Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam z nadaljevanjem 32. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: gospa Janja Klasinc, gospa Silva Črnugelj, gospa Renata Brunskole do 20. ure, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti od 14. ure dalje, gospod Tadej Slapnik, gospod Roberto Battelli, gospod Matjaž Zanoškar in gospod Iztok Podkrižnik. Vse prisotne lepo pozdravljam. Nadaljujemo s prekinjeno 27. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Letnega poročila Varuha človekovih pravic Republike Slovenije za leto 2010. Nadaljujemo z razpravo poslank in poslancev o poročilu in predlogu priporočila. Besedo ima gospod Miran Potrč.
Hvala lepa. Gospa varuhinja človekovih pravic s sodelavci, kolegice in kolegi, najprej dobro jutro! Jaz bi izrazil veliko nezadovoljstvo, da smo morali včeraj zaradi zapletov pri točkah dnevnega reda in pri sprejemanju dnevnega reda prekiniti to točko, ker bo najbrž nekaj časa potrebnega, da bomo spet na polno v problematiki, ki pa je skrajno aktualna in bi jo morali obravnavati z največjo odgovornostjo. Jaz bom z nekaj mislimi poskušal k temu prispevati. Najprej hvala varuhinji s sodelavci za izjemno eksaktno, obsežno, konkretno, usmerjujoče poročilo, ki kaže na njihovo delo; kaže na to, da se je sistem varuha človekovih pravic v našem sistemu prijel, da deluje tako pri državljankah in državljanih in kot kažejo stvari v vedno večji meri tudi pri tistih, ki bi se morali odzivati na opozorila glede neustreznih ravnanj. Mislim, da moramo s tem nadaljevati in tudi v Državnem zboru prispevati, kar se da. Menim, da smo v zadnjih letih povečali pomembnost obravnave tega poročila, kar me veseli, in da so tudi s tem povezani rezultati. Meni se zdi izjemno razumljivo, da je varuhinja človekovih pravic v svojem poročilu dala posebno pozornost vprašanjem socialnih, socialno-ekonomskih pravic, bolj kot teh klasičnih človekovih pravic, kar je razumljivo glede na stanje, s katerim se v družbi srečujemo, da se kljub vsem naporom Vlade povečuje delež tistih, ki so na meji normalnega življenja, da je vedno več tistih, ki imajo težave z zaposlitvijo in podobno, in mislim, da je tem vprašanjem prav posvetiti ustrezno pozornost, ker so to temeljna vprašanja, od katerih je odvisna eksistenca ljudi. Mislim pa, da je zelo dobro, da je poleg tega, tako vsaj jaz razumem, varuhinja prvič opozorila, da obravnava v Državnem zboru pravzaprav ni namenjena samo oceni konkretnih problemov, ni namenjena samo temu, ali dela Vlada dobro, ali ministrstva delajo dobro, ali pravosodje, ali policija in podobno, temveč da končno ugotovimo, ali dela dobro tudi Državni zbor. Ker so vsebina, ustrezna medsebojna usklajenost, konkretnost zakonov, ki jih mi sprejemamo, tisto, kar v marsičem pogojuje, kako se uresničujejo človekove pravice v praksi. Glede njihovega uresničevanja sta namreč dve podlagi. Prvo, da imamo neustrezen zakon, ki ga kljub opozorilom leta in leta ne uredimo, ne spreminjamo in ne usklajujemo, ali pa imamo slabo izvajanje. V drugem primeru gre za odgovornost izvršnih organov, predvsem tudi za kontrolno funkcijo Državnega zbora, ampak predvsem za izvršne organe. V prvem primeru gre pa za naše delo. Osebno moram reči, da bi bilo prav, da ugotovimo, da tudi glede vsebine zakonov nismo v celoti zadovoljni, da nam mnogi govorijo, da zakoni še nikoli niso bili tako nepregledni in tako težki za izvajanje, ker imamo podobne stvari urejene še v različnih predpisih, in da k temu najbrž nekaj pripomore tudi obseg sprememb in dopolnitev, ki jih Državni zbor vsako leto sprejema, ter postopki, po katerih jih sprejema. Ti so takšni, da nam mnogokrat ne dajejo veliko možnosti odločanja, ker večina postopkov ni rednih, ampak so nujni in skrajšani postopki. Zato upam, da bo nov Državni zbor, ki bo kmalu izvoljen, v skladu z Resolucijo o zakonodajni politiki, ki smo jo sprejeli, posvetil več pozornosti tudi temu vprašanju. In nekaj upanja je, da bo tudi to prispevalo k učinkovitejšemu odpravljanju problemov, na katere opozarja varuhinja. Še o dveh stvareh bi na kratko spregovoril. Veseli me, da je sodnih zaostankov manj. Veseli me, da se počasi spreminjajo nekatere stvari tudi na področju pravosodja. Seveda nisem zadovoljen, štejem pa to za realen problem, da se vedno več pritožb pojavlja glede kvalitete odločitev, ne pa samo glede zamud in postopkov. Bi pa rad ponovno povedal eno svojih bolečin, ki jih razlagam mnogokrat, kadar o tem govorimo. Ni dobro, da politika vrši pritisk na pravosodje. Ni dobro. In politika ga vrši, V načelnih postopkih včasih utemeljeno, kadar gre za konkretne primere, pa to ni dobro. In v teh štirih letih smo imeli prakso, ko smo dajali tudi na predloge poslancev v obravnavo žive primere, ki še niso bili zaključeni, in zahtevali, da Državni zbor kot zakonodajno telo do njih sprejme svoja stališča. Mislim, da to ni dobro in da tako v bodoče ne bi smeli odločati. In še eno, morda na videz obrobno vprašanje v zvezi s tem. Tako radi govorimo, da v Sloveniji ni več pravne države in da imamo za različne ljudi dva različna pravna sistema. Jaz bi želel, da smo precizni. Pravni sistem je eden, samo eden je, za vse enako velja, vprašanje pa je, ali se za vse enako uveljavlja. In tu je kritika in opozorilo, da se ne uveljavlja za vse enako. Da na neenakost vplivajo sorodstvene vezi, lobiji, kolegiji, slabo delo posameznikov, tudi, če hočete, podkupovanje in podobno. Vse to je res, ampak velja za konkretne razmere, ne pa za ustvarjanje vzdušja, kot da pri nas veljata dva pravna sistema, eden narejen za majhno skupino privilegiranih in drugi za večino ljudi. In zadnje. Veseli me, da smo tudi v letošnjem letu opravili dve stvari, na kateri nas je varuhinja pogosto opozarjala. 1. februarja 2011 smo sprejeli Deklaracijo Republike Slovenije o položaju narodnih skupnosti pripadnikov narodov nekdanje SFRJ v Republiki Sloveniji. Zelo načelen dokument, vendar dokument, ki kaže na spoznanje, da se bo morala Slovenija intenzivneje ukvarjati tudi s tem vprašanjem, zato pričakujem, da bo tako ravnal tudi nov Državni zbor in Vlada, ne pa, da bo to zamrlo. Drugo velja za zakon o izbrisanih. In tretje, jaz bi bil vesel, če bi bilo v tej smeri, da se problemi rešujejo, več storjenega tudi glede najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih, kjer Vlada nima posebej odprtih ušes, da bi te probleme reševala, in upam, da bo k temu nekaj malega prispeval tudi zakon, ki ga imamo na tej seji in za katerega upam, da bo sprejet, ki bi dal enake pravice, kot so jih imeli včasih najemniki v denacionaliziranih stanovanjih, tudi hišnikom. Gospa varuhinja, hvala in še naprej uspešno delo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. [[Ga ni.]] Besedo ima gospod Miro Petek, pripravi pa naj se gospod Franc Bogovič.
Hvala za besedo. Letošnje poročilo varuhinje oziroma njenega urada je zelo obsežno, natančno poročilo in veseli me, da je varuhinja v tem poročilu zaznala tudi nekatere probleme, ki doslej niso bili obravnavani. Na tem mestu bi omenil področje onesnaženosti okolja. Varuhinja je zaznala problem onesnaževanja Mežiške doline in v tem poročilu zapisala, da je bil letni program za izboljšanje kakovosti okolja v Zgornji Mežiški dolini za leto 2010 sprejet šele v juliju leta 2010, sredstva namenjena za sanacijo tega okolja pa so bila močno okrnjena. To pomeni formalno zaviranje programa, saj tako načrtovanih aktivnosti ni bilo mogoče izvesti. Težko je razumeti tudi, kako lahko država sanira zgornjo Mežiško dolino in hkrati dovoljuje dodatno obremenjevanje okolja in tako dalje. Skratka, varuhinja je zaznala tisto ,o čemer smo razpravljali tukaj v Državnem zboru, ko smo predlagali, da bi sprejeli zakon o sanaciji Zgornje Mežiške doline, ker pač ta sanacija, katere okvir je odlok Vlade, enostavno zastaja, in je zgornja Mežiška dolina v zadnjih dveh letih namesto dveh milijonov dobila milijon 200 tisoč evrov, torej 800 tisoč evrov manj. Tukaj gre varuhinji priznanje, vem pa tudi iz terena, da se je veliko pogovarjala z ljudmi, ki živijo v tem obremenjenem okolju v zgornji Mežiški dolini. S področja okolja je zanimiva tudi njena ugotovitev o deponiji gum na Dravskem polju v občini Kidričevo. Kot vemo, je šlo tam leta 2008 za požar na deponiji gum. Ta zadeva je v javnosti precej odmevala in sanacija seveda ni potekala tako, kot bi morala. Investitor je izvajal sanacijo gramoznice v nasprotju z gradbenim dovoljenjem, kot je ugotovila varuhinja. Poglejte, ta investitor, to je Albin Promotion, pa še kar naprej dobiva nepovratna sredstva od Republike Slovenije. Nedavno je iz ribniškega sklada, ki je razdelil 14,6 milijona evrov, ta investitor, Albin Promotion, d. o. o. , ki očitno ne spoštuje zakonov, ki jih postavljamo v Državnem zboru, sicer za neko drugo področje, dobil 110 tisoč evrov. Lahko vidimo seznam, da se iz tega ribniškega sklada delijo prav zanimiva denarna sredstva zanimivim ljudem. Naša nekdanja kolegica poslanka Darinka Mravljak je za svojo firmo Darinka Mravljak s. p. za obnovo neke hiše dobila skoraj da 200 tisoč evrov nepovratnih sredstev, toliko kot dobi poslanec plače v celem mandatu. Vendar to ni vprašanje varuha človekovih pravic. To je vprašanje, kako se ta državni denar deli, komu, po kakšnih kriterijih in kdo so ljudje v komisiji, ki delijo ta denar. Ustavil bi se še pri poglavju spolnih zlorab otrok. Temu ste tudi namenili ustrezno pozornost, seveda pa je vprašanje, koliko ste bili pri tem uspešni. Mislim, da je ta vaš stavek, ki ste ga zapisali, da naša zakonodaja in številni postopki nikakor niso naklonjeni otroku kot žrtvi. Pa me zanima, kaj na tem področju narediti. Gospod Dolčič, vaša desna roka, je nedavno jasno in glasno povedal, da v primeru koroške deklice policija in tožilstvo nista naredila dovolj oziroma sta v teh postopkih naredila veliko napak. Jaz tu pogrešam, pa če lahko na to odgovorite, kaj nam je narediti v Državnem zboru, da tega ne bi bilo oziroma da bi tega bilo čim manj. Ko sprašujemo ministra za pravosodje, ki je zdaj tudi v funkciji ministra za notranje zadeve, ali sta policija in pravosodje na tem mestu naredila dovolj, pravi, da ja, delali so po zakonu, delali so najboljše, vidimo pa, da problem ostaja. Torej, kaj narediti? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Bogovič. [[Ga ni.]] Besedo ima gospod Samo Bevk. [[Ne.]] Besedo ima gospod Milenko Ziherl, pripravi pa se naj gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim predstavnikom Vlade ter varuhinji z njeno ekipo! V vsaki državi ima varuh človekovih pravic pomembno vlogo in si s svojim delom gradi imidž in ugled in po nekaj letnem delu bi to moralo biti neizkrivljeno ogledalo družbe, svarilen prst, ki požuga ob vsaki nepravilnosti, torej ob vsakem kršenju človekovih pravic, in na koncu nekako skala, na kateri trdno stoji neka določena družba. Za varuhinjo ugotavljam, da veliko nalog izpolnjuje in vsekakor bolje opravlja svoje delo kot njen predhodnik. Verjetno pri njej nismo slišali tako omalovažujočih besed, kot je na primer njen predhodnik za določeno zadevo rekel, da je to pač "pičkin dim". Takšnih od nje nismo slišali in to je za pozdraviti. Vsekakor pozdravljam njeno zavzemanje za okolje, ki je bilo do sedaj zelo prezrto. Vsakoletno posebno srečanje, kjer se predstavijo dosežki oziroma pomanjkljivosti, ki so na okoljskem področju še prisotne, je vsekakor za pozdraviti. Tukaj dobro izpolnjuje nalogo, ki jih nalaga Aarhuška konvencija, po kateri morajo biti prebivalci vključeni v vsak poseg v naravo in se o njem smejo izraziti in morda tudi izraziti kakšen dvom. Morda bi vas želel opozoriti, da se še malo pogleda po naši bližnji okolici. V okolici Škofje Loke je namreč Rudnik urana Žirovski vrh v zapiranju in kljub temu, da so bili izvedeni obsežni gradbeni posegi in da se je veliko delalo na njen, še vedno eno od jalovišč ni sanirano, ker je na plazečem terenu in vedno znova nastajajo razpoke. Ministrstvo za okolje in prostor pa ne najde posluha ter predvsem ne najde financ in nekih načrtov, kako sanirati in kako nadoknaditi škodo lokalni skupnosti. Upam, da se bo v ta problem zakopala tudi varuhinja s svojimi sodelavci in bo morda v nekem naslednjem poročilu tudi ta točka bolj obdelana oziroma da bo prišlo do ustreznih ukrepov. Potem bi se zadržal tudi pri sovražnem govoru. Za naslednja poročila se ji materija še kar nabira. V nekaterih primerih je ukrepala, v nekaterih primerih bi se pa dalo še kaj narediti. Morda bi kazalo opozoriti na oddajo kanala Pink, na katerem je v nekem kvazi humorističnem stilu oddaja Tito in Draža, v kateri nekdo igra Tita, nekdo pa igra lik Draže Mihajlovića, ki je skoraj avtentičen originalu in morda obuja neko nostalgijo po nekih že preživetih časih. Meni ne bi bilo prav nič humorno, če bi sedaj gledal precej po vojni nastale oddaje, kjer bi nastopal Hitler ali pa podobni diktatorji. Seveda spada v drugi kontekst Chaplinov film Veliki diktator, ki je nastal pred vojno, po vojni pa tudi verjetno ne bi bil ravno okusen humor na račun nacistov. Seveda gre v tej kvazi humoristični oddaji predvsem na račun Hrvaške, jutri bo pa morda na račun Slovenije ali kakšnega drugega naroda na področju nekdanje Jugoslavije. Šale so neokusne, človeka primerjajo z opico in tako dalje. Pri sovražnem govoru ne moremo mimo našega kolega Grimsa, ko so bili njegovi otroci in njegova družina označena za Goebbelsovo družino. Sebe sprašujem, ali sem naredil prav, ker sem postavil na spletno stran prijeten nedeljski izlet, ko smo se srečali z Grimsovo družino na Blegošu. Sedaj ne vem, ali je moja žena slikala nas skupaj kot prijetno družbo z Goebbelsovimi otroki ali pa so to bili Grimsovi otroci. Kaj hočem povedati? Da imajo tudi Grimsovi otroci pravico, da gredo tja, kamor jih starši peljejo, ali je to prijeten nedeljski izlet ali pa je to maša na največji cerkveni praznik, in je čisto njegova stvar, kako svoje otroke vzgaja. Sovražnega govora je seveda še veliko več in tukaj je zelo težko postaviti ločnico oziroma neko mejo, do kje je kakšna stvar smešna, od kod naprej pa se začne žaljiva vsebina. Za konec bi se ustavil še pri kršenih pravicah, ne samo delavcev in ne samo tistih iz Bosne in Kosova v gradbeništvu, tudi drugod so kršene pravice. Najhuje je, da prihaja do mobinga in pritiskov na delavce, pa si o tem ne upajo poročati. V nebo vpijoče so pa krivice, ki so se dogajale delavcem iz Bosne in Kosova, ko je celo humanitarna pomoč v nekih čudnih vodah za njih izginila. Zastonj je potem, če minister podpisuje sporazum na sporazum, ravno s področja delovne zakonodaje pa priznavanja pravic, če se potem na terenu to ne izvaja. Kaj bi za konec še povedal? Vsekakor želim varuhinji še naprej uspešno delo. Vsak njen uspeh pripomore k temu, da se gradi lik naše države oziroma da se človekove pravice uveljavljajo oziroma da se prepreči kršenje človekovih pravic, da se to zatre že v kali. Čim bolj uspešno bo delala, tem bolj hvaležni ji bomo Slovenke in Slovenci. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič, pripravi pa se naj gospod Jožef Jerovšek.
Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, gospa varuhinja! Vaše poročila je dolgo 400 strani, kar priča o tem, da je stanje na področju človekovih pravic v državi Republiki Sloveniji, ki naj bi bila demokratična in pravna država, zelo slabo. Vsak med nami lahko po pravici pove, da celotnega poročila na 400 straneh ni mogel prebrati, toda verjamem, da so si mnogi vzeli čas in so prebrali tisto, za kar ocenjujejo, da imate prav. In moram vam priznati, da imate veliko prav. 11 let sem v tem Državnem zboru in vsako leto sem poslušal poročila varuhov človekovih pravic in med temi poročili je bilo veliko razlik, ob tem, da je v vašem poročilu zajeta večina tem, večina področij in vaše ugotovitve dobrih in slabih strani, ne glede na to, kdo jih je storil. In vaše poročilo je po moji osebni presoji pošteno. Naj vam povem, da sem se ponoči vrnil iz zasedanja mednarodne parlamentarne unije, kjer sem med 5 člani iz vsega sveta tudi član Odbora za varovanje človekovih pravic poslancev. Naj vam povem, da me je sram, da je bila še do včeraj Slovenija med 39 članicami kršitelji človekovih pravic poslancev obravnavana kot edina evropska država. Pridružila se ji je Romunija. Naj vam povem, da so to ugotovili člani – 5 rednih in 5 nadomestnih članov iz celega sveta –, da nekaj v državi Sloveniji ni prav. Ampak ne bom o tem. Samo povem vam, da me je bilo in da me je odkrito sram. Vaše poročilo v točki 2.3 Omejitev osebne svobode je delno povezano s tem. Govori o pripornikih, obsojencih na prestajanju kazni zapora. Dobro je zapisano, vendar premalo, ker seveda ne zmorete vsega. Vaše poročilo o pravosodju je obširno, a premalo obširno. Še enkrat, vem da ne morete vsega. Če se dotaknem samo točke 2.4.3 Zagotoviti je treba zaupnost obtožnega predloga, dokler z njim ni seznanjen obdolženec. Slovenija je eklatantno edina država, kjer so vsi novinarji že vnaprej seznanjeni, preden je nekdo sploh zaprt. Vsi že čakajo in slikajo. Ne zaprt, samo najden pri nekem kaznivem dejanju. To je eksemplar med 39 državami, še enkrat bom povedal, Kongo, Kinšasa, Ruanda, Togo in potem Slovenija. Vztrajanje pri obdolžilnem predlogu kljub utemeljenosti pritožbe. Krasno poročilo. Še enkrat pravim, žal premalo obširno. In se bom spet vrnil na Slovenijo. Točka 2.10 Delovna razmerja. Kaj pomagajo vaše opozorilo in vaše ugotovitve v točki 2.10.3 Neplačevanje prispevkov za socialno varnost in 2.10.5 Trpinčenje, nadlegovanje in šikaniranje na delovnem mestu? Ugotovitve so. Ali bodo tudi ukrepi na osnovi vaših ugotovitev? To sprašujem tiste, ki jih tule najbrž ni, ki so za to zadolženi. Vi niste tista, ki boste, vi opozarjate na to. Nič se ni zgodilo. Imamo krasno poročilo, pošteno poročilo, ki ga bom potrdil in se strinjam z njim. Ampak kaj nam pomaga, če ni ukrepov? Vaše poročilo v točki 2.14 Brezposelnost. Mislim, pisano je na štirih straneh, zaslužilo bi si jih še dodatnih 100. Še enkrat pravim, vem, da ne zmorete tega. In tisto, kar bo prišlo danes, jutri, v naslednjih dneh pri varovanju otrokovih pravic, ko jih bodo nekateri tako kot do zdaj uporabljali v politični propagandi. O otrokovih pravicah, o katerih pišete v točki 2.15.5 Varovanje otrok pred spolnim nasiljem. Naša stranka je na to opozarjala 11 let. 11 let smo se prepirali. Predsednik naše stranke Jelinčič je dobil opomin in celo izključili so ga iz Državnega zbora, ker je na to opozarjal. Vi opozarjate, pošteno in konkretno. Kdo je kaj naredil in kdo bo kaj naredil?! Hvala, da ste opozorili. Vsaka hiša bi morala to dobiti in prebrati, predvsem pa pristojni ministrstvi. In na koncu. Sem vpleten v človekove pravice, ne samo poslancev, imel sem to čast, da sem nekaj stvari lahko na povabilo srbske skupščine tudi povedal tam, in imel sem čast, da sem aktivno vključen tudi v področje trgovanja z ljudmi, novodobnega suženjstva. Žal je zadnji podatek, ki ga imam, ker imam osebno stalne vezi, ker me to moti, da Slovenija ni več samo tranzitna država, ampak je država, ki je cilj tega trgovanja z ljudmi. Z otroki, s prodajo otrok, s spolnimi uslugami, z uvozom mladoletnih deklet iz Moldavije, Ukrajine, Romunije. Vse podatke imam. In nismo samo tranzitna država, ciljna država smo. 400 strani poročila je vredno podati vsem, še bolj pa tistim, ki so bili odgovorni za to, pa niso storili ničesar, v upanju, da tisti, ki bodo, bodo kaj storili za to. Prvič v 11 letih vam moram reči, gospa varuhinja, da sem vesel tega poročila in da je odkrito, pošteno in odprto. Saj se človek ne more z vsem strinjati, ampak v glavnem ste opozorili na vse napake. Jaz samo to upam, da bo tisto opozorilo, ki je zapisano tule, padlo na plodna tla in se bo začelo nekaj delati proti temu, kar ste vi zapisali. To je cilj tega poročila, ne pa da vsi pametni o njem govorimo tule in razpravljamo in iščemo neke napake. In da se bo Slovenijo izbrisalo med imeni držav, o katerih mora mednarodna parlamentarna unija govoriti. Nisem omenjal imen in jih tudi ne bom, vendar upam, da tega ne bo nikoli več. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek. Pripravi naj se gospod Robert Hrovat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa varuhinja in ostali prisotni v dvorani! Kot vsako leto obravnavamo poročilo varuha, vaše poročilo, in mislim, da je to poročilo najobsežnejše. To je hkrati dobro, ima pa tudi nekaj omejitev, kajti to bi plediral za bodoče. V nedogled, preko vseh dimenzij se poročilo ne sme širiti, ker izgubi osnovni pomen, ker potem toliko manj ljudi pogleda tako poročilo. Tako da je treba nekatere marginalne zadeve izločati, vendar je to pravzaprav problem v času računalnikov, ko je vse v računalniku, pa se samo dodajajo nove vsebine iz leta v leto. Hkrati pa to poročilo kaže na pazljivo, pedantno opravljeno delo, vendar bi se tudi sam dotaknil, tako kot moji predhodniki, nekaterih zadev. Etika javne besede v povezavi s človekovim dostojanstvom, ki ga je pravzaprav Ustavno sodišče reafirmiralo. Mislim, da bo vaše delo v bodoče lažje, kajti imate zaslombo, imate pravni akt, ki afirmira človekovo dostojanstvo in seveda pove, da zaradi človekovega dostojanstva ni možno česarkoli početi, kljub temu, da to počnejo mogočneži današnjega časa. Da so meje, ki se jim reče človekovo dostojanstvo, ki so jasno zapisane tudi v slovenski ustavi in jih je treba spoštovati. Glede etike javne besede in tega, kar se je pri nas uveljavilo kot sovražni govor, sem pravzaprav razočaran, ker je bilo v preteklem letu v tej dvorani izjemno dosti nestrpnosti in tokrat iz vrst vladajočih. V celem mandatu. Ne rečem, da niso bile včasih tudi morda obrnjene pozicije, ampak takrat so pristojni organi seveda izjemno ostro reagirali, če se je kdo spozabil, spomnim se nekaterih primerov. Ko pa smo v tem mandatu doživeli, da je vodja poslanske skupine največje vladne stranke napadel poslanca Gorenaka za slovenskega Džugašvilija, Stalina, zločinca, pa ni bilo nikjer nič. To sta nezaslišani nestrpnost in žalitev, ki bi morali iti tudi do vaših ušes, pa je nisem zasledil, čeprav smo opozarjali, protestirali znotraj hiše in seveda, še enkrat pravim, vas tudi z najnovejšo odločbo o spoštovanju človekovega dostojanstva take stvari zavezujejo. Drugo. Sedaj že bivši poslanec je mene osebno napadel za kapota v nacističnem taborišču. Koalicija je solidarno podpirala in takšne stvari gredo mimo. In če se v tej hiši tako nestrpno in izključevalno širi nestrpnost, potem se seveda ne moremo čuditi, da je teh pojavov tudi v družbi veliko, saj nekateri domnevajo, da je to upravičeno, dovoljeno. Kolega pred menoj je že govoril o tem, da se ponekod reklamirajo simboli, ki so simboli nestrpnosti, totalitarizma vseh vrst in mislim, da je po tej odločbi Ustavnega sodišča tudi pri nas zavezano, da bi kdorkoli o čem takem karkoli pozitivnega rekel. Drugo, kar se mi tudi zdi povezano s človekovim dostojanstvom, je vaše obširno poglavje o pravosodju. Ko gledam povzetke in predloge, kaj priporočate, sem pravzaprav začuden, da poleg tega kar predlagate, predlagate pa pripravo sprememb Kazenskega zakonika, s katerim se bo inkriminiralo vsiljivo in psihično nasilno vedenje [[zalezovanje]] , s čimer se v celoti strinjam, in sedaj bomo na današnji seji za to točko obravnavali spremembe Kazenskega zakonika, pa bom še enkrat šel posebej gledati, kako vam je Vlada oziroma minister Zalar prisluhnil, vendar me čudi, da med vašimi priporočili ni nečesa, kar bi na nek način dalo upanje ljudem, ki so v tej državi tako nastradali, da so postali dobesedno sužnji, ki niso dobili plač, plačanega dela. Ker je v tej državi prišlo do ropa državnega premoženja skozi banke in nekatere programe, kot so avtocestni in tako naprej, in je toliko ljudi prišlo na rob preživetja. Glejte, ne vem če ste, gospa varuhinja, zasledili izjavo dr. Urbana Vehovarja v oddaji Studio ob 17h, ko je govoril, da je to, kar se dogaja v naših bankah, se pravi tajkunski krediti in vse to, in posledično dokapitalizacije, zločin. Mislim, da je prav, da se sociolog izrazil na ta način. In če se je zgodil zločin, so tudi storilci. In storilce bi bilo treba seveda tudi inkriminirati in preganjati. Mi pa smo doživeli s strani Vlade sedaj v Kazenskem zakoniku blažev žegen, ki oškodovanje družbene lastnine inkriminira za kaznivo dejanje tam do pet let. Ne, gospe in gospodje, gre za veleizdajo države, za napad na neodvisnost in napad na državo. Kajti 350. člen sedanjega Kazenskega zakonika pravi, da je, kdor s svojim ravnanjem spravi državo v podrejen položaj proti drugim državam, napadel neodvisnost države in se kaznuje. To je samo eno stopničko bolj hudo dejanje od veleizdaje domovine. In zaradi tega mi predlagamo v novem kazenskem zakoniku za kaznivo dejanje napad na finančni sistem države, suverenost države in teh primerov je v našem finančnem sistemu ogromno. Ne vem, kako se bo individualiziralo, vendar se je to zgodilo. To se je zgodilo. In pričakujem na tej seji javno podporo, da se to inkriminira, gospa varuhinja. Kajti o tem amandmaju bomo danes razpravljali. Seveda je zaradi tega, kar se je zgodilo na finančnem področju, posledično kršeno človeško dostojanstvo deset in sto tisoč Slovencev in proti temu v svetu in pri nas demonstrirajo z gibanjem 15. oktober. Proti finančnemu pohlepu. In, gospa varuhinja, v okviru tega se je zgodil še en napad na človekovo dostojanstvo. Bral sem, da je šel tem, ki demonstrirajo in so demonstrirali v soboto za pravični cilj, tudi v Sloveniji na treh krajih govoriti ljubljanski župan, ki je sinonim za finančni pohlep in poslovni pohlep, Saj vendar vemo, kaj grozovitega je komisija Alenke Jeraj že ugotovila, kaj se dela, in zaradi tega pohlepa trpi tisoče Slovencev. Mislim, da bi ta cinizem, da gre taka oseba govoriti tem, ki stavkajo za pozitivni cilj, zahteval vašo reakcijo, saj vam je vendarle jasno, da sinonim finančnega pohlepa ne more nagovoriti tistih, ki se borijo proti finančnemu pohlepu. Tako da, veliko je stvari, ki bi jih bilo treba. Gospa varuhinja, upam da se boste do teh stvari pozitivno opredelila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Robert Hrovat, pripravi se naj gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar. Gospod Hrovat, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni vsi! Vsako leto obravnavamo poročilo Varuha človekovih pravic in ugotavljam, da je vsako leto to gradivo obširnejše in tudi kvalitetnejše pripravljeno. In moram reči, ob prebiranju tega letnega poročila za leto 2010, ki je pač že eno leto oddaljen od takrat, ko so se ti dejanski problemi tudi dogajali, in verjamem, da se je v tem času kakšna stvar tudi že spremenila oziroma izboljšala, sploh na področju, ki ga želim jaz izpostaviti, torej področju dela, družine, socialnih zadev, ampak ko primerjamo poročili za leto 2009 in 2010, lahko ugotovimo, da se predlogi iz leta v leto ponavljajo, da se problemi ponavljajo, da se revščina povečuje, da se brezposelnost povečuje in še in še bi lahko naštevali, predvsem na tem področju, o katerem želim govoriti. In kaj mi kot poslanci lahko storimo, da bi to stanje izboljšali? Mi imamo škarje in platno v rokah. Državni zbor je tisti, ki mora sprejemati zakonodajo, na katere pomanjkljivosti opozarja varuhinja človekovih pravic. Jaz bi pričakoval v tem času, torej v zadnjih treh letih te vlade, večjo angažiranost s strani vlade, morda večjo angažiranost tudi s strani parlamenta, nas vseh. Ne samo koalicije, tudi nas. Na to je opozorila tudi varuhinja človekovih pravic v svojem uvodu, ko je rekla, da bi pričakovala, da bomo poslanci odreagirali večkrat in tudi večkrat izpostavili te teme, ki dejansko zadevajo ljudi, ki so v stiski in ki si se soočajo s problemi, ki so opisani. Jaz bi rad nekaj več rekel o področju dela, družine, socialnih zadev in invalidov, in sicer je kar nekaj zadev opisanih v tem poročilu. Če se dotaknem samo delovnih razmerij. Jaz mislil, da je prav, da se tukaj pogovarjamo tudi o zelo konkretnih zadevah, o ugotovitvah, ki jih je varuhinja zapisala v to poročilo. Jaz sem pri predstaviti stališč poslanskih skupin opazil, da se je zelo pavšalno govorilo o vseh zadevah. Jaz bi se pa rad dotaknil res nekaterih zelo konkretnih stvari, ker se mi zdi to zelo pomembno in edina možnost je tukaj v parlamentu, da se o teh stvareh tudi pogovarjamo. Varuhinja v tem poročilu piše, da je ključna vprašanja prijav možno opredeliti po področjih: trpinčenje na delovnem mestu, neizplačevanje plač, neplačilo prispevkov za socialno varnost, nezakonite odpovedi pogodb o zaposlitvi ter nezagotavljanja varnosti in zdravja pri delu. Če potegnemo črto pod vse te ugotovitve, lahko rečemo, da je v naši državi res nekaj hudo narobe, če se samo na področju delovnih razmerij vse to ugotavlja. Potem nadaljuje še bistveno bolj konkretno. Pravi, da je treba urediti nejasne razmejitve in pristojnosti med Inšpektoratom Republike Slovenije za delo, Inšpektoratom za javno upravo in Inšpektoratom Republike Slovenije za obrambo proti domnevnem trpinčenju zaposlenih na Ministrstvu za obrambo. Tudi to je vprašanje, s katerim se je treba konkretno soočiti. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve in Inšpektorat Republike Slovenije za delo morata uskladiti prakso ravnanja o pritožbah zoper odločbe in ravnati enotno v zvezi z zadržanjem učinkovanja izredne odpovedi po Zakonu o delovnih razmerjih. Zelo konkretna ugotovitev, zelo konkretni apel. Inšpekcijske službe je potrebno okrepiti. Pri družbah, katerim je država dovolila odlog plačila prispevkov za ZPIZ, naj država pokrije neplačane prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. To je zelo konkretna stvar, ki bi se je bilo treba lotiti, ampak se je nismo. Vlada mora takoj sprejeti ukrepe, ki bodo delodajalcem omogočili neplačilo prispevkov za socialno varnost zaposlenih. Torej, očitno se to dogaja. Urediti se mora plačevanje dodatka za dvojezičnost vsem delavcem, ki delajo na uradnih dvojezičnih območjih in ne le nekaterim skupinam. In tako naprej. Kar se tiče pokojninskega in invalidskega zavarovanja, varuhinja ugotavlja, da se je število obravnavanih zadev na tem področju v primerjavi z letom 2009 zmanjšalo in to je pozitivno. In prav je, da tudi tiste stvari, ki so se dejansko izboljšale, tudi na glas povemo. Ampak še vedno varuh predlaga naslednje ukrepe: Vlada mora zagotoviti, da bodo pristojni državni organi pravočasno pripravili vse strokovne podlage za sprejetje sprememb predpisov, ki jih zahtevajo odločitve Ustavnega sodišča; Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije naj zagotovi ustrezno dodatno usposabljanje članov svojih organov, ki odločajo o pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. In tako naprej. Tudi pri socialnih zadevah so zelo konkretno izpostavljena določena področja. Nujno je treba spremeniti zakonsko določbo, ki sankcionira upravičenca do izredne denarne socialne pomoči v primerih, ko pravočasno ne predloži dokazila o namenski porabi sredstev. V primeru zamude mu socialna pomoč ne pripada kar 18 mesecev, čeprav v tem času dejansko nima sredstev za preživetje. To je priporočilo varuha. Če nadaljujem pri centrih za socialno delo. Le-te morajo vsakemu upravičencu izdati potrdilo o predložitvi dokazil za uveljavljanje socialnovarstvenih pravic, da se zmanjša možnost za nenamerne napake upravičencev in poveča pravna varnost v postopkih. To je problem. S tem sem se tudi sam soočil v poslanski pisarni, ko mi je nekdo te stvari razlagal. Možnost za dodelitev socialne pomoči naj se zagotovi tudi v elektronski obliki. V tem času, v katerem živimo, je to neka logična posledica. In tako naprej. Kar se tiče brezposelnosti, je bilo nekaj manj pobud s tega področja, ampak še vedno so priporočila. Zmanjšanje čakalnih dob za vključitev v program zaposlitvene rehabilitacije. Sploh v tem času, ko je res veliko brezposelnih. Povečanje števila javnih del preko programa javnih del, ki bo upošteval tako potrebe izvajalca javnih del kot brezposelnih oseb. In tako naprej. Tudi na področju varstva otrokovih pravic, o katerem je že kolega Petek prej govoril, je enostavno kar nekaj stvari, ki jih varuh predlaga. Izboljšati je treba obravnavo otrok, ki potrebujejo pedopsihiatrično zdravljenje na varovanih oddelkih. Predlaga se ponovna ustanovitev specializiranih družinskih sodišč. Spremeniti je treba zakon, ki ureja pričanje otroka kot privilegirane priče, upoštevajoč, ali je otrok žrtve ter vrsto kaznivih dejanj, kjer mora pričati. V nobenem primeru pa sodišče ne sme siliti otroka v pričanje. To je sedaj možno, če je otrok mlajši od 15 let in to zahteva sam obdolženec. In tako naprej. Torej, jaz sem želel povedati nekaj zelo konkretnih stvari, ki jih priporoča varuhinja in mislim, da je to mesto, kjer se je pač treba o teh stvareh pogovarjati. Poglejte, v samem uvodu, ko je varuhinja govorila o nadzoru in ugotavlja, da vsako leto na področju človekovih pravic le-to postaja vprašanje nadzora. Zdaj pa nadaljuje: "Nadzor ne deluje, deluje slabo in ni učinkovit." To je zapisano v samem poročilu. Tudi pomanjkanje inšpektorjev je torej tisto, ki pripomore k temu. Jaz tudi ugotavljam, da je vse več anonimnih prijav. Tudi vse več anonimnih vprašanj Varuhu človekovih pravic, saj tako izhaja iz tega letnega poročila. Ugotavljam tudi to, da med ljudmi enostavno vladata zmeda in strah pred prihodnostjo. Tukaj se pa moramo vsi mi ustaviti in zamisliti. Treba bo odreagirati, sploh na teh najbolj izpostavljenih področjih. Za konec morda samo še ugotovitev namestnika varuha na Odboru za delo, družino in socialne zadeve, da Slovenija ni več pravna in socialna država. To je bilo zelo eksplicitno izrečeno in tega sem se jaz ustrašil in lahko ugotovim, da to vse pove o politiki, ki se pač ta trenutek izvaja. Jaz sam na poročilo, ki smo ga dobili, ki smo ga lahko primerjali tudi z ostalimi iz prejšnjih let, nimam nobenih pripomb, se zahvaljujem, ker je kvalitetno pripravljeno, verjamem pa oziroma upam, da se bo v naslednjih letih le-to tanjšalo in ne debelilo, kot se dogaja zdaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar, pripravi se naj gospod Silven Majhenič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Najprej pohvala gospe varuhinji zaradi očitnega napredka v poročilih. Podobno kot varuhinja opažam tudi sama, da ostajajo predlogi in priporočila varuha večinoma brez ustreznih ukrepov tistih, ki bi jih morali uresničiti. V poročilu pogrešam pregled nerealiziranih predlogov in priporočil varuha, zato upam, da bodo kadrovske in finančne ovire, ki naj bi to pomanjkljivost poročila povzročile, v prihodnje odpravljene. Sama bi želela opozoriti na področja kršenja človekovih pravic, ki prizadenejo človekovo zdravje, njegovo socialno varnost in dostojanstvo, ter s tem neposredno vplivajo na življenja ljudi. Gre za kršenje pravic delavstva do zdravega in varnega delovnega okolja. Slovenija je še vedno v evropskem vrhu po številu delovnih nesreč. Poklicne bolezni obolelim delavcem v Sloveniji še vedno niso priznane. Delodajalci, ki proizvajajo invalide, niso z ničemer kaznovani. Pristojna ministrstva in nadzor že dvajset let ne delujejo ustrezno. Neplačevanje plač in prispevkov, čeprav je bilo o tem veliko napisanega in čeprav gre za kaznivo dejanje, še vedno ni sankcionirano. Problem, ki sem ga izpostavila, so si kot vroč kostanj podajali Ministrstvo za delo, družino in socialne zadev, Ministrstvo za finance, Ministrstvo za pravosodje in Ministrstvo za gospodarstvo. Vlada je ustanovila tudi medresorsko komisijo, ki naj bi ta problem rešila. Na komisijo so se pristojni ministri sklicevali vsakič, ko sem jih vprašala, kdaj bodo rešili probleme neplačevanja plač in prispevkov. Niti komisija niti ministri niso doslej naredili potrebnih korakov za rešitev problema. Področja, ki bi tudi morala biti v ospredju priporočil Varuha človekovih pravic, so še kršenje pravic prebivalstva do zdravega naravnega okolja, do dostopa do zdravljenja in do socialne varnosti. Del teksta vsebuje prav to tematiko. Kapital še kar zastruplja naše naravno okolje in škodljivo vpliva na zdravje otrok in tudi odraslih. Otroci in starejši so izpostavljeni preveliki koncentraciji svinca, prašnih delcev in drugim škodljivim snovem. Opravlja se meritve, ki to dokazujejo, nihče pa za škodo na zdravju prebivalstva ne odgovarja in skoraj nič se ne spremeni. Bela knjiga Evropske unije za področje zdravstva, usmeritve Svetovne zdravstvene organizacije in listine, s katerimi se je Slovenija zavezala k oblikovanju univerzalnega zdravstvenega varstva, se ne uresničujejo. Če bi se, bi bil prav vsakemu državljanu zagotovljen dostop do zdravljenja iz javnih sredstev, ne glede na njegovo zmožnost plačila prispevkov. Če bi se, bi poslanci, ki sedijo v Odboru za zdravstvo podprli moj nedavni predlog za črtanje 78.a člena Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, pa ga niso. Tudi ne poslanci obeh strank, ki nosita v nazivu besedo "socialni". Omenjeni člen ukinja pravico do zdravljenja, razen nujnega, samostojnim podjetnikom, njihovim družinskim članom in tudi otrokom, ki so zavarovani po njih, četudi te osebe iz opravičljivih razlogov ne zmorejo plačati prispevkov za zdravstveno varstvo. Tako ostaja vsak dan okoli 8 tisoč državljanov, tudi otrok, nosečnic in starejših, brez pravice do zdravljenja iz javnih sredstev, razen nujnega zdravljenja. V Sloveniji je dostop do zdravljenja iz javnih sredstev onemogočen še številnim drugim, najbolj revnim skupinam prebivalcev. Med njimi je še posebej veliko starejših ljudi, ljudi z nizkimi pokojninami in plačami ter samskih žensk, ki si ne morejo privoščiti dopolnilnega zavarovanja. Namesto sistemskih ukrepov zdravstvene in s tem povezane socialne varnosti nam je poslanka na Odboru za zdravje ponujala zdravljenje revežev v prostovoljnih ambulantah, miloščino, češ da smo se že pred leti odpovedali univerzalnemu zdravstvenemu zavarovanju. Sprašujem se, kdo v tej državi se je odpovedal univerzalnemu dostopu do zdravljenja. Večina državljanov zagotovo ne! Zato upam, da bo v prihodnje med predlogi sprememb v poročilu Varuha človekovih pravic tudi zahteva po univerzalnem zdravstvenem varstvu in po ukinitvi 78.a člena Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Poročilo bom podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Silvenu Majheniču, pripravi naj se gospod mag. Radovan Žerjav.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana varuhinja, minister! Vse se vrti okrog nespoštovanja zakonov, v katerih zagotovo ne piše, da se delavcem ne izplačuje plač, da se jim ne plačuje prispevkov v pokojninsko blagajno, da se jih goljufa, ko dobijo plačilno listo, ki beleži na nje odtegljaje za plačane prispevke, ki pa niso plačani. Skratka, gre za nespoštovanje zakonov, ki so sicer dobri, vendar se nikogar ne sankcionira za neupoštevanje, kar varuhinja v svojem poročilu tudi zaznava. Vsi poznamo napake in ponujamo tudi rešitve, vendar, kot vidimo, tisti, ki so bili do zdaj odgovorni za vodenje države, niso hoteli prisluhniti in so trmasto vztrajali na rešitvah, ki so peljale države v vedno večjo bedo. Tudi to je v poročilu varuhinje na nek način skozi različne teme pojasnjeno. V vseh temah, ki jih obravnavamo v Državnem zboru, se na nek način dotikamo človekovih pravic, in bilo bi za pričakovati, da se teme uskladijo v Državnem zboru in ne na referendumih. Kar nekaj zakonov, ki so šli na referendum, je bilo v glavnem dobrih, ampak vedno se najde kakšen člen, ki pa ni bil sprejemljiv za večino in je zakon padel na referendumu. To je seveda pravica ljudi. Tako gre za pokojninsko reformo, ki ji je manjkalo nekaj malega do uskladitve s socialnimi partnerji, pa bi bila sprejemljiva za vse. Ljudje so zakon zavrnili. Tako gre v zakonu o malem delu, kjer bi lahko izvzeli študentsko delo in delo na črno, kjer je bila moteča le sosedska pomoč. In kdo je sedaj za to kriv? V Slovenski nacionalni stranki smo sigurni, da koalicija in tisti, ki so sodelovali pri sprejemanju zakonov, ki jih je narod zavrnil. V Državnem zboru se zelo rado omenja sovražni govor. V istem trenutku pa se pozablja, zakaj je bil kakšen neprimerni stavek izrečen. Ker če se izreče drugače, ga vsi preslišite. V glavnem gre za zadeve, ko se govori o krajah in goljufijah raznih predsednikov uprav, nadzornih svetih, o škodljivih menedžerskih prevzemih, ko se izčrpava podjetja, banke, državo na nedopustni način, ko so zatajili organi odkrivanja, pregona in sodstvo. Koga pa ti ogrožajo, zaradi katerih gredo ljudje na ulice, pa nikogar ne skrbi. Tega še nisem slišal, da bi šli na ulice zato, ker je poslanec v Državnem zboru rekel, da bo treba tiste, ki so zaradi lastnih interesov spravili ob službo na tisoče delavcev in v bedo njihove družinske člane. Teh pa ne bi smel nihče omenjati. Ste pa takoj za to, da se preganja tistega, ki na nepravilnosti opozarja. Verjamem, da je varuhinja kritična do sovražnega govora, vendar bi bilo prav, da kot strokovnjakinja na tem področju oceni zadevo objektivno in ne le na predlog kritikov iz opcij, ki so ji blizu. Vsi smo krvavi pod kožo in velikokrat kdo izreče kakšno krepko, ki je jaz osebno nikoli ne uporabljam, pa se nič ne zgodi. Kajti lažje je ocenjevati druge kot sebe in odvrniti s kritiko na drugega s sebe. V poročilu ste zapisali kritiko glede namestitve obsojenca v poseben prostor za 12 ur, ker je uničeval inventar, grozil delavcem in obsojencem. ZIKS je sicer jasen, ampak če ne gre drugače, se pač postopek ponovi. To najbrž vedo vsi v zavodih. Kljub razgovoru z vodjem operative in psihiatrov, obsojenec ni prenehal z namenom kršitve hišnega reda. V poročilu navajate, da gre za kršitev ZIKS in da bi se moral razgovor ponoviti. Kaj pa, če ne gre? Tukaj bi pričakoval, da ponudite rešitev.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav. Pripravi naj se gospa mag. Majda Potrata.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana varuhinja, gospod minister, kolegice in kolegi! Tudi sam sem mnenja, da je to poročilo varuhinje dobro. Žal pa imam občutek, da bo še enkrat več to poročilo obravnavano, ker je tako v pravilih igre, da to poročilo Državni zbor mora obravnavati, da bomo vsi veseli, da bo ta formalnost čim prej končana in da bo potem teklo vse tako, kot je bilo do sedaj. Imam občutek, da so ta poročila varuhinje več ali manj samemu sebi namen. Da gre zgolj za neko formalnost, ki pa nima prav nobenega učinka na nobeno področje, ki ga to poročilo na nek način obsega. Jaz bi rekel, da je to poročilo ogledalo naše pravne države ali pa, če hočete, ogledalo našega družbenega sistema. Sedaj lahko vsi tiščimo glavo v pesek, kot se temu reče, in čakamo, da hitro mine ta obravnava, ali pa se resnično zamislimo nad vsem tem in ugotovimo, ali je možno v prihodnje kaj spremenit. Jaz mislim, da slednje, mora pa biti za to politična volja. Skoncentriral bi se predvsem na dve ali tri točke iz tega poročila, ki jih po moji oceni zelo dobro odseva. Točka 2.10 Delovna razmerja, kjer veliko pišete o dogodkih, ki smo jim bili vsi priča preko TV zaslonov. Zgodbe so se dogajale tako rekoč kot nekakšen resničnostni šov. Od dogodkov v gradbeništvu, predvsem povezanih z domačimi, našimi zaposlenimi, torej državljankami in državljani Slovenije, kot tudi tistimi zaposlenimi, ki so prihajali iz drugih držav, predvsem iz držav zahodnega Balkana, ki so bili tu še posebej izpostavljeni. In človek je dobil občutek, da naš sistem, ne samo pravna država, ampak celoten sistem pristojnih organov preprosto ni imel odgovorov, ni imel rešitev. Človek je dobil občutek, kot da se to ne dogaja v Sloveniji, ampak da se to dogaja v kaki drugi državi in da to mi spremljamo nemo in križem rok in bomo pač počakali, da se bo zgodba končala. Vzporedno s tem pa so se nam glavni akterji teh zgodb smejali s televizijskih ekranov. In spet se ni zgodilo nič. Vmes se je morda zgodila kakšna spektakularna televizijska kriminalistična preiskava, morda so spisali tudi kakšno kazensko ovadbo, morda v tem času še kakšno več, po moji oceni celo preveč, 20, 30 kazenskih ovadb. Ampak tu zadeve obstanejo. Tu se zadeve ustavijo, aktivnosti praktično padejo na nič in epiloga takih zadev ne najdemo. Čas teče, akterji pa se lepo svobodno sprehajajo po lepi Sloveniji in se nam smejijo v brk. To so zgodbe, ki pri ljudeh ustvarjajo dvom v to, da naš sodni sistem oziroma pravna država, kakorkoli bi temu rekli, sploh funkcionira. Vsi dobivamo občutek, da pravice ni, da pravičnosti ni in vse to se potem jasno odraža tudi na vseh ostalih segmentih države. Zanimiva je tudi zgodba o inšpektoratu. Sam sem v tistem času, ko so se dogajali ti tragični dogodki, če temu tako rečem, v gradbeništvu, večkrat poskušal spodbuditi, da bi se vendarle na Inšpektoratu za delo kaj premaknilo. Hvala bogu, da je potem vendarle prišlo do zamenjave glavnega inšpektorja, ampak zdi se mi, da prepozno. Dobil sem občutek, tudi iz svojih prejšnjih izkušenj, da je bil ta inšpektor v tej državi zadolžen predvsem za to, da je pri zaposlenih, tudi tistih, ki niso najbolj pomembni, iskal, ali so imeli čelade na glavah, ni pa reševal ali pa ni hotel reševati – najlažje je reči, da ni zakonske podlage in da jaz nisem nič kriv za to –, ni se torej spuščal v zgodbe, ki pa so bile v nebo vpijoče, ker je prihajalo do eklatantnih kršitev delovnopravne zakonodaje in še česa drugega. In seveda je najenostavneje preprosto reči: Jaz nisem od tu, jaz nič ne vem, jaz nisem pristojen. Mimogrede, zdi se mi, da nasploh inšpekcije v tej državi ne delujejo tako, kot bi morale delovati. Ukvarjajo se z minornimi primeri, ki so nepomembni, čeprav bi jih seveda bilo treba obravnavati, toda še pred temi minornimi primeri bi bilo treba obravnavati tiste prave primere. Tistih se pa žal ne lotijo. Moja ocena je, da bo tudi v prihodnjem mandatu treba posvetiti sami organizaciji inšpekcij v Sloveniji malo večjo pozornost. Po moji oceni jih je treba združiti pod eno kapo, ne da je to vse razmetano naokoli, imamo cel kup glavnih inšpektorjev, zadeve pa ne funkcionirajo. Drugo področje, ki pa je zelo povezano s tem področjem, o katerem sem govoril, pa je področje 2.4 Pravosodje, ki govori o izvršbah, govori o insolvenčnih postopki in tako naprej, kjer seveda ključna kritika spet leti na pravno državo, na pravosodje, na počasne postopke, na zavlačevanje, skratka, da se zadeve ne rešujejo, kot bi seveda gospodarstveniki to pričakovali. Človek bi pričakoval, da bi na vse te očitke, za katere vsi vemo, vsi se zavedamo, da zadeve ne tečejo, tukaj v Državnem zboru dajali odgovore na ta vprašanja. Nekaj jih je bilo. Ocena je seveda subjektivno-objektivno, kako ti ukrepi delujejo, menim pa, da bi bilo moč storiti več, predvsem pa bi morala več storiti ministrstva kot taka. Sami smo vložili nekaj primerov, ravno v zadnjem času, ki so odgovor na te probleme, o katerih govorim. Na tej seji bomo v tretji obravnavi obravnavali Zakon o gospodarskih družbah, ki je ravno posledica teh dogodkov, ko so nekateri skoraj od boga dani menedžerji, lastniki in tako naprej pripeljali svoje zgodbe na kraj, na rob, delavce zmetali na konec, vzporedno pa seveda že ustanavljali nove firme, nova podjetja, brez da bi jih za karkoli obravnavali. Zdaj, post festum, je cel halo. Združenje nadzornikov, združenje menedžerjev in ne vem kdo vse, vsi skačejo v zrak, da je to protiustavno in ne vem kaj vse. Vprašanje je, ali hočemo v tej državi kaj spremeniti. Ali hočemo kaj v tej državi spremeniti? In moja ocena je, da ja. Tudi na osnovi tega poročila varuha bi Državni zbor moral odreagirati predvsem na te sistemske probleme, na katere se opozarja. Večina, da ne bom rekel vse, pripomb ali pa opozoril s tega poročila leti ravno na pravno državo. Tako ali drugače, seveda zdaj govorimo o celotnem pravosodnem sistemu. Prejšnji teden smo poslušali in se seveda absolutno, brez nadaljnjega strinjam, da moramo biti politiki pozorni, pazljivi pri tem, kako gojimo ta odnos do sodstva, do tožilstva in tako naprej, da ščitimo to neodvisnost in vse skupaj. Jaz se seveda absolutno strinjam s tem in moralo bi biti tako, ampak če je toliko stvari narobe in če toliko stvari ne gre prav, potem je najbrž ta dom tukaj kriv oziroma odgovoren za to, da nekaj spremeni. Če pa ne bo sprememb, pa tudi sprememb ne bo. Brez sprememb ni sprememb, se temu reče. Jaz sem sicer prepričan v to, da bo razprava, ki je že bila v zraku in je velikokrat vedno znova odprta, da se bomo v tej družbi vendarle morali začeti resnično pogovarjati o trajnem mandatu sodnikov in najbrž na ta način tudi doseči to – ne to, da se bo politika vmešavala v neodvisno sodstvo, absolutno ne, to sem absolutno proti –, ampak da bomo na ta način prisili notranji ustroj, da bo bolj učinkovit, da bo bolj strokoven, sistem sam od sebe, tako kot nekateri drugi primeri, recimo visoko šolstvo, kjer imajo tudi profesorji neke obveznosti, da napredujejo, da so iz dneva v dan boljši. Tudi to je treba doseči v sodstvu, tožilstvu in tako naprej, da bodo ta poročila v naslednjih letih tanjša, kot so sedaj, da bodo imela manj strani. To bo potem tudi odraz, da pravna država v tej državi deluje bolje. In še nekaj. Pod šifro človekovih pravic. Ne dolgo tega smo spremljali po televiziji aretacijo skupine – saj ne vem, kako bi jih imenoval – ljudi, ki so se ukvarjale več kot očitno s trgovanjem z belim blagom, kot se reče, z ljudmi. Bil sem zelo pozoren in sem hotel videti te ljudi na teh posnetkih, na tem predvajanju po televiziji, da bi videl enega od teh ljudi, pa so bili tako zaščiteni s trakovi, z varnostniki, s policaji in ne vem kaj, da preprosto ni bilo moč videti nobenega od teh trgovcev z belim blagom. Če potegnem paralelo z nekaterimi drugimi kriminalističnimi preiskavami, pa lahko ugotovimo, da so prišle kamere praktično v stanovanja tistih, ki so bili preiskovani. V stanovanja in še več. In mislim, da to tudi ni pravna država oziroma je to ponovno dokaz, da imamo dve pravni državi. Na eni strani blazna zaščita res tistih prvovrstnih kriminalcev, na drugi strani pa medijski šov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana varuhinja, namestniki, gospod minister, gospa generalna sekretarka, kolegice in kolegi! Četrtič se mi ponuja priložnost za razpravo o poročilu Varuha človekovih pravic za leto 2010. Skušala se bom izogibati tistim rečem, o katerih sem že govorila ob teh priložnostih, in odpreti svoj pogled na to poročilo, tudi s tega vidika, da se nam mandat končuje in da se neko obdobje izteka. Pritrjujem vsem tistim, ki so zaznali, da se obravnava varuhovega poročila v Državnem zboru zelo spreminja in to v dobro. Ko sem prišla za poslanko, smo obravnavali poročilo za tri leta nazaj, zdaj samo za eno leto nazaj, se pravi za končano leto, in k sreči imamo obravnavo poročila za leto 2010, ko se nam mandat izteka, ko lahko že vidimo kaj je ta vlada v odzivnem poročilu menila o priporočilih Varuha človekovih pravic za minulo zaključeno leto. Obravnavo poročila jemljem kot nadvse odgovorno delo, saj če ne bi bilo tako, potem ne bi bilo v Zakonu o varuhu človekovih pravic Državnemu zboru naloženo, da vsako leto poročilo obravnava. Tisto, kar se mi zdi še posebej pomembno poudariti, je to, da je v tem mandatu Vlada stopila korak naprej pri priznavanju pomembnosti tega poročila s tem, da je varuhinji omogočila predstavitev poročila tudi na seji Vlade in pričakovala bi, da bi se te stvari odvijale v čim boljšem sodelovanju. Tudi s strani Varuha človekovih pravic so storjene pobude oziroma je pobudnik za krepitev dialoga med različnimi inštitucijami in samo na tak način bo več tistega, o čemer je govoril mag. Žerjav, ko je govoril o tem, da bomo vsi srečni, ko bo tega konec. Če sama pogledam nazaj, se mi zdi, da vsaj v treh točkah varuh lahko sklene svoje delo z zagotovo dobrim občutkom, da je s svojimi pozivi in tudi ponavljajočimi se priporočili vendarle nekatere probleme pomagal razrešiti. To je zagotovo sprejetje zakona o izbrisanih, saj se je kalvarije izbrisanih vsaj v večjem delu problema razrešila. Sama bi k temu pridala še vprašanje nasilja, tudi nasilja v družini. Brez varuhovih prizadevanj tudi tega področja ne bi bilo mogoče urediti tako, kot smo ga, to pomeni s sprejetjem Zakona o preprečevanju nasilja v družini, žal ne že takrat s tistim, kar bi bilo tudi mogoče doseči, da bi zapisali v zakon tudi prepoved kaznovanja otrok, ampak kakor rečeno, je to zdaj vsaj v družinskem zakonu napisano. Varuh se je zagotovo tudi zapisal k pobudnikom, ki so začeli bolj usmerjeno opozarjati na trpinčenje na delovnem mestu, tudi to je zdaj predmet kazenskega pregona in je prekršek in še marsikaj bi lahko dodala, tudi tisto, kar nameravam povedati v nadaljevanju. Na poročila varuha človekovih pravic gledam z dveh aspektov. Eno so tisti splošni problemi, ki jih varuh zazna v uvodnem delu, drugi del so tisti problemi, ki jih zaznava iz posamičnih prijav tistih, ki se na varuha obrnejo. Tem, ki jih je varuh v prvem delu poročila poudarjal, je bilo veliko. So se spreminjale, ampak mislim, da so vse glavne ranljive skupine dobile ustrezno pozornost ali potrebno pozornost, in sicer od otrok, starejših, revnih, že poprej sem omenila izbrisane, seveda se pa varuh ni izognil tudi vsem tistim problemom, ki so zvezani z različnimi stopnjami diskriminacije. In če gledam na človekove pravice s te optike, s katere pravzaprav je treba razmišljati na ravni splošnega, potem ne morem mimo diskriminacije po spolu, ker je boj za enakost žensk namreč postavil fundament za boj za človekove pravice. In v tem času, odkar se ukvarjam s poročili, zaznavam, da se sčasoma občutljivost za posamične kršitve človekovih pravic spreminja in se usmerja tudi k drugim problemom. Če smo recimo pravico do življenja v zdravem okolju kot temeljno človekovo pravico zaznali šele v zadnjem desetletju, potem moram reči, da v resnici nismo izpolnili pričakovanj in obljub, ker je bilo že v prejšnjem mandatu zagotovljeno, da se bodo uredile zadeve povezane s prekomernim smradom ali onesnaženjem okolja zaradi vonja. Kolikor je meni znano, se stvari na tem področju niso še nikamor premaknile. D Dobro je, da se občutljivost za različne vidike kršenja človekovih pravic spreminja. Ampak če sem pri vprašanju enakosti, tudi kot temeljne pravice, in če lahko sama oporekam vsem tistim, ki pravijo, da nismo pravna država, ker na ravni zakonodaje ni mogoče zaznati nobene razlike v obravnavi obeh spolov, šele pri uresničevanju se pojavi diskriminacija, bi opozorila na to, da je ena od neizpolnjenih obljub tudi tista, ki nam jo nalagata Evropska unija in Svet Evrope in na kar nas nenehoma opozarjajo, da namreč v sistem nimamo vgrajene popolnoma neodvisne inštitucije, ki bi nadzorovala pojavljanje diskriminacije v različnih okoliščinah in primerih. Na to je bilo večkrat opozorjeno. Varuhinja opozarja tudi na odsotnost nacionalne inštitucije za človekove pravice, ampak prvi korak bi lahko bila taka neodvisna inštitucija, kajti zaenkrat je zagovornik oziroma zagovornica načela enakosti ali načela enake obravnave umeščena v Urad za enake možnosti. Tega problema pa ne omenjam po nemarnem, ampak z namenom. Ko smo razpravljali o rebalansu proračuna in so nekateri hiteli pozivati k zmanjševanju števila uradov, je bil Urad za enake možnosti prvi med tistimi, ki bi ga nekateri ukinili. Pri tem smo pozabili, da že tako nimamo neodvisne institucije in da hkrati tudi Evropska unija zahteva nek samostojni organ, ki se ukvarja ravno z implementacijo politike enakih možnosti žensk in moških, vse politike, zato je tudi ustanovljen inštitut in tu se mi zdi, da je upiranje Urada za enake možnosti, v nekaterih državah Evropske unije imajo celo ministrstvo za enake možnosti, upravičeno zaradi tega, ker je vprašanje, koliko bo še lahko neka posebna inštitucija, ki opravlja svojo funkcijo in naloge, če jo utopimo v vrsti drugih, opravljala vse tisto, kjer bi vam spet lahko naštevala, kaj vse imamo v sistemu, pa je upravičeno vprašanje, ali to v sistemu tudi deluje. Tu je zagotovo treba reči, da tega nismo naredili tako, kot bi bilo treba. Če letijo moji očitki v tem primeru na izvršno vejo oblasti, potem bom zmogla tudi nekaj samorefleksije in povedati, da tudi Komisija za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti tu ni storila vsega, kar bi lahko storila. Samo kot primer navajam, da je bila sklicana 22. redna seja z različnimi točkami dnevnega reda, za prvo točko je bila postavljena analiza institucionalne ureditve spodbujanja enakosti in varstva pred diskriminacijo v Republiki Sloveniji, potem pa je bila pred to točko uvrščena 1.a točka, saj ni pomembno, katera je, ampak tista se je zdela predsednici pač pomembnejša, pa to niti ne bi bil problem, če ne bi bila ta seja nikoli zaključena. In ravno te točke, ki bi morala govoriti o tem, kaj kaže analiza institucionalne ureditve spodbujanja enakosti in varstva pred diskriminacijo v Republiki Sloveniji, nismo nikoli končali, pa smo matično delovno telo za ta vprašanja. Da ne bom pozabila povedati, meni se enako zdi nesprejemljivo kakršnokoli kršenje dostojanstva ljudi na delovnem mestu. Bila je sklicana tudi 9. nujna seja s točko, ali imajo delavke in delavci v Sloveniji še takšne delovne in socialne pravice, ki bi jim zagotavljale z ustavo določeno pravico do osebnega dostojanstva in varnosti. Točka se lepo sliši, umeščena je bila neposredno pred interpelacijo proti ministru Lukšiču zaradi športnega parka Stožice. Ne boste verjeli, tudi ta seja je bila nezaključena, nadaljevanje te seje ni bilo nikoli sklicano. Hočem povedati, da če bi nam šlo v resnici v vseh primerih za varovanje človekovih pravic, za opozarjanje na probleme in če bi se vprašali, ali smo vsak po svojih močeh na svoji funkciji res storili vse za to, da bi tako kot tisti pred Borzo rekli: Spremembe moramo začeti najprej pri sebi, bi lahko ugotovili, da je žal odgovor negativen. Vsem želim dobro delo tudi v prihodnje in hvala za opravljeno.
Hvala lepa. Besedo dajem Vladi Republike Slovenije. Gospod minister za delo, družino, socialne zadeve in invalide dr. Ivan Svetlik.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana varuhinja s sodelavci, spoštovani poslanke in poslanci! Najprej bi rekel to, da jemljem delo varuhinje kot izjemno pomembno in nenadomestljivo, predvsem zato, ker kaže ogledalo vsem tistim, ki moramo ali morajo v tej državi skrbeti za človekove pravice, bodisi da gre za probleme sistemske narave, se pravi, da se odkrivajo skozi posamezne primere luknje v zakonih, da ti ne delujejo dobro, da je potrebno te potem korigirati, bodisi da gre za vprašanja neustrezne implementacije, neustreznega delovanja služb, ki skrbijo za to, da se zakonodaja ustrezno implementira. V tem smislu je bilo seveda zmeraj, kadar smo se, vsaj jaz osebno, srečali z varuhinjo in sodelavci, zame to srečanje koristno in verjamem, da so na enak način tudi drugi predstavniki Vlade gledali in gledajo na delo varuhinje. Seveda nismo bili pri vseh vprašanjih zmeraj enakega mnenja in eno takšnih vprašanj je – in mislim, da smo ga skupaj identificirali kot odprto vprašanje –, ali je mogoče na podlagi posamičnih primerov, ker to je sistem dela varuhinje, potem sklepati na celovito sliko, ali je mogoče generalizirati na podlagi teh primerov ali ne. Skupaj smo ugotovili, da bo tukaj potreben napor tudi v prihodnje in jaz mislim, da je odgovornost vseh, ki bodo delovali v prihodnje na tem področju – Vlade, Državnega zbora in seveda varuha –, da gremo v tej smeri, da bi tudi ta problem rešili. Glede na to, da je bilo v razpravi in tudi v samem poročilu izpostavljeno več vprašanj, bi se jaz dotaknil tistih, ki se mi zdijo najbolj žgoča in tudi na nek način kažejo na to, kaj je bilo zlasti na področju dela in sociale narejenega in kaj ne. Tudi tukaj bi izpostavil tisto, kar kažejo nekateri kazalniki, ki ne govorijo zgolj o posamičnih primerih, ampak o delovanju sistema. Najprej je bilo vzpostavljeno vprašanje revščine, večkrat, s strani posameznih razpravljavcev in seveda tudi varuhinja na to opozarja. In res je, če gledamo prostor Slovenije v zadnjih letih, še število brezposelnih povečuje, se je povečalo zaradi kriznih razmer in se je povečalo tudi število prejemnikov denarnih socialnih pomoči, tistega instrumenta, ki ga uporabimo takrat, ko človek nima drugih virov za preživljanje. Vendar moramo hkrati tudi reči, da se nobenemu, ki je prišel v takšen položaj, ta pravica ni odrekla, da je vsak do te pravice prišel, da te pravice niso bile krnjene ali zmanjšane, ampak celo nasprotno, da smo jih v zadnjem obdobju povečali. Do denarnega nadomestila za brezposelnost danes lažje pridejo tisti, ki so zaposleni za določen čas, kot so prišli včasih. To nadomestilo je večje. In tudi, kar zadeva socialne pomoči, da bodo te prišle z implementacijo socialne zakonodaje ravno do tistih, ki so najbolj izpostavljeni revščini, v večji meri kot doslej. To so recimo starejše ženske kot tista skupina, ki je vedno bila identificirana kot tista, ki je najbolj izpostavljena revščini. Zato me tudi čudijo pobude, da je treba odlagati implementacijo te zakonodaje, ker je to tisti instrument, ki bo omogočil, da bodo te pomoči za to skupino prebivalcev, ki res nimajo drugih virov in so v težkem položaju, večje in bodo s tem njihove težave, kar zadeva materialni in socialni položaj, zmanjšane. Ob tem pa moram tudi dodati, da Slovenija še vedno sodi med šest držav Evropske unije, kjer je tveganje revščine najmanjše. Da se kljub zaostrovanju vprašanj brezposelnosti in povečanja števila prejemnikov denarne socialne pomoči stopnja tveganja revščine ni bistveno zvišala v kriznem času. To je treba vendarle izpostaviti in potem tudi ugotoviti, zakaj se ni. Zato, ker sistem socialne države deluje. Po podatkih, ki so uradni, razpolavlja stopnjo tveganja revščine. Če ta sistem ne bi deloval, potem pa bi zares imeli velike probleme. Tako pa lahko rečemo, da sistem deluje in da, kot rečeno, to tveganje revščine razpolavlja. Slovenija je tudi v vrhu držav z najmanjšo dohodkovno neenakostjo v Evropi. Tu ne govorimo o premoženjski. In ravno zato, ker premoženje to sliko kvari, bomo tudi na socialnem področju z novo zakonodajo upoštevali premoženje pri upravičenosti do socialnih pomoči. Omenjena je bila pomoč v hrani, ki jo delijo humanitarne organizacije, ki jo razdelijo vedno več, vendar se pri tem pogostokrat spregleda, namerno ali ne, da v resnici država Slovenija in zlasti Evropska unija zagotavljata to hrano iz rezerv oziroma jo dodatno z evropskimi sredstvi tudi kupujemo, razdelimo potem humanitarnim organizacijam in te jo razdelijo naprej. Seveda to ni edini vir, ki ga uporabljajo te organizacije, pa vendar je treba poudariti sodelovanje javnega sektorja, , države in seveda humanitarnih organizacij na tem področju. Ravno zdaj si prizadevamo, da Evropska unija ne bi zmanjšala te pomoči vsem tistim državam, ki to pomoč v zadnjem obdobju dajejo, Slovenija je seveda tudi med njimi, in da bi zagotovila to pomoč vsaj v enakem, če ne v večjem obsegu. Skratka, to je slika, za katero se mi zdi, da jo je treba tudi zaradi objektivnosti in da ne bi ustvarjali vtisa, da je vse narobe, tudi povedati in celovito gledati na to področje. Naslednje vprašanje, ki je bilo zelo izpostavljeno, je vprašanje položaja starejših. Rekel sem že, da so starejši tista skupina, ki je mogoče res najbolj izpostavljena tudi tveganju revščine. Tu bi rad povedal, da je na področju institucionalnega varstva dosežen cilj, ki smo si ga bili zastavili, in to je, da bo vsaj 5 % prebivalstva, starejšega od 65 let, vključenega v institucionalno varstvo v državi. In ta cilj je dosežen, je presežen. To seveda ne pomeni, da lahko vsak dobi takoj mesto v domu v tistem kraju, kjer želi. Hkrati pa moram povedati, da je v severovzhodni Sloveniji problem, kako napolniti nekatere domove, ki imajo dovolj kapacitet in je manj interesa. Ta cilj je bil s tega vidika postavljen v celi državi dokaj realno, obstajajo pa seveda še vedno problemi v dveh mestih, zlasti Mariboru in Ljubljani, deloma tudi na Gorenjskem, kjer ta cilj oziroma norma 5 % vključenosti ni dosežena in je v teku priprava za širitev teh kapacitet. Ampak vendarle ima v celoti gledano Slovenija ta cilj dosežen. Drugo, kar je bilo izpostavljeno, je to, da zakon o dolgotrajni oskrbi ni bil sprejet oziroma ga Vlada niti ni poslala v Državni zbor, čeprav ga imamo pripravljenega. Tukaj je treba tudi zelo jasno povedati in opozoriti na eno zelo pomembno vprašanje, ki je ob pogovoru o človekovih pravicah hkrati – in pred tem si ne smemo zatiskati oči –, tudi ekonomsko vprašanje. Mi smo v položaju, ko bi ta zakon lahko šel naprej, pa vendar bi ga lahko spravili v življenje, samo če bi bolj obremenili ali gospodarstvo ali posameznike. V kriznem obdobju je Vlada presodila, da to ni dobra rešitev, ker se trudimo, da bi vzdrževali druge socialne programe na vsaj enaki ravni, kot so bili doslej. Implementacija takšnega zakona bi zahtevala dodatne finančne vire. In s tem se odpira eno zelo pomembno vprašanje, ki se mi zdi, da ni dovolj reflektirano, to je, da realizacija, udejanjenje socialnih pravic kot človekovih pravic povezano z ekonomskim stanjem v državi in ekonomskim položajem posameznih skupin. Če se zavzemamo za to, da bi moralo iti več ljudi v javna dela, v druge programe aktivne politike zaposlovanja, potem je treba te programe financirati. Če bi radi imeli več inšpektorjev ali več javnih uslužbencev za določene storitve, je treba najti sredstva za to, da te uslužbence zaposlimo in jih plačamo. Pa smo tudi že v Državnem zboru neštetokrat slišali, da se ta državna uprava in javni sektor preveč širita in debelita in tako naprej, in tukaj imamo včasih nekoliko težav s konsistentnostjo izvajanja, ker bi hkrati radi dosegli dva cilja, ki pa se med seboj nekoliko izključujeta. Tretje področje, ki ste ga omenjali in je bilo največkrat izpostavljeno, je vprašanje delavskih pravic z dela in tako naprej. Tukaj sta bili v ospredju predvsem dve skupini zaposlenih oziroma delavcev. Prva so tuji delavci in potem domači delavci. Kar zadeva tuje delavce, so bili sprejeti, podpisani sporazumu s Srbijo, Črno Goro ter Bosno in Hercegovino in ti sporazumi zagotavljajo enak položaj tem delavcem v Sloveniji, kot ga imajo domači delavci. Edina bivša jugoslovanska republika, kjer tega sporazuma nimamo, je Makedonija, ki se pač kot država ni odzvala na naše pozive. Večkrat smo jih pozvali k temu, da bi pristopili k podpisu takšnega sporazuma. Drugi instrument za zagotavljanje enakega položaja je Zakon o zaposlovanju tujcev, ki ureja tudi bivalne oziroma daje podlago za urejanje bivalnih pogojev tujih delavcev in hkrati liberalizira režim sprejema tujih delavcev. Naj povem samo podatek, da je do sprejetja tega zakona preko 70 tisoč ljudi potrebovalo delovna dovoljenja, zdaj, po sprejetju zakona, jih ima okrog 35 tisoč, ker se je pač sistem toliko odprl, liberaliziral za sprejem teh delavcev, ki jih ne pošiljamo od urada do urada, da bi si te stvari uredili, in od delodajalca do delodajalca. Moram reči, da je tudi inšpekcija v tem pogledu opravljala svoje delo – čeprav na inšpekcijo leti največ kritike –, znotraj pristojnosti, ki jih ima in v primeru, ko je šlo za tuje delavce, tudi domače, so bile dane ustrezne kazenske ovadbe, ki potem morajo zaživeti, da tako rečem, in doživeti svoj epilog v sodnem sistemu. Se pa strinjam, da bo pri inšpekcijah, in tukaj mislim, da je to ena od nalog v prihodnje, treba narediti verjetno kakšen korak naprej bodisi v smislu povezovanja in združevanja inšpekcijskih služb pa seveda tudi notranje organizacije, organizacije dela. Tukaj bi dodali, da mi nismo uspeli do časa pripraviti zakona o inšpekciji dela, ki je bil tudi v načrtu. Vendar jaz ne verjamem, to pa bi rad poudaril eksplicitno, da probleme na tem področju rešuje večje število inšpektorjev. Lahko jih zaposlimo še 1000, pa če ti inšpektorji ne bodo imeli ustreznih pristojnosti, in to je stvar, ki jo je treba spremeniti v zakonu, če sankcije za kršitelje ne bodo ustrezne in če seveda potem tudi sodni procesi ne bodo dovolj hitro tekli, potem število inšpektorjev ne bo pomagalo reševati teh problemov. Zanimivo, spet bi rad opozoril na neko nekonsistentno razmišljanje, če hočete. Velikokrat smo se v tem zboru srečali z vprašanjem sankcije. Takoj, ko smo želeli, da bi sistem deloval bolje tudi na podlagi večjih sankcij, je bil odpor zelo velik, češ da to pa ne. Saj kdor ne krši, ga sankcija ne zadane. Kdor pa, pa mora seveda občutiti kršitev tudi v tej obliki. Mislim, da je ravno ena zadnja seja tega državnega zbora posvečena vprašanju višine sankcij. Tukaj imamo nekaj težav, zdi se mi, da mentalno stanje te družbe kaže na neko dvoličnost v tem smislu. Vsi obsojamo kršitelje, ko bi jih pa morali ustrezno sankcionirati, pa nam zmanjka volje, da bi to do konca izpeljali. Skratka, kar zadeva tuje delavce, je njihov položaj izenačen z domačimi. Ne moremo pa biti, in s tem se strinjam, zadovoljni s tem, kako se položaj domačih delavcev ureja, kako je urejen in kako se zakonodajo, ki to področje ureja, tudi spoštuje. Mi smo sprejeli Zakon o minimalni plači in to se spregleduje. Dostojno plačilo je ena temeljnih človekovih pravic, vsaj jaz jo tako razumem. O tem ni bilo kaj dosti debate, pa se je ta minimalna plača povečala za več kot 22 % v času krize, ko ekonomisti pravijo, da se sploh ne bi smela. Mi smo sprejeli Zakon o varstvu in zdravju pri delu, ki se bo začel uveljavljati zelo v kratkem, ki bo izboljšal položaj pri delu, kar zadeva zdravstvene in delovne pogoje. Tako da je odziv na to prav gotovo bil. Nismo pa uspeli priti pred parlament oziroma tudi ne do ravni Vlade z Zakonom o delovnih razmerah, čeprav smo pripravljali in pripravili njegove spremembe, tudi zato, ker socialni partnerji, na katere se pogosto sklicujemo, niso pokazali volje, da bi bili sploh o tem pripravljeni razpravljati, pa bi v njem lahko uredili vprašanja agencijskih delavcev, ki je odprto, kritično vprašanje glede položaja delavcev, vprašanje tako zvanih slamnatih podjetij in položaja delavcev v teh podjetij. Boljše bi lahko uredili položaj delavcev zaposlenih za določen čas. Vse te rešitve so bile predvidene v Zakonu o delovnih razmerah. Žal, kot že povedano, ni bilo volje, da bi se to uredilo, čeprav se to vprašanje nenehno odpira. Moram pa reči, da je bilo tudi vprašanje plačevanja prispevkov, ki je bilo tukaj izpostavljeno neštetokrat, urejeno v pokojninskem zakonu, ki pa žal ni bil sprejet. Hkrati pa moram dodati tudi to, da posameznik zaradi neplačila prispevkov, kar zadeva pokojninsko zavarovanje, ko prejme pokojnino, ni prikrajšan. To imamo vgrajeno v veljavnem sistemu in se neustrezno kaže na njihovo oškodovanost na tej podlagi. Če je kdo oškodovan, je seveda pokojninska blagajna, ki je oškodovana na ta račun, ker mora potem solidarnostno pokriti tisto, kar ni bilo plačano, po tem, ko nekdo pokojnino dobi. Posameznik pa ne, če že govorimo o pravicah posameznika. Če si čisto na koncu zastavimo tisto vprašanje, ki si ga je zastavila tudi varuhinja, ali smo še socialna država. Jaz mislim, da smo, da smo jo ohranili, da smo jo utrdili, da to dokazujejo podatki, da tega ne negirajo posamični primeri, ki kažejo na to, da ljudje prihajajo v položaj, ko so jim kršene pravice, da je seveda te pravice potrebno zagotavljati, ampak da se moramo vprašati, kakšna socialna država smo in kakšna v prihodnje bomo. In glede na razmere, da se ekonomska kriza kar nadaljuje in bo še nekaj časa trajala, da bomo prisiljeni v varčevanje v prihodnje morda še bolj, kot smo bili doslej, mislim da bo glavno vprašanje, kako zagotoviti, da bomo ohranili to raven socialnih pravic v naslednjih letih, s tem da si seveda moramo prizadevati, da je treba tam, kjer so najbolj eklatantno kršene, ne glede na položaj, kakršnega imamo in bomo imeli v gospodarstvu, ta vprašanja reševati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predlagateljici, varuhinji človekovih pravic gospe dr. Zdenki Čebašek Travnik.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanke in poslanci! Godi nam pohvala, da smo s pripravo letnega poročila opravili veliko in dobro delo ter da ste opazili tudi simboliko naslovnice letnega poročila. Za tiste, ki jo boste še enkrat natančno pogledali, ura kaže pet pred dvanajsto. Ugotavljam, da je bilo sodelovanje med Varuhom in Državnim zborom dobro, lahko bi bilo še boljše. Ko poslanci postavljate vprašanja ministrom, lahko v ta namen uporabite tudi primere, ki jih sproti objavljamo na naši spletni strani. Me je pa nekoliko presenetilo, da se je več poslancev izreklo, da bodo letno poročilo podprli. Poudarjam, da se poslanci ne izrekate o celotnem letnem poročilu, temveč o priporočilih, ki jih lahko na podlagi predstavljanja problematike tudi sami predlagate. Tako na primer opozarjam, da ni problem v številu javnih uslužbencev, na primer inšpektorjev, temveč v njihovi učinkovitosti – kje so za njih postavljene norme, pristojnosti, kako se ocenjuje delovna uspešnost. Zavedamo se, da je letno poročilo varuha dokument in tudi dokument o tistih, ki smo ga pripravljali, torej o mojem delovanju in o delovanju mojih sodelavcev. Vsebina letnega poročila pa je in bo tudi v bodoče povezana s pobudami in je odziv nanje, kajti tako nam veleva zakon. Letno poročilo Varuha človekovih pravic je torej odraz prejetih pobud in to je tudi razlog, da se ne ukvarjamo s pregonom gospodarskega kriminala. O stiskah delavcev, o težavah, s katerimi se posamezniki soočajo, pišemo na več mestih in se tudi oglašamo v javnosti. Pregon storilcev kaznivih dejanj, tudi gospodarskega kriminala, je v rokah tožilcev, ne varuha. Je pa varuh seveda obravnaval vprašanje plačevanja prispevkov za socialno varnost, naredil številne poizvedbe in na to opozarjamo že deset let, od leta 2001 dalje. Vesela sem tudi, da so poslanci prepoznali naša prizadevanja za varovanja okolja, a ta niso od lani ali od letos, ampak, da vam osvežim spomin, je bil prvi bilten na to temo izdan leta 2007, ko sem postala varuhinja človekovih pravic. In od takrat naprej intenziviramo delo na področju varovanja okolja, odpiramo vrata nevladnim organizacijam, vsak mesec se srečujemo z njimi, naredili smo mednarodno konferenco, dodatne novice pripravljamo praktično vsak teden, vse z namenom, da nam in našim potomcem zagotovimo, da okolje ostane čim bolj ohranjeno. Večkrat je bilo tudi omenjeno, da varuh ni dovoljkrat reagiral na pojave sovražnega govora. Veste, mi imamo 42 zaposlenih. Kljub kliping servisu, ki ne more zajeti vsega, kljub temu, da aktivno spremljamo dogajanje, vseh pojavov ne moremo zajeti. Zato bomo hvaležni tudi poslancem pa tudi vsem drugim ljudem, ki nas na te stvari opozarjate, in ko nas opozarjate, takrat tudi naredimo poizvedbe. Vedno. Ne moremo pa narediti nekaterih stvari, ki jih nekako pričakujete od nas. Nekateri poslanci nam pripisujete neverjetno moč, tudi izvršno, kaj vse bi varuh oziroma varuhinja morala narediti. Preden nam takšne očitke podate, seveda imate do tega vso pravico, mogoče malo bolj natančno poglejte zakon, pa bodo stvari bolj jasne. Tega ne govorim zaradi tega, da bi se izogibala odgovornosti, ampak res v določenih zadevah ne moremo iti naprej. Tudi poročanje o primerih je zelo delikatno. Nas veže varovanje zaupanja do naših pobudnikov. In če bi hotela podati odgovore na posamezne primere, bi morala najprej dobiti dovoljenje pobudnika, ki nam je zadevo zaupal. Naprej. Dostikrat se sliši tudi, da saj smo bili pri varuhu, pa varuh ni nič naredil. Mi pobudnike vedno opozorimo oziroma jih najprej vprašamo, potem pa opozorimo, da morajo najprej sami narediti vse, kar je v njihovih močeh. Varuh ne more zadev urejati namesto njih, lahko pa pomaga pridobiti odgovore oziroma odzive državnih organov ali organov lokalne skupnosti, ki so za to pristojne. To, da je eden od poslancev opozoril na prazno dvorano v času razprave o letnem poročilu varuha, to smo opazili tudi sami, vendar me veseli, da tisti, ki ste tukaj, govorite zelo odločno, zelo določno in mi je še posebej všeč, ko ste se lotili čisto konkretnih zadev. Škoda, da je ta naš čas omejen. Čeprav nekateri poslanci verjetno ne boste več poslanci v naslednjem sklicu, mi je všeč misel ene od vaših kolegic, da upa, da boste oziroma bodo enako dobri bralci, kot so bili sedanji. Zdaj pa grem na čisto konkretne zadeve. Glede nepravilno prijavljenih potencialnih volivcev v eni garsonjeri, seveda lahko prijavo na upravno enoto oziroma policijo poda vsak, ki to izve. Kot je že prej gospod minister Svetlik poudaril, je izkoriščanje delavcev pomembna tema in moramo vedno govoriti o izkoriščanju delavca, ne glede na to, ali so domači ali tuji, in tudi na to opozarjamo. Opozarjamo tudi na problematiko sankcioniranja sovražnega govora. Zakaj smo se odločili predlagati, da bi dali možnost sankcioniranja tudi kot prekršek. Mi se zavedamo, da je kaznivo dejanje, vendar opažamo, da ravno zaradi tega, ker ni neke vmesne variante, se pravi kaznivo dejanje, ki mora imeti tudi dokazljive škodljive posledice, ker se tega ne dokaže, se pregon opusti, čeprav je jasno, da je sovražni govor bil izrečen oziroma zapisan, in zato to ostaja v razpravi. Druga stvar na katero smo bili opozorjeni s strani LDS je to, da se neenakomerno ukvarjamo s problematiko Romske populacije. Letos, ampak to bo seveda v naslednjem poročilu, smo se temu izjemno dosti posvetili, na Vlado poslali zelo obširne ugotovitve in seveda pričakujemo tudi odziv. Gre namreč za ugotovitve, ki smo jih zbrali od okoliških prebivalcev. Mi se zavedamo, da problematika ni enostranska in da jo je treba reševati v celoti. In to bo tudi ena od nalog prihodnje Vlade. Na žalost se ne moremo izrekati o vseh televizijskih oddajah, ki so bile tukaj omenjene, tako tistih pogovornega tipa, kot tistih, ki so na nekih privatnih televizijah, ki jih večinoma tudi ne gledamo. Varuh ima pristojnosti seveda do javnih inštitucij, do zasebnih ne, vendar vsak, ki ga taka stvar moti, da se mu zdi neprimerna, ima možnost, da opravi poizvedbe na pristojnih organih in tudi opravi prijave za takšne stvari. Slišali smo tudi pripombo, da bi naredili več, a potrebujemo več denarja. Tega seveda nisem rekla, gre pa za nekaj drugega. Gre za to, da za analizo učinkovitosti varuhovih priporočil potrebujemo strokovnjaka takega kova, kot jih varuh nima. Torej potrebujemo šolanega analitika, ali analitičarko, da ne bo kakšne zamere, ki bo takšno analizo sposoben narediti, Ugotavljamo tudi, da bi politika morala podpirati nadzorne inštitucije. In kaj se je zgodilo? Ravno tem inštitucijam je prejšnja vlada znižala plače, zvišala pa nekaterim drugim. To pomeni, da gredo strokovnjaki, ki so usposobljeni ali pa se usposobijo v teh nadzornih inštitucijah, v službo drugega državnega organa, kjer imajo lahko boljšo plačo. Kar razglejte se po plačah, plačilnih razredih v državnih ustanovah in primerjajte to s plačo mojih namestnikov, katerim je bila plača znižana za štiri plačilne razrede ob plačni reformi. Videli boste koliko tistih, ki jih nadzorujemo, imajo višjo plačo od njih. S tem se seveda slabi strokovnost in posledično avtoriteta nadzornih inštitucij. Kritične pripombe, ki smo jih slišali in tudi jih je bilo nekaj na naše delo, so seveda smiselne in nam pomagajo pri izboljšavi našega dela. Tako se strinjam s tem, da so mogoče naše reakcije premalo fokusirane. V ta namen pripravljamo, sicer šele v zadnjem letu mojega delovanja, posebna poročila, s katerimi bomo na ta način opozarjali oziroma seznanjali Državni zbor. Všeč mi je tudi, da ste bili kritični do lastnega dela, ampak ne zato, ker bi želela, da se kritizirate, ampak zato, ker ste nakazali vašim naslednikom in tudi sami sebi, če boste izbrani, kam oziroma v katero smer naj gre vaše delovanje, predvsem na področju spreminjanja zakonodaje. Posebej sem zadovoljna s tem, da se vas je toliko spomnilo na pravice otrok in da vas je toliko omenjalo, kaj v Sloveniji pravzaprav na tem področju delamo oziroma česa vsega nismo naredili. To je ena taka temna senca na človekovih pravicah, ki se je v Sloveniji na srečo zavedamo bolj, kot se je zavedajo v tujini, kjer tega pravzaprav ne razumejo čisto dobro, zato imamo še čas, zato torej pravim 5 pred 12, da tudi to področje ustrezneje uredimo. Med posameznimi zadevami, kjer je bilo vprašanje, kar se tiče okolja, glede Rudnika Žirovski vrh v zapiranju, sem že naročila, da bomo zadevo obravnavali na lastno pobudo, tako kot na lastno pobudo obravnavamo kar nekaj okoljskih zadev. Verjetno veste, da je danes svetovni dan proti trgovini z ljudmi. Včeraj je bil svetovni dan boja proti revščini. Izgleda, da je zdaj že vsak dan tak dan, ki opozarja na določeno vrsto človekovih pravic, in zato je prav, da se poslanci ukvarjate tudi s tem vprašanjem, da imate možnost pridobivati informacije, kaj se na tem področju dogaja. Vprašanje obsega letnega poročila varuha je zelo zanimivo. Letos je bila večina ocen usmerjena v to, da je poročilo primerno po obsegu, le nekateri mu očitate, da je preobsežno. O tem smo se že tudi mi sami pogovarjali, že sprejeli neke sklepe, kako ga bomo zmanjšali v prihodnje, ampak glede na to, da je večina teh neposrednih bralcev našega poročila z obsegom zadovoljna, lahko obljubim predvsem to, da obsega ne bomo povečevali, glede zmanjševanja pa bomo naredili en načrt. Seveda pa ne morem sprejeti predloga, da bo treba marginalne zadeve izločati. Kaj je marginalno? Marginalno je lahko po oceni nekoga problem, ki ga doživlja samo en posameznik. Lahko ta en posameznik kaže na nepravilnost sistema. Ali bomo rekli, da je marginalno to, kar prinašajo marginalne skupine? Skratka, varuh ne more in v času mojega mandata gotovo ne bo nobene zadeve označeval kot marginalne in bomo pri vsaki, za katero bomo ocenili, da je potrebna objave v letnem poročilu, to tudi naredili. Za tiste, ki na to temo niste našli ničesar, priporočila vezana na izkoriščane delavce, najdete v poglavju 2.10 Delovna razmerja, torej na strani 224. Zelo simpatično mi je bilo, ko je šel eden od poslancev na konkretne zadeve. O takih konkretnih pobudah in zadevah bi se lahko razvija zelo živahna razprava. V tej zvezi bi omenila še anonimne prijave ali pobude. Čeprav jih varuhu po poslovniku ni treba obravnavati, pa povem, da vsaj tiste, ki so v elektronski obliki, obravnavamo in nanje odgovarjamo, še posebej, če njihova vsebina ni žaljiva in polna groženj. Dobivamo namreč tudi takšne. Tudi varuhu grozijo, varuhinjo žalijo, tudi to se dogaja v naši državi. Srečali smo se z diametralno nasprotnimi mnenji o letnem poročilu varuha in sploh o delu varuha. Nekateri poslanci, ti so v manjšini, vsaj po razpravi sodeč, menijo, da letno poročilo nima nobenega učinka, spet drugi, da varuhova priporočila pomembno vplivajo na sprejemanje določene zakonodaje. Vsakemu od teh mnenj seveda lahko pritrdimo, kajti v določenih primerih učinka ne moremo zaslediti. Res pa je tudi, da se določena priporočila sprejmejo oziroma uresničijo šele po daljšem časovnem obdobju, in zato poudarjam, da je tako pomembno, da bi se naredila analiza varuhovih priporočil in varuhovega dela, najbolje kar za celo obdobje. Zdaj še nismo tako stara institucija, da se tega ne bi dalo narediti. Potem bi dejansko lahko tudi o tem, kako naj varuh deluje v prihodnje, razpravljali v Državnem zboru, ne o spremembi zakona, ampak tudi, kako naj obravnavamo priporočila, ki jih sprejmemo. Zdaj bi vprašala še moje sodelavce, ker mi je očitno ostalo še nekaj minut časa, če imajo kaj za pripomniti, za dodat. Očitno smo si vse informacije izmenjali že med samim potekom seje, tako da sem svojo razpravo zaključila. Še enkrat hvala vsem, ki ste v tem mandatu sodelovali z Varuhom človekovih pravic in vsem tistim, ki boste potrdili v svojem mandatu oziroma ponovno prišli v Državni zbor, izrekam povabilo k sodelovanju. Hvala.
