so plačevali do zdaj. Poglejte si vaše izračune. Tako, da ne govoriti, da z vašim predlogom ne obremenjujete gospodarstva. To je narobe. Po drugi strani je treba pač priznati, da proračun, takšen kot je, ne vzdrži več kot toliko izdatkov. Potrebujemo pa minimalno plačo in če kdo lahko poskrbi za delavce, so to delodajalci in primerjava s košarico in trgovko in kdo komu zdaj poriva voziček, da je treba nekaj plačati, je napačen, ker odgovornost za delavce imajo delodajalci, seveda tudi država, da pomaga, regulira, omogoča, lažje ukrepe in tako naprej, ampak predvsem delodajalci. In če delodajalci na neki toči, pa ne bom govoril, kaj se je dogajalo v preteklosti in kakšne smo imeli zaplete tudi pri menedžerskih odkupih in kam se je kanaliziral denar, ki bi lahko šel v financiranje večjih plač ali razvoj, pustimo to sedaj ob strani. Danes imamo na mizi zakon o minimalni plači, zvišujemo minimalno plačo. To je pozitiven ukrep in skušajmo k temu stremeti. Ker tako, kot se vi mogoče ne strinjate danes s tem načinom, se mi nismo strinjali z načinom, da je leta 2006 minimalna plača zaostajala za rastjo plače zasebnega sektorja za dobri dve odstotni točki, v letu 2007 za slabe štiri in pol odstotni točki. V letu 2007 je minimalna plača realno celo upadla za več kot odstotek. Če govorimo o načinih, potem se je treba vprašati, zakaj smo v času gospodarske rasti glede na rast plač zmanjševali minimalno plačo. Danes jo zvišujemo. Ocenjujemo to kot dober, pozitiven ukrep, ki se bo reguliral tudi v prihodnje. Minister je že povedal, kako se bo pomagalo gospodarstvu, na kakšne načine se bo mogoče, ne vem, tudi trg delovne sile. Jutri imamo na mizi zakon o dohodnini, ki bo prihajal nasproti tudi gospodarstvu. To je bila tudi napoved Vlade v preteklosti, ministrstva, ki se trudi. Danes je znak to, kar imamo na mizi, da Vlada skuša po meri možnega, ki danes je, priti tako nasproti delavcem, ki nujno potrebujejo ta zakon, kot tudi delodajalcem v prihodnje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Marjan Križman.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. Pet ur smo na odboru razpravljali o tem zakonu in ga na koncu pripravili za razpravo v parlamentu. Tudi o tem amandmaju smo veliko razpravljali in se seveda, tako kot danes teče beseda, poenotili v večini, da ga ne bomo podprli. Zelo dobro izhodišče za poglobljeno razpravo, če bi jo lahko imeli, je dal minister. Minimalna plača in obremenitev delodajalcev glede na minimalno plačo ni zgodba, o kateri se splača kregati in prerekati, ali ja ali ne, zgodba je, da je treba ta delovna mesta počasi in vztrajno zapirati in dvigniti raven izobrazbe, s tem tudi plače zaposlenih. Če pogledate med minimalno plačo in peto plačilno skupino, praktično ni neke velike razlike. Se pravi z srednjo izobrazbo ali pa brez izobrazbe ali pa z nižjo izobrazbo dobijo zelo malo razlike v plači. Če pogledate nekatera podjetja, recimo vzamem za primer Intereuropo Koper, ki skorajda temelji na tej srednji izobrazbi in praktično lahko rečem, da živi večina teh ljudi danes od minimalne plače in še ti so v veliki nevarnosti zaradi tega, ker prejšnji menedžerji oziroma, ne menedžerji, ne bi rad žalil, ker imamo nekaj zelo, zelo dobrih menedžerjev v Sloveniji, nesposobneži so uspeli podjetje spraviti na kolena, da se danes ozira okoli sebe in razmišlja, kako bo vsaki mesec sproti zagotovilo plačo. Ravno tako je v nekaterih drugih podjetjih, ki so jih ti nesposobneži uničili. Če hočete samo eno podjetje, ki je bilo v Izoli, eno podjetje, ki je bilo v Portorožu, droga in tako dalje, paradni konji našega gospodarstva so uničeni, nekateri pa se morajo voziti sto kilometrov daleč do svojega dela, če hočejo zadržati delovno mesto z minimalno plačo. Veliko več stvari je treba urediti prej preden se kregamo in se prerekamo o tej minimalni plači. Je pa po mojem prepričanju skrajni čas, da nehamo z razpravo in da tem ljudi damo in da se o njih ne pogovarjamo več. Kdo si pa ne zasluži minimalne plače kjer koli na svetu, ne samo v naši državi? Ta minimalna plača je tisto, kar je minimum kar lahko država zagotovi in to država danes seveda počne in upam, da bomo ta zakon jutri sprejeli in da bomo to zadevo dali z dnevnega reda. In če še dodam, da je ministrstvo v procesu svojega dela predlagalo, posredovalo odboru in kasneje tudi Državnemu zboru največ ukrepov, največ zakonov, ki so šli na roko delodajalcev, da jih ne naštevam, od skrajšanega delovnega časa do skrbi za delavce, ki so odšli na Zavod za zaposlovanje in tako dalje in tako dalje. Tako da, ne moremo obravnavati ene zadeve enostransko in ugotoviti, da je zdaj konec sveta, ker bomo za nekaj evrov obremenili gospodarstvo oziroma delodajalce. In se strinjam s tistimi, ki ste rekli, gospodarstvo se mora zagnati in se zaganja na zdravih osnovah. Na čakanju, da mu bo država pomagala in poskrbela za to, da bo tisti, ki ima najnižjo izobrazbo, ki dela najmanj zahtevna dela, da mu bo država priskočila na pomoč zato, da se bo rešil, potem pa jaz mislim, da to podjetje resnično ni vredno, da funkcionira. Mislim, da je treba povedati, da se Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in invalide zelo trudi, po mojem tudi zelo uspešno, in je naredilo zelo, zelo velike korake ravno v teh socialnih transferih, če lahko temu tako rečemo, delodajalcev. Amandmaja seveda ne bom podprl, iz razlogov, ki sem jih naštel in ki so jih našteli tudi moji kolegi. Še posebej se tu lahko sklicujem na razpravo gospe kolegice Majde Potrata, ki je jasno povedala, zakaj tega amandmaja ne bomo podprli. Ne bi rad razširjal in razglabljal pa tudi sam delal kakršnekoli reklame ter izkoriščal časa za televizijo s tem, kaj si mislim o tem amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Tudi sam ne bom podprl amandmaja, ne zaradi tega, ker bi menil, da je namen amandmaja slab, namen je jasen - radi bi razbremenili podjetja in podjetnike, bi pa s tem obremenili državno blagajno. Gre pravzaprav za znano igro kitajskih škatel: če nekje pobiramo, nekje drugje seveda dodajamo. Ali se to zgodi na tak ali drugačen način, je pravzaprav efekt podoben. Slišali smo, da bomo jutri razpravljali o Zakonu o dohodnini, kjer država že ponuja kompromisno rešitev in prihaja naproti podjetnikom ter omogoča, da bo breme, ki nastaja s povišanjem minimalne plače na raven življenjskih stroškov, tudi dejansko balansirano, da bo to breme obojih, države in kapitala. Vendar, če bi se lotili tega vprašanja samo na način, ki ga predlaga opozicija, bi načeli sistem plačevanja prispevkov. Šlo bi celo za diskriminatorno obravnavanje plač in tega sistema, predvsem pa bi dali potuho tistim podjetjem in podjetnikom, ki ne znajo ali nočejo razumeti, da je prva naloga družbeno odgovornega podjetja in podjetnika tudi omogočiti svojim delavcem, ki so hkrati tudi kupci, možnost, da kupujejo na tem tržišču. In naše tržišče večinoma pokrivajo nacionalni kupci. Ponekod so se lotili reševanja krize tudi s stimulacijami za nakupe - povsem banalne subvencije, ki pomenijo povečanje kupne moči. Sistem zvišanja/povišanja minimalne plače omogoča, tudi tistim, ki niso mogli biti kupci, ker so komaj preživeli ali niso mogli preživeti, kajti niso dosegli niti tiste ravni mesečnih življenjskih stroškov, da lahko postanejo tudi s tega vidika bolj zanimivi. Skratka, socialno, družbeno odgovorno podjetništvo bo to razumelo in bo razumelo, da jim bo Vlada pomagala z drugimi olajšavami, ne na tak način. Ta način bi bil najbolj napačen. In če smo že pri paketnem obravnavanju, jaz se osebno veselim, da se je Vlada odločila za rešitev vprašanja minimalne plače ločeno od ostalega pakete. Verjetno je v tem precej simbolne vrednosti, ampak to, kar so zahtevali sindikati, je bilo legitimno. Ne mešati minimalne plače, ki je skoraj, še