Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 30. sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Franc Jurša, Tina Heferle od 13. ure dalje, Predrag Baković, Jani Prednik, Samo Bevk do 13. ure, Nik Prebil, Edvard Paulič, mag. Alenka Bratušek. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrici in ministre ter vršilko dolžnosti generalne sekretarke Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 9. in 18. točki dnevnega reda, ministra za zdravje Janeza Poklukarja in ministrico za izobraževanje, znanost in šport dr. Simono Kustec k 40. točki dnevnega reda, ministra za okolje in prostor mag. Andreja Vizjaka k 41. točki dnevnega reda, ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija k 42. toči dnevnega reda, ministra za obrambo mag. Mateja Tonina k 43. točki dnevnega reda, predstavnika Sodnega sveta k 44. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 30. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 4. marca 2022, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke ali za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Preden preidemo na odločanje o dnevnem redu, moramo odločiti o zahtevi za odločanje o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 132. seji 4. marca 2022 sklenil, da se Predlog zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma obravnava po nujnem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 40 poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem T. Vatovcem zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi kolegija. Na podlagi tretjega odstavka 143. člena Poslovnika Državnega zbora zato prehajamo na obravnavo zahteve, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma obravnava po nujnem postopku. Besedo dajem predstavniku vlagateljev zahteve dr. Mateju T. Vatovcu za predstavitev zahteve.
Najlepša hvala, predsednik. Od dne, ko je Državni zbor z 51 glasovi zavrnil vladni predlog zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma do nove, popravljene različice, ki jo je Vlada poslala ponovno v Državni zbor, ni minil niti en mesec. V tej popravljeni različici resda ni več tega, da bi lahko inšpektorji vstopali v vaše domove brez sodnega naloga, je pa ostalo vse ostalo. Še vedno bi imel predstojnik državnega urada, Urada za preprečevanje pranja denarja, dostop do praktično vseh baz podatkov v državi, pravosodni minister bi lahko določal, koga se bo preiskovalo, koga ne, in zbirala bi se neka neverjetna mega baza podatkov o praktično vsakem državljanu države. Še enkrat poudarjam, da je bitka proti pranju denarja in tudi financiranju terorizma ključna in pomembna, ampak to, da se dajejo eni osebi, in to je direktor Urada za preprečevanje pranja denarja, tako velika, obsežna in neomejena pooblastila, je nekaj, kar ni sprejemljivo za nobeno vlado. Ko pa govorimo o tem, da bi en mesec pred volitvami takšna pooblastila dobil nekdo, ki ga je kadrovala trenutna vlada, vlada, ki si je zelo aktivno v zadnjih dveh letih podredila praktično vse institucije v državi, je pa nezaslišano. Tako s tega vidika in glede na to, da je Državni zbor takšnemu predlogu zakona že zelo jasno rekel ne, poudarjam, z 51 glasovi, predlagamo predlagateljice in predlagatelji opozicije KUL, da se ponovno odloča o tem postopku, in predlagamo, da se takšen zakon, ki nima v resnici nobene veze z implementacijo evropski direktiv, ne obravnava po nujnem postopku, ker ni za to nobene potrebe. Če bi Vlada želela dejansko implementirati evropske direktive, bi to lahko storila izključno s tem, ne pa da v svoji maniri, kot smo že obsežno lahko videli v zadnjem času, v zakone vtika potaknjence in rešitve, ki nimajo nobene zveze s samimi cilji in nameni zakonodaje. Tako da še enkrat – proti nujnemu postopku in seveda, da se te organe in urade, ki so seveda ključni za bitko proti pranju denarja, ne politizira in da lahko seveda svoje delo opravljajo skladno z cilj in nameni ne pa z željami in interesi ene stranke.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu, citiram: Predlog Zakon o preprečevanju pravna denarja in financiranje terorizma se obravnava po nujnem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 34. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor v skladu z časovnim potekom seje navedeni predlog zakona obravnaval po nujnem postopku, in sicer v sredo 23. marca 2022. S tem je 2. točka dnevnega reda 30. seje zbora brezpredmetna in umaknjena [[Lapsus linguae. Predsednik Igor Zorčič v nadaljevanju seje popravi napako: »Preden preidemo na 1. točko dnevnega reda, naj samo za zapisnik opozorim, da je dnevni red sprejet takšen, kot je predlagan, torej tudi za 2. točko dnevnega reda, zaradi tega, ker sem predhodno to točko še pred glasovanjem označil kot izključeno, ampak ni. To je bil pač lapsus.« s predloga dnevnega reda seje]] . Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Odboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo o dnevnem redu. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 20. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je dnevni red zbora določen. Prehajamo na 43.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO ZAHTEVE SKUPINE POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKON O STARŠEVSKEM VARSTVU IN DRUŽINSKIH PREJEMKIH, PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SOCIALNO VARSTVENIH PREJEMKIH, PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O UREJANJU TRGA DELA IN PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O UVELJAVLJANJU PRAVIC IZ JAVNIH SREDSTEV OBRAVNAVAJO PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 132. seji 4. marca 2022 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialno varstvenih prejemkih, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o urejanju trga dela in Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev obravnavajo po skrajšanem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 40 poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem T. Vatovcem zahtevala, da Državni zbor odloči o navedenih odločitvah kolegija. Na podlagi tretjega odstavka 142. člena Poslovnika zbora zato prehajamo na obravnavo te zahteve. Besedo dajem predstavniku predlagatelja zahteva Mihi Kordišu za predstavitev zahteve za vse predloge zakonov skupaj.