Hvala varuhinji človekovih pravic dr. Zdenki Čebašek Travnik. S tem zaključujem razpravo. K predlogu priporočila amandmaji niso bili vloženi. O predlogu priporočila bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ODVZEMU PREMOŽENJA NEZAKONITEGA IZVORA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina osemintridesetih poslank in poslancev s prvopodpisanim Francom Jurijem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagateljev, gospodu Francu Juriju.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegi in kolegice! Državni zbor danes na seji obravnava dopolnjen Predlog zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Kot predlagatelj Državni zbor pozivam, da tako dopolnjeno besedilo sprejme. Dopolnjen predlog namreč odpravlja nejasnosti, na katere je opozorila dosedanja strokovna diskusija. Ne glede na seji odbora izražene pomisleke naše Zakonodajno-pravne službe sem namreč prepričan, da smo z dopolnili ustrezno rešili nekatere pravne dileme. Zato se ne morem strinjati z javno izraženimi pomisleki, da gre v tem primeru predvsem za politične odločitve in ne pravne. Prepričan sem, da ker je tako pridobljeno premoženje nezakonito že v času njegove pridobitve, pri tem ne gre za kršitev domnevne nedolžnosti ali kršitve ustavne pravice do lastnine. Po mojem mnenju izvajanje zakona ne bi smelo povzročati nadaljnjih pravnih zapletov in celo morebitno odpravo zaradi domnevne protiustavnosti. Kot predlagatelj opozarjam, da gre za predlog zakona, ki bo pomembno prispeval k utrjevanju zavesti o tem, da je Slovenija pravna država in da bo preprečevala vsakršne zlorabe na tem področju. Zato pričakujem, da ga bo Državni zbor sprejel na tej seji in pred dokončanjem svojega mandata. Menim, da si poslanci pri obravnavi ne smemo več privoščiti medstrankarskega obračunavanja ali volilnega populizma. Slediti moramo cilju, da nihče ne more obdržati premoženja, če ga je pridobil na nezakoniti način oziroma z nezakonito dejavnostjo. Ta cilj pa lahko dosežemo zgolj, če bo zakon izvršljiv in učinkovit. Zato bi rad opozoril, da smo že na odboru otežili njegovo izvajanje oziroma učinkovitost s tem, da smo sprejeli dopolnilo k 57. členu, s katerim smo uporabo zakona razširili na celotno obdobje po letu 1989 oziroma po začetku leta 1990. Ideja, da se zajame celotno obdobje privatizacije je nedvomno všečna, simpatična, porajajo se pa vprašanja izvršljivosti, saj je odvzem vezan na ugotovitve finančne preiskave, ki jo opravljajo tudi Davčna uprava Republike Slovenije, Carinska uprava in Urad Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja. Glede na zakone o davčnem postopku, preprečevanju pranja denarja, carinah ter arhivskem gradivu se pojavlja bojazen, da ta ne bo učinkovita, saj se podatki, ki jih zbirajo državni organi in tudi osumljenci, ne hranijo tako dolgo ozirom jih niso dolžni hraniti tako dolgo. Država bo potem osumljencem, ne glede na obrnjeno dokazno breme, težko parirala v kasnejšem sodnem postopku. Opozorili pa bi radi tudi na amandmaje, ki jih za drugo obravnavo v Državnemu zboru predložila Poslanska skupina SDS, še posebej na amandma k 3. členu, s katerim SDS predlaga, da znesek 50 tisoč evrov, pri katerem se začne finančna preiskava, nadomesti z zneskom 5 tisoč evrov. Poslansko skupino SDS bi najprej rad opozoril na to, za katera kataloška kazniva dejanja se zakon uporablja in da omenjeni znesek ni v korelaciji s težo in škodljivimi družbenimi posledicami, ki jih ta povzročajo. Gre za kazniva dejanja, za katera se sme izreči kazen petih let zapora ali več. Poleg tega pa tako nizek znesek pomeni, da se bodo organi pregona morali, če uporabim policijski žargon, ukvarjati tudi z malimi ribami. Kar pomeni, da jim bo zmanjkovalo časa in kapacitet za kapitalce. Dosežen bo ravno nasproten namen, kot si želijo predlagatelji amandmaja. Če bo njihov amandma sprejet, si upam trditi, da bo zakon tako operativno obremenil tožilstvo in policijo pa tudi ostale državne organe, ki sodelujejo v finančni preiskavi, da bo postal neučinkovit. Zato tega amandmaja ne bomo podprli, kot predlagatelj pa ne bom podprl tudi ostalih amandmajev Poslanske skupine SDS, s katerimi želijo skrajševati z zakonom določene roke in ostalo, zaradi težav, ki bi jih predlagane rešitve povzročile za izvrševanje tega zakona.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora dr. Vinku Gorenaku.
Hvala lepa. Predlog zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora smo obravnavali 5. oktobra 2011 kot matično delovno telo. Predlagatelj je seveda gospod Juri, pred tem pa je Državni zbor na 30. seji opravil splošno obravnavo in sklenil, da je zakon primeren za nadaljnjo razpravo. Odbor je imel na razpolago vse potrebne dokumente, kot je mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev ter mnenje Vlade in tudi Sodnega sveta. Predlagatelji so povedali svoje na odboru, to je bil gospod Juri, predstavniki Vlade so prav tako predstavili svoja stališča do predloga zakona kot tudi Zakonodajno-pravna služba. K predlogu zakona so bili vloženi amandmaji petih poslanskih skupin, ki se v obrazložitvi sklicujejo na mnenje ZPS, pri čemer je predstavnica Zakonodajno-pravne službe povedala, da niso v celoti usklajeni z mnenjem Zakonodajno-pravne službe. Če zadeve skrajšam, odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin SD, Zares, LDS in nepovezanih poslancev skupaj k enaindvajsetim členom in pa Poslanske skupine SDS, to je bil tudi ključni amandma, k 57. členu. Ter seveda nekatere svoje amandmaje k 12., 18., 52. in 57. členu. Odbor ni sprejel devet amandmajev Poslanske skupine SDS, prav tako sta posledično postala dva amandmaja poslanskih skupin SD, Zares, LDS in nepovezanih poslancev brezpredmetna. Zakon smo nato oblikovali, glasovali v celoti o amandmaji in členih in jih potrdili. Predlog pa je sestavni del poročila. Hvala.
Hvala. Za uvodno obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo državnemu sekretarju na Ministrstvu za pravosodje gospodu Boštjanu Škrlecu.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Vlada je na Predlog zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora svoje mnenje podala že ob prvi obravnavi oziroma splošni predstavitvi mnenj, ki je potekala na julijski seji Državnega zbora. Takrat je podprla utemeljen in legitimni cilj, ki se zasleduje s predlogom tega zakona, to pa je, da nihče ne sme in ne more obdržati premoženja, ki ga je dobil na nezakonit način ob vzpostavljenemu sumu storitve enega izmed kataloško določenih kaznivih dejanj. Postopek odvzema premoženja nezakonitega izvora po predlogu, ki ga predlagajo predlagatelji, ni kazenski ali kaznovalni postopek, ampak gre za civilnopravno posledico dejstva, da premoženje ni bilo pridobljeno na način, ki bi bil zakonit in zaradi tega do pridobitve lastninske pravici niti ni prišlo. Prav zato, ker postopek odvzema ni povezan s kaznivim dejanjem oziroma s kazenskim postopkom, ampak teče proti premoženju, torej gre za tako imenovani in rem postopek, in ker je bilo dejanje, s katerim je bilo premoženje pridobljeno, nezakonito že v času pridobitve, ocenjujemo, da se z uvedbo predlagane ureditve ne bo poseglo v ustavno zagotovljeno domnevo nedolžnosti iz 27. člena Ustave in tudi ne v pravico do zasebne lastnine iz 33. člena Ustave Republike Slovenije. Ob navedenem izhodišču in ob dejstvu, da je bil predlog zakona v dosedanjem zakonodajnem postopku s strani pristojnega odbora in tudi že prej deležen obsežnih sprememb in da so bile določbe zakona pomembno izboljšane tudi na podlagi amandmajev, ki so bili posledica pripomb oziroma mnenja Zakonodajno-pravne službe, s katerimi so se odpravili dvomi v ustavno skladnost predlaganih rešitev in se je zagotovila tudi sorazmernost ukrepov, ki jih predlog predvideva, menimo, da bo predlog zakona lahko predstavljal dobro orodje v praksi v boju zoper pridobivanja premoženja na nezakonit način. Kljub temu pa na koncu velja omeniti oziroma izpostaviti, da gre za nov pristop v slovenskem pravnem redu, da gre za korenito spremembo v razumevanju možnosti presoje izvora zakonitosti premoženja in da je zato dobro ohraniti določeno stopnjo zadržanosti in razmernosti pri določanju določb, s katerimi te postopke definiramo. Zaradi tega ocenjujemo, da zakon, kot je v trenutni obliki pripravljen, zadovoljuje vse te kriterije, drugače pa bo, če bodo sprejeti amandmaji, ki so predlagani s strani Poslanske skupine SDS in pri katerih je že moj predhodnik predlagatelj povedal, da posegajo v te institute preveč radikalno in preveč odpirajo vprašanja ustavnosti, da bi jih bilo mogoče podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Ker je Državni zbor na 30. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Zato prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. 10. 2011. V razpravo dajem 3. člen ter amandma Poslanske skupine SDS k temu členu. Želi kdo razpravljati? Vidim roke. Prijava teče. Gospod Colarič, izvolite, imate besedo. Nekdo ima vklopljen mikrofon. Prosim, izklopite. Hvala.
Hvala lepa. Amandma na 3. člen. Najprej moram povedati, da je to zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, o katerem razpravljamo mislim da tako rekoč eno leto. Prvi osnutki so bili vloženi takšen čas lansko leto, zakon se je popravljal, o njem smo imeli splošno razpravo, tako da mislim, da je po enem letu res že čas, da ga sprejmemo. In da ne bomo samo opazovali sosednjih držav, kako pri tem zasegu nezakonitega premoženja nekaj naredijo, mi pa bolj govorimo in čakamo na dokončane postopke, predvsem kazenske, ki pa so, kot vemo, zelo dolgotrajni. Tako da upam, da bomo danes dejansko dobili tisto orodje, skupaj s Kazenskim zakonikom in Zakonom o kazenskem postopku, ki bo omogočal hitrejše delo pravosodnih organov, in bo s tem nezakonito premoženje odvzeto. Če pa se vrnem k amandmaju, moram reči, da če se ta vsota, ki je sedaj napisana, torej 50 tisoč evrov, zniža na 5 tisoč, se bojim, da bo zakon ratal nerentabilen, da se bo sesulo vse skupaj in da zakon ne bo omogočal normalnega dela. Prej so bili omenjeni kapitalci. Se strinjam, verjetno je 50 tisoč evrov tista meja, glede na to, da je to kljub vsemu nekakšen poseg v lastnino, da pod to mejo ne bi smeli iti, da se bodo potem v raznih postopkih ukvarjali z malimi, bagatelnimi primeri in da bo tisto, za kar ta zakon sploh sprejemamo, ostalo ponovno nekje na obrobju ali pa se bo pozabljalo. Skratka, mislim, da mora biti neka primerna meja, ki smo jo tudi določili na 50 tisoč evrov, zato tega predloga amandmaja ne morem podpreti.
Hvala. Gospa Bizjak Mlakar, izvolite.
Hvala za besedo. Predlog zakona je bil na odboru bistveno izboljšan, je pa še nekaj ovir, ki bi lahko ta predlog še bistveno spremenile, tako da bi bile določene ovire za pričetek finančne preiskave odpravljene. Med drugimi je tudi ta meja 50 tisoč evrov, ki ni meja za odvzem premoženja, ampak je tista meja, ki omogoča, da se finančna preiskava pravzaprav sploh prične. Med samo finančno preiskavo se lahko potem ugotovi bistveno večje zneske premoženja nezakonitega izvora, kot bi se to dalo sklepati pred pričetkom preiskave. Zaradi te visoke meje, ki je trenutno določena, pa bi se potem ustavil ta postopek, zaradi katerega sploh ne bi prišlo do začetka finančne preiskave. Ta meja je tudi na Irskem bistveno nižja in bolj ustreza temu predlogu, ki ga imamo danes pred seboj, zaradi tega ta predlog podpiram. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom sicer govoril o 3. členu pa tudi o amandmaju, ampak bistvo 3. člena ni amandma ali znesek 50 ali 5 tisoč. Jaz ne razumem, zakaj vedno rinemo z glavo skozi zid in želimo narediti nekaj, kar je, jaz namreč verjamem v mnenje Zakonodajno-pravne službe, v neskladju z zakonom. V 3. členu je namreč določeno, da se postopek finančne preiskave in ugotavljanja zakonitosti premoženja izvede, če se v kazenskem ali predkazenskem postopku izkaže sum, da imajo posamezne osebe v lasti premoženje. Za izvedbo finančne preiskave naj bi zadostoval zgolj sum, kar pa je prenizek dokazni standard in je poleg tega neskladen z določbami zakona. Neskladje tega člena je jasno tudi z 10. členom v tem zakonu, prav tako pa velja, da ne gre za poseben postopek, ampak za dejanje znotraj postopka finančne preiskave. Skratka, jaz ne vem, če smemo z vsem spoštovanjem in dobrim namenom, ki ga imamo, pravzaprav sprejemati nekaj, na kar nas Zakonodajno-pravna služba opozarja, da je popolnoma v neskladju. Torej, da bo jasno, govorim o 3. Členu. Takšnih navodil s strani Zakonodajno-pravne službe tudi v primerjavi z Kazenskim zakonikom in ustavo je kar nekaj, ampak vse skupaj gre v nasprotju pravzaprav z dokazano neusklajeno zakonsko osnovo. Jaz mislim, da si take pravice ta državni zbor pač, še enkrat pravim, z vsem spoštovanjem in dobrim namenom, ne more privoščiti. Če bi imeli resen namen narediti pravi zakon, bi ga morali narediti že zdavnaj prej, tako ali tako je prepozno. Drugič, če ga pa že delamo, je bolje, da ga naredimo tako, da bo skladen tako znotraj zakonskih določil kot tudi z ustavo, ne pa, da ga bomo sedaj na vrat na nos zaradi populizma ali ne vem česa sprejemali, potem bo pa vse narobe in bomo iskali ustavne presoje in tako dalje. Skratka, mislim, da bi morali amandmirati 3. člen v skladu z določili Zakonodajno-pravne službe, z natančnimi opredelitvami, kaj je sum, kaj je zadosten dokazni standard, ne pa da na vrat na nos spreminjamo in s številkami zameglimo bistvo neskladnosti med 3. in 10. členom tega zakona pa tudi neskladja s Kazenskim zakonikom in ustavo. Zato že vnaprej tudi v imenu kolegic in kolegov povem, da ne bomo zavlačevali z razpravo, kot je obljubil naš kolega Györek na kolegiju, in da takšnega zakona, ki kljub dobri nameri, še enkrat poudarjam, ne moremo sprejeti zaradi tega, ker zakona, ki je v neskladju sam s sabo, z zakoni in Kazenskim zakonikom ter ustavo, v Državnem zboru kot zakonodajni veji oblasti ne gre sprejemati. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Preden grem na 3. člen, samo dva ugotovitvena stavka. Res je, leto dni rompompoma na levici, reklam, umikanja in spet naprej postavljanja novih členov. Če gremo na 3. člen. V 3. členu mi pač ta znesek postavljamo na 5 tisoč evrov, ob tem, da menimo, da je tako prav in bomo amandma tudi podprli, ni pa to ključni amandma za podporo zakonu, to pa moram tudi reči. Če bi hoteli v koaliciji, bi lahko, glede na to, da je bil člen odprt, postavili tudi kakšno drugo mejo, recimo 20 tisoč. Je pa treba reči še eno stvar pri tem. Ministrstvo je dalo bolj kot ne roko stran od tega zakona. Sodni svet – ne bo šlo, roke stran. Zakonodajno-pravna služba je tudi povedala nekaj podobnega pri tem zakonu. Tako da se bojim, da bomo sprejeli nek zakon, kjer pravosodje nima kakšnega resnega namena ga izvajati in da bo našlo verjetno še kar veliko razlogov, da bo kaj razglasilo za neustavno in tako naprej, čeprav mislim, da imamo vsi skupaj dober namen pri tem zakonu in da ga sprejmemo tekom današnjega, jutrišnjega dne oziroma mislim, da že današnjega. Skratka, 50 tisoč in 5 tisoč ni pogoj za našo podporo temu zakonu, menimo pa, da bi bilo to dobro. Hvala.
Hvala. Ker je še interes, ponovno odpiram možnost prijav k razpravi. Gospod Juri, izvolite, imate besedo.
Oglašam se kot predlagatelj in bi rad komentiral dosedanje ugovore oziroma pomisleke ali argumente za in proti amandmaju k 3. členu. Prvič. Razprave kolega Baroviča ne morem razumeti drugače kot izraza precejšnjega neskladja z nekaterimi izjavami Slovenske nacionalne stranke, ki je večkrat v javnih nastopih zahtevala neke sodbe po hitrem postopku, zapiranje tajkunov, zapiranje neučinkovitih gospodarstvenikov oziroma zločincev, po drugi strani pa ima težave z zakonom, ki na zelo zmeren in postopen način uvaja dobro prakso odvzema premoženja nezakonitega izvora. Ta zakon zagotavlja vse ustavne varovalke in domnevam, da bi bila tudi ustavna presoja tega zakona pozitivna. Te varovalke obstajajo. Dejstvo je, kot sem prej povedal, da premoženje, ki ni bilo pridobljeno na zakonit način, ne more biti obravnavano kot ustavna lastnina oziroma pravica do tega premoženja ne more biti primerljiva z ustavno pravico do lastnine. Če je nezakonito, to ni last, ni lastnina. To je jasno. Pri 3. členu oziroma amandmaju je treba povedati, da je zakon sledil logiki sorazmernosti, nekemu načelu racionalnosti, sorazmernosti, ki veleva, da vgradimo v sam zakon take mehanizme izvajanja zakona, ki bodo omogočali učinkovito izvajanje samega zakona. Ko je govora o znesku, pri katerem se obravnava, ali je možen začetek finančne preiskave, je treba povedati, da če bi to tako drastično znižali, od 50 na 5 tisoč – sicer naj povem, če bi bil ta amandma sprejet, to v ničemer ne bi prejudiciralo smisla zakona in jaz bom tudi tak zakon podprl, ampak tega amandmaja ne, kajti se mi zdi precej neracionalen. Neracionalen, ker se bomo ukvarjali dejansko z drobtinami, z zadevami, ki bi utegnile povzročati veliko stroškov državi, kajti domnevamo, da ne bodo vse finančne preiskave ugotovile nezakonitosti določenega premoženja. In če bi se danes dejansko ukvarjali z malimi premoženji, bi verjetno obremenili tudi davkoplačevalce po nepotrebnem. Ena od varovalk te sorazmernosti in racionalnosti je torej tudi meja zneska, kjer se začne finančna preiskava. Iz tega naslova seveda jaz ne bom podprl tega amandmaja, kot ne bom podprl niti drugih amandmajev, ampak ponavljam, ti amandmaji ne prejudicirajo. Prejudicirajo verjetno učinkovitost zakona. Ko bo govora o drugih amandmajih, bom skušal obrazložiti, zakaj bi bil zakon manj učinkovit in to je vse za enkrat. Hvala.
Hvala. Gospod Žerjav. Želite repliko? Ampak niste bili imenovani? [[oglašanje iz dvoran.]] Je bil. Dobro. Izvolite, imate repliko, gospod Györek.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ker je bila naslovljena Slovenska nacionalna stranka, gre na vse predstavnike poslanske skupine in čisto kratka replika. Gospod Juri, kolega Juri! Tipičen primer izkrivljanja stališča Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Zdaleč od tega, da bi nasprotovali takšnemu načinu reševanja problematike, ki se je nakopičila glede premoženja in to nezakonito pridobljenega premoženja. Celo podpiramo amandma, da se začne preverjati utemeljene sume od leta 1991, ki pa mu vi nasprotujete, ker ste predlagali samo pet let. Zakaj pet let? Ne bom sedaj polemiziral in navajal, kaj jaz mislim, zakaj pet let, kajti vemo, kdaj se je razgrabilo največ premoženja. Ne v teh zadnjih petih letih, ampak pred temi petimi leti. Toliko na kratko. V Slovenski nacionalni stranki ponavljam to, kar je kolega Barovič povedal. Opozarjamo na to, da zadeve niso tako enostavne, ustavnopravno niso enostavne in se moramo zavedati posledic, kaj bo potegnilo za seboj, če se zakon sprejme na hitro, tako pavšalno, ker določeni členi dejansko niso [[…]]Po mnenju več pravnikov, ki smo se posvetovali z njimi, kot je zadnjič nekdo slikovito povedal, tudi primer, dva pravnika, tri mnenja, ampak dejansko so si zelo deljeni v svojih mnenjih. Toliko samo v pojasnilo, kolega Juri, da ne bo izpadlo, kot da mi nasprotujemo vsebini tega zakona. Hvala.
Hvala. K besedi se je javil gospod Franco kot predlagatelj.
Hvala za besedo. Kolega Györek je izrazil mnenje, ki me veseli in odseva določen premik Slovenske nacionalne stranke. Danes smo slišali, da načeloma podpira ta zakon. Ko smo ob splošni razpravi slišali predsednika Slovenske nacionalne stranke, smo slišali, da ga je opredelil kot nacistični zakon. Če je zdaj prišlo do tega premisleka in do te spremembe stališč, se tega na seveda veselimo. Kar zadeva obdobje finančne preiskave, mislim, da je to tema drugega amandmaja in bomo o tem še govorili. Ponavljam, da mi nasprotujemo predvsem nekaterim amandmajem z vidika operativne učinkovitosti takšnih amandmirani členov. Načelno pa absolutno ne nasprotujemo temu, da bi preiskave omogočili tudi za obdobje do leta 1990, ampak dajmo se zavedati, da sredstva in podatkovne baze za učinkovite preiskave, ki segajo do tistega obdobja, ne bodo na razpolago preiskovalcem. Iz tega vidika se nam zdi en takšen pleonazem nepotreben dodatek k temu zakonu, ampak če bo večina za ta amandma, ga bomo seveda mi prav tako sprejeli.
Hvala. Besedo ima gospod Žerjav.
Hvala lepa za besedo. Jaz osebno podpiram ta amandma. Menim sicer, da ni seveda ključen in odločilen za ta zakon, vendarle pa daje veliko sporočilno vrednost. Amandma namreč govori o tem, da ne bomo delali izjem. Ne bomo delali izjem pri višini, saj ta višina lahko potem seveda odpre še marsikaj drugega, bistveno večji primer. In mogoče postanemo pozorni na nizko vrednost pa se potem v toku postopka odpre še kaj več. Zato jaz menim, da izjem ne smemo delati, da je treba pogledati vse za nazaj, ne samo pet let, ampak od začetka slovenske države naprej, in tukaj se jaz ne strinjam, da podatkov ni. Podatki so, morajo biti. Če ne, jih bomo pa našli. To pa ni res. V dobi te razvitosti in računalnikov pa ni hudič, da ne bi našli podatkov za nazaj. Najdejo se podatki, če se hoče in če je seveda politična volja. Takrat se najde vse. Še marsikaj drugega se najde. Samo politična volja je potrebna. In predvsem tukaj sem jaz zaskrbljen, da je bilo treba zakon s to tematiko vložiti iz državnega zbora in da ta zakon ni prišel iz ministrstev. Tukaj je problem, spoštovani kolegi. In ne samo ta zakon, še nekateri drugi zakoni, ki bi morali biti že zdavnaj pripravljeni na ministrstvih, pa niso bili. Pa niso. Potem se pa pripravi zakon tukaj, je pa treba najti tisto najmanjšo napakico, da se zakon sesuje, da je neustaven, da je neprimeren, da je nesistemski, da je ne vem kaj vse, da se zgodba ustavi. Da bi, bog ne daj, v tej državi nekdo za kaj dogovarjal. Bog ne daj, da ne bi v tej državi kdo za kaj odgovarjal. Ministrstva z dvesto, tristo, štiristo zaposlenimi. Pa to so ključne težave te družbe, da so nekateri po dolgo in počez pokradli vse, kar se je pokrasti dalo, na legalen način sicer. Zdaj pa nimamo podatkov, pa ne moremo preveriti, pa ustava, pa lastništvo, pa lastnina je sveta in tako naprej. Seveda je sveta lastnina. Od kod so jo pa dobili, za božjo voljo? Od kod so jo pa dobili? Včeraj sem videl enega mulca, ki se je z maseratijem pripeljal in izbranko odložil na enem mestu v Ljubljani. Pa vsi vemo, koliko je treba delati in zaslužiti za to, da si kupiš, če tako rečem, cliota ali pa laguno ali kaj podobnega, kaj šele maseratija! Pa koga farbamo? Sami sebe farbamo. Če se nismo sposobni soočiti s problemi te družbe, potem nismo za to zgodbo. Potem moramo iti tu skozi vrata ven, vsi po vrsti. Ali pa se bomo soočili s temi problemi, ki so. Ljudje to od nas zahtevajo. Ljudje to od nas zahtevajo, ker ne morejo živeti v taki nepravični državi. Ne morejo in imajo prav. Tako da jaz osebno menim, da ne samo to, da bomo pogledali v primeru predkazenskega in kazenskega postopka, če se tam seveda ugotovi sum, še kaj drugega bi bilo treba pogledati. Še kaj drugega. Tudi tistega, ki se pripelje z maseratijem, ali pa tistega, ki se tu po Ljubljani zelo veselo vozi z rdečim ferrarijem z ljubljansko tablico, dva, trije ali koliko jih je. Povejte mi, kaj moraš delati, da si lahko kupiš ferrarija. Kakšna služba je to? Jaz bi tudi šel v tako službo, da bi se vozil s ferrarijem okoli po Ljubljani. Ne vem, če je to tako enostavno možno. Po drugi strani pa je tu, ko gremo iz parlamenta ven, cel kup brezdomcev. Osebno sem torej za revizijo vsega, od leta 1990 naprej. Tisti, ki se tega bojijo, verjamem, da bodo proti temu, ker so na čudne načine prišli do svojega premoženja, tako ali drugače. Verjamem da bodo proti, tako kot je Združenje nadzornikov proti Zakonu o gospodarskih družbah, ki ga bomo obravnavali kasneje. Verjamem, da so proti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Magajna.
Se bom bolj osredotočil na sam amandma. Pet tisoč ali petdeset tisoč evrov kot tisti kriterij, da se postopek začne. Poglejte, omenjeno je bilo tudi načelo sorazmernosti, da je treba le določiti neko spodnjo mejo. Jaz se s tem čisto ne strinjam. Če gre tudi za manjše vsote, ki so bile pridobljene na nezakonit način, ni nobenega razloga, da se ne bi izvedel pregon. Drug problem je v bistvu drugje. Problem je drugje. V utemeljitvi suma. Za utemeljitev suma morajo biti podani zadosti trdni argumenti, ne glede na vsoto. Tu pa je pri nas v Sloveniji problem. Kdor je včeraj spremljal razpravo o uporabi ali pa zlorabi posebnih preiskovalnih metod, ki jih uporabljata Sova in policija, smo ravno na zadnji seji Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb ugotavljali, da se uporabljajo sumljivo slabi kriteriji, da se postopek sproži, ki posega grobo v človekove pravice. Recimo primer župana Štihca, ko so že neki indici, govorice zadostovale, da je policija začela postopek v nočnih urah, ko se pravzaprav postopki izvajajo za najhujše teroriste. Zadeva je bila zavržena, dokazano je bilo, da ni vpleten, da sploh ni bil osumljenec. Hočem opozoriti na nizke dokazne standarde na začetku postopka. Tu bi moralo pa pravosodje le imeti res dobre kriterije. Te indici morajo biti res jasni oziroma dovolj utemeljeni, da lahko govorimo o utemeljenem sumu. Sama vsota pa ni bistvena, zato bom jaz ta amandma podprl. Ni važno, ali je pet, deset, petdeset, sto tisoč evrov. Ni pomembna vsota, ampak pravilno voden postopek.
Hvala. Je še interes? Vidim eno roko. Še kdo? Več rok, zato prijava teče. Gospod Jerovšek, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Ko smo pri tem amandmaju, ki se nanaša na možnosti začetka postopka, se pridružujem tistim mnenjem, da je treba dati možnost revizije vsega. Morda bi kdo rekel, da pri nas nismo niti enega ulovili, ki je ukradel milijone. To je dejstvo. Doslej ni bilo te politične volje, da bi tiste najhujše, in je tudi ni sedaj, kajti večinoma iz koalicijskih strank ali pa iz bivše koalicije ne podpirate tega, da bi se to reguliralo v Kazenskem zakoniku. Da bi te finančne nepravilnosti, tistih, ki so zlomili državo, ki so jo pripeljali v podrejen položaj, ki so izvedli napad na finančno stabilnost države, inkriminirali kot najhujše kaznivo dejanje enakovredno izdaji. Tega ne podpirate. Zanimivo je, da je po tistem, ko smo jaz in naša poslanska skupina predlagali to kaznivo dejanje v Kazenskem zakoniku, ki se danes sprejema, pred dvema dnevoma predsednik Evropske komisije gospod Barroso zahteval odgovornost finančnikov. Kazensko odgovornost. Uvedbo individualne kazenske odgovornosti za nepravilnosti v finančnem sektorju. Predlog Evropske komisije je, da se to regulira na evropskem nivoju in seveda boste sedaj tisti, ki ste za blef – nekateri, ne rečem vsi –, ta zakon o odvzemu premoženja vložili ali pa podpisali, sedaj boste tisti v težkem položaju. Tudi od vrha navzdol v Evropski uniji se bo začelo ta finančni kriminal drugače preganjati in se bo vaša iskrenost videla pri tem. Seveda me zanima, kako boste pa reagirali na Barrosa, če na predlog Slovenske demokratske stranke nočete reagirati, ga ignorirate, novinarji ne smejo o tem pisati, da je tudi hujša inkriminacija predvidena, hujše kazni in seveda je v tem kontekstu pomembno tudi, kaj imamo v temu zakonu, ocenimo. Možnost revizije vsega. Kajti, poglejte, baje je bil prvotno pri predlagateljih – oziroma nekdo je to rekel –, predviden še višji prag, in sicer 60 tisoč, pa ste znižali na 50 tisoč. Se mi zdi, da je to povezava, da so tisti prijavljali svoje dohodke tam pod 60 tisoč, recimo gospod Jure Janković. Iz komisije gospe Alenke Jeraj smo izvedeli, da se je komisija dokopala do podatkov, da je prijavil 53 tisoč evrov dohodka. Se pravi, če bi bila tista meja 60 tisoč, sploh ne bi bil. Hkrati pa je isti človek preko podjetij v tujini, preko davčnih oaz nakazal 700 tisoč na razne račune in se izognil davščinam. In verjetno je bila ta cifra 60 tisoč servirana pod tisto "prijavljajte tako, da ne boste prišli v okvir tega, kar bomo mi pro forma naredili, da bo izgledalo za naše stranke popularno, kako smo pripravljeni preganjati kriminal". Vmes je pa prišlo do tega, da se mi zdi, da se že vlečete nazaj, ker se vam zdi, da bi ta zakon lahko škodoval družini Janković. Zdaj pa pol posameznikov že ni več zagretih. Ker smo na trgu konkurence in pred volitvami, bi bilo logično, da vsi tekmujemo. Da vsak in vsaka stranka pove o nečednih stvareh, pri katerih je prišla preiskovalna komisija na čisto, da so se dogajale grozljive stvari, da so potekale grozljive finančne transakcije preko davčnih oaz in tako naprej, zdaj se pa vlečete nazaj že tudi pri temu zakonu. S kako iskrenostjo ste šli v ta zakon? Jaz verjamem, da je Cvetka Zalokar, ki je bila začetni iniciator, želela iskreno, samo ste jo potem počasi odribali, in seveda so zdaj politični interesi velemogotcev, simbolov finančnega pohlepa večji od interesov in zahtev povprečnega Slovenca, ki mora logično protestirati proti finančnemu pohlepu, proti nepravilnostim, proti kriminalno pridobljenemu premoženju. Jaz nisem prepričan, da je večina iskreno zainteresirana za ta zakon, ker bo udaril po tistih. Seveda ne še takoj pred volitvami, ampak do volitev moramo Slovencem povedati, kakšni se nam ponujajo za mesije. Preiskovalne komisije imajo kupe podatkov o nepravilnostih, grozljivih stvareh, malverzacijah, finančnih transakcijah, utaji davkov, nakazilih v davčne oaze in tako naprej. Ampak to je denar iz žepov davkoplačevalcev od povprečnega Slovenca. In če bo šlo tako naprej in bodo ti postali voditelji, bodo pokrili iz državnega proračuna ljubljanske dolgove, se prikazovali [[...]] [[nerazumljivo]] [[...]]država pa bo šla garantirano v bankrot. In tega si ne smemo dovoliti, zaradi tega je treba pustiti odprto možnost, da bodo finančne institucije in preiskovalni organi res lahko pogledali na tiste največje spretneže, ki so znali prikrivati, pa čeprav se je začelo pri zelo nizki številki. Kajti na prvi pogled se zdi, da je 50 tisoč tako malo, da to niso velike ribe. Seveda so, če pa vidite, da skrivajo tako daleč, da prikažejo ob tem, da imajo hotele in ne vem kaj, dohodek 53 tisoč evrov. V tem je kleč. In to je že preizkusni kamen, ali ste iskreno za to, da se dajo na mizo tudi računi mogotcev, čeprav so skrili tako uspešno, da so mogoče pod tem limitom 50 tisoč evrov protipravno nezakonito pridobljenega premoženja, ki ste ga vi predvideli. Na prvi pogled, saj so seveda odnesli iz bank milijone, nekateri stotine milijonov. Samo jih je kot pri Al Caponu težko uloviti in je treba dati možnost, ali jim na bananinem olupku spodrsne, da jih zagrabimo. Tako, kot se je zgodilo z Al Caponom. Samo mu niso mafijskih grehov dokazali, ampak so mu dokazali davčno utajo na nekem malem segmentu. In pri nas je podobna situacija, to je podzemlje, to je organiziran kriminal. Ščitijo eden drugega s pomočjo najvišjih politikov ali pa jih delajo za mesije, čeprav imajo na grbi marsikaj. Tisti sociologi, ki pravijo, da se je v sistemu bank zgodil zločin. Res je. In danes, pri teh zakonih so ure odločitve in ure resnice, kako se boste odločili. Lahko se odločite za to, kar mi predlagamo, lahko pa greste v komplet z ljubljanskim županom in še naprej podpirate to, kar si je tak mogočnež dovolil in kar si dovolijo s svojimi lovkami. Torej, jaz plediram na to, da smo iskreni, da si to, kar piše v zakonu, resnično želimo in eden takšnih pokazateljev, lakmusovih papirjev je tudi ta amandma. Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je javil gospod Juri kot predlagatelj.
Sicer bo zelo težko parirati tako briljantnemu izvajanju, saj kolega Jerovšek zadnje čase blesti v teh predvolilnih ekskurzijah na vsa možna področja in čutiti je neko stalnico, neko obsedenost z ljubljanskim županom, ki ga tukaj ni, zato bi jaz vseeno pozval prisotne da se osredotočijo na temo, ki jo obravnavamo, v tem primeru na amandma k 3. členu. Pri tem lahko odgovorim gospodu Jerovšku predvsem, da se nihče ne umika. Zakon je bil predložen. Zakon je nastajal vse od leta 2009 in prvi osnutek je nastal v odboru za pravosodje stranke Zares. Nato smo ga obravnavali skupaj z drugimi predlagatelji, sopredlagatelji in predvsem z Vlado. Zakon, ki ga imamo danes na mizi, je pravzaprav rezultat te dolge sinergije, zato lahko trdim, da je zakon dober, da ima vse potrebne varovalke in da ne pomeni umika od ključnega cilja tega zakona. Še enkrat naj kolegu Jerovšku, če me ni slišal, ponovim, da bomo ne glede na to, ali bodo ti amandmaji sprejeti ali ne, podprli ta zakon, ker je naš zakon, ker je zakon, ki ga posvojimo pravzaprav vsi v tem državnem zboru, in bomo vsaj zaključili ta mandat z nečim, kar utegne biti izredno koristno za javni interes. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Sajovic.
Hvala lepa. Poglejte, če želi biti zakonodaja učinkovita, mora biti seveda kratka, jasna in pa jedrnata. Jaz sem prepričan, da amandma, ki govori o manjših, nepomembnih zneskih in zadevah, zamegljuje stvar in da tisti, ki kujejo teorije zarote, pa jo pripisujejo drugim, razmišljajo ravno o tem. Mi imamo ljudi, ki so nam vlastninili ali pa ukradli cela gradbena podjetja, nekateri pa predlagajo, da se razčisti, kdo je ukradel samokolnico, kramp in pa lopato. To je neka fina sprevržena taktika. Tudi to, da posegamo za 20, 30 let nazaj, je tista teorija, da je treba raziskati vse, da na koncu ne bomo nič našli. Tisto pravo divje lastninjenje in tajkunizacija sta se v Sloveniji začela tistega avgusta z zgodbo o Mercatorju, kjer se je razdelil plen, potem se je nadaljevalo z lastninjenjem v Intereuropi pa v Luki Koper, kjer so nam tisti, ki so pred prejšnjimi volitvami še predavali okoli v luči nekatere najbolj poštene slovenske stranke, danes pa se seveda skrivajo za kakšnimi ograjami, nadstrešnicami in še čim. V tej državi, kar se tega področja tiče, zagotovo nobena od strank, ki je od leta 1991 sodelovala ali pa kakorkoli participirala na oblasti, ni brez greha. Ampak če hočemo zgodbe razčistiti in narediti transparentne, potem moramo imeti jasno, preprosto in učinkovito zakonodajo. Želim, da tako tudi z našo podporo sprejmemo danes v tem državnem zboru.
Hvala. Besedo ima gospod Kres.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Danes smo se v tem državnem zboru že veliko pogovarjali tudi o Poročilu Varuha človekovih pravic. Jaz sem v tem času, odkar se ukvarjam s politiko, in tudi nekaj prej opozarjal, da prihaja do zlorabe tega instituta Varuha človekovih pravic tudi za prikritje takih zadev, kot so se dogajale v procesu privatizacije. Kje sedaj najti mejo, kje to pravilno postaviti, ne vem, ampak mislim pa, da ta zakon, ki ga imamo danes pred seboj in ti amandmaji, s katerimi se v Slovenski ljudski stranki strinjamo, da se postavi meja 5 tisoč evrov. Je pa res, da ko se pa začne reševati te probleme, naj se jih rešuje od zgoraj navzgor. Naj se sodišča, tožilstva in vsa sodna oblast ne ukvarjajo s 5 tisoč evri, ampak s 500 tisoč evri ali pa 5 milijoni evri naprej in do dol. Tako ne bo prišlo do te zameglitve, da se bodo ukvarjali tako rekoč s kurjimi tatovi, medtem ko bodo pa velike, hude ribe uhajale. Danes je bilo rečeno, da je bilo nekaj govora o nekih nacističnih zakonih, bili so tudi eni zakoni prejšnjega sistema, ki so vpeljali nacionalizacijo, pa bi se danes vprašal, kaj bi bil večji greh – danes nacionalizirati ene izmed teh, ki so nepravilno, nehigienično ali ne v skladu z zakonodajo prišli do takšnih bogastev, kot so jih dobili, neupravičeno, ali je bila večja krivica storjena takrat, ko se je to zgodilo? In mi smo šli v denacionalizacijo, ki pa tudi, moram reči,roko na srce, ni uspela. In veliko je še stvari, ki niso rešene in veliko je stvari, ki se v temu postopku, ko bi nekaj moralo biti denacionalizirano, prešle v roke takšnim ljudem, o katerih se danes pogovarjamo in zaradi katerih naj bi tudi takšen zakon sprejeli. Pa tudi ta meja. Mislim, da se je začela ta privatizacija, ta gnila privatizacija, "prihvatizacija" so celo rekli, že v Markovićevih časih, ko je bil Markovićev zakon, in takrat so eni zelo hitro izkoristili, da so preden se je začela privatizacija v samostojni državi Sloveniji že speljali nekatere postopke sebi v prid. Torej, mi bi lahko šli še nazaj, še kakšno leto pred devetdeset in odpirali te primere. Gospod Barroso je lepo povedal, da je treba ljudi poklicati pod odgovornost. Pa tudi politike. Veste, ko arhitekt nekaj narobe zariše in se pojavi škoda, pa ni treba, da ravno velika, odgovarja s svojo kariero za vse tisto. In ta arhitekt pa tudi še kakšni drugi poklici, kot so zdravniki in tako naprej, nikoli več ne more upravljati tako odgovornega posla, kot mu je bil dan. Tudi med politiki bi lahko našli takšne. Jaz ne znam pokazati s prstom na njih, kateri so tisti, ampak med nami oziroma v slovenskem prostoru sigurno so. Jaz bom podprl ta zakon in te amandmaje s ciljem, da premaknemo to zadevo, ker govorimo, da bo treba slovensko državo resetirati. Jaz bi se s tistimi, ki so ta izraz postavili oziroma ga izrazili, celo strinjal, ker lahko rečem, da sta se zdaj naša tranzicija in naša zgodba o uspehu končno pokazali kot neuspešni. In vse, kar se v svetu dogaja, bi se morala Slovenija s svojo politiko, sposobno politiko – v tem trenutku je ta naša majhnost lahko velika prednost –,temu prilagajati in bi se takšnim stvarem, kot bi se nam zgodile, lahko uspešno ognili. Zato tudi rečem, da smo si za večino vseh problemov krivi sami. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz tega amandmaja k 3. členu, ki znižuje znesek neupravičeno pridobljenega premoženja s 50 tisoč na 5 tisoč evrov, ne bom podprl. To je amandma Poslanske skupine SDS in mislim, da je to racionalni amandma z njenega vidika in amandma z namenom. Popolnoma jasno je element tega amandmaja to, da bagatelizira to vsoto in da pravzaprav s tem, ko spustimo na 5 tisoč evrov omogočimo, da se preganja veliko število majhnih prekrškarjev, če smem reči tako, majhnih dobičkarjev v davnih časih in da se prepreči preganjanje predvsem tistih, ki so res obogateli na velikih vsotah, pri čemer še 50 tisoč evrov po mojem individualnem občutku, nimam nič proti temu, je razmeroma malo, ampak gre za milijonske vsote in več deset milijonske vsote denarja. Jaz razumem, da s tem, ko se greste demagoško vojno s 5 tisoč evri, pravzaprav v imenu splošne krivice, ki se je zgodila, dejansko ščitite Petke, Časarje, Raščane in podobno, da imate torej svoj racionalni interes. Zato seveda tega ne bom podprl in še naprej pričakujem, da bodo tisti, ki se čudijo, zakaj smo v Zares to predlagali, vam povem, da mislimo smrtno resno. V vaš koncept pa to ne gre, ker nas imate za pokvarjene. V resnici pa je za vas zelo pomembno, da vzdržujete sliko o pokvarjenem Zares, zato da imate lahko sami čisto vest, ker je težko živeti z razcepljeno vestjo, ko vidiš svoje ljudi, kako se vlačijo po sodiščih in tako naprej, hkrati pa moraš braniti integriteto svoje stranke in svoje politike. To ni preprosta operacija. S tega vidika je seveda danes res priložnost za demagogijo vseh vrst, kar bomo še slišali v tej dvorani, prav ob tej zadevi. Rekel bi pa to, da je ta zakon občutljiv zakon. Ta zakon posega v stvari, za katere moramo biti trdno prepričani, da bodo držale. In jaz sem prepričan, da zdaj bodo držale. Predvsem pa bi rekel še to, da mogoče v teh zadevah nehote včasih povemo več, kot smo mislili povedati. Ena teh stvari je prav gotovo zgražanje nad ferrarijem. Slišali smo lep govor enega naših kolegov, ki se je vprašal, kako to, da se 22-letni mulec pripelje z maseratijem in odloži svoje dekle; kako to, da so v Ljubljani trije ferrariji in tako naprej. Jaz sem se ob tem vprašal, kako to, da jaz, ki živim v Ljubljani, tega sploh nisem nikoli opazil. Kako to, da jaz pravzaprav ne posvečam pozornosti maseratijem in ferrarijem? Torej me verjetno ne zanimajo. Zanimajo me knjige, zanimajo me druge stvari. Jaz pravzaprav ne opazim ferrarijev in še marsikaterega drugega avtomobila ne, avtomobil je zame samo sredstvo za premagovanje razdalj. Mora biti kvaliteten, vendar ne drag, če se le da, in tako naprej. Kako to, da nekateri opazijo te ferrarije? "Tudi jaz bi se vozil s ferrarijem." Sam se ne bi nikoli vozil s ferrarijem. Ne razumem, zakaj bi se vozil s ferrarijem. In razlika med tistim, ki se vozi s ferrarijem, in tistim, ki pravi, da bi se tudi sam vozil s ferrarijem, je preprosto samo v tem, da je nekomu to uspelo, drugemu pa ne. Če ta zakon govori o tem, potem jaz za ta zakon ne bom. Če pa ta zakon govori o tem, o čemer mislimo, da govori, in smo prepričani, da govori, potem bom jaz ta zakon podprl. Ne bom pa podprl nobenega zakona, ki temelji na nevoščljivosti, ki temelji na privoščljivosti in podobnih kategorijah človeškega uma ali pa etike, ki so naredile veliko škode tej državi in še marsikje širše v družbi. Tako da, še enkrat, tisti, ki podpira vsoto 5 tisoč evrov, podpira, da se lovi majhne prekrškarje, namesto da se fokusira na nekaj velikih dobičkarjev, predvsem iz tretje oziroma zadnje faze privatizacije, kajti tu se je zgodila ta velika sprememba. Gospod Sajovic je že omenil datume, ki sem jih sam nameraval omeniti. 12. avgust 2005. Vsi veste, kaj to pomeni, in iz tega izhajajoče zgodbe. Še enkrat, razumljivo je, da je Poslanska skupina SDS ta amandma predlagala. Razumljivo je pa tudi to, da smo jih pri predlogu tega amandmaja spregledali. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Majhenič, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Predlagani zakon je bil za prvo branje slabo pripravljen, zato smo ga v Slovenski nacionalni stranki tudi zavrnili, kar pa kljub opozorilom ni prepričalo kolegov v Državnem zboru, ki so menili, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Zagovarjali so tezo, da se ga bo popravilo z vloženimi amandmaji, četudi k vsem členom. Kot vidimo, gre za specialni zakon, ki pa ne sme biti v neskladju z ustavo, Kazenskim zakonikom in ZKP. Kot smo slišali na odboru, so pa vsi vloženi amandmaji v nasprotju z veljavno zakonodajo in niso usklajeni s predlogi Zakonodajno-pravne službe. Tudi veljavni zakon daje možnost zaplembe premoženja, vendar za razliko s predlaganim zakonom po pravnomočni sodbi, vendar že prej brez možnosti odtujitve. Z vsako zaplembo zagotovo nastopi problem zmanjšanja vrednosti premoženja ter možne kasnejše odškodninske tožbe. Obrnjeno dokazno breme je vzeto iz zdajšnjega zakona, zato je vredno razmisliti, kaj to pomeni, če gre v ustavno presojo, saj se je to pokazalo kot slabo za ljudi v postopku in se je pred desetletji izločilo iz zakona. Sicer pa v Slovenski nacionalni stranki podpiramo, da se na tem področju naredi red, kar je do sedaj omogočal tudi veljavni zakon, vendar, kot vidimo, ni bil spoštovan. Sigurno pa se strinjamo, da se obravnavajo primeri, ki odstopajo tudi od leta 1991, vendar kot sem povedal, zakon mora imeti trdno zakonsko podlago, da ne bo le zakon, ki bo zamegljeval grabež in kriminal, o katerem vsi govorimo. Z znižanjem standarda na 5 tisoč, kot predvideva amandma, pa bo zakon razvrednoten in bomo imeli preveč postopkov, ki bodo nazadnje obravnavani kot sistemska napaka. To pa že poznamo in so nas na to že opozorili tožilci. Hvala.
Hvala. Vidim samo še eno roko. Gospod Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, tri ure in še nekaj je na razpolago. Dajmo se zmeniti, ali bomo te tri ure uporabili za predvolilno propagando ali bomo uporabili te tri ure za debato o tem. Kaj bomo počeli? Jaz sem prej govoril o amandmaju k 3. členu, zdaj ste pa vsi ostali šli mimo. Zdaj bom tako gospodu Sajovicu kot gospodu Gantarju rekel, da sem zelo jasno povedal v uvodu, da mi bomo podprli amandma k 3. členu, vendar to ni noben pogoj, če ga boste vi zavrnili, da zakona ne bi podprli. To stališče velja za vse člene, vse naše amandmaje v nadaljevanju. Vsi naši amandmaji v nadaljevanju so dobronamerni, menimo, da izboljšujejo zakon. Če vi menite, da ga ne, je to tudi prav, ampak če zavrnete vse amandmaje, bomo mi zakon še vedno podprli. Kaj se zdaj kregate potem? V čem je torej zdaj problem? Mi smo dosegli svoje s spremembo 57. člena. V 57. členu je bilo govora o tem, ali pet let ali vse od leta 1990. To je že sprejeto na odboru. Torej smo vsi soglasni, razen pri Slovenski nacionalni stranki mi ni bilo čisto jasno, kako bodo glasovali. Vsi ostali smo pa torej soglasni, da bomo to podprli, ne glede na izhod podpore ali nepodpore amandmajem. Torej. kaj zdaj? Se bomo šli še tri ure epepeja v stilu gospoda Sajovica in gospoda Gantarja, ker potem bom jaz seveda [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja, saj boste lahko nadaljevali, gospod Sajovic, ker če boste vi govorili o tajkunih iz tistega avgusta leta 1997 ali 1996, kdaj že, potem vam bom povedal, da to ni res, ampak da so se začeli že zdavnaj prej, kar pa ta zakon pokriva in torej ni v tem problem. Torej se greste propagando. In če se boste šli vi propagando s tajkuni v času Janševe vlade, potem vam bom povedal, da mi javno v mikrofon povejte enega, ki je član SDS. Enega mi povejte, ki je član SDS. Vsi so na vašem spisku, niti enega ni na našem. In naprej. Če mislite tako nadaljevati, potem bom jaz začel z lažmi gospoda Golobiča, kajne, gospod Gantar, potem bom jaz začel naprej še z NPU pa s tem, kaj je pošiljala vaša predsednica, ampak jaz vas pozivam, da tega ne počnemo. Oba vaju pozivam. Tega ne počnite, ker tudi jaz ne bom. Sicer se bom pa v nadaljevanju oglasil z enakim tonom, kot se vidva oglašata. Enakim tonom in z argumenti. Če ste pa pripravljeni prenehati s tem obtoževanjem, pa prenehajmo, pojdimo naprej na Kazenski zakonik, ZKP in tako dalje. Ali pa ste pripravljeni nadaljevati z nesmiselnimi obtožbami in tako dalje? Ponovno ponavljam, da mi nameravamo vse amandmaje, ki smo jih vložili, podpreti, ne pogojujemo pa podpore zakonu z amandmaji, ki smo jih vložili. Ne glede na to, ali bodo sprejeti ali ne, bomo zakon podprli. Torej, ali je potrebno napadanje SDS z Mercatorjem pa ne vem s čim? Ni potrebno, saj smo se mi že poenotili na odboru, da 57. člen spremenimo, kar pa pomeni, da zakon velja od 1. 1. 1990. Jaz torej ne vem, v čem je še problem. Zdaj se torej odločite, ali bomo nadaljevali vso to zgodbo z obtoževanjem, potem si bom jaz naredil spisek, ali pa bodimo realni in povejmo, da vsi podpiramo ta zakon. Odločite se. Hvala.
Hvala. Ker je še interes in vidim več rok, odpiram prijavo. No, če je pa replika, boste imeli pa samo tri minute. Replika, gospod Sajovic. Tri minute.
Saj bo zadosti, gospod predsedujoči, tudi pol minute. Jaz moram reči, da se z razpravo kolega Gorenaka povsem strinjam, to je bil namen, ključno smo dosegli na odboru, je pa zmeraj dobro v političnih razpravah narediti red znotraj svojih vrst in pa poslušati morebiti magnetogram. Kot piše v Rolanju po sceni, bi zdaj lahko ocenjevali politično škodo, ki jo je naredila težka konjenica.
Hvala. Besedo ima gospod Gantar.
Zelo na kratko, tri minute bo več kot dovolj. Dr. Gorenak, seveda, hvala za nasvet, predvsem pa me zelo veseli, da boste zakon podprli. To je super. Glede vseh drugih zadev, bi pa res rekel, da bi bilo prav, če bi se obrnili za sto osemdeset stopinj in to povedali svojemu kolegu. Moj nastop bi bil verjetno malo drugačen, če ne bi bil za nastopom kolega Jerovška. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Repliko želite, gospod Jerovšek? Izvolite.
Kolega Gantar, glede vašega odnosa do maseratijev in ferrarijev, moram reči, da je popolnoma enako pri meni. Me sploh ne zanimajo v temu smislu, tudi meni je avto sredstvo za premagovanje razdalj, kot ste se izrazili. Ampak rekli ste: "Če bi bili vi iskreni ali pa če bi imeli čisto vest". Ali ste pri tem mislili name, da nimam čiste vesti? Želim, da naglas poveste. Jaz vam verjamem, da vi niste problem, kar se tiče nezakonito pridobljenega premoženja. Tudi če bi bil en evro kriterij, verjamem, da ne, in pri meni tudi en evro ne more biti. Me ne boste ulovili. Ampak ste pa prej, ko ste govorili o čisti vesti, sem s prstom kazali, na te klopi. In jaz ravno zaradi tega, ker vem, da sem lahko oster, sem petnajst let v temu parlamentu vedno enak in mi nimate kaj podtikati, zaradi tega sem lahko oster in bom ostal takšen. In bom odpiral oči slovenskim ljudem, ki so pogosto naplahtani. Da jih simboli finančnega pohlepa pritegnejo in prepričajo, da so oni borci za male ljudi. Ja, kje pa, če so vse pokradli iz bank pa iz vseh kanalov. Zaradi njih ljudje trpijo, zaradi njih nimajo služb, zaradi njih je Slovenija pred bankrotom in sedaj bodo to agonijo podaljšali, vi pa name kažete ali pa na nas tukaj, ki tukaj sedimo kot ljudje, ki ste nas ujeli in ki nimajo čiste vesti. Tako nekako ste se izrazili. Ko ste zdaj rekli, da se je treba obrniti za sto osemdeset stopinj, mislili name, potem se po mojem zdaj zavedate, da ste napačno tarčo pokazali. Hvala lepa.
Hvala. Želite razpravljati? Ni replike na repliko. Potem pa razprava. Še kdo? Več rok vidim, odpiram prijavo. Gospod Pojbič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Res moram reči, da pri takšnih podtikanjih in zavajanjih slovenske javnosti se je pa res treba oglasiti. Gospod Gantar si je resnično dovolil en, bom rekel, res pritlehni poizkus kazanja s prstom na Slovensko demokratsko stranko, ko je trdil, da poskušamo s tem amandmajem, ki smo ga predlagali, zamegliti izvajanje tega zakona. Da bi se ukvarjali s kurjimi tatovi, ne pa s tistimi, ki jih je v resnici treba po temu zakonu obravnavati. Prepričan sem, da tako Slovenska demokratska stranka kakor tudi vse stranke pri tem zakonu zasledujemo eden in ključni cilj. Ne glede na amandmaje sledimo temu cilju, ki smo si ga zastavili skupaj, da je nujno potrebno sprejeti zakon, po katerem bodo imeli organi možnost odvzeti tista premoženja, ki so bila nezakonito pridobljena. Prepričan sem, da je to želja in interes vseh, ki v tem parlamentu sedimo, to pa zato, ker so si v preteklosti ti gospodje dovolili pokrasti kompletno državo. In ravno to je razlog, da v Slovenski demokratski stranki absolutno podpiramo tak zakon in smo vseskozi, skozi cel mandat predlagali in razmišljali, kako doseči neko večino v tem parlamentu, da bi bil takšen zakon sprejet. Zdaj smo prišli do neke situacije, kjer smo tako blizu, da lahko takšen zakon sprejmemo, potem si pa dovoli nekdo iz stranke Zares, ki se naj pogleda v ogledalo, s čelnikom na njihovem predsedniškem mestu. Taki poskušajo podtikati Slovenski demokratski stranki, da poskušamo zamegljevati izvajanje tega zakona. In danes so že kolega Gorenak, gospod Jerovšek in še marsikdo v tem parlamentu zelo jasno povedali, kdo in od kod prihajajo tisti ljudje, ki so se nepošteno bogatili na račun privatizacije, nepošteno bogatili na račun ubogih ljudi naših državljank in državljanov, iz katerih strank prihajajo ti ljudje. Ampak jaz danes nisem imel namena govoriti o tem, da se ponovno delimo na naše, vaše, take in drugačne. Prepričan sem bil, da bomo danes zmogli toliko moči, toliko prepričanja in skupnega interesa, da zaščitimo svoje državljane in državljanke Republike Slovenije pred temi lopovi, ki so to državo pripeljati tja, kamor so jo. Ampak očitno se je ponovno pokazalo, da tega ne zmoremo, in zato se mi zdi nerazumljivo, da poskušajo nekateri razpravljavci v tem parlamentu spet deliti nas na vaše in naše. Ali bomo enkrat pri svetem bogu že razumeli, da je ta parlament za to, da bo ščitil interese naših državljank in državljanov Republike Slovenije? Ali smo tukaj za to, da ščitimo interese posameznih lobijev, interese posameznikov in to postavljamo pred interese, ki so dolžnost in naša naloga, da jih zagovarjamo v tem parlamentu, to so pa interesi vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. Prosim, tako kot sem že enkrat rekel, nehajmo se deliti. Vsaj teh pet zadnjih minut, ki nam ostajajo do konca tega mandata, zdržimo to medsebojno nesoglasje, prestopimo ta korak in recimo enkrat, da je to za skupno dobro, za naše državljanke in državljane. In normalno, logično in prav je, da se tistim lopovom, ki so nastali, ne glede na to iz katerih vrst prihajajo, to premoženje, ki ni njihovo, ki je od državljank in državljanov, vzame, se jih razlasti in se vrne nazaj v državni proračun oziroma tistim, ki so bili pokradeni skozi to tranzicijo. O tem je nujno sedaj v tem trenutku razmišljati. In spet boste govorili, ko se jaz oglasim na mikrofon: Glejte gospoda Pojbiča, govori, spet ima predvolilni nagovor. Ali imam predvolilni nagovor od začetka tega mandata ali kako si vi to predstavljate? Se pravi bi po vaše moral priti v parlament in biti tiho? Samo posvečeni imajo torej pravico v tem parlamentu govoriti, in to so Zares, LDS, SD in še ne vem kdo. A kdo drug pa v tem parlamentu praktično nima pravice govoriti? Če karkoli govori, je to predvolilno govoričenje. Kdaj boste spoznali, da niste posvečeni v tej naši preljubi državi? Nihče v tej državi ni posvečen. Gospa, lepo prosim, jaz nisem ničesar govoril, ko ste vi govorili kjerkoli v tem parlamentu, pa nehajte enkrat, prosim, skakati v besedo. Pri vaših letih bi se neke kulture lahko naučili, lepo vas prosim, gospa Pečan. Upam, da bodo državljanke in državljani tudi na podlagi takih in drugačnih stvari znali na volitvah pravilno odločiti, kdo je tisti, ki sodi v ta parlament, in kdo je tisti, ki ne sodi v ta parlament. Ampak jaz o tem ne bom odločal, o tem bodo odločili državljanke in državljani Republike Slovenije. Tako da vas vse, ki ste v tem Državnem zboru, vse stranke, pozivam , da vsaj pri takih ključnih stvareh stopimo skupaj in sprejmemo ta zakon. Ne ukvarjajmo se s podrobnostmi. Tudi gospod Gorenak je zelo jasno povedal, da mi ne vztrajamo na nobenem amandmaju. Nobenem amandmaju. Absolutno v celoti ta zakon podpiramo. In zato ne sprejemamo nikakršnih podtikanj, namigovanj in da ne bom rekel še kaj hujšega. In nihče v tem parlamentu nima pravice tega počenjati. Nihče! Vsak lahko pove to, kar misli, to je pravica vsakega poslanca in tu ni nobenega problema, ampak podtikanja pa niso dobrodošla in s tem ne bomo dosegli ničesar, predvsem to, da imajo volivke in volivci potem vedno lahko v ospredju tisto trditev: Aha, v slovenskem parlamentu pa se ne znajo ničesar zmeniti, se samo kregajo. Jaz mislim, da je res, da mora priti do tega, da se konfrontirajo mnenja, ampak ne podtikanja. In najmanj bi pričakoval, da tako pritlehno podtika Slovenski demokratski stranki to, kar si je dovolil danes, od tistega, ki je praktično celotno mandatno obdobje vodil Državni zbor. Gospod Gantar, vam moram povedati, jaz se nikakor in nikoli nisem želel spuščati na osebnostno raven, če me nekdo direktno ne izzove, tudi osebno, ampak tokrat se mi zdi, da ste tudi mene užalili in si tega niti približno ne dovolim. Niti približno ne dovolim. Ne samo kot član Slovenske demokratske stranke, tudi kot Marijan Pojbič, ki zastopam svoje ljudi v tem parlamentu. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Gorenak.
Hvala lepa. Še enkrat naj povem celo zadevo. Tistih 5 tisoč, ki niso pogoj za podporo zakonu, smo dali v amandmajski obliki iz naslednjega razloga. Če policijski preiskovalci pridejo na nek kraj umora in tam najdejo prstni odtis, to je nekaj malega, pa ga ne bi smeli posneti, ker raziskujejo umor. To je prava primerjava. Organi pregona bodo imeli za neko osebo pač dokaze za 5 tisoč evrov, ki pa jih lahko pripeljejo do milijonov. Zato smo dali to. Ponovno pa pravim, kar je že gospa Bizjakova obrazložila, da ni to pogoj za naprej. To je brezvezno obtoževanje. Še enkrat prosim in pozivam vse, da zakon podpremo, pravzaprav smo vsi na tem, da ga podpremo, razen nacionalne stranke, od katere še nisem slišal stališča, ali bo ali ne bo. Torej, zakon sprejeti danes, pojdimo dalje, delati druge stvari in se ne obtoževati.
Hvala. Gospod Gantar, izvolite.
Mene samo veseli, da slišim takšne spodbudne besede. In tudi jaz bi rekel: Pojdimo dalje. Marsikdaj v teh treh letih bi rad rekel pojdimo dalje, tako da me veseli, da na koncu nekateri mislijo, da je treba še kaj narediti. Veliko smo naredili in marsikaj še bomo. Najprej bi rekel tako. Bile so izrečene neke besede tudi na moj račun, ni problema. Besede so pomembne, štejejo dejanja. Če se boste odrekli z glasovanjem temu amandmaju, vam bom tudi verjel, ker sicer ta amandma bagatelizira zgodbo, ki je pomembna pri številkah 50 tisoč, pa ne samo 50 tisoč, 500 tisoč, 5 milijonov in tako naprej. Da se razumemo. In jaz sem to prej dovolj jasno poudaril. Kolegu Jerovšku bi rekel samo to, da ne vem, če me je dobro razumel. Lahko pogledava magnetograme, ampak vseeno, naj bo to za zadnje dneve tega zasedanja Državnega zbora. Niti na misel mi ne pade, da bi kolegu Jerovšku očital, da se je v privatizacijskih procesih okoriščal sam ali da se je sploh hotel okoriščati. V tem smislu sem prepričan, ne glede na to, da ima po mojem mnenju zelo čudaški pogled na družbeni in politični razvoj zadnjih 20 let, vendar mu nikoli ne bom očital, da se je on okoriščal. Tako kot verjetno on meni ne, če se ne motim. Zato je zelo zabavno, da dva, ki od te privatizacije nič nista imela, več kot, nič nista hotela imeti, se zdaj prepirata o tem, kdo je kaj imel in kdo kaj ni imel. Tako da mislim, da sva z Jožetom Jerovškom s tem opravila. Sicer pa bi rekel gospodu Pojbiču, da on ne sprejema podtikanj in namigovanj, medtem ko sam obilno podtika in namiguje. Če pravite, da ne sprejemate podtikanj in namigovanj, prosim, da potem tega sam ne počnete. In to je zelo pomemben kriterij za to, kaj komu očitati. Hvala lepa.
Hvala. Želite repliko gospod Jerovšek ali gremo lahko naprej na naslednji člen. Želite repliko? Izvolite.