prej kot ekonomska kategorija humanitarna kategorija. Dejansko gre za zagotovitev na simbolni, zakonski ravni, neke temeljne pravice do preživetja. Vse ostalo je treba razčleniti in urejati v sklopu ekonomskih pristopov, ki naj bodo namenjeni izhodu iz krize, in stimulaciji naše ekonomije. Zato bomo jutri obravnavali Zakon o dohodnini, splošna olajšava, ki se predvideva, je v bistvu podpora in kompromis pri razbremenjevanju podjetništva, po drugi strani pa se bomo prej kot slej soočili z vprašanje odnosa delodajalca do delavca in do razpolaganja z dobičkom. In to je eno ključnih vprašanj, ko se bomo pogovarjali o zakonu o udeležbi na dobičku, se bomo pogovarjali tudi o stimulativnih korakih, ki naj to udeležbo spodbuja. Kajti prej, ko je bilo rečeno, kateri podjetniki naj bi zaslužili boljši tretma - jaz menim da tisti, ki imajo socialno družbeno odgovornost do dela in delavcev. Najprej je treba stimulirati te. Tisti, ki ne bodo pošiljali kar tako na ulico, ampak bodo prej poskrbeli za to, da se razlike znotraj podjetja v takšni kritični fazi zmanjšujejo. In če to pomeni, da se bodo sami odrekli določenemu deležu dobička za to, da se uredi minimalno raven življenja in dela lastnih delavcev, in verjamem, da ne bodo takoj zbežali v druge države zaradi tega ukrepa. To je tudi blef, to je pač del pogajanj, to je del dialoga s sindikati, ampak vemo, da potem ko so postavljeni pred dejstvo in če je kvaliteta slovenskega delavca dobra, kapital ne bo kar tako zapustil dežele in se zatekel v bolj tvegane trge delovne sile. Zato gre razmišljati v smeri stimulacij in ta vaš predlog, kolegi iz SDS-a, bi bil utemeljen, če bi ga povezali recimo s stimulacijami glede razpolaganja dobička, torej z udeležbo na dobičku. Če bi povezali eno tako olajšavo s tistim podjetjem, ki prizna udeležbo na dobičku, potem bi bilo bolj smiselno razmišljati v tej smeri. Amandmaja ne bom podprl. Razumem, namen je legitimen, ampak ni uporaben. V tem trenutku ne vidim nobene koristi, če bi ga sprejeli, bi samo obremenili še bolj državne blagajne, ne bi pa bistveno prispevali k temu, da ta podjetja, če so res na takšni stopnji, mislim, da je minister jasno povedal, če res nimajo možnosti in ne bodo preživeli ob taki spremembi, potem ta podjetja so res v kritičnem stanju in niti ta ukrep ne bi pomagal. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Marijan Pojbič. Prosim.
Spoštovani predsednik. Zelo na kratko. Bilo je rečeno vsega, mislim, da kar veliko takega, ki enostavno ne sodi v sklop tega, o čemer danes tukaj razpravljamo. Bilo je rečeno, da se tukaj v parlamentu kregamo. Mi se tukaj popolnoma nič ne kregamo, ampak zelo jasno povemo, kako vidimo mi v Slovenski demokratski stranki rešitve, ki bi bile pisane na kožo državljankam in državljanom, državi in pa delodajalcem, ki jih je treba še v tej izjemno kritični situaciji še kako upoštevati. Bilo je rečeno, da država s tem, kako funkcionira gospodarstvo, nima nič. To je absurd. Država je dolžna, da zagotovi pogoje, pogoje za to, da bo gospodarstvo lahko kvalitetno funkcioniralo. Kot veste, imamo praktično najbolj obdavčeno delo v Evropski uniji. In, če to ni argument, ki bi ga morali upoštevati, ki bi ga Vlada morala pri svojih rešitvah upoštevati, če želi ustvariti ustrezno podlago za razvoj gospodarstva in za boljšo kondicijo gospodarstva v slovenski državi, potem ne vem, kaj je tukaj naloga države. Kdo izmed poslank in poslancev lahko tako na pamet govori in ne pozna teh osnovnih stvari, ki so še kako pomembne za funkcioniranje države? Povejte mi, kaj bodo rekli tisti delavci, ki bodo izgubili delo na račun te situacije, ki se bo zgodila? Cel kup je bilo takih razprav, da sploh ni pomembno, 10, 15, 20, 25 tisoč, to so delovna mesta, ki pač niso dostojna, preko katerih ni možno preživeti in zdajle je nam čisto vseeno, da 15 tisoč delavcev ali pa 20 tisoč delovnih mest jutri pade. Ali je kdo izmed vas bil kdaj skupaj s tistimi ljudmi, povprašal te ljudi, kaj pa tisti ljudje mislijo, ko bodo to službo izgubili oziroma delo izgubili? Dajte, na to si odgovorite preden na tak način razmišljate. Predvsem pa, je to nesprejemljivo, da predstavnik DeSUS-a gospod Žnidaršič uporablja tak pristop in tako govori, na drugi strani pa se blokirajo praktično pokojnine itn. In veliko vprašanje je, ali je prispevek za pokojninsko zavarovanje tisti, ki bo določal, kakšne bodo pokojnine v prihodnosti. Jaz sem prepričan, da ne bo. In zato to niso argumenti, s katerimi me boste poskušali prepričati. Argumenti pa so zagotovo v tem, kot je zapisano v amandmaju Slovenske demokratske stranke, da država tukaj mora ustvarjati pogoje, da lahko gospodarstvo funkcionira, in da ne potaplja gospodarstva skozi zakonodajo, ki ni pravilno pripravljena, ni pripravljena tako, da bi lahko ta država kvalitetno funkcionirala. In da bi na koncu bili zadovoljni tisti, zaradi katerih je bil ta zakon pravzaprav sploh napisan. In ta amandma je bil vložen ravno s tem namenom, ravno s tem namenom, da dosežemo optimum, in da sledimo tistim ciljem, ki bi za to državo v tej kritični situaciji morali biti ključni.
Hvala lepa. Gospod Čedež, ne bo možnosti za razpravo, ker je poslanska skupina porabila čas. Cenimo vašo pripravljenost za razpravo, ampak ne bo nič. Gremo, torej Anton Kampuš ima besedo. Prosim.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Dvig minimalne plače ob tej rasti življenjskih stroškov je nujno podpreti. In bom seveda ta predlog podprl. Ne bom podprl amandmaja. Zaznati je, da minimalna plača zajema v tem trenutku manjši del zaposlenih v Sloveniji in iz tega je pričakovati, da naj ne bi bil strahoviti dvig stroškov dela v Sloveniji. Je pa ob tem veliko nevarnosti. Prva je že v tem, da se lahko zgodi verižni odziv, to pa pomeni, da bodo vsi ostali razredi, ki so blizu minimalni plači, tudi posegli po tem, da si želijo povečanje plač, kar je tudi običajno. V tem primeru bi slovensko gospodarstvo bilo ogroženo in bi seveda padla konkurenčnost našega gospodarstva. Cilj v Sloveniji je prestrukturiranje gospodarstva. To kar je bilo sprejeto z Zakonom o Pomurju. V Pomurju si v tem trenutku, želimo samo to; vse tiste firme, posamezniki, obrtniki in podjetniki, ki seveda imajo minimalno plačo, tisti morajo sedaj dobiti največ sivih las, da poskušajo najti različne rešitve za prestrukturiranje gospodarstva; pripeljati nove programe in seveda posodobiti proizvodnjo, da doseže nekoliko drugačno proizvodnjo, kot v tem trenutku je. Leta 2005 je bila Vlada v Pomurju. Ocenilo se je, da je Mura 2005 pripravljena za stečaj. Če bi se takrat resno lotili tega problema, bi seveda ne imeli danes 3.000 nezaposlenih, ampak verjetno samo kakšnih 1.000. To je to. To je to, da se seveda priložnost izgubljena, ne vrne nobena. Takrat je treba reagirati, ko je to potrebno, ko je še pravi čas. Zaradi tega se lotevamo teh. Nasploh pa strategija v Sloveniji mora biti tista, ki pomeni višjo dodano vrednost in izboljšanje proizvodnje ter tehnološki razvoj. Ni pa pričakovati, da bo v Sloveniji konkurenčnost lahko za tiste, ki imajo nižjo dodano vrednost. Jaz ocenjujem, da dela, ki so z nizko dodano vrednostjo, bo prej kot slej treba prepustiti še komu drugemu. Zanimivi so odzivi gospodarstvenikov. Eni pravijo, da je to velik problem za izplačilo plač. Drugi pravijo, da bo treba poiskati še kakšne rezerve, ki v velikem številu podjetij še obstajajo. Tretji pravijo, da ta predlog ne bo pomembno vplival na izplačilo teh minimalnih plač. Jasno pa je, da je vse odvisno od tega, kakšna je struktura gospodarstva, ali je veliko teh z minimalno plačo znotraj ene firme. Ampak skupna ocena pa je, da se je vsekakor treba potruditi in poskušati iti [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Besedo je želel še minister, dr. Ivan Svetlik. Prosim.