Hvala lepa. Delno sva razčistila. Jaz tudi kolegu Gantarju ne bom očital, saj nimam indicev in mu zaupam, da se ni nikdar okoriščal in da mu to ni v interesu. On je priznal, da verjame tudi meni, ampak seveda je bil pa žaljiv da imam jaz čudaški pogled na družbenopolitični razvoj v zadnjih dvajsetih letih. Ali je to, da govorim, da je država tako v slabem stanju, da ste jo oziroma jo je vaša opcija zafurala v zadnjih treh letih, čudaštvo? Po mojem so čudaki tisti, ki so to delali, ki so kradli iz bank. Potem je tudi dr. Vehovar, vaš kolega sociolog v profesiji, čudak, ko pravi, da so se tam dogajali zločini proti državljanom. Potem je on čudak. Jaz ga tukaj citiram, nekajkrat že, pa niste slišali. In za lakmusov papir oziroma poizkus, bi kolega Pavleta samo rad vprašal, ali je to čudaštvo, če mi je nerazumljivo, da slišim, da bo baje Zdenko Pavček bodoči finančni minister, če bo Janković premier. To je za mene čudaštvo. Ampak takšen človek, ki je takšno firmo uničil, da ga imajo za najboljšega finančnika? Ta opcija, da bo takšen reševal Slovenijo? Za mene je to čudaštvo. Pavle, kažite s prstom na tiste, ki res čudaško delajo. Za lakmusov papir, preizkus pa mi povejte samo to, ali se tudi vam zdi groteskno in zavrženo, da gre človek, ki je simbol finančnega pohlepa, to gospod Janković prav gotovo je, govorit tistim, ki protestirajo proti finančnemu pohlepu. Ali to ni cinizem par excellence? Hvala.
Jaz bi prosil, da se vrnemo na temo. Smo pri 3. členu in saj je dobro, da je razprava živahna, da nismo preveč zaspani, samo nekoliko več resnosti bi pa vendarle prosil. Še ena replika je prej, gospoda Gantarja. To je replika na repliko, boste dobili besedo kot razpravljavec. Gospod Pojbič, izvolite.
Hvala gospod predsednik. Torej, jaz bi samo gospodu Pavletu rad odgovoril, da jaz nikoli nisem bil človek, ki bi poskušal komurkoli karkoli podtikati. To ni nikoli bilo v mojem interesu in tudi prepričan sem, da ljudje, ki poskušajo moje razprave, razmišljajo drugače in temu nikakor ne verjamejo. In zato, gospod Gantar, vidite, ste ponovno pokazali, kako je možno začeti s to zgodbo o podtikanjih. Ponovno ste pokazali, kakšen velemojster ste v teh zadevah. In poskušate na vsak način provocirati, pripeljati ljudi do tega, da vam morajo odgovoriti na tista vaša, ki pa so bila prej izrečena, res bom rekel zelo, zelo dobro premišljena podtikanja Slovenski demokratski stranki. In teh podtikanj ima Slovenska demokratska stranka že čez glavo. Da ne govorimo o zadnjem času kaj vse se piše v Slovenski demokratski stranki. Dobro bi se bilo vprašati, kdo je tisti, ki stoji za vsemi temi, da ne bom rekel po domače, svinjarijami, ki so zapisane v nekaterih medijih, ki so pod vsakim nivojem in pišejo pod vsakim nivojem. In tudi vemo ali pa lahko približno predpostavljamo, kdo so tisti, ki so lastniki teh medijev iz ozadja in ki s temi mediji manipulirajo, da morajo takšne ali drugačne neresnice, svinjarije in ne vem še kaj pisati o Slovenski demokratski stranki. Jaz mislim, da je prišel trenutek, da tukaj Slovenke in Slovenci počasi razumejo, za kaj gre. In verjemite, da takšna podtikanja nikomur ne bodo prinesla nič pozitivnega in čisto nič koristnega. Dejstvo je, da je Slovenska demokratska stranka v svojem zadnjem času dokazala, da je edina stranka v temu parlamentu, ki ima jasno izdelan program, cilje in vse tisto, kar je potrebno za to, da bo lahko v naslednjem mandatu to državo peljala korak naprej. Noben izmed vas, ki ste danes tukaj v parlamentu, še ni pokazal nič konkretnega, kar se tiče programa. Čas bi bil, da si nehamo podtikati in začnemo enkrat soočati na medijih programe posamičnih strank. Potem bodo lahko ljudje prišli do tiste konkretne in ključne informacije, za katero stranko se odločiti na volitvah, katero stranko voliti in v kateri stranki ter njenemu programu bodo videli njihovega rešitelja iz te skrajno kritične situacije, ki jo je pripeljala sedanja vlada s to koalicijo. Hvala lepa.
Hvala. Videl sem dve roki za razpravo. Gospod Gantar, hvala lepa. Gospa Pečanova. A je še kdo drug? Ja, še roke. Gospa Pečanova, vam bom odprl prijavo. Potem pa prosim, da bi šli na naslednji člen in naslednji amandma. Gospa Pečan, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz moram reči, da sem rabila kar nekaj časa, da sem razumela o katerem amandmaju h kateremu členu se zdajle razpravlja. Ko sem odkrila, da gre za amandma k 3. členu in ko sem šla prebrati obrazložitev 3. člena v predlogu zakona v prvem branju, moram reči, da se bolj strinjam s številko 50 tisoč kot 5.tisoč. Gre namreč za zelo racionalen razlog. Ne za tistega, ki je sicer v obrazložitvi napisan, temveč predvsem tistega, ki kaže na to, kaj bi se zgodilo, če bi res znižali znesek na 50. tisoč evrov. Gre namreč za to, da če bi finančno preiskavo sprožili za zneske, kjer je kazenski postopek sprožen zaradi 5 tisoč evrov, jaz ne vem, če si lahko predstavljamo, koliko finančnih preiskav bi potem morali naenkrat sprožit. Kaznivih dejanj, pri katerih se lahko zazna nezakonito pridobljeno premoženje v višini nad 5 tisoč, moram reči, da je verjetno v Sloveniji kar množica. To pomeni, da bi morali potem za finančne strokovnjake, ki bi morali narediti finančno preiskavo in tudi predlagati zaplembo tega premoženja, verjetno razpisati oziroma odpreti nove oddelke študija ekonomije, zato da bi lahko zagotovili vse potrebne finančne preiskave. Zaradi tega jaz mislim, da ta amandma resnično in enostavno ta zakon profanira, ga spravi v popoln nesmisel oziroma gre mimo osnovnega cilja, to je, da se velike premoženjske koristi dejansko ugotovi in da se te velike nezakonito pridobljene premoženjske koristi tudi sankcionira, tako da se najprej premoženje zapleni. Mi imamo v Sloveniji celo vrsto zelo javno znanih nakupov premoženja, ko ljudje enostavno ne morejo dokazati – ti, ki so take velike nakupe opravili –,od kje so denar dobili, vendar mi nimamo sistema ugotavljanja vzroka in posledice. Mi nimamo sistema, da bi lahko, tako kot to recimo počnejo v Italiji in v Nemčiji in še marsikje drugje, ko nekdo ne more dokazati, da je plačal davek za toliko in toliko dohodkov, prihodkov, ki omogočajo nakup tako in tako velikega premoženja. Recimo, nekdo, ki je kupil jahto za 500 tisoč evrov bi moral dokazati, da je plačal davek na dohodek nad 5 tisoč evrov. Zaradi tega, ker verjetno ni živel od zraka v tem času, ko je zbiral skupaj 500 tisoč za to, da je lahko jahto kupil. In podobne stvari. Zato jaz mislim, da je tako zniževanje meje uvedbe finančne preiskave pravzaprav, lahko bi si upala reči, načrtno zmanjševanje pomena tega zakona.
Hvala. Gospod Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem se prijavil k 4. členu, sedaj pa vidim, da je še kar 3. člen, zato še enkrat, gospa Pečan, še enkrat ponavljam, 5 tisoč evrov smo spisali zato, ker lahko preiskovalci v startu predvidijo samo do 5, potem pa lahko pridejo do milijonov. Ni treba tega amandmaja podpreti. Mi bomo zakon vseeno podprli. Ni treba nobenih obtoževanj, da gre za načrtno zamegljevanje. Mi zakon podpiramo. Zakon o nezakonitem odvzemu premoženja se imenuje. Ni treba nič streljati s pogledi ali z besedami na to stran. Če pa smo že prešli na 4. člen, ne vem, ali smo ali ne [[...]]
Ne, nismo še.
Prav, potem se naprej odpovedujem in se bom potem prijavil. Hvala.
Gospod Kek, izvolite.
Hvala za besedo. Veseli me, da se SDS ne zdi nujno podpreti ta njihov amandma, ki dejansko, kot je povedala gospa Pečan, zamegljuje, otežkoča preiskavo na račun velikih rib. Ko smo bili ravno pri podtikanjih, ki jih je omenjal kolega Pojbič, jaz mislim, da ta medijski prostor in podtikanje lahko kreirajo tisti, ki imajo dovolj denarja. Lep primer so TEŠ6 in pa brezplačnika. In tisti lahko učinkovito kreirajo podobo tega političnega prostora, potem pa je treba na osnovi tega, kar se je zgodilo prej, samo še navreči take stavke: Oh, saj vemo, vi Zares. Oh, saj vemo, vaš predsednik. Brez konkretnih zadev.
Hvala. Gospod Juri, izvolite.
Sedaj razpravljam kot poslanec Zaresa, ne kot predlagatelj. Dejstvo je, da smo danes slišali namen največje opozicijske stranke, da podpre zakon, in tega se veselimo, zato jaz še enkrat pozivam preostale poslance, ki o tem debatirajo, da se osredotočimo na konkretna vprašanja. To so amandmaji. Sedaj zaključujemo razpravo o amandmaju k 3. členu in dejstvo je, da je sinergija, ki je kljub tem polemikam nastala okoli tega zakona, dobro znamenje. Zapuščamo mandat vsaj s skupnim projektom, ki se imenuje odvzem premoženja nezakonitega izvora. Prav zaradi tega mislim, da so nepotrebne razprave o zaslugah ali o grehih te in one stranke v prejšnjih obdobjih. Tudi razna podtikanja pa aluzije na osebni ravni so tukaj nekoristne. Torej, še enkrat. Če bodo amandmaji sprejeti, bo pač zakon nekoliko drugačen, po mojem mnenju morda na nekaterih delih manj učinkovit. Vseeno bo to pomemben zakon, saj gre za premik naprej, za uvajanje prakse, ki jo poznajo v drugih državah in ki je učinkovito sredstvo za omejevanje in delovanje organiziranega kriminala. Ta zakon je namenjen zlasti tistim skupinam, ki jih kataloško opredeljujemo kot organiziran kriminal, ki se ukvarjajo z nezakonitimi ravnanji. V tem sklopu je tudi gospodarski kriminal in mislim, da je to bistvenega pomena. Skratka, če bomo danes tako rekoč soglasno sprejeli ta zakon, bomo končali ta mandat s koristno odločitvijo. Upam, da v nadaljevanju, pri drugih amandmajih, ne bomo spet priče raznim obračunavanjem in predvolilnim shodom, pač pa se dajmo, kot pravi kolega Gorenak, omejiti na ta del razprave in skušati priti vsi skupaj čim bliže. Hvala.
Hvala. Lahko zaključimo razpravo o 3. členu? [[Da.]] Razpravo zaključujem. Prehajamo na 4. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu. Želi kdo razpravljati? Vidim samo eno roko. Gospod Gorenak, izvolite.
Hvala. Samo pojasnilo, v korist tega, da ne bo spet eno uro razprave o eni besedi. Kaj tu pravzaprav predlagamo? Da se ne zajame samo kaznivih dejanj zoper gospodarstvo, pri katerih je 5 let zapora ali več, ampak 1 leto ali več. In enako velja za kazniva dejanja iz 10. točke 4. člena, zopet s 5 na 1 leto zapora. Poudarjam pa, da se ne bodo zdaj zopet usuli rafali na to stran, pogoj to ni, mi bomo zakon vseeno podprli. Menimo pa, da je dobro, da bi tako bilo, če bi vi podprli amandma. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? Vidim več rok, zato odpiram prijavo za razpravo. Prijava teče. Gospa Bizjak Mlakar, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Ker imam na razpolago le pet minut za vse amandmaje, bom povedala samo to, da podpiram ta amandma zaradi tega, ker razširja nabor kaznivih dejanj, za katera je možno izvesti finančno preiskavo, ker je sedanji nabor kaznivih dejanj izjemno ozek in ker mislim, da je prav, da so možnosti za finančno preiskavo tudi pri drugih kaznivih dejanjih, kjer pride do nezakonito pridobljenega premoženja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Colarič, izvolite.
Sam amandmaja ne bi podprl, ob tem, da se mi zdi, da je kar povezan tudi z amandmajem k 3. členu. Tam namreč predlagatelji amandmajev znižujejo kriterije s 50 tisoč na 5 tisoč, tokrat pa pri kaznivih dejanjih tako rekoč bagatelnega pomena, kar pomeni, da bomo šli v veliko širino in neučinkovitost. Tako da gresta oba amandmaja v smeri neučinkovitosti zakona, zato ju ne podpiram.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 4. členu? Gospod Magajna, izvolite.
Podobno kot pri 3. členu, se zdaj tudi pri 4. členu veliko govori o učinkovitosti zakona, da se bo lovilo male ribe in tako naprej. Problem, kot sem rekel, ni v tem, ali bomo razširili zadevo, ampak kako se bo zadevo pravno vodilo. Tudi 5 tisoč evrov je lahko nekdo pridobil na nezakonit način in če so postopki dobro vodeni, če je dejansko dokazno breme pravilno in utemeljen sum res utemeljen, se bo tudi [[...]]Podobno kot pri prejšnjem členu sem za to, da razširimo, saj moramo ta zakon res ustrezno dopolniti, sicer je bolje, da ga nimamo. Se bom pa pri naslednjem še javil.
Hvala. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo o 4. členu. Prehajamo na 10. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? Vidim dve roki. Gospod Magajna, izvolite.
Poglejte, če za kateri zakon velja znameniti Heglov rek Der Teufel steckt im Detail, hudič se skriva v detajlih, to velja za ta zakon. Sam sem z navdušenjem pristopil k temu zakonu, potem me je pa malo minilo to navdušenje, ko je prišel osnutek. Res pomanjkljiv zakon in tu bo veljalo pritisniti na tipko Za, če ga bomo ustrezno dopolnili. Ta člen je zelo pomemben. Dobro, da se je že na odboru zgodilo tisto, kar smo zahtevali, in so nekateri podprli amandma kolegice Julijane Bizjak Mlakar in SDS, ki je razširil obdobje let pravzaprav od začetka tranzicije. Ali so se anomalije dogajale v zadnjem, tretjem obdobju tranzicije, kot se reče, ali v prvem, je težko reči. Menim, da se je največ pogojev za zlorabo družbenega premoženja iz anomalije dogajalo po letu 1992, napaka pa je bila morda storjena že prej, da nismo pri prehodu v drug družbeni politični sistem zgradili ustreznega pravnega reda, ki bi to zaščitil, če se spet omejim na družbeno lastnino, ki je bila predmet največje eksploatacije zlorab. Pravzaprav hočem reči, da smo v tem obdobju prehitro prišli, ne da bi zgradili ustrezen pravni sistem, ki bi varoval to družbeno lastnino. Mislili smo, da je z uvedbo večstrankarskega sistema in proglasitvijo suverene Slovenije storjeno že vse. Zavedali smo se težave, ampak ključna pomanjkljivost tega prehoda takrat je bil nekonsistenten pravni red. Prejšnje inštitucije nadzora smo nekako povozili, nismo pa zgradili novih. Pravobranilstva so recimo sistematično razpadala, nova pravobranilstva pa se niso konstituirala in koncipirala, tako kot bi se morala. Razširitev tega obdobja. Tudi ta amandma govori v enem stavku o obdobju od 1. januarja 1990, pa še potem v peti točki, gre še za zelo pomembno zadevo, detajl. Finančna preiskava se odredi tudi zoper osebe, ki niso v kazenskem ali predkazenskem postopku zaradi suma storitve kaznivega dejanja. To se pravi, ne samo tiste osebe, ki so že v neki obravnavi, ampak tudi tiste, ki niso, ampak obstaja utemeljen sum. Problem, kot pravim, je pri nas ravno o tem, da se ta utemeljen sum zlorablja. Tega se jaz bojim, da bomo imeli spet medijski cirkus za neke utemeljene sume, ki so se na koncu izkazali, da so bili pridobljeni na zelo površnih indicih, celo nekje govoricah in tako dalje. Tu bo treba te standarde za ta institut utemeljenega suma zaostriti, sicer je pa treba razširiti to področje – tako glede vsote, tako glede narave kaznivih dejanj, to je tretja točka, potem četrta točka in pa to peto poglavje ali točka 10. člena, ki pa govori, da se razširi tudi na osebe, ki niso v preiskovalnih postopkih, kar je povsem logično, saj je namen tega zakona, da dobimo storilce, ne pa, da jih spet omejimo, in na koncu ne bomo vedeli koga sploh preganjamo oziroma bo krog tistih, ki jih lahko zakonito preganjamo, zelo ozek. Res je pa žalostno, da smo šele na koncu mandata, nekateri se hvalijo, kaj bomo naredili, bojim se da bomo, če ne bomo sprejel teh amandmajev, dobili slab zakon in bi celo rekel, da je bolje, da ga ni, ker če ta zakon ne bo učinkovit, bomo imeli spet neko fasado. V Sloveniji so sprejeli zakon o obrnjenem dokaznem bremenu, bo pa že tako koncipiran, da si ne bomo kaj veliko s tem zakonom pomagali, razen kakšne medijske aretacije na cesti, ki se pravno tako ali tako ne bo iztekla. Tako da bi veljalo res biti pozoren na te amandmaje in jih podpreti, da bomo dejansko dobili učinkovit zakon, zakonsko osnovo. Kaj bomo pa naprej, kako bodo pa sodišča delovala, ali se bojo ukvarjale z majhnimi primeri ali z velikimi, to pa ni stvar zakonodajalca, ampak delovanja sodišč in učinkovitosti sodišč. Saj tega ne moremo rešiti z zakonom.
Hvala. Besedo ima gospod Gorenak.
Čisto na kratko, da ne bo kreganja. Poglejte, nekdo je leta 1992, na pamet sem rekel, prišel do nekega premoženja, pa ga danes ni več mogoče preganjati, ker je to zastaralo. Zato bi pa tožilec vendarle lahko sprožil vsaj finančno preiskavo, vsaj to je smisel, brez da bo on obsojen. V temu kontekstu je ta amandma. Hvala.
Hvala. Gospa Bizjak Mlakar, izvolite.
Amandmaji k 10. členu so zelo pomembni zato, da bi se ta zakon sploh lahko učinkovito izvajalo. Posebej bi poudarila predlog novega petega odstavka 10. člena, ki omogoča uvedbo finančne preiskave tudi zoper tiste osebe, za katero tožilstvo pridobi podatke, da oseba razpolaga z dohodki in premoženjem, ki so v očitnem nesorazmerju z uradnimi dohodki ali premoženjem te osebe. Takšne določbe zakoni v drugih državah imajo, ta zakon te določbe nima. Zaradi tega mislim, da bi morali tudi pri nas imeti možnost, da se finančna preiskava uvede tudi tedaj, kadar pride do tega očitnega nesorazmerja in v naši okolici je ogromno takšnih primerov. Poleg tega bi opozorila še na pomembno spremembo drugega odstavka 10. člena, ki omogoča to, kjer sedanje besedilo ovira finančno preiskavo. Sedanje besedilo namreč omogoča zastaranje uporabe tega zakona in izvedbe finančne preiskave pri tistih osebah, ki so bile že obsojene za kataloško kaznivo dejanje, če je od obsodbe poteklo več kot leto dni. Zaradi tega je ta amandma zelo pomemben. Opozorila bi še na tretjo točko prvega odstavka. Tudi ta sedanja točka je sporna, zaradi tega, ker v praksi to pomeni, da se finančna preiskava ne bi uvedla in ne bi bilo možno uporabiti instrumenta obrnjenega dokaznega bremena v primeru tistih kataloških kaznivih dejanj, za katere je predvideno ugotavljanje in odvzem premoženja nezakonitega izvora že v okviru kazenskega postopka. Mi pa vemo, da v okviru kazenskih postopkov odvzemov premoženja praktično ni. To pomeni, da bi na ta načni odprli možnost tudi, da se izvedejo ti postopki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi k 10. členu še kdo? Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Tudi meni se zdi izjemno pomembno, da to, kar omogoča predlagani peti odstavek 10. člena, da se lahko ta finančne preiskava sproži tudi zoper osebe, ki predloži podatke in je njegovo premoženje v očitnem nesorazmerju s tem, kar je predložil kot dohodek oziroma tisto, do česar je prišel na legitimni način. In teh primerov je, kot je moja predgovornica poudarila, ogromno. Preiskovalne komisije se ukvarjajo, da je človek predložil 53 tisoč evrov dohodka, razpolaga in razpošilja pa denar, vsaj to kar je doslej znanega, priča iz postopka Alenke Jeraj, v višini 800 tisoč, kar iz enega mesta. In poglejte, obelodanjeno je bilo dva meseca nazaj, da je bilo v te davčne oaze iz Slovenije nakazanih več 100 milijonov evrov. Večina tega denarja z namenom pranja denarja in davčne utaje. Seveda tožilstvo do tega ne bo prišlo, preiskovalni organi, policija, doslej niso bili zainteresirani. Jaz upam, da bi vsaj davčni organi oziroma finančna preiskava lahko nekaj storila. Se vam ne zdi nenavadno, da o več 100 milijonih nakazil vlada ne poda ene izjave, ne pošlje parlamentu enega dokumenta. Sicer je bila na moje poslansko vprašanje izglasovana splošna razprava na nepopolni odgovor ministrice Kresal, samo je med tem odstopila in te razprave nismo mogli odpraviti. Verjetno nas zanima, kam je šlo več 100 milijonov, saj to niso bili zakonito pridobljeni milijoni. To so dokapitalizacije naših bank. To so viški in denar, ki ni bil izplačan izvajalcem v Darsu, pa na Stožicah in tako dalje. To so ti milijoni. Vsaj zadoščenje moramo dobiti, da bomo vedeli, preko katerih oseb, preko katerih mogočnežev je šlo. Če tega ne sprejmemo, jaz mislim, da bo ta zakon v veliki meri mrtvo orožje, s katerim se bo zgolj strašilo, oni bodo pa korakali mimo in bodo ošabni ter oblastni in bodo kandidirali za najvišjo funkcijo v državi, čeprav bi morali igrati klavir. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne vidim več prijave k 10. členu. Gospod Škrlec, državni sekretar na Ministrstvo za pravosodje, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Čisto na kratko. V zvezi z amandmajem k 10. členu bi želel v luči tega, kar smo slišali ,povedati naslednje. Rad bi opozoril na to, da uvedba tega novega petega odstavka, ki govori o tem, da naj bi se finančna preiskava uvedla tudi, kadar oseba, zoper katero se uvaja, ni v predkazenskem ali kazenskem postopku, utegne povzročiti težave pri izvedbi zakona. Zakon namreč temelji na tem, da se njegove določbe uporabljajo za tiste osebe, za katere obstajajo razlogi za sum, da so storile kataloško kaznivo dejanje. To nujno ne pomeni, da so v predkazenskem ali kazenskem postopku, za začetek, to so različne kategorije. To poudarjam zaradi tega, ker so v 5. členu, kjer je definirano premoženje nezakonitega izvora, in kasneje v 20. členu, kjer so definirani ukrepi, ki jih je možno izvesti zoper osebo oziroma premoženje takšnega izvora, te definicije vezane na to, da gre za osebo, za katero so podani razlogi za sum, da je storila kataloško kaznivo dejanje. Če bomo v 10. členu to navezno okoliščino finančne preiskave spremenili v tem, da lahko uvajamo finančno preiskavo tudi za širši krog oseb, bo to pomenilo, da tega premoženja kasneje zelo verjetno ne bo mogoče niti odvzeti niti zavarovati, kar pomeni, da je vprašanje, če je smiseln ta amandma. Kar se tiče pa datuma 1. 1. 1990, bi želel povedati, da je bil na odboru sprejet amandma, da se dela finančna preiskava za premoženje pet let pred storitvijo kaznivega dejanje in kaznivo dejanje je lahko storjeno tudi precej let za nazaj. Torej, ni nujno, da bodo jutri tožilstva preiskovala samo dejanja, ki so bila storjena včeraj. Tudi če bodo preiskovala dejanja, ki so bila storjena pred desetimi leti, bodo lahko delala finančno preiskavo še za pet let nazaj. Tako da se ta časovni pas raziskovanja in preiskovanja precej razširi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne vidim več prijave k 10. členu, zato zaključujem razpravo o amandmaju k 10. členu. Prehajamo na razpravo o amandmaju k 13. členu, ki ga je vložila Poslanska skupina SDS. Želi kdo besedo? Gospod Gorenak, izvolite.
Samo stavek. Nam se zdi pomembno, da tožilec usmerja. Zdaj tožilec lahko usmerja, ne pa da mora usmerjati. To je vse, ker se nam zdi prav, ker je potem le večja verjetnost v nadaljevanju. Hvala.
Hvala. Še kdo? Zaključujem razpravo k amandmaju k 13. členu. Prehajamo k 15. členu in amandmaju Poslanske skupine SDS. Nihče ne želi razpravljati, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 29. členu. Nihče ne želi razpravljati, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo k 52. členu, in sicer je to amandma Poslanske skupine SDS. Nihče ne želi razpravljati, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH KAZENSKEGA ZAKONIKA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo gospodu Boštjanu Škrlecu, državnemu sekretarju na Ministrstvu za pravosodje.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj! Priprava druge novele Kazenskega zakonika [[KZ-1B]] je del večjega projekta, ki zaobjema tako pripravo novele Kazenskega zakonika, kot Zakona o kazenskem postopku pa tudi Zakona o državnem tožilstvu, ki je bil že sprejet. To se nadgrajuje z uvedbo specializiranih oddelkov pri sodiščih za sojenje v najtežjih oblikah gospodarskega kriminala. Celoten paket te zakonodaje, skupaj z organizacijskimi spremembami na sodiščih, je tisto, kar bo po naši oceni dalo podlago za bolj učinkovito spopadanje s temi najbolj aktualnimi oblikami kriminala. Zasnova za KZ-1 iz leta 2008 je bila v stroki sicer deležna precejšnjih kritik in predlogi so bili, da se pristopi k pisanju novega kazenskega zakonika. V sodelovanju s stroko smo ugotovili, da pisanje novega kazenskega zakonika vendarle ni primeren način reagiranja na to situacijo, pač pa je smiselno opraviti tiste korekcije, ki so potrebne bodisi zaradi težav v praksi bodisi zaradi razlogov boljše učinkovitosti. Tako smo v različnih strokovnih skupinah več kot dve leti opravljali in pripravljali obsežnejšo novelo, s katero odpravljamo največje pomanjkljivosti, pravne praznine, neskladja in napake v tem zakonu. Zakon tudi sicer usklajujemo z zahtevami, ki jih pred nas postavlja mednarodna skupnost, zlasti zakonodaja Evropske unije. Med rešitvami, ki jih prinaša predlagana novela, je bila do sedaj največje pozornosti deležna predlagana sprememba kaznivega dejanja kršitve materialnih avtorskih pravic. V zvezi s tem naj povem to, da je bil po naši oceni z amandmajem pristojnega odbora dosežen razumen in strokovno ustrezen kompromis, ki po eni strani zagotavlja ustrezno varovanje avtorske pravice, zagotavlja tudi notranje skladje zakonskih določb v Kazenskem zakoniku, ker zagotavlja enako varstvo avtorski in avtorski sorodni pravici, istočasno pa seveda tudi omogoča osebno rabo avtorsko zaščitenih del v tistem nujnem obsegu, ki ga terja sodoben razvoj informacijskih tehnologij. Sicer pa prinaša novela Kazenskega zakonika spremembe tako v splošnem kot tudi v posebnem delu zakonika. V splošnem delu so tako najpomembnejše spremembe glede ureditve obveznega psihiatričnega zdravljenja, preurejen je institut skrajne sile, preurejene so določbe o malomarnostni krivdi, ustrezneje so določeni dnevni zneski denarne kazni za kazniva dejanja ter dopolnjeni so izrazi oziroma pomeni izrazov zaradi poenotenja sodne prakse. V posebnem delu pa gre po eni strani za uskladitev kaznivih dejanj z mednarodnimi in evropskimi pravnimi akti, pri tem gre zlasti za vojna hudodelstva, agresijo, terorizem, trgovino z ljudmi, kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost otrok in mladostnikov, zoper okolje, prostor in naravne dobrine, zaposlovanje na črno ter dopolnitve glede javnega spodbujanja sovraštva, nasilja ali nestrpnosti. V zvezi z okoljskimi kaznivimi dejanji se tudi Slovenija spogleduje z uvedbo postopka pred Evropsko komisijo zaradi zamude, ampak s sprejetjem tega zakona danes se bomo uspeli temu postopku izogniti. V posebnem delu pa seveda najbolj izstopajo spremembe in dopolnitve glede kaznivih dejanj zoper gospodarstva. Tukaj je treba omeniti novo definicijo oziroma novo opredelitev pojma gospodarske dejavnosti, ki bo sedaj jasneje definirala, da med gospodarsko dejavnost sodijo tudi nekatere dejavnosti, ki do sedaj niso bile tako jasno razumljene kot takšne in so v praksi predstavljale kar precej težav. Zlasti pa želim izpostaviti tudi novo kaznivo dejanje – oškodovanje javnih sredstev, to je nov 257.a člen, kjer gre za dodatno varovanje proračunskih in drugih javnofinančnih sredstev. To kaznivo dejanje je nastalo na podlagi izkušenj Računskega sodišča in tudi s tesnim sodelovanjem Računskega sodišča s strokovnjaki, ki so pripravljali to novelo. Poslanska skupina SDS je vložila nekaj amandmajev, ki so vsebinsko enaki tistim, ki so bili na pristojnem odboru zavrnjeni. V razpravi bo morda več časa za opredelitev do teh amandmajev. V vseh primerih pa gre za amandmaje za katere ocenjujemo, da niso potrebni in da bi v pravni red [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]vnesli več nejasnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Prosim predsednika dr. Vinka Gorenaka za obrazložitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ta predlog zakona torej Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona kazenskega zakonika smo obravnavali na 38. seji 4. oktobra in na prvem nadaljevanju 38. seje 5. oktobra. Predlagatelj je Vlada, kot vemo. Gradiva, ki so bila na razpolago, so izjemno številčna. Vsa tista obvezna smo tako ali tako imeli, kot je predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravne službe in pa Državnega ter Sodnega sveta. Zapis javne predstavitve mnenj je bil na razpolago članicam in članom odbora, potem pa še nekaj dokumentov. Zveza potrošnikov se je oglasila, Svet za elektronske komunikacije se je oglasil, Združenje fonogramske industrije se je oglasilo in tako dalje in tako dalje. Moram povedati, da smo imeli v poslovniškem roku amandmaje poslanskih skupin SD, DeSUS, LDS in nepovezani poslanci, amandmaje Poslanske skupine SDS in ločeno amandmaje Poslanske skupine Zares. V uvodnem delu so nastopili državni sekretar gospod Škrlec, potem predstavnica Zakonodajno-pravne službe gospa Kraljeva in Komisija državnega Sveta za državno ureditev, ki zakona ne podpira. Tudi Sodni svet oziroma njihova predstavnica Vesna Pavlič Pivk je poudarila, da predloga zakona ne podpirajo v celoti. Gospa Živa Drol Novak, zastopnica Zveze potrošnikov Slovenije, pa je seveda precej ostro nasprotovala spremembi 148. člena. Odbor je sprejel amandmaje, da jih ne naštevam, ker jih je tri vrstice, so pa v poročilu napisani. Odbor ni sprejel potem še dveh amandmajev SDS k 64., 82. in 100. členu ter Poslanske skupine Zares. Odbor je sprejel besedilo zakona z amandmaji, ki so sestavni del poročila. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. oktobra 2011. Najprej dajem v razpravo 64. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Dr. Vinko Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Glejte, gospod predsednik, ker je vse v nadaljevanju tako povezano s tem 64. členu, bi vas prosil, da mi dovolite nekoliko širši pogled na to zadevo in se potem tudi ne bom oglašal. Prav tako imam namen narediti nek uvod, ki naj ne bi in ne bo, vsaj upam, sprožil kakšnih politično propagandnih rafalov, ker niso potrebni, tudi pri tem zakonu ne. V osnovi lahko povem, da mi tega zakona ne bomo podprli. Gre pa za naslednje zadeve. Mediji so tako ali drugače polni. Zasledil sem samo en zapis, to je zapis dr. Beleta v Delu, ki nasprotuje, drugače pa so mediji zelo polni tega pisanja, kako je pomembno, da Državni zbor na zadnji seji sprejme spremembe Kazenskega zakonika. Pa vendarle je treba nekaj zelo jasno povedati. Zakon je za pravno državo popolnoma nepomemben, vsaj ta zakon. Te spremembe in dopolnitve nič ne prinašajo k izboljšanju stanja na tem področju. Ta zakon bo imel prej negativne kot pozitivne posledice, o tem, zakaj, bom govoril v nadaljevanju pri konkretnih stvareh. Treba je zelo jasno povedati. Glejte, če berete argumentacijo glede tega zakona, so spremembe argumentirane s političnim in ne pravnim jezikom. To je zelo zgovorna zadev,a zakaj torej ta zakon spreminjamo odnosno ga predlagatelj želi spremeniti. Tudi sicer je treba povedati, da je Kazenski zakonik star nekaj let, sprejet je bil leta 2008 in že v letu 2009, kot veste, je minister zelo pompozno napadel ta zakon, ker je rekel, da določila ne veljajo za mladoletnike, pa se je potem kasneje izkazalo, da ni res, kar je potrdilo tudi Ustavno sodišče in Sodni svet odnosno Vrhovno sodišče. Tako da minister Zalar v preteklosti ni bil zagovornik, če tako rečem, dobrega izvajanja tega zakona. Ampak poglejmo konkretneje. Poudarjam, gospod predsedujoči, jaz se potem ne mislim oglašati, zato bom zdaj povedal svoje, pa nič posebnega, ker je povezana stvar. Poglejte, državni sekretar, vi ste v uvodu rekli, kako pomembno je kaznivo dejanje oškodovanja javnih sredstev določeno v 257. členu. Ampak veste, nekaj je pa problem. Problem, ki nastane, je zelo jasen. Do 1. novembra ali kdaj bo že stopil ta zakon v veljavo, za to ne bo nihče odgovarjal. Nihče odgovarjal. Namreč, vse tisto, kar je za naprej oškodovanje javnih sredstev, bodo tožilci lahko preganjali. Tisto, kar je pa bilo storjeno do veljavnosti te novele, pa ne. Tožilci tega ne bodo mogli preganjati, ker to ni bilo kaznivo. Tako da bodo tisti, ki so ovadeni za kazniva dejanja zoper recimo uradno dolžnost, javna pooblastila ali pa gospodarstvo, v bistvu oproščeni. Zdaj vi predlagate amnestijo za ta kazniva dejanja. Novo kaznivo dejanje je namreč v bistvu neka specialna oblika sedaj veljavnih kaznivih dejanj. Kakorkoli odkimavate, preden sem se spravil to govoriti, morate vedeti, da se ne počutim tako kompetentnega, da bi to javno rekel, kar sem rekel, ampak so mi to pripravili pravniki, ki se ukvarjajo z ustavnim pravom. So me na to opozorili. Zato to javno povem. Tudi takšni, ki so bili dvajset let ali pa malo manj nazaj na Ustavnem sodišču. Tako da ni iz trte izvita zadeva. Mislim, da se gremo pri kaznivem dejanju oškodovanja javnih sredstev v bistvu amnestijo vseh tistih, ki so do zdaj že kaj oškodovali. To pa po moji oceni ni v redu. Zdaj smo tudi nekatere amandmaje popravili. Posledica za tista gospodarska kazniva dejanja, uradna dolžnost, javna pooblastila, ki so danes kot kazniva dejanja, bo po mojem mnenju in po mnenju ljudi, ki so mi svetovali ta nastop, ustavitev postopkov. Ustavitev postopkov, če so do sedaj že bili. Naprej. Skrajna sila in pa protipravnost kot kaznivo dejanje. Ta zadeva je izjemno problematična. Izjemno problematična. Gre za izključitev kaznivosti, ne pa protipravnosti. Poudarjam, gre za izključitev kaznivosti in ne protipravnosti. Ampak treba je pa pogledati tudi malo dlje časa nazaj. Če pogledate sto let nazaj in tiste profesorje tistega časa, ki so se ukvarjali s kazenskim pravom – jaz jih ne bom našteval, čeprav jih imam tukaj naštete, recimo tudi naš Dolenc leta 1929 in drugi –, imajo o tem izostreno mnenje. In mi se v bistvu vračamo pri tem določilu sto let nazaj, to je treba povedati. Praktična posledica. Poglejte, kaj bo praktična posledica tega. Delodajalci, ki so bili zaradi neplačevanja predpisanih prispevkov obdolženi za kaznivo dejanje kršitve temeljnih pravic po prvem odstavku 196. člena sedaj veljavnega zakona, zaradi skrajne sile ne bodo obsojeni. Po spremenjeni določbi o skrajni sili iz predloga, ki ga danes obravnavajo, pa bodo ne samo to, ampak bodo oproščeni. Oproščeni bodo! Ne samo za kaznivo dejanje, ampak tudi za obveznost plačila predpisanih prispevkov. To smo slišali tudi v javni predstavitvi mnenj, če se spomnite. Vrhunec – in s tem bom potem tudi zaključil moj prispevek pri temu zakonu –, ki pravzaprav predstavlja poseg v enako pravico po 22. členu Ustave, pa pomeni, da predlagana nova določba petega odstavka 58. člena KZ-1, po kateri naj bi se v bodoče pogojna obsodba izrekla za vsa kazniva dejanja, za katera je predpisana kazen najmanj pet let zapora, kar pomeni, da se ta opozorilna sankcija, ki je bila prvotno namenjena le za nadomestitev kratkotrajnih zapornih kazni in denarnih kazni pri lažjih kaznivih dejanjih, razširja na splošno alternativo kaznovanju. Pazite, razširja na splošno alternativo kaznovanju za 99 % obravnavanega kriminala vključno z ubojem in podobnimi kaznivimi dejanji. Zdaj bo možno torej izreči pogojno obsodbo. Govorim seveda teoretično, ampak tukaj je sistemska napaka, ki je vgrajena v ta zakon. Sistemska napaka, ki ostaja v zakonu kljub amandmajem in se ne da popraviti. Posebno zaskrbljenost v bistvu vzbuja zlasti še to, da se bi taka pokojna obsodba lahko izrekala komurkoli, torej tudi povratniku, pod enakimi pogoji, da storilec prvič, ko se izjavi o obtožbi, prizna krivdo ali se z državnim tožilcem sporazume o krivdi po zakonu, ki ureja kazenski postopek. Zdaj, če mi kdo ne sledi, naj ostane vsaj na magnetogramu. Na javni predstavitvi predloga KZ1-B v Državnem zboru predstavniki ministrstva za pravosodje v vseh svojih pravnih nastopih o kakršnihkoli pravnih dilemah niste govorili. To je treba povedati. Sam minister je celo izjavil, da se pojavljajo tudi neka nasprotna mnenja, tako je rekel, vendar jih niste upoštevali, ker je to pač demokracija. Prav. Ampak sklicevali ste se na to, da so predlog strokovno potrdili najeminentnejši pravniki. Prav, če je temu tako, tudi to je možno, ampak treba je reči, da je možno, da so sodelovali tovrstni specializirani pravniki in se s temi rešitvami tudi strinjali, vendar pa spričo neodpravljenih napak v teh rešitvah ni mogoče sklepati, da so bili pozorni na ustavnopravne razsežnosti predlaganih rešitev. Poglejte, eden bolj informativnih na tem področju je zagotovo dr. Bavcon, ki po medijih zelo velikokrat pove in se razglaša kot sestavljavec, vemo pa, da dela na Inštitutu za kriminologijo Pravne fakultete v Ljubljani, ki je tudi sodeloval pri pripravi tega besedila. Če pa je izdelava določb materialnega kazenskega prava prepuščena tej skupini strokovnjakov, ki so strokovnjaki za neko drugo področje, vsaj po mojem, potem nam to, upoštevajoč tudi izkušnje iz preteklosti, lahko vzbuja zgolj velike dvome, kako bo s tem zakonom v realni praksi. Kriminologija je namreč gotovo veda, ki proučuje dejanske razmere zunaj njihovih pravih okvirov. Pravne okvire proučuje nekdo drug. Tu je treba biti zelo jasen. Nekatere predlagane rešitve nove določbe so take, da jih očitno ne bo mogoče pravno korektno sploh uporabiti, zato lahko dvomimo o pomembni udeležbi pravnih strokovnjakov. Jaz sem že govoril o spremenjenem 332. členu, torej o kaznivem dejanju obremenjevanja in uničevanja okolja. Tudi ta člen je odprt, ker v dolgem odstavku sicer navajate več oblik istega dejanja, pri čemer pri enih manjka opis ravnanja, pri drugih pa ni navedena nobena posledica. To pa pomeni, da v praksi to ne bo uporabno za sodnike, vsaj po mojem oziroma našem mnenju ne. Tudi določbe 324. člena o kaznivem dejanju nevarne, prej pa predrzne, kot veste, vožnje v cestnem prometu, kjer se ob izbranih hudih kršitvah, ki se smiselno lahko storijo samo z naklepom, v drugem odstavku navaja, da se kaznujejo tudi pri storitvi iz malomarnosti. Zadeva ne gre skupaj. Zadeva ni uporabna na sodni mizi, če želite, pred sodnikom. S tem bom pa zaključil. Dejstvo je, da se pri vpisanih kaznivih dejanjih samo nerazpolaganje z ustreznimi dovoljenji državnih organov šteje kot vzrok za ogrožanje celo kršitev pravnih vrednot, kot sta življenje in neka telesna celovitost, pa meji to že na čisto nekaj drugega, ne bom kakšnega grdega izraza uporabil. Nekako se mi zdi, da govorimo o čarovnicah, ki naklepno povzročajo katastrofe z nekim priznanim komuniciranjem s hudičem, ampak tako je zapisal tudi eden od pravnikov. Skratka, zadnji stavek. Pravnih problemov znotraj tega zakona je tako veliko, da po naši oceni Kazenski zakonik, ki je danes veljaven, tako zapletajo in ga delajo neuporabnega v sodni praksi – poudarjam, nasprotuje mu tudi Sodni svet v pomembnih delih, tako da je to tudi zelo jasna stvar. Problemov je toliko, da je ta izdelek v prvi vrsti želja ministra Zalarja, da spremeni nekaj, kar je naredil njegov predhodnik, vendar je ta poskus spremembe poskus spremembe na veliko slabše stanje, zato ta zakon naše podpore ne bo imel. Hvala lepa. Ne bom se več oglašal pri amandmajih.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Pavel Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Mislim, da govorimo o amandmaju poslanske skupine SDS k 64. členu. Amandma poslanske skupine SDS predlaga, da se ta člen črta. Po tem, ko je bil sprejet amandma na odboru, smo mi ponovno preštudirali rešitve, ki se nanašajo na preganjanje premoženjskih koristi pri avtorskih zadevah in ugotovili, da amandma, ki je bil sprejet na odboru, vendarle ne razčisti vsega tako, kot bi bilo treba in da ostaja zadosti široko polje interpretacije, s katerim mi nismo zadovoljni. Amandma je sicer izključil bagatelna dejanja, vendar zaradi njegove nejasne vsebine še vedno obstaja možnost pregona samega posredovanja neupravičeno pridobljenih avtorskih del nad 5 tisoč, čeprav so predlagatelji zatrjevali, da temu ni tako. Premalo natančno opredeli dejanje glede na ugotavljanje premoženjske koristi, saj se lahko upošteva tudi korist iz neupravičene uporabe materialnih avtorskih pravic, kar bi lahko bilo tudi posredovanje, kar ni povezano s pridobitno dejavnostjo. Skratka, če pogledamo novi peti odstavek, beremo: "Pri ugotavljanju premoženjske vrednosti po določbah tega člena in 149. člena tega zakonika se upošteva korist iz neupravičene uporabe materialnih avtorskih pravic". Mi mislimo, da bi bilo dobro, če bi bilo "premoženjska korist se upošteva", ne pa kar korist. Te koristi so lahko marsikatere – duhovne, intelektualne in tako naprej, nematerialne narave. V tem smislu je dejstvo, da je amandma na nek način izključil možnost kaznovanja do 5 tisoč evrov, za primer, da ni uporabljeno za prodajo in tako naprej, nad 5 tisoč evrov pa v bistvu ne. Mi tako menimo, da je v tem trenutku smiselno ostati pri tem, da se ta člen črta in da ostanemo na varni strani tako kot doslej. Ne pravimo, da je doslej ravno najbolj idealno, je pa na varni strani, zato bo, vsaj kar zadeva amandma k 64. členu, Poslanska skupina Zares podprla ta amandma in predlagala, da se člen črta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo k amandmaju k 64. členu? Gospod Škrlec, državni sekretar, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Mi boste morda dovolili, da se sprehodim čez vse tri amandmaje, glede na to, da je gospod Gorenak tudi govoril o vseh treh?
Izvolite.
Uvodoma lahko seveda ugotovim, da je gospod Gorenak očitno dobro prebral članek v Delu danes, ki ga je napisal dr. Bele. Njegovi očitki, ki smo jih danes slišali so pravzaprav identični temu, kar beremo v Delu. To, da bi zakon prinašal bolj slabe kot pozitivne učinke, se nikakor ne moremo strinjati. Dejstvo je, da veljavni Kazenski zakonik velja šele nekaj let, to je res. Res pa je, da je bil Kazenski zakonik sprejet na takšen način, da so v večinski stroki, pri čemer samo malo naredim prispodobo, nekako trije avtorji soglašali s tem kazenskim zakonikom, vsi drugi teoretiki in tudi praktiki pa v glavnem ne. Zakonik je bil namreč sprejet v zelo kratkem času na način, ki ni običajen za sprejemanje zakonov, zlasti pa ne za sprejemanje kazenskih zakonov. Mi smo imeli zelo resne predloge in zelo resne pomisleke izražene s strani domala celotne pravne stroke, da se sestavi nov kazenski zakonik, prav zaradi tega, ker je ta aktualni nastajal v takšnih razmerah in je odraz določenega stanja in časa. Kot sem povedal že v uvodni predstavitvi nismo sledili temu, da bi na vrat na nos pisali nov kazenski zakonik in tudi ni nobena skrivnost, da del stroke nad tem ni navdušen. Menijo namreč in to je legitimno, da bi bila celotna oziroma celovita rešitev razmer na kazenskem področju ustrezna le v tej obliki, da se sprejme nov kazenski zakonik. Če se vrnem nazaj na ta predlog novele, ki je danes pred vami. Ta predlog novele je nastal na podlagi treh sklopov oziroma treh dejavnikov. Prvi je bil ta, da smo bili, kot sem že povedal, s strani večinskega stališča stroke opozorjeni na konceptualno drugačnost te novele. Drugi del vzrokov za spremembo je prihajal s strani prakse. Praktiki so namreč potem, ko smo jih vprašali o uporabi tega kazenskega zakonika v praksi, opozorili na več deset, več kot osemdeset konkretnih predlogov, ki so jih zaznali pri svojem do takratnem delu. In to je bila osnova za spremembo kazenskega zakonika. To je bilo ob tretjem sklopu razlogov, to pa je uskladitev s pravnim redom Evropske unije in drugimi zavezujočimi mednarodnimi pravnimi akti. Naj se opredelim do konkretnih očitkov, kolikor sem jih uspel detektirati iz nastopa gospoda Gorenaka. Prvi, ki gre na škodo oziroma na rovaš novega kaznivega dejanja – oškodovanja javnih sredstev, tudi članek gospoda Beleta gre to v smer, češ da bo to dejansko pomenilo amnestijo. S tem se nikakor ne morem strinjati, niti jaz niti strokovnjaki, ki so ta zakon pripravili. Gre namreč za to, da mi splošna kazniva dejanja, ki sankcionirajo zlorabo pooblastil, imamo. Res pa je da se je v praksi zadnjih let pokazalo, in mislim da se bomo okoli tega vsi strinjali, da kazenskih postopkov, v katerih bi bili odgovorni obsojeni za tovrstna kazniva dejanja, ni bilo prav dosti. In da je v javnosti prepričanje, da učinek, ki ga kazensko sodstvo prikazuje, ni skladen s potrebami, ki se v javnosti kažejo. Seveda se dobro zavedamo, da v kazenskem pravu ne smemo slediti temu, kar se v javnosti percipira kot neka splošna potreba. Pri tem je treba biti zelo previden, ker je v skladu z načelom vladavine prava treba upoštevati to, da o odgovornosti za kaznivo dejanje odloča samo sodišče v za to predvidenem postopku. Če pa pogledamo sodne statistike, pa vidimo, da je obsodb za tovrstno kaznivo dejanje izredno malo. Če pogledamo statistike Računskega sodišča, ki je vrhovni revizor in varuh javnega interesa pri izvajanju javnih financ, pa vidimo, da je uspeh oziroma rezultat med tem, kar Računsko sodišče zazna kot nepravilnost, za katero ocenjuje, da obstaja sum storitve kaznivega dejanja, in poda ustrezno ovadbo oziroma naznanilo na pristojno državno tožilstvo, ter med tem, kar na koncu iz teh ovadb pride v obliki obsodilnih sodb, še slabše. Prav zaradi tega je predsednik Računskega sodišča apeliral na Ministrstvo za pravosodje, na Svet za kaznovalno pravo, da se preveri, ali so formulacije obstoječih kaznivih dejanj zadosti jasne, da omogočajo kazenske postopek. In po skrbni analizi, ki je trajala, in delu, ki je trajalo več let, smo prišli do formulacije tega kaznivega dejanja, ki je danes predmet razprave. In to kaznivo dejanje ni nič drugega kot posebna oblika splošnih kaznivih dejanj z zlorabo pooblastil. Kar z drugimi besedami pomeni, da je res, da se vsako kaznivo dejanje lahko uporablja šele od trenutna, ko je sprejeto in uveljavljeno v zakoniku in da se zakon uporablja za naprej, ne za nazaj. To pa ne pomeni, da bodo tisti, ki so se v preteklosti znašli v postopku zaradi zlorabe pooblastil – pa naj vas pomirim, teh ni prav zelo veliko –, da bodo ti avtomatično oproščeni. To ne pomeni tega. To pomeni le to, da bomo od danes naprej oziroma jutri naprej, ko bo ta sprememba stopila v veljavo, imeli še eno dodatno možnost dokazovanja krivde po drugih, jasneje definiranih znakih. Če so obstajali včeraj dokazi za kaznivo dejanje, ki je včeraj obstajalo, to kaznivo dejanje, ki je specialna oblika tistega splošnega, ne pomeni, da bo treba nujno oprostiti tiste, ki so bili zaradi splošnih dejanj v kazenskem postopku. Torej, nikakor ne gre za nobeno amnestijo. Gre za to, da želi država zagotoviti bolj učinkovito varstvo nad porabo sredstev, in sicer z jasnejšimi definicijami, jasnejšimi odnosi in strožjo obliko odgovornosti. V zvezi s skrajno silo ter izključitvijo protipravnosti in kaznivosti. Meni je sicer žal, da ni bilo na odboru te razprave. Pričakoval sem, da bo, pa se je razprava skoncentrirala zgolj na kazniva dejanja avtorskih pravic, pa tudi sicer ni bilo prav veliko pravno argumentirane razprave v postopku sprejemanja. Kar je je, te faze so za nami. V zvezi s primerom, ki ga je poslanec Gorenak navedel, lahko povem samo to, da si je zelo težko predstavljati primer, kdaj bi bilo neplačevanje prispevkov lahko definirano kot skrajna sila. Skrajna sila je namreč tisto dejanje, ki je storjeno, da bi storilec od sebe ali drugega odvrnil istočasno nevarnost, ki je ni bilo mogoče odvrniti drugače. Če je nekdo posloval v podjetju tako, da mora zdaj reševati finančno stanje, tega nikakor ne gre enačiti z nevarnostjo o kateri govori Kazenski zakonik, ko varuje življenje in telo, tako da ne vem če so vsi ti argumenti res tako prepričljivi. Pogojna obsodba in širitev možnosti izreka pogojne obsodbe. Mogoče je razumeti, da nekatere skrbi, če družba postaja manj represivna. Sam nisem tega mnenja. Ne želim pa seveda po drugi strani podcenjevati tega, kar sami ugotavljamo že več časa, da je v Sloveniji veliko pogojnih obsodb. Ampak definicije, pod katerimi pogoji, in definiranje pogojev za izrekanje pogojnih obsodb tega ne bodo spremenili. Da je pogojnih obsodb tako veliko, več kot 80 % med vsemi obsodbami, gre predvsem na rovaš tega, da je izrečenih denarnih kazni izredno malo in prav v tem razmerju med denarno kaznijo in pogojno obsodbo se kaže razlika, če gledamo primerjalno Slovenijo z drugimi državami. Tam prevladuje izrek denarnih kazni, pri nas prevladuje izrek pogojnih obsodb. Ampak, kot rečeno, dejstvo, da se izrekajo pogojne obsodbe, ima zelo malo opraviti s tem, kakšni so pogoji za pogojne obsodbe. Danes so ti pogoji zelo nizki, gre samo za lažja kazniva dejanja, pa jih je še vedno tako veliko. S tem, ko spreminjamo določbe o pogojni obsodbi, ne zasledujemo cilja, da bi bilo v Sloveniji pogojnih obsodb več. Ne, gre za nekaj drugega. Gre za instrument oziroma za spremembo, ki je posledica uvedbe instrumenta v kazenskem postopku. Ta instrument pa je sporazum o krivdi in kazni. O tem bomo govorili v nadaljevanju pri naslednji točki, ampak ker tam ne bo razprave, ker ni amandmajev, naj zelo na hitro povem, kaj smiselno pomeni sporazum o priznanju krivde in o kazni v kazenskem postopku. To je možnost, po kateri bo tožilec, namesto da bo tri leta v sodnem postopku procesiral dejanje, za katerega je relativno jasno, da ga obdolženec priznava, in s tem povzročal stroške državi, s tem povzročal stres na strani obdolženca in na koncu izposloval neko pogojno obsodbo, lahko z obdolžencem pod določenimi strogimi pogoji sklenil sporazum na začetku postopka. Sporazum, v katerem bo definirano česa se obdolženca bremeni, kaj obdolženec priznava in kakšna je za to predvidena kazenska sankcija. Ta sporazum bo preverilo tudi sodišče, to je vredno poudariti, torej ne gre samo za gol sporazum med dvema strankama brez sodne kontrole. Je pa ta sodna kontrola seveda drugačna, kot je to v običajnih postopkih. Vendar so tudi koristi takega postopka drugačne, kot so te v običajnih sodnih postopkih. Prihranek časa, prihranek energije in s tem več možnosti za uporabo energije in časa za bolj zahtevne postopke, je tisto, kar ti postopki prinašajo. In prav zaradi tega, da bi v tistih primerih, kjer je sporazum mogoč, do takih sporazumov prihajalo, in zato da bi tožilec, ki se pogaja z osumljencem o tem, ali bo priznal krivdo ali ne oziroma pod kakšnimi pogoji oziroma kakšna sankcija je najbolj primerna za njegovo dejanje, imel več manevrskega prostora, smo dali te določbe o kazenskih sankcijah, ki jih sme samo v teh primerih, kadar pride do priznanja, uporabiti nekoliko razširjeno. To je jasno in je razumljivo. Po drugi strani pa z namenom, da bi pri tistih postopkih, kjer bo v resnici prihajalo do obsodb v rednem postopku, dosegli večje število denarnih kazni na račun manjšega števila pogojnih obsodb, spreminjamo tudi določbe o izrekanju denarnih kazni, za katere pa ne vem, če so bile posebej omenjene v predstavitvi oziroma v stališču gospoda poslanca. Te so tudi pomembne. S temi določbami namreč želimo omogočiti sodiščem, da bodo večkrat izrekala denarno kazen, ker ugotavljamo da je tam težava za to, da je tako izrazito nesorazmerje med izrečenimi denarnimi kaznimi in pogojnimi obsodbami v Sloveniji, če se primerjamo z drugimi državami. V zvezi s predlogi amandmajev, ki gredo v smeri kaznivega dejanja kršitve materialnih avtorskih pravic. Že v uvodni predstavitvi sem povedal, da tega amandmaja pravzaprav niti dobro ne razumem. Na odboru je bil dosežen kompromis, bilo je doseženo pravzaprav soglasje, ni bilo glasov proti, in sicer o tem, da se uporaba avtorskih del za osebno rabo dovoli, ne dovoli pa se eksploatacija avtorskih del, ki so v bistvu po svoji naravi ekonomska in zaradi tega ne razumem, zakaj točno je ta amandma, ki je vsebinsko enak prej predlaganemu, ki je bil na odboru že zavrnjen, ponovljen. Glede kaznivega dejanja napada na informacijskega sistema, kjer se predlaga črtanje 82. člena predloga v tistem delu, ki se nanaša na neupravičeni vstop v omrežje, predlagatelji amandmaja razlagajo, da bi s tem lahko prevečkrat prišlo do tega, da bi nekdo po nehote vstopil v tuj informacijski sistem. Tukaj so te strahovi odveč. Kazniva dejanja in to kaznivo dejanje konkretno se stori z naklepom. Z naklepom, ki pomeni, da se storilec zaveda, da ravna protipravno in to tudi hoče storiti. Torej ne gre za nek avtomatični ali nehoteni priklop na neko brezžično omrežje, ampak gre za to, da zavestno pridobiš uporabniško ime in geslo od nekoga, za katerega nisi upravičen, in pod njegovim uporabniškim imenom in s tem geslom v stopiš v informacijski sistem, za katerega nimaš pooblastil. Tako da je ta strah odveč. V zvezi z amandmajem, ki se nanaša na uvedbo novega kaznivega dejanja napada na finančno stabilnost in suverenost Republike Slovenije, pa smo tudi že večkrat pojasnili, da to kaznivo dejanje deloma pokriva znake, ki jih uvajam s kaznivim dejanjem oškodovanja javnih financ, deloma povzema določbe o objektivni oziroma odgovornosti ministra za poslovanje z javnimi sredstvi in glede na kriterije, ki jih zastavlja, ugotavljamo, da bi to v praksi pomenilo težave pri dokazovanju tega kaznivega dejanja in s tem povezano tudi težave pri izvajanju kazenske zakonodaje. Če torej zaključim. Nikakor ne gre za to, da bi bil projekt kazenskega zakonika projekt ministra Zalarja, ki se je namenil rušiti tisto, kar je prejšnja oblast sestavila. Če bi to bil cilj, potem bi imeli danes nov kazenski zakonik pred vami. Cilj je omogočiti organom, ki izvajajo kazenski pregon oziroma sodijo o kazenskih postopkih, da bi imeli kazenski zakonik, ki bo kar najbolj jasen oziroma kar najmanj nejasen. Zaradi tega predlagamo, da te amandmaje, ki so danes na mizi, Državni zbor zavrne, potrdi pa Kazenski zakonik. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosil gospod Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa. Kot vidim. govorimo o vseh amandmajih skupaj. Minister se je precej časa zadržal pri 100. členu in jaz želim govoriti o 100. členu. Problem ob sedanji spremembi Kazenskega zakonika je, da ima ekipa gospoda Zalarja en velik hendikep. Dolgo so se trudili, da sedaj veljavni kazenski zakonik ne bi prišel v veljavo, potem so vlagali ustavne pritožbe in Ustavno sodišče jih je zavrnilo, češ da so pravne praznine. In intenca vsega tega je bila izmikanje sojenju pa pomanjkljiva uporaba tega zakona. To v prid storilcem kaznivih dejanj očitno. Očitno. Tukaj berem eksperta dr. Beleta, da je šlo celo tako daleč, da so poučevali študente kazensko pravo brez omenjanja pravil zakonskega vira ali kvečjemu z njegovim negiranjem. In vladal je izjemen interes. Človek se vpraša, zakaj. Tukaj v klipingu vidim, da je včeraj gospa Kresalova na Studiu ob 17h dejala, da je LDS v tej vladi delal tisto, kar je obljubila. "Mi smo tisto, kar smo obljubili. tudi naredili." Ja, verjamem da so obljubljali, ampak komu? To, kar je ona obljubljala očitno gospodu Pogačarju za najemno pogodbo za NPU, je storila. Tistega, kar je pa na hearingu govorila, pa ni storila. In z gospodom Zalarjem kot močnim človekom in podpredsednikom LDS je enako. Zato me ne čudi, da dr. Bele pravi, da bo tako opevano novo kaznivo dejanje oškodovanja javnih sredstev, ki so ga delali v alternaciji z gospodom Šoltesom, v bistvu pomenilo amnestijo kaznivih dejanj. Poglejte, kaj je zapisal: "Praktična posledica tega novega kaznivega dejanja bo torej, da se bo moralo počakati na nova storjena dejanja, za vsa doslej ugotovljena kazniva dejanja te vrste pa bo treba kazenske postopke ustaviti, ker po stališču zakonodajalca, ekipe gospoda Zalarja, doslej naj ne bi bila kazniva." To je amnestija. Zaradi tega se tudi tako branijo uvedbi resnično novega kaznivega dejanja, ki je nujno potrebna, pri nas in tudi v Evropi. To se pravi tistega kaznivega dejanja, ki smo ga kot novi 257.a člen, ki nadomešča sedanjega, tega opusti kot 257.b člen, predlagali mi. In je nujno potreben ob temu stanju v slovenski družbi. Kaznivo dejanje napada na finančno stabilnost in suverenost Republike Slovenije. In, poglejte, kdor ne vidi tega napada na finančno stabilnost, ki se je v našem finančnem sistemu in tudi v našem poslovnem sistemu s temi krediti in vse to zgodil, ta se dela slepca. In to je kaznivo dejanje, ki ga je potrebno sprejeti. In ni res, da bo povzročilo težave. Ja, določenim ljudem bo povzročilo težave, ne bodo več bogovi, ne bodo več kandidirali za najvišjo funkcijo v državi, ampak bodo prišli igrati klavir potem na nekem mestu. Poglejte, nekaj dni za tem, ko smo mi – jaz sem bil iniciator tega, ampak naša poslanska skupina –, to predlagali in smo naleteli na ta nihilistični, odklonilni odnos doslej vladajočih, skupaj s celimi strankami, ki so tvorile to opcijo, je predsednik Evropske komisije gospod Barroso dejal, piše tukaj: "Barroso za odgovornost finančnikov. Za nepravilnosti naj osebno odgovarjajo." In potem, ko so protestniki v številnih državah po svetu vzklikali gesla proti nasilju finančnih inštitucij in proti finančnemu pohlepu, je Barroso napovedal uvedbo individualne kazenske odgovornosti za nepravilnosti v finančnem sektorju. Gospe in gospodje iz finančnega ministrstva, prisiljeni boste nekaj narediti preko Evropske unije, čeprav se tako krčevito branite. Ta dejanja, ta finančni pohlep je dobil dimenzije veleizdaje v tej državi in napada na suverenost, ki je sedaj sankcionirana po 350. členu Kazenskega zakonika, vendar po tem, ker ni tako eksaktno pisano, da se pri tem misli, da je možno to uporabiti tudi za finančna kazniva dejanja, nočejo soditi, čeprav tam piše "kdor je s svojim ravnanjem spravil državo v podrejeni položaj". Slovenija je v podrejenem položaju proti drugim državam, na kolenih mora prositi za kredite, pri katerih so vsak dan slabši pogoji, boniteta nam pada vsak dan, sklestili so našo boniteto. In to je tudi direktni odziv na tisto, kar je sociolog dr. Vehovar dejal, da je to, kar se je dogajalo v naših bankah, posledično pa tudi dokapitalizacije zločin nad Slovenijo, nad državljane Slovenije. In nočete videti zločina. Kako daleč to gre? Čeprav smo že dvakrat na odboru razpravljali, tiskani mediji o tem ne smejo zapisati niti besedice, ker bi ljudstvo prisluhnilo. Kako daleč ima lovke kapital in mogočniki, ti simbolni vodje finančnega pohlepa v Sloveniji? Pa ne samo simbolni, tudi dejanski. Povejte mi, ali se boste uprli tudi Evropski uniji. Potem ne pristajate več na Evropsko unijo, potem boste rekli gospodu Barrosu ne. Kaj bo gospod Pahor sedaj na tem srečanju 23. oktobra, ko pravi, da se bodo dogovorili? Se bo izmikal? Se je moral tudi on ukloniti favoritu levice gospodu Jankoviču? Je podpisal svojo kapitulacijo? Bo šel tiho v politično klavnico? Čudim se, da v teh grozljivih zadevah, ki jih odkriva preiskovalna komisija z rabotami gospoda Jankoviča mlajšega, nočete govoriti. Tudi vsi boste šli v politično klavnico. Ali potem držijo govorice, da boste že nadomeščeno stimulirani? Vas bo nekdo kupil?
Gospod Jerovšek, jaz se spominjam vaše razprave pri varuhinji človekovih pravic in njenem poročilu, ko ste opozarjali na sovražni govor. Tole, kar vi govorite, je najmanj žaljiv, morda v določenih elementih tudi sovražen govor in vas prosim, ker ste obljubili, da boste vi edini govoril o 64. členu in amandmaju, da to naredite, prosim.
Ne, o 100. členu.
Ne, 64.
Ne, ker je gospod državni sekretar tudi govoril o tem členu [[...]]
Gospod Jerovšek, prvi je prosil, da lahko skupaj govori o vseh treh členih, ki so povezani, gospod Gorenak. Dobil je to dovoljenje in je govoril in potem enako gospod Škrlec. Vi ste pa edini obljubil, da boste govoril samo o 64. členu, pa lahko tudi o 100.
Ne, o 100. členu.
Dobro, izvolite tudi o 100. členu, samo držite se teme kazenskega zakonika.
Poslušajte, ni sovražen govor, verjamem pa, da se vam zdi, da ni stimulativen za vašo politično opcijo.
Gospod Jerovšek, če napovedujete, da se nekoga vozi ali pa pelje v klavnico, je to najmanj [[...]]
To je metafora. Politična klavnica [[…]]
[[...]]žaljiv govor. Če vi ne [[...]]
Ne, ne, oprostite. To uporabljajo številni, da nekoga peljejo v politično klavnico, to pomeni, da ga bodo politično likvidirali. To ni žaljivo.
Vi niste govorili o politični klavnici, ampak o klavnici.
Eksaktno sem rekel, da se bo mirno pustil peljati v politično klavnico. Politično likvidacijo. To so bolj resna vprašanja, katerim se ne bi smeli izmikati. In potem danes slišim, da bo močen človek na finančnem področju bodoči finančni minister, če uspe ta opcija, gospod Zdenko Pavček, pogrebec Viator&Vektor. Se spominjate tistih šoferjev, kako arogantno jim je, revežem, ki so ostali brez vsega, brusil v obraz, njegovi najožji so pa drugi dan ustanovili nova podjetja, ker so polni denarja. Pa da ne povem vsega, kar smo o njem slišali, kje ima premoženje. In to so nove vrednote, ki jih ponuja Slovencem. In vi očitno take vrednote delate na ministrstvu, ker nočete, da podpremo to, da sprejmemo kaznivo dejanje, ki je v rangu napada, ki je napad na finančni sistem in ogrožanje suverenosti države. In v današnjih časih se na finančnem, gospodarskem področju bistveno bolj ogroža suverenost države kot na tistem klasičnem, vojaškem ali na katerem drugem. Tisto šele pride, posledica takšnih rabot v državi. Upam, da bo ob tem, ko se je tudi gospod Barroso zavzel za takšno jasno odgovornost, vsaj nekaj poslancev iz leve strani, ki imajo željo po političnem preživetju, ki so pošteni, odprlo to dikcijo in ta člen. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miro Petek.
Hvala za besedo. S kolegom Jožefom Jerovškom se velikokrat strinjam, toda tokrat še toliko bolj. Večkrat slišimo v tej dvorani, kako imamo v Sloveniji najboljše pravo, toda hkrati imamo tudi največ krivic. Govorim o tem, kako imamo odlične, najboljše zakone, toda imamo zakone, ki jih skorajda nihče ne spoštuje in imamo zelo neučinkovite zakone. Imamo pa razvito najrazličnejšo kriminaliteto, kriminalno dejavnost toda skorajda nihče ni obsojen, predvsem te velike ribe, ki v Sloveniji plavajo povsem na odprtem morju. Kaj prinaša ta novela kazenskega zakonika? Tukaj je že bil omenjen dr. Ivan Bele. Nekateri teh njegovih tekstov očitno nočete brati, pa mi dovolite, da preberem samo en odstavek. Tako pravi dr. Bele: "Predlagane spremembe KZ-1 so izključno samo politično, ne pa tudi pravno argumentirane. Kot take se tudi razlagajo zgolj s frazo, ki ne spada v pravo: da se bo s spremenjenim kazenskim zakonom izboljšala učinkovitost pravne države. Čeprav pod pojmom učinkovitosti lahko razumemo različne stvari, se učinkovitost kazenske zakonodaje lahko zazna le pri spremenjenem odnosu državnih organov do njene uporabe oziroma neuporabe, ne pa zgolj podlage s spreminjanjem splošnih pravil. Po dolgih letih bi že lahko spoznali, da je nenehno predlaganje sprememb v kazenskem zakonu v glavnem samo izgovor za pomanjkljivo uporabo teh zakonov." Mislim, da se lahko s tem, kar je dr. Bele v tem precej obsežnem eseju napisal, v glavnem strinjamo. In seveda, če mi dovolite, mislim, da je amandma k 100. členu nujen. Boljše je, da nekaj dvakrat prepovemo, mogoče tudi v različnih zakonih, kot pa niti enkrat. In ti roparski napadi na to javno premoženje v Sloveniji, ki smo jim bili priča v zadnjih letih, desetletjih so tudi po svoje prispevali k današnji finančni podobi države. Dejstvo je, da so imele le posvečene osebe dostop do poceni kreditov, do velikih kreditov in že sami bančniki in kreditojemalci so takrat vedeli, da teh kreditov ne bodo odplačali. S tem smo v vseh teh letih tem ljudem pošiljali jasno sporočilo, da se pač kriminal izplača. Verjetnost, da nekoga ulovijo, je v Sloveniji zelo mala, mogoče 1 proti 100, in to kažejo vsi najrazličnejši razvpiti primeri v Sloveniji – od Satexa, dogajanj v Novi KBM, dogajanja v Frankfurtski podružnici Nove Ljubljanske banke, kjer so na veliko prali denar, kar je ugotovila tudi protikorupcijska komisija, pa seveda do zadnjega dogajanja v ekspozituri Nove Ljubljanske banke v Sarajevu. To kaže na neodgovorni odnos in kriminalno vodenje teh bančnih institucij v Sloveniji. Paradoks pa je, da so ljudje so za to nagrajeni. Gospod Kramar je odšel z Nove Ljubljanske banke z enim milijonom honorarja, videli smo, kaj se je zgodilo v Elanu, za nazaj 2.8 milijonov evrov nagrade za vodenje Elana in še bi lahko naštevali. Po mojem mnenju sama sprememba te kazenske zakonodaje ne bo dovolj, pa lahko dodamo še ne vem kakšen amandma, ne vem kakšen člen levo in desno. Po mojem mnenju je najprej treba odvzeti imuniteto slovenski kleptomanski eliti in jo spraviti pred sodišča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kres Gvido, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Glede na to, da v drugi obravnavi ni bilo stališč poslanskih skupin, želim povedati, kako smo v Slovenski ljudski stranki spremljali celotno obravnavo zakonodajnega postopka glede sprememb Kazenskega zakonika in pa Zakona o kazenskem postopku. Veseli nas, da je predlagatelj, torej ministrstvo, izkazal pripravljenost za popravke nekaterih nejasnosti in pa tudi pripravljenost za določene kompromise. Do zakonika smo v Slovenski ljudski stranki pristopili skeptično, ker že na začetku ni bilo jasno, zakaj so spremembe sploh tako nujne. Ko smo pridobili tudi zunanja strokovna mnenja, hkrati dobili potrditev naših mnenj in pa tudi mnenje, da so popravki obeh zakonov pripravljeni dobro in strokovno. Spremembe Kazenskega zakonika in tudi Zakonika o kazenskem postopku so obsežne. Nekateri pravijo, da celo preobsežne, nekateri bi si želeli celo na novo spisana zakona. Glede na to, kar sem imel priložnost slišati do sedaj, bi bilo to še težje opravilo, ki bi potrebovalo še veliko več usklajevanja. Odzivi na obe spremembi zakonov s terena, če rečemo ljudi, ki se s tem ukvarjajo, prihajajo do pozitivne informacije z določenimi opozorili. Glede na slišano smo glede uspešnosti nove zakonodaje pri pregonu gospodarskega kriminala v Slovenski ljudski stranki skeptični, da je stvar dodelana do te mere, da bi bila praktično tudi učinkovita, vendar je naperek tudi to, da na tem področju dejansko obstaja želja, da se nekaj naredi, zato podpiramo prizadevanja za nadgradnjo te materije. Glede višine kazenskih sankcij, ki je ponovno nekoliko povišana, na katere je bilo tudi nekaj pripomb, v Slovenski ljudski stranki ne vidimo težav, saj je državno tožilstvo tisto, ki predlaga, sodišče pa presodi o ustrezni višini kazni, ki se pač lahko giblje v dokaj širokem razponu. Bolj nas skrbi nesorazmernost teh kazni, nekatere so nedvoumno nekoliko visoke, na kar so opozorili tudi strokovni sogovorniki v javni razpravi. Glede 64. člena smo mnenja, da je treba sprejeti amandma SDS. Prav tako smo z amandmaji odpravili možnost prestrezanja vseh telefonskih pogovor oseb, ki bi se povsem naključno znašli na prizorišču, ki ga preiskujejo organi. Skratka, ker se je izrazila pripravljenost za popravke in ker gre za konec koncev koristne rešitve bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli oba zakona, ravno tako tudi amandmaje k 64. in 100. členu tega zakonika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ni več želje po razpravi, zaključujem razpravo k 64., 82., in 100. členu Predloga Zakona o dopolnitvah Kazenskega zakonika in s tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. O amandmajih bomo glasovali v skladu z časovnim razporedom v teku te seje še danes. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KAZENSKEM POSTOPKU. Predlog je v obravnavo predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo gospodu Boštjanu Škrlecu, državnemu sekretarju v Ministrstvu za pravosodje.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Lep pozdrav ponovno! Kot že povedano, je sprememba Zakona o kazenskem postopku del širšega projekta prenove oziroma reforme kazenskopravnega sistema, vključno s spremembo Kazenskega zakonika in Zakona o državnemu tožilstvu in tudi organizacijskimi spremembami pri delu sodišč, zlasti z uvedbo specializiranih oddelkov. Predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o kazenskem postopku pa so pogoji, ki naj omogočijo učinkovitejši in hitrejši tek kazenskih postopkov ob hkratnem upoštevanju vseh potrebnih ustavnih pravnih jamstev. To še posebej velja za dva nova instituta, ki jih uvajamo, to sta predobravnavni narok in možnost dogovora med tožilstvom in obdolžencem ob priznanju krivde. Predlagana postopna dopolnitev zakona bo tudi popotnica kasnejši naslednji fazi, ki je verjetno neizogibna, to je uvedbi novega kazenskega postopka, o kateri teče beseda že več let v Republiki Sloveniji. Institut predobravnavnega naroka je eden izmed centralnih delov te novele, ki je danes pred vami in z uvedbo tega instituta odgovarjamo ugotovitvam kazenskopravne teorije in prakse, da je glavna obravnava v kazenskih postopkih pogosto preveč dolga in preveč raztresena, torej ni koncentrirana, in na ta način nekako zavira učinkovit tek kazenskih postopkov. Predobravnavni narok je namenjen temu, da se pred začetkom glavne obravnave razjasnijo nekatera bistvena procesna vprašanja. Zlasti je to vprašanje, ali obdolženec krivdo priznava ali ne. Od tega je namreč odvisen tek nadaljnjega kazenskega postopka. Če bo obdolženec v tem predobravnavnem naroku krivdo priznal, potem bo v nadaljevanju izveden skrajšani postopek, v katerem bo sodišče preverilo zgolj tiste okoliščine, ki so pomembne za izbiro in odmero kazenske sankcije. Če pa obdolženec krivde ne bo priznal, pa bo naloga oziroma funkcija predobravnavnega naroka ta, da se na njem izkristalizira sam predmet spora, torej da se razčisti katera dejstva so sporna med strankami, s katerimi dokazi se ta dejstva dokazujejo, kateri dokazi so dovoljeni oziroma o katerih obstajajo pomisleki o dovoljenosti, torej da se izločijo nedovoljeni, da se zagotovi ustrezna sestava sodišča in da se opravijo vsi tistih ugovori, ki so sicer procesne narave za potek samega sojenja. Ko bo tako izkristalizirano bistvo spora med obema strankama, bo kasneje lahko glavna obravnava tekla bolj osredotočeno, v krajšem časovnem obdobju in bo pomenila učinkovitejši kazenski postopek. Zelo pomembno novost v našem procesnem zakonu oziroma procesnem sistemu je tudi ureditev sporazuma o priznanju krivde. Ta se deloma navezuje na uvedbo preodbravnavnega naroka, v resnici pa gre za mnogo več. Gre za to, da se bosta obtožba in obramba, torej tožilec in obdolženec, ki bo moral imeti tudi zagovornika, lahko dogovorila o tem, da obdolženec priznava krivdo in v temu sporazumu tudi določila, pod katerimi pogoji bo to krivdo priznal, kar pomeni, da bo že določena tudi kazenska sankcija, s katero se bo obdolženec v temu primeru strinjal. Ta praksa je vse bolj pogosta tudi v drugih državah, ki so nam blizu, želim pa poudariti to, da tudi ta sporazum podleže sodni kontroli, saj ga bo moral potrditi sodnik oziroma sodišče. Spremembe so deležne tudi določbe, ki se nanašajo na mednarodno sodelovanje. Gre za namen poenotenja in pospešitve sodelovanja v kazenskih zadevah, zato se spreminjajo veljavni instituti mednarodne pravne pomoči, kot so mala mednarodna pravna pomoč, izvršitev tuje sodne odločbe, odstop pregona drugi državi ter izročitev osebe. Uskladitev zakona je prav tako potrebna z uskladitvijo s Kazenskim zakonikom, ki ponovno ureja obravnavanje oziroma varnostne ukrepe obveznega psihiatričnega zdravljenja in varstva v zdravstvenem zavodu in na prostosti. Uskladitve določb Zakon o kazenskem postopku so potrebne tudi zaradi zadovoljitev odločb Ustavnega sodišča. S temi predlaganimi spremembami izpolnjujemo tri odločbe Ustavnega sodišča, ob tem pa odpravljamo določene pomanjkljivosti oziroma nejasnostmi obstoječih določb. Želel bi povedati tudi to, da smo v dosedanjem zakonodajnem postopku odpravili tisto točko, ki je vzbujala največ dvomov in razprav, to je točka, ki se nanaša na varovanje komunikacijske zasebnosti in na odboru je bil z veliko podporo ta predlog kasneje tudi umaknjen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delavno telo. Besedo dajem dr. Vinku Gorenaku, da predstavi stališče odbora.