Hvala lepa. Če dovolite, bi se odzval samo na tri teze, trditve, ki so bile izrečene v tej razpravi. Prvič, je morda ob tej razpravi treba vendarle poudariti to, da se je veliko podjetij pa tudi panog, sindikatov že dogovorilo za višjo plačo od zakonsko določene. Kar pomeni, da tisti deli gospodarstva, ki so trdni, ki so vlagali v razvoj, teh težav pravzaprav sploh nimajo in jih ne morejo imeti. Je pa to seveda pritisk na šibkejši del. Ampak to je seveda cilj, cilj, da se prestrukturira tudi ta del gospodarstva, ki je vseskozi zaostajal in je premalo skrbel za razvojne korake. Drugič. Mislim, da bi si v tej razpravi želel človek nekoliko drugačen pogled na državo, čeprav tukaj branimo na nek način sami sebe v tem smislu, da je država predvsem redistributivni mehanizem. Država pravzaprav nič ne dobi. Država tisto, kar dobi, naprej razporedi in v primeru, če bomo oprostili plačevanja prispevkov določene kategorije, bo morala druga kategorija zaposlenih toliko več prispevati, da bo lahko vzdrževali socialne programe, ali so to pokojnine ali je to kakšen drug program. Mislim, da je tukaj vloga države zgolj instrumentalna, ne pa kakšna druga. Zato mislim, da ta diskurz pravzaprav sam po sebi ni ustrezen. In še tretje, nam je žal za vsakega, ki izgub delovno mesto, zato imamo instrumente, da mu pomagamo z denarnim nadomestilom, s programi aktualne politike zaposlovanja. Kot rečeno, nam pa za vsako delovno mesto ne more biti žal, ker bistvena tukaj je kvaliteta teh delovnih mest, kvaliteta z vidika kvalitete dela, zaposlitve, zaslužka in seveda tudi z vidika, ekonomsko gledano, dodane vrednosti, ki jo ustvarja, da lahko akumulira takšno podjetje naprej. In v temu smislu je treba to razločevati, ni vsako izgubljeno delovno mesto isto kot vsak brezposelni. Za brezposelne moramo poskrbeti in ta pretok, če hočemo, da se bo gospodarska struktura spreminjala, pretok iz nekakovostnih delovnih mest na kakovostnejša, bo moral biti še intenzivnejši, kot je bil doslej, sicer bo problem zaostajanja v razvoju še naprej izrazit. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim še enkrat za razpravo. Besedo ima Ljubo Germič. Prosim.
Hvala lepa, za besedo gospod predsednik. Prav gotovo bi bilo danes treba izreči pohvalo Vladi za predlog tega zakona. Ob tej pohvali je prav gotovo treba izreči tudi to, da gre za pogum te vlade in jasen odnos te vlade do dela. Kajti ta vlada s tem zakonom dokazuje, da, seveda, naj bo delo vrednota in da, ko se dela, naj ima delo tudi korektno, dostojno minimalno plačilo. Vlada to in tudi danes gospod minister v tej razpravi ponavlja, Vlada se zaveda, kaj bo ta ukrep tudi prinese. Ne samo to, da bodo ljudje tudi z manjšimi dohodki, ki so bili danes na nižji minimalni plači, imeli več zato, da si bo lahko vsak posameznik zagotavljal kolikor toliko dostojno življenje. Ampak jasno se zaveda tudi tega, na kakšno razvojno pot naj vstopa Slovenija. In ta razvojna pot govori o tem, da je treba v tej državi narediti razmislek tam, kjer so delovna mesta, ki so tako slabo plačana, da ne omogočajo dostojnega življenja posameznikov, ki polno in redno delajo. In ta konsenz pravzaprav bi moral biti. S podporo temu zakonu je v tej hiši tudi dosežen. In ni mogoče boljše argumentirati te utemeljitve, kakor to počne danes gospod minister. Jaz ne morem tako dobro ponoviti, lahko pa samo podkrepi to, da je v teh časih zavedanje tega, da seveda ta ukrep bo zahteval posledično ukrepe na marsikaterem drugem področju, nujen in hiter. Posledično je ta zakon razlog v slabi strukturi tega slovenskega gospodarstva. Na to se je opozarjalo že vrsto let prej, ampak interes v Sloveniji ni bil usmerjanje v izboljšanje tehnologij, izboljšanje procesov, izboljšanje znanja, ampak so bili interesi tudi drugje, zato se danes posredno srečujemo tudi s slabimi poslovanji bank. Takrat se noben v povezavi s temi vprašanji, ki so z minimalno plačo povezana, ni spraševal o teh posledic in danes se srečujemo tudi s tem, da bančni sistem ni sposoben "suportirati", ugodno "suportirati" teh procesov prestrukturiranja. Tudi tukaj Vlada s temi shemami poskuša najti zagon temu gospodarstvu. Torej ta ukrep dviga minimalne plače je večplasten. Osnovni in temeljni cilj, za katerega sem temeljno prepričan, da je treba zagotoviti korektno dostojno plačilo za delo v prvi vrsti, ampak posledično se pa tukaj danes z ministrom popolnoma strinjam, da bo to prineslo še marsikateri drugi ukrep za strukturno preobrazbo slovenskega gospodarstva. In ta strukturna preobrazba bo zahtevala miselni preobrat. Konsolidacija lastništva ne more biti temeljna odločilna točka menedžerjev, ampak mora biti vlaganje v podjetje, vlaganje v razvoj, vlaganje v dolgotrajno stabilnost in prilagodljivost temu, kaj se na svetovnih razmerah pač dogaja. Če k temu dodamo še samo ta element dolgotrajne socialne varnosti, kajti ni nam v interesih, da z majhnimi plačami prihajajo ljudje do upokojitve, imeli bodo zelo nizke pokojnine in takrat bomo zopet izčrpavali to državo v odnosu do zagotavljanja dostojnega življenja s socialnimi transferji. Odnos do proračuna. Jaz tukaj ne bi ponavljal dejstev, ki so bila tukaj že izrečena. V več deset milijonih evrov bo prizadet proračun zaradi paketa sprejemanja zakona jutri, Zakona o dohodnini. Zdi se mi tudi zelo slabo, ko danes govorimo o tem, da bomo dvignili minimalno plačo, da govorimo na pamet o tem, koliko 10 tisoč delovnih mest bo tukaj izgubljenih, kajti na ta način seveda ustvarjamo zelo nelagodno razpoloženje ljudi v odnosu do te vsebine, ki pa je dobra. Gospod minister je tu jasno povedal, da obstajajo študije, ki govorijo o tem, in zavedanje Vlade o tem, da se bo to lahko zgodilo. Seveda Vlada zelo jasno sledi z inštrumenti temu, na kakšen način bo treba pomagati gospodarskemu delu in tistim, ki bi lahko izgubili delo, ta številka je okrog 5 tisoč, ki ni napovedana absolutno, ampak kot možna, danes tukaj na pamet govoriti o 15 tisoč, 20 tisoč in še več tisoč ljudi, se mi pa zdi [[...]] [[oglašanje iz klopi.]] [[...]]
Prosim, mir v dvorani! Gospod Pojbič, nimate možnosti razprave, prosim, da ne segate govorniku v besedo.