Hvala lepa. Tudi ta zakon je odbor obravnaval na 38. seji 4. oktobra in na prvem nadaljevanju 5. oktobra kot matično delavno telo. Predlagatelj je Vlada – tukaj imam kar kup številk, pa vseeno –, na podlagi zahteve skupine poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Sajovicem. O predlogu zakona je Državni zbor na 30. seji 14. julija opravil prvo obravnavo in sprejel sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Odbor je na 62. nujni seji 1. septembra sklenil, da se opravi javna razprava. Ta je bila tudi opravljena 29. septembra 2009. Odboru je bilo predloženo mnenje Zakonodajno-pravne službe. Zakonodajno-pravna služba je imela pripombe k 36 členom zakona. Če dovolite, jih ne bi našteval. K predlogu zakona so bili v poslovniškem roku vloženi amandmaji Poslanske skupine Zares k 21., Poslanske skupine SDS prav tako k 21. členu in pa skupin Socialnih demokratov, Zares in DeSUS ter LDS in nepovezanih poslancev kar k 28 členom. Odbor je bil seznanjen še z mnenjem Sodnega sveta, z zapisom javne predstavitve mnenj, mnenjem Komisije Državnega sveta in mnenjem Sveta za elektronske komunikacije. V uvodni predstavitvi mnenj so nastopili minister Zalar, Zakonodajno-pravna služba, gospod Vnučec v imenu Državnega sveta, ki je povedal, da zakona ne podpirajo, ter gospa Vesna Pavlič Pivk, Sodni svet, ki pa je zakonske rešitve podprla. Nastopil je tudi predstavnik informacijske pooblaščenke, namestnik gospod Andrej Tomšič, ki pa je izpostavil predvsem problem 149.b člena. Ta je predvideval neke druge rešitve, ministrstvo pa ga je kasneje umaknilo, kar je povedal že državni sekretar. To je bil tudi osnovni problem, s katerim smo se največ časa ukvarjali na odboru. Odbor se je opredelil do vloženih amandmajev. Sprejel je koalicijske amandmaje k 27 členom, potem je sprejel amandma k 21. členu Poslanske skupine SDS in pa Poslanske skupine Zares, ta dva amandmaja sta bila identična. Ni pa sprejel amandmajev koalicijskih poslanskih skupin k 21. členu. V skladu s 128. členom Poslovnika smo pripravili integralno besedilo zakona, ki je priloga tega poročila, vsebuje pa že sprejete amandmaje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na svoji 30. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni mogoča. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. O njem bomo določali v skladu s časovnim potekom seje danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POSTOPKIH ZA UVELJAVITEV ALI ODPUSTITEV ODGOVORNOSTI DRUŽBENIKOV ZA OBVEZNOSTI IZBRISANIH GOSPODARSKIH DRUŽB V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina dvanajstih poslancev s prvopodpisanim gospodom Matevžem. Dajem mu besedo za predstavitev zakona v imenu predlagateljev. Gospod Frangež, izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovane in spoštovani! Slovenija je sredi težke gospodarske in socialne krize. Mnogokrat se v tem parlamentu nismo strinjali o tem, kaj so recepti za uspešno gospodarsko okrevanje, a prepričan sem, da nam je skupno zaupanje v slovensko podjetnost; v inovativnost naših ljudi, da uresničijo svoje cilje; v njihovo predanost, da s slovensko trmo vztrajajo pri začeti poti, dokler ne dosežejo cilja; in končno v njihovo solidarnost, da bodo sadove svoje podjetnosti znali deliti tudi s skupnostjo, v kateri živijo. Podjetništvo je čudovit izziv. Sanjati o uspehu, ki je sad tvojega znanja in ustvarjalnosti, trdo delati za te sanje in dati ljudem priložnost in delo. Povezovati se z drugimi in oblikovati sinergije, da bomo skupaj rasli hitreje in pri tem veliko tvegati. Regulacija tveganj je temeljna prvina urejanja gospodarskega prava. Podjetništvo je doživelo razmah šele po koncu 19. stoletja, ko je Nemčija kot prva država uvedla institut družbe z omejeno odgovornostjo, katere temeljna značilnost je odgovornost družbenika omejena z višino vloženega kapitala. Gospodarskega razvoja doslej si brez omejene odgovornosti družbenikov za obveznosti njihovih gospodarskih družb ne bi mogli niti predstavljati. To je temeljno načelo korporacijskega prava. Načelo ločenosti osebnosti in premoženja družbe in družbenika, ki je uveljavljeno na vseh pravnih sistemih sodobnega sveta. Takšna ureditev ima eno bistveno pomanjkljivost. V gospodarski praksi smo pogosto soočeni z dejstvom, da družbeniki zlorabljajo svoje družbe v škodo upniku. Zato je gospodarsko pravo zelo zgodaj razvilo mehanizme, preko katerih lahko upniki dosežejo poplačilo svojih terjatev iz premoženja družbenikov. Ta institut se imenuje spregled pravne osebnosti in ga imamo v Sloveniji urejenega v 8. členu Zakona o gospodarskih družbah. A pozor! Ta institut v Sloveniji praktično ni v uporabi. Medtem ko je v tovrstnih primerih, denimo v Nemčiji, redno uporabljen zato, da se trg samoprečiščuje in s pomočjo pravne države iz njega izloči tiste, ki zlorabljajo tržni ferplej. Slovenija je leta 1990, v času velike finančne nediscipline, sprejela Zakon o finančnem poslovanju podjetij in uzakonila izbris podjetja iz sodnega registra brez likvidacije. Do izbrisa je prišlo zaradi administrativno določenih predpostavk, denimo pravne domneve, da družba nima premoženja, če v enem letu na njenem transakcijskem računu ni bilo prometa. Posledice izbrisa so bile strahotne. Izbrisanih je bilo 17 tisoč in 80 podjetij, po ocenah Civilne iniciative nasilno izbrisanih podjetij pa prizadetih več kot 70 tisoč državljank in državljanov, ki še danes plačujejo kazen nesorazmerno njihovemu grehu. To niso velike ribe slovenske gospodarske realnosti, ampak tisoči in tisoči malih podjetnikov, ki se jim podjetna pot ni izšla zaradi premalo iznajdljivosti, preslabe orientacije v zapletenem pravnem okolju ali preprosto smole. Še danes se rubijo pokojnine, zapleni se zasebno premoženje, za obveznosti staršev v mnogi primerih plačujejo otroci s svojimi plačami in tudi z odpovedovanjem svojim sanjam. Razpadle so družine, nekaj izmed prizadetih si je vzelo celo življenje. Vse je na to kazen obsodil zakon in ne sodišče. In to ni prav, to ni pravično, to je krivično. Po 12 letih je očitno dozorel čas, da po mnenju pravne stroke, to veliko pravno in politično napako popravimo. Pred vami je zakon, ki določa postopek, s katerim se začasno prekinejo vsi postopki povezani z izbrisom podjetij, družbenik pa ima možnost, da sodišču predlaga odpust njegovih obveznosti. Za odpust obveznosti sta določeni dve oviri – pravnomočna obsodba za dejanje zoper gospodarstvo ali podani pogoji za spregled pravne osebnosti. Upnik lahko svoje interese zaščiti z ugovorom in odpust obveznosti prepreči, če sodišče v postopku ugotavljanja pogojev za spregled pravne osebnosti presodi, da so podani pogoji za spregled in s tem za osebno jamstvo družbenika za dolgove podjetja vsem upnikom. Postopek se lahko zaključi na dva načina. Če sodišče pritrdi ugovoru, bo dolžnik še naprej plačeval upniku svoje obveznosti, če pa se odgovornost ne dokaže, bo dolžnik razbremenjen teh obveznosti. Takšen postopek, ki uporablja v celoti že znane in veljavne institute naše insolvenčne zakonodaje, je za predlagatelje ustrezno jamstvo, da bo tudi ob morebitni ustavni presoji Ustavno sodišče pritrdilo ustavnosti predlaganih rešitev. Takšen postopek omogoča, da bo baraba ostala kaznovana, nedolžen, a nesrečen dolžnik pa bo dobil priložnost, da konča kalvarijo, ki onemogoča normalno življenje. Dobil bo priložnost, da po 12 letih začne znova. Priložnost za nov začetek. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Prosim dr. Vinka Gorenaka, da obrazloži stališče odbora.
Hvala lepa že četrtič danes. O Predlogu zakona o postopkih za ureditev oziroma ali odpustitev odgovornosti družbenikov za obveznosti izbrisanih gospodarskih družb je odbor razpravljal na 38. seji 4. 10. Prvopodpisani oziroma predlagatelj je gospod Frangež, ki je nastopil pred menoj. V nadaljevanju lahko rečem naslednje. Imeli smo naslednja gradiva: Zakonodajno-pravna služba je podala svoje mnenje, Sodni svet zakona ne podpira, Vlada Republike Slovenije zakona ne podpira, mnenje Državnega sveta je, da zakon podpira. K predloženemu zakonu so bili v poslovniškem roku predloženi številni amandmaji. Mislim, da praktično na vsak člen, kjer je bil koncept zakona, ki ga je predložil gospod Frangež, nekako omenjen, tako da smo razpolagali z amandmaji odbora. Odboru je bila v novi pisni obliki predložena vrsta amandmajev, dovolite mi, da jih ne naštevam, ker vam verjetno številke tudi nič ne povedo. Odbor jih je, upoštevaje pripombe, ki jih je podala Zakonodajno-pravna služba, na seji po opravljeni razpravi tudi sprejel. Na seji odbora so prisostvovali Zakonodajno-pravna služba, Ministrstvo za pravosodje, Sodni svet in civilna iniciativa z dr. Šimetom Ivanjkom na čelu, ki so tudi sodelovali v razpravi. V uvodni obrazložitvi je zakon predstavil gospod Frangež, potem je nastopil državni sekretar gospod Škrlec, ki je obrazložil, zakaj Vlada zakona ne podpira. Zakonodajno-pravna služba je bila tudi mnenja, da zakon ne bo prestal eventualne ustavne presoje. Sodni svet je enakega mnenja, in sicer nasprotuje zaradi načela enakosti pred zakonom, kar bom potem obrazložil v vlogi predstavnika poslanske skupine, kaj menimo o tem v poslanski skupini. V razpravo se je vključil tudi dr. Ivanjko, ki pa je zelo intenzivno zagovarjal zakon. Sodeloval je tudi predstavnik civilne iniciative gospod Šuštaršič, ki je prav tako zakon kar slikovito zagovarjal. Amandmaji, ki so bili sprejeti, so bili sprejeti, kot sem prej rekel, k praktično vsem 18 členom, tako da je nastal nov koncept predloga zakona, ki pa ga je odbor sprejel. Zakon v takšnem besedilu je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev stališča Vlade prosim gospoda Boštjana Škrleca, državnega sekretarja na Ministrstvu za pravosodje.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Še enkrat lep pozdrav! Predlog zakona, ki je danes pred vami, je po svoji naravi podoben Zakonu o finančnem poslovanju podjetij, novela B, ki je tudi predvidevala ustavitev že začetih postopkov za uveljavitev terjatev proti družbenikom in predvideva odpust obveznosti družbenikom izbrisanih družb in ukinitev osebne odgovornosti družbenikov tistih družb, ki so bile iz sodnega registra izbrisane brez likvidacije. Vlada razume željo predlagateljev, da se lotijo problema, ki je v realnosti gotovo povzročil mnogo nesrečnih situacij. Takšni poskusi so bili tudi že v preteklosti, da se z zakonom pravice, ki so bile v 90. letih skupini poslovnih subjektov priznane, nekako razreši, ampak te poskusi niso prestali ustavne presoje. Vlada ocenjuje, da bo enaka usoda zelo verjetno doletela tudi ta predlog zakona. Temeljne rešitve tega predloga, ki se nanaša na ustavitev že začetih postopkov za uveljavljanje terjatev proti družbenikom z odpustov obveznosti družbenikom izbrisanih družb, namreč verjetno ne bi prestale presoje ustavnosti. Predlagano črtanje 496. člena sedaj veljavnega Zakona o finančnem poslovanju, postopkih insolvence in prisilnem prenehanju in njegova nadomestitev s pravili novega zakona o odpustu obveznosti družbenikov oziroma o uveljavljanju spregleda pravne osebnosti ne izpolnjuje meril, ki jih je zastavilo Ustavno sodišče v svoji odločbi iz leta 2007. Te rešitve namreč brez nadomestila posega v pridobljene oziroma pričakovane pravice posegajo v te pravice in tudi z arbitrarnim spreminjanjem pravil zakonodajalec krši načela enakosti pred zakonom in varstva zaupanja v pravo. Problematike izbrisanih podjetij tako ni mogoče na ustavno skladen način reševati z učinkom za nazaj, torej s prenehanjem terjatev, ki so nastale pred uveljavitvijo tega zakona, ki je danes pred vami. O nedopustnosti poseganja v pridobljene oziroma pričakovane premoženjske pravice upnikov, se je kot navedeno, že izreklo Ustavno sodišče. Odpust obveznosti osebno odgovornih družbenikov izbrisanih družb bi bil mogoč samo, če bi upnikom država zagotovila neko finančno nadomestilo za izgubljene terjatve, pa še v tem primeru bi se postavilo vprašanje diskriminacije do tistih, ki so takšne terjatve že poplačali. Pri urejanju kateregakoli pravnega razmerja morata predlagatelj zakona in zakonodajalec u spoštovati odločbe Ustavnega sodišča. Ne samo zaradi načela pravne varnosti oziroma pravne države, ampak tudi zaradi zakonodajne ekonomičnosti. Zaradi konceptualnih rešitev, ki jih ta zakon prinaša in ki temeljijo na tem, da se obstoječi postopki začasno prekinejo in lahko tudi dokončno ustavijo in ob izpostavljanju problemov neenakosti vseh, ki jih ta problematika zadeva, menimo, da teh konceptualnih neskladnosti ni mogoče odpraviti niti z amandmaji. Zaradi tega Vlada ocenjuje, da ta zakon ne more biti primeren za nadaljnjo obravnavo. To mnenje Vlade temelji tudi na strokovni analizi, ki jo je izdelal Inštitut za primerjalno pravo pri Pravni fakulteti v Ljubljani. Po mnenju Vlade bi se ureditev izbrisa družb iz sodnega registra brez likvidacije oziroma neomejene odgovornosti družbenikov lahko spremenila kvečjemu z učinkom za naprej, torej za tista podjetja, ki šele bodo izbrisana, ne za tista, ki so že bila, in še to s spremembo Zakona o finančnem poslovanju, postopkih insolventnosti in prisilnega prenehanja. Nikakor pa teh učinkov ni mogoče odpraviti oziroma popraviti za nazaj. Zakon, ki je te pravice podelil, je bil ustavno skladen, zakon je veljal in zaradi tega njegovih učinkov ni mogoče izničiti. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ima besedo gospod Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Cilj predlaganega zakona je ustavitev pravdnih, upravnih in izvršilnih postopkov začetih na podlagi tretjega poglavja Zakona o finančnem poslovanju podjetij in Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, v katerih upniki izbrisane družbe uveljavljajo terjatev zoper družbenike izbrisane družbe, ki na dan uveljavitve zakona še niso končani. Ob presoji določb Zakona o spremembah Zakona o finančnem poslovanju podjetij iz leta 2006, ki je na zelo podoben način kot predlog tega zakona določil ustavitev pravdnih, upravnih in izvršilnih postopkov, ki so jih upniki izbrisanih družb sprožili proti družbeniku izbrisanih družb, je Ustavno sodišče ugotovilo, da je takšna določba v nasprotju z Ustavo in jo razveljavilo. Ustavno sodišče je ugotovilo, da zakonodajalec ni imel stvarnega in razumnega razloga, da za upnike družb izbrisanih po Zakonu o finančnih poslovanjih podjetij ni uredil ustreznega varstva, in presodilo, da je ukinitev neomejene solidarne odgovornosti aktivnih družbenikov v nasprotju z Ustavo. Glede ustavitve postopkov pa je ugotovilo, da gre ali za poseg v pridobljeno pravico upnikov ali pa za poseg v pričakovane pravice upnikov, ki so prav tako varovane z Ustavo. Ustavno sodišče je ugotovilo, da v konkretnem primeru ni obstajal ustavno dopustni cilj, ki bi opravičeval takšen poseg. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora ugotavlja, da je v predlogu tega zakona dejansko in pravno stanje zelo podobno tistemu, ki ga je v zgoraj navedenem primeru presojalo Ustavno sodišče. Tudi v tem primeru bi po mnenju Zakonodajno-pravne službe šlo za pridobljene oziroma pričakovane pravice, ki jih imajo upniki izbrisanih družb. A predlagatelji sicer navajajo, da je namen predlagane ureditve vsaj delna omilitev posledic zakona, ki je določil in je uveljavil neomejeno odgovornost družbenikov za obveznosti izbrisanih družb. Strinjam se in popolnoma razumem, da je ta zakon, ki ga bomo sprejeli, če ga bomo, prekinitev nadaljnjega izvrševanja zakona, ki povzroča krivice. Treba je vedeti, da je ta zakon povzročil že nekatere krivice, ki jih bo pa tudi potrebno sanirati, ampak jaz osebno sem za to, kot sem povedal tudi na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, da se ta zakon sprejme, da se gre na to pot in da se pokaže tista volja, da se krivice odpravljajo. Ker če se bomo samo pregovarjali, kako en zakon paše, drugi zakon pa ne paše in iščemo še ne vem kakšne rešitve, nikoli ne bomo odpravili tistih krivic, ki jih pa lahko. Pa ni važno če jih samo deset ali pa samo eden, prav bi bilo, da se s temi zadevami na ta način tudi prekine. Predlogu zakona v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke torej ne bomo nasprotovali. Če je skladen z ustavnim redom Republike Slovenije, naj se stvari rešijo, kot je predlagano. V vsakem primeru smo prepričani, da bo o tem zelo kmalu zadnjo besedo reklo Ustavno sodišče in njegovo odločitev bomo, kot še vedno do zdaj, v Slovenski ljudski stranki spoštovali in upoštevali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavila mag. Sara Viler.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. S predlogom zakona, ki je pred nami, želi predlagatelj odpraviti posledice določb povsem neživljenjskega Zakona o finančnem poslovanju iz leta 1999, ki je omogočil izbris neaktivnih družb iz sodnega registra in uvedel pravno domnevo, da so družbeniki teh podjetij mimo svoje volje postali osebno odgovorni za obveznosti teh družb. S tem zakonom so bila kršena načela pravne države in pravne varnosti, načelo svobodne gospodarske pobude, zaupanja v pravno državo, načelo varstva zasebne lastnine, načelo prepovedi retroaktivnosti pravnih aktov in druga načela. Zakon o finančnem poslovanju je povzročil, da so številni državljani, torej tisti, ki so vložili lastniške certifikate v delniške družbe; tisti, ki so za nagrado ob upokojitvi prejeli delnice kasneje izbrisane družbe in tisti delavci, ki so postali družbeniki družbe zaradi premalo izplačanih plač, na podlagi zadolžnic po izbrisu družbe neomejeno odgovarjali za obveznosti te družbe. Se pravi morajo plačevati visoke zneske upnikom, tudi iz naslova pokojnin. Tragične zgodbe ljudi, ki so posledica izvajanja zakona o finančnem poslovanju smo si lahko prebrali v gradivu k temu zakonu v oceno stanja in razlogih za sprejetje zakona. Zato ni potrebe posebej ponovno vzpostaviti, kakšne travme še danes doživljajo ti ljudje. Na drugi strani je potrebno izpostaviti, da v primerih številnih podjetij, ki so bila izbrisana na podlagi omenjenega zakona iz leta 1999, ne gre za špekulativna ravnanja odgovornih v podjetjih, temveč v veliko primerih za podjetja, ki so imela zaradi neizterjanih terjatev blokirane račune, zato so bile izbrisane iz sodnega registra. Dejstvo je, da je omenjeni zakon iz leta 1999 povzročil toliko krivic našim državljanom, da je skrajni čas, da Državni zbor sprejme rešitve in vsaj deloma popravi nastale krivice. Nikakor ne moremo mimo tega, da ne izrečem ogorčenja nad argumentom Vlade Republike Slovenije o kršenju načela enakosti pred zakonom. V njenem mnenju je sicer Vlada napisala negativno proti zakonu, ki ga obravnavamo. Skrb Vlade je večji za morebitne krivice, ki bi se morebiti zgodile tistim, ki so že bili rubljeni, napram tistim, ki so še v postopkih, zato je bolje rubiti še naprej, da ne bo razlik med njimi. In enak argument uporabi za upnike. To pa so argumenti, ki so do konca sprevrženi. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke podpiramo rešitve predlaganega zakona, da se ustavijo vsi nedokončani postopki dokončne odločbe sodišča o odpustu obveznosti. Prav tako se strinjamo, da je treba rešiti predvsem tiste poštene družbenike, ki so se znašli v tej situaciji.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil gospod Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev predvsem mislimo, da se ne bi smelo nikoli zgoditi, da bi bili takšni zakoni, kakršen je bil Zakon o finančnem poslovanju podjetij leta 1999 v prejšnjem stoletju, sprejeti in da te zagonetke, ki so takrat nastale, pravzaprav nimajo pravih rešitev. Vendar tisti, ki so povzročil zagonetno situacijo, niso predlagatelji zakona, ki skušajo nekatere krivice odpravljati, ampak jasno tisti, ki so takrat zakon predlagali, in tisti, ki so ga sestavili, predlagali in sprejeli. Žal je tako, da ta napaka, ki je bila takrat storjena, povzroča že desetletja krivic, in žal je tako, da tisti, ki so bili pozvani, da razrešijo situacijo, na ta poziv niso ustrezno reagirali. Tukaj imamo v mislih Vlado Republike Slovenije. Naj zato spomnim, za kaj pravzaprav gre, ko ta očitek naslavljamo na Vlado. Ta obdobja zagonetnih odločitev se vračajo, ob posamičnih ciklih in tudi v devetdesetih letih, ko se je pri nas izvajalo učno uro ali pa učno dobo podjetništva, je prišlo do tega, da so se pojavili različni odzivi, različni odgovori na to, različni problemi, tudi kašna napaka in hotena zloraba najbrž. Vendar vsi tisti, ki niso bili za to nič krivi, ne smejo, ne morejo in ne bi smeli odgovarjati in nositi bremena, ki ga sedaj nosijo. Gre torej za problem, ki je bil povzročen takrat, ko so se mnogi učili, polagali upe v podjetništvo, pa je zato, ker je bil zakon slabo pripravljen, zato ker ni bil obravnavan v širokem krogu stroke in zainteresiranih, sestavljen tako, da ima nujno slabe posledice. In o tem se je razpravljalo kar nekaj let. Spomnimo na to, zakaj smemo očitek nasloviti na Vlado, da se je o tem razpravljalo tudi na skupni seji Odbora za gospodarstvo in Odbora za notranjo politiko, ki sta sprejela sklepe, s katerimi sta pozvala Vlado Republike Slovenije, ob ugotovitvi, da je do krivic nedvomno prišlo, k temu, da predlaga svoje rešitve. Torej tega, da so krivice nastale, ni zanikal nihče. Tega, da bi se kdo na Vladi lotil in pripravil ustrezne predloge za razrešitev, pa tudi ni bilo. Bila je ustanovljena neka skupina, ki ni prišla do konca s procesiranjem tega predloga, ker, kot piše predlagatelj v uvodu, je bilo to prekinjeno zaradi tega, ker so jih prehiteli poslanci s svojim predlogom. Če jih ne bi prehiteli, danes najbrž sploh ne bi o tem govorili, kakor ne govorimo o Zakonu o knjižničarstvu, kjer so tudi nekateri rekli, da smo prehiteli, ampak so zaradi tega ostali mladi brezposelni brez možnosti za brezplačno, volontersko pripravništvo. Torej, nuja je bila, da je nekdo pohitel, da se o tem sploh razpravlja. Res je tudi to, da če se resno zamislimo nad vsemi strokovnimi pomisleki, je situacija taka, da smo mnogi v dilemah. Na eni strani nesporne krivice, nesporno trpljenje in na drugi strani strokovna oporečnost tega, kar je bilo pripravljeno. To bi bilo lahko najbrž drugače izvedeno, če bi se Vlada resno lotila poziva, da naj pripravi ustrezen predlog za razrešitev te zagonetke, kar se ni zgodilo, in danes, s tem se tudi jaz strinjam, se teh slabosti, ki jih zakon nosi s seboj, ne da v celoti sanirati. Bojim se, da bo problem ostal za prihodnjo vlado. V naši poslanski skupini smo v tem trenutku, čeprav se zavedamo strokovnih problemov tega zakona, na strani pravičnosti. Ali je treba takšen zakon ustaviti, pa bo povedalo Ustavno sodišče, če bo. Mi bomo torej podprli rešitev, ki predvideva pravičnost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Mene so učili, da nihče ni kriv, dokler mu ni dokazano drugače, in da je bolje 50 nekaznovanih krivcev preveč, kot pa eden kaznovan nedolžen v zapor. Zakon o finančnem poslovanju podjetij je to načelo postavil na glavo in v svojem učinku dejansko povzročil, da našemu pravnemu sistemu ni bilo mar za vse ljudi, ki so bili po nedolžnem tarča tega zakona, ki so obsojeni na vseživljenjsko suženjstvo zaradi tranzicijskih ad hoc rešitev, ki so se izkazale kot slabe, in ki je raje targetiral na najverjetneje večino tistih ljudi, ki so vendarle nosili subjektivno odgovornost, ampak pozabil, kot rečeno, na tisto manjšino, morda le na enega, ampak ni važno, pozabil je na nedolžne in jih spravil skupaj v isto vrečo. To ni pravično in to je tudi zelo daleč tudi od tistega, kar so socialdemokratska načela. Zato smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov že od začetka prisluhnili zamislim in predlogom kolega Matevža Frangeža, ne iz neke skepse, z veliko vprašanj, konec koncev tudi sam predlagatelj priznava, da je še veliko pravnih vprašanj odprtih, a ne glede na to nas je naš občutek, da je bila storjena krivica, peljal naprej. Predvsem pa je peljal naprej predlagatelja Matevža Frangeža, ki je, ne glede na skepso in na trditve, da naj počaka in naj se ustavi, zakon pripeljal sem, k nam, v poslanske klopi, zato sem mu tudi osebno hvaležen, ker če tega sam ne bi storil, tega ne bi storil v tem mandatu nihče. Ne glede na to seveda obstajajo pravna vprašanja in zanimivo bo videti, kakšna bo argumentacija pri ustavnih sodnikih, kakšna bo argumentacija na ustavnem nivoju in verjetno bo Ustavno sodišče tisto, ki bo lahko do konca razblinilo vse dvome o tem, kaj je dobro in kaj ni. Vendar ko smo pretehtali oba načela, po eni strani načelo pravne določljivosti in pravni eksaktnosti, na drugi strani pa načelo pravičnosti in dejstva da, še enkrat, nihče ne more biti kaznovan, dokler mu ni dokazano, da je kriv, smo se v Poslanski skupini Socialnih demokratov v veliki meri odločili, da bomo predlog zakona podprli in zaradi tega odprli možnost številnim ljudem, da lahko zaživijo na novo in znova. Konec koncev se zavedamo, da ima vsakdo pravico biti poplačan za tisto, kar je naredil. Vendar ima vsakdo tudi pravico zaživeti znova. V Sloveniji konec koncev poznamo tudi institut osebnega bankrota, ki omogoča, da se začne znova, zakaj potem ne bi omogočali nečesa, kar je jasno in, kot je bilo tudi že rečeno prej s strani kolega Rezmana, v splošnem priznano, da je povzročilo številne krivice. Socialni demokrati zato, še enkrat, v veliki večini upamo, da bo zakon sprejet. In če bo, želimo vsem tistim, ki so bili po nedolžnem tarča Zakona o finančnem poslovanju podjetij, da lahko zaživijo na novo; da lahko dokažejo, da so bili na pravi strani, in da, upamo, lahko tudi prispevajo uspešneje kot doslej, aktivneje kot doslej, kreativneje kot doslej k rasti in razvoju našega gospodarstva. Tisto, kar rabimo je optimizem, tisto, kar rabimo, je zagon, tisto, kar rabimo, je kreativnost. To, kar je predlagal kolega Frangež, je eno od tistih oken, ki te kreativnosti in temu optimizmu daje dihati. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Ta zakon bomo seveda v celoti, ne samo posamično, podprli. Poslanska skupina SDS bo z vsemi svojimi glasovi ta zakon podprla. Sicer pa moram reči naslednjo zadevo pri tem zakonu. Prvič, ni samo gospod Frangež, on je prvopodpisani, sopodpisniki so tudi naši poslanci, gospod Vizjak konkretno. Kljub vsemu imam pri tem zakonu nekaj zelo zelo slabih občutkov. Zakonodajno-pravna služba je bila proti, ministrstvo je proti, Sodni svet je proti. Kdo pravzaprav potem je za ta zakon? Za ta zakon smo samo poslanci. Kaže, da bo glasov zadosti. Ampak to še ne pomeni, da bo ta zakon za vse tiste, ki so prizadeti in so nekateri tudi na balkonu, prinesel pozitivne rešitve. Kajti zadaj stoji Ustavno sodišče, ki naši državi lahko kadarkoli katerikoli zakon razveljavi. Sam se sprašujem, če ne bi kazalo razveljaviti kakšen zakon, ki je njih ustanovil, čeprav bom spet deležen kritik. V Slovenski demokratski stranki smo bili velikokrat deležni kritik, češ, nič ne podpirate, vedno ste proti, dajete neke zakone, ki imajo finančne posledice in ne prinašajo rešitev in tako dalje. Skratka, označeni smo bili za nergače, ki tu v parlamentu samo nergajo. Ni res. Ne samo ta zakon, ki prihaja iz klopi SD, ki prihaja torej iz vladajoče stranke, ne kot celote, ampak vsaj nekateri njeni člani s prvopodpisanim gospodom Frangežem so to podpisali, bomo podprli. Zakaj ga bomo podprli? Enostavno iz temeljnega razloga, ker prinaša neko pravičnost, drugače temu ne moremo reči. Nekdo je dal zadnjič na seji odbora slikovito primerjavo, jaz jo bom pa ponovil, ker je res dobra primerjava. Pred deset in toliko leti je bila narejena ena velika velika krivica. Sedaj pa vse te naše službe, od ministrstva do Sodnega sveta in tako dalje, pravijo: Ne, ne, tega ne smemo spremeniti zaradi načela enakopravnosti pred zakonom. Baje. To je popolnoma isto, kot je rekel eden od sogovornikov na odboru, kot če bi jih 100 obsodili na smrt, pa 50 že ustrelili, potem pa ugotovili, da je pomota, in rekli, sedaj je pa treba še teh 50 ustreliti zaradi tega, da bodo v enakopravnem položaju kot tistih prvih 50, ki so že ustreljeni. Ne, ni res. Primerjava je res odlična in fantastična, boljša ne bi mogla biti. Naša dolžnost in naša naloga je, da to preprečimo. In da tiste krivice, ki so, skušamo omiliti, in da tiste krivice, ki še trajajo, skušamo preprečiti. Saj so bile konec koncev povzročene s sprejetjem zakona v tej dvorani, ki je bila v nekoliko drugačni obliki tistega davnega leta, ko je bil zakon sprejet. In vas resno seznanjam, da bomo mi zakon v celoti podprli in računamo, da bo doživel podporo tudi v nadaljevanju. In upajmo, da se ne bo našlo Ustavno sodišče in spet naredilo kakšen "darmar", kot se temu reče, ker potem pa res ne vem, če ni treba spremeniti kakšnega zakona, ki njih ustanavlja. Ker sem zadnjikrat v tem mandatu za to odgovoren, bom rekel samo še en stavek. Jaz se zavedam, da sem bil marsikdaj oster govornik za to govornico, se opravičujem, če sem koga užalil, utegnil bi biti pa še v naslednjem mandatu, o čemer ne bom jaz odločal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O AVDIOVIZUALNIH MEDIJSKIH STORITVAH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo gospodu Jožefu Školču, državnemu sekretarju Ministrstva za kulturo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Zakon, ki ga imate v tem trenutku pred sabo, v enem manjšem delu povzema tiste vsebine, ki jih je imel že medijski zakon, ki kasneje pač ni prispel do uspešnega konca. Vsebine tega zakona pa bi bilo treba sprejeti še v tem mandatu iz preprostega razloga, ker direktiva narekuje, da je treba to zakonodajo uskladiti že do leta 2009 in z opravičili, češ da tečejo različni postopki v Državnem zboru, smo do sedaj dosegli, da se ni sprožil postopek, ki bi lahko pripeljal tudi do ustreznega kaznovanja zaradi neizvedbe direktive. Direktiva je po svoji vsebini pomembna, ker določa nekaj vsebin, ki varujejo otroke pred različnimi nespodobnimi vsebinami, ker regulira oglaševanje na teh medijih, pomembna pa je tudi, ker zagotavlja kvote teh evropskih produkcij. Ne zdi se mi potrebno, da bi zelo na široko ponovno to razlagal. Na odboru se je ponovila diskusija, ki je bila ob Zakonu o medijih, kjer lahko rečem, da je zagotovo nesreča, da še kaj drugega ni urejeno s področjem medijske zakonodaje, čeravno bi verjetno veliko riskirali s tem, da bi druge vsebine odprli, ker so rešitve, ki jih različne skupine pričakujejo, bistveno različne in niso enoznačne, medtem ko so vsebine, ki jih narekuje direktiva, take vrste, da do sedaj ni bilo večjih problemov z njimi. Naš zakon, kot je predlagan, je celo malenkost strožji do oglaševalcev in do medijev, kot zahteva direktiva. Tudi amandma, ki so ga vložili v Poslanski skupini SDS in ga tudi umaknili, te stvari še zaostruje in bi dejansko predvsem privatnim televizijam povzročil nekaj dodatnih težav, ne bi pa podrl direktive, da ne bo nesporazuma, zato je naša želja, da zakon v drugi obravnavi podprete. Na odboru se je izkazalo, da zaradi sprejetih amandmajev potem na koncu, kjer so kazni usklajene, niso bile vse stvari in bi bilo treba tam sprejeti še te tehnične amandmaje. Napovedujem, da bomo, če bo zakon imel podporo in odpravil to pričakovano neuskladitev z direktivo, predlagali tudi, da podprete tiste usklajevalne amandmaje in s tem v zadnjih urah delovanja mandata tudi zaključimo to poglavje medijske zakonodaje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino kot matično delovno telo. Besedo dajem mag. Majdi Potrata, predsednici za obrazložitev stališč odbora.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki vlade, poslanke in poslanci! Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je na 27. nujni seji 6. oktobra obravnaval Predlog zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah, ki ga je v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada Republike Slovenije, vendar kolegij nujnega postopka ni potrdil. Zakonodajno-pravna služba je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika in dala pripombe k 37 členom. V poslovniškem roku s strani kvalificiranih predlagateljev ni bilo uradno vloženih amandmajev. Odboru je bilo posredovano tudi dodatno gradivo, tega iz poročila ne bom brala. Sedaj pa še naslednje o delu odbora. Predstavnik predlagateljev gospod Jožef Školč je uvodoma podal dopolnilno obrazložitev k predlogu zakona. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da je bila večina podanih pripomb upoštevana v predlogih za amandmaje odbora poslanskih skupin koalicije. Predstavnik Državnega sveta Anton Peršak je povedal, da z njihove strani ni bilo pomislekov glede intence predloga zakona. V okviru razprave o posameznih členih so člani in članice odbora ter drugi vabljeni največ pozornosti namenili 1., 32., in 39. členu ter k njim predlaganim amandmajem odbora. Razprava je potekala predvsem o predmetu zakona, o omejitvah obsega televizijskega oglaševanja in televizijske prodaje ter o upravnem in inšpekcijskem nadzoru nad izvajanjem zakona. Predstavnik Vlade je povedal, da predlog zakona določa pravice obveznosti pravnih in fizičnih oseb, ki opravljajo dejavnost ponujanja avdiovizualnih medijskih storitev. Z njim se v pravni red Republike Slovenije prenaša direktiva, ki prinaša zahteve in omejitve na področju avdiovizualnih medijev, in njene določbe glede oglaševanja na komercialnih televizijah so dosledno spoštovane. Določene spremembe so tudi glede varstva otrok in mladostnikov pri razširjanju programskih vsebin televizijskih programov in avdiovizualnih medijskih storitev na zahtevo. Kazni so enake kot v veljavnem Zakonu o medijih. Ob ponavljajočih se kršitvah pa je možna kazen razveljavitve dovoljenja izdajatelju televizijskega programa s strani APEK. Pri omejitvah obsega televizijskega oglaševanja in televizijske prodaje pa so nekateri menili, da naj se zniža obseg oglaševanja za javno radiotelevizijo, saj ima le-ta na področju medijev posebno vlogo, prav tako pa je specifično urejeno tudi njeno financiranje. Za izvajanje javne službe se namreč zagotavlja sistemsko financiranje v okviru z zakonom predpisanega RTV prispevka, iz česar sledijo tudi posebne programske zahteve in omejitve, ki so naložene javnih radiotelevizijam. Med tovrstne omejitve spadajo tudi omejitve pri oglaševanju, zato bi splošna izenačitev obsega oglaševanja javne radiotelevizije s komercialnimi televiziji postavil naslednje v neenakopraven položaj. Odbor je po razpravi sprejel 31 amandmajev odbora. Vsi sprejeti amandmaji so bili hkrati po glasovanju o vseh členih zakona vključeni v besedilo dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona. Vanj so kot rečeno vključeni sprejeti amandmaji, dopolnjeni predlog zakona pa je sestavni del tega poročila, hkrati s priporočilom, da vložene štiri amandmaje, enega na predlog Slovenske ljudske stranke in tri na predlog koalicijskih poslanskih skupin podprete, ker bi s tem odpravili neskladje, gre torej za izrazito tehnične posege v zakon. Povedano je pa že bilo, da je amandma k 32. členu zakona, ki ga je predlagala Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, umaknjen, tako da upamo, da bi lahko tako zakon danes sprejeli še na tej seji in bi se tako izognili morebitni kazni, ki bi jo prisodila Komisija Evropske unije. Hvala.
Havla lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije ima besedo gospod mag. Vasja Klavora.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Slovenija je že zadnja članica Evropske unije, ki ji ni uspelo v domačo zakonodajo implementirati evropske Direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah. Ker bi morala biti direktiva prenesena že pred dvema letoma, kljub temu, da je bil rok podaljšan do 15. avgusta letos, Sloveniji grozijo tožba in denarne kazni, ki pomenijo visoke vsote. Prejšnja vlada bi sicer lahko pripravila vse potrebne dopolnitve medijske zakonodaje še za časa svojega mandata. Sedanja vlada je sicer pripravila potrebne spremembe in jih skušala urediti znotraj Zakona o medijih, ki je propadel, ampak dejstvo je, da se je tega lotila nekoliko pozno, ne zavedajoč se situacije, da lahko kaj spodleti. Zato imamo danes po sili prilike na mizi zgolj tehnični zakon, ki ga je treba sprejeti zavoljo izogibu zagroženim kaznim, ki jih je v sedanji finančni situaciji težko in neprimerno tvegati. Osnovni cilji, ki jih zasleduje predlog zakona, so uskladitev s pravnim redom Evropske unije, regulacija vseh avdiovizualnih medijskih storitev in vzpostavitev učinkovitega nadzora nad izvajanjem zakonskih določil s prenosom pristojnosti nad regulacijo vseh avdiovizualnih medijskih storitev na Agencijo za pošto in elektronske komunikacije. Predlog zakona temelji na naslednjih splošnih načelih: varstvo otrok in mladoletnikov, varstvo ranljivih družbenih skupin, svoboda razširjanja avdiovizualnih medijskih storitev iz drugih držav, prepoved spodbujanja k neenakopravnosti in nestrpnosti ter pravica do popravka in odgovora. Dejstvo je, da so mediji izredno pomemben temelj za vsako demokratično urejeno družbo, saj zagotavljajo seznanjenje z informacijami in njihovo širjenje kot pomembna pogoja za družbeni razvoj. Zato se strinjamo, da je primarnega pomena, da se skozi zakonodajo zagotovijo takšni pogoji, ki bodo upoštevali celovitost slovenskega medijskega prostora in na drugi strani potrebe, želje in pričakovanja družbe, ljudi kot uporabnikov medijev. Strinjamo se, da parcialno zakonske rešitve ne prinašajo nič dobrega in nič več kot nepotrebno in nevarno nepreglednost, nedorečenost ter nekonsistentnost. Zavedajoč se, da bi bilo tveganje kazni v temu trenutku neprimerno bomo ta zakon in nekatere amandmaje podprli. Hkrati pa se zavedamo, da bo treba več kot doslej storiti za področje medijev. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo stališče predstavil gospod Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva! S predmetnim Predlogom zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah se želi po navedbah predlagateljev urediti področje tovrstnih medijev samo zaradi prenosa direktive EU z namenom usklajevanja zakona in drugih predpisov držav članic EU ter namenom usklajevanja teh zakonov. Žal pa v Slovenski nacionalni stranki menimo, da s tem še zdaleč ne rešujemo problematike neurejenosti stanja in številnih vprašanj na medijskem področju oziroma v medijski zakonodaji, kot na primer škodljive prodaje medijev navideznim lastnikom, pomanjkljiv nadzor, namen zaščite javnega interesa, nepreglednost lastništva, neustrezna zakonodaja na splošno in tako naprej. Da ne govorim o vprašanjih financiranja programskih zahtev in omejitvah in tako naprej. Že od prvega Zakona o javnih glasilih iz leta 1994 pa vse do danes se je sprejemalo številne škodljive odločitve, nedorečeno zakonodajo, kar je vse skupaj posledično privedlo do takšnega katastrofalnega stanja in razsula medijskega področja. Priče smo bili številnim poskusom zakonodajnega urejanja stanja. Žal vse skupaj neuspešno in povzročalo se je še večjo zmedo in škodljive posledice na medijskem področju. Naj omenim samo neuspeli Zakon o medijih in padec Zakona o RTV Slovenija na referendumu, in to samo zato, ker navedeni predlogi nikoli niso zagotovili celostne rešitve. Bili so prej nedodelani in površni. Lahko celo trdimo, da so bili pogostokrat pisani na kožo določenih klientel in lobističnih akterjev, nikakor pa ne tistim, katerim so namenjeni, to je slovenskemu uporabniku in javnemu interesu. Potem ni čudno, da smo priča propadanju nekoč uspešnih medijskih podjetij, ki so jih upravljala nam vse dobro znane osebe ali podjetja z enim samim namenom, to je pridobiti ugodna visoka posojila pri državnih bankah, potem čisto po mafijsko izčrpati in prekanalizirati velike vsote denarja, kapitala iz medija na ne vem katere vse račune. Pri vseh teh rabotah pa so ključno sodelovale vodstvene osebe NLB in Nove KBM. Gre za desetine milijone evrov, ki so se na takšen način dobro oprali, da tudi na Uradu za preprečevanje pranja denarja, tudi če bi želeli, ne vedo kje in kako se je izgubila sled za takšnimi milijoni. To, da gre veliko število novinarjev in honorarnih sodelavcev brez plačila za že opravljeno delo na cesto, pa ni tako ali tako nikomur nič mar, so pa zgolj kolateralna škoda pri poslu, kjer so posamezniki zaslužili na takšen način milijone in milijone. Z bankrotiranjem in osiromašenjem medijev pa potem po načrtu za drobiž kupujejo podjetja, ki so praktično brez kapitala, brez zaposlenih, za njimi pa stojijo politični botri, katerih namen je samo en, to je obvladati medije, preko njih z nadzorovanim, vodenim informiranjem ustvariti takšno izkrivljeno javno mnenje, da se lahko še naprej obdržijo na političnem odru, in še naprej ščitijo tiste, ki so oropali nekoč uspešne kapitalske zdrave medijske družbe. Lep primer je nedavno razkrito oropanje Dela Revij ali pa poskus z dnevnikom Večer, kjer je sodelovalo celo podjetje iz mojega mesta Murske Sobote, to je Lan3, podjetje s sedežem v neki stanovanjski hiši, naselju hiš, da ga še najti ne morete, praktično brez zaposlenih, s fiktivnim kapitalom, vendar z dobrimi političnimi povezavami. Skratka, stanje postaja anarhično, nepregledno, brez vsakega nadzora in brez ustreznih učinkovitih mehanizmov zaščite javnega interesa. Kar pa nas še najbolj čudi v Slovenski nacionalni stranki, je relativna pasivnost velikega števila novinarjev in medijskih akterjev, ki so nekoč lahko organizirali celo 570 podpisov za obveščanje, opozarjanje evropske javnosti o nevzdržnem stanju slovenskega medijskega prostora. In sedaj, ko je stanje še desetkrat slabše, ko je ogrožena osnovna eksistenca stotine novinarjev, ko se jih meče na cesto, pa nikomur nič in vse tiho je. Skratka, res čudno. V Slovenski nacionalni stranki takšnega predloga zakona ne bomo podprli, ker številne rešitve niso v celoti dokončno urejene in ne bodo ustvarile želenih normalnih pogojev za pričakovano normalno delovanje slovenskih medijev. In ko vsakodnevno pridobivamo še druga obvestila in alarme o škodljivosti takšnega urejanja zakonodaje, kot prihaja z RTV Slovenija, potem smo popolnoma prepričani, da je to popolnoma zgrešen korak k ureditvi tega vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov bo stališče predstavil gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani Državni zbor! Po štirih letih pustošenja po medijski krajini so bila pričakovanja javnosti po takojšnji redefiniciji medijskih zakonov na začetku tega mandata upravičeno visoka. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo ob pripravah zakonov zastopali stališče, da je treba bodočo podobo medijskega prostora izoblikovati v širšem krogu, predvsem pa z večjim občutkom za ustvarjanje pogojev avtonomnega novinarstva in uresničevanja interesa javnosti po obveščenosti. Prvi koraki v nastajanju novih medijskih zakonov so bili spodbudni. Ministrstvo je namreč za pripravo izhodišč imenovalo široko skupino strokovnjakov, kar je bilo v popolnem nasprotju s prakso priprave medijske zakonodaje v prejšnjem mandatu. A povabljeni k sodelovanju so imeli v marsikateri točki diametralno nasprotna stališča. Zato so se nekateri od posameznih rešitev distancirali, ko pa se je na predlog zakona o medijih prisesal še lobistični boj, je bila usoda, v temeljih sicer dobrega predloga, zapečatena. Zaradi padca predloga zakona o medijih, poleg pomembnih vsebinskih rešitev v pravni red nismo vnesli Direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah. Rok, ki so ga sicer imele na voljo države članice za prenos v svoje nacionalne pravne sistem, se je iztekel že 19. decembra 2009, Slovenija pa je edina država v Evropski uniji, ki tega še ni storila. Predlog zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah gre zato razumeti kot izhod v sili pred pretečo kaznijo. Ob tem velja poudariti, da direktiva ne vsebuje zgolj nekih smernic, ki jih država upošteva po lastni presoji, kot se je slišalo na seji matičnega delovnega telesa, ampak določa cilje, ki jih je država članica morala uresničiti. V predlogu zakona so tako navedene le tiste stvari, ki jih je v skladu z veljavno direktivo treba zapisati. Z njim se žal ne ureja izkrivljene podobe življenja ali bolje rečeno životarjenja medijev v Sloveniji. Ne izpostavljajo se zakonski pogoji za ustreznejšo in nujnejšo uveljavitev novinarske avtonomije, ki jo Socialni demokrati razumemo kot soudeležbo novinarjev v odločevalskih procesih, ne zagotavljajo se trajnejši in stabilnejši viri javnega sofinanciranja medijev posebnega pomena. Ne zagotavlja se torej tistega, kar bi se po mnenju Socialnih demokratov moralo, a to niso cilji te zakonske materije, ki ureja zgolj ožji del problematike. Zato so tudi vsakršne primerjave s padlim predlogom zakona o medijih, katerega namen je bil vzpostaviti celovit okvir delovanja medijev pri nas, nesmiselne. Ne glede na skromne ambicije zakonskega besedila Socialni demokrati pozdravljamo določila, ki v večji meri kot doslej ščitijo otroke in mladostnike pred škodljivimi vsebinami v medijih. Zahtevajo oblikovanje pravil za oglaševanje izdelkov v času oddajanja otroškega programa in povečujejo zahteve predvajanja evropskih avdiovizualnih del ter del evropskih neodvisnih producentov. V Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah razumemo kot zadnji poskus Vlade Republike Slovenije za izognitev kazni in nič več kot to. Ker se zavedamo, kaj bi v teh negotovih okoliščinah pomenila dodatna nekaj milijonska obremenitev državnega proračuna, bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo stališče predstavil gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Najprej bi želel povedati, da smo v Slovenski demokratski stranki veseli, da se je pustošenje po medijski krajini končno končalo in da je vse v redu. Ne razumemo pa, zakaj je toliko nasprotovanj tudi temu zakonu, kar se je pokazalo tudi na matičnem odboru. Želel bi povedati to, da Slovenska demokratska stranka že od vsega začetka nasprotuje temu zakonu. To nasprotovanje se je seveda pokazalo tudi na matičnem odboru, ko je praktično vsak imel drugačno mnenje glede tega, in to ne samo zaradi vejic in pik, ampak tudi zaradi vsebinskih zadev. Stvar se je še zakomplicirala s sprejetjem amandmaja k 32. členu, ki izgleda, da je bistven pri celi zadevi, kjer se obravnava medijski kolač. Tudi pri sprejetju tega amandmaja Slovenska demokratska stranka ni sodelovala. Zavedali pa smo se, da je to eden od tistih členov, ki najbolj žuli čisto vse, na katere se ta zakon nanaša. In ker smo želeli, da bi se ta 32. člen nekako pripravil ali pa dobil takšno vsebino, ki bi bila mogoče s stisnjenimi zobmi sprejemljiva za širšo javnost, smo seveda vložili amandma, ampak samo zaradi tega, da je člen odprt. In potem se je seveda vsulo kar nekaj pisem, nekaterih kar ostrih, in dobili smo občutek, da se to lomastenje po tej medijski krajini le ni zaključilo in da se s predlogom tega zakona še kar naprej nadaljuje. Vendar smo se odločili, da bomo ta amandma vseeno umaknili, da eventualno ne bi bil vzrok za kakšen nesporazum, vendar 32. člen ostane takšen, kot je bil, zelo omejitven in da je problem v tem 32. členu. Naj mi bo dovoljeno, da preberem del izjave enega od prisotnih na odboru, ki je dejal: "Razumljivo, da Evropska komisija izgublja potrpežljivost z nami, ker smo zadnja država v Evropski uniji, ki tega ni sprejela. Po drugi strani pa seveda to ni razlog za to, da bi sprejeli slab ali pa površen zakon. In v čem je problematičnost tega zakona? Problematičnost je seveda v tem, da rešuje ali poskuša rešiti samo en del slovenskega medijskega prostora v nekoordinaciji z ostalimi težavami, ki se v tem prostoru pojavljajo. Težava je v tem, da dodatno liberalizira televizijski prostor, povečuje torej oglaševanje na javni televiziji, omogoča tako imenovani product placement oziroma umeščanje oglaševalskih izdelkov v programe javne televizije in omogoča najbolj liberalno količino oglaševanja tudi na komercialnih televizijah, čeprav seveda direktiva zgolj določa zgornjo mejo, posameznim državam pa seveda dovoljuje, da zadeve dodatno omejijo. Skratka, omogoča tisto najbolj liberalno različico evropske direktive, pri čemer pa je seveda jasno, da bi morala država upoštevati specifičnost posameznega medijskega prostora in dejstvo je, da je v tem slovenskem medijskem prostoru televizija že tako in tako najmočnejši dejavnik, bistveno močnejši od katerekoli druge države Evropske unije, da spodjeda in uničuje pravzaprav vse dejavnike na trgu tiskanih medijev, radijskih medijev in internetnih medijev in da imamo znotraj televizijskega trga opravka z dvema akterjema, ki v resnici popolnoma obvladujeta ta televizijski trg in ko gre za oglaševanje, če izločimo naročnino, je seveda en sam akter tisti, ki obvladuje 78 % televizijskega oglaševalskega trga. S tega vidika je torej dodatna liberalizacija nerazumljiva, vodi nas kvečjemu v primerjavo z državami, kot so Makedonija ali Bolgarija, medtem ko je državah, kot je recimo Italija, delež oglaševanja na televiziji 35 %, čeprav imamo Italijo za televizijsko neregulirano državo in govorimo o berlusconizaciji televizijskega prostora." Pri nas pa je torej dvakrat toliko. In še nekaj. podatki o spremljanju količine teh del. Agencija je nadzirala vse tri programe javne televizije – TV 3, RTS, Vaš kanal, VTV, Net TV, manjkajo pa komercialne POP TV, A Kanal in POP Brio. Kako je to mogoče, kako je do tega prišlo? Seveda se potem lahko vprašamo, ali se še ne lomasti kar naprej po tem medijskem prostoru, in tudi zaradi tega Slovenska demokratska stranka nasprotuje temu zakonu, ga ne bomo podprli in tudi zaradi tega umikamo naš amandma, ker menimo, da s tem ne bi rešili ničesar, ne bi pa želeli dodatno zapletati. Mi torej nasprotujemo temu zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Zares bo stališče prestavila gospa Majda Širca Ravnikar.
Spoštovani! To je zakon, ki bo nasitil Bruselj, pustil bo pa lačno Slovenijo. Zakaj se je to zgodilo, vsi vemo, in tisti, ki ste temu botrovali, morate prevzeti odgovornost. Odgovornost, da so bili lobiji ali interesi močnejši od stroke in da se jih je politika ustrašila. Odgovornost, da bo v slovenskem medijskem prostoru ostalo ogromno stvari neurejenih, da bo ostalo neurejeno sofinanciranje medijev, pravica do odgovora in popravka, omejevanje in reguliranje lastništva oziroma koncentracije. Da bo ostala neurejena ali nepopolno zapisana avtonomija novinarjev oziroma medijskega prostora, neurejena trdnejša zaščita otrok in mladoletnikov, neurejena boljša regulacija vse od oglaševanja do konec koncev glasbenih kvot, ker, kot vemo, je vse to reševal en zakon, ki se ga je ustrašilo. Seveda ne bomo imeli bolje urejenega sofinanciranjem medijev, s katerim ni nihče zadovoljen. Zadovoljen na način, da bi bilo omogočeno stabilno, dolgoročno in bolj radodarno, dobesedno bolj radodarno, sofinanciranje kot sedaj. Za tiskane in elektronske medije bo ostalo tako, kot je, ne bomo dobili koncesij za posebne programe v javnem interesu, ne bomo dobili večletnega programskega in projektnega financiranja, tudi enoletnega dodatnega, tudi ne možnosti, da so nekateri mediji, ki so v poslovnih težavah, lahko podprti, in ne bo jasno definiranih pomoči za medijsko opismenjevanje, o čemer je bilo govora še posebej včeraj, ko smo obravnavali poročilo varuha človekovih pravic, in ne še dovolj osveščenih in senzibilnih, ne samo tistih, ki medije ustvarjajo, ampak tudi tistih, ki participirajo. Skratka, tudi pravica do popravka in odgovora, s katero so se po novem skoraj 100 % uskladili sami ustvarjalci medijev, ne bo urejena. Reguliranje lastništva oziroma koncentracija medijev bo nastala takšna, kot je bilo prej povedano, možnost, da tisti, ki so brez denarja, ki so tako rekoč z nekimi slamnatimi nabiralniki in ki tudi ne poznajo medijev, lahko vstopajo v njihovo lastništvo. To pomanjkljivost bo očitno morala popraviti prihodnost. Prihodnost, ki bo, upam in želim, popravljala te sedaj nastajajoče manke s čim bolj trdno in čim bolj ogovorno komunikacijo z ustvarjalci in z medijskimi strokovnjaki in uporabniki. Oni morajo povedati, kot so že enkrat, kakšno medijsko krajino želijo in kakšna je za slovenski prostor primera, in takrat se politika tega ne bo smela ustrašiti. Kajti v temu primeru bo ostala invalidna, v tem primeru bodo tudi v bodoče morali biti zadovoljni z berglo. V Zares nismo radi zadovoljni z berglo, Nekateri menimo, da je potrebno neke tehnicistične, pragmatične stvari urediti, drugi pa so bolj zvesti načelnim stališčem, da je treba stvari urejati celostno, ne pa parcialno. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo stališče predstavil gospod Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki Vlade! Po treh mesecih ponovno obravnavamo medijski zakon, vendar ne takšnega, ki celovito ureja področje medijev, pač pa parcialni medijski zakon, in sicer zakon o televizijskih medijih ter njihovih storitvah. Predlagani zakon o avdiovizualnih medijskih storitvah je namreč posledica v mesecu juliju zavrnjenega zakona o medijih, okrog katerega je bilo povedanega in zapisanega že veliko, zato se sam posebej ne bom opredeljeval glede zavrnjenega zakona, bom pa na kratko navzel stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke do njega. V naši poslanski skupini smo zakonu o medijih nasprotovali predvsem zaradi tega, ker se je področja medijev loteval preveč restriktivno. Uvajal je svet za medije, ožil pravice do popravka, zniževal mejo priglasitve koncentracije in drugo. Seveda smo v zakonu videli nekatere dobre rešitve, ki bi bistveno pripomogle k izboljšanju položaja slovenskih medijev, predvsem tistih na lokalni ravni. Prav tako pa nismo nasprotovali določbam, ki so povzemale evropsko Direktivo o avdiovizualnih medijskih storitvah. Vendar so slabe določbe prevladale nad dobrimi, zato zakona o medijih v takšni obliki naša poslanska skupina ni podprla. Na naše veliko presenečenje je to storilo tudi nekaj poslancev vladajoče stranke, kar je imelo za posledico zavrnitev zakona v prvi obravnavi, zaradi česar je prišlo do priprave tehničnega zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah, ki je danes pred nami. Pri tem zakonu gre v bistvu za harmonizacijo slovenskega pravnega reda z evropsko Direktivo o avdiovizualnih medijskih storitvah, rok za prenos katere je potekel 15. avgusta letos, kar pomeni, da že obstaja realno tveganje za tožbo Evropske komisije proti Sloveniji za neizpolnjevanja prava Evropske unije. Predlog zakona torej določa boljšo zaščito otrok in mladoletnikov pri razširjanju programskih vsebin televizijskih programov, povečanje deleža evropske produkcije, spremembe na področju oglaševanja in drugo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo dodobra preučili predlagani zakon, primerjali smo ga tudi z zavrnjenim medijskim zakonom, pri čemer smo ugotovili, da so se nekatere določbe, predvsem pri ureditvi televizijskega oglaševanja na javni televiziji, nekoliko spremenile. Zato smo na seji matičnega delovnega telesa tudi predlagali amandma, ki skrajšuje obseg oglaševanja na Radioteleviziji Slovenija, kar bo po našem mnenju pozitivno vplivalo na gledalke in gledalce, ki spremljajo programe javne televizije. Treba je namreč razumeti, da je primarni dohodek javne radiotelevizije RTV prispevek, ki ga plačujejo vsa gospodinjstva, zato bi bilo povsem nelogično, da je obseg oglaševanja RTV izenačen z obsegom oglaševanja komercialnih televizijskih medijev. Predlog je dobil večinsko podporo članov odbora in bil sprejet kot amandma odbora. Zaradi uskladitve kazenskih določb s sprejetim amandmajem, smo vložili tudi predlog amandmaja k 43. členu, vendar več o tem kasneje o razpravi o amandmajih. Danes smo bili vsi poslanci s strani vodstva RTV deležni negativnih odzivov na ta amandmaja, češ da bo to pomenilo velik izpad dohodkov iz naslova oglaševanja, še več, da gre za politični pritisk na javni zavod, ki zaradi takšne ureditve ne bo mogel več izvajati javne službe. Naj samo opomnim, da je bila zelo podobna ureditev vključena tudi v julija zavrnjenem zakonu o medijih, vendar takrat ni bilo slišati nobenih pripomb s strani vodstva javne Radiotelevizije. Poslanci Slovenske ljudske stranke nismo služabniki lobijev. Ne gre za nikakršno všečno predvolilno potezo, kot trdi vodstvo RTV, pač pa želimo le poudariti, da je oglasov, pa ne samo na televiziji, enostavno preveč, to pa marsikaterega gledalca odvrne od spremljanja televizijskega programa. Spoštovani, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se zavedamo, da predlagana ureditev ni sistemska in se do neke mere pridružujemo mnenju nekaterih strokovnjakov, ki pravijo, da se s tem predlogom zakona ne urejajo bistvena vprašanja slovenskih medijev, vendar pa smo enostavno postavljeni pred dejstvo, da nam v primeru nesprejetja predloga zakona grozi tožba Evropske komisije in posledično tudi kazen sodišča Evropske unije, česar pa kot odgovorna stranka ne moremo dopustiti. Zato k sprejetju predlaganega Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah v Poslanski skupini Slovenske Ljudske stranke ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. 10. 2011, pri čemer vas opozarjam, da je amandma k 32. členu, ki ga je vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, umaknjen, zato bomo torej razpravljali in odločali samo o amandmajih k 36., 43., 44., in 45. členu. V razpravo dajem 36. člen z amandmajem, ki sta ga vložila Poslanska skupina Socialnih demokratov in LDS – Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo k 43. členu. Amandma je vložila Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke. Nihče ne želi besede, zato razpravo zaključujem. Prehajamo k 44. členu. Amandma sta vložili Poslanska skupina Socialnih demokratov in LDS – Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Mag. Majda Potrata, izvolite besedo.
Hvala, gospod podpredsednik. Saj vem, da ste slišali, kar je bilo že v poročilu odbora povedano, ampak če ste pozornost namenili pregledu amandmajev, ste videli, da so to v resnici zgolj redakcijski amandmaji, ki so potrebni zato, da bi bilo besedilo notranje koherentno. Ne gre za nobene vsebinske posege. S tem, ko je umaknjen amandma k 32. členu, je tudi doseženo tisto potrebno število, torej manj kot 10 % sprejetih amandmajev, tako da je s tem tudi ob podpori tem amandmajem možna še tretja obravnava in sklenitev zakona. Jaz pričakujem, da bodo vsaj tisti, ki so spotaknili zakon o medijih ugotovili, da je ta predlog zakona vreden podpore in da je to tudi prispevek k temu, da se Slovenija izogne plačilu kazni. Hvala.
Hvala. Želi potem še kdo razpravljati k 44. členu in amandmaju? Ne vidim. Gospod Rudolf Petan, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz mislim, da noben člen ni vreden, da se ga podpre, tudi ta 44. člen ne. Ta zakon in tudi 44. člen, če hočete, sta samo dokaz, da se v taki časovni stiski, ko samo čakamo, kdaj bo predsednik države razglasil razpust parlamenta, rešuje, obravnava in poskuša sprejeti tako pomemben zakon, ki je naredil takšen razkol v medijski krajini, če uporabim ta slikoviti izraz, to ne sme delati. Če smo vedeli, potem bi lahko to naredili malo prej, recimo vsaj dva meseca prej. Približno smo že vsi vedeli, kaj nas čaka, in narediti tako škodo [[…]] Jaz sem že prej povedal, kje so največja razhajanja, ko gre pri delitvi oglaševalskega kolača, ko gre tudi pri nadzoru za ogromen razkorak, ko se kontrolira vse razen nekaterih – sedaj ne vem, ali prvorazredne ali drugorazredne, da ne bi koga užalil, kam spada –, vendar so nekateri vedno oproščen, drugi so vedno zraven. To ne gre. Meni je navsezadnje vseeno, koga so kontrolirali, kontrola je potrebna. Vendar mora veljati za vse. Ampak jaz sedaj ne govorim tega, kar je zraslo pri mojem razmišljanju, ampak to, kar so povedali ljudje na obravnavi tega zakona. In ko smo tisto poslušali, potem res ne moremo reči drugega kot to, da je zelo neodgovorno, da v tej časovni stiski sprejemamo tako pomemben zakon, če ga prej nismo bili sposobni sprejeti, na primer pred pol leta. Ampak zadeva je takšna, da se v časovni stiski sprejme tisto, kar ne bi nikoli sprejel, zato ker nekateri niti niso več pozorni, drugi pa mislijo, da je vseeno, saj bo prišel nekdo drug, ki bo skušal to reševati, mogoče mene niti ne bo zraven. Zato noben člen ni vreden, da bi ga podprli, zato ker kot celota, seštevek vseh členov dela velike težave, dela velike krivice in z njim praktično nihče ni zadovoljen. Jaz sem prepričan, da niti predlagatelj ni čisto zadovoljen s tem, kar je ratalo. Zato seveda jaz osebno ne bom podprl niti tega člena niti zakona v celoti. Hvala lepa.
Repliko želi mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Glede na to, da sem poslušala celo javno predstavitev mnenj ob zakonu o medijih, intenzivno spremljala tudi vse razprave ob tem zakonu in da sem nenazadnje doživela tudi obravnavo tega zakona, bi na nekaj stvari vendarle opozorila. Zakon o avdiovizualnih medijskih storitvah je bil vložen 28. julija 2011, to je takoj po tistem, ko zakon o medijih ni dobil potrditve, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Takrat, ko je bil v obravnavo posredovan, nad nami še ni bilo tega prsta, ki se mu reče razpustitev parlamenta. Bila je pa ves čas kazen. Nikar ne mislite, da mi je ljubo, da bomo morali sprejeti ta zakon tako, kot ga sprejemajo. Sama sem podprla prejšnji zakon, tistega, ki je bil zavrnjen po prvem branju, zaradi tega, ker je bolje reševal stvari. Razprava pa ni odpirala nekaterih vprašanj, ki so se kar naenkrat sedaj tu pokazala kot problematična. In to me preseneča, da imamo tako kratek spomin, da ne vidimo, kateri problemi so bili takrat v javni predstavitvi najbolj poudarjeni in kateri so sedaj. Mislim, da je bilo takrat blizu 26 ali 36 nastopov na javni predstavitvi, ki so zadevali samo Radio 1 in koncentracijo in ta vprašanja povezana z Radijem 1. Nekaterih drugih vprašanj se sploh niso dotaknili. Druga stvar, ki me moti, bi pa jo le kazalo povedati, da če bi bila jaz članica SDS, bi bila pravzaprav v tem hipu zadovoljna, zaradi tega, ker na tak način ostaja še vedno v veljavi Zakon o medijih, ki ga je SDS v prejšnjem mandatu spravil skozi proceduro. Ni pa bil sprejet zakon, ki je bil bistveno boljši. In to je tisto, o čemer je govoril moj kolega Samo Bevk, ko je govoril o lomastenju po medijski zakonodaji. Hvala.
Hvala lepa. Za besedo je prosil državni sekretar na Ministrstvu za kulturo gospod Jožef Školč.
Hvala lepa. Potrpežljivost mi narekuje, da pač določene stvari, ki jih vsi veste, povem še enkrat. V to časovno stisko, o kateri danes govorimo, smo prišli iz več razlogov. Velika večina stvari, ki bi jih lahko ta državni zbor uredil, pa jih ni, se je končala z glasovanjem 15. julija tega leta. 28. julija tega leta je potem prišlo do tega zakona, nad katerim so spet nekateri lahko povsem upravičeno razočarani, da je tehničen in neambiciozen. Drugačen tudi ne more biti, kajti predstavljajte si, da bi ponovno odprli vsa možna vprašanja, ki so štirinajst dni pred vložitvijo delila ta prostor, različne interese in tudi slovensko javnost. S tem nočem reči, da vsa druga vprašanja niso bila pomembna. Tudi razprava na Odboru za kulturo, šolstvo in šport je pravzaprav pogrevala stare dileme. Večinoma se z rešitvami ZAMS ni soočala, razen v tistem delu, kjer je amandma vložila Poslanska skupina SLS, z njim tudi uspela in omejila oglaševanje na javni RTV. Javne RTV to ni naredilo srečne, to mi lahko verjamete, čeravno to seveda ni v nasprotju z direktivo in s tega vidika je bolje, da gre tak zakon naprej, kot da ne gre nobeden. Da je to zelo težko, gospod Petan, se boste morali strinjati tudi zaradi tega, ker ste poskusili z nekim, bom rekel, zelo skromnim dopolnilom in zaradi pritiskov, za katere pravijo vaše kolegice in kolegi, da so se izvajali na vašo skupino, tudi zelo hitro odstopili od te rešitve, ki bi bila, kot sem prej rekel, tudi tehnično dopustna, bi pa povzročila spet neke težave. Irelevantno, v tem trenutku se Državni zbor pravzaprav sooča s preprosto nalogo – da sprejme tisto navodilo, ki ga mora sprejeti, s katerim se del problemov, ki so v medijih, zagotovo bolje in bolj natančno ureja, ne posega v nobene ideologije, ne posega v nobene interese, razen finančne, teh različnih ljudi, ki tako ali drugače upravljajo z mediji. In jokati zdaj nad tem, kaj vse bi bilo možno še rešiti, je prepozno, kajti tega Vladi na nek način Državni zbor ni dovolil, da bi uredila, torej glede koncentracije, glede popravkov, glede vseh teh stvari, o katerih je tudi precej natančno govorila poslanka Majda Širca Ravnikar. Zato vam le predlagam, da te stvari jemljete kot neke vrste dobrodošel popravni izpit, da se ne bosta naslednji minister za kulturo in državni proračun srečala z gotovo kaznijo zaradi neizvrševanja te direktive. Če koga posebej veseli pogledati v to korespondenco, ki poteka med Vlado in ljudmi v Bruslju, boste videli, da jih mi pravzaprav prosimo, naj počakajo s tem postopkom, ki ga hočejo sprožiti, češ da bo Državni zbor še danes odločal. Seveda, ko bo danes odločil, bo ali zaprl možnost za ta postopek – upam, da ja –, ali pa ga na široko odprl. To ni kakšen poseben razlog, da se bomo razumeli, za to, da tu sprejemamo to rešitev. Bistveno bolj bi si želel tudi sam, da bi sodeloval v neki diskusiji, v kateri bi govorili tudi o drugih stvareh, ki jih je treba na področju medijev spremeniti. Ampak za to je pa res čas potekel. In jaz upam, da ta pojasnila o tem, kdo vse je prispeval k zamudi, zadoščajo za to, da pridemo do tega glasovanja, ki ohranja, kot je bilo že rečeno, rešitve iz medijskega zakona, ki sem jim tudi jaz, kot se boste spomnili, temeljito nasprotoval, pa moram danes požirati slino, da ostajajo tiste rešitve, ki so bile sporne ob sprejetju in ves čas. In upam, da boste vi tudi ta knedelj pojedli in da boste videli, da to pravzaprav ni teren, kjer bi napenjali mišice, ampak kjer pravzaprav šparamo naš denar, ki ga je za področje kulture malo, za področje medijev pa še manj. Nekaj milijonska kazen pomeni v bistvu manko za nekaj let denarja za podporo medijev.
Hvala lepa. Gospod Rudolf Petan, izvolite besedo.
Hvala za besedo. Tudi jaz soglašam, da je ta zakon daleč od tega, da bi bil za napenjanje mišic, vsaj kar se nas tiče, smo to vendar dokazali tudi na razpravi na odboru, ko nismo bili med tistimi, ki bi bili sploh glasni, kaj šele najbolj. Tako da mi se tega zavedamo. Zakaj smo pa mi odstopili od tega našega amandmaja, sem pa že v imenu poslanske skupine povedal. Ta 32. člen je kar razburkal javnost in mi smo želeli, da bi bil člen odprt. Priznam pa, da smo se mogoče malce narobe ali nerodno lotili, ker smo pričakovali, da bodo predlogi za kakšne amandmaje, ki bi jih seveda bili pripravljeni podpreti, ampak jih ni bilo. In če je seveda naš amandma bil problematičen, potem smo ga bili pripravljeni umakniti in smo ga tudi umaknili. Ampak na to se bom vrnil kasneje. Zdaj pa še samo nekaj. V Sloveniji je zelo moderno, da se izgovarjamo na pritiske iz Evropske unije. Spomnili se boste, da smo v tej dvorani že enkrat nekaj takšnega naredili in potem smo sprejeli neki španski kompromis, za katerega se je kasneje izkazalo, da sploh ni bil potreben. V tem letu smo na pritisk iz Evropske unije želeli sprejeti zakon o tehničnih karakteristikah, kjer ukinili bi bili garancijo na tehnične izdelke, pa se je izkazalo, da to sploh ni res, da sploh ni res! Pa je bilo to za prmejduš obljubljeno in rečeno, da tako mora biti. To je torej en takšen izgovor. Kar se pa tiče teh težkih rokov. 28. julija je bilo rečeno, da je padel nek drug zakon. Ja, lahko se vprašamo, zakaj pa je bilo treba, da je zakon padel? [[oglašanje iz klopi]] No, ta zakon zato, ker je prej en drugi padel, ker prej ni bilo možno vložiti, ker je menda 27. padel tisti zakon. V tem kontekstu. Ker drugače bi lahko vložili že prej, pred petimi meseci, pa se ni dalo zato, ker ste rekli, da je padel tisti zakon. To se pravi, tudi tisti zakon ni bil takšen, da bi bil sprejemljiv. Saj jaz nobenega ne obtožujem, je pač zakon padel, samo naj obtožbe zdaj ne letijo na naš račun, ko govorimo o časovni stiski. Kaj se je spremenilo? Med ostalim se je spremenil tudi 32. člen, ki je za marsikoga problematičen. In še nekaj. To bi pa spoštovani gospe Potrati povedal, ko je rekla, da bi bili lahko v SDS veseli, da bo ostal še prejšnji zakon. Ne, naš pristop ni takšen. Naš pristop ni takšen. To ne pomeni, da smo mi veseli, če je nekaj po naše pa če je slabo, ali pa če je bila neka stvar sprejeta pred, ne vem, ne me držati za besedo, tremi, štirimi, petimi leti, ko je bila drugačna situacija, da danes tega ne bi mogli spremeniti. In da je to tako, da se mi ne vkopljemo, če je potreba, dokazuje, da smo odstopili od amandmaja. Nam gre za to, da dobimo neko kvaliteto, da je nekaj, kar je lahko boljše. Nekaj, kar je bilo lansko leto dobro, ni nujno, da je v tej situaciji, kot je zdaj, v tem trenutku še vedno dobro. Lahko je nekaj malo drugačno ali pa čisto drugačno. Situacije se spreminjajo.
Gospod Petan, zašli ste v splošno razpravo o zakonu. Dajte se vrniti na amandma, lepo prosim.
Hvala, gospod predsednik, soglašam z vami, ampak tudi drugi so na splošno govorili, pa me je mogoče zaneslo. Mislim, da sem povedal tisto, kar je bilo bistveno. Tudi ta 44. člen je popolnoma enak in ti amandmaji, ki so. Tako da jaz seveda tega zakona ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 44. členu? Ne, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 45. členu in amandmaju poslanskih skupin SD in LDS k temu členu. Želi kdo besedo? Ne želi nihče, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O MNOŽIČNEM VREDNOTENJU NEPREMIČNIN PO SKRAJŠANEM POSTOPKU Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo državni sekretarki v Ministrstvu za finance gospe Mateji Vraničar.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani poslanske in poslanci! Predlog novele zakona je Vlada pripravila zaradi potrebe po uskladitvi veljavnega zakona z izkušnjami in rešitvami prvega poskusnega vrednotenja nepremičnin, ki je bilo izvedeno konec lanskega leta. Znano je, da so bile v zadnjem četrtletju leta 2010 vsem lastnikom nepremičnin poslana obvestila o poskusno izračunani vrednosti njihovih nepremičnin, določeni s sistemom množičnega vrednotenja. Lastniki so prejeli milijon 98 tisoč 349 obvestil o poskusnem izračunu vrednosti za okoli 6 milijonov nepremičnim. Do 25. januarja letos so lastniki dali pripombe za okoli 550 tisoč nepremičnin, kar predstavlja 9 odstotkov vseh ovrednotenih nepremičnin. Od tega je bila tretjina pripomb vezanih na vrednost, 20 odstotkov na lastništvo, ostale pripombe pa so se nanašale na podatke o nepremičninah. V zvezi z vrednotenjem se je največ pripomb nanašalo na vrednotenje kmetijskih in gozdnih zemljišč, več kot 60 odstotkov, ter na stanovanjske nepremičnine približno 15 odstotkov. Generalno vrednotenje in poskusni izračun vrednosti sta pokazala potrebo po določenih spremembah samega zakona. Pokazalo se je, da ni mogoče modelov enoznačno vezati na vrste nepremičnin, ampak da je pogosto za vrednotenje ene nepremičnine, sestavljene iz različnih vrst rabe, na primer kombinacije poslovne in stanovanjske rabe, treba upoštevati več različnih modelov, ki jih je treba vezati na vrsto rabe in ne na vrsto nepremičnine. V želji racionalizirati postopek poskusnega izračuna, se s spremembo 10. člena predlaga, da se črta obveznost razgrnitve predlogov modelov po občinah, saj bodo ti na vpogled na geodetski upravi. Predlaga se tudi, da se za nepremičnine, katerih lastnik je občina oziroma država, obvestilo o pripisu vrednosti ne pošlje lastniku, ampak se lastniku omogoči vpogled v rezultate poskusnega izračuna elektronsko. Predlaga se, da se v postopku določanja posplošene tržne vrednosti konkretne nepremičnine ne odgovarja na posredovane pripombe posameznemu lastniku, ki vloži odgovor, pač pa se po končani obravnavi pripomb na poskusni izračun in končni določitvi modelov vrednotenja, vsem lastnikom ponovno pošlje obvestila. Na obvestilo o končnem izračunu ni več mogoče ugovarjati, na vrednost pa je mogoče vplivati le še s spremembo podatkov o nepremičnini v registru nepremičnin. Ob izvajanju generalnega vrednotenja se je pokazalo, da podlage za evidentiranje podatkov o cenah in najemninah v evidenci trga nepremičnin ne omogočajo sistematičnega pridobivanja cen novogradenj. Še bolj pomanjkljivo pa so evidentirane najemnine. Ta pomanjkljivost se odpravlja s spremembo 22. člena zakona. S spremembami 25. člena pa se jasneje določi, da podatki o strankah niso javni. Iz javnega vpogleda se izvzemajo tudi vsi podatki, po katerih se dostop lahko zavrne v skladu s predpisi o dostopu do informacij javnega značaja, sicer pa je evidenca trga nepremičnin javna. Spoštovani! Vlada si v zvezi s tem predpisom prizadeva za njegovo čimprejšnjo uveljavitev, tako da bo mogoče končne vrednosti nepremičninam določiti najkasneje s 1. januarjem prihodnjega leta, ko se podatki nujno potrebujejo za začetek izvajanja dveh zakonov s področja socialne varnosti, in sicer Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev in Zakona o socialnovarstvenih prejemkih. Nenazadnje je treba čim prej zaključiti množično vrednotenje nepremičnin tudi zaradi določb Zakona o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena v prostor, ki se v metodologiji ocenjevanja za posamezne razlastitve sklicuje na vrednosti nepremičnin ugotovljene v sistemu množičnega vrednotenja. Vsi ti podatki oziroma informacije kažejo na širši pomen množičnega vrednotenja, kot je samo obdavčitev, o kateri je bilo v javnosti največ govora, in predlagamo da zakon podprete tako v drugi kot v tretji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku Bogdanu Čepiču za obrazložitev stališč odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav državni sekretarki. Kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je na 32. seji 5. 10. 2011 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je dne 9. 9. 2011 sklenil, da se predloženi zakon obravnava v skrajšanem postopku. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala pripombe k določbam 2., 3., 4., 7. in 9. člena predloga. Pripombe so vključene v predlogih za amandmaje odbora, ki jih je pripravilo Ministrstvo za finance, s katerimi je bil odbor seznanjen v okviru dodatnega delovnega gradiva, obenem z vloženimi amandmaji Poslanske skupine Zares k 7. in 9. členu ter Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 1., 2., 9. in 10. členu besedila. Odboru so bila posredovana še mnenja Občine Brežice, Občine Litija in Mestne občine Maribor. Iz uvodnega dopolnila obrazložitve členov in novo uvedenih rešitev, ki jih je na seji odbora predstavila državna sekretarka s finančnega ministrstva, izhaja, da se besedilo prilagaja izsledkom prakse izkazane na podlagi izvedbe prvega poizkusnega vrednotenja nepremičnin. S tem gre v okviru predloženih rešitev v prvi vrsti za uvedbo preciziranja določanja modelov vrednotenja, upoštevaje, da se posamezno vrednotenje ne veže le na uporabo enega modela, saj vključuje določeno nepremičnino z različnimi vrstami rabe z vzporednim namenom pocenitve in poenostavitve samega postopka vrednotenja. V nadaljevanju je predstavnica Zakonodajno-pravne službe poudarila, da so pripombe v predlogih amandmajev matičnega odbora dosledno upoštevane. Ob obravnavi posameznih členov se je odvijala razprava osredotočena na vprašanje vmesnosti hkratne obravnave zadevnega zakona z davčnim zakonom, izpostavljeno s strani Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, oziroma na amandma Poslanske skupine SDS k 1. členu s poudarkom na rešitvi, da se nepremičnine v zasebni lasti, po katerih poteka javna gospodarska infrastruktura, ki je v upravljanju občin, ne obdavčijo. Po izraženem stališču dela razpravljavcev Poslanske skupine SD, ki amandmaju niso izražali podpore, pa je bilo že osnovno besedilo predloga sprejeto, nepovezano z Zakonom o davku na nepremičnine, predvsem iz razloga, ker predmetni zakon zagotavlja osnovni pregled nepremičninske baze kot podlage za ugotavljanje cen nepremičnin v skladu z dejanskimi tržnimi gibanji. Tudi po mnenju Vlade, ki predmetnemu amandmaju ni izrazila podpore, je odgovor na vprašanje, ali bodo posamezne vrste nepremičnin, bodisi zaradi prisotnosti javne gospodarske infrastrukture ali iz drugega, vzroka manj obdavčene oziroma z obdavčitvami celo izvzete v izključni domeni davčnega zakona. Ob obravnavi so člani odbora sprejeli amandmaje odbora k 2., 3., 4., 7., 9. in 11. členu predloga. Ob tem se je odbor v skladu s 130. členom Poslovnika Državnega zbora opredelil do vloženih amandmajev kvalificiranih predlagateljev in pri tem sprejel amandmaje Poslanske skupine Zares k 7. in 9. členu zakonskega predloga in Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 9. členu zakonskega predloga. Amandmaji Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 1., 2. in 10. členu besedila pa niso bili sprejeti. V nadaljevanju je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del tega poročila in ste ga prejeli.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavila mag. Sara Viler.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Pred pričetkom množičnega vrednotenja nepremičnin je bilo treba v Sloveniji pridobiti realne podatke o nepremičninah. V sled navedenemu je bil izveden prvi popis nepremičnin, obdelati je bilo treba pridobljene podatke, vzpostaviti register nepremičnin in istočasno uskladiti podatke v katastru stavb ter oba povezavi z registrom prebivalstva. Zelo priporočljivo bi bilo, da bi se ustanove, ki se na kakršenkoli način ukvarjajo z nepremičninami, povezale med seboj v enoten nepremičninski sistem. Namen evidence trga nepremičnin je sistematično evidentiranje ter zagotavljanje dostopnosti podatkov o realiziranih tržnih poslih z nepremičninami. Javno dostopni podatki o realiziranih transakcijskih cenah in najemninah nepremičnin v vsakem tržnem gospodarstvu pomembno vplivajo na enakopravno obveščenost vseh aktivnih in potencialnih udeležencev na trgu nepremičnin. S tem se prispeva k večji preglednosti trga ter k izenačevanju konkurenčnih pogojev in večji stopnji konkurence na trgu. Na podlagi navedenega je bil izveden prvi poskusni izračun vrednosti nepremičnin, na katerega je bilo podano kar nekaj pripomb. Glavni razlogi za sprejetje predlagane novele so potrebe, da se jasno določi način modelov vrednotenja glede na posamezno nepremičnino, potrebo po sistemski ureditvi evidentiranja trga z nepremičninami, katere transakcije so predmet obdavčitve z davkom na dodano vrednost, potrebe po ureditvi sistema, evidentiranje najemnih pogodb za stavbe in njihove dele ter nujnost ureditve množičnega zaračunavanja stroškov, dodatnih izdatkov in storitev množičnega vrednotenja nepremičnin. V Slovenski nacionalni stranki bi na tem mestu izpostavili tri problemske situacije, ki jih obravnavani modeli pri množičnem vrednotenju nepremičnin ne upoštevajo. Določilo tretjega odstavka 7. člena govori o tem, da se za zemljišča modeli vrednotenja oblikujejo glede na namensko rabo zemljišč, razen za pozidana zemljišča, za katere se modeli oblikujejo glede na dejansko rabo zemljišč. Najprej bi opozorili zakonodajalca, da so informacije o namenski rabi zemljišč že danes javno dostopno na posameznih občinah. Problemska situacija tega člena je v tem, da Geodetska uprava vodi evidenco dejanske rabe zemljišč. Kaj pa to pomeni? To pomeni to, da Geodetska uprava lahko opravi vrednotenje nepremičnin po dejanski rabi, na primer stanovanjska stavba na zemljišču, ki je po namenski rabi po občinskem prostorskem načrtu kategorizirano lahko kot kmetijsko ali gozdno zemljišče, po katerem gradnja ni možna. To pomeni, da je država potemtakem ovrednotila črno gradnjo. Slednja nepremičnina dejansko doseže na trgu vrednost nič, ker je črna gradnja, in bi se potemtakem moralo izvesti vrednotenje te nepremičnine samo za zemljišče, brez stavbe. Iz tega je razvidno, da Geodetska uprava ne vodi povezave med dejansko rabo na zemljišču in namensko rabo po planu, kar predstavlja danes velik problem. V noveli opažamo naslednjo pomanjkljivost glede javnosti podatkov. V primerih, da bi bile identifikacijske oznake javne, bi bilo lahko iz teh oznak možno razbrati tudi podatke o pogodbenih strankah, ki pa z veljavnim zakonom niso javni in so v nasprotju z Zakonom o dostopu do informacij javnega značaja. V Slovenski nacionalni stranki smo mnenja, da novela zakona ne bo dosegla postavljenih ciljev. Gre samo za navidezno novelacijo, ki naj bi dala občutek, da se na področju vrednotenja nepremičnin dogajajo bistveni premiki, ki pa bodo končno doprinesli do realnih vrednosti nepremičnin.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Prijazen pozdrav državni sekretarki in vam, kolegice in kolegi! Seveda govorimo o Predlogu sprememb Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin, katerega v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podpiramo. Govorimo o orodju, o sistemu, o metodi, nikakor pa ne še o pobranih sredstvih ali pa davku. V Sloveniji smo s tem že poskusili, doživeli kar precej konstruktivnih predlogov in sprememb. In vsega upoštevanja vredno je tudi tisto, kar je pred menoj povedala kolegica iz Slovenske nacionalne stranke. Zagotovo se vedno in pa povsod še najdejo pomanjkljivosti, rezerve ali pa specifični primeri, ki jih je treba popravljati in odpravljati. Tisti osnovni zakon je začel veljati konec maja leta 2006 in je dal pristojnosti nad izvajanjem sistema Ministrstvu za okolje in prostor na podlagi analize obnašanja trga nepremičnin, pri čemer pa so bili uporabljeni podatki o nepremičninah, pridobljeni z geodetskim popisom nepremičnin v letih 2009-2010. Zato je tudi pristojna služba leta 2010 v okviru generalnega vrednotenja izdelala modele vrednotenja za vse vrste nepremičnin ter jeseni leta 2010 v skladu s postopkom, ki ga določa zakon, po preveritvi predlogov modelov z občinami izvedla prvi poskusni izračun posplošene tržne vrednosti za vse nepremičnine, evidentirane v registru nepremičnin. V teh postopkih generalnega vrednotenja in pa ob razvoju postopka pripisovanja vrednosti posameznih nepremičnin pa se je po ocenah pristojnih služb izkazalo, da v resnici dejansko v številnih primerih posplošene tržne vrednosti posamezne nepremičnine ni mogoče določiti z enim samim modelom vrednotenja, saj so nepremičnine pogosto sestavljene iz delov, ki imajo različno namensko, predvsem pa tudi različno dejansko rabo. V takih primerih je bilo treba za vrednotenje uporabiti več modelov. Zato se je tudi iskala in pa našla rešitev, po kateri so se modeli vrednotenja uporabili za posamezne dele nepremičnine, na primer ločeno za zemljišče in pa ločeno za stavbo, vrednost nepremičnine pa je bila določena kot vsota vrednosti posameznih delov. Postopek se je izkazal kot, vsaj za večino primerov, primernejši. Za ureditev tudi primerne pravne podlage za njegovo izvajanje pa je treba spremeniti še nekatere določbe zakona. Glavni razlogi za predlagano novelo zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin so naslednji. Potreba, da se jasno določi način uporabe modelov vrednotenja glede na posamezno nepremičnino oziroma možnost uporabe več modelov za eno nepremičnino. Nadalje je treba seveda razmisliti in pa ugoditi tudi potrebi po sistemski ureditvi evidentiranja trga z nepremičninami, katerega transakcije so predmet obračuna davka na dodano vrednost. V praksi se je kot potrebna izkazala tudi ureditev sistema evidentiranja najemnih pogojev ali za celotno stavbo ali pa za posamezne dele stavb in pa seveda življenje narekuje tudi nujnost ureditve možnosti zaračunavanja stroškov, dodatnih izdelkov in storitev množičnega vrednotenja nepremičnin. Vsakdanje življenje pa tudi kaže, da je model množičnega vrednotenja nepremičnin v osnovi pravilno naravnan, kažejo pa se številne drobne pomanjkljivosti, podrobnosti, ki jih bo treba tekom življenja urejati še na drug način, zato da bo sistem deloval kot neka logična, skladna in razumska celota. Pomembno dejstvo je tudi, da za spremembami ne stoji toliko politika kot stroka ter da poprava tega zakona v ničemer še ni povezana z novimi davščinami. Najprej je treba imeti do potankosti urejene evidence in šele kasneje se je moč ukvarjati z nadaljnjimi postopki oziroma uporabo teh evidenc tudi za druge, v glavnem davčne namene. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo predlagano novelo zakona podprli.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil stališče gospod Vili Trofenik.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Ob obravnavi Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin se je treba spomniti, da je preteklo dolgih 12 let oziroma več kot trije mandati, odkar smo začeli s projektom posodobitve evidentiranja nepremičnin, za katerega smo potrošili kar zajeten tuj kredit, pa pet let od sprejetja Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin še vedno nimamo rezultata oziroma izdelka, ki bi omogočil ob vseh drugih spremljajočih potrebah, doseči temeljni cilj, to je uvedbo davka na nepremičnine, za katerega ni bilo nikoli take potrebe kot v teh kriznih časih, na potrebo po njegovi uvedbi pa nas opozarjajo tudi pristojni iz tujine. Nenazadnje bi ta davek omogočil nujno potrebno kvalitetno reformo financiranja občin. Mislim, da bi ob obravnavi te zakonske spremembe morali vsaj simbolično povprašati po odgovornosti. Ne glede na to, da gre vsekakor za zahteven in obsežen projekt, pa vendar je 12 let absolutno preveč, da ne govorimo o potrošenih sredstvih, nad katerimi sploh nimamo nobenega pregleda. Vsi štirje temeljni razlogi za spremembo zakona, ki jih navajajo predlagatelji, so sicer točni, vendar so bili predvidljivi in so morali biti v večini upoštevani pri pripravi zakona pred petimi oziroma šestimi leti. Ni opravičila za zapoznelo ugotovitev o potrebnosti vrednotenja posameznih delov nepremičnine pri večnamenskih nepremičninah ter ločenem vrednotenju zemljišč od nepremičnin, da o drugih zaznanih pomanjkljivostih na področju kmetijskih in gozdnih zemljišč sploh ne govorimo. Omenjene in druge pomanjkljivosti so bile dejansko ugotovljene po številnih dolgotrajnih debatah ob neuspešni razpravi oziroma pripravi zakona o davku na nepremičnine, ko je bilo ugotovljeno, da ni na razpolago ustreznega instrumentarija za kvaliteten zakon, še več, da na podlagi veljavnega zakona pripravljene baze ne omogočajo sledenja drugemu, sicer ne fiskalnemu, vendar enako pomembnemu cilju, to je učinkoviti prostorski politiki. Pričakovali bi, da bi bile pomanjkljivosti opažene med samim vrednotenjem in zaradi tega že pred časom predlagane potrebne zakonske spremembe. Ni dvoma, da so sicer zapoznele spremembe zakona potrebne, vprašanje pa je, ali so zadostne in ustrezne ter zadosti učinkovite za dosego postavljenih ciljev. Zadrego predstavlja med drugim ustreznost ali neustreznost predlagane spremembe o ukinitvi javne razgrnitve modelov vrednotenja in zemljevidov vrednostnih con ter pooblastilo, da se s podzakonskim aktom določijo potrebni podatki o nepremičninah, ki se vodijo v registru nepremičnin in so do sedaj predstavljali zakonsko materijo. V pričakovanju, da bo možno po dolgih 12 letih projekt vendarle pripeljati k cilju prve etape, bomo v naši poslanski skupini predlagane spremembe zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine SD bo stališče predstavila gospa Breda Pečan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Dober dan, gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Socialnih demokratov spremembe Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin podpiramo. Glavni razlogi med drugimi so: potreba, da se jasno določi način uporabe modelov vrednotenja glede na posamezno nepremičnino oziroma možnost uporabe več modelov za eno nepremičnino – tu gre seveda za tiste nepremičnine, ki imajo dvojno ali celo več kot dvojno rabo –; potreba po sistemski ureditvi evidentiranja trga z nepremičninami, katerega transakcije so predmet obračuna davka na dodano vrednost; potreba po ureditvi sistema evidentiranja najemnih pogodb za stavbe in dele stavb ter nujnost ureditve možnosti zaračunavanja stroškov dodatnih izdelkov in storitev množičnega vrednotenja nepremičnin. V naši poslanski skupini menimo, da se je posebej izkazala težava vrednotenja nepremičnin, ki se pojavljajo predvsem na najemnem trgu. To so zlasti nekatere vrste poslovnih nepremičnin, pa tudi določene kategorije stanovanj, za katere je število realiziranih transakcij relativno majhno, podatkov o najemninah pa se v evidenco trga nepremičnin ne evidentira sistematično, saj je bila v juliju 2008 s spremembami stanovanjskega zakona ukinjena obveznost lastnika stanovanja, da v primeru oddajanja stanovanja v najem prijavi oddajo stanovanja pri pristojnem registrskem organu v 30 dneh od sklenitve najemne pogodbe. Kolega, a bi lahko malo tiše prosim? Obveznost najemodajalca stanovanj je bila črtana z namenom zmanjšanja administrativnih ovir, vendar pa z napačno predpostavko, da se ta evidenca pri upravnih enotah podvaja oziroma se taka evidenca vodi tudi pri davčnem organu. Take utemeljitve so napačne, saj po davčnih predpisih ne obstaja obveznost evidentiranja najemnih pogodb niti za poslovne niti za stanovanjske nepremičnine. Zato se s spremembo 22. člena predlaga vzpostavitev enovite evidence najemnih pogodb v okviru evidence trga nepremičnin, v katero bi morali poročati najemodajalci, in sicer najkasneje do 15. dne v mesecu po mesecu, v katerem je bila pogodba sklenjena. Določeno je, da se poroča o sklenitvi pogodbe, o pogodbenih strankah, o višini najemnine in o nekaterih podatkih o nepremičnini, ki je predmet najema, poročati pa se mora tudi v primeru, ko pride do spremembe pogodbene stranke, torej najemnika, in v primeru spremembe višine najemnine. Ob enem zakon na novo ureja, da je mogoče podatke množičnega vrednotenja za javne namene pridobiti brezplačno in da je mogoče podatke, izdelke in storitve z dodano vrednostjo naročniku ustrezno zaračunati tako, da se krijejo stroški povezani s pripravo izdelkov ali storitev. Mimogrede naj povem, da je bilo mnogo pomanjkljivosti sicer res ugotovljenih v času po tem, ko so bili lastniki nepremičnin obveščeni o rezultatih poskusnega množičnega vrednotenja, vendar je bilo tudi kar precej napak ali pa problemov razkritih tudi takrat, ko smo pripravljali zakon o davku na nepremičnine, ko je bila sicer ta priprava neuspešna, vendar je razkrila mnoge pomanjkljivosti množičnega vrednotenja in zaradi tega lahko z zadovoljstvom ugotovimo, da je zakon o davku na nepremičnine vendarle prinesel nekatere pomembne izboljšave, ki nam bodo pomagale, da bomo imeli, ne samo zaradi davka na nepremičnine, ampak tudi zaradi cele vrste drugih potreb, množično vrednotenje nepremičnin kot podlago tako za določanje tržne cene nepremičnin, za sprotno spremljanje gibanja vrednosti nepremičnin in da bomo lahko, ko bo enkrat davek na nepremičnine uveden, vsa tista stanovanja, ki bodo dana v najem, obravnavali kot posebno kategorijo in ne bomo obdavčevali tistih stanovanj, ki so najemna stanovanja, ampak jih bomo uvrstili v skupino stanovanj z zelo znižano ali pa celo popolno oprostitvijo davka. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo stališče predstavil gospod Rado Likar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Glavni razlogi za sprejetje predlagane novele zakona so po mnenju predlagatelja sledeči. Potreba, da se jasno določi način uporabe modelov vrednotenja glede na posamezno nepremičnino oziroma možnost uporabe več modelov za eno nepremičnino. Nadalje, potreba po sistemski ureditvi evidentiranja trga z nepremičninami, katerega transakcije so predmet obračuna z DDV. Potreba po ureditvi sistema evidentiranja najemnih pogodb za stavbe in dele stavb ter nujnost ureditve možnosti zaračunavanja stroškov dodatnih izdelkov in storitev množičnega vrednotenja nepremičnin. Na obravnavi zakona na matičnem delovnem telesu smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagali amandma, in sicer smo predlagali, da se nepremičnine v zasebni lasti, po katerih poteka javna gospodarska infrastruktura, ki je v upravljanju občin, ne obdavčijo, saj gre za veliko število neurejenih formalnopravnih razmerij iz preteklosti, zasebniki pa jih tudi ne uporabljajo več. Ta zemljišča že doslej niso bila obremenjena s katastrskim dohodkom. Poleg tega gre za nepremičnine, katerih lastništva so večinoma še neurejena, čeprav občine intenzivno rešujejo to problematiko, vendar jim finančne in kadrovske zmožnosti ne dopuščajo hitrejšega odkupovanja takšnih zemljišč. Amandma žal ni bil sprejet, kljub nesprejetju amandmaja pa zakonu v Slovenski demokratski stranki ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Zares bo predstavil stališče gospod Alojzij Potočnik.
Spoštovani! Množično vrednotenje nepremičnin ni v nobenem pogledu enostavno opravilo in kljub pripravam nanj ni bilo moč pričakovati, da bodo stvari potekale povsem gladko. Vendarle so pomanjkljivosti, odzivi, pripombe, ugovori bržčas presegli pričakovani obseg in tudi upravičeno nezadovoljstvo javnosti. Tako na podlagi izkušenj in prakse namen zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin ne preseneča. Predlagatelj navaja naslednje glavne razloge, jih bom ponovil. Potreba, da se jasno določi način uporabe modelov vrednotenja; nujnost sistemske ureditve evidentiranja trga z nepremičninami, katerega transakcije so predmet obračuna DDV; potreba po ureditvi sistema evidentiranja najemnih pogodb za stavbe in dele stavb in tudi ureditve zaračunavanja stroškov dodatnih izdelkov in storitev množičnega vrednotenja nepremičnin. Poslanska skupina Zares bo predlagane rešitve podprla, navsezadnje je tudi sama z amandmaji aktivno sodelovala pri pripravi. Kot pomembno štejemo tudi obveznost, da se po uveljavitvi modelov vrednotenja vse lastnike nepremičnin ponovno obvesti o končni izračunani vrednosti. Nove ocene vrednosti so pomembne tudi z vidika spremenjenih gospodarskih razmer, saj bodo realnejše in predvsem v skladu s tržno naravnanostjo. In nenazadnje, ureditev nepremičninskih podatkovnih baz je nujna tudi za korektno izvedbo dolgo časa napovedovanega in odlaganega obdavčenja nepremičnin. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo stališče predstavil gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana predsednica Vlade, gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Predlog dopolnitev in sprememb zakona, ki je pred nami, je po besedah predlagatelja pripravljen zaradi potrebe po uskladitvi zakona z izkušnjami in rešitvam prvega poskusnega vrednotenja. Praksa je namreč pokazala, da nekatere rešitve v zakonu niso najboljše in jih je treba nadgraditi. Dobro leto nazaj so slovensko javnost razburkali izpiski Geodetske uprave Republike Slovenije o poskusnem izračunu vrednosti nepremičnin. Geodetska uprava Republike Slovenije je prejela pripombe in predloge za več kot 100 tisoč nepremičnin, kar sicer predlagatelj ocenjuje kot nadpovprečno dober rezultat. Pripombe in predlogi so se v veliki večini nanašali na vrednost nepremičnin ali pa njihovo lastništvo. Jasno je, da je zakon o vrednotenju nepremičnin predvsem osnova za davek na nepremičnine, ki si ga že dva mandata vsaj resno nihče ne upa predlagati. Jasno pa je tudi, da je celotni dosedanji postopek že povzročil velike stroške, za katere je veliko vprašanje, kdaj in ali sploh bodo povrnjeni. Finančni učinek pobranih davkov v primerjavi s stroški vzpostavitve in delovanje sistema je vprašljiv. Ampak zakon bo podlaga še za mnoge druge stvari, predvsem na področju socialnega varstva. Še mnogo bolj je občutljivo vprašanje socialne pravičnosti uporabe rezultatov tega sistema. Tako pri sami direktni obdavčitvi nepremičnine – kot vemo, je zaradi nepremišljenih rešitev enkrat v temu mandatu že romal v predal –, kot pri upoštevanju vrednosti premoženja na socialnem področju. Res je, vsaka nepremičnina ima svojo vrednost, tudi vzpostavitev evidence nepremičnin in njihovih vrednosti je za državo verjetno velikega pomena. Bi se pa ob uvajanju takšnih ali drugačnih rešitev mogoče kdaj morali vprašati, kaj njihova implementacija pomeni v praksi. Ne govorim samo o tem zakonu, ta naj nam bo za najbolj svež zgled. Na tem mestu bi vam lahko naštel kar nekaj rešitev, ki prinašajo ogromne stroške ter birokracijo, učinka pa nikakršnega ali ne prav velikega. Potem se pa čudimo, zakaj je slovensko gospodarstvo nekonkurenčno, javna uprava pa tako draga. Če se vrnem na sam zakon. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke mu ne bomo nasprotovali, saj je proces vrednotenja v teku in je glede na zaznane probleme v praksi potreben izboljšav. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil stališče gospod Anton Urh.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini DeSUS bomo podprli Predlog novele zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin. Takoj na začetku moram povedati, da v Poslanski skupini DeSUS menimo, da bi morali ta predlog zakona obravnavati skupaj z zakonom o davku na nepremičnine. Ker pa žal to ni mogoče, saj zaenkrat še nihče ni upal konkretno ugrizniti v to kislo jabolko, se danes pač posvečamo samo množičnemu vrednotenju. Ob izvajanju poizkusnega vrednotenja nepremičnin na podlagi danih obvestil je bilo precejšnje število lastnikov nezadovoljnih z oceno o vrednosti nepremičnine, zato so na Geodetski upravi Republike Slovenije dobili veliko ugovorov. Na podlagi danih pripomb se je nato preverjala pravilnost izvedenega modela vrednotenja, vzporedno pa so se pripravili ustreznejši modeli vrednotenja. Po navedbah predlagateljev v prihodnje velikega števila dodatnih pripomb niti ni pričakovati, saj naj bi se prav na osnovi prejetih pripomb način vrednotenja izboljšal in izkazuje dejansko vrednost nepremičnin. Predlog zakona med drugim poenostavlja postopek obveščanja o vrednosti nepremičnin ter dajanja pripomb in predlogov s tem, da se vsi postopki izvajajo v elektronski obliki. Na ta način naj bi subjekti, ki razpolagajo z ustrezno elektronsko opremo, namesto obvestil v fizični obliki vzporedno pridobili možnost elektronske preverbe poizkusnega izračuna. Glede na to, da se z novelo izpolnjuje enega izmed temeljnih namenov osnovnega zakona, ki predvideva uporabo zbranih podatkov za različne namene in ne le v namene obdavčitve z uvedbo splošne rabe zbrane podatkovne baze, bomo, kot že rečeno, v Poslanski skupini DeSUS predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA: OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O FINANČNIH KONGLOMERATIH PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospe Mateji Vraničar, državni sekretarki na Ministrstvu za finance.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani gospe in gospodje poslanci! Cilj predloga zakona pred nami je v slovenski pravni red delno prenesti tako imenovano direktivo Omnibus, in sicer v delu, ki se nanaša na spremembe direktive o finančnih konglomeratih. Omnibus direktiva se sicer vsebinsko nanaša na področje pristojnosti evropskih nadzornih organov. Direktiva in s tem tudi ta zakon s prenosom direktive odpravlja določene pomanjkljivosti, ki so bile identificirane v nedavni finančni krizi, predvsem z vidika nezadostnega finančnega nadzora. Nadzorni modeli na državni ravni namreč zaostajajo za finančno globalizacijo in medsebojno povezanostjo evropskih finančnih trgov, na katerih vse več finančnih institucij posluje čezmejno. Pokazale so se tudi pomanjkljivosti pri sodelovanju, usklajevanju, dosledni uporabi prava Evropske unije in medsebojnem zaupanju med nacionalnimi pristojnimi organi. Poglavitne vsebinske rešitve predloga zakona lahko strnemo v naslednjih 5 točk. Prvič. Določa se nova vloga Skupnega odbora evropskih nadzornih organov. Nadzorni organi iz Republike Slovenije, ki opravljajo nadzor nad osebami v finančnem konglomeratu, bodo morali z njim sodelovati in mu nemudoma sporočiti vse informacije, ki so potrebne za opravljanje njegovih nalog. Prav tako bo moral nadzorni organ pred sprejetjem odločitve glede enakovrednosti nadzora upoštevati smernice evropskega organa. Glede skupnega odbora velja omeniti še to, da ga bo moral koordinator obveščati o ugotovitvah finančnega konglomerata in imenovanju koordinatorja. Drugič. Omogočena bo mediacija ustreznega evropskega nadzornega organa, kadar se nacionalni nadzorni organi ne bodo strinjali glede enakovrednosti nadzora nadrejenih oseb, ki imajo sedež v tretji državi. Tretjič. Omogočena bo boljša obveščenost. Izmenjava informacij bo po novem potekala tudi med nadzornimi organi in Evropskim odborom za sistemska tveganja, prav tako pa bo imela ESA, to je skupni izraz za tri evropske nadzorne organe, pravico dostopa do vseh informacij o nadzorovanih in nenadzorovanih osebah iz finančnega konglomerata, ki bi bile lahko odločilne za dopolnilni nadzor. Četrtič. Postopki upravljanja kapitala in tveganj bodo morali vključevati tudi ustrezne ureditve za razvoj in če je potrebno, izdelavo načrtov obnove in reševanje posamezne institucije. Petič. Nadzorni organi iz Republike Slovenije bodo morali pri opravljanju svojih nalog in pristojnosti, upoštevati smernice, standarde in druga priporočila Skupnega odbora zaradi zbliževanja nadzorniških metodologij in praks. Upoštevaje vse navedeno Vlada predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona podpre. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku odbora gospodu Radu Likarju.
Hvala še enkrat za besedo. Odbor je kot matično delovno telo predlog zakona obravnaval na 32. seji 5. oktobra 2011. Posredovano mu je bilo mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala pripombe k določbam 2., 6., 8., 9., 10., 11., 12., 14., 15. in 16. člena. Predloženemu zakonu v poslovniškem roku kvalificirani predlagatelji nosi vložili amandmajev. Odboru so bili kot delovno gradivo posredovani predlogi za amandmaje odbora, ki jih je na podlagi pripomb Zakonodajno-pravne službe pripravilo Ministrstvo za finance. V okviru dodatne obrazložitve mnenja Zakonodajno-pravne službe, je njena predstavnica poudarila, da omenjeni predlogi za amandmaje odbora odgovarjajo na večino pripomb službe. Odbor o vsebini predlaganih rešitev ni razpravljal. Na podlagi 131. člena Poslovnika Državnega zbora je odbor oblikoval in sprejel svoje amandmaje k 2., 6., 10., 11., 12., 14., 15. in 16. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Sprejeti amandmaji so vključeni v dopolnjen predlog zakona, ki je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev dajem besedo gospodu Viliju Trofeniku.
Še enkrat hvala za besedo. Predlagana sprememba Zakona o finančnih konglomeratih po skrajšanem postopku sledi uskladitvi naše zakonodaje s pravom Evropske unije in v naš pravni red prenaša Direktivo 2010/71 Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi večjih direktiv glede pristojnosti evropskih nadzornih organov - Evropskega bančnega organa, Evropskega organa za zavarovanje in poklicne pokojnine in Evropskega organa za vrednotenje papirjev in trge. S spremembami zakona se poleg uveljavitve nekaterih novih pojmov zagotavlja nova vloga Skupnega odbora, omogoča mediacijo ustreznega evropskega nadzornega organa, ko pride do nestrinjanja nadzornih organov glede enakovrednosti nadzora nadrejenih oseb, ki imajo sedež v tretji državi. Zagotavlja se boljša obveščenost na podlagi izmenjave informacij med nadzornimi organi in izvaja obveznost za nadzorne organe iz Republike Slovenije za upoštevanje smernic, standardov in priporočila Evropske unije glede zbliževanja nadzorniških metodologij in praks. Predlagani zakon bomo v naši poslanski skupini podprli. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil stališče gospod Bogdan Čepič.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav! Finančna kriza v letih 2007 in 2008 je razkrila pomembne pomanjkljivosti pri finančnem nadzoru v posameznih primerih pa tudi v zvezi s celotnim finančnim sistemom. Nadzorni modeli na državni ravni zaostajajo za finančno globalizacijo in medsebojno povezanostjo evropskih finančnih trgov, na katerih več finančnih institucij posluje čezmejno. Med krizo so se pokazale pomanjkljivosti pri sodelovanju, usklajevanju, nadzoru in dosledni uporabi prava Unije in zaupanje med nacionalnimi pristojnimi organi. Cilj predloga zakona je v slovenski pravni red delno prinesel Direktivo 2010/78/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o spremembi direktive glede pristojnosti evropskega nadzornega organa in v delu, ki se nanaša na spremembo Direktive 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2002 o dopolnilnem nadzoru kreditnih institucij, zavarovalnic in investicijskih družb v finančnem konglomeratu, ki sprejemajo direktive oziroma jih direktiva tudi spremlja. Glede na to, da je to dokaj tehnični, strokovni zakon, tudi ni bilo neke poglobljene in vsebinske razprave o posameznih členih, saj gre za prenos samih direktiv. Ampak ob tem velja poudariti poglavitne rešitve predloga zakona, kot je nova vloga Skupnega nadzornega organa odbora, tako da bo nadzorni organ iz Republike Slovenije, ki opravlja nadzor nad osebami v finančnem konglomeratu, moral sodelovati s Skupnim odborom ter mu nemudoma sporočati vse informacije, ki so potrebne za opravljanje njegovih nalog, tako da bo koordinator o ugotovitvi finančnega konglomerata in imenovanja koordinatorja med drugim obvestil tudi Skupni odbor namesto Komisije. Da mora seveda nadzorni organ pred sprejetjem odločitve glede enakovrednosti nadzora upoštevati smernice, ki jih pripravi Skupni odbor. Omogočena bo tudi mediacija ustreznih evropskih nadzornih organov z nadzornimi organi v posameznih državah ter o problemih finančnih institucij v tretjih državah sveta. Vzpostavljena bo boljša obveščenost z izmenjavo informacij, ki poteka po novem tudi med nadzornimi organi in Evropskim odborom za sistemska tveganja. ESA, skupni evropski nadzorni organ, ima pravico dostopa do vseh informacij o nadzorovanih in nenadzorovanih osebah iz finančnega konglomerata, ki bi bile lahko odločilne za dopolnilni odbor. Torej, postopki upravljanja kapitala in tveganja morajo vključevati tudi postopke za pripravo in, če je potrebno, izdelavo načrtov obnove in reševanja tveganj. Nadzorni organi Republike Slovenije morajo pri opravljanju svojih nalog in pristojnosti upoštevati smernice, standarde in druga priporočila Evropske unije zaradi zbliževanja nadzorniških metodologij in praks. In nenazadnje, dopolnjeni oziroma posodobljeni so nekateri pojmi, kot so banka, pozavarovalnica, pokojninska družba, borza in posredniška družba, obenem pa se zaradi prenosa Direktive 2010/78 uvajajo nekateri novi pojmi, ki so obrazloženi in jih uporablja Evropska unija v svojih aktih. Zaradi vsega navedena bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o finančnih konglomeratih.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo stališče predstavil gospod Marjan Bezjak.
Hvala. Lepo pozdravljeni, predsednik, lepo pozdravljene, državne sekretarke, kolegice poslanke in kolegi poslanci! Finančna kriza je v letih 2007 in 2008 razkrila pomembne pomanjkljivosti pri finančnem nadzoru, v posameznih primerih pa tudi v zvezi z delovanjem finančnih sistemov. Nadzornimi deli na državni ravnizaostajajo za finančno globalizacijo in medsebojno povezanostjo evropskih finančnih trgov, na katerih več finančnih institucij posluje čezmejno. Med krizo so se pokazale pomanjkljivosti pri sodelovanju, usklajevanju, dosledni uporabi prava Unije in zaupanju med nacionalnimi pristojnimi organi. Poglavitne rešitve predloga zakona med drugim prinašajo novo vlogo Skupnega odbora. Nadzorni organi v Republiki Sloveniji, ki opravljajo nadzor nad zasebnim v finančnem konglomeratu morajo sodelovati v skupnem odboru ter mu nemudoma sporočiti vse informacije, ki so potrebne za opravljanje njegovih nalog. Nadzorni organ mora pred sprejemom odločitve glede enakovrednega nadzora upoštevati smernice, ki jih pripravlja Skupni odbor. Omogočena je mediacija zadevnega evropskega nadzornega organa, kadar se nadzorni organ ne strinja glede enakovrednosti nadzora nadrejenih oseb, ki imajo sedež v tretji državi. Predlog zakona pomeni tudi boljšo obveščenost, kar je ključnega pomena. Izmenjava informacij poteka po novem tudi med nadzornimi organi in Evropskim odborom za sistemska tveganja. ESA ima pravico dostopa do vseh informacij o nadzorovanih in nenadzorovanih osebah iz finančnega konglomerata, ki bi bile lahko odločilne za dopolnilni nadzor. V postopek upravljanja kapitala in tveganja morajo vključiti tudi postopke za pripravo ter, če je potrebno, za izdelavo načrtov obnove in reševanja. Nadzorni organi iz Republike Slovenije morajo pri opravljanju svojih nalog in pristojnosti upoštevati smernice, standarde in druga priporočila Evropske unije zaradi zbliževanja nadzorniških praks. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog zakona podpiramo.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo stališče predstavil gospod Anton Urh.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Veljavni zakon sprejet leta 2006 je nastal z namenom dopolnitve nadzora v smislu obvladovanja in zmanjševanja tveganj v povezavi s poslovanjem nadzorovanih oseb v finančnem konglomeratu, s čimer se zagotovi tudi večja stabilnost finančnega sistema. Finančna kriza v letih 2007 in 2008 je razkrila pomembne pomanjkljivosti pri finančnem nadzoru v posameznih primerih, pa tudi v zvezi s celotnim finančnim sistemom. Pokazale so se pomanjkljivosti pri sodelovanju, usklajevanju, dosledni uporabi prava Unije in zaupanju med nacionalnimi pristojnimi organi. Nadzorni modeli na državni ravni zaostajajo za finančno globalizacijo in medsebojno povezanostjo evropskih finančnih trgov, na katerih več finančnih institucij posluje čezmejno. Zato je na podlagi reakcij Evropskega parlamenta, Komisije in Sveta na te ugotovitve na ravni pravnih aktov Unije nastalo nekaj sprememb, ki so potrebne, da se okrepi nadzorni okvir za zmanjšanje tveganja in resnosti prihodnjih finančnih kriz. Cilj tega predloga zakona je uskladitev našega pravnega reda s pravnim redom Evropske unije in uresničitev načela izboljšanja sodelovanja med nacionalnimi nadzornimi organi in organi Evropske unije na področju finančnih sistemov. S predlogom tega zakona določamo novo vlogo Skupnega odbora, s katerim bodo morali slovenski nadzorni organi, torej Banka Slovenije, Agencija za trg vrednostnih papirjev in Agencija za zavarovalni nadzor, ki opravljajo nadzor nad osebami v finančnem konglomeratu, sodelovati. Za primere, ko se nadzorni organi več držav članic ne strinjajo glede enakovrednosti nadzora nadrejenih oseb, ki imajo sedež v tretji državi, se zagotavlja možnost mediacije ustreznega evropskega nadzornega organa. Določena so pravila izmenjave informacij, ki bodo potekale med nadzornimi organi in Evropskim odborom za sistemska tveganja. Na novo se določajo postopki upravljanja kapitala in tveganj. Nacionalni nadzorni organi morajo upoštevati smernice, standarde in druga priporočila Skupnega odbora zaradi zbliževanja nadzorniških metodologij in praks. Poslanska skupina DeSUS predlog zakona podpira, ker menimo, da je dodaten in izboljšan nadzor za stabilnost finančnega trga potreben. Verjamemo, da s povečanjem nadzora lahko dosežemo večjo preglednost in varnost v delovanju slovenskega finančnega trga in s tem tudi evropskega finančnega prostora. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo stališče predstavil gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospa državna sekretarka! Spet smo skupaj na področju financ pa še kaj iz gospodarstva bo. V takih primerih se pač videvamo in tudi oglašamo. Res je, da je zaradi pomanjkljivosti pri finančnem nadzoru Evropski parlament sprejel več resolucij in pozval k bolj povezanemu evropskemu nadzoru. Rezultat tega poziva naj bi bil seveda tudi obravnavani Zakon o finančnih konglomeratih, naj povemo, da so bili vzporedno, kar se mogoče danes ni slišalo, ustanovljeni tudi trije odbori imenovani ESA, to pa je pravzaprav sistem nadzornikov v Evropski uniji. Ta zakon je torej narejen zato, da bo v slovenski pravni red delno prenesel nekatere direktive. S sprejetjem tega zakona naj bi nadzorni organi iz Republike Slovenije opravljali nadzor nad osebami v finančnem konglomeratu, zavezali se bodo za sodelovanje s Skupnim odborom in da bodo temu odboru podajali sprotne informacije. Glede na to, da smo člani kluba, moramo spoštovati pravila, torej drugega kot sprejeti ta zakon, ki je pravzaprav zasnovan na direktivah in resolucijah Evropske unije, ne gre. Vsekakor pa v Slovenski nacionalni stranki upamo, v kateri torej ne bomo nasprotovali zakonu, ta zakon za glavni cilj ne bo imel samo usklajevanje z evropsko direktivo, ampak dejansko večji finančni nadzor nad finančnimi konglomerati, vključno seveda s tistimi, ki so v tem "klubu konglomeratov" tudi v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POROŠTVIH REPUBLIKE SLOVENIJE ZA FINANCIRANJE INVESTICIJ GOSPODARSKIH DRUŽB V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložite predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade gospe Mateji Vraničar, državni sekretarki na Ministrstvu za finance.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospe in gospodje poslanci! Predlog novele zakona, o katerem odločate danes, je eden od ukrepov za ponovni zagon gospodarstva. V zvezi s podporo države gospodarstvu v času izhajanja iz gospodarske in finančne krize se je namreč izkazalo, da bi morala biti državna poroštva dopustna tudi za kredite za obratna sredstva, saj so nekatera podjetja investicijski cikel zaključila pred ali med gospodarsko krizo, zato so sedaj soočena s pomanjkanjem likvidnosti za financiranje obratnih sredstev. Nekatere gospodarske panoge pa so zaradi gospodarske krize tako prizadete, da ne morejo same zagotavljati potrebnih začetnih obratnih sredstev za financiranje dejavnosti. Drugi razlog, zaradi katerega predlagamo obravnavani zakon, je, da poslovni partnerji, predvsem tuji, za vključitev slovenskih podjetij v dobavne verige zahtevajo njihovo povečano kapitalsko ustreznost. Analiza poslovanja podjetij kaže, da so posamezne družbe podkapitalizirane. Spodbuda za finančno konsolidacijo bi bilo lahko tudi poroštvo države za kredite, namenjene financiranju obratnih sredstev. Poroštva države za obratna sredstva bi morala torej upoštevati tudi ta pogoj. Na podlagi navedenega novela zakona vključuje naslednje ključne spremembe. Poroštva se lahko podeljujejo ne le za investicije, kar omogoča že veljavni zakon, temveč tudi za financiranje obratnih sredstev, in sicer se skupna zakonska kvota ene milijarde evrov razdeli na 750 milijonov za investicije in 250 milijonov za obratna sredstva. Za obratna sredstva poroštvo lahko krije 60 % glavnice, za investicije pa še naprej 75 % glavnice. Za vsa poroštva velja pogoj, da stanje vseh zavarovanih kreditov s poroštvom po zakonu pri posamezni gospodarski družbi ne sme preseči 20 milijonov evrov, pri obratnih sredstvih je višina posameznega kredita omejena na največ 5 % prihodkov v poslovnem letu oziroma 750 tisoč evrov. Zaradi posebne rizičnosti poroštev za obratna sredstva zakon uvaja dve dodatni varovalki. Institut pooblaščenca, ki bo izvajal finančni nadzor in potrjeval vse finančne transakcije v času trajanja projekta. Poročal bo Ministrstvu za finance in SID banki enkrat mesečno. Imenovan bo na podlagi javnega razpisa in bo moral izpolnjevati smiselno enake pogoje kot stečajni upravitelj. Njegove naloge in nagrada pa se bodo podrobneje uredili s tripartitno pogodbo in nagrado bo plačeval upravičenec. Druga varovalka je zahteva, da morajo člani organov poslovodstva upravičencev oziroma lastniki, kakor je bilo dodano z amandmajem matičnega delovnega telesa, za zavarovanje poroštva Republike Slovenije dati svoje poroštvo v višini najmanj 50 %. Namen tega kontra poroštva je predvsem preventiven. Gospodarske družbe z manj kot 35 % deležem kapitala v bilančni vsoti bodo morale vlogi za pridobitev poroštva za obratna sredstva, torej samo za poroštva za obratna sredstva, predložiti načrt povečanja deleža kapitala. Če ta načrt ni izveden, družba nima več pravice do nadaljnje pridobitve poroštev po zakonu. Zaradi nadzora se bo lahko poroštvo izdalo le za kredite bank in hranilnic z dovoljenjem Banke Slovenije. Kot je bilo omenjeno že v uvodu, Vlada meni, da bi razširjene možnosti poroštev, ki jih prinaša predlagana novela, pomembno prispevale k ponovnemu zagonu gospodarstva. Dodatne kavtele pa služijo tudi temu, da bi bila poroštva namenjena projektom z visoko stopnjo verjetnosti uspeha. Upoštevaje vse navedeno predlagamo, da Državni zbor zakonsko novelo sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora, gospodu Bogdanu Čepiču.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav še enkrat! Odbor za finance in monetarno politiko je na 32. seji 5. oktobra 2011 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poroštvih Republike Slovenije za financiranje investicij gospodarskih družb, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika. Služba je podala konkretne pripombe k določbam 1., 3., 4., 5. in 7. člena zakona ter k prehodnim določbam. Pripombe Zakonodajno-pravne službe so se predvsem nanašale na opredelitev prvovrstnih komercialnih bank in hranilnic, pri katerih se najemajo krediti, za katere daje poroštvo Republika Slovenija, z vidika dodajanja pogoja, da imajo te banke dovoljenje Banke Slovenije za opravljanje bančnih storitev. Prav tako se je služba opredelila do četrtega odstavka 4. člena v zvezi z jasnostjo določb, ki opredeljujejo položaj pooblaščenca. Odboru so bile posredovane tudi pripombe Združenja bank Slovenije glede določanja tržne cene kot pogoja, brez katerega skladno s predpisi EU v državnih pomočeh ni možno izvajati sheme zakona. Prav tako pa so se pripombe nanašale na izključevanje dolžnika upravičenca s sedežem izven Slovenije ter na dopolnitve člena na možnost zavarovanja kredita z odstopom terjatev do dolžnikov različnih statusnih oblik v tujini, če je taka terjatev zavarovana v okviru kreditnega zavarovanja. K predloženemu zakonu v poslovniškem roku kvalificirani predlagatelji niso vložili amandmajev. Odboru so bili kot dodatno gradivo posredovani predlogi za amandma odbora k 1., 3., 4., 5. in 6. členu, ki jih je pripravilo Ministrstvo za finance. Seji odbora so prisostvovali predstavniki Ministrstva za finance, Zakonodajno-pravne službe, Združenja bank Slovenije in SID banke. V uvodni dopolnilni obrazložitvi členov je Ministrstvo za finance poudarilo namen predloga zakona. Poudarjeno je bilo, da obstoječi Zakon o poroštvih Republike Slovenije za financiranje investicij gospodarskih družb velja dobro leto. V času izvajanja zakona so se predvsem v letošnjem letu izkazale potrebe, da se zakon dopolni. Temu sledi predlagana rešitev zakona, da je državno poroštvo tudi za obratna sredstva. Na podlagi predloga zakona se ena milijarda evrov poroštva razdeli na 750 milijonov za investicije in 250 milijonov evrov za obratna sredstva. Na podlagi takšne rešitve bi bilo poroštvo za kredite za investicije še naprej v višini 75 % glavnice posameznega kredita, za obratna sredstva pa po novem v višini 60 % glavnice posameznega kredita. V okviru dodatne obrazložitve mnenja Zakonodajno-pravne službe je njena predstavnica poudarila, da lahko na podlagi Zakona o bančništvu na območju Republike Slovenije poslujejo tudi nekatere banke, ki ne pridobijo dovoljenja Banke Slovenije, predlagani amandmaji pa za banke, ki nimajo dovoljenja Banke Slovenije, ne omogoča tem bankam vključitev v shemo. Prav tako je predstavnica Zakonodajno-pravne službe opozorila na jasnost določb v 4. odstavku 4. člena, ki opredeljuje položaj pooblaščenca, ki ga imenuje Ministrstvo za finance. V razpravi so predstavniki Ministrstva za finance pojasnili, da je v 1. členu predlagana rešitev, ki zahteva dovoljenje Banke Slovenije, zaradi tega, ker bi se s tem izognili dajanju poroštev bankam, nad katerimi Banka Slovenije nima celovitega nadzora. Predstavnica Združenja bank Slovenije je v razpravi podala podporo predloga zakona, da se širijo tudi rešitve zakona na obratna sredstva, pri tem pa poudarila, da zadnja alineja 1. odstavka 4. člena izključuje dolžnike upravičence s sedežem izven Slovenije. Glede na številne izvoznike in različne statusne oblike dolžnikov v tujini, se s tem omejuje možnost zavarovanja z odstopom terjatev in dolžnikov v tujini, razen če bo AJPES izdal bonitetno oceno tudi za te dolžnike. Dopolnitev člena pa po mnenju Združenja bank Slovenije omogoča tudi možnost zavarovanja kredita z odstopom terjatev do dolžnikov različnih statusnih oblik v tujini, če je taka terjatev zavarovana v okviru kreditnega zavarovanja. Zavarovatelji teh kreditov namreč ocenijo boniteto dolžnika in določijo v kakšnem znesku je terjatev sprejemljiva za zavarovanje, s tem okvirom pa tudi primerna za zavarovanje kredita. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi 1. odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del tega poročila in ste ga prejeli.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev gospod Vili Trofenik.
Še enkrat hvala za besedo. Predlagane spremembe Zakona o poroštvih Republike Slovenije za financiranje investicij gospodarskih družb imajo namen razširiti možnost podeljevanja poroštev države ob hkratnem upoštevanju zahteve po ustreznem zavarovanjem poroštev in kapitalski ustreznosti družb, ki prosijo za poroštvo za obratna sredstva. Lansko leto sprejeti Zakon o poroštvih za financiranje investicij gospodarskih družb, ki omogoča Republiki Sloveniji izdajo poroštev za zavarovanje kreditov namenjenih zgolj za investicije v razvojne projekte, se je pokazal v aktualnih razmerah v slovenskem gospodarstvu kot nezadosten, saj ne omogoča državnih poroštev za kredite za obratna sredstva in pomoč države pri izboljšanju kapitalske ustreznosti slovenskih podjetij, vključenih v globalne verige. S predlaganimi, sicer zapoznelimi spremembami zakona, ki sledijo načelu enakega dostopa do poroštev in upoštevanju pravil o državnih pomočeh, se omogočijo državna jamstva tudi za obratna sredstva pod pogojem, da stanje vseh zavarovanih kreditov pri posamezni gospodarski družbi ne presega 10 milijonov evrov, pri obratnih sredstev pa je višina posameznega kredita omejena na 300 tisoč evrov ob obveznosti predložitve načrta izboljšanja kapitalske ustreznosti pri gospodarskih družbah, ki imajo manj kot 35 % kapitala. Zakon tudi omejuje zgornjo mejo skupne vrednosti poroštev Republike Slovenije za investicije na 750 milijonov evrov, podobno mejo za poroštvo namenjeno obratnim sredstvom pa na 250 milijonov evrov. Zaradi rizičnosti poroštev za obratna sredstva zakon uvaja institut pooblaščenca Ministrstva za finance in obveznost poslovodstev upravičencev za poroštvo v višini 50 %. Predlagano sprememba zakona bo v naši poslanski skupini podprli. Hvala lepa.
Besedo ima gospod dr. Luka Juri v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Verjetno ne boste presenečeni, če Poslanska skupina Socialnih demokratov predlog novele zakona, ki ga je pripravila naša Vlada, podpira. Podpira ga pa ne samo zato, ker ga je pripravila ta vlada. Kot smo tudi že nekajkrat dokazali, ko se strinjamo z vsebino, stojimo za to vsebino 100 %, ko pa se ne to, tudi jasno povemo. Podpiramo ga zato, ker je novela tega zakona popolnoma smiselna. Dejstvo je, da je v položaju v katerem smo, ko banke še vedno zelo skeptično obravnavajo kredite, sploh pa kredite za obratna sredstva, državno poroštvo za kreditiranje naložb v temu trenutku postranskega pomena za zagon in delovanje gospodarskega ciklusa, torej delovanje samega podjetja od nabave materiala do prodaje ali pa izvedbe storitve. Zaradi tega je popolnoma smiselno, da se poleg državnega poroštva za naložbe odločimo tudi za državno poroštvo za obratna sredstva, torej za to, da lahko podjetje nabavi material, kupi nepremičnino, stroj ali pa tehnologijo, ampak nabavi material, s katerim lahko potem operira in prodaja ali svoje storitve ali pa svoje dokončane proizvode. Mislim, da je država torej v tem trenutku kar pogumno stopila na pot tistim, ki jih sicer v privatnem sektorju kot poznamo business angels, poslovni angeli, ki ob določeni kontroli, ob določenem nadzoru omogoča podjetniku ali pa podjetju dostop do finančnih sredstev, do denarja. Tako da podpiramo tudi način, s katerim se bo nadzorovalo zelo strogo in zelo dosledno uporabo tega denarja. Ko bo torej podjetje dobilo takšen kredit za obratna sredstva, bo moralo dobiti odobritev zunanjega nadzornika, ki bo smiselno upošteval standarde stečajnega upravitelja za vsak odliv. Za vsak strošek, ki ga bo podjetje nosilo, bo moralo torej dobiti še dodatno odobritev, prav zaradi tega, da podjetje ne bi prišlo do lažjih, cenejših kreditov in jih potem porabilo v druge namene, ki niso tisti, ki so bili dejansko potrjeni že s samim državnim poroštvom. To pomeni tudi sicer dodaten strošek za podjetje, kajti treba je plačati tega zunanjega nadzornika, ki bo ta nadzor izvajal, ampak je pa potrebno povedati, da državno poroštvo ne pomeni samo lažjega dostopa do virov sredstev, torej do denarja, ampak pomeni tudi cenejši dostop do denarja, kajti ob državnemu poroštvu je tudi kredit pridobljen pri bankah cenejši, z nižjimi obrestmi. Tako da je popolnoma upravičeno in razumljivo, da se konec koncev s tem, kar se privarčuje pri nižjih obrestnih merah za kredit, potem seveda poplača nekoga, ki nadzira v interesu države, ki nadzora trošenje tega denarja, za katerega država daje poroštvo. Še enkrat, podpora odločitvi, pogumni odločitvi, da država postane v tem trenutku poslovni angel za slovenska podjetja, da omogoča dodatni dostop do finančnih virov, ki so konec koncev v interesu vseh, kajti zavedamo se, da ko podjetje troši in predvsem, upamo, ustvarja dobiček, ustvarja konec koncev tudi osnovo za to, da plača davke in zato, da gre lahko ta država naprej tako kot danes. In na to računamo, bolje kot danes. Torej Socialni demokrati državna poroštva za obratna sredstva podpiramo in zaradi tega podpiramo to novelo zakona. Hvala.
Besedo ima gospod Rado Likar v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa še enkrat. Z novelo zakona bo po besedah predlagateljev v bodoče lažje in ceneje dostopati do sredstev, potrebnih za financiranje investicij gospodarskih družb. Nekaj novosti, ki jih predlog prinaša. Novela zakona širi področje uporabe zakona, in sicer se poroštva podeljujejo ne samo za investicije, ampak tudi za financiranje obratnih sredstev. Nadalje je določen dodatni pogoj, in sicer obveznost predložitve načrta izboljšanja kapitalske ustreznosti pri družbah, ki imajo najmanj 35 % kapitala. Novela zakona predvideva tudi sankcijo za morebitno neizvršitev načrta v smislu prepovedi pridobivanja nadaljnjih poroštev po zakonu. Novela zakona tudi uvaja institut pooblaščenca Ministrstva za finance, ki bo izvajal finančni nadzor porabe finančnih sredstev z namenom zmanjšanja tveganosti dolžnika, in predvideva zahtevo, da morajo biti člani poslovodstva sami porok za zavarovanje poroštva Republike Slovenije v višini najmanj 50 %. Skupni znesek vseh poroštev države Slovenije za financiranje obratnih sredstev ne presega 250 milijonov evrov. Limit za posamezni kredit pa je 5 % prihodkov iz poslovanja v preteklem letu oziroma 750 tisoč evrov. Ročnost kredita ne sme biti daljša od treh let. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo novelo zakona podprli. Hvala.
Besedo ima gospod Alojzij Potočnik v imenu Poslanske skupine Zares.
Spoštovani! Zakon o poroštvih Republike Slovenije, ki velja dobro leto, omogoča Republiki Sloveniji, da daje poroštva zgolj za zavarovanje kreditov namenjenih za financiranje investicij v razvojne projekte, ki imajo za posledico seveda rast dodane vrednosti na zaposlenega in omogočajo tudi večjo zaposlenost. Gospodarska kriza je odprla dodatne razsežnosti. Predstavniki gospodarstva so opozorili predvsem na dva problema. Tako bi morala biti državna poroštva možna tudi za kredite za obratna sredstva, saj so podjetja soočena s padajočo likvidnostjo za financiranje obratnih sredstev. In drugič, pri vključevanju v dobavne verige zahtevajo partnerji povečano kapitalsko ustreznost. Kar nekaj družb pa je dolgoročno podkapitaliziranih. Pravzaprav smo glede tega v samem vrhu v Uniji, mislim predvsem na nedavno poročilo o zadolženosti podjetij v Evropi. Predlagani predlog z amandmaji po našem mnenju pomaga odpraviti nekatere od teh težav. Poslanska skupina bo zato predlog podprla. Hvala.
Besedo ima gospod Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka s sodelavcem, kolegice in kolegi! Veljavni zakon o poroštvih države za financiranje investicij gospodarskih družb, sprejet lansko leto, določa, da se lahko državna poroštva izdajajo za kredite, ki jih upravičenci namenijo za financiranje investicij v razvojne projekte, ki dosegajo rast dodane vrednosti na zaposlenega in omogočajo večjo zaposlenost. V enem letu izvajanja zakona so predstavniki gospodarstva opozorili na svoje potrebe, ki bi jim lahko zadostila država kot ukrep pri izhajanju iz gospodarske krize. Vlada je prisluhnila potrebam gospodarstva, zato predlaga dopolnitve in spremembe veljavnega zakona, ki so naslednje. Razširi se možnost podeljevanja poroštev tudi za financiranje obratnih sredstev. Posledično temu se skupna kvota poroštev, ki jih po tem zakonu Republika Slovenija izdaja v skupni višini ene milijarde evrov, razdeli tako, da se tri četrtine, to je 750 milijonov, porabi za investicije, ena četrtina, to je 250 milijonov, pa za obratna sredstva. Republika Slovenija daje poroštvo za kreditiranje investicij v višini 75 % glavnice posameznega kredita, pri kreditih za obratna sredstva pa daje poroštva v višini 60 % glavnice. Po dopolnjenem predlogu se za vsa poroštva ohranja do zdaj veljavni pogoj, da stanje vseh zavarovanih kreditov pri posamezni gospodarski družbi ne presega 20 milijonov evrov. Višina posameznega kredita za obratna sredstva je lahko največ 5 % prihodkov gospodarske družbe iz preteklega leta oziroma največ 750 tisoč evrov. Pri kreditih za obratna sredstva je določen dodatni pogoj predložitve načrta izboljšane kapitalske ustreznosti pri gospodarskih družbah, ki imajo manj kot 35 % kapitala. Sankcija za morebitno neizvršitev načrta je prepoved pridobivanja nadaljnjih poroštev po zakonu. Zaradi posebne rizičnosti poroštev za obratna sredstva zakon uvaja dve dodatni varovalki, in sicer institut pooblaščenca Ministrstva za finance, ki bo izvajal finančni nadzor, in zahtevo, da morajo člani organov vodenja in nadzora upravičencev sami dati poroštvo v višini najmanj 50 %. Namen tega drugega inštituta je predvsem preventiven. Vodstvo gospodarske družbe, ki bo osebno odgovarjalo za finančne obveznosti, bo z večjo previdnostjo odločalo o projektu. Predvideva se, da bo na tak način gospodarstvo, predvsem slovenski gradbeni sektor, bistveno okrepljeno pri nastopih na domačem in tujih trgih, kar bo olajšalo pridobivanje novih poslov, izboljšalo področje zaposlovanja in zvišalo tudi javnofinančne prilive. Ker ne gre za povečanje obsega poroštev Republike Slovenije glede na že veljavno kvoto poroštev, tudi ne bo prišlo do povečanja posledic za javnofinančna sredstva v primeru aktiviranja poroštev. Seveda v Poslanski skupini DeSUS predlog zakona podpiramo. Hvala.
Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine SNS.
Spoštovani kolegice in kolegi! Vsebino Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poroštvih Republike Slovenije za financiranje investicij gospodarskih družb, torej osnovnega zakona iz leta 2010, je zelo natančno opredelila gospa državna sekretarka in vsi govorci pred menoj, zato se ne bom ponavljal. Rad bi se pa ustavil na eni primerjavi, ki je zapisana tudi v obrazložitvi, in sicer je naša Vlada, ki je pripravila ta zakon, j povedala, da je Nemčija že januarja leta 2009 v program stabilnosti dala takšen ukrep, o katerem mi danes govorimo. Zakaj to omenjam? Zato, ker so ta ukrep v programu stabilnosti, ki smo ga sprejemali tudi mi, sprejeli in izvajali, pravočasno to naredili in danes so tam, kjer so. Država Republika Slovenija je takšen zakon, že osnovni, sprejela prepozno, junija 2010. Pa tudi to ne bi bilo tako hudo, če ne bi bili v teh treh letih rekorderji v dajanju poroštev, poleg seveda kreditov, popolnoma zgrešeni. Ta država je namesto, da bi dajala že od leta 2009 takšna poroštva za kredite, o katerih govorimo danes, dajala za kredite menedžerjem, ki so svoja podjetja zavozili, s krediti obubožali in onemogočili normalno poslovanje bank in prišli smo na skoraj 30 % poroštev, 30 % bruto družbenega produkta. Seveda je ob vsem tem treba izreči tej vladi, pa ne samo Ministrstvu za finance, tudi nekoordiniranosti med Ministrstvom za finance in za gospodarstvo, veliko kritiko. Prepozno, daleč prepozno, daleč premalo in začetna politika dajanja poroštev je bila popolnoma zgrešena. Jaz se samo bojim, govorim v imenu kolegic in kolegov, da bomo zdaj v kratkem slišali, kako bo takšno poroštvo dobila Zavarovalnica Triglav, ki je rešila dvorano Stožice, ravno tam nekje za 500 tisoč evrov na leto, hkrati je ena od poslanskih skupin, ne vem točno katera, vložila predlog zakona za dvig prispevne stopnje za obvezno avtomobilsko zavarovanje, kjer ima Triglav velik tržni delež. In spet smo lahko tam, kjer sumimo, da je vsaka poteza natančno izmerjena in dogovorjena samo za posamezne elite. Rekel sem, da naj bi bilo tako in da se tega bojimo, če bo temu tako. Zakonu ni mogoče nasprotovati, ker dobiš takoj udarec: Aha, ti si pa proti pomoči, investicijam gospodarstvu, proti še novi pomoči za obratna sredstva ali pa pomoči za poroštva s predložitvijo načrta izboljšanja kapitalske ustreznosti. Seveda smo za to, ampak mi bi radi bili za to že januarja 2009 kot Nemčija, in da bi številna poroštva, ki so šla tja, kamor veste da so šla oziroma ki so izginila ali pa uničila in oslabila banke, ostala tu, in da ne bi bil znesek tak, kot je opredeljen v tem zakonu, ampak da bi bil z eno ničlo več. Žal temu ni tako, prepozno je zato, pa vseeno je upanje, da bo vsaj malo pripomogel k prebujanju slovenskega gospodarstva, zaradi katerega ne bomo nasprotovali temu predlogu zakona v Slovenski nacionalni stranki.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O DOPOLNITVI ODLOKA O PROGRAMU PRODAJE DRŽAVNEGA FINANČNEGA PREMOŽENJA ZA LETI 2010 IN 2011. Predlog odloka je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga odloka. Gospa Mateja Vraničar, državna sekretarka, izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani gospe in gospodje poslanci. Vlada se je odločila, da kljub zavrnitvi Predloga odloka o dopolnitvi odloka o prodaji državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011 v prvi polovici letošnjega septembra, Državnemu zboru ponovno predlaga v presojo ožji predlog dopolnitev predmetnega odloka. Namen Vlade pri tem ponovnem predlogu je zagotoviti možnost, da se še v letošnjem letu začnejo postopki v zvezi s prodajo določenega državnega premoženja in da se s tem prepreči gospodarska in finančna škoda, ki bi lahko nastala, če država ne bi poskušala izkoristiti opcij, dogovorjenih ob prejšnjih delnih prodajah nekaterega državnega premoženja. V skladu s povedanim z dopolnitvijo odloka predlagamo, da se v program možne prodaje vključijo naložbe Republike Slovenije, pridobljene na podlagi Projekta GEF – Odstranjevanje ovir za povečano izrabo biomase kot energetskega vira. Republika Slovenija se je namreč s pogodbami zavezala prodati svoj delež v družbah, ki so prejele sredstva po Projektu GEF preko opcijskih ponudb, ki v posameznih družbah potečejo do konca letošnjega leta. V odlok sta vključeni tudi naložbi v družbi SIJ, kjer put opcija poteče v prvem kvartalu leta 2012 in predstavlja kupnino za 25 % delež Republike Slovenije v tej družbi. Na podlagi amandmaja, ki ga je sprejel Odbor Državnega zbora za finance in monetarno politiko pa je v seznam možnih odprodaj državnega premoženja vključena tudi prodaja državnega deleža v družbi Adria Airways, čemur Vlada ne nasprotuje. V zvezi z naložbami s katerimi se predlaga vključitev v program prodaje je treba poudariti, da od naložb, ki so vključene v dopolnitev odloka, Republika Slovenija ni prejemala nobenih dividend oziroma deležev od dobička. Vključitev naložb v dopolnitev odloka temelji izključno na unovčitvi pogojev iz opcijskih ponudb, na podlagi katerih bi Republika Slovenija lahko prejela višjo kupnino kot pri prodaji po sedanjih tržnih pogojih. Pri družbi Adria Airways pa gre za izpolnitev zaveze sporazuma o finančnem in poslovnem prestrukturiranju družbe, zaradi tega kaže to dopolnitev prav tako podpreti. Na podlagi navedenega ocenjujemo, da je sprejetje dopolnitve odloka nujen, in predlagamo Državnemu zboru, da dopolnitve odloka sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog odloka je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku gospodu Bogdanu Čepiču za predstavitev poročila odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav! Odbor za finance in monetarno politiko je na 32. seji 5. oktobra 2011 kot matično delovno telo obravnaval Predlog odloka o dopolnitvi Odloka o prodaji državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011, ki ga je Državnemu zboru na podlagi 11. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije v obravnavo predlagala Vlada. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predloženi odlok preučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika. K predlogu odloka Zakonodajno-pravna služba nima pripomb. K predloženemu odloku je v poslovniškem roku amandma vložil poslanec Alojz Potočnik k poglavju Predstavitev posameznih kapitalskih naložb in k Preglednici A. Seji odbora so prisostvovale predstavnice Vlade oziroma Ministrstva za finance in Zakonodajno-pravne službe. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državna sekretarka pojasnila, da je Vlada predlog dopolnitve Odloka o programu prodaje državnega in finančnega premoženja za leti 2010 in 2011 predlagala že ob pripravi oziroma predložitvi rebalansa državnega proračuna za leto 2011, vendar Državni zbor takrat nekoliko širšega predloga dopolnitve odloka ni podprl. Ne glede na zavrnitev prejšnjega predloga odloka, Vlada predlaga Državnemu zboru, da ponovno premisli in odobri začetek postopka prodaje državnega finančnega premoženja v tistih primerih oziroma za tiste družbe, kjer bi lahko za državo nastala večja gospodarska koža, če se ti postopki ne izvedejo v letošnjem letu oziroma v začetku prihodnjega leta. Gre za projekte za naložbe, ki jih je država pridobila v okviru Projekta GEF – Odstranjevanje ovir za povečano izrabo biomase kot energetskega vira, kjer se je država s pogodbo zavezala prodati svoj delež v družbah, ki so prejela sredstva po GEF projektu preko opcijske ponudbe. Posameznim družbam potečejo te opcijske ponudbe do konca leta 2011. Poleg tega pa je predlagano, da se v odlok uvrsti tudi prodaja deleža v družbi SIJ - Slovenska industrija jekla, kjer put opcija sklenjena s vlagateljem poteče v prvem kvartalu leta 2012 in se morajo zato postopki za začetek prodaje tega deleža izvesti oziroma začeti že v letošnjem letu. Predstavnik opozicije je v razpravi pojasnil, da so amandmaji za dopolnitev odloka z Adrio Airways pripravili zaradi sklepov povezanih z Adrio Airways. Eden od teh sklepov določa, da se je Vlada Republike Slovenije seznanila z informacijo o stanju letalskega prevoznika Adria Airways ter da Vlada Republike Slovenije podpira namero iskanja strateškega partnerja. Drugi sklep pa določa, da Vlada Republike Slovenije kot zainteresiran deležnik družbe Adria Airways izraža interes delovanja v postopku finančnega in poslovnega prestrukturiranja družbe Adria Airways ter postopkih iskanja pogajanja in vključevanja najboljšega strateškega investitorja v družbi Adria Airways. Ostali predstavniki opozicije so v razpravi poudarili, da Predlog Odloka o prodaji državnega finančnega premoženja ne bodo podprli oziroma bodo glasovali proti, tako kot so glasovali ob prejšnjem predlogu, ko se je glasovalo o rebalansu proračuna, in kot je znano, ta predlog ni dobil večine podpore. Eden od razlogov, zakaj bodo ravnali tako, je ta, da vlada še vedno ni pripravila temeljnega dokumenta, to je strategije o upravljanju s kapitalskimi naložbami. Prav tako so predstavniki opozicije pojasnili, da država zagotavlja pomembno vlogo pri odločitvah in ima še vedno odločilno vlogo v Slovenski industriji jekla. Prav tako pa ni pametno, da se delež prodaja, ker obstaja možnost, da se bodo vitalne funkcije tega sistema lahko prenesle tudi drugam. Glede prodaje Slovenske industrije jekla je predstavnika Vlade dodatno pojasnila, da bi po opcijski pogodbi lahko država iztržila preko 190 evrov na delnico. Trenutna knjigovodska vrednost delnice znaša 168 evrov. Zaradi tega bi s prodajo deleža države v SIJ in uporabo prodajne opcije dosegli vsaj za 5 milijonov in pol višjo kupnino, kot bi jo lahko po trenutnih tržnih cenah. V skladu s 130. členom Poslovnika državnega zbora se je odbor opredelil do vloženih amandmajev in pri tem sprejel amandma poslanca Alojza Potočnika k poglavju Predstavitev posameznih kapitalskih naložb in k Preglednici A. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga odloka vključno s prilogo, ki je sestavni del odloka, in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga odloka, v katerem so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog odloka je sestavni del poročila, ki ste ga prejeli.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima ponovno gospod Bogdan Čepič v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala lepa za besedo. Poslanska skupina Socialnih demokratov podpira Predlog odloka o dopolnitvi Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011. Predlog odloka glede na obstoječi odlok dopolnjuje s prodajo Energetike Črnomelj, Ekoena, d.o.o. in Toplotne oskrbe, d.o.o., ki se ukvarjajo s proizvodnjo toplotne energije na osnovi obnovljivih virov iz biomase, kjer je republika dolžna izpeljati postopke prodaje lastniškega deleža v družbah v skladu s pravili Projekta GEF iz leta 1999 – Odstranjevanje ovir za povečanje izrabe biomase kot energetskega vira. Postopek začetka prodaje lastniškega deleža se mora izvesti v letu 2011, saj prodajne opcije zapadejo v decembru 2011. Pomembna je ločitev lastništva med državo in ostalimi družbeniki. V Poslanski skupini SD podpiramo pridobivanje toplotne energije na osnovi obnovljivih virov, zato je treba odpravljati vse ovire, ki takšen razvoj onemogočajo. S prodajo lastniških deležev bomo na eni strani postopoma v skladu s pravili Projekta GEF, na drugi strani pa bomo omogočili, da bo privatni kapital stopil v te družbe in omogočil še hitrejši razvoj pomembnih energetskih družb predvsem v manjših občinah. Vlada pa je tudi predlagala prodati 25 % delež družbe SIJ - Slovenske industrije jekla, kar predstavlja 248 tisoč 655 delnic. Republika Slovenija pri upravljanju družbe s svojim deležem ne more igrati aktivne vloge lastnika v primerih vlaganj v razvoj, ki presegajo sposobnost družbe same, in v primerih poslabšanja stanja v panogi slednja ne more pomagati, kot to lahko stori zasebni tuji lastnik. Put opcija, ki poteče v prvem kvartalu leta 2012 predstavlja kupnino za 25 % delež Republike Slovenije v višini cirka 48 milijonov evrov. Ker je enostavno lastništvo skoncentrirano na enega lastnika, država s svojim deležem nima vpliva na poslovanje družbe in delitev dobička. Prav tako je smiselna prodaja Slovenske industrije jekla z vidika, da Slovenska industrija jekla ne izplačuje dividend, kar pomeni, da država nima nobenih prihodkov iz naložbe v SIJ. Prav tako se lahko zgodi, da če vlada ne izkoristi prodajne opcije, da bo obdržala manjšinski delež v lastništvu, ne bo možno prodati tega deleža v Slovenski industriji jekla. Sedaj pa bi lahko dobili 48 milijonov evrov skupaj s prodajo tega deleža v Slovenski industriji jekla, saj lahko sama opravlja s svojim večinskim deležem in ne potrebuje še dodatnih 25 %. Jasno je, da sedaj lahko dobimo 48 milijonov s prodajo, po letu 2012 pa to ni nujno, da bi lahko sploh prodali, če pa bi, bi bila cena po vsej verjetnosti bistveno nižja. Na seji je bilo v program prodaje vključeno tudi podjetje Adria Airways na predlog Poslanske skupine ZaresPredlog, ki ga je podala Poslanska skupina Zares, bo verjetno izjemno težko realizirati v tem letu, ko še velja ta odlok. Vendar bi bilo ob razpršenem lastništvu verjetno smiselno obdržati 25 % in eno delnico, če to predstavlja največji lastniški delež, vsaj tako dolgo, dokler ne bo izvršena dokončna sanacija državnega letalskega prevoznika in bo potrjen tudi poslovni model, ki zagotavlja trajnostni razvoj slovenskega letalskega prevoznika v državni solastnini. Pričakovanje države in tudi drugih uporabnikov pri letalskemu prevozniku so velika. Na posameznem področju razvoja Slovenije si prav gotovo ni možno predstavljati nadaljnjega razvoja letalskega prometa brez državnega solastništva ali vsaj s pomembnim deležem države v lastništvu podjetja, ki omogoča nadaljnji in stabilen razvoj. Zaradi vsega navedenega bo treba sprejeti odlok o dopolnitvi Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011, ki pomeni še nek minimum, ki ga lahko opravi ta Vlada, ki se ji mandat zaključuje konec leta 2011, pri tem pa bo lahko pomembno in predvsem pravočasno zaščitila interese države v lastniških strukturah podjetij. Zato bo Poslanska skupina Socialnih demokratov ta odlok tudi podprla.
Besedo ima gospod Rado Likar v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala, gospod podpredsednik. Ponovno imamo pred seboj Predlog odloka o dopolnitvi Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011. Vlada je predlog pripravila že ob pripravi rebalansa državnega proračuna za leto 2011, vendar v Državnem zboru Republike Slovenije predlog takrat ni dobil zadostne podpore. Gre za predlog dopolnitve Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja v družbah, v katerih ima Republika Slovenija deleže, pridobljene na podlagi projekta odstranjevanja ovir za povečano izrabo biomase kot energetskega vira, in tudi za predlog prodaje deležev v družbi, kjer je, po besedah predlagatelja, to je Vlade Republike Slovenije, ta delež nizek, zaradi česar ne more aktivno sodelovati pri upravljanju te družbe. Gre za prodajo družbe SIJ - Slovenska industrija jekla, kjer ima Republika Slovenija v lasti še 25 % delež plus eno delnico. V Slovenski demokratski stranki bomo nasprotovali predlogu odloka, saj gre za odlok, ki vsebuje praktično enake določbe kot odlok, ki je bil predlagan na izredni seji Državnega zbora pretekli mesec ob rebalansu proračuna. Takrat smo v SDS odloku nasprotovali in tako na glasovanju tudi ni dobil večinske podpore. Temeljni razlog našemu nasprotovanju Predlogu odloka o dopolnitvi Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja je enak kot v prejšnjem primeru, in sicer, da še vedno čakamo temeljni dokument, to je strategijo upravljanja s kapitalskimi naložbami v Republiki Sloveniji, ki bi jo bila Vlada Republike Slovenije po Zakonu o upravljanju s kapitalskimi naložbami dolžna Državnemu zboru predložiti že do 30. junija letošnjega leta. Pri tem ni nepomembno, da je bil prvotni rok določen za konec leta 2010 in da je bil ta rok tudi že enkrat podaljšan. Ni se mogoče znebiti vtisa, da predlagatelj vztraja na predlaganem programu prodaje deleža zgolj in samo iz razloga polnjenja državne blagajne, ne glede na kasnejše posledice. Tak je primer Slovenske industrije jekla, kjer je eden od argumentov na vladni strani ta, da Republika Slovenija pri upravljanju te družbe ne more igrati vloge aktivne lastnice v primeru vlaganja v razvoj. Delno je temu mogoče pritrditi, kljub temu pa v Slovenski demokratski stranki menimo, da nam kontrolni delež v skladu s pogodbo še vedno omogoča prevladujoč vpliv na to, ali bodo vitalne funkcije ostale doma in se bo na ta način ohranilo delovna mesta ali pa se bo proizvodnja selila drugam in s tem tvegamo še dodatno izgubo delovnih mest. Po našem mnenju holding Slovenske industrije jekla dela dobro in država bi lahko od tega sistema dobivala tudi znatne prihodke iz naslova dividend. K Predlogu odloka o dopolnitvi Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011, smo v Slovenski demokratski stranki vložili tudi dva amandmaja in sicer k 1. in 2. členu. V 1. členu smo predlagali črtanje dopolnitev seznama kapitalskih naložb države za prodajo iz razlogov, ki sem jih že navedel. Ker ne pričakujemo, da bosta amandmaja sprejeta, bomo v Slovenski demokratski stranki glasovali proti Predlogu odloka o dopolnitvi Odloka o prodaji državnega premoženja, v obratnem primeru pa bomo seveda predlog podprli.
Besedo ima gospod Alojzij Potočnik v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala. Poslanska skupina bo dopolnitev Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011 podprla. Pojasnilo predlagatelja Vlade se zdi razumno, saj je prvotni širši predlog osredotočila zgolj na tiste družbe, kjer bi za državo nastala opaznejša gospodarska škoda, če se postopki zanje ne izvedejo v letošnjem letu oziroma v začetku prihodnjega leta. Gre za Projekt GEF. Dopolnitev predloga z Adrio Airways d.d. se zdi v sklopu dogajanj, povezanih z naporno in najbrž ne zadnjo državno dokapitalizacijo, potreba. Če ne prepriča obrazložitev, potem to bolje in z istimi zaključki opravita vodilna moža letalskega prevoznika v nedavnem obširnem intervjuju. "Strateški partner je nujnost in edina možnost," pravita, in še, "če ne bomo prvi v regiji vstopili v ta posel, bomo zastali." Torej ni veliko izbire, v kateremkoli času, samo pravočasno in takoj. Hvala.
Besedo ima gospod Jakob Presečnik v imenu Poslanske skupine SLS.