Jaz verjamem, da je lahko v kakšnem intervjuju tudi takšna številka. Jaz danes poslušam tukaj razpravo in poskušam komentirati dejstva, ki so bila tukaj navedena, in težko govorimo na pamet. Zelo neprijetno se počutim, ko je izzvenelo v razpravi enega od poslancev, ali smo bili kdaj skupaj z ljudmi, ki tako težko živijo. Ali vas spomnim na čuden postopek prodaje TDR metalurgije v Rušah, izgubo več 100 delovnih mest v preteklem mandatu. Ali mislite, da bi se ugotovilo, na kakšen način so se dogajali ti postopki tam? In kako zdaj rešujemo te ljudi? Tako, da jim dajemo nove zaposlitve. In če bi bistveno prej v katerikoli vladi mogoče ravnali drugače, bi recimo en gospodarski subjekt, ki je imel v dobrih časih 2500 zaposlenih in je to bilo za naše področje izredno izredno velikega pomena, danes recimo tam lahko gledamo nekaj 10 delovnih mest brez neke perspektive, kaj se bo s tem kompleksom zgodilo. Ne podcenjujete drugih poslank in poslancev, da ne vemo, kaj se v okolju dogaja, in da ne razumemo teh ljudi. Razumemo jih in zato tudi podpiramo te ukrepe, ki so utemeljeni z nekimi študijami, ki so tudi prinesle višino minimalne plače z nekim izračunom in jaz bi si tudi želel, da bi imeli vse plače višje od minimalne plače. In tukaj me hrabri dejstva, da minister govori, da je vrsta gospodarskih subjektov, ki lahko izplačuje plače višje od minimalne plače. In jaz bi si želel, da bi vse plače v Republiki Sloveniji višje od minimalne plače. Ampak, prag, ki ga pa ta vlada postavlja pod minimum, se mi pa zdi human, etičen v odnosu do teh ljudi, ki delajo in odnos do dela, ki pravi s tem zakonom, da je smiselno delati in da če delaš in korektno delaš, da imaš zagotovljeno z izplačilom tudi dostojno življenje. S tem je povezana tudi motivacija, motivacija na delovnem mestu in ustvarjalnost in motivacija za to, da bodo ti ljudje imeli voljo za izobraževanjem, izpopolnjevanjem in da bodo njihovo ustvarjalno delo znali prenesti v dodano vrednost v višjo dodano vrednost vsega, kar se počne. Jaz sem že na odboru rekel, da bi bilo zelo neprimerno reči, da licitiramo z zneskom minimalne plače, kdo je bolj dober. Težko pa je reči, da bi bilo 10 evrov več kaj slabega. Ne, nasprotno, bilo bi kaj dobrega. Ampak tukaj je izračun, ki govori o minimalnih stroških cen življenjskih potrebščin kot osnova, za katero se mi zdi, da je v tem trenutku ustrezno izbrana. Na podlagi vsega tega ne bom podprl amandmaja SDS. Niti ne razumem, da bi bil vložen z nekimi negativnimi nagibi. Razumem ga in prav je, da smo o njem prediskutirali na odboru in danes tukaj. Ampak ga sam zaradi vsega, kar sem povedal v stališču poslanske skupine in sedaj v moji dodatni razlagi, ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo imam Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Osnovno stališče Slovenske nacionalne stranke v zvezi s to temo sem sicer že povedal. Bi pa tukaj ob tej priložnosti povedal moje osebno mnenje v zvezi s tem amandmajem. Seveda je namen amandmaja dober. Vem, v katero smer cilja. Edino, kar se mi zdi čudno, je dokaj vsebinsko diktativen in ne vem, če ga bo šlo pravno formalno vključiti v ta zakon. Kajti sama tema oziroma da se Vlada v določanju rokov, relativno kratkem roku pripravi oziroma Državnemu zboru predloži ustrezne zakone, v katerih zmanjša davke in prispevke za minimalno plačo do višine, ki so se plačevali od minimalne plače in tako naprej. Gre za zahtevno spremembo. Mislim, da tudi realno gledano to ni možno kar tako narediti. S tem, da se strinjam in pozdravljam skrb za delodajalce, marsikateri bodo v težki situaciji z uveljavitvijo tega zakona. Da je nujno poznati posledice tega zakona, je bilo danes slišati že v razpravi, čeprav me je malo čudilo. Tukaj z desne je nekdo rekel, da sprejemamo zakon, o njegovih posledicah pa ne vemo nič. To je na nek način ruska ruleta: Bo uspelo, ali ne bo uspelo. Tako se zakoni praviloma ne sprejemajo. Če se pa že sprejemajo, se pa moramo tega zavedati, da bo lahko šlo kaj tudi narobe in je treba to predvideti. Prav tako so takega mnenja tudi v Združenju delodajalcev Slovenije. Kajti na stanje kot je, da bodo višje plače sprožile val posledic, odgovarja generalni sekretar Združenja delodajalcev Slovenije z vprašanjem, od kod državi denar. Najprej da gospodarstvo državi in država deli, pravi. Delodajalci sicer pogrešajo izračune, kakšne bodo posledice zvišanja minimalne plače. Se pravi, o teh izračunih sploh ne govorimo oziroma sploh ne obstajajo. Minimalne plače so res nizke, to priznavajo vsi, tudi delodajalci in jih je treba zvišati, a to sproži val posledic. Očitno je to dejstvo, da posledice bodo. Sekretar tudi meni, da bi bilo prav odločati šele potem ko se bodo soočili tudi s posledicami. Se pravi, takrat, ko bodo posledice nastale, se bomo odločali, kako bomo ukrepali, se pravi, bomo amandmirali zakon, ki smo ga komaj sprejeli. Se pravi, vse skupaj je malo čudno. Nisem pravnik, ampak ne zdi se mi, da bo to ravno tako, kot je zamišljeno. Da ne govorim o rušenju sorazmerja, ko je tudi eden od predgovornikov govoril, se pravi dejansko s V. izobrazbeno stopnjo so zaposleni tudi delavci, navadni delavci, javni uradniki plačani skorajda toliko, kot bo zdaj znašala minimalna plača. Tukaj bo tudi en določen pritisk na zakonodajalca, da je treba zopet nekaj. To je samo ena od posledic, ki že vemo, da bo, kaj pa še ostale, ki jih še poznamo. Vsekakor bo treba delati na zakonu o zmanjšanju davkov in prispevkov, kajti tukaj je toliko anomalij v naši državi, v tej zakonodaji, da se tujci čudijo. Recimo, samo en primer - taksist v Murski Soboti ima tri taksije. Zbolita dva delavca taksista, ostane sam, vozi lahko samo en taksi, dva stojita, njima mora na koncu meseca zagotoviti dve plači. Je bankrotiral. Ko sem se pogovarjal s kolegom Amerikancem, sicer o drugi dejavnosti, pravi, kako to, dobi plačano, kolikor je delal. Ko ni delal, ne dobi plačano, saj to je tudi nekje logika. Se pravi, država naj prevzame za tak primer, da zagotovi plačo. Če smo že ali hlinimo to skrb za delodajalce, ali jim bomo res pomagali. In takšnih primerov je še in še. Tukaj so najbolj prizadeti ravno mali obrtniki. V velikem podjetju se vedno najde nekdo, da namesto nekoga lahko dela, po domače povedano, se zakrpa primanjkljaj tistega delavca. Ampak pri malih obrtnikih je pa to dejansko tako, da ga lahko privede v bankrot. In zopet ga ima na koncu država na bremenu. In kup takih zadev bi bilo treba v bodoče premisliti, kako narediti, če res hočemo poskrbeti tudi za delodajalce. Da ne bomo samo hlinili in jih razumeli, storili pa nič za njih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Silven Majhenič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, ministrica! Gotovo je cilj predlaganega zakona, da se zagotovijo pogoji dostojnega življenja delavcem, ki z zdajšnjimi prejemki komaj preživijo iz meseca v mesec. Dvig minimalne plače na 562 evrov je sicer nekaj, kar trenutno stanje izboljšuje, vendar pa to le ni rešitev, ki jo lahko sprejmemo kot dokončno. Razpravljavci na odboru so predlog zakona označili kot slabo pripravljen zakon, saj ne upošteva socialnih partnerjev in ni rešitev, ki bi spodbujala gospodarstvenike in podjetnike. Ko govorimo o povišanju minimalne plače, se istočasno opozarja, da se bo na ta račun znašlo na borzi še 20 tisoč ljudi, česar si pa nihče ne želi. Premalo je, da zapišemo, da je treba izplačevati višje minimalne plače, če pa podjetja nimajo denarja, da bi preživela in ta denar izplačevala. Še nisem srečal delavca, ki soglaša s tem, da na račun minimalne plače izgubi službo. Najprej je treba v podjetju zagotoviti pogoje za normalno funkcioniranje. Kot vidimo, se ukrepi niso prijeli. Stanje v gospodarstvu se še poslabšuje in bodo pokleknila tudi tista podjetja, ki delo imajo, kjer so delavci doslej imeli plače preko tisoč evrov, uničuje pa jih plačilna nedisciplina, DDV in kreditni krč. Premalo je, da imaš delo, če to delo ni plačano in postaneš nelikviden, ker država ni poskrbela, da se plačila tudi izvajajo, kar pa je v pristojnosti države, zagotoviti zakonito izvajanje plačil. Sicer pa bo ta zakon prinesel verižno dviganje plač v podjetjih, kar bo še dodatno obremenjevalo likvidnost. S tem zakonom pridobi nekaj delavcev in država, za podjetja pa se ni poskrbelo. In ne vidim načina, kako se bodo iz teh dodatnih finančnih obremenitev izvlekla. Računam, da predlagatelj to ve. Predlog zakona in amandma bom v dobro delavcev podprl. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 6. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O ZAČASNEM ZNIŽANJU PLAČ FUNKCIONARJEV, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Irma Pavlinič Krebs, ministrica za javno upravo.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Vlada Republike Slovenije je za ublažitev finančne krize in napovedane gospodarske recesije v prejšnjem letu sprejela številne ukrepe. Eden izmed njih je bilo tudi znižanje plač funkcionarjev za obdobje 12 mesecev. To 12-mesečno obdobje se izteče 31. 3. 2010. Glede na posledice gospodarske recesije ter glede na trenutno ekonomsko oceno stanja Vlada z navedeno novelo zakona predlaga podaljšanje tega začasnega ukrepa znižanja plač funkcionarjev do vključno 31. 12. 2010. V letu 2009 in 2010 bo imelo 1.686 funkcionarjev zakonodajne, izvršilne, sodne in funkcionarjev neodvisnih državnih organov na državni in lokalni ravni za 4% zmanjšane plače. Prihranek v aktualnem letu 2010 bo za 9 mesecev znašal za prej navedeno število funkcionarjev okoli 2 milijona evrov. Ostali ukrepi skupaj s predlaganim bodo v letu 2010 preprečili realizacijo "spontanega scenarija" na področju politike plač v javnem sektorju. Spontani scenarij imenujemo stanje, v katerem bi plače okoli 160 tisoč javnim uslužbencem izplačali v okviru dogovorjenih pravic, predvsem dogovorjene plačne reforme v letu 2008. Ta spontani scenarij bi povzročil 10,3% povišanje plač javnih uslužbencev v letu 2010. Po pogajanjih s sindikati smo spontan scenarij spremenili in bo tako rast plač v javnem sektorju kljub plačni reformi znašala zgolj 3%, prirast po spontanem scenariju smo zmanjšali za okoli 355 milijonov evrov. Za bruto bruto izplačilo plač za vse javne uslužbence porabi ta država štiri milijarde evrov. Po spontanem scenariju za leto 2010 brez kakršnih koli ukrepov bi ta prirast pomenil dodatnih 400 milijonov evrov sredstev. Torej zmanjšanje za 355 milijonov po dogovoru s sindikati javnega sektorja pomeni stabilizacijo na področju politike plač. Da smo funkcionarji tisti, ki z zmanjševanjem svojih plač seveda pomembno vplivamo tudi na uspešnost dogovorov s sindikati javnega sektorja za področje plač javnih uslužbencev, s tega mesta ni potrebno posebej poudarjati. Kajti javni uslužbenci so se v letu 2010 zaradi uspešnega dogovora odpovedali tako letu 2010, 2011 z željo realizacije odprave plačnih nesorazmerij izplačilo 2% sredstev zakonsko določenih za izplačevanje redne delovne uspešnosti. Odprava plačnih nesorazmerij, ki je bila dokončno dogovorjena v letu 2008 in bi pomenila povečanje sredstev za 200 milijonov, se je po uspešnih pogajanjih dinamično spremenila tako, da bo ta odprava začela učinkovati s tretjo četrtino šele 1. 10. 2010 in zadnja odprava 1. 10. 2011. Usklajevanje plač z rastjo življenjskih stroškov oziroma z inflacijo je po uspešnem dogovoru s sindikati za javne uslužbence dogovorjeno v višini zgolj polovice uskladitve z rastjo življenjskih stroškov. Skratka, vsi ti ukrepi, tudi stabilno izplačilo regresa, pomenijo izjemno odpovedovanje javnih uslužbencev dogovorjenim pravicam. Zato glede na predlagano oceno stanja, ki je razvidna iz obrazložitve zakona, Vlada ocenjuje, da začasno znižanje plač funkcionarjev glede na uspešne dogovore za dejansko znižanje plač javnih uslužbencev pomeni pomembno sporočilo in ukrep nadaljnjega varčevanja področju politike plač.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku odbora Antonu Colariču za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospa ministrica, kolegice, kolegi. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na seji 9. februarja letos kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o začasnem znižanju plač funkcionarjev. Članice in člani odbora smo kot gradivo imeli predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravne službe in pa tudi mnenje Sodnega sveta. Na seji je bila predstavnica predlagatelja, državna sekretarka Ministrstva za javno upravo gospa Tina Tržan, ki je v dopolnilni obrazložitvi predloga zakona pojasnila, da se s predlagano novelo Zakona o začasnem znižanju plač funkcionarjev podaljšuje ukrep začasnega znižanja plač v višini 4% od njihove osnovne plače do vključno 31. decembra 2010, s ciljem prihranka javnofinančnih sredstev, ki so namenjena za plače funkcionarjev. Na seji so sodelovali tudi predstavniki Zakonodajno-pravne službe, seznanili pa smo se tudi s pisnim mnenje Sodnega sveta, iz katerega izhaja, da Sodni svet predloga zakona ne podpira iz razloga, ker ne upošteva meril iz odločbe Ustavnega sodišča. Člani odbora o posameznih členih predloga zakona nismo razpravljali. Smo pa sprejeli amandma k 2. členu, ki je sledil mnenju Zakonodajno-pravne službe. Glede na sprejeti amandma je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je vključen tudi sprejeti amandma. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Gvido Kres. Prosim.
Hvala za besedo gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa ministrica, spoštovani kolegici in kolegi. Naj že kar na začetku povem, da bomo poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ponovno podprli ukrep, ki predvideva začasno znižanje plač funkcionarjem. Podprli ga bomo zaradi načela solidarnosti, saj je prav, da tudi funkcionarji prispevajo svoj delež k sanaciji finančne krize. Vlada Republike Slovenije predlaga znižanje funkcionarskih plač zaradi zagotovitve stabilnosti javnih financ v letu 2010 in to podaljšanje ukrepa šteje med nujne varčevalne ukrepe. Zaradi tega se bo obseg javnofinančnih odhodkov znižal za vsega skupaj za 2 milijona in 90 tisoč evrov. Morda ta pot varčevanja ni najbolj učinkovita, vendar jo bomo poslanci Slovenske ljudske stranke podprli. Prava pot bi bila, po našem mnenju, med drugim takojšnja in celovita prenova Zakona o javnih uslužbencih ter drugih zakonov, ki urejajo področje dela javnih uslužbencih in funkcionarjev ter ukinitev nekaterih nepotrebnih birokratskih postopkov in stroškov. Prav bi bilo tudi odpraviti sorazmerja v sistemu plač v javnem sektorju in šele zatem sprejeti varčevalne ukrepe pri plačah v javnem sektorju. Predvsem pa bi bilo prav, da se enkrat za vselej uredijo razmerja med plačami poslancev, ministrov, predsednikom vlade, direktorjev tistih družb, kjer je država lastnica oziroma solastnica. Cilj države bi moral biti, da dolgoročno vzpostavi plačni sistem, v katerem bi sposobni in učinkoviti delavci in funkcionarje ostali oziroma se želeli zaposlovati v javni upravi. Seveda je prav, da je plačni sistem v javni upravi varčen, a mora biti še vedno dovolj stimulativno naravnan, da bi se zaustavil beg najboljših kadrov iz državne in javne uprave. Le s pridobitvijo dobrih kadrov bi namreč državna in javna uprava povečali svojo učinkovitost. Predlagano podaljšanje ukrepov bomo torej v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli, ker želimo biti solidarni s tistimi, ki so zaposleni v gospodarstvu, z delavkami in delavci v industriji, s tistimi ki jih ta kriza dejansko najbolj prizadene. Moramo pa priznati, da jim ta ukrep ne bo kaj dosti pomagal, saj z njimi ne bomo privarčevali kaj bistvenega. Verjetno bi več privarčevali, če ne bi najemali dragih steklenih prostorov in podobno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Demokratske stranke upokojencev bo predstavil Franc Jurša.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav ministrici! Kolegice in kolegi! V lanskem letu so sprejeli znižanje plač funkcionarjev, ki je bilo predvideno glede ureditve zakona do letošnje pomladi. V Poslanski skupini DeSUS bomo takrat podprli tudi predlagani podaljšek zmanjšanje plač za 4%. Razlog za predlagano podaljšanje tega ukrepa je vsled gospodarskih razmer in ekonomske ocene stanja v Sloveniji več kot utemeljen. Prispevek prihrankov javnofinančnih sredstev, ki se namenja za plače, 1.686 funkcionarjev bo tako za obdobje devetih mesecev znašal okoli 2 milijona evrov, kar recimo pomeni 2.866 bruto mesečnih minimalnih plač v višini, ki je predlagana na novo. Seveda ni slišati veliko, glede na podatek, da je prejemnikov minimalnih plač po uradnih podatkih pri nas okoli 17 tisoč, a vendarle je to le eden od varčevalnih ukrepov države v letu 2010 in ukrepov za odpravo oziroma lajšanje finančne krize. Če pa prištejemo še ocenjene znižanje plač funkcionarjev v iztekajočem se letnem obdobju, znižanja, ki je pomenilo 2,8 milijonov evrov prihranka, pa delež, ki ga prispevamo funkcionarji k odpravi finančne krize, le ni tako nepomemben. V Poslanski skupini DeSUS soglašamo s spremembo zakona, saj nedvoumno v izkaz solidarnosti v prispevku k stabilnosti javnih financ v njem predlagan ukrep zagotovo tudi smiseln in nujen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skuine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Silven Majhenič. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik. Spoštovana ministrica. Vlada Republike Slovenije je za ublažitev finančne krize in napovedane gospodarske recesije v prejšnjem letu sprejela ukrep znižanje plač funkcionarjem za obdobje 12 mesecev, ki se izteče 31. 3. 2010. Poglavitna rešitev predloga zakona, ki je danes v obravnavi v Državnem zboru, je nadaljevanje ukrepa začasnega znižanja plač funkcionarjem v višini 4% njihove osnovne plače do vključno 31. 12. 2010. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke predlagane novele ne bomo podprli, ker gre namreč za 1.686 funkcionarjev, ki že eno leto prispevajo svoj delež k odpravi finančne krize. Vlada Republike Slovenije enostavno ne more dodatno podaljševati ukrepa, ki je bil točno določen za obdobje v trajanju 12 mesecev. Glede na utemeljitev Vlade, da posreduje obravnavano novelo za sprejem v Državnem zboru zaradi posledic gospodarske recesije ter glede na trenutno ekonomsko oceno stanja v Sloveniji lahko takšna podaljšanje pričakujemo tudi v prihodnje, če krize še ne bo konec. Načelo solidarnosti, na katerega se Vlada Republike Slovenije vedno večkrat sklicuje, enostavno ni neomejeno. Predlaganega podaljševanja roka ravno tako ne podpira Sodni svet, saj predlog novele ne upošteva meril iz odločbe Ustavnega sodišča z dne 9. 11. 2009. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke smo prejeli tudi dopis skupnosti občin Slovenije, ki predvidenemu ukrepu ravno tako odločno nasprotuje, pri tem pa opozarja tudi na sistemsko anomalijo, ki jo povzroča navedeno znižanje plač funkcionarjev. Kot navajajo v Skupnosti občin Slovenije, kjer nedvomno razpolagajo z vsemi ključnimi podatki, namreč v praksi prihaja do takšnih anomalij, da predvsem v manjših občinah župan oziroma županja prejema nižjo plačo, kot jo prejema direktor oziroma direktorica občinske uprave z vsemi upravičenimi dodatki. Tako se s predlaganim 4% znižanjem plač funkcionarjem enostavno poruši sorazmerje med plačami funkcionarjev in ostalih javnih uslužbencev. Kot že rečeno, v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke predlagane novele ne bomo podprli. Pri tem pa pozivamo Vlado Republike Slovenije, da izhodne ukrepe iz gospodarske krize poišče tudi kje drugje in ne vedno in zgolj v javnem sektorju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Prijazen pozdrav in dobrodošlica ministrici! Če je recesija, potem je recesija za vse, tudi za funkcionarje. To lahko rečem v uvodu v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije in ta predlog za omejitev plač za 4% bomo seveda enotno podprli. Cilj predlagane novele zakona je prihranek javnofinančnih sredstev, ki so namenjena za plače funkcionarjev. Predlog zakona zasleduje načelo solidarnosti, kar pomeni, da bodo tudi funkcionarji prispevali svoj delež k odpravi finančne krize. Poglavitna rešitev, ki jo predlaga ta zakon, je nadaljevanje ukrepa začasnega znižanja plač funkcionarjev, in sicer je rok veljavnosti ukrepa do konca decembra letošnjega leta. S to novelo zakona se podaljšuje trajanje znižanja plač vseh funkcionarjev plačne skupine A, ki jih določa Priloga 3 Zakona o sistemu plač javnih uslužbencev. Predloženi zakon znižuje plače funkcionarjev tako, da se jim od plače odšteje vsak mesec znesek v višini 4% njihove osnovne plače. Vlada predlaga znižanje funkcionarskih plač zaradi zagotovitve stabilnosti javnih financ v letu 2010. Predlagana sprememba je zagotovo v razumnem sorazmerju z upoštevanim ustavno dopustnim ciljem, kajti pri ustavni presoji Zakona o ukinitvi pravice do regresa za letni dopust je Ustavno sodišče Republike Slovenije zapisalo, da so varčevalni ukrepi kot del ekonomske politike države zagotovo dopustni. Obseg javnofinančnih odhodkov se bo zaradi podaljšanja znižanja plač funkcionarjev v obdobju od aprila 2010 do vključno decembra 2010 znižal za dobra 2 milijona evrov, kar morda ne zveni veliko, vendar je vsak prispevek k reševanju težkega javnofinančnega stanja zagotovo pomemben, potreben in dobrodošel. Varčevalni ukrepi države v letu 2010 so nujni predvsem z javnofinančnega vidika in tudi z vidika zagotovitve večje skladnosti predvidenih makroekonomskih gibanj, kajti zlasti razmerja med rastjo plač v javnem sektorju in rastjo produktivnosti dela ter zmanjšanja zelo velikih razlik v predvideni rasti plač v zasebnem in javnem sektorju v tem in tudi v prihodnjem letu. Pomembno se nam zdi povedati v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije, da tudi reprezentativni sindikati javnega sektorja podpirajo in razumejo sporočilo podaljšanja tega ukrepa, kar je v tem času potrebno in pomembno sporočilo. Zato bomo v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije predlog v celoti podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Anton Colarič.
Še enkrat lep pozdrav. Zakon o začasnem znižanju plač funkcionarjev, kot vemo, je bil v osnovi sprejet v lanskem letu, marca 2009. Takrat je bilo določeno, da se plače vseh funkcionarjev plačne skupine A znižajo za 4% od njihove osnovne plače. Tokrat samo podaljšujemo to stanje do 31. decembra letošnjega leta in s tem tudi funkcionarji svoj del prispevamo k razrešitvi finančne krize. Socialni demokrati bomo zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Franci Kek.
Hvala za besedo. Spoštovani! V gospodarski krizi je Vlada Republike Slovenije sprejela številne ukrepe, med katerimi je tudi znižanje plač funkcionarjem za obdobje 12 mesecev od uveljavitvi zakona o začasnem znižanju plač funkcionarjev. To obdobje pa se izteče 31. marca 2010. Vlada tako glede na trenutno ekonomsko oceno stanja v Republiki Sloveniji in posledice gospodarske recesije predlaga, da se omenjeni ukrep podaljša do vključno 31. 12. 2010. Predloženi zakon znižuje plače funkcionarjev tako, da se jim od plače odšteje znesek v višini 4% od njihove osnovne plače. Predlog zakona o spremembi zakona o začasnem znižanju plač funkcionarjev sledi sklenjenima dogovoroma med Vlado in reprezentativnimi sindikati javnega sektorja. S sprejetjem novele zakona se bodo prihranila javnofinančna sredstva, ki so namenjena za plače funkcionarjev. Dne 9. februarja je Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje sprejel svoj amandma k 2. členu, s katerim je bilo upoštevano mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora in tako se tudi odpravljajo možne posledice nastanka pravne praznine za obdobje od začetka veljavnosti predloga zakona do začetka njegove uporabe. V Poslanski skupini Zares bomo zakon podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 6. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SISTEMU PLAČ V JAVNEM SEKTORJU, nujni postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima Irma Pavlinič Krebs, ministrica za javno upravo. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani, spoštovane! Ponovno predlog novele Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki ravno tako poslabšuje položaj funkcionarjev tudi na točki odprave plačnih nesorazmerij. Verjemite mi, da se ni bilo mogoče z javnimi uslužbenci, s katerimi so tekla pogajanja trikrat v letu 2009, korektno dogovarjati o poslabšanju pravic javnih uslužbencev, ne upoštevaje enakega poslabšanja za funkcionarje. To pač sodi h kulturi socialnega dialoga, torej enaka obravnava vseh. In ta novela predvideva, da se bo zadnja tretjina plačnih nesorazmerij, določena za funkcionarje, odpravila v enako podaljšanem skrajnem roku, o katerem smo se dogovorili s sindikati javnega sektorja za javne uslužbence, in sicer 1. oktobra 2011. Ta premik seveda delamo že od leta 2009 naprej v leto 2010 in zdaj naprej v leto 2011. Mislim, da je prav zaradi enakega obravnavanja, da je zadnja odprava za vse, ki smo plačani iz državnega proračuna, skrajno enako neugodna, če hočete, za vse. Druga sprememba novele pa je posledica dogovora s sindikati, in sicer se plačna lestvica zaradi dogovora sindikata, da se povišajo osnovne plače, vrednost osnovnega plačnega razreda od 1. januarja 2010 dalje, za 0,2%. Ta 0,2% predstavljata do polovice razliko med predvideno in dejansko rastjo cen življenjskih potrebščin iz leta 2009. To slednjo spremembo smo dolžni zaradi dogovora s sindikati javnega sektorja in pomeni tovrstno, sicer minimalno, pa vendarle, za 0,2% ohranitev realne vrednosti plače javnega uslužbenca. drugo pa, kot že povedano, bomo funkcionarji odpravili plačna nesorazmerja v istem skrajnem datumu kot javni uslužbenci. Kljub nasprotovanju prejšnji noveli sodnega društva je vendarle treba na tem mestu povedati, da so se z ukrepom kot kriznim ukrepom znižanja plač tudi pravosodnim funkcionarjem v letu 2009 predstavniki pravosodnih funkcionarjev, s katerimi smo se usklajevali, strinjali. Dogovor, s katerim smo kot Vlada zaključili usklajevanja glede ustavno skladnega plačnega sistema sodnikov, je bil podpisan od zavedanju besedila zakona o zmanjšanju plač za 4% tudi za pravosodne funkcionarje. Tudi pravosodni funkcionarji so se zaradi finančne krize strinjali, da se odloži odprava protiustavnega stanja na področju politike plač pravosodnih funkcionarjev, tako da se le-ta realizira v končni obliki 1.12.2010. Skupina teh ukrepov, ki učinkujejo v letu 2010 skupaj z znižanjem plač funkcionarjev z neodpravo plačnih nesorazmerij funkcionarjem in zamikom tudi za javne uslužbence, pomeni v letu 2010 konsolidacijo javnofinančnega stanja na področju politike plač, da pa te konsolidacije ne bo konec, kot je pravilno ugotovil gospod Majhenič, pa je razvidno iz točke dnevnega reda, ki mislim, da jo bomo zelo resno obravnavali jutri, to je o ukrepih za konsolidacijo javnofinančne situacije tudi v letih 2012 in v letu 2013 oziroma tudi 2011. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku odbora Antonu Colariču za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Predstavnica predlagatelja na seji odbora je bila državna sekretarka na Ministrstvu za javno upravo gospa Tina Tržan, ki je v dopolnilni obrazložitvi členov povedala, da je cilj predlaganega zakona uresničitev določil Aneksa številka 2 h Kolektivni pogodbi za javni sektor, sklenjenega z reprezentativnimi sindikati javnega sektorja, ter določitev enakega roka odprave plačnih nesorazmerij, kot so določeni za javne uslužbence tudi za funkcionarje. Na seji je imela Zakonodajno-pravna služba kar nekaj pripomb na novelo zakona, vendar je odbor s sprejemom predloženih amandmajev koalicije le-te saniral. Kot je že ministrica povedala, se je odbor seznanil tudi z mnenjem Sodnega sveta, glede novele zakona, in v tem primeru so zakon podprli. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Franc Jurša. Prosim.
Hvala za besedo. Še enkrat vsem v dvorani prav lep pozdrav. Za obravnavo novele zakona o sistemu plač v javnem sektorju sta značilni dve ključni točki. Prvič, z zakonom se bo realiziral dogovor o uskladitvi osnovnih plač v javnem sektorju za 0,2%, kot to izhaja iz aneksa številka 2 h kolektivni pogodbi za javni sektor. In drugič, v zakonu o sistemu plač, ki je sistemske narave v razmerju do celotnega javnega sektorja, se ureja vsebina že sprejetih ukrepov glede zamikov odprave plačnih nesorazmerij pri funkcionarjih. Ti ukrepi so bili vključeni že v Zakon o izvrševanju proračuna za leti 2008 in 2009 bodisi v Zakon o interventnih ukrepih zaradi gospodarske krize, tako da se z obravnavanim zakonom zgolj enotno ureja že sprejeta dinamika dokončne odprave plačnih nesorazmerij javnih uslužbencev. Ker dejansko predlog ne določa nekih novih vsebin, ampak v bistvu koordinira že sprejet dogovor Vlade in sindikatov javnega sektorja ter vsebino ukrepov iz dveh drugih zakonov, ga bomo v Poslanski skupini DeSUS v dopolnjeni obliki podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Silven Majhenič. Prosim.
Spoštovani! Razlog za predlagano spremembo zakona o sistemu plač v javnem sektorju je uskladitev osnovne plače za polovico nastale razlike med napovedano inflacijo in dejansko stopnjo rasti cen življenjskih potrebščin in dodatno varčevanje države, zaradi česar se predlaga premik odprave zadnje tretjine plačnih nesorazmerij s 1. decembrom 2010 na 1. oktober 2011. Za uskladitev plač se upošteva le polovica razlike med predvideno in dejansko rastjo cen življenjskih potrebščin. Predvidena rast inflacije iz pomladanske napovedi, ki jo je sprejela Vlada Republike Slovenije na svoji seji, dne 2. aprila 2009 in je objavljena na spletnih straneh UMAR, je znašala 1,4%. Rast cen življenjskih potrebščin v Republiki Sloveniji za leto 2009 glede na december 2008, ki jo je objavil Statistični urad Republike Slovenije, znaša 1,8%. Tako je nastala razlika v višini 0,4%. Zato je na podlagi aneksa treba uskladiti osnovne plače za polovico nastale razlike, to je za 0,2%. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ne podpiramo ukrepov zniževanja plač, saj smo mnenja, da je dostojen dohodek nujen za spodbujanje prebivalstva k potrošniki. Zato pa podpiramo predlagano novelo, ki plače vsaj usklajuje glede na rast cen življenjskih potrebščin. S tem zagotovljeno vsaj to, da se kupna moč zaposlenih v javnem sektorju ne manjša. Zaradi finančne krize in gospodarske recesije se je Vlada že v lanskem letu odločila postopati tudi in predvsem na področju plač v javnem sektorju tako za funkcionarje kakor tudi za javne uslužbence. Vlada Republike Slovenije je s ciljem po varčevanju sprejela že precej ukrepov. Naj navedem le nekatere: znižanje plač funkcionarjev za 4%, zadržanje predvidene uskladitve osnovnih plač direktorjev v javnemu sektorju, neizvedba splošne uskladitve plač, ukinitev odplačevanja redne delovne uspešnosti, omejitev pri izplačilih povečanega delovnega obsega in tako naprej. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke zato ocenjujemo, da bi morala Vlada poseči po drugačnih varčevalnih ukrepih, kot je to dohodek ljudi, ki so zaposleni v javnem sektorju. Predlagano novelo pa podpiramo, saj kljub podaljšanju odprave zadnje tretjine plačnih nesorazmerij povečuje osnovno plačo vsaj za 0,2%. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Vsem skupaj še enkrat prijazen pozdrav. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podprli, kajti Vlada Republike Slovenije in pa reprezentativni sindikati javnega sektorja so dne 28. 10. leta 2009 podpisali Aneks številka dve, h Kolektivni pogodbi za javni sektor, ki v 1. členu določa uskladitev plač v mesecu januarju 2010, v primeru, če dejanska rast cen življenjskih potrebščin v Republiki Sloveniji od decembra 2008 do decembra 2009 preseže predvideno rast cen življenjskih potrebščin iz spomladanske napovedi gospodarskih gibanj Urada za makroekonomske analize in pa razvoj. Cilj predlagane novele je uresničitev določil tega aneksa h kolektivni pogodbi za javni sektor, ki je bil sklenjen z reprezentativnimi sindikati javnega sektorja, in pa določitev enakega roka odprave plačnih nesorazmerij, kot so določeni za javne uslužbence in tudi za funkcionarje. V letu 2010 bo zaradi uskladitve osnovnih plač na podlagi sklenjenega aneksa h kolektivni pogodbi za javni sektor, treba v javnem sektorju zagotoviti dodatnih 7,95 milijona evrov. Predvideno zmanjšanje odhodkov državnega proračuna zaradi zamika odprave nesorazmerij v osnovnih plačah za funkcionarje je bilo prikazano v celoti v okviru sprejemanja zakona o interventnih ukrepih zaradi gospodarske krize in zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije predlog omenjenega zakona podprli.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Miran Potrč. Prosim.
Dober dan, gospod predsednik, gospa ministrica, kolegice, kolegi! Poslanska skupina Socialnih demokratov bo podprla Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Podpiramo tudi hitri postopek za sprejem zakona. Predlagani zakon je sestavni del prvega paketa ukrepov za izhod iz krize. Zakon je izvedba aneksa h kolektivni pogodbi za javni sektor, s katero so se socialni partnerji, to je Vlada in sindikati javnega sektorja, dogovorili za počasnejše usklajevanje rasti plač, da bi s tem prispevali k znižani javni porabi, bolj uravnoteženemu proračunu in manjšemu deficitu javne porabe v naslednjih letih. To je pomemben prispevek delavcev v javnem sektorju in znak njihovega zavedanja soodgovornosti za reševanje gospodarske in finančne krize. Usklajevanje rasti plač v javnem sektorju samo za polovico rasti cen in zamik delnega usklajevanja iz leta 2010 v leto 2011 je znak take odločitve in vrednostno pomeni preko 300 milijonov evrov. Ker pa se je inflacija v letu 2009 povečala iz prvotno predvidene 1,4 na 1,8% in zato dejanska uskladitev še ni bila izvedena za polovično razliko, to je za 0,2%, je prav, da se to stori v predvidenih rokih. To je povečanje velja od 1. januarja 2010 dalje, in to je tudi vsa vsebina zakona, ki ga bomo danes sprejemali. Predlog zakona je usklajen s stališči Zakonodajno-pravne službe. Pisno soglasje k vsebini pa je dal tudi. Sodni svet. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov bomo glasovali za predlog zakona.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Branko Grims. Prosim.