Ponovno hvala lepa za besedo. Obravnavamo dopolnitve odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011. Na začetku leta 2010 smo v Državnem zboru sprejeli visoko leteči Zakon o upravljanju kapitalskih naložb. Glavni argumenti njegovega sprejetja bili so takrat prevelika razdrobljenost upravljanja z državnimi naložbi po različnih ministrstvih in pa konflikt interesov, nepreglednost, nepovezanost, neučinkovitost, nestrokovnost upravljanja. Agencija za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije naj bi skrbela, da bodo državne kapitalske naložbe dobro, najbolje opravljene. Na ta način naj bi se doseglo želene cilje, predvsem učinkovitost, preglednost, odgovornost, tudi predvidljivost ter nenazadnje v največji možni meri ločenost od različnih vplivov politike. Po besedah takratne koalicije smo novo korporativno politiko upravljanja državnih podjetij potrebovali zato, ker smo morali vzpostaviti novo korporativno kulturo, ker smo odgovorni za to premoženje in ker imajo ta državna podjetja prepomemben razvojni potencial za celotno državo. Takšen ukrep oziroma nova ureditev naj bi bila nujna zato, da zamejimo politike in mnogih interesnih skupin na upravljanje podjetij, ki mora slediti predvsem interesu po plemenitenju državnega premoženja na eni strani, na drugi strani zasledovati druge strateške interese države, kadar je zaradi strateškega pomena posameznega podjetja za državo, predvsem v bančnem in finančnem sektorju, energetiki in prometu, to potrebno. In bistveni argumenti z izkušnje Slovenije v preteklem obdobju, če korporativne politike ni, postanejo državna podjetja plen in žrtev vsakokratnih političnih ambicij, če ne političnih ambicij, pa zagotovo različnih interesnih in lobističnih skupin. Kaj smo s to agencijo pridobili, si lahko mislimo svoje. Na glas pa raje tega ne bi komentiral. Dejstvo je, da morala biti strategija upravljanja z državnim premoženjem po prvotnem zakonu sprejeta že do konca leta 2010, potem smo z dopolnitvijo zakona ta rok podaljšali do 30. junija letošnjega leta. Danes smo 18. oktobra in te strategije še nimamo. Zakaj govorim o strategiji? Strategija bi morala opredeljevati predvsem razvojne usmeritve Republike Slovenije kot delničarja ali družbenika družb ter strateške cilje Republike Slovenije kot lastnice kapitalskih naložb; načine doseganja ciljev opredeljenih v sektorskih politikah ter, kar je bistveno, določitev strateških naložb in deleža Republike Slovenije v posamezni družbi, ki je potreben za varovanje strateških ciljev Republike Slovenije. Nič od tega še nimamo. Vse obljube in visoko leteče besede ob sprejemanju zakona so bile očitno larifari. Zaradi vsega naštetega tudi dopolnitve Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine SNS.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Kolegice, kolegi! Saj gre počasi naprej. Spomnim se, da sem mislim da pri prvi obravnavi odloka hotel razumeti Vlado in v imenu poslanske skupine rekel, da dejansko tam, kjer Vlada nima moči in vpliva odločanja ter kjer ni učinkov za Vlado, tudi finančnih, če hočete, takšne projekte, ustanove, kakorkoli želite, da se izrazim, država proda. Nimam oziroma kolegice in kolegi v Slovenski nacionalni stranki ne bi imeli nič proti, ampak od takrat do danes se je nekaj bistvenega spremenilo za našo odločitev. Kolikor sem na hitro uspel pregledati dopolnjen predlog odloka, je v njem zapisana tudi Adria Airways. V Slovenski nacionalni stranki Adrie Airways pač ne bi dali stran, pravzaprav je ne damo. Da si ena samostojna država, vlada, lepa dežela v 20 letih ne more privoščiti lastne letalske družbe, ki je stara že več kot 50 let. Več kot 50 let. Potem bomo prodali še Novo Ljubljansko banko, torej eno državno banko, za katero bi si ta dežela zaslužila, da bi jo imela. Seveda bo kmalu verjetno na vrsti Luka, in vse kaže na to, da mogoče še dva pomembna energetska državna objekta. In veste, na žalost pride, da potem prodamo lahko samo še državo. Tega v Slovenski nacionalni stranki ne bomo sprejeli in to ravno zaradi Adrie Airways. Lahko sedaj rečete in ugotovite, kako pomagati, kaj narediti. To se je vedelo že dolgo časa, da Adrio Airways imamo. In če bi znali ceniti tisto, kar je naše, naše bogastvo, tako kot banko, Luko Koper, pomembne energetske objekte, potem bi zanje drugače skrbeli. Ne pa tako, da smo vse zafurali. V Slovenski nacionalni stranki ravno zaradi Adrie Airways razumemo tudi Slovensko industrijo jekla. Razumemo, da 25 % delež ni v veliko pomoč, da država ne more prevladati s temi odstotki pri odločitvah, da se lahko zgodi, da bo stanje slabo in država ne bi mogla pomagati. To vse razumem. Da pa se takole gremo, na koncu pa je še res tisto, kar sem jaz oziroma kolegica in kolegi dvakrat preslišali, da AUKN imamo, strategije pa nimamo. Ampak sem mislil, dobro, saj zaupam državi, saj država je bila pa mora biti, dober gospodar, predvsem pa Vlada, tudi če samostojno odloča o določenih vsebinah, kapitalskih naložbah, ve, kaj počne. Ampak očitno niti Vlada niti AUKN ne ve kaj počne. In počasi niti ta država z nami na čelu ne bo več vedela, kaj počne. V Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli dopolnjenega predloga odloka. Povedal pa sem zelo jasen in konkreten razlog. Želimo, da ima Slovenija svojo letalsko agencijo. In tako, kot je rekel moj spoštovani kolega Vili Trofenik, čisto enostavna rešitev bi bila obvezna gospodarska služba s subvencijo, ne pa da bomo dokapitalizirali, potem bomo pa vse skupaj prodali pa bomo še tam izgubili, ker če bo kdo sploh kupil, bo kupil pod ceno. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Vili Trofenik v imenu skupine nepovezanih poslancev.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Predlagana dopolnitev oziroma sprememba Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011 prihaja v bistveno drugačnih razmerah kot podobni dokumenti v preteklosti. Običajno so to dokumenti, ki spremljajo sprejemanje proračuna oziroma njegovega rebalansa, čeprav je njihova sprememba mogoče kdajkoli, ki ni vezana na sprejemanje oziroma spreminjanje proračuna. Dva nova momenta pa je vendar treba pri tem upoštevati. Nahajamo se pred volitvami in spremenili smo zakonodajo v zvezi z upravljanjem državnega premoženja, po kateri bi Državni zbor moral sprejeti strategijo upravljanja kapitalskih naložb, pa je na žalost ni, ker mu ni bila predložena v obravnavo in sprejetje. Predlagani odlok ni sporen v delu, ki se nanaša na tri energetska podjetja, in res je, da je bila Vlada glede na zavezujoče roke dolžna to predlagati. Dilema pa je tako pri SIJ, kjer opcijski rok preteče v prvem kvartalu prvotnega leta, še bolj pa na odboru dodani Adrii Airways. Kapitalski naložbi v obe omenjeni podjetji sta bistveno drugačni in vsaj zadnja zahteva temeljiti premislek. Njuna uvrstitev na listo za prodajo na hitro in pred samimi volitvami je nedopustna oziroma sporna. Zaradi navedena se bo v naši poslanski skupini vsak odločal po svoji presoji. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 10. 2011. Imamo dva amandmaja k 1 in 2. členu. V razpravo dajem 1. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Gospod Likar, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Z amandmajem k 1. členu predloga v Slovenski demokratski stranki predlagamo črtanje 1. člena, torej črtanje teh na novo dodanih kapitalskih naložb države namenjenih prodaji. Tu naj posebej izpostavim Slovensko industrijo jekla in prodajo deležev v tej družbi, ki ga ima Republika Slovenija. Slovenija je s prodajo 55,35 % deleža v letu 2007 sklenila dober posel, čeprav so nekateri temu osporavali, očitali, da se je Slovenska industrija rekla takrat ruskemu kupcu prodajala pod tržno ceno. Na tem mestu je vendarle treba povedati, da je bila v postopku prodaje Slovenske industrije jekla opravljena cenitev neodvisnega in pooblaščenega cenilca in na tej podlagi je bil izveden tudi mednarodni razpis. Kupec je med drugim izpolnil dano obljubo in v teh letih je v holding Slovenske industrije jekla investiral preko 250 milijonov evrov in tudi ohranil število zaposlenih. Še vedno pa je država Slovenija obdržala kontrolni delež, se pravi v tem sistemu, to je 25 % delež plus eno delnico. In z nameravamo odprodajo tega še preostalega deleža se utegne zgoditi, da se bodo nekatere pomembne vitalne funkcije te družbe prenesle drugam. S tem pa se utegne pojaviti izredno visoka stopnja tveganja, da izgubimo kvalitetna delovna mesta. Sprašujem se, kaj pomeni ta velika želja Vlade, da se proda ta kontrolni delež v Slovenski industriji jekla, in to prav v času, ko je splošno znano, da je čas za prodajo več kot neugoden. Argument, da je zagarantirana cena po opcijski pogodbi, samo kaže na to, da je bila izpogajana cena leta 2007 kljub vsemu ugodna in da Vlada ne pričakuje, da bi delnica na trgu lahko dosegla višjo ceno. In še nekaj, mislim da nekaterih stvari pač ne moremo gledati in presojati samo in zgolj skozi ceno, ampak je zadevo treba pogledati celovito, v smislu, kaj bi za regijo in državo dolgoročno pomenila prodaja oziroma odprodaja tega kontrolnega deleža v sistemu Slovenske industrije jekla. Ali bo s tem zagotovljen tudi širši makroekonomski interes države v smislu večje gospodarske rasti in uspešnejšega ter konkurenčnejšega gospodarskega sistema? Nekaj odgovorov na te pomisleke bi zagotovo lahko dala strategija upravljanja s kapitalskimi naložbami v Sloveniji, ki pa je, kot rečeno, ni in v tem mandatu je seveda tudi ni mogoče več pričakovati. Mogoče še o amandmaju k 2. členu, da se potem kasneje ne bom več oglašal. S tem amandmajem spreminjamo 2. člen, je pa ta predlog zgolj iz formalnih razlogov, za vsak slučaj, če bi bil amandma k 1. členu tudi sprejet. S tem amandmajem želimo natančneje določiti v kateri del se umesti ta obrazložitev. V Slovenski demokratski stranki bomo oba predloga amandmaja podprli. Hvala.
Besedo ima gospa državna sekretarka.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. V zvezi z amandmajem k 1. členu je treba povedati, da predlagani amandma pravzaprav izničuje vsebino predlaganega odloka, saj črta celotni 1. člen in s tem tudi prvo prilogo k odloku, ki navaja naložbe, s katerimi bi se razširil seznam možnih prodaj finančnih naložb v letošnjem letu. Kot glavna pomisleka oziroma v dosedanji razpravi sta se kot ključni naložbi, v zvezi s katerimi se pojavljajo pomisleki, pojavili oziroma navajali naložbi v SIJ in Adrio Airways. V zvezi z naložbo v SIJ je treba povedati, da družba v tem trenutku sprejema investicijski načrt do leta 2019 in da je dosedanji ruski partner v podjetje v preteklem obdobju vložil 220 milijonov evrov. Dosedanje poslovanje oziroma dosedanje ravnanje lastnikov, ki so v preteklosti odkupili od države pretežni delež v družbi Slovenska industrija jekla, kaže na to, da gre za zanesljive partnerje. Zaradi tega oceni, da bo z odprodajo še preostalega deleža partnerjem prišlo do selitve poslovanja tega podjetja v tujino in da bodo s tem izgubljena delovna mesta v Sloveniji, nekako ni mogoče pritrditi. Poleg tega je treba povedati še, da se ta vprašanja običajno rešujejo v pogodbi o odprodaji preostalega deleža in zagotovo bo država morala v primeru, da bo odlok sprejet in če bo na podlagi odloka tudi sprejeta odločitev, da se dejansko sprejme opcijska ponudba, posebno pozornost nameniti ustreznim kavtelam v pogodbi o prodaji, ki bodo zagotovile nadaljnjo proizvodnjo oziroma nadaljnje delovanje tega podjetja v Sloveniji. Kar pa se tiče naložbe v podjetju Adria Airways, pa je treba povedati, da do letošnje jeseni država v tem podjetju ni imela neposredne naložbe, ampak je vstopila v Adrio Airways jeseni letošnjega leta, z namenom pomagati podjetju pri finančnem in poslovnem prestrukturiranju. In tudi predlog prodaje, ki je vključen v odlok, predlaga oziroma vključuje prodajo deleža Republike Slovenije v podjetju in zadržanje kontrolnega deleža 25 % plus eno delnico, kar pomeni, da se tudi v primeru prodaje te naložbe ne odpovedujemo temu, da imamo svojega nacionalnega prevoznika. V zvezi z amandmajem k 2. členu, glede na to, da je poslanec Likar odprl tudi to razpravo, bi se rada temu še naprej pridružila. Ugotavljam, da predlagana vsebina za dopolnitev osnovnega Odloka o programu prodaje državnega finančnega premoženja za leti 2010 in 2011 v drugi prilogi ne sledi vsebini, ki naj bi jo ta priloga vsebovala, saj naj bi ta priloga pojasnila vsebino posameznih naložb, ki so predmet prodaje, medtem ko gre vsebina amandmaja mimo te ureditve, zaradi česar amandmaja k 2. členu ni mogoče podpreti. V več razpravah je bila omenjena tudi strategija in tukaj moram sprejeti nekaj kritike, ki je bila na ta račun naslovljena na Vlado. Vlada je konec junija letošnjega leta obravnavala predlog strategije, vendar je ob obravnavi predloga strategije ugotovila, da ostaja odprto vprašanje zagotavljanja normalnega poslovanja družb KAD in SOD, predvsem zagotavljanja ustreznega likvidnega premoženja za delovanje družbe SOD, in v nadaljnjih mesecih se je izkazalo, da je iskanje rešitev za ta problem dosti bolj zapleteno, kot je sprva kazalo. Imeli smo resen namen, da jeseni letošnjega leta predlog strategije Državnemu zboru predložimo, ker pa je bila v septembru izglasovana nezaupnica, Vlada v času, ko opravlja tekoče posle, predloga strategije Državnemu zboru po našem mnenju ne more predložiti, zaradi tega predlagamo, da Državni zbor namesto strategije za poslovanje do konca letošnjega leta in zaključek v naslednjem letu omogoči odprodajo oziroma upravljanje z določenim finančnim premoženjem na podlagi odloka, kar pomeni sistem, kakršnega smo poznali doslej. Hvala lepa.
Zaključujem razpravo o amandmaju k 1. členu. Debatirali ste tudi že o 2. členu, zato sprašujem, če želi še kdo razpravljati o 2. členu. Gospod Čepič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mi imamo zdaj tukaj v preglednici amandmajev pravzaprav 2 amandmaja. Prvi amandma je, da črtamo 1. člen, in drugi amandma je, da se dopolni obrazložitev v 2. členu. Na odboru, kolikor se jaz spomin, 1. člen ni bil odprt, kar pomeni, da verjetno iz poslovniškega vidika 1. člena kot takšnega ni možno amandmirati. Teoretično je seveda možno, da bi amandmirali samo obrazložitve, saj smo mi na Odboru za finance namreč sprejeli dopolnitve, obrazložitve, ki so resda sestavni del samega odloka, ampak odloka kot takšnega mi nismo odpirali, nobenega člena nismo dopolnjevali niti ga spreminjali, kar pomeni, da je to iz poslovniškega vidika zagotovo eno vprašanje, ki bi ga morali, preden bi odločali o tem, razrešiti. Kar se pa tiče prodaje, mislim, da je dobro, da ta program prodaje sprejmemo. Mislim, da je nujno, da nekatere stvari le stečejo še v letošnjem letu, vključno s tem, kar je kolega Likar govoril o prodaji Slovenske industrije jekla. Gre za 25 % delež, ki Sloveniji pravzaprav ne pomeni kaj dosti z vidika kapitalske naložbe. Večinski lastnik odloča o dividendah, večinski lastnik odloča o investicijah, o razvoju, o vseh teh stvareh, mi pa imamo kapital, ki je v to vložen in bi ga morda kje drugje uspešneje porabili. Kar se tiče Adrie Airways, mislim, da je smiselno, da se določeni postopki začnejo, tudi zaradi tega, da bi v skladu z opredelitvami od takrat, ko je Vlada prevzela dokapitalizacijo Adrie Airways, in možnostmi vstopa tujega strateškega partnerja, napravili močno družbo s sedežem v Sloveniji. Gre za dve popolnoma različni naložbi. Pri Adrii Airways 25 % pomeni soupravljanje, ker je lastništvo razpršeno, pri Slovenski industriji jekla pa zagotovo ne, ker je to naložba, ki izhaja iz neke opcije. Zaradi navedenega amandmajev ne morem podpreti. Vprašanje je, ali so smiselni oziroma ali jih je možno pravzaprav k odloku sploh dajati, razen k obrazložitvam, ki pa so bile v postopku druge obravnave na odboru odprte, to je res, vendar pa sam odlok kot tak ni bil. Hvala lepa.
Besedo ima gospod mag. Vizjak.
V Slovenski demokratski stranki predlagamo črtanje tega seznama. K razpravi me je spodbudilo pravzaprav to razmišljanje glede 25+ % deleža, ki ga ima država še v Slovenski industriji jekla. Namreč, da je Slovenija ohranila ta delež, je vrsta vsebinskih razlogov. Država ima z večinskim lastnikom sklenjen delničarski sporazum, ki daje državi kar precej več pravic, kot pa jih izhaja iz tega kapitalskega deleža. Kapitalski delež 25+ je tako imenovani kontrolni delež v podjetju in zaradi tega deleža se ne da spreminjati temeljnih zadev glede Slovenske industrije jekla. Spoštovani, tisti, ki boste podprli odprodajo tega deleža, s tem podpirate tudi možnost, da se bo sedež tega podjetja preselil iz Slovenije v neko bolj prijazno davčno okolje, da bo tu zgolj neka filiala, ki bo preko transfernih cen "pumpala" dobičke ven. In pozabite na reinvestiranje dobičkov in na neko takšno poslovanje podjetja, kot je sedaj. Večina gospodarskih subjektov, kjer Slovenija nima nekega kontrolnega vpliva na to, kje je sedež podjetja, je v bistvu tiste vitalne funkcije preselila ven in preko transfernih cen uravnava poslovanje te družbe v državi. In, spoštovani, igrate se s pomembnim segmentom slovenskega gospodarstva, s Slovensko industrijo jekla, ki zajema še kar nekaj močnih gospodarskih subjektov, na primer Acroni, Metal Ravne in tako naprej. In mislim, da bi bilo slabo, če bi prepustili ta kontrolni delež za nekaj fičnikov, za kolikor želite s tem odlokom prodati. S tem tudi pritrjujete, da je bila cena, spoštovani, cena, po kateri je bila prodana Slovenska industrija jekla, ugodna, dobra. Spomnite se, spoštovani Socialni demokrati, kako ste me v prejšnjem mandatu peglali, po domače povedano, na preiskovalnih komisijah oziroma konkretno na Komisiji za nadzor javnih financ glede te odprodaje deleža, da smo to prenizko prodali, po prenizki ceni in tako naprej. Cena je bila samo del dogovora. Zelo pomemben del dogovora so bile zaveze, da se bo dobiček reinvestiral, in Slovenska industrija jekla je po podatkih investirala približno 400 milijonov evrov v posodobitve v tem času, v teh nekaj letih, da bo se ohranilo število zaposlenih in podobno. Cena je bila samo del te zgodbe. Sedaj je pa za vas cena odločilna, da želite odprodati ta delež in nenazadnje postaviti na kocko tudi pomemben davčni priliv, ki ga ima seveda tudi državni proračun iz naslova dividend in naslova ostalih pobranih davkov. Jaz sem prepričan, da bodo novi lastniki sledili logiki minimalnih dajatev in se bodo preselili tja, kjer so te dajatve najmanjše. In na to država in Republika Slovenija ne bo imela nobenega vpliva. Imamo nekaj podjetij, kjer je proizvodnja v Sloveniji in kjer so lastniki zunaj, ki preko sistema transfernih cen uravnavajo poslovanja in dobiček družbe v Sloveniji. Jaz jih ne bom našteval, gotovo jih poznate. To so močne družbe, prav tako močne kot Slovenska industrija jekla. Zato menim, da je to dolgoročno škodljivo za to državo in naj vas ne premami teh nekaj 10 milijonov evrov prihodka iz naslova prodaje tega deleža, da boste odsekali to pomembno korenino, ki drži Slovensko industrijo jekla še z imenom Slovenska industrija jekla, kajti poslej več ne boste imeli Slovenske industrije jekla.
Gospa državna sekretarka, imate besedo.
Hvala lepa. Moram še enkrat ponoviti nekaj zadev, ki sem jih omenila že prej, vendar očitno niso bile slišane. Kontrolni delež 25 % ima seveda svoj pomen, če je preostalo lastništvo razpršeno. Če pa govorimo o deležu 25 % družbe v primerjavi z ostalimi lastniki, ki imajo večinski delež v družbi, je praktično nemogoče izvajati aktivno lastništvo v takšni družbi. Strinjam se z vami, gospod Vizjak, da vprašanje cene ni edino vprašanje, ki ga je treba v prodajni pogodbi razrešiti, in ravno zaradi tega sem omenila tudi prej, da je vprašanje morebitne selitve podjetja treba razrešiti v morebitni pogodbi, do katere bi prišlo v primeru, če bi Državni zbor dal Vladi oziroma pristojnim organom pooblastilo, da se odločijo za izvršitev opcijske možnosti. Še enkrat bi rada poudarila, da država doslej ni prejemala nikakršnih dividend od te družbe, zaradi tega, ker je bil s preostalimi lastniki sklenjen dogovor, da se bodo morebitni dobički reinvestirali nazaj v podjetje in to se je tudi zgodilo. Kar pa se tiče ostalih vprašanj, pa moram reči, da je v primerjavi z ostalimi evropskimi državami davčna stopnja na davek od dohodka pravnih oseb v Sloveniji konkurenčna in bi zaradi tega prej pričakovala obratne transferne cene, torej ne transferne cene, ki bi transferirale dobiček iz Slovenije v eno od drugih držav, ampak obratno, ki bi transferirale dobiček v Slovenijo. Obstajajo pa seveda za tovrstne mahinacije in probleme drugi mehanizmi, ki jih je treba uveljaviti. Hvala lepa.
Gospod mag. Vizjak, imate besedo.
Spoštovana državna sekretarka, žal praksa in dogajanje v Sloveniji pričata ravno nasprotno od tega, kar vi govorite. Če bi bila Slovenija res taka davčna oaza in tako privlačno davčno okolje, potem bi neposredni tuji investitorji drli k nam. Koliko jih imamo? Ali jih imamo dovolj? Če smo res tako privlačni, kot govorite, potem ne bi imeli problema z neposrednimi tujimi investicijami in bi se jih seveda na nek način kar otepali. Očitno ne poznate zgodbe Slovenske industrije jekla. Veste, da je sklenjen delničarski sporazum med Republiko Slovenijo in večinskim lastnikom, ki daje Republiki Sloveniji precejšnja zagotovila in precejšnje pravice, ki seveda pomembno vplivajo na poslovanje, na informiranje, soodločanje in daje torej Republiki Sloveniji boljšo pozicijo, ki bi izhajala samo iz 25 % deleža, tako glede članstva v nadzornem svetu kot seveda tudi drugih pravic. To je ena stvar. Druga stvar. Oba veva, kaj pomeni kontrolni delež vizavi statutarnih sprememb take družbe, vizavi tistih ključnih temeljnih sprememb, ne glede na ostalo razpršeno lastništvo je to pomemben delež, s katerim se da ustaviti ključne najpomembnejše rešitve, kot je seveda sprememba sedeža in tako naprej, skratka statutarne spremembe, temeljne spremembe. In zaradi tega je kakršnakoli pogodba, ki bi sledila odprodaji deleža brezzvezna, ker vi niste več lastnik. Niste več lastnik. Kaj vam kakršnakoli pogodba potem jamči, če vas več v eni družbi ni? In to je pravzaprav res smešno govoriti in je nesprejemljivo. Jaz takih primerov sploh ne poznam. Da nekaj prodaš in potem da se tisti, ki to kupi, zaveže, da ne bo ne vem koliko časa nekaj naredil. Mislim, če je kupil. To je vse tralala. In še enkrat, želite torej odprodati in tvegati prihodnost Slovenske industrije jekla, teh delovnih mest in nenazadnje tudi razvoja metalurške panoge v Sloveniji, ki je najbolj razvita v Slovenski industriji jekla, zaradi nekaj deset milijonov, ki vam jih tam trenutek manjka v proračunu. Manjka vam pa milijarda 700 milijonov v proračunu. In želite te opcijsko pogodbo unovčiti, ker se vam čas izteka. Jaz mislim, da je prav, da jo zadržimo, da ima kontrolni delež v tako pomembni panogi slovenskega gospodarstva svoj namen, da je bil takrat tudi pozdravljen. In sedaj samo zaradi denarja pod tveganjem, kaj se bo zgodilo s to panogo, želite to prodati. To je za nas in zame nesprejemljivo.
Ugotavljam, da ne želi več nihče razpravljati o amandmaju k 2. členu, zato zaključujem razpravo. Odločanje o amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA: OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVI STANOVANJSKEGA ZAKONA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 15 poslank in poslancev s prvopodpisanim Miranom Potrčem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja predloga zakona gospodu Potrču.
Spoštovani gospod minister, gospod podpredsednik, kolegice in kolegi. S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvi Stanovanjskega zakona želimo prejšnjim imetnikom stanovanjske pravice oziroma prejšnjim imetnikom pravice začasne uporabe hišniških stanovanj, ki so ob sprejetju Stanovanjskega zakona prebivali v teh stanovanjih, upravljali hišniška dela in ta dela opravljajo še danes, razen če so se upokojili oziroma ta dela prenehali opravljati brez lastne krivde, zagotoviti enake pravice kot drugim najemnikom denacionaliziranih stanovanj. Glede predloga je prav poudariti, da so predlog zakona vložili poslanke in poslanci iz petih poslanskih skupin; da je o vprašanjih, ki so vsebina zakona; Državni zbor razpravljal že večkrat v zadnjih letih; da z njegovo vsebino kot minimalnim obsegom pravic soglaša Iniciativni odbor hišnikov, ki predstavlja interese hišnikov v denacionaliziranih stanovanjih; da je pravna podlaga za tak predlog utemeljena tudi v strokovnem mnenju Inštituta za nepremičninsko pravo Maribor; da so predlagatelji zakona upoštevali mnenje Zakonodajno-pravne službe; da so upoštevana bistvena mnenja pristojnega ministrstva; da se kot nove pravice hišnikom v denacionaliziranih stanovanjih zagotovijo le pravice do materialne pomoči v primeru, če lastniki stanovanj zahtevajo izpraznitev stanovanja, ki jih zasedajo, ali če se bivši hišniki sami odločijo, da bodo izpraznili stanovanje, ker si bodo sami uredili svoj stanovanjski problem. Predlagatelji smo sprejeli na znanje opozorila, da ni treba posebej urejati vprašanja subvencioniranja najemnin, ker je to urejeno za vse enako, in drugo, da ni mogoče sprejeti predloga, da bi v vsakem primeru hišniki imeli pravico zahtevati od države nadomestilo, ker teh sredstev država enostavno nima. Poudarjamo, da s sprejetjem zakona ne bomo prizadeli oziroma ne bodo prizadeti ali materialno obremenjeni denacionalizacijski upravičenci. To se vedno postavlja pod vprašaj. Nikakor niso obremenjeni, če zahtevajo izselitev, dobijo pač hišniki pomoč, kar pomeni pomoč tudi denacionalizacijskim upravičencem, ker bodo svoj interes za izselitev hišnika dosegli. In končno, da bo obseg materialnih obveznosti, ki bo na podlagi zakona nastal, nastopil šele v naslednjih letih. Razporejen bo glede na število vlog, praviloma v naslednjih petih letih, v nobenem primeru, po našem izračunu in enakem izračunu s stani Vlade, pa obveznost ne more skupaj znašati več kot 13 milijonov evrov. Predlog zakona je podprl Državni svet. K dopolnjenemu predlogu, kot ga je določilo matično delovno telo, ob soglasju Zakonodajno-pravne službe in brez nasprotovanja predstavnikov Vlade niso bili vloženi amandmaji. Spoštovane poslanske in poslanci, izpolnjeni so vsi pogoji, da zagotovimo pavice iz Zakona o denacionalizaciji tudi uporabnikom hišniških stanovanj. Ni jih več veliko, ki bi lahko koristili to pravico, Vlada in samo združenje računata na cirka 150 do 170 takšnih primerov. Toda za pravno državo in za uveljavljanje načela pravičnosti je pomembno, da se krivice odpravijo za slehernega državljana, za katerega ta država doslej tega ni uspela storiti. Zaradi vsega povedanega vas pozivam in pričakujem, da bomo predlog sprememb in dopolnitev zakona z veliko večino podrli. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prosto kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici odbora gospe Bredi Pečan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Še enkrat pozdrav vsem, ki ste si vzeli čas, da ste tukaj v dvorani, pozdrav ministru! Odbor za okolje in prostor je na svoji 35. seji 29. septembra letos obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona, ki ga je Državnemu zboru poslala skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Miranom Potrčem, s predlogom, da ga obravnava po skrajšanem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 110. seji sprejel odločitev, da se predloženi predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Na seji so sodelovali predstavnik predlagateljev predloga zakona, Ministrstva za okolje in prostor, Komisije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta in Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Odbor je bil poleg osnovnega gradiva seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenjem Vlade, mnenjem Komisije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta. Kot smo že slišali, je dopolnilno obrazložitev členov predloga zakona podal prvopodpisani predstavnik predlagateljev, poslanec Miran Potrč, tako da ne bi ponavljala njegovih besed, mislim, da je dovolj jasno pojasnil potrebo in razloge za sprejetje tega sicer zelo kratkega predloga zakona. Zakonodajno-pravna služba je predlog preučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika in na osnovi tega podala pripombe k 1., 2. in 3. členu. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da so bili na podlagi teh pripomb vloženi amandmaji, h katerim nimajo pripomb. Vlada je povedala, da predlogu zakona nasprotuje, kljub temu pa je predlagala, da bi odbor sprejel nekatere dopolnilne rešitve, ki bi zakon, v primeru da ga Državni zbor sprejme, tudi izboljšale. Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta je predlog zakona podprla. Odbor je potem v okviru druge obravnave predloga zakona opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih in o vloženih amandmajih. V poslovniško določenem roku so vložile amandmaje Poslanska skupina Socialnih demokratov, Poslanska skupina Zares in DeSUS ter Poslanski klub liberalne demokracije k 1. in 3. členu ter za novo poglavje nov 3.a člen. Odbor je sprejel člene predloga zakona in vse vložene amandmaje ter tudi svoj amandma na amandma za novo poglavje in nov 3.a člen. Potem je potrdil tako dopolnjen predlog zakona po skrajšanem postopku ,v katerega so bili vključeni vsi sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona ste dobili v okviru našega poročila. Ker za sejo Državnega zbora tudi ni bil vložen nobeden amandma, odbor predlaga, da Državni zbor takšen predlog zakona tudi sprejme. Hvala lepa.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade. Gospod minister dr. Roko Žarnić, izvolite.
Gospod predsedujoči, spoštovani poslanke, poslanci! Predlog zakona, ki ga danes obravnavate se nanaša, kot smo že slišali, zgolj na en segment Stanovanjskega zakona, in to na vprašanje tako imenovane nadomestne privatizacije hišniških stanovanj. Doslej so imeli to pravico le hišniki, ki so pred letom 1991 pridobili stanovanjsko pravico, ki jim je dajala pravico do uporabe stanovanj za nedoločen čas. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona to pravico od tako imenovane nadomestne privatizacije širi na vse hišnike, tudi tiste, ki so na hišniških stanovanjih pridobili le pravico do začasne uporabe, torej za določen čas, to je za čas opravljanja hišniške funkcije, saj so bila hišniška stanovanja izvorno obravnavana kot službena stanovanja. Predlog zakona daje vsem hišnikom, ki so v hišniška stanovanja prišli pred uveljavitvijo stanovanjskega zakona leta 1991 in še bivajo v teh stanovanjih, pravico, da uveljavljajo predkupno pravico pred vsemi ostalimi upravičenci, tudi pred solastniki, oziroma pravico do odkupa stanovanja po pogojih iz 173. člena Stanovanjskega zakona. Ta člen Stanovanjskega zakona določa tako način določitve administrativne vrednosti stanovanja kot tudi nadomestila, ki jih upravičenec prejme, če stanovanje izprazni. Skladno s to drugo možnostjo, torej izpraznitvijo stanovanja, bi lahko vsi hišniki, ki bi izpraznili hišniško stanovanje, uveljavljali odpravnino, in sicer 25 % od vrednosti stanovanja v obveznicah Slovenske odškodninske družbe, ter gotovinsko izplačilo v višini 36 % od Slovenske odškodninske družbe in 13 % gotovinskih sredstev, ki jih izplačuje Ministrstvo za okolje in prostor. Za eno povprečno hišniško stanovanje to pomeni izplačilo v gotovini v višini približno 27 tisoč evrov, upravičencu pa daje zakon tudi pravico do kredita pri Stanovanjskem skladu Republike Slovenije do višine v povprečju 78 tisoč evrov. Predlog zakona izrecno ne obravnava le hišnikov v večstanovanjskih stavbah, kar bi lahko pomenilo izvajanje pravic tudi za hišnike v poslovnih stavbah. To pa pomeni širitev pravic, na kar je v svojem mnenju opozorila tudi Zakonodajna služba Državnega zbora. Če bi se zakonske določbe razumele tako široko, bi to pomenilo ne le 250 primerov, kot je bilo prvotno govora, pač pa bistveno več, s čimer bi se povečale tudi finančne obveznosti. Predlagatelji sicer v gradivu navajajo, da zakon ne bo imel finančnih posledic za proračun, vendar je Vlada v svojem mnenju predloga opozorila, da prav zaradi finančnih posledic, ki jih bo prinesel zakon, tega kot Vlada ne more podpreti. Naj poudarimo, da žal niti v proračunu za leto 2012 niti za leto 2013 za stanovanjske področje niso zagotovljena niti sredstva v višini, ki bi omogočala izvajanje že sedaj sprejetih zakonskih nalog. Prav tako niso zagotovljena sredstva Stanovanjskemu skladu Republike Slovenije za posojila, niti določeni pogoji za odobravanje posojil – obrestna mera, ročnost kredita in tako naprej, kar bo pri izvajanju zakona v praksi predstavljalo dodatno težavo. Upam, da bo v primeru sprejetja spremembe Stanovanjskega zakona, v katerega dober namen tudi sam verjamem, bodoča vlada našla sredstva za izpolnitev določil zakona. Ne glede na predvidene zakonske rešitve lahko poudarim, kar je že moj predhodnik povedal, da imajo od leta 2009 vsi uporabniki hišniških stanovanj tudi pavico do subvencije k plačilu tržne najemnine. Glede na prizadevanja Iniciativnega odbora hišnikov so na Ministrstvu za okolje in prostor pripravili tudi spremembo Pravilnika o dodeljevanju neprofitnih stanovanj v najem, na katerih bodo hišniki uvrščeni v eno najvišjih točkovalnih kategorij, kar jim bo omogočilo hitrejše pridobivanje neprofitnih stanovanj v najem. S tem skuša tudi naše ministrstvo po svojih močeh prispevati k odpravi krivic. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev poslanskih skupin. Besedo ima gospod Danijel Krivec v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani minister! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona je Državnemu zboru v obravnavo poslala skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Miranom Potrčem, s predlogom, da se ga obravnava po skrajšanem postopku. Skupina poslank in poslancev predlaga, da se dopolni Stanovanjski zakon s pravicami, ki bi jih v primeru izpraznitve pridobili hišniki v denacionaliziranih stanovanjih. To vprašanje se v naši zakonodajnopravni ureditvi obravnava že veliko let. Temeljno vprašanje oziroma pomislek je bil, ali je formalno stanovanjska pravica in pravica do začasne uporabe, ki je bila v različnih zakonih v prejšnjem sistemu različno urejena, takšna, da lahko država tudi bivšim nosilcem pravice do začasne uporabe daje določene pravice podobno kot denacionalizacijskim upravičencem. Še vedno obstaja nerešeno vprašanje, ali pravica do začasne uporabe pomeni tudi trajen najem in da ni mogoče iz tega najema hišnika izseliti brez vsakršnih pravic. Predlog obravnavanega zakona je, da se to tudi zakonsko določi. Ali gre ta pravica na škodo drugih denacionalizacijskih upravičencev, pa iz te novele stanovanjskega zakona ni jasno razvodno. Tudi vlaganje zakona po skrajšanem postopku tik pred koncem mandata, čeprav bi ga lahko vložili že mnogo prej, ne daje občutka, da je problematika tako nujna, saj bi jo v nasprotnem primeru rešili že prej, v začetku mandata. Tudi finančna obremenitev proračunov v naslednjih letih v primeru sprejetja te novele ni jasno določena. Zakonodajno-pravna služba opozarja tudi na nedorečenost zadev, ki so že v sodnem postopku. Tudi Vlada je podala negativno mnenje. Mnenje vladne Službe za zakonodajo je bilo, da Vlada v tej fazi, ko opravlja tekoče posle, ne more več predlagati amandmajev in dopolnitev, zato je obveljalo negativno stališče do predloga zakona. Opozorjeno je bilo na dejstvo, da bodo pri izvajanju tega zakona nastopile določene težave v smislu zagotavljanja potrebnih finančnih pa tudi kadrovskih potencialov. Novela zakona, ki je pred nami, je nedorečena, ker bi lahko odprla številna vprašanja nadomestne privatizacije tako imenovanih službenih stanovanj ali kategorije službenih stanovanj, drugič pa zato, ker bo nedvomno imela večje finančne posledice, kot so ocenjene v tem predlogu zakona. Reševanje te problematike v bodoče podpiramo, vendar zakona v taki obliki, kot je pred nami, ne moremo podpreti.
Hvala. Besedo ima gospod Jakob Presečnik, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Tisti, ki smo v Državnem zboru že dlje časa, se spominjamo, da je bil podoben zakon vložen že kar nekajkrat, mislim da nazadnje leta 2007. Tematika je očitno še vedno aktualna, s čimer v poslanski skupini sicer nimamo težav, se pa sprašujemo, ali urejanje tovrstne problematike na predlagani način in v tem negotovem času resnično sodi med probleme, ki si zaslužijo prioritetno obravnavo. Pri spremembah stanovanjske zakonodaje je treba biti namreč zelo previden, upoštevati pa je treba vse dejavnike, ki jih te spremembe tako ali drugače zadevajo. In kje tiči razlog za predlagane spremembe? Vse se je začelo kmalu po osamosvojitvi, ko je začel veljati novi stanovanjski zakon, ki je privatiziral prejšnje družbeno premoženje na stanovanjskem področju. Vendar so bila iz tega zakona izvzeta vsa službena stanovanja, med katera so spadala tudi hišniška. Zakon je namreč določil, da je občina dolžna hišniku, ki se je moral izseliti iz službenega stanovanja zaradi upokojitve ali katerega drugega razloga, priskrbeti drugo najemniško stanovanje. Težava pa se je pojavila pri uporabnikih hišniških stanovanj, ki po uveljavitvi Stanovanjskega zakona niso več opravljali hišniških funkcij, saj so se morali izseliti v roku enega leta, brez da bi jim bili zagotovljeni nadomestni bivalni prostori. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke razumemo pobudo predlagatelja, da se to vprašanje vendarle reši, toda menimo, da so stvari nekoliko bolj kompleksne, kot se morda sprva zdijo, in je pri urejanju tega treba upoštevati vse relevantne dejavnike. Zato se tudi strinjamo z mnenjem Vlade, da pri hišniških stanovanjih ne gre za stanovanjsko pravico, pač pa za pravico do začasne uporabe stanovanja, ki pa ju nikakor ni mogoče izenačiti. Pri hišniških stanovanjih je namreč šlo za službena stanovanja, pravica do začasne uporabe le-tega pa je bila podeljena za čas opravljanja hišniških del, zatorej po našem mnenju ni pogojev za nadomestno privatizacijo po 173. členu Stanovanjskega zakona, osnovni pogoj za to pa je zgolj in samo stanovanjska pravica. Treba je opozoriti tudi na to, da je bil Stanovanjski zakon v letu 2008 dopolnjen z določbami o dodatnem subvencioniranju tržnih najemnin, ki jih plačujejo uporabniki hišniških stanovanj, ki hišniška dela še opravljajo ali so dela prenehali opravljati zaradi upokojitve ali iz razlogov, ki niso nastali po njihovi krivdi. Omenjena novela je tudi določila prednost uporabnikov hišniških stanovanj pri dodeljevanju neprofitnih stanovanj v najem, saj se njihov stanovanjski status točkuje s 160 točkami, poleg tega pa se bo s skorajšnjo spremembo Pravilnika o dodeljevanju neprofitnih stanovanj v najem določila tudi absolutna prednost uporabnikom hišniških stanovanj. Tudi finančne in kadrovske posledice predlagane ureditve niso nezanemarljive, zato bi bilo sprejetje predlaganega zakona tako rekoč tik pred volitvami precej neodgovorno, saj bi se s tem zavezalo bodočo vlado k izpolnitvi obveznosti iz predloga zakona, za katere pa bodoča vlada ne bo imela potrebnih resursov. Kot rečeno, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ne vidimo razlogov za predlagane spremembe, kljub temu, da se je tekom postopka besedilo zakona nekoliko spremenilo. Menimo, da je trenutno veljavna ureditev ustrezna, predlagani zakon pa bi pomenil tudi odmik od sistemske ureditve na področju stanovanjskega prava, zato ga poslanci Slovenske ljudske stranke ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav ministru, kolegicam in kolegom! Pred nami je predlog novele, s katero se dopolnjuje veljavni Stanovanjski zakon s pravicami prejšnjih imetnikov stanovanjske pravice ali prejšnjih imetnikov začasne pravice uporabe hišniških stanovanj, o katerih pravni ureditvi teče razprava že več kot desetletje. Temeljni pomislek vse doslej je bil, ali je pravica do začasne uporabe stanovanja takšna, da zaradi tega država ne bi smela dati tudi bivšim nosilcem pravice do začasne uporabe določenih enakih pravic kot denacionalizacijskim upravičencem. Po mnenju predlagatelja je sedaj dozorelo spoznanje, da je pravica do začasne uporabe pomena trajen namen stanovanja in da hišnika ni mogoče izseliti brez vsakršnih pravic. Pravice nikakor ne gredo na škodo denacionalizacijskih upravičencev, kajti s predlogom zakona se samo zagotavlja hišnikom možnost, da v primeru, če nekdo zahteva izpraznitev njihovega stanovanja ali če se sami odločijo za gradnjo ali nakup stanovanja pridobijo enake pravice, kot so jih dobili najemniki v denacionalizacijskih stanovanjih, to je, da se jim zagotovi določen del sredstev od odškodninske družbe in del od države. V naši poslanski skupini menimo, da so ti predlogi ustrezni in da je dajejo nobenih nesprejemljivih pravic ter da se bodo tudi časovno uresničevali na način, da ne bodo predstavljali nemogoče breme za državo, zato bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala. Gospa mag. Sara Viler bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo. Predlagani zakon naj bi po več kot dvajsetih letih prizadevanja različnih skupin vsaj deloma popravil krivice, ki jih je država po uveljavitvi tako imenovanega Jazbinškovega stanovanjskega zakona prizadela nekdanjim hišnikom. Vse dosedanje pobude, ki bi jim spremembo zakona zagotovili ustrezen stanovanjski status, in teh je bilo kar nekaj, so bile neuspešne. Če bo predlagani zakon sprejet bodo nekdanji hišniki deležni enakih ugodnosti, kot jih je zakon namenjal najemnikom v denacionaliziranih stanovanjih. Stanovanjski zakon je omogočil nekdanjim najemnikom oziroma imetnikom stanovanjske pravice v družbenih stanovanjih poceni odkup, kar 160 stanovanj po povprečni ceni sedanjih 7 tisoč evrov. Pravice do poceni odkupa pa je odrekel imetnikom stanovanjske pravice v denacionaliziranih stanovanjih in nekdanjim hišnikom. Hišniška stanovanja je zakon obravnaval kot službena stanovanja, katerih namen je vezan zgolj na čas upravljanja hišniških nalog. Tako so tako imenovana hišniška stanovanja postala solastnina etažnih lastnikov ene ali več stanovanjskih stavb. Po določbah veljavnega zakona se je tako moral uporabnik hišniškega stanovanja, ki ni več opravljal hišniškega dela, v letu dni izseliti, deležen pa ni bil nikakršnih ugodnosti, čeprav je prenehal opravljati to delo iz objektivnih razlogov in ne po svoji krivdi. Če pa je uporabnik takšnega stanovanja ostal najemnik, so mu etažni lastniki lahko zaračunavali tržno, v praksi največkrat izjemno visoko, najemnino. Kasneje je z novelo zakona zakonodajalec celo neupravičeno razdelil nekdanje hišnike na dva dela: na tiste, ki so stanovanjsko pravico pridobili pred letom 1982, katere je izenačil z najemniki v denacionaliziranih stanovanjih, in na drugo skupino, ki je ostala brez vsakršnih pravic ter z visoko tržno najemnino. Kljub prizadevanjem in pozivom Mednarodne organizacije najemnikov predlogi niso dobili podpore za spremembo Stanovanjskega zakona, o njej se ni mogla zediniti niti bivša koalicija. Vzrok nesprejetja je bila verjetno ponujena rešitev, ki je ponujala možnost odkupa nadomestnega stanovanja. Zadnji poskus uveljavljanja pravic imetnikov hišniških stanovanj je skromnejši in se nanaša predvsem na zavarovanje razmerja nekdanjih hišnikov. Zakon bi moral zavarovati pravico do najema hišniškega stanovanja v vseh primerih, razen če je nekdo nalogo hišnika nehal opravljati po lastni želji. Novo predlagano določilo zakona velja za prejšnje imetnike stanovanjske pravice ali pravice začasne uporabe hišniškega stanovanja, namreč za tiste, ki so na dan uveljavitve Stanovanjskega zakona prebivali kot aktivni hišniki v teh stanovanjih; za tiste, ki so hišniška dela prenehali upravljati pred uveljavitvijo stanovanjskega zakona ali po njej, bodisi zaradi upokojitve ali iz razlogov, za katere niso bili sami krivi in jim ga lastniki niso ponudili v najem ali drugo primerno stanovanje. Zakon tako predvideva več rešitev, od predkupne pravice, do pravice zahtevati povračila dela sredstev iz odškodninskega sklada in od države ter do državne subvencije za razliko med tržno in neprofitno najemnino, seveda vse pod določenimi pogoji. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke menimo, da je že skrajni čas, da se pravice najemnikov hišniških stanovanj rešijo, zato bomo kljub dejstvu, da predlagani zakon ne rešuje celotnega problema, glasovali za sprejetje predlaganih sprememb. Upamo pa, da bodo za izvajanje le-tega zakona ustrezno rezervirana finančna sredstva.
Hvala. Gospod Milan Gumzar bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni, lepo pozdravljen tudi gospod minister! Stanovanjska politika bi se morala danes ukvarjati predvsem z vprašanjem, kako v naši državi ustvariti pogoje, v katerih bodo stanovanja, tako tržna in še zlasti neprofitna, dostopnejša in to v času ekonomske in finančne krize, ki se odraža tudi na nepremičninskem trgu, in sicer z velikim številom neprodanih novih stanovanj. Torej s perečim problemom, ki zadeva predvsem ali zgolj mlajšo generacijo. Namesto tega skušamo rešiti problem, ki je posledica Stanovanjskega zakona iz leta 1991, ki je olastninil dotedanje družbeno premoženje na stanovanjskem področju. Tako se žal še enkrat namesto s sedanjostjo in prihodnostjo ukvarjamo s preteklostjo. Omenjeni Stanovanjski zakon, eden najpomembnejših zakonov naše tranzicije, je relativno majhno skupino hišnikov vseljenih v hišniška stanovanja pred letom 1991 in veliko večjo skupino današnjih najemnikov denacionalizacijskih stanovanj v primerjavi z drugimi upravičenci depriviligiral. Od leta 1991 naprej se je ta depriviligiranost nekdanjih imetnikov stanovanjske pravice v denacionalizacijskih stanovanjih večkrat skušala odpraviti oziroma vsaj zmanjšati. V kolikšni meri je slovenski politiki to z odločbo Ustavnega sodišča uspelo, vedo najbolje povedati najemniki oziroma danes že bivši najemniki denacionaliziranih stanovanj sami. Za skupino hišnikov oziroma nekdanjih hišnikov pa niti tega ne moremo reči. Res je, da pravica bivših hišnikov do začasne uporabe stanovanj ne temelji na vsebinsko popolnoma enakih pogojih kot stanovanjska pravica, sta pa si obe pravici zelo podobni. To pa je tudi izhodišče predlagateljev zakona, ki ga obravnavamo. Na podlagi njihovega predloga bi morala država hišnikom v primeru, če bi lastniki hišniških stanovanj zahtevali izpraznitev stanovanja, zagotoviti nakup stanovanja primerljivega s tistim, na katerega so imeli hišniško pravico uporabe smiselno po pogojih privatizacije iz 173. člena Stanovanjskega zakona. Če bi se etažni lastniki odločili za prodajo stanovanja, bi se hišnikom priznala predkupna pravica, glede pogojev odkupa pa bi se opravljale določbe 173. člena Stanovanjskega zakona. Nadalje, če bi se hišniki odločili za nakup drugega lastniškega stanovanja ali stanovanjske hiše, bi imeli pravico zahtevati, da se jim za vrednost hišniškega stanovanja zagotovi nadomestilo iz 173. člena Stanovanjskega zakona. In končno, če hišniki ne bi želeli ali zmogli odkupiti stanovanja, bi jim morala država zagotoviti najem primernega neprofitnega stanovanja, če to ne bi bilo možno, pa kriti razliko med neprofitno in tržno najemnino. Predlagane rešitve v bistvu pomenijo, da bi hišniki pridobili enake pravice, kot so jih dobili najemniki v denacionalizacijskih stanovanjih. To je torej ponujena rešitev. V Liberalni demokraciji Slovenije, kot sem že povedal, bi raje videli, da se ta trenutek ukvarjamo z rešitvami stanovanjskega problema mladih generacij in reševanja trenutnih problemov na nepremičninskem trgu. Vendar zaradi dejstva, da je Republika Slovenija tudi socialna država, predlogu zakona v Liberalni demokraciji Slovenije ne bomo nasprotovali. Zavedamo se namreč, da gre predvsem za starejše ljudi, ki sami nimajo možnosti stanovanja na trgu, ter za ljudi, ki imajo kljub nekaterim prednostim zelo majhne možnosti za uspeh pri razpisih za dodelitev neprofitnih stanovanj. Zanimivo je tudi dejstvo, da so pogosto lastniki teh hišniških stanovanj ravno fizične osebe, ki so postale lastnice svojih stanovanj ter s tem solastnice hišniških stanovanj na osnovi Stanovanjskega zakona iz leta 1991. Kot že rečeno, v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije predlogu zakona ne bomo nasprotovali.
Hvala. Gospod Andrej Magajna. [[Ga ni.]] Gospa Breda Pečan bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon podprla, ker je ta zakon v bistvu sicer zelo majhna, ampak vsaj delna kompenzacija za krivico, ki se je zgodila hišnikom oziroma najemnikom hišniških stanovanj, pa moramo biti pošteni, da niti ne prvič šele z letom 1991, ko je bil sprejet Stanovanjski zakon, ampak že prej, ko je bila najemna pravica oziroma stanovanjska pravica spremenjena v pravico do začasnega najema hišniškega stanovanja. Vendar pa je dejstvo, da je Stanovanjski zakon sam po sebi že storil kar nekaj krivic, ne samo hišnikom ali tudi najemnikom hišniških stanovanj, ampak tudi še marsikomu drugemu, zlasti najemnikom denacionaliziranih stanovanj, kar se je pokazalo sicer šele takrat, ko je Zakon o denacionalizaciji prinesel žalostno dejstvo, da so denacionalizacijski upravičenci začeli iz denacionaliziranih stanovanj izganjati najemnike. Stanovanjski zakon pa te situacije ob sprejetju leta 1991 enostavno ni predvidel. Tako da nas oziroma naslednji državni zbor in naslednjo vlado še vedno rešitev vprašanja ne samo hišniških stanovanj, ampak tudi stanovanj, ki so bila vrnjena denacionalizacijskim upravičencem. Poslanska skupina Socialnih demokratov se je že vsa leta od sprejetja obeh zakonov, zlasti Stanovanjskega zakona, zavzemala za to, da bi te krivice, na katere smo opozarjali ob sprejemanju obeh zakonov, popravile. Veseli smo, da bomo, kot vse kaže, uspeli danes urediti probleme vsaj za najemnike hišniških stanovanj. Kot rečeno, pa nas čaka še dolžnost do najemnikov denacionaliziranih stanovanj, vsaj tistih, ki se še zmeraj borijo za pravico do nekega primernega bivališča. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA: DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POGOJIH KONCESIJE ZA IZKORIŠČANJE ENERGETSKEGA POTENCIALA SPODNJE SAVE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Andrejem Vizjakom. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagateljev mag. Andreju Vizjaku.
Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani predsedujoči, spoštovani minister! Skupina štirih poslancev iz različnih poslanskih skupin je vložila nov zakon o pogojih koncesije za energetsko izkoriščanje Spodnje Save zaradi več razlogov. Osnovni zakon o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala je bil sprejet leta 2000. Sedaj je leto 2011 in precej določb zakona je zastarelih. Temeljni razlog je ta, da obstoječ zakon ne omogoča stabilnega in zanesljivega financiranja nadaljevanja izgradnje hidroelektrarn na Spodnji Savi. To ni samo ugotovitev predlagateljev, to se je izkazalo tudi v praksi, kajti vemo, da se sedaj gradi hidroelektrarna Krško in da sta še dve hidroelektrarni načrtovani, to sta hidroelektrarna Brežice in Mokrice in da se je pri hidroelektrarni Krško zalomilo, zataknilo pri zagotavljanju finančnih sredstev za financiranje akumulacijskega bazena te hidroelektrarne, zaradi česar je prišlo do zamika pri oddaji del. Veseli smo, da sedaj izvajalec pospešeno gradi ta del, vendar bo kljub temu energetski del elektrarne zgrajen prej kot akumulacijski bazen. Ker ne želimo, da bi se tudi pri ostalih hidroelektrarnah, torej hidroelektrarni Brežice in hidroelektrarni Mokrice ponovil ta problem nezanesljivega in nestabilnega financiranja, predlagamo rešitev, s katero bi zagotovili stabilni vir financiranja nadaljevanja izgradnje, poleg energetike, ki financira energetski del, tudi tako imenovani Podnebni sklad oziroma Sklad za podnebne spremembe, ki je v skladu z direktivami in slovensko zakonodajo namenjen tudi za financiranje obnovljivih virov za pridobivanje električne energije. To je torej pravi namenski vir tudi za ta projekt, zato je temeljna rešitev predloga zakona v tem, da preko Sklada za podnebne spremembe, ki bo v celoti zaživel z letom 2013, delno pa tudi že z letom 2012, začnemo delno soinvestirati tudi preostalo infrastrukturo na hidroelektrarni Brežice in hidroelektrarni Mokrice, ki sta v načrtovanju. Poleg tega temeljnega razloga, zakaj nov zakon, je treba povedati tudi to, da je Računsko sodišče ugotovilo določene nepravilnosti, nejasnosti pri obstoječem zakonu in da so seveda s predlogom zakona te ugotovitve upoštevane in te pomanjkljivosti, nedorečenosti odpravljene. Pri izvajanju dosedanjega zakona so nastopile tudi blokade pri pridobivanju zemljišč za izgradnjo vodne in energetske infrastrukture, kar je povzročalo nepotrebne zastoje, zato v tem novem predlogu zakona presegamo tudi te probleme. Seveda obstoječi zakon ni urejal problematike vzdrževanje objektov na območju koncesije in zato ponovno in v tem zakonu tudi urejamo to področje, delno seveda je pa tudi res, da je zakon iz leta 2000 glede na desetletje uporabe in glede na spremembe na ostalih področjih preživet in tudi zato potreben celovite prenove. Spoštovani, izgradnja hidroelektrarn na spodnji Savi je osrednji nacionalni projekt vlaganj te države v obnovljive vire za proizvodnjo električne energije. To ni samo slovenski cilj povečati delež obnovljivih virov, to je evropska zaveza. In če tega ne bomo dosegli, bomo seveda posledično tudi plačevali kazni, zato je umestno pospešiti vse projekte, ki so izvedljivi v tej državi v smeri izkoriščanje energetskega potenciala slovenskih rek. Vesel sem, da doživlja nek pospešek tudi gradnja elektrarn na srednji Savi in zato je lahko ta zakon, ta model javno zasebnega partnerstva, partnerstva med državo in energetiko, dober vzorec za nastajanje ostalih pomembnih projektov za energetsko izkoriščanje. Tako Save v srednjem toku kot Mure in ostalih projektov. Zato menim, da je tudi dosedanja obravnava tega zakona izkazala veliko podporo temu zakonu, praktično vse poslanske skupine podpirajo te rešitve. Jaz sem vesel, ker je to dobra popotnica, da bodo tudi cilji tega zakona, da bo veriga dograjena z letom 2016, uresničeni. Ob tej obravnavi bi si želel napovedati, da bomo, ker ni vloženih amandmajev, po izglasovani drugi obravnavi vložili uskladitveni amandma, ki je nastal zaradi sprejetih amandmajev ob drugem branju in ki je predlagan in napisan na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku odbora gospodu Danijelu Krivcu.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Kolegice, kolegi, spoštovani minister! Odbor za okolje in prostor je na 35. redni seji 29. 9. 2011 obravnaval Predlog zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save, ki ga je Državnemu zboru v redni zakonodajni postopek poslala skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Andrejem Vizjakom. Na seji odbora so sodelovali predlagatelji predloga zakona, predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, Ministrstva za gospodarstvo, Komisije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta, lokalne skupnosti in Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Odbor je bil poleg osnovnega gradiva seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, mnenjem Vlade in mnenjem Komisije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta. Predlog zakona je bil poslan v mnenje občinskim svetom in županom občin Rateče, Sevnica, Krško in Brežice, ki pa Državnemu zboru do predvidenega roka niso posredovali pisnega mnenja. V uvodni dopolnilni obrazložitvi členov predloga zakona je predstavnik predlagateljev poudaril, da je glavni razlog za sprejetje predloženega zakona, da se v prihodnje zagotovi nemoteno financiranje nadaljnje izgradnje verige hidroelektrarn na spodnji Savi. Pri dosedanji gradnji je namreč prišlo do nekaterih zastojev, ki so povezani predvsem s financiranjem tistega dela infrastrukture, ki se financira iz državnega proračuna oziroma iz sklada zavoda v imenu države. Zato se je iskalo drugo rešitev za zagotovitev nemotenega financiranja preostalega dela verige hidroelektrarn. S predloženim zakonom se tako uvaja možnost financiranja dela infrastrukture iz Sklada za podnebne spremembe, ki bo v celoti zaživel z letom 2013, vzpostavljen pa bo že v prihodnjem letu. Sklad zavoda se s tem razbremeni nadaljnjega financiranja izgradnje dela infrastrukture ob hidroelektrarnah na spodnji Savi in se sredstva v večji meri usmerjajo na druga poplavno ogrožena območja. Drugi razlog za sprejetje zakona je povezan z ugotovitvami Računskega sodišča Republike Slovenije, ki terja spremembo obstoječega zakona v povezavi z jasnejšo opredelitvijo plačevanja koncesij s strani koncesionarjev. Določene težave so se z veljavnim zakonom pojavljale tudi pri pridobivanju zemljišč in vzdrževanjem objektov vodne infrastrukture, nekaterih določb veljavnega zakona pa so tudi že preživete. Zakonodajno-pravna služba ima k predlogu zakona splošno pripombo v zvezi z njegovo nepravo povratno veljavo. Predlagani zakon namreč posega v obstoječe pogodbeno razmerje med koncesionarjem, torej družbo Hidroelektrarne na Spodnji Savi, d.o.o., in koncedentom, torej Republiko Slovenijo. Ker predlog zakona posega v obstoječe koncesijsko razmerje, Zakonodajno-pravna služba opozarja na problem tako imenovane neprave retroaktivnosti, kar lahko poslabšuje položaj koncesionarja. Predstavnik Vlade Republike Slovenije je na seji odbora povedal, da Vlada predlog zakona načelno podpira, vendar pa predlaga določene spremembe oziroma dopolnitve, za katere meni, da bi jih bilo treba v zakonu tudi upoštevati. Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta v svojem mnenju predlog zakona podpira, predvsem zaradi ugotovitve, da sedanji viri financiranja, kot navaja tudi predlagatelj, nikakor ne zadoščajo za načrtovano dinamiko izgradnje verige hidroelektrarn na spodnji Savi. Komisija poudarja izreden pomen izvedbe tega projekta tudi za slovensko gospodarstvo, saj pretežni del teh poslov izvajajo slovenska podjetja, kar je še zlasti v času te krize pozitivno za razvoj gospodarstva. Predstavnik Ministrstva za gospodarstvo je povedal, da ministrstvo podpira sprejetje tega zakona. Odbor je v okviru druge obravnave predloga zakona v skladu s Poslovnikom Državnega zbora opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona. Odbor je na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe in predlogov predstavnikov predlagateljev predloga zakona obravnaval predlagane amandmaje in jih povzel kot amandmaje odbora. Odbor je po opravljeni razpravi o posameznih členih predloga zakona ter po opravljeni razpravi in glasovanju o amandmajih odbora v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih soglasno sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora popravljeno besedilo dopolnjenega Predloga zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save, v katerega so vključeni tudi sprejeti amandmaji odbora. Zato odbor predlaga, da se v Državnemu zboru zakon sprejme.
Hvala. Za uvodno obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo dr. Roku Žarniću, ministru za okolje in prostor.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospe poslanke in poslanci! Predlog zakona o pogojih koncesije za izkoriščenje energetskega potenciala Spodnje Save je v Državni zbor Republike Slovenije vložila skupina poslancev s prvopodpisanim mag. Andrejem Vizjakom, kot smo slišali. S tem zakonom se razveljavlja javni Zakon o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save iz leta 2004. Na podlagi veljavnega zakona sta že zgrajeni dve elektrarni, tretja je v fazi izvedbe. V določenem obsegu je veljavni zakon že izveden predpis, predlog novega zakona pa ohranja njegovo strukturo in absorbira določene vsebine. Na predlagani zakon je Vlada Republike Slovenije podala mnenje, s katerim sicer zakon podpira, vendar opozarja na upoštevanje določenih opozoril, in sicer, da na sistemski ravni predstavlja zakon odmik od siceršnje ureditve voda. Na konkretnejši ravni pa opozarja na naslednje: da bi ocena stanja zakona morala vključevati analizo do sedaj izvedenih aktivnosti in dejansko porabljenih sredstev, vključevati bi morala tudi osnutek novelacije načrta financiranja investicij za financiranje vodne, državne in lokalne infrastrukture na presečni datum; da bi bilo treba podatke o srednjih letnih pretokih, ki so podlaga za izračun energije razpoložljivega rotacijskega potenciala vode, za določitev vodnega povračila, vključiti v zakon; da se obveznosti koncesionarja ne bi smele krčiti, višina plačila za koncesijo bi se morala odmeriti od električne energije, ki je v določenem koledarskem letu proizvedena. Vlada opozarja na problematiko financiranja predvsem na predvideno financiranje preostalega dela verige elektrarn, HE Brežice in HE Mokrice, saj ni gotovo, če je to dovolj stabilen in zadosten del za tako veliko in pomembno investicijo. Prav tako ni jasno, kako bo potekalo financiranje gradnje vodne lokalne infrastrukture v obdobju 2013–2016, če vir ne bo zadosten ali ga mogoče v letu 2013 sploh še ne bo. Da je Sklad za podnebne spremembe namenski sklad, ustanovljen za namensko financiranje ukrepov za blaženje in prilagajanje posledicam podnebnih sprememb. Vlada Republike Slovenije tako predlagani zakon podpira, obenem pa seveda opozarja predvsem na vprašanje finančne izvedljivosti tako pomembnega projekta, kot je dokončanje izgradnje verige hidroelektrarn na spodnji Savi. Sklad za podnebne spremembe je namenski sklad, ustanovljen za namen sofinanciranja ukrepov za blaženje in prilagajanje posledicam podnebnih sprememb. Direktiva 2009/29/ES izrecno določa, da je treba vsaj 50 % prihodkov od prodaje pravic do emisije toplogrednih plinov uporabiti za namene, ki jih ta direktiva tudi predpisuje. Države članice morajo o uporabi sredstev vsako leto obveščati Evropsko komisijo in menim, da bo to zelo zanimiv izziv za bodočo vlado. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Dr. Pavel Gantar bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V Poslanski skupini Zares podpiramo ta predlog zakona, s katerim bo Sklad za podnebne spremembe, ko bo seveda ustanovljen oziroma ko bo funkcionalen, prevzel delno financiranje izgradnje infrastrukture, predvsem vodne infrastrukture, za gradnjo hidroelektrarn na spodnji Savi. Sami ocenjujemo, da je Sklad za podnebne spremembe bistveno bolj primerna institucija za financiranje tega dela vodne infrastrukture kot seveda vodni sklad. Ocenjujemo tudi, da so pravice iz prodaje kuponov za emisijo CO2 pravzaprav namenjene prav temu, da se z ukrepi zmanjšuje emisije CO2 in proizvodnja iz obnovljivih virov energije, predvsem iz vodnega vira energije, prispeva k temu, da se te emisije zmanjšujejo oziroma da se ne povečujejo. S tega vidika načelno nimamo nobenih težav, kar smo povedali tudi na odboru, in bomo ta zakon podprli. V Poslanski skupini Zares nasploh aktivno podpiramo gradnjo hidroelektrarn, ne samo na spodnji Savi, temveč tudi pričakujemo, želimo, ter storimo, kar lahko, da bo temu sledila tudi hitra gradnja elektrarn na srednji Savi, upamo, da z manj zapleti, manj zavlačevanji in tudi manj, lahko bi rekli, raznih izsiljevanj, pogojevanj in tako naprej. Sava bi lahko postala bistveno bolj pomembna energetska reka, kot je danes. Teče skozi osrednjo Slovenijo, pridno jo polnijo vodotoki iz osrednje Slovenije in ima ravno zaradi teh vodotokov pretežno hudourniški značaj, kar pomeni, da gladina reke zelo niha, od nizke pretočnosti v sušnih obdobjih do visokih, tako rekoč hipnih pretokov v vodnatih obdobjih ali dnevih. Prav zato je tudi izgradnja hidroelektrarn s sistemom zadrževanja voda izredno dobra in koristna tudi za druge ukrepe, če je seveda pravilno izvedena. Predvsem za ukrepe ohranjanja biotske raznovrstnosti, za ohranjanje ustreznih pretočnih razmer in za odpravljanje slabih lastnosti velikega gibanja v gladini vode. Upamo, da bo v tem kontekstu vendarle prišlo tudi do pametnega konsenza glede instalacije hidroelektrarne Moste in izgradnje kompenzacijskega bazena, ki bi moral biti na začetku vsega tega procesa na reki Savi. Zaustavljanje voda je pomembna naloga vodne politike in v ta kontekst dejansko spada tudi ta zadeva, torej v proces zaustavljanja voda, zadrževanja voda in s tem ohranjanja tega naravnega vira za različne rabe v prostoru. Upamo, da bo Sklad za vode pozneje lahko bolj odločno in bolj odgovorno začel opravljati tudi druge naloge na področju upravljanja in vzdrževanja ustreznih vodnih režimov na slovenskih vodotokih, žal pa tudi s tem zakonom ne bo povsem razbremenjen. Odprta sicer ostajajo nekatera vprašanja, za katere je danes mogoče že prepozno reči, da jih je treba zapirati, ker so bila zaprta že s koncesijsko pogodbo, vendar bi rekel predvsem to, da bo enkrat treba postaviti tudi jasen limit in čiste karte v odnosu med investicijo in potrebami ali pa hotenji in zahtevami lokalnih skupnosti. Mislim, da mora biti vsak projekt, ki prihaja v takšno okolje in povzroča spremembe, odgovoren za te spremembe in jih mora sanirati, ne more pa biti odprta karta za kakršnokoli investicijo v lokalnem prostoru. Ta problem smo začutili, se pojavlja, pa vendar upamo, da bodo drugi projekti s tega vidika boljši, bolj dosledni in bolj dognani. V Poslanski skupini Zares bomo predlog zakona podprli.
Hvala. Gospod Franc Bogovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Lep dober dan, spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi, spoštovani minister! Predlagani zakon o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save pomeni celovito nadgradnjo obstoječega zakona, katerega glavni namen je bil zagotoviti izgradnjo elektrarn na spodnji Savi ter izboljšati protipoplavno zaščito v Posavju. Na podlagi obstoječega zakona sta bili zgrajeni dve hidroelektrarni, Boštanj in Blanca. Trenutno je v teku gradnja hidroelektrarna Krško, dve elektrarni, Brežice in hidroelektrarna Mokrice, pa se še nista začeli graditi. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke že praktično celoten mandat opozarjamo na težave, ki se dogajajo pri gradnji praktično vseh hidroelektrarn pri nas, tako na srednji Savi in na Muri, kjer se v tem mandatu ni zgodilo skoraj ničesar, kot seveda pri elektrarnah na spodnji Savi, katerih gradnja je pred dvema letoma praktično zastala, v zadnjem letu pa intenzivno poteka. Težave nastajajo pri financiranju projektov te vrste, saj je Sklad za vode, iz katerega se delno financira infrastruktura za te projekte, zaradi porasta vse pogostejših projektov protipoplavne zaščite preobremenjen, zaradi česar projekti praktično stojijo. S predlaganim zakonom se torej zagotavlja nemoteno financiranje preostalega dela verige hidroelektrarn na spodnji Savi in sicer s sredstvi Sklada za podnebne spremembe, ki ga je vzpostavil že Zakon o varstvu okolja. Predlog zakona se tudi usklajuje z ugotovitvami Računskega sodišča glede plačevanja koncesije s strani koncesionarja in izboljšuje vzdrževanja objektov na območju koncesije. Sam kot sopredlagatelj tega zakona in poslanci Slovenske ljudske stranke, smo prepričani, da je financiranje, ki se predlaga s tem zakonom ustrezno, saj trenutno ni v pripravi projektov, ki bi se financirali iz naslova Sklada za podnebne spremembe, zato ocenjujemo, da v prihodnje ne bo prihajalo do podobnih težav glede financiranja in bo gradnja hidroelektrarn Brežice in Mokrice potekala nemoteno. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke poudarjamo, da je dokončanje projekta hidroelektrarn na spodnji Savi ključnega pomena tako za naše gospodarstvo kot za poplavno varnost celotnega Posavja. Že dolgo se zavzemamo za popolni izkoristek slovenskega hidroenergetskega potenciala, zato je treba gradnjo hidroelektrarn pospešiti in tako v naslednjih 15 letih izkoristiti celoten hidropotencial. Treba je namreč vedeti, da je praktično 90 % investicije v hidroelektrarne plod slovenskega znanja, kar je neprimerno več kot pri ostalih panogah elektrogospodarstva, kjer neposredno ali posredno podpiramo razvoj ostalih evropskih in denimo azijskih gospodarstev. Poleg tega je proizvedena energija iz hidroelektrarn obnovljiv vir energije, ki za kritje stroškov proizvodnje ne potrebuje državnih subvencij, izgradnja hidroelektrarn pa bo po našem mnenju pripomogla tudi k ustvarjanju kar 2 tisoč delovnih mest v naslednjih 15 letih, to pa je nedvomno priložnost za razvojni preboj manj razvitih območij kot so Posavje, Zasavje in Pomurje. Poslanci Slovenske ljudske stranke menimo, da je predlagani zakon dovolj dobra osnova za pospešitev gradnje hidroelektrarn na spodnji Savi, ki bo po našem mnenju postal tudi vzorčen primer ureditve, ki bo omogočal hitrejšo gradnjo hidroelektrarn na Muri in srednji Savi. Razlogov za podporo temu predlogu zakona je veliko. Treba se je namreč zavedati, da je voda eden najpomembnejših obnovljivih virov pri nas, ki ga je potrebno v popolnosti izkoristiti za proizvodnjo praktično najčistejše električne energije. Ob upoštevanju dejstva, da se z izgradnjo vzpostavi tudi poplavna zaščita pred stoletnimi vodami, je torej povsem jasno, da je dokončanje gradnje energetskih objektov ključnega pomena tako za posavsko regijo kot za celotno Slovenijo. V Slovenski ljudski stranki podpiramo Predlog zakona o pogojih za koncesije za izgradnjo energetskega potenciala Spodnje Save.
Hvala. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Še enkrat vsem lep pozdrav! Poslanci Poslanske skupine DeSUS bomo podprli Predlog zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save. Kot je razvidno že iz imena zakona, je ključen razlog za sprejetje zakona nemoteno nadaljevanje gradnje verige hidroelektrarn na spodnji Savi. V naši poslanski skupini bomo predlog podprli predvsem zato, da se razbremeni vodni sklad, ki se trenutno žal uporablja predvsem za financiranje gradnje verige hidroelektrarn na spodnji Savi, namesto da bi se sredstva usmerila na poplavno ogrožena območja v Republiki Sloveniji. Predlog namreč uvaja možnost financiranja dela infrastrukture iz Sklada za podnebne spremembe, ki bo v celoti zaživel z letom 2013. Kot je navedel predlagatelj, pa je predlog zakona poveza tudi z ugotovitvami Računskega sodišča Republike Slovenije, ki terja spremembo obstoječega zakona v povezavi z jasnejšo opredelitvijo plačevanja koncesij s strani koncesionarja. Obenem pa predlog zakona odpravlja tudi določene težave, ki se z veljavnim zakonom pojavljajo pri pridobivanju zemljišč in vzdrževanju objektov vodne infrastrukture. V Poslanski skupini DeSUS bomo, kot rečeno, predlog zakona podprli v upanju, da se bo vodni sklad dejansko razbremenil in da se bodo napovedi, da se bo v podnebni sklad nateklo toliko denarja, med 100 in 120 milijonov evrov, uresničile. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Anton Anderlič bo predstavil stališče Liberalne demokracije Slovenije.
Spoštovani! V zadnjem času je bilo veliko razprav o tem, ali Slovenija potrebuje TEŠ6, ali drugi blok jedrske elektrarne, ali vetrne elektrarne, ali male hidrocentrale ali kaj podobnega. Eden od redkih realnih potencialov v Sloveniji za pridobivanje električne energije je voda, drugi je verjetno premog in tretji je veter, ki ga na vse kriplje odrivamo nekam v prihodnost, čeprav vse okrog nas gradijo tovrstne elektrarne. Kar dolgo nazaj je, ko je bil zakon o izkoriščanju potenciala Save vložen v proceduro in je bil naš pokojni kolega Avšič prvi podpisan, potem pa gospod Janc in tako naprej, in zato je bilo povsem logično, da smo, če ne moremo po tistem zakonu izgraditi celotne verige – bilo je mišljeno, da se celotna veriga spodnje Save izgradi po tistem zakonu, čemur ni bilo tako –,prišli do točke, ko je treba nadaljevati z zakonom. Seveda je tukaj še nekaj stvari, ki so bile takrat, recimo temu, slabo zastavljene. Vodni sklad je bil eden od virov, ki je zelo pomemben. Resnici na ljubo je bilo v tistem obdobju najbolj poplavno področje Savinje in področje spodnje Save. Kasneje se je ugotovilo, da plačujejo v vodni sklad iz različnih virov in različnih koncev, torej po vsej Sloveniji, in je prav, da se sorazmerno vrača v območja. Mislim, da so bila danes ali včeraj tukaj poslanska vprašanja, kako to, da se nekateri premostitveni ukrepi na določenih drugih območjih ne financirajo, kajti država Slovenija ima toliko potenciala, kot ga ima. In prav je, da se loči, kaj je vodni sklad iz prispevka, ki ga plačujemo širom Slovenije, in kaj je tisto, kar je investicija v energetske potenciale. Če je to posledica Računskega sodišča, tudi prav, ampak na koncu gre za to, da bi Slovenija imela lastno oskrbo z električno energijo, in v tem primeru gre za to. Mi imamo potencial v spodnji Savi, treba je zagotoviti vire za to, da se ta potencial lahko izkorišča, in mi bomo zagotovo podprli predlog tega zakona, kajti tudi tistega prejšnjega smo vložili in zagovarjali recimo iz drugih ali drugačnih virov, in naše prepričanje je v osnovi, da je treba vse domače vire, tako vodne kot tudi iz fosilnih goriv, torej iz premoga, vetra in če je še kaj drugega, izkoristiti, zato ker ne bo nič, kar bomo uvozili, cenejše ali koristneje kot pa tisto, kar bomo lahko naredili doma. Zato bomo poslanci Liberalne demokracije predlog zakona podprli.
Hvala. Gospod Vili Trofenik bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Gospod podpredsednik, še zadnjič hvala za besedo. O predlaganih spremembah zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala na Spodnji Savi je treba najprej ugotoviti, da je sicer sprememba obstoječega zakona nujno potrebna in izraziti razočaranje nad dejstvom, da Vlada ni pripravila ustreznih sprememb zakona kljub ugotovitvam Računskega sodišča in številnim razpravam in opozorilom v Državnem zboru glede nesprejemljivosti porabe dela sredstev vodnega sklada za sofinanciranje investicij, povezanih z gradnjo energetskih objektov na spodnji Savi in posledično neustrezni skrbi za urejanje vodotokov ter urejanja poplavnih območij širom po Sloveniji. Predloženi zakon na nek, vendar vprašljiv način rešuje problematiko obveznosti obračunavanja in plačevanja koncesijske dajatve, na katero je opozorilo Računsko sodišče, in razbremenjuje Sklad za vode, vendar ponavlja enako napako kot obstoječi zakon, le da nadomesti Sklad za vode kot finančni vir s Skladom za podnebne razmere, ob tem pa hote ali nehote ponavlja enako napako, da obremeni polovico bodočih prihodkov omenjenega sklada izključno z enim namenom. Iz zakona je možnost spoznati enako filozofijo, kot je bila uporabljena pri obstoječem zakonu, in sicer, da program porabe Sklada za vode ni bil pripravljen in so se navidezno prosta sredstva namenila za sofinanciranje energetskih objektov na Spodnji Savi. Očitno so tudi sedaj predlagatelja motivirala navidezno prosta sredstva še ne operativnega Sklada za podnebne razmere bolj kot želja po celoviti in sprejemljivi ter usklajeni rešitvi, uporabni tudi za druge podobne energetske objekte v Sloveniji. Ni sporna participacija lokalnih skupnosti in njena višina pri koncesijski dajatvi in ni sporno financiranje nadomestne lokalne in državne infrastrukture. Vprašljivo pa je vsekakor financiranje ostale, pred gradnjo neobstoječe infrastrukture. In postavlja se vprašanje, ali v zakonu predvideno financiranje infrastrukture ne predstavlja dela dodatne koncesijske dajatve v naravi, ki jo pa plača državni proračun in ne koncesionar. Vsekakor sta sporni določbi 4. in 6. točke 5. člena, ki v nasprotju z duhom Evropske listine o lokalni samoupravi, definirata namenskost dela koncesije, ki pripada lokalnim skupnostim in posega celo v Zakonu o financiranju občin, kar je za koncesijski akt vsekakor neprimerno in neobičajno, in je pri tem uporabljen celo nedefiniran oziroma napačen pojem primarna poraba, namesto primerne porabe. Da ne bo nesporazuma. Še enkrat, ni sporna participacija lokalnih skupnosti, vendar je urejena neprimerno in ekskluzivno za območje spodnje Save, ne oziraje se na podobne energetske objekte po Sloveniji, od koder se sredstva prilivajo na območje spodnje Save dvakrat, in sicer enkrat preko nizke cene proizvedene električne energije oziroma dobička holdinga, investitorja, drugič pa preko Sklada za vode oziroma v bodoče Sklada za podnebne razmere. Pri tem se seveda postavlja vprašanje enakosti pred zakonom. Treba je vedeti, da ima nadomestilo iz naslova participacije lokalnih skupnosti pri koncesijski dajatvi dvojen pomen, in sicer enkrat odstopljen vir države lokalnih skupnosti od prihodka iz naslova izkoriščanja naravnih dobrin, ki pripadajo državi; v drugem delu pa gre za nadomestilo za degradacijo prostora, ki pa je od primera do primera različna. V drugem delu oziroma pomenu bi bilo možno razmišljati o namenskosti dela odstopljene koncesijska dajatve, vendar v generalnem zakonu, ne v koncesijskem aktu in ne z opredelitvijo "za infrastrukturne objekte". Za katere? Ali za vse generalno v lokalni skupnosti in pri tem tudi tiste, ki nimajo nobene povezave z energetskim izkoriščanjem spodnje Save? Enako je nesprejemljiva in nedomišljena določba, ki omejuje dajatve koncesionarja na 14 % prihodkov od prodaje električne energije. Katere? V elektrarni? V holdingu? Prva točka istega člena pa govori o vrednosti proizvedene energije. To sta dva različna pojma. In s tem se posega v pristojnost občin glede na obremenitev iz naslova nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, ki ga od infrastrukturnih objektov ni možno obračunavati. Možno pa ga je obračunati od drugih objektov v nasprotju s principom bodočega davka o nepremičninah, ki predvideva obdavčitev vseh nepremičnin, tudi infrastrukturnih. Predlagani zakon je eden od redkih primerov, ki v proceduri z amandmaji ni bil izboljšan, ampak v nekaterih primerih celo poslabšan, in v katerem je kljub opozorilom Zakonodajno-pravne službe prava pojmovna zmeda. Zaradi vsega navedenega zakona v predloženi obliki ni možno podpreti in bo vsak član naše poslanske skupine odločal po svoje. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Matjaž Han bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa. Spoštovani minister, spoštovani kolegice, kolegi! V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo drugačnega mnenja kot moj predhodnik in bomo seveda zakon podprli, pa ne podprli zato, ker sem jaz eden od sopodpisnikov zakona, ampak zato, ker se nam zdi, da so nekatere zadeve bistveno bolj enostavne, kot izgledajo na prvi pogled. Podpiramo ta zakon tako z vidika kratkoročnih kot tudi dolgoročnih rešitev, njegovih pozitivnih učinkov na gospodarstvo, podpiramo pa ga tudi zato, ker je ta projekt namenjen ohranjanju kvalitete življenja, ne samo Posavcev in Zasavcev, ampak vseh ljudi v Republiki Sloveniji in prinaša koristi za vso državo iz več vidikov. Zakon bo omogočil nadgradnjo prejšnjega zakona iz leta 2000, kar je rekel že gospod Anderlič, in sicer v smislu zagotavljanja nemotenega financiranja projektov, kar je bilo zdaj ključen problem, saj vemo, da so se hidroelektrarne vendarle le s težavo financirale. Ključno je tudi, da ta zakon obsega izgradnjo protipoplavnih objektov, in velja omeniti, da so prebivalci ob že zgrajenih hidroelektrarnah na spodnji Savi, to je v Vrhovem, Boštanju in Blanci, ob zadnjih poplavah niso utrpeli bistvene škode, za razliko od Krškega in Brežic, in verjamem, da bomo z izgradnjo hidroelektrarn to hudo težavo tudi rešili. Zakon ohranja oziroma še izboljšuje odnose med koncesionarjem in koncedentom, ki v skladu s koncesijo upravlja z energetsko infrastrukturo na spodnji Savi. V Poslanski skupini si želimo, da bi podoben odnos vladal tudi med koncesionarji in koncedenti na drugih območjih za energetsko infrastrukturo kot tudi potem naprej na srednji Savi. Prepričani smo, da bo zakon omogočil dokončanje izgradnje preostalih elektrarn na spodnji Savi. Verjamemo, da bo predlog prej ali slej vsaj nekoliko razbremenil Sklad za vode, da bodo sredstev iz njega deležni tudi drugi uporabniki oziroma druge občine v lokalni samoupravi širom po Sloveniji in da se bo s sredstvi lahko vzpostavilo več protipoplavne infrastrukture in storniralo vse te težave, ki so sedaj. Prepričani pa smo, da bomo s tem zakonom na nek način tudi zadovoljili Računsko sodišče. Kakor rečeno, v Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Andrej Vizjak bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani, lepo pozdravljeni še enkrat! Jaz sem kot prvopodpisani predlagatelj vesel, ko lahko sklenem predstavitve stališč poslanskih skupin ob ugotovitvi, da bo res velika večina poslanskih skupin ta predlog zakona podprla. Seveda ga bo podprla tudi poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. To pa zaradi tega, ker gre za dober zakon, ker gre za učinkovit projekt in na tem mestu bi podčrtal, da ne gre le za energetski projekt. Ta projekt je pomemben tudi v drugem smislu, v smislu protipoplavne zaščite Posavja ter življenja in premoženja Posavcev. Nedavne poplave, približno eno leto nazaj, so bile izjemno uničujoče tudi za Posavje. Takrat ste lahko, spoštovani poslanci, gledali televizijske posnetke neverjetno visokih voda v vseh posavskih občinah in tam, kjer so hidroelektrarne že zgrajene, na primer v občini Sevnica, je bila škoda zaradi teh poplav minimalna, medtem ko so narasle vode zelo prizadele zlasti občino Kostanjevica na Krki in seveda tudi občino Brežice. Ključen namen tega projekta je rešiti tudi protipoplavno varnost v spodnjem toku reke Save, konkretno še na Krško-Brežiškem polju, kajti tukaj še ni zgrajene infrastrukture, ki bi to ponujala. Prav zaradi tega želimo zagotoviti stabilen finančni vir za nadaljevanje gradnje in ministra pozivam, da naredi vse, da popravi tisto, kar njegovo ministrstvo ni storilo. Torej, da se ob sprejemanju državnih prostorskih načrtov za obe hidroelektrarni, ki zajemata dobršen del Krško-Brežiškega polja, naredi tudi učinkovit program protipoplavne zaščite, da bodo ukrepi za to protipoplavno zaščito izvedeni skozi prvi in drugi državni prostorski načrt, torej državni prostorski načrt za hidroelektrarno Brežice in Krško, in da ne prihaja v lokalne skupnosti s predlogi, češ da bomo sedaj nekaj na pol naredili ob hidroelektrarni Brežice, potem pa bo seveda že čas, da bomo še nekaj naredili ob hidroelektrarni Mokrice. Te rešitve so nam nesprejemljive. Gre za Krško-Brežiško polje, gre za ravnino in ne znamo si predstavljati učinkovitih protipoplavnih ukrepov, če ravnino razdelimo na pol. Najprej je treba vedeti, ali bo prišlo do poglabljanja struge reke Save dolvodno od hidroelektrarne Brežice, kajti to izjemno pomembno vpliva na protipoplavno zaščito tega dela. Zato bi bil že končno čas, da bi poenotili stališča služb v okviru Ministrstva za okolje in prostor, da bi s temi programi in rešitvami, tudi kar se tiče državnega prostorskega načrta, prišli čim prej do konca in da bomo dejansko lahko začeli graditi. Zelo pomemben učinek tega projekta je tudi v kmetijskem smislu. Krško-Brežiško polje je rodovitno polje in soočamo se s padcem podtalnice in z pogostimi sušami, tudi letos je bila. Voda iz akumulacijskih bazenov bo lahko služila namakanju. Akumulacijski bazeni bodo zagotovili dvig podtalnice in mislim, da je to tudi dober znak za razvoj kmetovanja v temu delu Slovenije, ki je rodoviten in kjer ima kmetijstvo korenine. Zato želim povedati, da je ta projekt večstranski projekt, ne samo energetski, je tudi okoljski, je tudi poplavno varstveni, je tudi nenazadnje korak nasproti razvoju kmetijstva. In sled tega je seveda treba imeti proaktivno vlogo Ministrstva za okolje in prostor, od katerega je tudi v končni fazi največ odvisno. Minister, pričakujem, da boste seveda te probleme oziroma te naloge izpolnili, ne pa sejali tukaj skepse, da ne boste izvajali niti zakona, ki vam nalaga, da zaživi Sklad za podnebne spremembe z letom 2013. Sredstva morajo biti zagotovljena, če želite spoštovati evropske direktive, in sredstev bo dovolj za izgradnjo preostalih hidroelektrarn na spodnji Savi. Torej, srčno upam, da bo prišlo do vseh teh dovoljenj čim prej in da bo dejansko, tako kot v zakonu piše, veriga hidroelektrarn zgrajena do konca leta 2016.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LASTNINSKEM PREOBLIKOVANJU LOTERIJE SLOVENIJE PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina osemnajstih poslank in poslancev s prvopodpisanim Francom Jurijem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagateljev, gospe Andreji Črnak Meglič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, prav lep večer! Leta 1996 je Državni zbor sprejel Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, v katerem je opredelil tudi Fundacijo za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij z najpomembnejšo funkcijo, to je skrb za pravično in racionalno delitev sredstev iz naslova iger na srečo med invalidske in humanitarne organizacije. Na žalost je praksa od leta 1997, ko so bile sprejete spremembe in dopolnitve Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, pokazala, da se ta cilj ne uresničuje v zadovoljivi meri. Spremembe, ki jih obravnavamo in sprejemamo danes, so nastajale, čeravno se nekateri posamezniki s tem ne strinjajo, v dialogu z zainteresiranimi javnostmi, z invalidi in humanitarnimi organizacijami. Podporo rešitvam so izkazale Društvo YHD, Društvo Sonček, Zveza društev Invalid, Sklad Silva ter Nacionalni forum humanitarnih organizacij, ki združuje kar 92 humanitarnih organizacij. V času parlamentarnega postopka, tudi pred obravnavo na matičnem delovnem telesu, smo poskušali pridobiti tudi konkretne predloge s strani Nacionalnega sveta invalidskih organizacij Slovenije, vendar razen ostrih besed in diskreditacij nismo dobili nobenih konstruktivnih predlogov. Ključen problem, ki se pojavlja v praksi delovanja Sveta FIHO, je konflikt interesov tako znotraj samega Sveta FIHO kot tudi med organizacijami, ki imajo pravico kandidirati za sredstva FIHO oziroma so prejemnice teh sredstev. Svet FIHO ima namreč poleg ostalih nalog tudi pristojnost določanja meril in pogojev za uporabo sredstev fundacije za posamezne namene in razporejanje sredstev med uporabnike. Na pomanjkljivosti in pasti veljavnega zakona opozarjata tako Računsko sodišče kot Komisija za preprečevanje korupcije. Izrečeni so bili mnogi predlogi, kako odpraviti zaznane nepravilnosti. Predlagatelji trdimo, da s predlaganimi rešitvami v noveli zakona zasledujemo prav ta cilj. Računsko sodišče je izdalo dve mnenji, leta 2004 in 2009, in revizijska poročila ne hvalijo situacije, ampak so bila podana s pridržkom. Največja srž kritike je bila podana na račun objektivnih meril za ocenjevanje in vrednotenje vlog, ki bi jih uporabili pri razporejanju finančnih sredstev uporabnikom. Od teh ugotovitev je minilo že dolgo časa, od zadnjega poročila kar tri leta, in šele sedaj je zagledal luč osnutek predloga metodologije, ki naj bi bila prvič preizkušena šele štiri leta po tem poročilu, to se pravi leta 2012. Protikorupcijska komisija je ugotovila nedopustno večkratno podvajanje funkcij oseb, ki delujejo v Svetu FIHO, načelno mnenje št. 137. Predsednik nadzornega sveta Loterije je hkrati predsednik Nacionalnega združenja socialnega varstva, član Sveta FIHO, predsednik Komisije za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide v Državnem svetu, predsednik Invalidskega društva, državni svetnik, kar vse kaže na več medsebojno povezanih, prepletenih in odvisnih funkcij. Gre za "konkretne okoliščine, v katerih lahko zasebni interes vpliva ali ustvarja videz, da vpliva na nepristransko in objektivno opravljanje nalog", je zapisala protikorupcijska komisija. Ta komisija je poleg tega ugotovila še marsikatero nepravilnost in nedorečenost, kar kaže na tveganje, da se lahko pojavijo nekatera koruptivna in druga protipravna dejanja. Najbolj vprašljivo in sporno pa je prav to, da nekdo istočasno odloča o razdelitvi sredstev in je tudi njihov uporabnik. Zato je tudi komisija v skladu s 47. členom Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije odločila, da mora FIHO izdelati načrt integritete in oceniti korupcijska tveganja. Zavedajoč se vseh navedenih dejstev s spremembami Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije predlagatelji v prvi vrsti spreminjamo sestavo Sveta FIHO, saj dosedanji način imenovanja v Svet FIHO omogoča konflikt interesov. Število članic in članov Sveta se zmanjšuje, humanitarne in invalidske organizacije bodo enakopravno zastopane, z enakim upoštevanjem invalidskih organizacij pa članicam NSIOS, ki sicer res združujejo večino, onemogočamo izključevanje manjšinskih invalidskih organizacij. V 2. členu dodajamo omejitve, kdo ne more biti član Sveta Fundacije zaradi možnosti konflikta interesov. Prepričana sem, da na podlagi povedanega v dvorani ne bo veliko dvomov glede podpore predlaganim spremembam, v bodoče pa si želim, da bi zakonodajne rešitve, ki ogrožajo javni interes, Državni zbor zmogel opraviti hitreje kot v tem primeru, kajti opozarjanja na konflikt interesov, netransparentno delovanje FIHO in na možno nenamensko porabo sredstev je bilo v zadnjih letih veliko. Vabim vas, da zakon podprete. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici odbora mag. Majdi Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavkama, poslanke in poslanci! Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je na 34. seji 5. oktobra 2011 obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, ki ga je v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Francom Jurijem. Po sklepu Kolegija predsednika Državnega zbora, sprejetega na 113. seji, ga je obravnaval po skrajšanem postopku. Zakonodajno-pravna služba je dala pripombe k 1., 2. in 3. členu. Mnenje Vlade Republike Slovenije z dne 29. septembra, v katerem Vlada predlog zakona podpira, je na seji odbora predstavila državna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve dr. Anja Kopač Mrak. Komisija za kulturo, znanost, šolstvo in šport in Komisija za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide Državnega sveta v svojem mnenju predloga zakona nista podprli. Ustno je mnenje na seji odbora predstavil Boris Šuštaršič. Odbor je dobil gradivo za sejo, pregled imate v zapisu poročila in ne bom vsega brala. Amandmaje so v skladu s poslovnikom vložili skupina poslancev s prvopodpisanim Francom Jurijem k 1., 2., 3., in 4. členu in Poslanska skupina SDS k 2. in 4. členu. Predstavnik predlagateljev Franco Juri je uvodoma podal dopolnilno obrazložitev k predlogu zakona. Povedal je, da bodo s predlaganimi spremembami struktura in medsebojna razmerja v Svetu FIHO bolj uravnoteženi in enakopravnejši, kar bo omogočalo njegovo skladnejše in uspešnejše delovanje. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da so bile njihove pripombe upoštevane v vloženih amandmajih skupine poslancev s prvopodpisanim Francom Jurijem, opozorila pa je na njihovo pripombo k 6. alineji 2. člena, češ da je nejasna, ker ni razvidno, ali gre le za pogodbe o delu ali morda tudi za avtorske pogodbe. Ob koncu je še omenila, da je dvomesečni rok za uveljavitev sprememb sestave Sveta FIHO, na kar je v svojem mnenju opozorila tudi Vlada. V okviru razprave o posameznik členih so člani in članice odbora ter drugi vabljeni največ pozornosti namenili 1. in 2. členu predloga zakona, ki določata sestavo Sveta FIHO in k njima vloženim amandmajev. V dolgi in na trenutke tudi polemični razpravi, v katero so se po vrsti vključevali številni vabljeni pa tudi poslanke in poslanci, ni bilo mogoče zbližati dvoje nasprotujočih si stališč. Ena skupina je predlog zakona odločno zagovarjala, druga skupina je predlogu zakona nasprotovala. Po končani razpravi o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih je odbor sprejel amandmaje skupine poslancev s prvopodpisanim Francom Jurijem k 2., 3. in 4. členu, ni pa sprejel amandmaja skupine poslancev s prvopodpisanim Francom Jurijem k 1. členu. Naj opozorim,da je to podpis vodje poslanske skupine, ne pa v imenu predlagateljev, ampak se osebi prekrivata. Brezpredmetna pa sta postala amandmaja Poslanske skupine SDS k 2. in 4. členu. Odbor je na podlagi 8. odstavka 131. člena Poslovnika oblikoval in sprejel amandma k 1. členu. Po sklenjeni razpravi o členih zakon in o amandmajih je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora odbor glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi 1. odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala. Za uvodno obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, dr. Anji Kopač Mrak. Se odpovedujete. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Janez Ribič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Spoštovani poslanke in poslanci! Verjetno je ta zakon prvi najkrajši zakon po nesrečno padlem arhivskem zakonu, o katerem je bilo že pred obravnavo v Državnemu zboru prelitega neverjetno veliko črnila in predstavljenih nešteto nasprotujočih si dejstev, ki nam poslancem nedvomno niso olajšale odločitve. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo bili ves čas zadržani do predlaganega zakonskega predloga, želeli smo namreč dobiti popolno sliko o delovanju Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij – FIHO ter odgovornih na Nacionalnem svetu invalidskih organizacij Slovenije. Kot že rečeno, predstavljeno je bilo nešteto dejstev, ki so bodisi podpirale predlagani zakon bodisi so mu jasno nasprotovale, avtorji dopisov pa pogostokrat niso zbirali sredstev in besed za izražanje svoje nepodpore predlagani novi noveli zakona. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se ne moremo strinjati z načinom priprave zakona, ki je zaobšel Konvencijo o pravicah invalidov ter Zakon o invalidskih organizacijah, ki dajeta invalidom pravico pri pripravi zakonodaje s področja, ki zadeva in bistveno posega v medsebojna razmerja med invalidskimi organizacijami. Vendar pa ta argument, ki je bil praktično edini prepoznavnejši argument Nacionalnega sveta invalidskih organizacij, po našem mnenju ne more biti edini razlog za nasprotovanje temu zakonu. Važna je namreč vsebina, pomembni pa so seveda razlogi, ki so pripeljali do stanja, kakršno je sedaj. Najmanj sporno, če ne že celo kaznivo, je namreč delovanje Sveta FIHO pri dodeljevanju sredstev posameznim invalidskim organizacijam, v katerih kot vodilni predstavniki sedijo isti ljudje, ki hkrati sedijo v Svetu FIHO in odločajo o dodelitvi sredstev. Nedvomno je jasno, da so se pri delitvi 20 milijonov evrov vrednega kolača, s katerim vsako leto razpolaga Svet FIHO, v preteklih letih dogajale nepravilnosti, ki niso v skladu z načeli transparentnosti, demokratičnosti, prepovedi konflikta interesov in nediskriminacije, ki bi morala delovati v prid vseh invalidskih in humanitarnih organizacij v Sloveniji. Ključni dokumentom, ki nas je v Poslanski skupini Slovesne ljudske stranke dokončno prepričal v večinsko podporo temu zakonskemu predlogu, je bila Ocena korupcijske izpostavljenosti FIHO, ki jo je pripravila Komisija za preprečevanje korupcije, v kateri popolnoma objektivno pojasni ter opozori na izpostavljenost tveganja za korupcijo, naslanja pa se tako na opozorila Računskega sodišča kot tudi sodbe Upravnega sodišča. Poslanci Slovenske ljudske stranke torej večinsko soglašamo s spremembami, ki jih opredeljuje predlagana novela Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije in gredo v smeri bolj uravnotežene zastopanosti vseh invalidskih in humanitarnih organizacij v Svetu FIHO, ne samo članic Nacionalnega sveta. Spremembe gredo tudi v smeri zmanjševanja števila članov sveta, kar bo po našem mnenju tudi izboljšalo njegovo operativnost. Prav tako ocenjujemo, da bodo določbe o natančnejši določitvi pogojev za imenovanje v Svet FIHO pripomogle k večji transparentnosti delovanja in zmanjšanju možnosti konflikta interesov, kar bo posredno pripomoglo k izboljšanju delitve javnih sredstev, s katerimi razpolaga financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij. Poslanci Slovenske ljudske stranke torej ocenjujemo, da so predlagane spremembe dobrodošle in pozitivne, zato predlaganemu zakonu večinsko ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala. Gospod Miran Györek bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Še enkrat lep pozdrav vsem! S predlagano novelo Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije se je največ prahu dvignilo zaradi predlaganih sprememb 1. in 2. člena aktualnega zakonatorej členov, ki določajo sestavo Sveta FIHO in s katerimi bi se končno uredilo oziroma rešilo vprašanje konflikta interesov znotraj Sveta FIHO in s tem povezanim sprejemanjem in koriščenjem sredstev za organizacije, ki so upravičene do teh sredstev. Žal si glede predlaganih sprememb pri razporejanju sredstev fundacije niso enotni niti v invalidskih organizacijah. Kot je znano, najbolj nasprotujejo spremembam v Nacionalnem svetu invalidskih organizacij Slovenije, kjer trdijo, da je zakon pripravljen nestrokovno ter da naj ne bi zastopal interesov invalidov in naj bi omogočal vmešavanje politike. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da so takšne pavšalne ocene, očitki neupravičeni, in popolnoma razumemo nekateri, ki nasprotujejo spremembam, saj bo z njimi prišlo do boljšega nadzora nad namensko porabo sredstev pri invalidskih organizacijah in do povečanja transparentnosti in odgovornosti uporabnikov sredstev. V SNS smo se temeljito seznanili z nekaterimi dejstvi, ki dejansko kažejo na netransparentnost procesov poslovanja, upravljanja, odločanja in nadzora delitve javnih finančnih sredstev, kar so že večkrat ugotovili pristojni državni organi, in gre tako sklepati tudi iz poročil interesa nadzora. Strinjamo se, da je treba vzpostaviti uravnoteženo zastopanost invalidskih in humanitarnih organizacij in omogočiti tudi sodelovanje manjšim organizacijam, ki niso vključene v nacionalnem svetu in so tako na nek način tudi diskriminirane. Zanimivo je, da se čutijo zaradi napovedanih sprememb najbolj prizadeti prav funkcionarji Nacionalnega sveta, ki jih zanima samo in predvsem razdeljevanje denarja. In to ne malega denarja. Zavedajmo se, da gre za 20 in še več milijonov evrov. Nekateri funkcionarji, ki doslej držijo roke nad temi sredstvi, se ne zavedajo načela, da FIHO praviloma ne bi smel ustvarjati presežka prihodkov nad odhodki. Če pa je že tako, pa ne gre kar počez trošiti po željah in odločitvah peščice funkcionarjev, temveč je treba sredstva porabiti strogo samo za z zakonom predpisane namene ali pa jih prenesti v uporabo v naslednjem koledarskem letu. Res je, da samo predlagane spremembe ne bodo dokončno rešile vseh odprtih vprašanj glede odprave nasprotja interesov ali zagotovile idealno enakopravno in pošteno ter namensko delitev in porabo omenjenih sredstev. Bodo pa vsaj nekoliko zavrle vse preveč očitno plenjenje invalidskega denarja in bodo omogočile mehanizme in varovalke zoper mešetarjenje s sredstvi ter zagotovile pravičnejšo delitev denarja med vsemi invalidskimi in humanitarnimi organizacijami. Nenazadnje je ponavljajoče se nepravilnosti v preteklosti ugotovilo tudi Računsko sodišče in pa nekajkrat tudi Komisija za preprečevanje korupcije. Le-ta je ugotovila nasprotje interesov glede situacije, v kateri je predsednik nadzornega sveta državne loterije hkrati predsednik Nacionalnega združenja socialnega varstva, član sveta Fundacije invalidskih in humanitarnih organizacij, predsednik Komisije za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide v Državnem svetu, predsednik Invalidskega društva ter državni svetnik pa še direktor podjetja Birografika BORI in tako naprej. Kaj več lahko nakazuje na konflikt interesov? Zaradi tega in pa še nekaterih drugih dejstev, ki so nas prepričala, podpiramo predlagane spremembe predmetnega zakona. Hvala.
Hvala. Gospod Milan Gumzar bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Predlagane spremembe Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije naj bi s spremembo strukture sveta in medsebojnih razmerij med deležniki, ki so zastopani v svetu, omogočale skladnejšo in bolj uspešnejše delovanje fundacije. Predstavniki invalidskih in humanitarnih organizacij kot tudi Vlada Republike Slovenije morajo pri svojem delu v FIHO zasledovati javni interes ter interese vseh uporabnikov, in ne samo organizacij, ki so zastopane v svetu. Predlagana sprememba, zmanjšanje števila članov sveta FIHO s 30 na 23, bo tudi prispevala k manjšanju operativnih stroškov fundacije. Sprejetje sprememb in dopolnitev pravil fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij omogoča fundaciji, da lahko sredstva iz presežkov prihodkov nad odhodki uporabi tudi za druge namene. Ker so sredstva fundacije namenska, se nam zdi smiselno, da fundacije ne smejo ustvarjati presežka prihodkov nad odhodki iz naslova sredstev za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij oziroma športnih organizacij v skladu s Pravilnikom o meritvah in pogojih za uporabo sredstev fundacije. Sredstva iz presežka prihodkov nad odhodki naj se nameni zgolj za povečanje premoženja fundacije ali za financiranje programa in storitev invalidskih in humanitarnih oziroma športnih organizacij iz prejšnjega odstavka v naslednjem koledarskem letu. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da so predlagane spremembe ustrezne in bodo glede na razpravo na matičnem odboru tudi v širši javnosti doprinesle k bolj transparentnem in boljšem delovanju FIHO. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo zakon podprli, ampak ne večinsko.
Hvala. Dr. Andreja Črnak Meglič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Še enkrat lep pozdrav. FIHO je ključna institucija za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v naši državi. Država ji je z Zakonom o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije namenila del sredstev zbranih z loterijo, zato da bi razporejala sredstva na uporabnike, vendar pa ta sredstva s tem ne bodo izgubila javni značaj. FIHO tako razpolaga kar z 20 milijoni evrov letno, zato je pomembno, da se sredstva delijo na transparenten in sorazmeren način. Poslanska skupina Socialnih demokratov podpira prizadevanje predlagateljev novele zakona, katerega glavni namen je izboljšanje varovanja javnega interesa ter interesa invalidskih in humanitarnih organizacij na transparenten, zakonit in nediskriminatoren način. Pri tem je treba poudariti, da predlogi rešitev, ki jih vsebuje novela, sledijo ugotovitvam institucij države, ki bdijo nad zakonitostjo njenega dela, zlasti Računskega sodišča in Komisije za preprečevanje korupcije. Obe instituciji kot tudi upravno sodišče so že večkrat opozorili na napake v delovanju FIHO. In nenazadnje. Predlagane spremembe sledijo javno izraženim prizadevanjem humanitarnih in tudi invalidskih organizacij, da se znotraj Sveta FIHO, ki je najvišji organ fundacije, vzpostavi številčna uravnoteženost zastopstva predstavnikov invalidskih in humanitarnih organizacij. Ponovno bi rada zanikala odsotnost posvetovanja s predstavniki Nacionalnega sveta invalidskih organizacij. V samem postopku smo se z njimi pogovarjali, vendar pa z njimi ni bil možen nikakršen dialog, kajti imperij "deli in vladaj" se pač ne pusti ogrožati. Konkretneje, cilji sprememb in dopolnitev zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije se nanašajo na spremembe Sveta FIHO, s katerim bi številčno uravnotežili razmerje med predstavniki invalidskih in humanitarnih organizacij. Struktura in število uporabnikov in število posameznih vrst organizacij se je namreč od ustanovitve fundacije leta 1998 do danes temeljito spremenila. V letu 1998 je delovalo 14 reprezentativnih invalidskih in 27 humanitarnih organizacij, v letu 2011 pa se je število invalidskih organizacij podvojilo, število humanitarnih organizacij pa več kot potrojilo. Predlog novele prinaša tudi zmanjšanje članov Sveta FIHO s 30 na 23, s čimer bi svet postal bolj operativen. Predvideva tudi, da invalidske organizacije v svetu ne bodo imele več absolutne večine, ampak enako 10 člansko zastopstvo. Struktura Sveta FIHO bo tako po novem v večji meri upoštevala realno razmerje med posameznimi vrstami organizacij. Nadaljnja sprememba v strukturi FIHO, ki jo prinaša novela, pa je zastopstvo invalidskih organizacij, sestavljeno na način, da Državni zbor pri imenovanju članov invalidskih organizacij upošteva razmerje med Nacionalnim svetom invalidskih organizacij in v njega včlanjenimi invalidskimi organizacijami, kakor na drugi strani tudi tistimi organizacijami, ki se vanj ne vključujejo. Druga sprememba, ki jo prinaša novela, je preprečevanje konflikta interesov v Svetu FIHO, in sicer tako, da novela zakona prinaša določbo zapisano v 2. členu, na podlagi katere se opredeli, kdo ne more biti v svetu fundacije. Takšna ureditev bo preprečila morebitna nasprotja interesov oziroma situacije, da odgovorna oseba, invalidske ali humanitarne organizacije kot vlagatelj na razpisu fundacije odloča o razdeljevanju sredstev. Tretja sprememba pa se nanaša na bolj transparentno uporabo sredstev, praviloma naj fundacija ne bi ustvarjala presežkov, če bo do tega prišlo, pa bi morali finance porabiti z zakonom predpisane namene v naslednjem koledarskem letu, glede na to, da so sredstva FIHO strogo namenska. Razprava, ki je potekala v odboru je pokazala, da so mnenje v noveli zakona deljena, vendar Socialni demokrati ocenjujemo, da je ključnega pomena, da so podporo noveli izrazile Vlada, Komisija za preprečevanje korupcije ter predstavniki humanitarnih in tudi nekaterih invalidskih organizacij. V okviru obravnave odboru smo sprejeli nekatere amandmaje, s katerimi smo bistveno izboljšali samo vsebino zakona. Socialni demokrati menimo, da bo novela Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije omogočila bolj uravnoteženo in transparentno financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij z namenom uresničevanja javnega interesa, zato jo bomo tudi podprli. Hvala.
Hvala. Mag. Štefan Tisel bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Vsem lep pozdrav. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana državna sekretarka s sodelavkama, poslanke in poslanci! Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije je bil že večkrat spreminjan, največkrat ravno v delu, ki določa sestavo sveta Fundacije za šport in Fundacije za invalidske in humanitarne organizacije. Poslanke in poslanci smo bili večkrat pred odločitvami povezanimi z enakomerno oziroma pravično zastopanostjo, v primeru FIHO torej invalidskih in humanitarnih organizacij, ali je med njimi pravo razmerje v številu članov in ali je razmerje razdelitve sredstev pravično. Pred nami je novela zakona, ki prinaša spremembe v številu in razmerju med člani sveta, ki prihajajo iz vrst invalidskih in humanitarnih organizacij. Tisto, kar je vredno podpreti, je zmanjšanje števila članov, kar pomeni racionalizacijo in jo v Slovenski demokratski stranki podpiramo. Glede na to, da sta bili obe fundaciji večkrat pod drobnogledom Računskega sodišča, protikorupcijske komisije in drugih organov, pa so dobrodošla določila, ki naj bi preprečila konflikt interesov. V Slovenski demokratski smo predlagali amandma, ki bi omejitve iz invalidskih in humanitarnih organizacij razširil tudi na področje športne organizacije, saj smo bili tudi s strani športnih organizacij obveščeni o nepravilnostih. Še več, vlada v odhajanju nam za direktorja Fundacije za šport ponuja človeka, ki je to funkcijo že opravljal in to slabo, saj so bile dokazane nepravilnosti. Naš amandma, da bi možnosti zlorab omejili, ni bil sprejet. Prejeli smo več dopisov, med drugim od Nacionalnega sveta invalidskih organizacij ter varuhinje človekovih pravic, ki opozarjata, da je bil zakon sprejet brez usklajevanja z invalidskimi organizacijami, kar bi bila slaba popotnica. Slišali smo, da ni bilo tako. Zaradi navedenega v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke nimamo enotnega stališča in bomo glasovali po svoji vesti, se pravi ne bomo nasprotovali spremembi zakona. Hvala.
Hvala. Gospod Franci Kek bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares podpiramo predlagane spremembe Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, ker je žal praksa do danes pokazala, da veljavni zakon dovoljuje in omogoča nepravično delitev sredstev, konflikt interesov, tudi koruptivna dejanja, javni interes pa je pozabljen. Problem, na katerega že vrsto let mnogi opozarjajo, je predvsem konflikt interesov znotraj Sveta FIHO kot tudi med organizacijami, ki imajo pravico kandidirati za sredstva FIHO oziroma so prejemnice teh sredstev. Zato je ključnega pomena, da z novelo zakona spremenimo sestavo Sveta FIHO in uravnotežimo predstavnike humanitarnih organizacij in invalidskih organizacij. Zelo so dobrodošle tudi spremembe, ki gredo v smeri omogočanja sodelovanja tudi tistim, ki možnosti niso imeli ali so jo imeli v zmanjšani meri oziroma za katere je bilo ugotovljeno, da so bili na določen način diskriminirani. Ustrezno in smiselno se nam zdi tudi določilo, s katerim določamo, kdo ne more biti član sveta fundacije ravno zaradi možnosti konflikta interesov, kot edino primerno rešitev pa vidimo tudi to, da se sredstva iz presežka prihodkov nad odhodki lahko namenijo zgolj za povečanje premoženja fundacije ali za financiranje programov in storitev invalidskih in humanitarnih organizacij. Kot so že mnogi pred menoj omenili, na pomanjkljivosti veljavnega zakona opozarjata tako Računsko sodišče kot Komisija za preprečevanje korupcije pa tudi odločbe Vrhovnega sodišča kažejo na težave pri transparentnosti postopka razdeljevanja sredstev. Naj za zaključek citiram izjavo Gorana Klemenčiča, predsednika Komisije za preprečevanje korupcije na seji Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino ob obravnavi tega zakona. "To je edinstven primer katerekoli ustanove javnega prava, ki še omogoča tovrsten izraziti konflikt interesov. FIHO je subjekt javnega prava in razpolaga z javnimi sredstvi, s približno 20 milijoni javnih sredstev letno." V Poslanski skupini Zares bomo predlagane rešitve zakona podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bom v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAPOSLITVENI REHABILITACIJI IN ZAPOSLOVANJU INVALIDOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade dr. Anji Kopač Mrak, državni sekretarki.
Doberdan in hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, poslanke in poslanci! Državni zbor je na 30. seji 12. julija 2011 opravil drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov. V okviru te razprave je bil tudi podprt amandma k 36. členu zakona. Dejstvo je, da se s tem zakonom naš pravni red vpeljuje uredba, ki velja od leta 2008 oziroma od konca avgusta in je nujna zato, da zagotovimo legalizacijo državnih pomoči, ki so namenjene invalidskim podjetjem. Na žalost dolga pot usklajevanja tega zakona, prvi poskusi so se začeli že pred letom 2008, danes smo leta 2011, invalidska podjetja so bila v vsem tem obdobju seznanjena z dejstvom, da bo treba opraviti spremembe na tem področju, vso to odmikanje, zamikanje s predlogi amandmaja niso sprejemljivi predvsem zaradi tega, ker s tem na žalost jasno govorimo Evropski komisiji in Bruslju, da danes ne spoštujemo uredbe, ki bi jo morali in da tega ne nameravamo storiti še eno leto, kar je z vidika legalizacije teh državnih pomoči, ki so namenjene invalidskim podjetjem, ki morajo dobiti tudi potrjeno s strani Bruslja shemo državnih pomoči, zelo sporno. Zato vas pozivam, da danes oziroma ko boste glasovali ne podprete predlaganega amandmaja. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala za besedo. Tudi tokrat lep pozdrav vsem v dvorani, tudi predstavnikom Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in invalide! Kot smo v Poslanski skupini DeSUS napovedali že na drugi obravnavi zakona, bomo poslanci glasovali za sprejetje zakona. Zakon namreč prinaša tiste potrebne spremembe, ki jih narekuje neizogibna nujnost usklajevanja z evropsko zakonodajo. Veljavni zakon se v nekaterih določbah spreminja, tudi z namenom povečati učinkovitost zakona, preprečevati kršitve zakona, olajšati uporabo in pa nastavitev postopka za uporabnike. Poleg tega pa novela prinaša vrsto novosti, ki so oblikovane tako, da bodo nameni in cilj, ki jih Zakon o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov postavlja, doseženi in realizirani v polnem obsegu, in sicer v korist invalidov. Seveda je treba poudariti, da prenova zakona prinaša veliko pozitivnih sprememb za invalide. Poveča se sofinanciranje plač za invalide, povečuje se denarni prejemek zaposlenih oseb, ki so vključene v zaposlitveno rehabilitacijo iz dosedanjih 30 na 40 % minimalne plače, invalidska podjetja in zaposlitveni centri bodo morali več kot doslej nameniti iz dobička za namene povečanja osnovnega kapitala zakonskih rezerv ali ga porabiti za enak namen, kot so predvidena finančna sredstva državnih pomoči iz naslova oprostitev in olajšav, del dobička pa bodo invalidska podjetja lahko izplačevala delavcem. Zaščiteno delovno mesto bo lahko nudilo tudi invalidsko podjetje. Pozdravljamo tudi novost v zakonu, ki delavcu invalidu, ki dela krajši delovni čas, delodajalec izplača odpravnino po osnovi, ki je preračunana na osnovi polnega delovnega časa, saj je ekonomski položaj invalida iz naslova plače slabši že glede na višino plače neinvalidnega delavca. Strinjajmo se, da je prav, da se vsaj v tem delu izenači s svojim sodelavcem, ko nastopi situacija prenehanja delovnega razmerja. Novela zaradi uskladitve z evropsko zakonodajo zahteva od invalidskih podjetij, da dosežejo večji odstotek zaposlenosti invalidov, torej 50 %, če želijo uveljaviti iz naslova državnih pomoči oprostitev plačila prispevka za vse zaposlene. Invalidska podjetja se bojijo, da ne bodo mogla zadostiti novim pogojem, kar pomeni izgubo teh sredstev oziroma po njihovi oceni morebiti tudi odpuščanja, zato so predlagala prehodno obdobje enega leta, v katerem naj bi se državne pomoči zaščitene zaposlitve lahko pridobivale kot doslej. Seveda v Poslanski skupini DeSUS nikakor ne želimo, da bi se kakorkoli prizadelo poslovanje invalidskih podjetij, še zlasti pa ne želimo, da bi bili kakorkoli prizadeti invalidi sami. Vemo pa naslednje. Dotična uredba, ki ureja državne pomoči, velja že od leta 2008. Dejansko od takrat, ker zamujamo z njeno implementacijo v naši pravni red, kršimo evropsko zakonodajo. V naši poslanski skupini se zavedamo posledic kršitev, zato ne moremo podpreti predloga amandmaja k 36. členu. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Sara Viler bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Novela zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanja invalidov je potrebna zaradi uskladitve z zakonodajo Evropske unije, poleg tega pa se dopolnjuje tudi nekatere druge določbe, za katere se je tekom njihove uporabe in z evalviranjem pokazalo, da so potrebne manjše spremembe in dopolnitve. To bo pripomoglo k veji učinkovitosti zakona, njihove lažji uporabi in prav tako k poenostavljenemu postopku za uporabnike. Ključne spremembe v predlaganem zakonu so opredelitev kontrole nad porabo odstopljenih prispevkov za uvedbo obvezne revizije, porabo odstopnih prispevkov, razširitev razlogov za odvzem statusa invalidskega podjetja oziroma zaposlitvenega centra, natančnejše ureditve v postopku pri uveljavljanju finančnih spodbud delodajalcev. Te postopke že sedaj ureja Uredba o določitvi kvote za zaposlovanje invalidov, vendar se bo to sedaj uredilo z zakonsko materijo in obveznim strokovnim izobraževanjem za strokovne delavce, ki izvajajo storitve zaposlitvene rehabilitacije, člane rehabilitacijskih komisij in strokovne delavce v invalidskih podjetjih in zaposlitvenih centrih ter s tem dvignilo strokovni nivo njihovega dela. Predlog novele prinaša tudi spremembe pri drugih finančnih spodbudah, to je pri financiranju prilagoditve delovnega mesta in sredstev za delo ter pri podpornem zaposlovanju najtežjih invalidov. Dviguje tudi višino denarnih prejemkov za čas trajanja zaposlitvene rehabilitacije z dosedanjih 30 % na 40 % minimalne plače z namenom spodbujanja vključevanja brezposelnih invalidov v te storitve. V letu 2009 je bila sprejeta nova mreža izvajalcev zaposlitvene rehabilitacije za obdobje od 2010 do 2013, ki predvideva letno tisoč 700 oseb, ki bodo vključene v storitve zaposlitvene rehabilitacije in ki jih bo v storitve napotil Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje. Po podatkih Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje je bilo v obdobju od marca do oktobra 2010 do denarnih prejemkov iz naslova zaposlitvene rehabilitacije upravičenih v povprečju 247 invalidov mesečno. Nekatere predlagane določbe v zakonu bi lahko radikalno posegle v sedanji položaj invalidskih podjetij in njihovih zaposlenih. Zaostruje se nadzor nad izvajanjem kvotnega sistema zaposlovanja invalidov nad invalidskimi podjetji in zaposlitvenimi centri. V Slovenski nacionalni stranki pozdravljamo kompromisno rešitev, da delodajalec, ki ne izpolnjuje kvote z zaposlenimi invalidi in ima sklenjeno pogodbo o poslovnem sodelovanju z invalidskim podjetjem ali zaposlitvenim centrom, lahko zniža obveznosti plačila prispevka za spodbujanje zaposlovanja invalidov z realizirano nadomestno izpolnitvijo kvote. Predlog zakona omogoča tudi sankcioniranje kršiteljev v bistveno večjem obsegu kot doslej. Delodajalec kot zavezanec h kvoti, ki ne izpolnjuje kvote, mora do vključno zadnjega dne v mesecu za pretekli mesec plačati v sklad prispevkov za spodbujanje zaposlovanja invalidov v višini 70 % minimalne plače za vsakega invalida, ki ga mora zaposliti za izpolnitev predpisane kvote. Zaostren bo tudi nadzor nad pridobivanjem in porabo sredstev, ki jih prejemajo delodajalci za zaposlovanje invalidov. S predlaganimi novostmi se v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke strinjamo, zato bomo predlog zakona podprli.
Hvala. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Naše stališče se glede na stališče, ki smo ga predstavili v preteklosti, ne spreminja. Mi torej ocenjujemo, da je Republika Slovenija socialno senzibilna, da je naklonjena invalidom in tudi drugim hendikepiranim skupinam; ocenjujemo, da spodbuja tovrstne aktivnosti, ki zmanjšujejo potrebo po pasivnih ukrepih, in celo vrsto drugih dobrih plati bi lahko še našteli v zvezi z odnosom med državo, regulativo ter invalidi in drugimi hendikepiranimi, pa zdaj najbrž nima smisla vsega tega ponavljati. Da je vse to – ta pozitivna diskriminacija, ta aktivni pristop, to spodbujanje za čim večjo integracijo tudi invalidne populacije potrebno, temu pritrjujemo. Vendar opozarjamo na problem, ki se je pojavil ob tem zakonu, ki smo ga za tistimi, ki so najbolj prizadeti, ponovili že v preteklosti in ki ga kanimo danes ponoviti. Invalidi v svojih dopisih ugotavljajo, da se jim v zadnjem obdobju, tako menijo, nekoliko zmanjšujejo podpore, finančne pomoči. Najbrž imajo pri tem v mislih tudi zakon, ki je bil pravkar v obravnavi, pa tudi tega, ki ga sedaj obravnavamo. In mi smo ocenili, da je prav, da jim prisluhnemo in da z amandmajem, ki smo ga predlagali, še enkrat spodbudimo razmislek, ne da bi bili prepričani, da bo ta amandma podprt. Vendar pa menimo, da je pri tem, ko zakon odpravlja slabosti, ki so bile opažene, in uvaja ukrepe oziroma izboljšuje nekatere ukrepe, ki omogočajo boljšo socialno integracijo invalidom, morebiti hitenje v zvezi z implementacijo tega zakona oziroma uredbe iz leta 2008 sedaj, ko že toliko let zamujamo, nekolikanj preveč rigorozno. Naj samo spomnim na razpravo, ki je danes tekla v zvezi z medijskim zakonom, kjer je predstavnik Vlade tudi priznal, da je z implementacijo na tistem področju Vlada zamujala, da si je pa ves čas prizadevala, da bi ne bila sankcionirana s strani evropskih organov, in sicer si je prizadevala na ta način, da je dokazovala, da pripravlja ustrezne rešitve. Vse to bi najbrž lahko Vlada naredila tudi v tem primeru in morebiti predstavila kakšne sankcije in s kakšno gotovostjo bi nas doletele, če bi tudi mi na tem področju prolongirali zahtevo, da se kvota 50:50 uveljavi tako rekoč takoj po sprejetju tega zakona. Mi menimo, da bi bilo vredno še enkrat to premisliti. Ocenjujemo, da bi bile sankcije, če bi do njih sploh prišlo, manjše, kot pa so lahko posledice za gospodarske družbe, ki zaposlujejo invalide, če bo ta zakon v tako kratkem času implementiran. Res je, da smo sedaj že pridobili približno tri mesece od poletja, ko smo to obravnavali. Ne vemo, ali so se uspele te gospodarske družbe že kaj bolje pripraviti, vemo pa, da so zahteve kar precejšnje, da je težko zagotoviti, ne samo delovna mesta, ampak tudi tehnološko opremljenost in tudi trge, torej kupce tistih izdelkov, ki bi jih naj proizvajalo večje število zaposlenih invalidov, ali pa bi se nam zgodilo, da bi morali tiste, ki so zdravi, odpuščati in jih nadomeščati z invalidnimi osebami. Vse to bi lahko vplivalo na ekonomiko teh podjetij. In tisti, ki so najbolj zainteresirani, da povedo svoje stališče o tem, so ocenjevali, da se na ta način ogrožajo delovna mesta oziroma da se ogrožajo celo posamične gospodarske družbe. To, da imamo pomisleke v zvezi s takojšnjo implementacijo novih kvot, ne pomeni, da bi sedaj svojo podporo v Poslanski skupini nepovezanih poslancev odtegnili tistim dobrim ukrepom, ki jih zakon prinaša. Menimo pa, da bi lahko tudi na tem področju tako kot na nekaterih drugih področjih šli v dialog z organi Evropske unije in ne preveč ponižno zmeraj sklonili glave in na vrat na nos implementirali tisto, česar sedaj v treh letih nismo uspeli urediti.
Hvala. Dr. Andreja Črnak Meglič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani kolegice in kolegi, gospa državna sekretarka s sodelavkama, lep pozdrav ponovno! V poteku obravnave Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov v Državnem zboru smo tako poslanke in poslanci kot tudi pripravljavci zakona iz Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve ugotavljali, da obstaja več razlogov za sprejetje tega zakona. V svojih stališčih so praktično vse poslanske skupine poudarile, da je poglavitni razlog za spremembe in dopolnitve zakona uskladitev s predpisi Evropske unije, natančneje z uredbo, ki predpisuje dovoljene državne pomoči, ki so jih deležni delodajalci zaradi zaposlovanja invalidov in za namene, za katere se te pomoči lahko uporabljajo. V razpravi so bile izpostavljene tudi druge spremembe dopolnitve zakona, ki pa bodo omogočile boljšo izvedljivost in učinkovitost zakona ter nekatere rešitve, ki bodo prispevali k večji zaposljivosti invalidov. Ključna dilema, s katero smo soočeni danes, kar je vidno tudi že iz dosedanjih razprav, je, v kolikšni meri bomo prepoznali naš skupen interes, to je, da bomo podprli zakon, ki slovenski pravni red usklajuje s pravnim redom Evropske unije. Treba je poudariti, da so bile specifike pri delovanju slovenskih invalidskih podjetij takšne, da bi jih naša država imela možnost predstaviti že v času oblikovanja oziroma sprejemanja uredbe. Takrat smo imeli možnost, da bi vplivali na delovanje vsebine določbe, ki seveda najbolj posega v poslovanje invalidskih podjetij, to je 42. člen. Skratka, čas za to je bil zamujen že v letih 2007 oziroma 2008. Socialni demokrati se zavedamo, da izvajanje Uredbe o splošnih skupinskih izjemah na področju državnih pomoči prinaša nekatere omejitve, ki bodo vplivale na poslovanje podjetij, vendar pa smo poudarili že v prejšnjih razpravah, da ta uredba velja že od leta 2008, Vlada Republike Slovenije pa je, zavedajoč se tega do kakšnih sprememb bo prihajalo, pričela proces usklajevanja s predstavniki invalidskih podjetij že v letu 2007. Končuje se v letu 2011 in lahko samo ugotovimo, da Slovenija že precej zamuja z ustreznimi zakonskimi prilagoditvami. Zato Socialni demokrati iz načelnih razlogov ne moremo podpreti amandmaje k 35. členu predloga zakona, ki ga je vložila Poslanska skupina nepovezanih poslancev. S podporo prehodnemu obdobju bi namreč z zakonom še za eno leto podaljšali stanje neusklajenosti z delom Uredbe o splošnih skupinskih izjemah, ki določa, kateri so dodatni upravičeni stroški delodajalcev, ki zaposlujejo invalide. Treba pa je pojasniti, da Zakon o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov ne predpisuje kvote 50 % invalidov za pridobitev ali ohranitev statusa invalidskega podjetja, niti ne predpisuje, da morajo invalidska podjetja zagotavljati zaščitno zaposlitev. Pogoj doseganja 50 % kvote invalidov velja le v primeru, ko bodo invalidska podjetja z vstopnimi prispevki kupovala tudi nove prostore oziroma opremo, kot je to opredeljeno v četrti alineji 42. člena uredbe. Skratka, pogoj doseganja kvote 50 % kvote zaposlenih invalidov se nanaša na specifično situacijo. Novela zakona o zaposlitveni rehabilitaciji poleg nujnih prilagoditev za invalidska podjetja prinaša tudi vrsto dobrih rešitev, kar se v razpravah premalo poudarja. Tako bodo državne pomoči po novem namenjene za subvencioniranje plač in preostalih stroškov zaposlovanja invalidov, in sicer do 75 % stroškov plače zaposlenega invalida, stroški prilagoditve delovnih prostorov, stroškov zaposlitev osebja za čas, ki ga uporabijo za pomoč invalidov, ter stroške nakupa in prilagoditve programske in tehnološke opreme. Socialni demokrati se v svojem delovanju vseskozi zavzemamo za krepitev pravic invalidov. S tega vidika menimo, da novela Zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov na področju poslovanja invalidskih podjetij prinaša tako omejitve kot tudi nove možnosti. Menimo tudi, da je treba Zakonodajo Evropske unije v slovenskem pravnem redu izvajati dosledno, zato bomo Socialni demokrati predlog zakona v tretji obravnavi podprli. Hvala.
Hvala. Mag. Štefan Tisel bo prestavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Še enkrat lep pozdrav, spoštovani prisotni! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov ne bomo nasprotovali. Sprememba zakona je potrebna zaradi prilagoditve in uskladitve z evropsko uredbo iz leta 2008. Zakon bi moral omogočiti večjo zaposljivost invalidov, povečati njihovo socialno vključenost, zagotoviti možnosti za enakovredno udeležbo invalidov na trgu dela, s prilagajanjem ustreznih delovnih mest omogočiti ustrezno zaposlitev in tudi namenjanje več sredstev za aktivne ukrepe na področju zaposlovanja invalidov. Novela zakona pa prinaša tudi večji nadzor nad izvajanjem kvotnega sistema zaposlovanja invalidov med invalidskimi podjetji in zaposlitvenimi centri in opredeljevanje kontrole nad porabo odstopljenih prispevkov z uvedbo obvezne revizije porabe odstopljenih prispevkov. Širi tudi razloge za odvzem statusa invalidskega podjetja oziroma zaposlitvenega centra. Natančneje določa postopke pri uveljavljanju finančnih spodbud delodajalcev, predvidi obvezno strokovno izobraževanje za strokovne delavce, ki izvajajo storitve zaposlitvene rehabilitacije, in pa prinaša spremembe pri drugih finančnih spodbudah, to je pri financiranju prilagoditve delovnega mesta ter pri podpornem zaposlovanju najtežjih invalidov. Zakon predvideva dvig denarnih prejemkov za čas trajanja zaposlitvene rehabilitacije iz dosedanjih 30 % na 40 % minimalne plače z namenom spodbujanja vključevanja brezposelnih invalidov v te storitve. Kljub temu, da je bil predlog zakona usklajen s socialnimi partnerji, tudi invalidskimi organizacijami, so ostale nekatere rešitve nezaposlene, oziroma bi prizadele zaposlene invalide v obstoječih invalidskih podjetjih. Tako smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke prisluhnili predlogom Zavoda invalidskih podjetij Slovenije in v drugem branju zakona podprli amandmaje, ki so izboljšali status invalidskih podjetij in so bili večinoma sprejeti. Kajti realno stanje v invalidskih podjetjih je takšno kot v celotnem slovenskem gospodarstvu in se tudi tu kažejo negativne posledice gospodarske in finančne krize. Danes imamo na mizi ponovno amandma, ki predlaga še eno leto prehodnega obdobja za invalidska podjetja, da zadostijo pogoju 50 % zaposlenih invalidov, da lahko prejmejo državne pomoči za vse dovoljene namene. Zdaj zadostuje pogoj, da podjetja zaposlujejo 40 $ invalidov, da dobijo takšne spodbude. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo nasprotovali temu amandmaju. Kot sem že omenil, tudi predlogu omenjenega zakona ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Predlog zakona je doživel burne razprave, saj je v poslovanje invalidskih podjetij in zaposlitvenih centrov prinesel precejšnje spremembe. Nasprotovanje so zlasti doživele pretirane zaostritve določb v zvezi s poročanjem prejemnikov sredstev zaradi zaposlenih invalidov ter določbe o oprostitvah in ugodnostih pri plačevanju prispevkov zaradi zaposlovanja invalidov. Slednje so vezane na izpolnjevanje kvote zaposlenih invalidov, ki so bile z novelo dvignjene iz obstoječih 40 % na 50 %, kar od invalidskih podjetij, še zlasti v času gospodarske krize, zahteva precejšne strukturne spremembe in prilagoditve poslovnih strategij. V tretji obravnavi še vedno ostajajo nerešena pomembna vprašanja, ki so ključnega pomena za učinkovito poslovanje ali celo preživetje invalidskih podjetij, zlasti vprašanje začetka uporabe določb predloga zakona. Rezultati intenzivnih usklajevanj med zainteresiranimi stranmi so sprejeti amandmaji na seji odbora k skoraj vsem členom, ki povzemajo večino predlaganih amandmajev in izboljšujejo tekst zakona. Dolžnost mesečnega poročanja invalidskih podjetij, ki se je spremenilo v letno obveznost poročanja o pridobljenih in porabljenih sredstvih iz naslova državne pomoči, je zagotovo ena od pozitivnih sprejetih sprememb. Poslanci Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke menimo, da je povsem nerealno pričakovanje, da se bodo invalidska podjetja uspela v času 15 dni od sprejetja zakona ustrezno prilagoditi novim, zaostrenim zahtevam v zvezi z izpolnjevanjem kvote zaposlenih invalidov. V zelo kratkem času je namreč težko zaposliti večje število invalidov, saj jih je potrebno za posamezno delo ustrezno usposobiti in jim zagotoviti ustrezna delovna mesta, kot podlago za širitev zaposlovanja pa oblikovati nove poslovne strategije. Temu primerno bi moral biti dvig kvote uveden postopoma ali pa bi se moralo podjetjem omogočiti dovolj časa za prilagoditev novim zahtevam na podlagi odloga začetka uporabe zakona. Invalidska podjetja ter zaposlitveni centri predstavljajo aktivne udeležence v sferi gospodarstva, ki se morajo razmeram slednjega prilagajati tako kot druga podjetja. Glede na trenutno stanje v gospodarstvu, ko se tudi podjetja, ki ne zaposlujejo invalidov, soočajo z velikimi težavami, ni treba posebej poudarjati, da se invalidska podjetja soočajo še z večjimi. Zato moramo ob obravnavi tega zakona pazljivo proučiti, ali bomo z njim res uvedli red na področju poslovanja teh podjetij ali pa s tem zakonom lahko ogrozimo 14 tisoč delovnih mest, kot se ocenjuje, da jih je v teh podjetjih. V tem času moramo torej misliti tudi na zagotovitev ustreznih pogojev za ohranitev ali celo povečanje velikega števila delovnih mest, tudi invalidskih. Zato podpiramo predlog amandmaja k 35. členu, ki hkrati omogoča, da se državna pomoč v invalidskih podjetjih od dneva uveljavitve tega zakona porablja izključno v okviru določil evropske uredbe, prehodno obdobje pa je namenjeno temu, da invalidska podjetja pridobijo čas za izpolnitev formalnega pogoja zaposlitve 50 %, do takrat pa ostane pogoj 40 % zaposlenosti invalidov. V zvezi s trditvami, da se na računih v invalidskih podjetjih nahaja cirka 70 milijonov evrov neporabljenih finančnih sredstev, pa smo ugotovili, da gre za sredstva, ki so v veliki večini dejansko že zdavnaj porabljena, se pa še vedno nahajajo v bilancah invalidskih podjetjih kot dolgoročne pasivne časovne razmejitve. Zaradi predlaganih omejitev in zaostritev dovoljenih načinov uporabe je nastala nevarnost, da bo del morebiti neporabljenih sredstev še naprej ostal dejansko neporabljen. Sprejeti amandma na odboru k 36. členu rešuje omenjeni problem, ker je omogočil ločeno knjigovodenje neporabljenih državnih pomoči, ki so v evidencah že oblikovane in časovno razmejene, in s tem omogoča podjetjem porabo morebitnih preostalih sredstev v skladu z zakonskimi nameni. Pričakujemo, da bo sprejet amandma k 35. Členu, in bomo zaradi vsega, kar sem navajal, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlog zakona tudi podprli. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev k predlogu zakona v celoti. Besedo ima gospod Rezman, pripravi naj se gospod Križman. Gospod Rezman. Ne. Gospod Križman, imate besedo, pripravi naj se gospod Bezjak.
Hvala, gospod podpredsednik. Jaz bom zelo na kratko. Predlog sprememb in dopolnitev zakona prinaša veliko, če lahko rečem po domače, dobrega. Predvsem se vračamo skoraj nazaj tja, kjer smo včasih bili, in pričakujem, da se bo vse to tudi resnično udejanjilo, predvsem pa opozarjam na 13., 16., 18. člen, ki govorijo seveda o financiranju, vračanju denarja, doseganju kvot in tako dalje ter s tem povezano kontrolo, da se seveda ne bi dogajalo to, kar se je dogajalo takoj po letu 1990, ko so bila tudi taka podjetja tarča poskusa hitrega bogatenja. Sicer so se v večini primerih izjalovila, ampak so bila tarča hitrega bogatenja v kombinaciji z državnim denarjem, kot je primer tudi tukaj. Prepričan sem, da je to eden boljših zakonov, kajti delavci invalidi, ki danes ne morejo opravljati svojega dela, bodo svojo službo našli v teh podjetjih in bili deležni dobička v celoti, tudi če bodo delali samo štiri ure, deležni bodo regresa, deležni bodo vsega tistega, kar se jim ne bi moglo dogoditi nikjer drugje. Tako da jaz z veseljem ta zakon podpiram. Gre za 30 tisoč 400 invalidov. V Kopru smo imeli velike invalidske delavnice, žal so jih nekateri mojstri zapravili, tako da upam, da se bo to vse skupaj ponovno vzpostavilo in tudi kar nekaj ljudi je, ki ta zakon pričakuje. Zdaj pa, ker se kasneje ne bom več javil k besedi, spoštovani predsedujoči, naj povem, da amandmaja, ki so ga predlagali nepovezani poslanci, ne bom podprl, pa ne zato, ker ga ne bi hotel podpreti, ampak se mi ne zdi v redu, da bi ponovno enoletno obdobje čakali, da se zakon udejanji. Že tako smo ta zakon rojevali kar nekaj časa, zdaj je pred nami. Upam, da ga bomo v parlamentu sprejeli, in ni nobene potrebe, da bi vnesli noter enoletno prehodno obdobje in to dejansko odložili. V nekaterih delih je tudi dobronameren, ampak jaz mislim, da je skrajni čas, da se zakon udejanji, da ga začnemo uporabljati in da se tudi to poglavje uspešno zaključi. Hvala za besedo.
Hvala. Besedo ima gospod Bezjak, pripravi naj se gospod Tisel. Gospod Bezjak. Ne. Gospod Tisel. Ne. Gospa Črnak Meglič, imate besedo.
Hvala. Saj bi težko kaj novega povedala, ker sem večino povedala že v predstavitvi stališča poslanske skupine. Ponovno bi rekla, da seveda gre za pozitiven zakon in še kako pozdravljamo delovanje invalidskih podjetij v slovenskem prostoru, ker pomenijo resnično veliko priložnost za zaposlovanje tistih, ki imajo probleme z vključevanjem na visoko konkurenčen trg dela. Vendar pa bi rada poudarila to, da smo se pri usklajevanju s pravili Evropske unije morda zbudili prepozno ali zdaj s podaljševanjem roka silimo v težavo, ker bomo imeli na nek način probleme pri predstavitvi tega zakona, če bo sprejet z dopolnitvijo, kot jo predlagajo kolegi nepovezani poslanci. Dejstvo je, da je bil rok štiri leta in da so ves ta čas potekala intenzivna pogajanja in tudi iskanje tistih rešitev, ki so na nek način lahko zasledovala oba cilja, optimalne pogoje za delovanje invalidskih podjetij na eni strani in na drugi strani upoštevanje evropskega pravnega reda. Če sprejmemo ta amandma, bomo šli v očitno kršitev. Sama menim, da v to ne smemo iti, kajti na nek način bi s tem dali zelo slabo popotnico temu zakonu, ki bi verjetno imel probleme pri dokazovanju svoje veljavnosti tudi v evropskem prostoru. Hvala.
Hvala. Želi še predstavnica Vlade? Izvolite, gospa dr.Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo. Jaz se čutim dolžna še enkrat pojasniti, kaj je vsebina amandmaja k 35. členu. Ta namreč pravi, da je pogoj zaščitne zaposlitve iz 42. člena Uredbe o splošnih skupinskih izjemah za porabo državnih pomoči treba doseči v enem letu od uveljavitve tega zakona, do takrat pa za porabo državnih pomoči zadostuje 40 % zaposlenih. Uredba velja od avgusta 2008 in v 42. členu zelo jasno pravi, da je mogoče uporabljati odstopljene prispevke tudi za investicije, vendar zgolj takrat, ko ima to podjetje zaščitene zaposlitve. V nadaljevanju pa je v 21. členu uredbe opredeljeno, kaj je zaščitena zaposlitev, kjer jasno piše, da je zaščitena zaposlitev takrat, ko je v posameznem podjetju zaposlenih več kot 50 % invalidov. Dejstvo je, da mi v danem trenutku nimamo legalizirane sheme državnih pomoči za invalidska podjetja. Spraševali ste o sankcijah. V najslabšem primeru lahko naložijo vrnitev vseh državnih pomoči, ki so jih pridobila invalidska podjetja od takrat. In s tem, ko prestavimo to še za eno leto, dejansko ne bomo mogli sheme državnih pomoči poslati v potrditev v Bruselj, ker ta shema ni v skladu z zakonodajo, in s tem to zavestno kršimo in to nadaljujemo. Pri čemer je zelo pomembno izpostaviti to, da se vedno govori, kako je to čez noč. Zanimivo je, ne boste verjeli, 25. 4. 2007 so predstavniki invalidskih podjetij naslovili zelo ogorčen dopis na takratno ministrico za delo gospo Cotmanovo, da namerava zrušiti celoten sistem invalidskih podjetij, ker so želeli oziroma ker se je takrat že uredba pripravljala in so na ministrstvu seznanili invalidska podjetja, kakšna bo uredba in kaj prinaša. Torej, dejstvo je, da se lahko sprenevedamo, vendar ta dialog dejansko poteka zelo intenzivno že od leta 2007 in samo ta zakonodajni akt je nastajal v dialogu s predstavniki invalidskih podjetij in širšo javnostjo, tako da je zdaj po treh letih pred vami, da ga potrdite. Zato vseeno še enkrat prosim, da kljub temu, da se morda sliši lepo, da bi želeli to omogočiti, vendar so bili kompromisi, ki so bili sprejeti, taki, da smo še v skladu s to uredbo, da lahko prijavimo shemo državnih pomoči in omogočimo invalidskim podjetjem poslovanje tudi v bodoče, da bodo lahko zaposlovala invalide, kar je pa seveda cilj. Hvala.
Hvala. Zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o 35. členu in amandmaju Poslanske skupine nepovezanih poslancev k temu členu. Želi kdo razpravljati? Vidim samo eno roko. Gospod Rezman, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Nekateri na vse mogoče načine sugeriramo, da bi se morebiti še dalo kaj razmisliti, drugi menijo, da je to nemogoče in da bi že zdavnaj morali to, kar se sedaj predvideva, narediti. Pri tem smo bili deležni tudi očitkov, da želimo ravnati po balkansko, da bi samo takrat upoštevali evropsko regulativo, kadar je nam pogodu, takrat, kadar nam ni, pa ne. Vendar, če bi bilo tako, potem smo to najbrž kršili tudi doslej. Saj mi ne prehitevamo s tem zakonom, mi zamujamo. Uredba velja že kar nekaj časa in zdaj ni mogoče očitati zavlačevanja tistim, ki se zavzemamo, da bi še enkrat o tem razmislili. Mi ne zagovarjamo tega, da bi se lahko državne pomoči trošile tako, kot so se doslej. Spoštujemo to, da je treba upoštevati vse omejitve in vse prepovedi, da pa se ta čas lahko prolongira, kot v zakonu piše, za dobo enega leta, kar najbrž tudi ni potrebno, ker so, kot sem omenil, trije meseci že minili in morda tudi ni potrebno, da se celo leto od dneva čez 15 dni naprej še zadržuje implementacijo. Nič hudega zoper Evropsko unijo oziroma zoper predlagatelje zakona ne želimo reči. Mi samo opozarjamo na to, da imamo tudi celo vrsto drugih uredb, direktiv in tako naprej, pri katerih zamujamo, pa ne grozimo tako, kako bomo vračali vsa sredstva za nazaj, ker jih je nekaj že bilo potrošenih. In če zamujamo doslej, bi morali že zdaj vračati tista sredstva.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o tem členu in amandmaju? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Odločanje o amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O PONOVNI VZPOSTAVITVI AGRARNIH SKUPNOSTI TER VRNITVI NJIHOVEGA PREMOŽENJA IN PRAVIC PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 32 poslank in poslancev s prvopodpisanim Marijanom Križmanom. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagateljev predloga zakona Marijanu Križmanu.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni, kolegice in kolegi! Mogoče dve besedi o zgodovini agrarnih skupnosti, zato da bo potem v razpravi veliko lažje. Zgodovina agrarnih skupnosti sega v čas srednjega veka, ko so se kmetje dogovorili za skupno upravljanje s kmetijskimi in gozdnimi zemljišči, ki so jih obdelovali. V letu 1848 sta avstrijski državni zbor in cesar Ferdinand I. končala fevdalne čase in z zemljiško odvezo zemljo dodelila tistim, ki so na njej delali. Kako so s tem upravljali? Pravica uživanja solastniškega premoženja ali premoženja v skupni lastnini je bila vezana na kmetijo in se je prenašala le skupaj s kmetijo iz roda v rod. Zakon, ki je bil sprejet leta 1995, pa je bil popolnoma drugače zasnovan. Zato smo šli v ta popravek, ki po mojem prepričanju ne zadošča. Kljub temu smo Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti s sopodpisniki v zakonodajni postopek vložili željo po spremembi vsaj nekaterih elementov, ki bi izboljšali delovanje teh družbenih subjektov. Predlagali smo 75 in še nekaj odstotni prag za doseganje soglasij pri gradnji gozdne protipožarne infrastrukture, gradnji kmetijskih in gozdnih objektov, agrarnih operacijah v skladu z zakonom, ki ureja kmetijska zemljišča, sklenitvah zakupnih ali najemnih pogodb in spremembi rabe nepremičnine. Vsi našteti posli presegajo tako imenovano redno upravljanje, znižanje odstotka za dosego soglasja pa bo vsaj malo omililo težave, s katerimi se soočajo agrarne skupnosti pri poslovanju, v večini težav bodo do nadaljnjega ostala. Najbolj se bo to poznalo pri sklepanju najemnih oziroma zakupih pogodb. Predlagali smo, da lahko vsak član Centra za socialno delo predlaga postavitev skrbnika za tistega člana agrarne skupnosti, ki je dalj časa nedosegljiv, kar vključuje tudi njegovo neznano stalno prebivališče, ki bi namesto njega razpolagal z njegovimi glasovalnimi pravicami. Povedati moram, da so spremembe zakona vsebinsko skromne, da so jih amandmaji še dodatno nekoliko okrnili, ker mora pač predlog ostati usklajen z obstoječo zakonodajo, in da bodo potrebe veliko obsežnejše, če želimo to področje urediti. Potreben je nov zakon o agrarnih skupnostih, ki bo to področje uredil, da bo ustrezalo večini članov agrarne skupnosti in ne samo nekaterim. Zakaj novi zakon o agrarni skupnosti? Kajti mi danes govorimo o Zakonu o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti, tako kot imamo to danes v naslovu. Na Ministrstvu za kmetijstvo so nam obljubili pripravo takega zakona in to zelo kmalu. Ne glede na to, kako negotovo fraza "zelo kmalu" zveni, upam, da ga bodo začeli pripravljati v kratkem in ne glede na to, kdo bo na oblasti. Slovenija je namreč na področju ureditve agrarne skupnosti izjema glede na svoje sosede in to v lastno škodo. Tako v Italiji in Avstriji kot tudi v Nemčiji in celo na Hrvaškem imajo agrarne skupnosti status pravne osebe in kot take normalno poslujejo. Njihovo premoženje se ni razdelilo na deleže niti se ni privatiziralo. Res je sicer, da se razen na Hrvaškem tudi ni podržavilo, vendar je tu ključno dejstvo, da se ob vračanju ni delilo in dedovalo. Tako tam ni težav z nabiranjem soglasij za poslovne odločitve, ki hkrati ničesar ne presegajo. Državi Sloveniji bi na splošno privoščil čim manj takih izjemnosti. Še enkrat naj povem, da je predlog zakona kljub skromnemu obsegu sprememb vredno podpreti, saj je vsaka pomoč agrarnim skupnostim glede olajšanja njihovega delovanja dobrodošla. Predlog bom kot predlagatelj seveda podprl, predlagam vam, da enako storite tudi vi, kolegice in kolegi, poslanke in poslanci. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Francu Bogoviču.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav, spoštovani podpredsednik, gospa državna sekretarka, spoštovani kolegice, kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je na 35. seji 5. oktobra 2011 kot matično delovno telo obravnaval omenjeni predlog zakona, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Marijanom Križmanom in ne Francom Križmanom, kot je pomotoma navedeno v poročilu odbora, za kar se gospodu Križmanu opravičujem. Odbor je bil seznanjen s pisnim mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je k predlogu zakona podala konkretne pripombe k 1. in 2. členu in so bile ustrezno upoštevane s sprejetjem amandmajev poslanca Matjaža Hana. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Vlade, ki predlog zakona podpira, ter mnenje Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki predlog zakona prav tako podpira. V skladu s 145. členom Poslovnika Državnega zbora je bil predlog zakona poslan tudi v mnenje lokalnim skupnostim. Odboru so svoje mnenje posredovale nekatere občine in tri agrarne skupnosti. Skupno tem mnenjem je, da ocenjujejo, da predlagana dopolnitev veljavnega zakona ne bo omogočila dosego ciljev, ki jo želijo doseči predlagatelji zakona in da bi bilo nujno spremeniti 2. člen veljavnega zakona, ki bi agrarnim skupnostim podelil pravno subjektiviteto. Enako mnenje ima tudi Kmetijsko-gozdarska zbornica, ki tudi predlaga ustanovitev agrarnega urada oziroma agrarnega komisarja pri Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano z namenom ustreznejšega reševanja težav agrarni skupnosti. Žal teh pripomb odbor bi mogel upoštevati, ker 2. člen veljavnega zakona ni predmet te novele zakona in ga zato ni mogoče dopolnjevati oziroma spreminjati. V razpravi so člani odbora predlog zakona sicer podprli. Izraženo pa je prepričanje, da pomeni le nek kompromis, ki bo vsaj deloma rešil težave agrarnih skupnosti pri upravljanju z njihovim premoženjem. Sprejetje novele bo tudi omogočilo gospodarjenje na tistih zemljiščih, ki so sedaj prepuščena zaraščanju ter neobdelovanju in za katere ni mogoče načrtovati trajnostnega gospodarjenja. Za celovito in učinkovito rešitev poslovanja agrarnih skupnosti pa bo po mnenju odbora treba v najkrajšem času pripraviti nov zakon o agrarnih skupnostih, ki bo primerljiv z avstrijskim zakonom, po katerem so agrarne skupnosti organizirane kot samostojne pravne osebe javnega prava, ki delujejo v skladu s svojimi statuti, s katerim bi agrarnim skupnostim podelili pravno subjektiviteto in predvideli podaljšanje roka za vpis agrarnih skupnosti v register, ki so ga nekatere agrarne skupnosti iz različnih razlogov zamudile. Ob zaključku razprave so člani odbora sprejeli predlagani amandma poslanca Matjaža Hana k 1. členu, s katerim se črta postavitev skrbnika zapuščine, s čimer se odpravlja sistemska neskladnost z Zakonom o dedovanju ter črta možnost, da bi skrbnik za poseben primer pri zastopanju moral upoštevati tudi interese agrarne skupnosti, s čimer se upravlja sistemska neskladnost z Zakonom o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki ureja skrbništvo. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh ostalih členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila.
Hvala. Za uvodno obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo mag. Tanji Strniša, državni sekretarki na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Namen zakona o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti ter vrnitvi njihovega premoženja in pravic je bil predvsem vračanje premoženjskih pravic članom agrarnih skupnosti, zato nima določb o upravljanju in razpolaganju z zemljišči, ki so v solastnini ali skupni lastniki članov agrarne skupnosti. Upravljanje s premoženjem v solastnini ali skupni lastnini ureja Stvarnopravni zakonik. V skladu z njim je za posle, ki presegajo redno upravljanje, kot so zlasti razpolaganje s celo stvarjo, določitev načina rabe in določitev uporabnega zemljišča, potrebno soglasje vseh solastnikov. Težave članov agrarnih skupnosti so povezane s pridobivanjem soglasij vseh solastnikov za sklepanje pravnih poslov, ki so potrebni za gospodarjenje s premoženjem. V praksi je zato v mnogih primerih gospodarjenje s premoženjem članov agrarnih skupnosti onemogočeno ali močno oteženo. Vlada zato podpira namero predlagateljev za rešitev omenjene problematike. Naj spomnim, da smo že z novelo Zakona o kmetijskih zemljiščih naredili korak naprej v smislu omilitve pogoja pridobivanja soglasij po Stvarnopravnem zakoniku, ko gre za posle pomembne za obdelovanje kmetijskih zemljišč. Tako za določitev uporabnika kmetijskega zemljišča in načina rabe zemljišča zadostuje soglasje solastnikov, katerih idealni deleži predstavljajo več kot polovico površine zemljišča, če je kmetijsko zemljišče v solastnini, oziroma soglasja več kot polovice lastnikov, če je kmetijsko zemljišče o skupni lastnini. Skupina poslancev je predlagala spremembo Zakona o ponovni vzpostavitvi agrarne skupnosti na način, da bi za vse posle, ki presegajo redno upravljanje, zadostovalo soglasje več kot treh četrtin članov agrarne skupnosti glede na njihove solastniške deleže. Vlada ocenjuje, da bi sklepanje nekaterih pravnih poslov, ki presegajo redno upravljanje, kot so na primer prodaja zemljišča, ustanovitev stvarne služnosti ali stavbne pravice, dajanje cele stvari pod hipoteko in podobno, brez soglasja vseh članov agrarne skupnosti lahko predstavljalo nedopusten poseg v ustavno varovanje lastninsko pravico tistih, ki s takšnimi posli ne bi soglašali. Zato Vlada predlaga, da se posli, ki presegajo redno upravljanje in pri katerih zadostuje soglasje več kot treh četrtin članov, taksativno določijo. Ti posli so zlasti gradnja gozdne in protipožarne infrastrukture, gradnja kmetijskih in gozdnih objektov, agrarne operacije, sklenitev zakupne najemne pogodbe in sprememba raba nepremičnine. Po mnenju Vlade takšni posli ne pomenijo nedopustnega posega v lastniške pravice, ker jih je mogoče upravičiti z javnim interesom. Vlada ocenjuje, da se na drugi primernejši, milejši način ne da zagotoviti označevanja gospodarjenja s kmetijskimi zemljišči. Glede na navedeno se Vlada strinja oziroma podpira besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni amandmaji, ki jih je sprejel Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Državnega zbora Republike Slovenije, saj upošteva tudi mnenje Vlade Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Res bi prosil kolegice in kolege, da naj stopijo ven, če mislijo imeti daljše razgovore. Mene so opozorili iz poslanskih klopi, da ne slišijo, ker kolegi klepečete. Lepo prosim. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke ima besedo mag. Sara Viler.