Spoštovani. Vsem tudi v imenu SDS prav lep pozdrav. Zakon, o katerem bomo odločali danes, je zakon, ki pravzaprav odraža dejansko stanje, dejansko sposobnost sedanje oblasti in je odraz vse slabših pogojev za slovensko gospodarstvo, nazadovanja slovenskega gospodarstva ter dejstva, da sedanja vladajoča garnitura na izzive, na iskanje izhoda iz krize nikakor ne najde pravega odgovora. Ravno jutri bomo obravnavali nekaj, kar ima bombastičen naziv, o izhodu iz krize, vendar temelji na povsem napačnih predpostavkah, na veri v vsemogočnost države, zato je v naprej jasno, da bistvenih izboljšav zanesljivo na kratki rok ne bo mogoče pričakovati. Iz tega razloga je, kot sem dejal, ta zakon realen odraz sedanjega stanja v slovenskem gospodarstvu, slovenskih javnih financah in torej v celotni družbi. Kar pa se tiče iskanja izhoda iz krize, pa je, konec koncev, tudi ta zakon zgolj odraz dejstva, da je edina realna varianta iskanja izhoda iz krize ta edina izhodna strategija, potem ko nas je ob stalno padajoči kvaliteti življenja, ob stalnem večanju števila nezaposlenih sedanja vladajoča garnitura v samo letu dni zadolžila za 6,3 milijarde evrov, kar je več kot polovica tistega, kar je bil nekoč skupni dolg nekdanje Jugoslavije, zaradi česar je propadla neka država. To, da se čim prej pride do predčasnih volitev in da se sedanja vladajoča garnitura poslovi z oblasti, je edini izhod iz krize, ki bi bil realen izhod za našo državo. V sedanjih razmerah pa bomo v Poslanski skupini SDS ta zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Franci Kek.
Hvala za besedo. Cilj predlagane spremembe je uresničitev določil Aneksa številka 2 h Kolektivni pogodbi za javni sektor, ki je bil dne 28. oktobra 2009 sklenjen z reprezentativnimi sindikati javnega sektorja. Nadalje gre za določitev enakega roka odprave plačnih nesorazmerij, kot so določeni za javne uslužbence, tudi za funkcionarje. Omenjeni aneks v svojem 1. členu določa uskladitev plač v mesecu januarju 2010 v primeru, če dejanska rast cen življenjskih potrebščin v Republiki Sloveniji od decembra 2008 do decembra 2009 preseže predvideno rast cen življenjskih potrebščin iz spomladanske napovedi gospodarskih gibanj Urada za makroekonomske analize in razvoj. Predlagane spremembe bomo v Poslanski skupini Zares podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Vlada in reprezentativni sindikati javnega sektorja so 28.10.2009 podpisali Aneks številka 2 h Kolektivni pogodbi za javni sektor, ki določa uskladitev plač v mesecu januarju 2010. Za uskladitev plač se upošteva polovica razlike med predvideno in dejansko rastjo cen življenjskih potrebščin in predvideno rastjo inflacije. Predlog določa uskladitev osnovne plače v javnem sektorju od 1. januarja za 0,2%, kar bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli. Zakon o interventnih ukrepih zaradi gospodarske krize in Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2008 in 2009 določata, da se zadnji del nesorazmerij v osnovnih plačah za funkcionarje odpravi v roku, ki je določen za dokončno odpravo nesorazmerij v osnovnih plačah javnih uslužbencev. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo podprli predlagano spremembo zakona, s katero se določa konkretni datum te odprave, to je 1. oktober 2011. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam 19. izredno sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 17.20. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na glasovanje Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda - obravnava Predloga priporočila v zvezi z neobjavljenimi javnimi razpisi Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko za obdobje 2009-2013. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog priporočila v zvezi z neobjavljenimi javnimi razpisi Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko za obdobje 2009-2013 ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 31. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da je Državni zbor sklep sprejel, zato je postopek o predlogu akta končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o minimalni plači, nujni postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 11. februarja 2010. Prehajamo na odločanje o amandmaju SDS k 3.a členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine Marijan Pojbič.
Spoštovani gospod predsednik! Mislim, da sem že ob predstavitvi stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke zelo jasno povedal, kaj želi Slovenska demokratska stranka doseči z amandmajem, ki smo ga vložili na ta predlog zakona. Verjetno je bilo zelo jasno razbrati, da želimo s tem amandmajem doseči, da se obremenitve in posledice zakona, kot ga je predlagala Vlada Republike Slovenije, ne prenašajo v celoti na delodajalce, temveč da obveznosti iz tega zakona prevzame državni proračun. Za to je veliko razlogov. Prvič, vsi se zavedamo, da je gospodarska, finančna in socialna situacija v državi izjemno problematična. Prav tako se vsi zavedamo, da je že preko 100.000 brezposelnih. S sprejetjem Zakona o minimalni plači, kot ga je predlagala Vlada, bi brez amandmaja Slovenske demokratske stranke lahko prišli do povečanja brezposelnosti za najmanj 20, 25 ali celo 30.000. To bi bila številka, ki bi poleg tega, kar je že sedaj, bila bistveno prevelika, za prihodnost, gospodarsko prihodnost in razvoj gospodarstva v Sloveniji pa bi imela pretežke posledice, da bi država lahko v tej kritični situaciji s takimi rešitvami stopila iz te gospodarsko finančne krize. Amandma Slovenske demokratske stranke poskuša doseči cilj, da bi bili na eni strani zadovoljni tisti, ki so prejemniki socialne denarne pomoči s tem povišanjem, na drugi strani delodajalci in na tretji strani država. In če bi dosegli to, bi bil to optimum, ki ga želimo s tem zakonom doseči. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da je minimalna plača takšna, kot je, bistveno prenizka. Prav tako pa se zavedamo, da zakon, ki ga predlaga Vlada, prenaša breme iz države v celoti na delodajalce. In to je tisto, kar je najbolj vprašljivo in najbolj problematično. Če boste sprejeli amandma, ki smo ga v Slovenski demokratski stranki predlagali, bomo prišli do rešitve, kot sem uvodoma povedal, da bodo zadovoljni delodajalci, tisti, ki so prejemniki minimalne plače, in pa država.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prosim za prijavo. Obrazložitev glasu, mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Hvala lepa. Jaz bom ta amandma podprl. Tudi sam delim stališče s praktično vsemi v tem zboru, da sedanja minimalna plača ne omogoča dostojnega življenja, še zlasti ne tistim, ki delajo tudi fizično za to plačo in imajo pri tem kar nekaj stroškov, ki jih morebiti tisti pisarniški delavci nimajo. Zakaj bom podprl ta amandma? Poleg razlogov, ki jih je povedal kolega Pojbič v imenu poslanske skupine, tudi zaradi tega, ker to vsaj delno blaži eno dejstvo in okoliščino pri sprejemanju tega zakona o minimalni plači, ki je presedan in ki se je prvič zgodila in jaz upam, da zadnjič. To je, da ste predlagali, Vlada, zakon o minimalni plači, ki je neusklajen med socialnimi partnerji, ki ni bil usklajevan s socialnimi partnerji. In doslej po mojih podatkih še nobena novela zakona o minimalni plačni ni prišla v parlament, da ne bi bila predhodno usklajena. Ta amandma vsaj delno blaži in akceptira tudi interese tiste strani socialnih partnerjev, s katerimi se ta rešitev ni uskladila. To je delodajalcev. S tem zakonom prelagate vsa bremena ali večino bremen na njih. Zato je po moje korektno, da popravite ta nedopusten poseg v socialni dialog in v socialno partnerstvo s tem, da podprete ta amandma in da prevalite breme finančnih posledic tega zakona na državo, ne pa na tiste, s katerimi ta rešitev ni usklajena.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 41. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k drugi obravnavi predlagan amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 71 , proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o začasnem znižanju plač funkcionarjev v okviru nujnega postopka. Ker k drugi obravnavi amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti 3. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju v okviru nujnega postopka. Prosim za pozornost v dvorani! Ker k drugi obravnavi amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 19. izredno sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob deseti uri. Hvala lepa in lahko noč.