Hvala za besedo. Agrarne skupnosti na slovenskem imajo korenine v času pod Avstro-ogrsko. Uveljavile so se kot učinkovita oblika združevanja kmetov, lastnikov zemljišč. Na Primorskem jih je močno oklestil fašizem, ukinila pa nova oblast leta 1947. Po osamosvojitvi Slovenije so se ponovno organizirane iz predhodnice zveze razlaščenih vasi. Osnovni razlog za sprejetje zakona so težave na področju razpolaganja s solastnino in skupno lastnino agrarnih skupnosti. To je določanja načina rabe, oddaje zemljišč v najem, pridobivanje gradbenih dovoljenj, podeljevanje služnosti in soglasij. Gospodarsko razpolaganje z lastnino v agrarni skupnosti in izven njih je občutno otežena. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke sprememba obravnavanega zakona ne bo prinesla bistvenih premikov oziroma bistvenih rešitev za obstoječe težave, le deloma bo omilila in zameglila obravnavan problem. Tako lahko, če bo predlagana sprememba zakona sprejeta, odločitve o poslih, ki presegajo okvir rednega upravljanja in so v javnem interesu, kar zagotavlja boljše razpolaganje s kmetijskimi zemljišči in gozdovi, člani agrarne skupnosti ne glede na določbe Stvarnopravnega zakonika sprejmejo s soglasjem treh četrtin članov glede na njihove solastniške deleže. Kot smo že slišali, gre za posle, kot so gradnja gozdne in protipožarne infrastrukture, gradnja kmetijskih in gozdnih objektov, agrarna operacija, sklenitve zakupnih in najemnih pogodb in sprememba rabe nepremičnine. Vendar slednja ne rešuje dejanskega problema, ki jih v življenju nekaterih državljanov in občin povzročajo strukture agrarnih skupnosti. Pozabili ste na fizične osebe, ki za izkoriščanje lastne lastnine na noben način ne morejo pridobiti stvarne službenosti, na primer za izvedbo dostopa preko nepremičnine v lasti agrarne skupnosti ali pa za pridobitev gradbenih dovoljenj s strani občin za izgradnjo komunalne infrastrukture. Saj veste, da so razlastitve zelo nehvaležno početje. Teh primerov je na Primorskem ogromno. Pri nas bi temu rekli misija nemogoče. V Slovenski nacionalni stranki smo mnenja, da bi morali agrarnim skupnostim podeliti pravno subjektiviteto, da bi morale tri četrtine soglasja članov agrarnih skupnosti zadostiti tudi za posle o ustanovitvi stvarne služnosti, saj to ne pomeni odtujitve nepremičnine oziroma lastnine agrarne skupnosti. Pomeni pa lahko za nasprotno stranko veliko odrešitev. Strinjamo se pa z dejstvom, da je za odtujitev, razen v postopkih dedovanja deležev agrarne skupnosti, potrebno soglasje vseh lastnikov, saj lahko brez soglasja vseh članov agrarnih skupnosti to predstavlja nedopusten poseg v ustavno varovano lastninsko pravico. Pa še v tem primeru bi lahko vprašanje rešili z uvedbo predkupne pravice članov agrarnih skupnosti, s predkupno ponudbo za odkup. V Slovenski nacionalni stranki bomo predlog zakona podprli, z upanjem, da bo slednji vsaj malo ublažil problematično situacijo. Ogorčeni pa smo, da se problema predlagatelj ni lotil celovito in tako lahko ponudil celovito rešitev.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Milan Gumzar.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Zgodovina agrarnih skupnosti sega v čase srednjega veka, ko so se kmetje dogovorili za skupno upravljanje s kmetijskimi in gozdnimi zemljišči, ki so jih obdelovali. V letu 1848 sta avstrijski državni zbor in cesar Ferdinand I. končala fevdalne čase in z zemljiško odvezo zemljo dodelila tistim, ki so na njej delali. Nekaj zemlje je zlasti na Gorenjskem in Primorskem ostalo nerazdeljene. To so bili planinski ali vaški pašniki za potrebe paše blizu vasi in gozdovi za skupno uporabo ter tudi neobdelan svet. Vaščani so lahko postali lastniki velikih pašnikov in gozdov, ki [[...]] [[oglašanje iz dvorane]]
Prosim, nadaljujte.
Vaščani so tako postali lastniki velikih pašnikov in gozdov, ki so jih redno prodajali in odtujevali, saj so potrebovali za preživetje. Pravica uživanja solastninskega premoženja ali premoženja v skupni lasti je bila vezana na kmetijo in se je prenašala le skupaj s kmetijo iz roda v rod. Večina skupnih zemljišč je prešla v zasebno lastnino, kljub temu pa so se nekatera ohranila vse do 20. stoletja, in sicer v dveh oblikah lastništva: lastninska pravica je bila v zemljiški knjigi vpisana na agrarno skupnost in njene člane z navedbo lastniških deležev članov po imenih, hišnih številkah in podobno, kot posebna solastnina članov agrarne skupnosti; lastninska pravica je bila v zemljiški knjigi vpisana na agrarno skupnost brez navedbe lastniških deležev članov kot posebna skupna lastnina članov agrarne skupnosti, podrobneje pa je urejena v pravilih agrarne skupnosti. Soseske so se ob preoblikovanju gmajn v solastnino večinoma preoblikovale v solastninske skupnosti in od 19. stoletja dalje v agrarne skupnosti, ki sta jih odpravila Zakon o agrarnih skupnostih iz leta 1947 in Zakon o razpolaganju s premoženjem bivših agrarnih skupnosti iz leta 1965. Po nekaterih ocenah naj bi zakon iz leta 1947 v Sloveniji ukinil približno tisoč agrarnih skupnosti. Nekaj desetletij je bilo premoženje državno oziroma družbeno, v letu 1994 pa so se na podlagi Zakona o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti le-te lahko ponovno vzpostavile. Solastnina in skupna lastnina se je zato razdrobila med posameznike, ki se s kmetijstvom ukvarjajo in delujejo na zemljiščih agrarne skupnosti, in na druge, ki se s kmetijsko dejavnostjo ne ukvarjajo. Težave nastajajo zlasti pri pridobivanju soglasij solastnikov in skupnih lastnikov glede gospodarjenja s premoženjem agrarne skupnosti, saj so interesi so med člani agrarne skupnosti in solastniki oziroma skupnimi lastniki lahko različni, posledično pa nastajajo spori in blokade pri gospodarjenju, predvsem pa pri pridobivanju stavbnih pravic za gradnjo in ostalo. Bistvo tega zakona je, da se preseka gordijski vozel, v katerem so se znašle številne agrarne skupnosti, katerega posledice so zaraščeni travniki, razpadajoči hlevi, pastirski stanovi in tako dalje. S tem zakonom bodo pridobili vsi, saj bodo spremembe omogočile premike pri gospodarjenju, kar se bo odrazilo tudi v povečanju premoženja agrarnih skupnosti. Nikakor pa zakon ne posega v lastninske pravice članov agrarnih skupnosti in njihovo dedovanje. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije bomo seveda zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lepo pozdravljeni v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! Novela zakona o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnostih, ki je danes pred nami, je že šesta, ki jo obravnavamo v Državnem zboru. Ugotavljamo sicer, da je sama novela kratka, vseeno pa menimo, da bo omogočila članom agrarne skupnosti nekaj več možnosti pri upravljanju poslov, ki presegajo tako imenovano redno upravljanje. V poslanski skupni si sicer želimo, da bi se na tem področju naredilo več, a situacija je relativno zapletena in je ni mogoče kar enostavno presekati, saj bi s tem dejansko morali poseči v Stvarnopravni zakonik in Zakon o dedovanju, ki pa sta po svoje izjemno pomembna zakona in ju je potrebno varovati. Na drugi strani se ta dva zakona povezujeta z Zakonom o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti in rezultat tega je kontraproduktiven, srečujemo se s številnimi razvojnimi težavami, kajti velikokrat se zaradi tega ustavijo tudi mnogi projekti. Zakaj je temu tako? Premoženje je bilo po zakonu vrnjeno v obliki solastnine, če so bili ob podržavljanju odvzeti solastniški deleži oziroma v obliki skupne lastnine, če je bila odvzeta skupna lastnina. Premoženje nekdanjih agrarnih skupnostih se je v sodnih postopkih na slovenskih sodiščih vračalo sicer na podlagi enake zakonodaje, ki pa žal ni bila vedno enako interpretirana, zato je prišlo do neenotne sodne prakse. Premoženje so dobili vrnjeno nekdanji člani agrarnih skupnosti. Če so nekdanji člani agrarne skupnosti že pokojni, je potrebno po pravilu drugega odstavka 8. člena zakona opraviti postopek dedovanja pozneje najdenega premoženja. Solastnina in skupna lastnina se je zato razdrobila med posameznike, ki se s kmetijsko dejavnostjo ukvarjajo in delujejo na zemljiščih agrarne skupnosti, in druge, ki se s kmetijsko dejavnostjo ne ukvarjajo. Naslonitev zakona o delovanju agrarne skupnosti na Zakon o dedovanju je zaradi tega rezultirala v tem, da se deleži lastnine agrarne skupnosti dedujejo, čeprav se v zgodovino nikoli niso, niti se jim ni niti tako reklo. Uskladitev s Stvarnopravnim zakonikom pa je imela za svojo posledico, da je treba za uresničitev kateregakoli posla, ki presega redno opravljanje, najti stoodstotno soglasje vseh članov, vključno z vsemi, ki so deleže že podedovali in jih je treba iskati po vsem svetu, pri tem se pa velikokrat sploh ne ve, ali so še živi in kdo sploh so dediči. Torej, gledano z razvojnega vidika, je to izjemno izjemno težavno. Sprememba zakona, ki jih prinaša ta zakon, bo agrarnim skupnostim omogočila, če bo le vse po sreči, vendarle nekaj več možnosti, da bodo zaradi znižanja stopnje odstotka soglasja in ob poznavanju dejstva, da agrarne skupnosti niso pravne osebe, sicer izpeljale vse tiste postopke, ki so mogoče v tem trenutku izjemno nujne in potrebne za to, da se umestijo v prostor, predvsem infrastrukturni objekti, ki jih tudi v Sloveniji nekateri izjemno potrebujemo, še posebej, če govorimo o gradnji železniških povezav. Z zavedanjem, da bo ta zakon, vendarle prinesel nekaj izboljšav, bomo ta zakon podprli in lahko rečemo tudi v pričakovanju nadaljnje resne razprave, predvsem v Državnem zboru, da se opredelimo mogoče tudi okrog tega, kdo sploh je lahko član agrarne skupnosti, kajti primerno bi bilo, da so člani tisti, ki delujejo in živijo na območju posamezne agrarne skupnosti. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Robert Hrovat.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo problema, ki je danes izpostavljen, ki se rešuje s predlogom novele tega zakona, da se torej ureja ponovno vzpostavitev agrarne skupnosti ter vrnitev njihovega premoženja in pravic. Osnovni zakon je imel namen vrnitve premoženjskih pravic članom agrarne skupnosti, ni pa urejal upravljanja in razpolaganja z zemljišči. Za ta namen se uporablja Stvarnopravni zakonik, v skladu s katerim lahko sicer vsak solastnik samostojno razpolaga s svojim idealnim deležem, za vse posle, ki presegajo redno opravljanje, pa je potrebno soglasje lastnikov oziroma solastnikov ali skupin lastnikov. V praksi to pomeni, da je v mnogih primerih številnih solastnikov in skupnih lastnikov gospodarjenja s premoženjem članov agrarne skupnosti praktično močno oteženo ali pa celo onemogočeno. Z dopolnitvijo besedila zakona naj bi se odpravila popolna blokada zmožnosti upravljanja s skupnim premoženjem članov agrarne skupnosti. Zakon naj bi bolj jasno določil način odločanja o poslih, ki presegajo okvir rednega opravljanja, ter bolj učinkovito urejal primere, ko zaradi neznanega imena ali naslova dediča po pokojnem članu agrarne skupnosti ni mogoče upravljati s skupnim premoženjem. Je pa izredno zanimiv komentar ob sprejemanju novele zakona, ki jo danes obravnavamo, ki ga je dal prvi predsednik krovne organizacije, Zveze agrarne skupnosti Slovenije, gospod Rudi Šimac. Veljal je za avtorja predloga novega Zakona o vzpostavitvi agrarne skupnosti ter vrnitvi njihovega premoženja in pravic, ki je bil sprejet leta 1993. Znižanje na tri četrtine bo po njegovem mnenju bolj kot vasem koristilo državi, ki ima podobno kot tudi občine velike težave pri svojih projektih. Seveda potem tukaj govorimo o cestah, daljnovodih, plinovodih in tako naprej, seveda ko naleti na vprašanje lastništva zemljišča. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke temu zakonu ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Franc Bogovič.
Pozdravljeni vsi skupaj še enkrat! Poslanci Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da predlagana novela Zakona o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti ter vrnitvi njihovega premoženja in pravic ustrezno ureja marsikatere neljube situacije, do katerih prihaja pri gospodarjenju s premoženjem agrarnih skupnosti. Vračanje premoženja agrarnih skupnosti se je pričelo leta 1994, lastnina se je vračala v obliki solastnine in skupne lastnine, vrnjena lastnina pa se je razdrobila med posameznike, ki se ukvarjajo s kmetijstvom in med tiste, ki se s kmetijstvom sploh ne ukvarjajo, kar zelo otežuje gospodarjenje s premoženjem agrarnih skupnosti. Problemi se pojavljajo predvsem na področju razpolaganja s tem premoženjem, saj je za vsak najmanjši poseg v to premoženje, če je to bodisi določanje načina rabe zemljišča bodisi pridobivanje gradbenih dovoljenj za različne objekte, ki potekajo preko ozemlja agrarne skupnosti, potrebno soglasje vseh solastnikov. Takšna ureditev pa popolnoma hromi gospodarjenje s premoženjem agrarnih skupnosti, saj se člani agrarne skupnosti marsikje ne morejo dogovoriti niti o popravilu ali postavitvi ograje, kaj šele soglasjih k gradnji javne infrastrukture, ki poteka preko ozemlja agrarnih skupnosti. Marsikje pa lastniki in člani agrarnih skupnosti sploh niso prisotni v našem prostoru. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da so spremembe, ki jih predlagani zakon prinaša, nujno potrebne, če želimo izboljšati pogoje za gospodarjenje s premoženjem agrarnih skupnosti, kar bi dejansko upravičilo namen, zaradi česar so bile sploh ustanovljene. Ocenjujemo, da je predlog zakona, ki določa vrsto poslov, za katere je potrebno več kot tri četrtine članov agrarnih skupnosti in ne vseh članov, dovolj dobra osnova za naprej in se bo z njim izboljšalo gospodarjenje na premoženje agrarnih skupnosti. Seveda pa s tem ne bomo rešili vseh težav s katerimi se ukvarjajo agrarne skupnosti in poslabšujejo njihovo operativnost, saj bo treba razmisliti o pripravi posebnega zakona, ki bi agrarnim skupnostim izboril pravno subjektiviteto ter vzpostavil posebni organ za agrarne skupnosti, kot je to na primer urejeno v avstrijski zakonodaji. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo torej predlagani zakon podprli.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine DeSUS ima besedo gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo. Še enkrat vsem lep pozdrav! Poslanci naše poslanske skupine bomo podprli predlagano novelo, ki po naši oceni pomeni nek kompromis, ki bo vsaj deloma rešil težave agrarnih skupnosti pri upravljanju z njihovim premoženjem. Sprejetje novele bo po naši oceni tudi omogočilo gospodarjenje na tistih zemljiščih, ki so sedaj prepuščena zaraščanju ter neobdelovanju in za katera ni mogoče načrtovati trajnostnega gospodarjenja. V Poslanski skupini DeSUS pa vseeno menimo, da bo za celovito in učinkovito rešitev poslovanja agrarnih skupnosti treba v najkrajšem času pripraviti nov zakon o agrarnih skupnostih, ki bo primerljiv z avstrijskim zakonom, po katerem so agrarne skupnosti organizirane kot samostojne pravne osebe javnega prava, ki delujejo v skladu s svojim statutom, s katerim bi agrarnim skupnostim podelili pravno subjektiviteto in predvideli podaljšanje roka za vpis agrarnih skupnosti v register, ki so ga nekatere agrarne skupnosti iz različnih razlogov zamudile. Torej, predlog bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KMETIJSKO GOZDARSKI ZBORNICI SLOVENIJE PO REDNEM POSTOPKU: Predlog zakona sta v obravnavo Državnemu zboru predložila poslanca Alojz Posedel in Vili Trofenik. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa dajem besedo predsedniku odbora Francu Bogoviču.
Dovolite, da v tem paketu kmetijskih tem predstavim tudi to poročilo odbora. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona na 35. seji 5. oktobra 2011. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki v okviru splošnih pripomb opozarja, da spremembe zakona posegajo v izhodišča zborničnega organiziranja, saj obveznost ali prostovoljnost članstva predstavlja enega od temeljnih elementov opredelitve sistema zbornične ureditve. Tako pomembna vsebinska sprememba pa vedno terja celovito presojo in dosledno zakonodajno izvedbo, kar bi bilo po mnenju Zakonodajno-pravne službe namesto z novelo lažje in primerneje zagotoviti v okviru novega zakona. V nadaljevanju pisnega mnenja je Zakonodajno-pravna služba podala tudi številne konkretne pripombe. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Vlade, ki predloga zakona ne podpira, prav tako ga ne podpira Komisija Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Nasprotuje pa mu tudi Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije. Predsednik Kmetijsko gozdarske zbornice je na seji odbora opozoril, da novela zakona ruši sedanjo urejenost na področju kmetijstva in razvoja podeželja. Z neobveznim članstvom zbornica tudi ne bi bila več reprezentativna in neodvisna ter bi izgubila javnopravni status, ki kot tak lahko edini predstavlja interese kmetijstva, gozdarstva in ribištva. Glede na odklonilno mnenje Vlade in številne pripombe Zakonodajno-pravne službe, katerim predlagatelji niso pripravili ustreznih amandmajev, sem odboru predlagal da razpravlja in odloča o predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V razpravi o predlaganem sklepu je večina članov izrazila podporo temu predlogu, saj so tudi drugi člani odbora ocenili, da so predlagane rešitve pomanjkljive in nedodelane, morebitno sprejetje predlagane novele pa bi porušilo sedanjo organizacijo Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije. Člani odbora so se tudi strinjali z mnenjem predsednika zbornice, da bi z neobveznim članstvom zbornica izgubila svojo reprezentativnost in s tem možnost zastopanja različnih interesov na področju kmetijstva in gozdarstva. Še posebej pa je odbor poudaril, da bi bilo pred kakršnokoli odločitvijo o obveznem oziroma neobveznem članstvu potrebno izvesti širšo javno razpravo članov zbornice, ki bi pokazala, ali članstvo podpira obstoječo organiziranost zbornice ali ne. Če bi se članstvo odločilo za neobvezno članstvo, pa bi tovrstno odločitev zahtevala celovito spremembo veljavnega zakona. Vsekakor pa posegi v veljavni zakon terjajo tehtne premisleke, da ne bi s temi spremembami naredili več škode kot koristi. K odklonilnem mnenju članov odbora do predlagane novele pa je odbor opozoril, da so nekatere spremembe v zborničnem sistemu vendarle potrebne. Čeprav je bil z ustanovitvijo zbornice narejen pomemben korak v organiziranosti slovenskega kmetijstva in je zbornica v vseh teh letih od njene ustanovitve nedvomno odigrala pomembno vlogo, pa bo v sedanji situaciji, ki se število kmetov, ki se aktivno ukvarjajo s kmetijstvom, zmanjšuje, kar se posledično odraža tudi v številu obveznih članov, vendarle potreben nov razmislek o nekaterih vprašanjih, na primer o višini praga za obvezno članstvo, nalogah oziroma poslanstvu zbornice, volilnemu sistemu in tako dalje. Z določenimi, na novo premišljenimi rešitvami bi bila lahko zbornica po vzoru avstrijske kmetijske zbornice, ki ima organiziran in razvejan zbornični sistem, bolj kvalificiran predstavnik vseh skupin, ki jih zbornica zastopa. Po razpravi o predlogu sklepa je odbor soglasno, in sicer 8 za ter nihče proti, sprejel naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavniku predlagatelja zakona gospodu Alojzu Posedelu.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem! V imenu predlagateljev bi v začetku mogoče v razmislek dejal samo to, da je ena od točk pri pripravi poslovnika za delo v naslednjem mandatu, da bilo dobro razmisliti, ali je treba obravnavati točke, ki niti teoretičnih možnosti nimajo, da so sprejete, da se sploh obravnavajo. Tudi ta naš predlog predlagateljev, v katerem smo predlagali spremembo Zakona o Kmetijsko gozdarski zbornici, je bil vložen meseca aprila 2011. Danes smo tik pred razpustom parlamenta in obravnavamo točko, ki je dejansko izgubila svoj pomen. Takrat, ko pa je bila vložena, pa je bila vložena v dobri veri, da je treba v Sloveniji urediti zbornični sistem. Mi smo takrat vložili tri spremembe zakonov, in sicer spremembo zakona o Obrtno-podjetniški zbornici, o Kmetijsko gozdarski zbornici in o Zdravniški zbornici. To so trije različni zakoni in tri različna področja, pa vendar so vsa tri področja takšna, ki imajo določene probleme ter določene zahteve članstva po spremembah. Tudi Vlada oziroma vladajoča koalicija je na začetku tega mandata v koalicijsko pogodbo zapisala, da bo uredila sistem zbornic v Sloveniji in da bo poenotila sistem, ker vemo, da imamo nekaj prostovoljnega, nekaj obveznega članstva in da smo tudi v preteklem mandatu veliko govorili o obveznem članstvu v Kmetijsko gozdarski zbornici. Takrat smo nekateri tudi bili predlagatelji novele zakona, na podlagi katere se je dvakrat dvignil prag za obvezno članstvo, kar je prineslo bistvene ugodnosti za tiste, ki so ostali zunaj obveznega članstva, kot tudi večjo operativnost in reprezentativnost Kmetijsko-gozdarske zbornice. Zato bi na začetku želel v imenu predlagateljev povedati, da se zavedamo velikega pomena ustanovitve Kmetijsko gozdarske zbornice leta 1999, da je za razvoj kmetijstva naredila zbornica ogromno in da je dobro in nujno, da ostane tudi naprej. Vendar podatki in odziv članstva kažejo na to, da so tudi tukaj potrebne določene spremembe. Samo podatek o samo 13 % udeležbi na volitvah verjetno kaže na neko nezadovoljstvo ali pa na neprimeren način izvedbe predpisanih volitev v Kmetijsko gozdarski zbornici. Zato je skupina predlagateljev želela, da se z vložitvijo tega zakona, ki je upravičeno ocenjen, da je nedosleden oziroma ni dorečen do konca, začne postopek, kjer bi skupaj z vodstvom Kmetijsko gozdarske zbornice in vsemi zainteresiranimi poiskali tisto najboljšo rešitev, ki bi ustrezala tako članom in pa tudi Ministrstvu za kmetijstvo, ki je pri tem izrazilo tudi svoje mnenje, da je zbornica zagotovo potrebna, da bi bilo dobro, če bi bilo članstvo obvezno, vendar so glede na pritožbe potrebne nekatere potrebne spremembe, tudi sprememba tega zakona. Jaz sem prepričan, da se bo v naslednjem mandatu ta razprava o Kmetijsko gozdarski zbornici nadaljevala, mi kot predlagatelji pa smo začeli v začetku letošnjega leta, leta 2011, to razpravo samo spodbuditi in odpreti, na žalost pa danes razpravljamo v mesecu oktobru, ki je dejansko v tem trenutku tudi neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo mag. Tanji Strniša, državni sekretarki na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, dovolite mi, da še na kratko povzamem mnenje Vlade na predlog spremembe Zakona o Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije. Vlada ugotavlja, da iz obstoječe pravno sistemske ureditve izhaja, da je Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije reprezentativno telo, ki zastopa različne interese v kmetijsko-gozdarski dejavnosti, da je zbornica sogovornik državi pri pripravi strokovnih mnenj in v postopkih normativnega urejanja kmetijske in gozdarske javnosti in da je obvezno članstvo podlaga za zagotavljanje in spremljanje skupnih interesov, kar pomeni podlago za sprotno in ustrezno ukrepanje države. Vlada se zavzema za širšo javno razpravo članov v Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije, ki bi pokazala, ali članstvo podpira obstoječo organizacijo zbornice ali ne. Če se bo članstvo odločilo za obvezno članstvo, je na osnovi strokovnih argumentov zagotovo treba na novo opredeliti merila za vstopni prag in za določitev višine zborničnega prispevka. Vlada tudi ugotavlja, da predlog Zakona pomembno vpliva na organiziranost zbornice in delovanje njenih članov, zato meni, da bi bila za tovrstno statusno spremembo potrebna celovita sprememba Zakona o Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije. Glede na navedeno Vlada ugotavlja, da predloga zakona ne more podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije nasprotovali že na seji matičnega delovnega telesa, saj ocenjujemo, da bi z uvedbo prostovoljnega članstva in brez ureditve ostalih vprašanj v sami zbornici lahko prišlo do tega, da zelo veliko članov ne bi želelo postati član zbornice in bi seveda s tem izgubili kmetje reprezentativnega predstavnika. Glede na dejstvo, da so vendarle kmetije v Sloveniji izjemno razdrobljene, da po površini prevladujejo tiste, ki imajo manjše površine, in da je velikokrat za dobro delovanje potrebno na kmetiji imeti strokovno podporo, ki jo nudi Kmetijsko gozdarska zbornica tudi preko svoje svetovalne službe. Seveda se odpira in se je vedno pri razpravah, ki smo jih imeli Socialni demokrati v okviru Kmetijsko gozdarske zbornice, odpiralo vprašanje, ali je smotrno, da ima Kmetijsko gozdarska zbornica tudi ustanoviteljske pravice nad kmetijskimi in gozdarskimi zavodi. Ti zavodi se v veliki meri ali pa se financirajo iz proračuna Republike Slovenije, s čimer se izgubi tista samostojnost Kmetijsko gozdarske zbornice, ki je velikokrat ključna, ko je treba zastaviti zel odločno stališče v korist članov zbornice in seveda parirati Vladi bodisi pri oblikovanju zakonskih predlogov bodisi drugih podzakonskih predpisov, ki so ključni za to, kako se izvaja kmetijska politika v Sloveniji. Ta zakon ne rešuje teh vprašanj, zato ga v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Robert Hrovat.
Hvala lepa še enkrat za besedo. V Slovenski demokratski stranki menimo, da ta rešitev, ki je predlagana danes, res ni najbolj domišljena. Menimo, da je nekoliko preozko zastavljena, da so te spremembe tudi nedomišljene in da bi bilo treba pri spremembi zakona zasledovati res celovite spremembe in to v dialogu s predstavniki Kmetijsko gozdarske zbornice. Dejstvo je, da je stališče Slovenske demokratske stranke znano že nekaj časa. Tudi v obravnavi spremembe zakona, ki ga je predlagala Nova Slovenija, smo bili za prostovoljno članstvo in tako bo tudi v prihodnje, če bomo imeli možnost posegati v kakršnekoli spremembe. Zato smo tudi v program za naslednje volitve, ki bodo zelo zelo kmalu, zelo jasno in nedvoumno zapisali, da bomo ukinili kompletno vsa obvezna članstva v zbornicah, brez izjeme. Mi menimo, da naj bo član zbornice tisti, ki to želi. Kar 5 tisoč podpisov, ki so jih nedavno v Državni zbor prinesli predstavniki Nove Slovenije, mora za nas poslance pomeniti signal, ki nakazuje voljo tistih, ki so te podpise dali. Gre za tiste kmete, ki s to trenutno organiziranostjo zbornice očitno niso zadovoljni. Dejstvo je, da kmetijstvo z Sloveniji predstavlja 10 % velikih kmetov in 90 % malih, ki očitno nimajo takšnega interesa biti aktivni v tem zborničnem sistemu. Podatek, ki je zaskrbljujoč, je tudi volilna udeležba na volitvah v organe Kmetijsko gozdarske zbornice. Na zadnjih volitvah je bila udeležba le 11 odstotna. V Slovenski demokratski stranki menimo, da bi bila s spremembo statusne ureditve zbornica prisiljena ponuditi nekaj več kot po dosedanji praksi. Tudi izkušnja Gospodarske zbornice kaže na to, da se po spremembi obveznega v neobvezno članstvo zbornica bistveno bolj trudi za svoje člane. Menimo, da je strah o prenehanju delovanja zbornice v primeru prostovoljnega članstva odveč. Ravno nasprotno, s spremembami v to smer bo mogoče reformirati organizacijo zbornice, poenostaviti postopke volitev ter tako privarčevati tudi določena sredstva, hkrati pa ponuditi članom ugodnosti, da bodo le ti začutili, da zbornico potrebujejo. Seveda pa je treba pri spremembi zasledovati dejstvo, da bo zbornici še naprej omogočeno izvajati osnovne naloge, kot so predstavljanje interesov kmetov, kmetijskih, gozdarskih in ribiških organizacij, strokovno pomoč le-tem, obravnavanje problematike kmetijstva, gozdarstva in ribištva. Kaj torej zagovarjamo v Slovenski demokratski stranki? Prehod na zasebnopravni prostovoljni model vseh zbornic. Ker novela, ki jo danes obravnavamo, ne zasleduje vseh naših ciljev, gre pa sicer v pravo smer, se bomo pri glasovanju vzdržali. Hvala lepa
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Franc Bogovič.
Pred nami je še ena novela Zakona o Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije, katere glavni namen je ukinitev obveznega članstva v zbornici in stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ostaja enako stališču, ki smo ga izrazili pri obravnavi podobnega zakona v mesecu juniju. Kmetijsko gozdarska zbornica je nedvoumno reprezentativno telo, ki je sposobno zastopati različne interese v kmetijski in gozdarski dejavnosti in izredno pomemben sogovornik državi oziroma z Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pri pripravi strokovnih mnenj ter v postopkih normativnega urejanja kmetijske in gozdarske dejavnosti pri nas. Kot najbrž vsi tukaj prisotni veste, v naši stranki že nekaj časa poteka resna razprava o položaju in prihodnosti Kmetijsko gozdarske zbornice ter obveznem članstvu v njej kot eni od osrednjih točk. Opravljena je bila tudi interna anketa med članstvom Slovenske ljudske stranke, na podlagi teh njenih rezultatov pa so bile opravljene številne razprave na vseh pomembnejših organih Slovenske ljudske stranke. Lahko rečem, da je bilo odločilno mnenje, ki je zarisalo našo usmeritev, mnenje idejnega očeta Kmetijsko gozdarske zbornice dr. Franca Zagožna, čigar stališče je povsem jasno in nedvoumno. Ocenjuje, da bi takojšnja popolna ukinitev obveznega članstva nedvomno pomenila tudi konec Kmetijsko gozdarske zbornice, kot jo poznamo. Kmetijsko gozdarsko zbornica kot takšna pa je po mnenju dr. Franca Zagožna zadnja institucija v tej državi, ki razume in govori kmetu jasen jezik. V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da bi se to zagotovo zgodilo, tudi če bi resnično prišlo do ukinitve obveznega članstva v zbornici. Brez obveznega članstva bi namreč grozila nevarnost, da bi se število članov bistveno zmanjšalo, Kmetijsko gozdarska zbornica pa bi izgubila svojo reprezentativnost oziroma pomembno vlogo pri povezovanju razdrobljenega slovenskega kmetijstva. Istočasno pa bi zbornica zagotovo izgubila tudi pooblastila, ki jih ima od države in tudi premoženje, ki ga ima v upravljanju in služi kmetijstvu. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke opozarjamo, da se predlagatelji zakonskega predloga premalo zavedajo, kako pomemben deležnik je za kmete Kmetijsko gozdarska zbornica s svojo ponudbo storitev, svojih strokovnih služb ter kako pomemben sogovornik pri pripravi zakonodaje na področju kmetijstva je. Seveda pa v Ljudski stranki ne trdimo, da je vse v najlepšem redu in da je veljavna ureditev najboljša. Nagibamo se namreč k predlogu sprememb, ki bi zmanjšalo število zavezancev za obvezno članstvo na način, da bi članarino plačevali tisti, ki so prejemniki sredstev ukrepov skupne kmetijske politike, dali pa bi jim tudi večje gozdne posestnike oziroma večje lastnike gozdov. V Slovenski ljudski stranki se na tej točki tudi strinjamo z mnenjem Vlade, da Predlog zakona o Kmetijsko-gozdarski zbornici pomembno vpliva na organiziranost zbornice in delovanje njenih članov. Iz tega razloga bi bila za tovrstno statusno spremembo potrebna celovita sprememba Zakona o Kmetijsko gozdarski zbornici, toda namen predlagatelja obravnave novele niti ni bil toliko iskati rešitve, temveč potegniti potezo, ki je na nek način tudi všečna, in zagotovo bi marsikateremu kmetu tudi ustrezala ta oprostitev. Pri tem pa ne mislimo, da kmetje sicer ne bi plačevali, a bi ostali tudi povsem sami, slabo organizirani in proti državnemu aparatu, kar bi marsikaterega potisnilo povsem na rob. Pomembno je opozoriti, da zbornični prispevek ni edini, še najmanj pa ne najpomembnejši vir sredstev, s katerim razpolaga Kmetijsko gozdarska zbornica. Zbornični prispevek namreč predstavlja manj kot desetino sredstev, s katerimi razpolaga Kmetijsko gozdarska zbornica in ta sredstva so namenjena predvsem za delovanje zborničnega sistema. Ostala sredstva so namreč vezana na javna pooblastila, ki so bila podarjena zbornici na podlagi zakona, in tudi na premoženje, s katerimi Kmetijsko gozdarska zbornica razpolaga. V Slovenski ljudski stranki se bomo tudi zavzemali za poenostavitev volitev v Kmetijsko gozdarsko zbornico, da bi bile te bolj obiskane in tudi bolj dostopne upravičencem. Tudi sicer se v Slovenski ljudski stranki zavedamo, da tudi Kmetijsko gozdarska zbornica potrebuje določeno reorganizacijo in določene preureditve. Toda nima smisla, da se slepimo pred neizbežnim dejstvom, ki je naslednje: ukinitev obveznega članstva Kmetijsko gozdarske zbornice bi pomenilo konec zbornice kot reprezentativnega neodvisnega sogovornika, saj bi ta izgubila javnopravni status, ki kot tak predstavlja interese kmetijstva, gozdarstva in ribištva.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo. Izgleda, da je tema reorganizacije Kmetijsko gozdarske zbornice zelo zanimiva. Lotevajo se je tako parlamentarne skupine kot tudi izvenparlamentarne skupine. Tudi tisti, ki razumejo in ne razumejo kmetijstva kot posebne gospodarske dejavnosti. Poslanci naše poslanske skupine bomo podprli sklep matičnega delovnega telesa, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Predlagatelj namreč predlaga ukinitev obveznega in uvedbo prostovoljnega članstva ter spremembe na področju volitev v organe zbornice. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da so predlagane rešitve pomanjkljive in nedodelane. Morebitno sprejetje predlagane novele pa bi porušilo sedanjo organizacijo Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije. Z neobveznim članstvom bi zbornica izgubila tudi svojo reprezentativnost in s tem možnost zastopanja različnih interesov na področju kmetijstva in gozdarstva. Poslanci naše poslanske skupine ocenjujemo, da bi bilo pred kakršnokoli odločitvijo o obveznem oziroma neobveznem članstvu treba izvesti širšo javno razpravo članov zbornice, ki bi pokazala, ali članstvo podpira obstoječo organiziranost zbornice ali ne. Če bi se članstvo odločilo za neobvezno članstvo, pa bi bilo po našem mnenju treba veljavni zakon celovito spremeniti. Vsekakor pa posegi v veljavni zakon terjajo tehtne premisleke, da ne bi s spremembami naredili več škode kot koristi. Kljub temu pa v Poslanski skupini DeSUS menimo, da bodo nekatere spremembe v zborničnem sistemu vendarle potrebne, sploh glede na to, da se je število kmetov, ki se aktivno ukvarjajo s kmetijstvom, zmanjšalo, kar se posledično odraža tudi v številu obveznih članov. Zato menimo, da je kljub vsemu potreben razmislek o nekaterih vprašanjih, na primer o višini praga za obvezno članstvo, nalogah oziroma poslanstvu zbornice, volilnem sistemu in podobnem. Kot že rečeno, bomo poslanci Poslanske skupine DeSUS podprli sklep matičnega delovnega telesa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva! Čeprav je prišlo na matičnem odboru do zavrnitve predloga novele Zakona o Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije, pa v Slovenski nacionalni stranki menimo, da so nujno potrebne spremembe zborničnega sistema, pa ne samo konkretno v predmetnem predlogu novele, temveč tudi v organiziranosti drugih podobnih zbornic. S tem ne želimo ukiniti oziroma odpraviti zborničnega sistema, vsekakor pa je nujno treba preveriti določena vprašanja, v prvi vrsti vprašanje obveznega oziroma neobveznega članstva in s tem povezanim pragom za eventualno obvezno članstvo. Zavedamo se dejstva, da je vsak tak poseg v obstoječi zbornični sistem zahtevna zadeva in da mora biti spreminjanje preudarno in ustrezno, da ne bi vzporedno prihajalo do škodljivih posledic za urejenost področja kmetijstva in posledično spodbujanja razvoja podeželja. Do neke mere razumemo tudi odklonilno mnenje Vlade in Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije, ki vsekakor igra pomembno reprezentativno vlogo za vse akterje, vključene ali povezane s kmetijsko in gozdarsko dejavnostjo. Ne strinjamo se pa s hipotezo, da bi z ukinitvijo obveznega članstva obstajala resna nevarnost bistvenega zmanjšanja števila članstva in s tem nevarnost izgube njene reprezentativne vloge ali celo obstoja. Naj samo spomnim na vse strahove in dvome pri odpravi obveznega članstva gospodarskih družb z omejeno odgovornostjo. Tudi takrat so predstavniki Gospodarske zbornice sejali strah, da bi bil z ukinitvijo obveznega članstva ogrožen ves organizacijski zbornični sistem, da naj bi se rušilo celoten sistem zbornične ureditve in tako naprej. A vsi dobro vemo, da se nič od tega ni zgodilo in da Gospodarska zbornica še naprej funkcionira v skladu s svojim namenom in načeli. Čemu torej strah pri spremembah recimo obrtniške ali kmetijske zbornice? Optimistična je sicer izjava predstavnikov Vlade, da bo celovito proučila ureditev zborničnega sistema in da bo poiskala sistemsko in celovito rešitev. To je bila izjava pred padcem te vlade, zdaj pa v kratkem pričakujemo stališče kakršnekoli že nove vlade, ki se bo prej ali slej morala lotiti tega nedokončno rešenega in še vedno aktualnega vprašanja smiselnosti obveznega članstva predvsem za male kmetovalce oziroma nujnosti plačevanja prispevka za članarino. Prepričani smo, da tudi z današnjo zavrnitvijo predloga za primernost za nadaljnjo obravnavo ta zgodba ni zaključena, in se strinjamo, da se v naslednjem mandatu pristopi k temeljiti in javni obravnavi tega vprašanja in končno najde ustrezna rešitev. V Slovenski nacionalni stranki imamo sicer poglede na to temo oziroma na to vprašanje različne, zato bomo tudi temu primerno glasovali po svoji vesti.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Odločanje o predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Spoštovani kolegice in kolegi! Glede na dogovor, da bi imeli ob 22.30 glasovanje o odločitvah, ki so nujne, da bi lahko opravili kasneje tretjo obravnavo, predlagam, da bi danes še opravili razpravo o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence – skupen predviden čas je 45 minut – in da bi brez pavze, takoj, ko opravimo to točko, prešli na glasovanje o treh zakonih, to so Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika, Predlog zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora in Predlog zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah. Potem bo ura verjetno 23.00 in bomo zaključili današnje delo, razen, če bo ostalo še veliko časa, kar dvomim, in bomo potem nadaljevali jutri. Lahko gremo po tem vrstnem redu? Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREPREČEVANJU OMEJEVANJA KONKURENCE PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Državnemu zboru ga je predložila Vlada. Za uvodno predstavitev dajem besedo mag. Janku Burgarju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarstvo.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred nami je obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence, s katerim se bolj natančno in pregledno urejajo postopki in roki za začetek dela Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence, s katerim se tudi določajo naloge vršilca dolžnosti direktorja agencije, ki jih hkrati opravlja direktor Urada Republike Slovenije za varstvo konkurence. Osnovi razlogi za spremembo so predvsem to, da se s temi spremembami uvajajo popravki, s katerimi ne bi nastala praznina, ki bi se sicer lahko pojavila, če spremembe zakona ne bi bile sprejete in v Sloveniji ne bi delovala Javna agencija za preprečevanje omejevanja konkurence. Predlog zakona v prvem delu določa, da naloge vršilca dolžnosti direktorja agencije do imenovanja direktorja opravlja direktor urada, s čimer se zagotovi hkratno vodenje urada in opravljanje nalog v.d. direktorja agencije. Direktor urada do imenovanja direktorja agencije tudi predstavlja in zastopa agencijo z vsemi pooblastili ter pripravi vse akte, ki so potrebni za delovanje agencije. V 2. členu se opredeljuje pričetek delovanja agencije v primeru, da agencija ne bi bila vpisana v sodni register do 1. 1. 2012, v 3. členu pa se določa, da bodo morali biti pred vpisom agencije v sodni register oziroma njenim pričetkom dela ustanovljeni tudi vsi organi agencije. To je svet komisije in direktor. Toliko na kratko. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Matjažu Hanu.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Odbor za gospodarstvo je na 39. seji 28. 9. kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence. Kolegij predsednika je na 113. seji 9. 9. sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predložen zakon proučila z vidika skladnosti z Ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za gospodarstvo in Zakonodajno-pravne službe. V uvodni dopolnitvi obrazložitvi členov je državni sekretar na Ministrstvu za gospodarstvo pojasnil, da je poglavitni cilj predloga zakona natančneje in pregledneje urediti postopke in roke za začetek delovanja Javne agencije za varstvo konkurence. V postopku ustanavljanja agencije je Ministrstvo za gospodarstvo namreč ugotovilo, da veljavni roki in načini in postopki ne omogočajo gotovega prehoda iz ene statusne oblike v drugo. V primeru neizvedenega prehoda iz urada v javno agencijo bi tako lahko nastopile okoliščine, da v Republiki Sloveniji ne bi deloval oziroma obstajal organ, pristojen za preprečevanje omejevanja konkurence. Predlog zakona zato določa, da se v primeru, da do 1. 1. 2012 ne bi bili izpolnjeni vsi potrebni pogoji za pričetek delovanja javne agencije, agencija vpiše v sodni register šele takrat, ko so konstituirani vsi organi agencije, pričetek delovanja agencije pa se veže na vpis v sodni register. Predlog zakona tudi določa, da naloge v.d. direktorja agencije do imenovanja direktorja opravlja direktor Urada za varstvo konkurence, s čimer se zagotovi hkratno vodenje urada in opravljanje nalog v.d. direktorja agencije. V razpravi je bilo izraženo mnenje, da predlagane spremembe, s katerimi Vlada sicer želi povečati učinkovitost in neodvisnost urada, vodijo v ogrožanje njegovega kompetentnega dela. Pri tem je bila izražena tudi dilema glede smiselnosti sprejemanja omenjenega predloga zakona. Glede spremembe statusne oblike je bilo izraženo mnenje, da ta nima vpliva na finančno odvisnost urada oziroma agencije, saj Vlada oziroma parlament določi proračun tako uradu kot tudi agenciji. V zvezi s 1. členom predloga zakona je bilo postavljeno vprašanje, ali Vlada uvršča imenovanje vršilca dolžnosti med svoje tekoče posle, pri čemer je bilo opozorjeno na možnost, da bi agencija ostala brez direktorja oziroma vršilca dolžnosti direktorja. Odbor je po končani razpravi v skladu s 128. členom Poslovnika državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Ker k predlogu zakona v drugi obravnavi niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za gospodarstvo predlaga Državnemu zboru, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo stališče predstavil gospod Vili Rezman.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Še kratka predstavitev stališča Poslanske skupine nepovezanih poslancev v zvezi z Zakonom o preprečevanju omejevanja konkurence in predlaganimi spremembami in dopolnitvami. Mi sodimo, da so le-te pravzaprav rutinske narave, zato da bi se preprečilo nelagodje, ki bi utegnilo nastati, če agencija ne bi bila pravočasno nared za to, da prične tudi z operativnim delom. Namen osnovnega zakona je bil v tem, da se omogoči oziroma da se da pravna osnova za delo agencije kot varuha konkurence, kot enega izmed ključnih regulatorjev ob nekaterih drugih regulatorjih, ki jih imamo, ki bodo ščitili trg konkurenčnost, kompetitivnost na domačem trgu. Mi ocenjujemo, da je treba podpreti ta predlog zakona, da ne bi res prišlo do zadreg, potrebno tudi zavoljo tega, ker je treba konkurenco ščititi učinkovito, ker je treba konkurenco ščititi na ta način, da bo regulator res samostojen in neodvisen in to je tudi ambicija osnovnega zakona. Vlada je želela doseči to neodvisnost, strokovnost, učinkovitost in samostojnost na način, da je predlagala, kar je bilo kasneje tudi sprejeto, spremembo statusa urada v sestavi ministrstva v samostojno agencijo. To ambicijo smo mi tudi že podprli in takrat že izrekli nekaj pomislekov v zvezi z agencijo. Ampak to pot gre za to, da jih samo na kratko ponovimo, kajti ambicija, da se zagotovi samostojnost in neodvisnost te agencije, je nekako omejena že v svoji zasnovi. Namreč na ta način, da je osnovni zakon v nasprotju s to ambicijo. Samo nekaj primerov bom naštel, potem pa zaključimo s to predstavitvijo. Direktorja agencije imenuje Vlada, torej je Vlada tista, ki da žegen za direktorja. Svet agencije imenuje Vlada, je torej zopet tista, ki da žegen za svet agencije. Od petih članov štiri člane komisija predlaga Vlada, zopet je Vlada tista, ki je ključna. Program dela je mogoče sprejeti samo s soglasjem Vlade, finančni načrt in zaključni račun agencije potrjuje Vlada. In tako enega izmed samostojnih virov prihodkov potrjuje Vlada. Toliko torej o namenu zakona in o izpeljavi tega namena, kar se torej samostojnosti in neodvisnosti agencije tiče, moramo reči, da sta zelo pičli in da se Vlada samo pojavlja v drugačni obliki skozi različne organe in skozi različne programe in finančne načrte te agencije. Od samostojnosti in neodvisnosti od Vlade kaj veliko ne ostane, res pa je, da takšen organ potrebujemo zaradi pomena konkurence in potrebe, da se ta konkurenca kolikor je le mogoče tudi varuje. Mi bomo zakon seveda podprli, kajti če zakon ne bi bil sprejet, bi se utegnilo zgoditi, da ne bi pravočasno imeli ne direktorja, ne organov in ne materialnih, finančnih in kadrovskih pogojev za pričetek dela agencije, urada pa ne bi bilo več.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Anton Colarič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Predstavniki Vlade, kolegice, kolegi! Državni zbor je v temu mandatu sprejemal že kar nekaj sprememb in dopolnitev Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence in zdi se, da vsaka novela poraja še številna nova vprašanja, ki jih je treba ponovno implementirati. In tudi tokrat je podlaga za sprejetje obravnavane novele pogojena z določitvijo bolj jasnih postopkov in rokov za začetek poslovanja javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence. Moram reči, da se s takšnim načinom sprejemanja zakonodaje ne strinjamo in s tem nismo zadovoljni, vendar bomo vseeno v Poslanski skupini Socialnih demokratov zakon podprli predvsem zaradi zagotavljanja doslednega varovanja konkurence v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Zvonko Černač.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! To je ena izmed tistih novel, ki jih ne bi smeli obiti, ker ne rešuje ničesar, daje pa potuho vladnim službam, ministrstvom, številnim uradnikom, ki jih je očitno res na posameznih ministrstvih preveč, saj v več kot pol leta niso bili sposobni opraviti statusne spremembe iz urada v agencijo. Ker za to gre. Novela je bila sprejeta aprila letos in Vlada zdaj ugotavlja, da bi bil lahko ogrožen prehod statusnega preoblikovanja iz urada v agencijo. Zaradi tega se spreminjajo določbe glede imenovanja direktorja, ki jih ni treba spremeniti, ker že v obstoječem zakonu piše, da v.d. direktorja imenuje vlada, spreminjajo pa se tudi določbe glede začetka delovanja agencije, ki so že tako ali tako fiksirane na 1. januar 2012. Skratka, časa je več kot dovolj, da se opravijo vsi potrebni postopki, kot jih določa veljavna zakonodaja, in da se omogoči, da bo regulator, se pravi varuh konkurence, čim bolj suvereno in operativno deloval. Če je pa interes, da ne deluje, in smo zaradi tega priča nekim novelam zakonov, da se mu omejujejo možnosti suverenega delovanja, ker so verjetno kakšni postopki, ki bi lahko bili sporni, potem je to seveda drugo vprašanje in meri na neke vrste škandal. Skratka, nobenih potreb ni, da sprejemamo take vrste zakonov, take vrste novel. Treba bi bilo v zakonodajnem mehanizmu vzpostaviti filter, da taki zakoni sploh ne doživijo zakonodajne procedure, da se ne obremenjuje tega parlamenta, številnih ljudi, številne administracije, številne birokracije, ki dela v prazno. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke te novele iz teh razlogov pa tudi zaradi tega, ker je popolnoma nepotrebna, ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS naj bi predstavil gospod Matjaž Zanoškar. [[Ga ni.]] Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič.
Dober večer. Saj je pozna ura, se zgodi. Res je, kar je povedal moj predhodnik. Ni namreč pošteno, če sprejemamo en zakon v aprilu in potem meseca avgusta, ko Vlada še polno dela, ugotovi, da je ali pozabila, ali je nesposobna, ali so se pa zmotili pri računanju dni in mesecev, in da tisto, kar je sprejeto z enim zakonom, nenadoma ne more biti do takrat, ko bi moralo biti. Jaz mislim, da ni pošteno, da takšne stvari, če nekdo nekaj ne zna, pozabi ali kakorkoli že, rešujemo tako, da napišemo nov zakon. [[oglašanje iz dvorane]] Če sem že dobil medklic, kaznovati tiste, ki svojega dela od aprila leta 2000 [[…]]Če je zakon sprejet, vemo, kdo je dolžen izvrševati zakon. Jaz mislim, da vemo, kdo je to. Izvršna veja oblasti je Vlada in Vlada tega ni naredila in zdaj si je izmislila en zakon samo zato, da bo pokrila svoje napake. To je pa grdo, tako to je. In tukaj, oprostite, smo tudi kolegice in kolegi smo malo jezni. Zdaj bomo napake, pomanjkljivosti in pozabljivost kar spreminjali z zakoni. Takšnega zakona sploh ne bi smelo biti. Tu se nam mudi imenovati v.d. direktorja, ko je Zakonodajno-pravna služba jasno povedala, da ga ne rabimo imenovati. Ko smo vsi vedeli, da 1. 1. 2012 urad preneha delovati. In zdaj je pred nami, da sprejmemo ta zakon. Če ne, boste imeli pa kaj? Teksas, brezvladje, imeli bomo izredne razmere, bomo takoj po volitvah, vsak bo prevzel vse, ne bo priglasitev koncentracij, izpodbijanja nelojalnih konkurenc, monopolov, nedovoljenih prevzemov, skratka, Divji Zahod, spet krasen prostor za tajkune. In če bomo mi sedaj rekli: Veste kaj, takšnih zakonov pa mi ne bomo sprejemali, da bo Vlada z zakonom popravljala svoje napake in svoje nedelo, boste pa vi rekli: Ja, saj boste pa vi krivi za tako imenovani teksas, zato da ne bo nobenega omejevanja konkurence, da bo vse divje. Mislim, to je krasno, stvari na tak način reševati. Tako naredi, kot bom jaz rekel, če ne boš pa kriv, pa tudi, če bom jaz narobe rekel. Stališče v Slovenski nacionalni stranki je bilo nekako tako, da moramo ravnati tako, da bomo preprečili vse tisto, kar se ne bi smelo dogajati, vendar se je, in da naj bi ta zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence sprejeli. Toda končna odločitev je bila taka: Kakor kdo hoče. Jaz osebno ga pač ne bom podprl. Ne bom podpiral neznanja, ali nesposobnosti, ali lenobe, ali pozabljivosti, ali karkoli že Vlade, zato da bom zdaj sprejemal zakone, ki jih bo pisal vsak, ki ima pet minut časa. Da bomo s tem, poudarjam še enkrat, popravljali napake Vlade. Vsak, ki dela, dela napake, ampak naj jih prizna. In naj poskrbi, če je izvršna veja oblasti, da naredi tisto, kar je sama predlagala in kar je Državni zbor sprejel.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Milan Gumzar.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! V postopku ustanavljanje agencije je Ministrstvo za gospodarstvo ugotovilo, da roki, načini in postopki ustanovitve agencije ne omogočajo gotovega prehoda iz ene statusne oblike v drugo. V primeru neizvedenega prehoda iz urada v javno agencijo bi namreč lahko nastopile okoliščine, da v Republiki Sloveniji ne bi deloval in obstajal organ za preprečevanje in omejevanje konkurence, kar bi posledično omogočalo ravnanje, ki bi škodovalo gospodarstvu Republike Slovenije. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo se seznanili z oceno Ministrstva za gospodarstvo, da zaradi kratkih časovnih omejitev za izvedbo potrebnih postopkov za imenovanje in konstituiranje vseh organov Agencije za varstvo konkurence obstaja realna možnost, da do 1. januarja 2012 ne bi bilo moč doseči vpisa agencije v sodni register, zaradi česar agencija ne bi pridobila pravne subjektivitete oziroma posledično ne bi mogla pričeti z delom. Vsekakor pa bi moralo Ministrstvo za gospodarstvo že v fazi priprave zakona opraviti temeljitejšo analizo procesov in opravil, potrebnih za vzpostavitev agencije. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se strinjamo s predlagano novelo, s katero se vzpostavi mehanizem, ki bo omogočal, da se v primeru, da do 1. januarja 2012 niso izpolnjeni vsi pogoji za pričetek dela agencije, ta rok podaljša do točke, dokler niso konstituirani vsi organi agencije in se posledično agencijo vpiše v sodni register, pričetek dela agencije pa se veže na sodni vpis. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati. Zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri v okviru glasovanj. Ker nam je ostalo nekaj časa do pol enajste, predlagam, da ne začnemo naslednje točke, ki bi jo morali končati samo s predstavitvijo predlagatelja, ampak da ta čas izkoristimo za krajši počitek in točno ob pol enajstih začnemo z glasovanjem o navedenih treh zakonih. Čas do pol enajste moramo izkoristiti za začetek, ker lahko kdo računa na določeno uro, torej pol enajstih, in bo prizadet, če bo eno minuto prej začetek seje. Torej, ob 22.30 nadaljujemo sejo z glasovanjem o treh zakonih, o katerih sem govoril. Hvala lepa.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo svoje glasovalne naprave. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je drugo obravnavo Predloga zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. 10. 2011. Prehajamo najprej na odločanje o amandmaju k 3. členu, ki ga je vložila Poslanska skupina SDS. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 43. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 43.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 4. členu. Glasujemo. Glasovalo je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 38. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 38.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 10. členu. Glasujemo. Glasovalo je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 38. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 38.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 13. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 38. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 38.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 15. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 40. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 40.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 29. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 39. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 39.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 52. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 41. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 41.]] Amandma ni sprejet. Pri odločanju je sprejet en amandma, in sicer k 4. členu, zato sprašujem predlagatelja, ali želi predlagati zboru, da nadaljujemo na tej seji? Predlagatelj je gospod Franco Juri.
Predlagam, da preidemo k tretji obravnavi.
Gospod Franco Juri v imenu predlagatelja predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Sklep je sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil jutri v sredo, 19. oktobra 2011, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, ki ni potreben, ker gre samo za en amandma. Prekinjam torej to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 11. točki dnevnega reda, to je na drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. oktobra 2011. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 64. členu. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Odpiram prijavo. Prosim, da se, kdor želi, prijavi za obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Besedo ima gospod Branko Grims v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
V poslanski skupini bomo naš amandma podprli, saj v prejšnjem mandatu na predlog Vlade sprejet Kazenski zakonik ustrezno ureja kaznovalno politiko, ko gre za materialno okoriščanje z zlorabo avtorskih pravic, kar že zdaj veljavni Kazenski zakonik sorazmerno ostro kaznuje. Sedanja oblast oziroma zdaj že padla oblast je prišla z absurdnim predlogom, da bi zgolj za nekaj skopiranih datotek, ki bi jih našli na računalniku lahko mlade ali pa mlade po srcu zapirali za tri leta, proti čemur smo več kot pol leta v Poslanski skupini SDS ostro nastopali, saj pomeni takšno določilo dejansko uveljavljanje policijske države, ne pa pravne države, in pomeni zlorabo pravnega načela ultima ratio, da je kaznovalna politika zadnja, ki pride na vrsto. Ko je tudi ministrstvu zmanjkalo kakršnihkoli argumentov in je pristalo na to, da se člen vsaj omili, se je zgodil zanimiv medijski spin, da je več dni po tem, ko je že ministrstvo napovedalo spremembo člena, Zveza potrošnikov zahtevala z isto argumentacijo, ki smo jo mesece ponavljali v SDS, da se ta člen spremeni, in vsi mediji, ki so prej to imeli kot tabu temo in o tem niso poročali, so poročali iznenada, da se zdaj ta člen na predlog Zveze potrošnikov spreminja. In potem si ubogi Slovenci še predstavljajo, da so objektivno informirani in da vedo, kdo je kdo v politiki in za kaj se dejansko zavzema. Ljuba Slovenija! Tisto, zaradi česar je treba ta člen črtati je, da tudi zdaj predlagano tako imenovano kompromisno besedilo omogoča precej širok spekter razlag, kar v Kazenskem zakoniku nikakor ni dopustno. Tukaj gre za zelo občutljivo področje, za način življenja mladih, ki se vse bolj povezujejo preko interneta, ga uporabljajo za dnevno komunikacijo, za vir informacij in za vsak poseg na to področje bi bilo treba prej temeljito pretehtati vsako rešitev in tudi slediti svetovnim trendom. Svetovni trendi pa so takšni, kot so že zapisani v sedaj veljavnem Kazenskem zakoniku, ki torej omogočajo preganjanje tistih, ki se z avtorskimi pravicami drugih, s prodajo, dejansko materialno okoriščajo. Iz tega razloga predlagamo, da se ta člen črta, ker je nemoderen, ker je preoster, ker je nejasen in ker še vedno omogoča, da bo kdo od mladih, ki bo zgolj želel pridobiti informacije ali pa ga bo zanesla neprevidnost na internetu, to plačal z zaporno kaznijo. Tak zapor je neupravičen, še posebno če vemo, da živimo v državi, v kateri za 100 milijonska dejanska oškodovanja nihče od tajkunov še nikoli ni bil pravnomočno obsojen.
Hvala lepa. Glas v imenu Poslanske skupine Zares bo obrazložil dr. Pavel Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz sem v razpravi napovedal, da bomo podprli predlog amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, pozneje sem določene stvari razčiščeval, pregledal, preveril in seveda ne drži trditev, da je možen kazenski pregon ljudi, ki jemljejo avtorsko besedilo s spleta za svojo uporabo, ne z namenom pridobitništva in profita. Zato napovedujem, da bomo vendarle glasovali proti temu amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi kdo obrazložiti glas v osebnem imenu? Osebnem ali poslanska skupina? Želi še kdo? Dajem čas za prijavo za obrazložitev glasu v osebnem imenu. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek, obrazložitev glasu.
Hvala lepa. Ta amandma bom seveda podprl, ker gre v korist mlade generacije, ki jo je sedanja Vlada, ministrstvo želelo inkriminirati in sodno preganjati zato, da bi si iskalo znanje iz internetnih vsebin. Jaz sem vesel, da smo v naši stranki, konkretno kolega Grims, prvi, ki je v slovenski prostor prinesel piratsko stranko, ki je zmagala v Berlinu zaradi istih vsebin. To je novo gibanje v svetovnem merilu in mi smo takoj prisluhnili potrebam mladih in zaradi tega to tudi z odločno akcijo dosegli, čeprav so si hoteli drugi prisvojiti to pobudo, ampak ta pobuda je originalno nastala v naši stranki. Mi smo se zavedli potreb mladih ljudi, ki jih je sedanja oblast hotela še kazensko preganjati, ker si želijo kulturnih, znanstvenih, raziskovalnih vsebin, ki bi jih jemali z interneta. Zadovoljni smo da je pod pritiskom javnosti in na pobudo naše stranke prišlo do tega, da ta namera sedanje oblasti ne bo uresničena, ker ste se ustrašili javnosti, mladi ljudje so se dejansko uprli tem nameram, da bodo preganjeni v lastni domovini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glas v svojem imenu bo obrazložil gospod Franco Juri.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Tudi v poslanski skupini Zares smo imeli resne pomisleke o členu, preden bi ga skupaj z ministrstvom preoblikovali. In zdaj, v novi inačici, je dejansko kaznovan samo tisti, ki zlorablja naložene podatke z interneta za komercialne namene, ne pa tisti, ki jih uporablja v lastne namene. Mislim, da je rešitev dobra in zato ne bom podprl tega amandmaja, kajti ob tem, ko zagovarjamo pravice uporabnikov interneta in prav je, da jih ščitimo pred nesorazmernim kaznovanjem, je vendarle potrebno ubraniti in obvarovati tudi avtorske pravice. In mislim, da je kompromisna rešitev, ki je bila predložena, optimalna s tega vidika in nima smisla podpreti takšnega amandmaja. Tako da bom glasoval proti.
Hvala lepa. Glas bo obrazložil gospod Anton Anderlič.
Spoštovani, mnogi se še spomnimo časov, ko je bilo marsikaj prepovedano, tudi uvoz računalnikov, da ne govorim o nekaterih vsebinah, ki so danes povsem proste na trgu in dostopne vsakomur. In ni res, da bi kakorkoli kdo imel kakšno skrbi za to, da je svoboda dostopa omejena. Nasprotno. Mogoče so si nekateri želeli, da bi bila še bolj cenzurirana ali zaprta dostopnost do nekaterih informacij, vsebin, ki so koristne in uporabne za vsak dan vsem, ki jih želijo dobiti, ki želijo poseči v njih. Na odboru ni bilo govora o tem od nikogar od tistih, ki danes tukaj govorijo, kako so že zdavnaj o teh stvareh govorili. Poiskali smo rešitev, ki po mojem prepričanju zagotavlja tisto, kar je nadvse pomembno – zaščito avtorskih pravic. Imamo kar znane primere sporov, ki se pojavljajo tudi drugje, mislim, da smo včeraj razpravljali v tej dvorani ob neki drugi točki, ko je šlo za poročilo nadzora na varnostnimi in obveščevalnimi službami, vprašanje o Sazasu in podobnih stvareh. Ob vsem spoštovanju in absolutni zaščiti avtorskih pravic, tisti, ki smo ta amandma sooblikovali in o njem razpravljali tudi na odboru, menimo, da je treba kakršenkoli dostop do podatkov in informacij, ki so uporabni za to, da človek osebno nekaj pridobi, raste, širi svoja obzorja in se ne ukvarja s prepovedano trgovino in da na ta račun ne služi, podpreti. Zato seveda ta amandma na tak način, kot je tukaj predstavljen, absolutno ne morem podpreti.
Hvala lepa. Vidim še interesa za obrazložitev glasu. Dajem čas za prijavo. Kdor bo še obrazložil glas, naj se prijavi. Mag. Branko Grims, izvolite.
Najprej, da bomo vsi enako uporabljali pojem. "Klasično piratstvo" je tisto, ko nekaj razmnožuješ z namenom prodaje, torej osebnega materialne okoriščanja. In tega seveda nihče od nas ne zagovarja. Nasprotno, to ustrezno kaznuje že Kazenski zakonik in to ostro, za katerega smo vsi, tudi sam, glasovali v prejšnjem mandatu. Tisto, kar je problem rešitev, ki jih ponujate vi oziroma sedaj že propadla vladna koalicija, je v tem, da izhajate iz načela policijske države. Da še vedno izhajate iz načela, da hočete zapirati ljudi zaradi tega, ker pač nekaj prekopirajo. In to je pretirano iz razlogov, ki sem jih navedel že prej. Tisto, kar je bistvo zgodbe in kar bi moralo biti sporočilo pri tej zadevi, je moč v resnici povzeti v enem stavku. Zaradi česa? Zaradi tega, ker je danes internet mladim način življenja in predvsem vir informacij, vir znanja. In je torej to tudi razvojno vprašanje. Zato se to sporočilo v enem stavku glasi: Slovenija ne potrebuje ne Vlade, ne političnih strank, ki zagovarjajo zapiranje mladih zaradi kopiranja datotek z interneta, ampak potrebuje stranke in Vlado, ki bodo zagovarjale odpiranje novih, kvalitetnih delovnih mest in s tem omogočale mladim dobro perspektivo, Sloveniji pa razvoj.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, podpredsednik! V Slovenski ljudski stranki bomo podprli ta amandma, ki člen črta. Danes, ko smo poslušali in razpravljali tudi o Poročilu Varuhinje človekovih pravic, je v enem delu poglavja o revnih prebivalcih govorila oziroma pisala tudi o revščini med mladimi. Mladi vendarle ne bi smeli biti ranljiva populacija. Mladi bi pravzaprav morali biti motor družbe. Sposobni mladi po končanem šolanju, izobraževanju in tako dalje pa so v skupini tiste ranljive populacije kot nekatere druge socialne skupine. In sedaj še s tem, da bomo nad njimi bdeli še z neko represijo, če bodo delali, iskali, se izobraževali in na ta način poskusili tudi kaj narediti. Daleč od tega, da bi šlo v tem primeru za piratstvo, ampak gre enostavno za delo, in še to bi jim na ta način poskusili onemogočiti. Tistih velikih svinjarij pa žal ne odkrivamo. Tam se pa nič ne zgodi. Otroke bi sedaj začeli zapirati, če bi ta člen ostal notri. S tem se v Slovenski ljudski stranki ne strinjamo in bomo glasovali za ta amandma.
Lahko glasujemo? Glasujemo o amandmaju k 64. členu. Glasovalo je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, 41 proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 82. členu. V imenu poslanske skupine, gospod Grims? Želi še kdo v imenu poslanske skupine? Zaenkrat ne vidim želje. Gospod Grims, izvolite.
Spoštovani! Tako, kot je bilo pri prejšnjem členu neustrezno in raztegljivo besedilo, in veste, da je določnost pravne norme eden od ustavnih pogojev za dopustnost sprejetja nekega zakona, je to še toliko bolj očitno, ko gre za ta amandma. V tem primeru je vladajoča koalicija predlagala, da se z do enoletno zaporno kaznijo kaznuje vsakogar, ki bi neupravičeno vstopil v neko omrežje. To je seveda silno raztegljiv pojem. Tisti, ki se spoznate na moderno tehniko, morate računati na to, da so dostikrat naprave same nastavljene tako, da se avtomatično povezujejo, da pride do tovrstnih vstopov. In v primeru, da pride v nezaščitenem omrežju do neupravičenega vstopa, sta v bistvu kriva dva - tisti, ki morda na svoji napravi ni poskrbel za prave nastavitve, ampak vsaj toliko je kriv tudi tisti, ki pa ni poskrbel za ustrezno zaščito svojega omrežja. In v takem primeru predlagati zaporno kazen je drakonsko kaznovanje neke policijske države, ki sodi v povsem drug prostor in čas. Tudi amandma, ki je nekoliko spremenil prvotno besedilo na odboru, tega ne rešuje, torej glede na vse možnosti, ki danes obstajajo, glede na različne tehnologije, glede na to, da so dostikrat nastavitve, ki so narejene že tovarniško, se pravi, ki jih storijo podjetja sama, narejene tako, da gredo v bistvu v smeri, ki je pri nas zaradi takega določila potencialno nezakonita. Zaradi tega bi bilo nujno sprejeti ta amandma in ta člen zaradi nejasnosti, zaradi nedoločnosti v celoti črtati iz besedila zakona. Če da bo ta člen ostal, bo seveda povsem jasno, da namen tega zakona ni kaznovanje tistih, ki nekaj storijo zavestno, da bi se okoristili protipravno, ampak da gre v resnici za vzpostavljanje policijske države socialističnega tipa, v kateri smo vsi potencialno v nasprotju z zakonom. In potem se deli na tiste, saj veste, če je nekdo naš "čvouk", kot se je temu reklo pred 30 leti na Gorenjskem, je v redu in se mu ne bo nič zgodilo, če pa je nekdo na strani, recimo, neke demokratične stranke, potem se ga bo pa zagrabilo. Ampak to z moderno, demokratično državo nima več prav ničesar skupnega.
Hvala lepa. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 82. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 43. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 100. členu. V imenu poslanske skupine, gospod Jerovšek? Želi še kdo v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Gospod Jerovšek, imate obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. V poslanski skupini seveda predlagamo kaznivo dejanje napad na finančno stabilnost in suverenost Republike Slovenije z oškodovanjem javnih sredstev. To je edini pravi odgovor na to, kar se je zgodilo v našem finančnem in bančnem sistemu, kjer se je po mnenju znanega sociologa dr. Urbana Vehovarja zgodil zločin. S tem je bila Slovenija spravljena v podrejen položaj in v izredno kritično stanje. Če sedanja oblast še vnaprej ne želi preganjati takih kaznivih dejanj, potem pač želi tisto, kar po mnenju dr. Beleta, izjemnega strokovnjaka za kazensko pravo, namesto sedanje dikcije oškodovanja javnih sredstev v bistvo vnaša v Kazenski zakonik amnestijo za finančne malverzacije in finančna kazniva dejanja, kajti po njenem stališču to do zdaj ni bilo kaznivo dejanje in bo celo morala opustiti vse pregone, ki so bili doslej sproženi. K temu, kar predlagamo, lahko navedem tudi dodatni argument. Pred dvema dnevoma je predsednik Evropske komisije gospod Barroso zahteval oziroma predlagal odredbo, ki bo od nacionalnih držav zahtevala kaznovanje teh zadev v finančnem sistemu. Za to nasilje nad javnimi sredstvi finančnikov bo Evropska komisija zahtevala kaznovanje in kako bo naš minister stal pred Barrosom, ko bo na mizi imel podatek, da so doma zavrnili takšno kaznovanje, takšno kaznovalno politiko, da ščitijo slovenske tajkune, slovenske prevarante, tiste, ki so napadli finančni sistem ter s tem ogrozili neodvisnost in suverenost slovenske države. Zato upam, da bomo dosegli konsenz, da bomo tisti, ki ste za to, da se ohrani suverenost slovenske države in da se v nadaljnje prepreči te vdore v finančni sistem, ki so se v našem bančnem in finančnem sistemu zgodili, glasovali za tako kaznivo dejanje, s katerim bomo na simbolni ravni in tudi praktično preprečevali takšna dejanja. Hvala.
Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 100. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 45. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenem predlogu zakona amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravno služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Gospod Grims, obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Želi še katera poslanska skupina obrazložiti svoj glas? Ne.) Izvolite, mag. Grims, v imenu SDS.
Spoštovani! V Poslanski skupini SDS bomo sprejetju tega zakona nasprotovali zaradi opozoril, ki jih je dal profesor dr. Bele, ki opozarja, da je zakon napisan iz napačnih izhodišč, da izhaja iz fetišizacije kaznovalne politike, iz fetišizacije kaznovanja kot takega in sodi v drug prostor in čas. Sodi v nek predmoderen prostor, ki z moderno demokratično državo Evropske unije nima prav nič skupnega. V obravnavi ste zavrnili praktično vse amandmaje, ki jih je vložila Poslanska skupina SDS, s katerimi smo hoteli odpraviti vsaj najhujše napake tega zakona, vendar ste ravnali prav tako, kot ste ravnali na začetku svojega mandata. Izhajali niste iz argumentov, ampak iz argumenta moči, izhajali ste iz političnega prestiža, ki je bil rdeča nit vašega mandata in ki je očitno nekaj, kar edino zaznamuje vašo politiko kot prepoznavno. Vse to so razlogi, zaradi katerih je treba zavrniti zakon, ki ne bo prinesel tistih učinkov, ki bi jih moral imeti, ker je v temeljnem nasprotju z enim od pravnih izhodišč, temeljnih pravnih načel, da je kaznovanje ultima ratio, zadnja izbira. Namesto mnogih rešitev, ki so v tem zakonu, bi seveda lahko uredili zakon drugače, ga uredili z drugimi zakoni, uredili preventivo oziroma poiskali rešitve, ki bi bile določne, kajti zakon je poln nedorečenih formulacij, ki omogočajo, da tistemu, ki jih uresničuje, pustijo sorazmerno velik prostor za njegovo prosto odločanje. Takšno pa, ko gre za človekove pravice in za kaznovanje človeka, v nobenem primeru ne more biti dopustno in je v Sloveniji tudi očitno protiustavno. Takšen zakon, kot je, ne bo prinesel pozitivnega učinka pri pregonu kaznivih dejanj. Na mnogih področjih bo povzročil kvečjemu dodatno zmedo, dodatno zavlačevanje postopkov, dodatne pritožbe na Ustavno sodišče in s tem še dodaten minus v že sicer slabo delujoč slovenski pravosodni sistem. Vsekakor je zakon, tako kot opozarja prof. dr. Bele, prej odraz psihologije policijske države tistih, ki so ga predlagali in ki ga zagovarjajo, kot pa odraz modernega razumevanja kazenskega prava, ki je pač ozko usmerjeno, določno in poseže po ukrepih samo tedaj, kadar je to z vidika temeljnih družbenih vrednot in z vidika zaščite teh vrednot dejansko nujno potrebno. In naj končam [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Grims. Videl sem interes za obrazložitev glasu v osebnem imenu. Prosim, kdor želi obrazložiti glas v osebnem imenu, naj se prijavi. Besedo ima gospod Borut Sajovic.
Hvala lepa. Zakon je zagotovo vreden podpore, če že ne zaradi drugega, zaradi seveda sporočil, ki so jih nekaterih kolegi dajali ob obrazložitvi amandmajev. V eni sapi so seveda zagovarjali nekaznovanje, v drugi sapi pa dodatno kaznovanje in pa represijo. Kakšni analitiki bi temu rekli slab over spin, sem pa vesel, da smo v Poročilu Varuhinje človekovih pravic, ki smo ga danes vsi z veliko večino sprejemali z odobravanjem, jasno in glasno razbrali, da se sodni zaostanki, stanje na področju pravosodja bistveno bistveno izboljšuje in to je seveda dobro sporočilo. Če ga pa nekateri, ki imajo seveda vsak dan črna, očala vidijo samo skozi negativizem, je pa to njihova odločitev in pa izbira. Sam bom takšen zakon podprl.
Hval lepa. Glas bo obrazložila gospa Darja Lavtižar Bebler.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kazensko pravo je tisto pravo, o katerem pravzaprav nihče ne ve vsega in nihče ne ve dovolj. Zato se jaz vedno čudim tistim, ki v tem državnemu zboru, ne da bi poznali sploh kakšno vejo prava, o kazenskem pravu vedo vse. In imam slab občutek pri tem ter ne morem sodelovati pri teh razpravah, ker sem prepričana, da so to tako zahtevne stvari, o katerih pravzaprav mi kot poslanci, predstavniki ljudstva, ki o tem ne vemo pravzaprav nič ali pa vsaj ne dovolj, nimamo pravice na ta način razpravljati, da bi se tako vehementno zavzemali za to, kaj je prav in kaj je narobe. In zato želim reči samo to. Vem, da je Kazenski zakonik, ki je stopil v veljavo 1. novembra – zelo značilno – 2009, sprejet na nek nenavaden način, ob nestrinjanju stroke, in da je zagotovo dejstvo, da vsebuje veliko napak in nekih neprimernosti, da ga je treba na nek način popraviti. Jaz sem verjela in verjamem tudi danes Ministrstvu za pravosodje, da ga je bilo treba v teh delih, kot smo poskušali popraviti, in zato bom glasovala za to, da se popravi v tem delu. Nikakor si ne želim, da bi kdo mislil, da ve o vsem tem vse [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Branko Grims.
Spoštovani profesor dr. Bele je vrhunski strokovnjak za področje kazenskega prava in tisti, ki se sklicujete na stroko, bi lahko vsaj njemu prisluhnili, kajti opozorila, ki sem jih prej povedal, so njegova opozorila. Da gre za napačno razumevanje kazenskega prava, za napačna izhodišča, za zakon, ki sodi v področje policijske države v nek drug prostor in čas, ter z moderno demokratično državo nima nič skupnega. Sam osebno bom glasoval proti temu zakonu zaradi njegovih opozoril in pa zaradi načela, o katerem sem govoril prej, ker verjamem, da lahko samo znanje Slovenijo potegne v nov razvojni cikel, da je samo znanje tisto, kar nam ga nihče ne more odvzeti in lahko gradi slovenski razvoj in s tem tudi socialno državo naslednjih rodov, danes pa znanje mladi pridobivajo preko interneta. Slovenija ne potrebuje ne vlade in ne političnih strank, ki predlagajo in zagovarjajo zapiranje mladih zaradi kopiranja z interneta, ampak potrebuje vlado in politično stranko na oblasti, ki bo sposobna mladim odpirati nova delovna mesta, s tem boljšo perspektivo v življenju, Sloveniji pa s tem omogočiti nov razvoj.
Besedo ima gospod Franci Kek.
Hvala za besedo. Omenjeni zakon bomo podprli. Moti me pa podcenjevanje predhodnika. Ne gre za rdečo nit, gre za oranžno nit, veste.
Hvala lepa. Glasujemo o predlogu sprememb in dopolnitev Kazenskega zakonika. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 27. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je Zakon o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika sprejet v obravnavanem besedilu. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga zboru, da na podlagi 153. člena Poslovnika zbor sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo kazenskega zakonika. Glasujemo o tem predlogu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. oktobra 2011. Pri tem vas obveščam, da ste danes na klop prejeli umik amandmaja Poslanske skupine SDS k 32. člen. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD in LDS k 36. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma k 36. členu sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SLS – Slovenske ljudske stranke k 43. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 2. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma k 43. členu sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD in LDS k 44. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma k 44. členu sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD in LDS k 45. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da smo sprejeli tri amandmaje k zakonu. Gospod državni sekretar, želite besedo? Da. Gospod Školč, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada predlaga, da v skladu z možnostmi, ki jih daje Poslovnik v svojem 38. Členu, opravite na tej seji tudi tretjo obravnavo in s tem v državnem proračunu v naslednjih letih čuvate tiste milijone, ki bi sicer padli zaradi neuveljavitve direktive, ki ureja to področje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu, da Državni zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika opravi tretjo obravnavo predloga zakona še na tej seji. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 21. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 21.]] Proti je glasovalo manj kot tretjina vseh, ki so glasovali. Ugotavljam, da je zaradi tega predlog sklepa sprejet. Tretjo obravnavo predloga zakona bomo opravili jutri. V zvezi s tretjo obravnavo tega predloga zakona in Predloga zakona o odvzemu nezakonito pridobljenega premoženja, vas opozarjam, da v skladu z drugim odstavkom 138. člena Poslovnika tretja obravnava praviloma ne sme biti opravljana prej kot v 24 urah. Ta določba je dana v pomoč skupinam, ki želijo pripraviti amandmaje. Danes je 23.17. Če bi hoteli čakati 24 ur, potem moramo čakati jutri do te ure. Če pa soglašate, bi priporočal, da poslanske skupine, ki bodo eventualno pripravile amandmaje, te amandmaje pripravijo čim prej, da bi lahko v teku jutrišnjega dopoldneva opravili še tretjo obravnavo teh dveh zakonov. Kolikor lahko računamo, bomo jutri delali verjetno do petih, šestih. Upam pa, da veliko dlje ne. Ali lahko to sugestijo sprejmete? Hvala lepa. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in današnjo sejo Državnega zbora. Nadaljevali jo bomo jutri ob 8. uri. Hvala lepa.