Predsedujoči, hvala za besedo. Zadnji dve leti lahko v tej državi spremljamo popolno lomastenje in demontažo institucij. Seveda so v prvem planu mediji pa tudi represivni aparati, kot je policija, a niti sistem socialnega varstva in zaščite revežev pred nihanji na trgu dela je ni odnesel brez posledic. Tako smo enkrat že obravnavali vladno protisocialno reformo, sedaj, pred zaključkom aktualnega mandata, pa naj bi nadaljevali z njenim podaljškom. A pozor! Vladna protisocialna reforma številka dve, ki je bila pripravljena na Ministrstvu za delo pod taktirko stranke Nova Slovenije v Državni zbor ni našla svoje poti kot dejanska vladna reforma, ampak po skrajšanem postopku vložena preko ene koalicijske stranke, to je stranke Nove Slovenije. Že samo ob teh postopkovnih malverzacijah bi nam morali zazvoniti vsi alarmni zvonci. Državni zbor bi moral takim spremembam in posegom v zakonodajo odločno reči ne že na postopkovnem področju. Poseg v več zakonov zelo jasno priča, kako ne gre za neke manjše spremembe, ki bi bile upravičene do skrajšanega postopka, ampak za precej velik poseg v korpus delavske in socialne zakonodaje, ki terja napor na vladni strani, da se usede dol z vsemi deležniki, na prvem mestu z organiziranimi delavci, kot so to sindikati, da z njimi vrši socialni dialog, da se dogovori o rešitvah, ki naj jih skupaj kot Državni zbor sprejmemo. Nič od tega se ni zgodilo, namesto protokolov in pogovorov, ki bi jih vlada in Ministrstvo za delo morali vršit, je vse te korake demokracije stranka Nova Slovenija preskočila in neposredno v poslanske klopi prinesla svojo protisocialno reformo po skrajšanem postopku. Takoj, ko pogledamo na vsebino, lahko vidimo, zakaj je temu tako. V tej protisocialni reformi vlada obračunava z določenimi skupinami, ki prejemajo denarno socialno pomoč, in jim jo odreka. Socialnim delavcem, ki morajo delovati v konkretnih okoliščinah s konkretnimi primeri, odreka avtonomijo, da to počno. Obračunava z brezposelnimi in zateguje prisilo, da sprejmejo katerokoli delo, ne glede na to, kako slabo je plačano, ne glede na to, kako zakonito je, zgolj iz naslova, da lahko preživijo. Druga stran istega kovanca je podeljevanje socialnih državnih štipendij gospodinjstvom, ki prihajajo iz premožnih okolij. Po tem, kar vlada predlaga, bi bili, denimo, otroci iz velike družine ministra Cigler Kralja upravičeni do državnih socialnih štipendij. Glede na to, da njihov oče sedi na ministrski plači, si lahko predstavljamo, da ne živijo v revščini. Po drugi strani pa imamo cel kup študentov, izhajajočih iz revnih družin, delavskih družin, ki prejemajo zelo nizke štipendije, s katerimi ne povežejo začetka in konca meseca. Namesto da bi študirali, so prisiljeni v razno razne oblike študentskega dela, običajno se preživljajo z več kot zgolj eno prekarno študentsko zaposlitvijo. Nabor problematičnih protisocialnih ukrepov zaokrožujejo protiromski ukrepi z žongliranjem v socialni zakonodaji. Mislim, da so tako postopkovni kot vsebinski razlogi dovolj močni, da nam sporočijo, kako ne moremo s skrajšanim postopkom v obravnavi protisocialne reforme nadaljevati. Najmanj kar je, minimum minimuma higiene je, da Državni zbor skrajšani postopek zavrne, sklop zakonodaje, ki v to protisocialno reformo sodi, pa se obravnava po rednem postopku. V istem postopku dobimo tudi nekaj časa, da predlagatelji, pa če tudi takoj, iz ministrstva, ki ga vodijo, izpeljejo svoje pogovore in socialni dialog s predstavniki sindikaliziranih delavcev, s katerimi bi se že tako ali tako morali pogovarjati, navsezadnje natančno za to socialni dialog in Ministrstvo za delo tudi imamo. Hvala.
Hvala lepa. Obveščam vas, da bo zbor odločal o postopku obravnave za vsak predlog zakona posebej. Prehajamo na odločanje. Zboru predlagam, da odloča o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialno varstvenih prejemkih se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Postopkovni predlog Matjaž Han.
Pred glasovanjem prosim 10 minut pavze.
Prekinjam sejo, ki jo nadaljujemo ob 12.25. (Seja je bila prekinjena ob 12.15 in se je nadaljevala ob 12.25.)
Spoštovani kolegice in kolegi, nadaljujemo sejo. Odločamo torej o predlogu sklepa, ki glasi: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialno varstvenih prejemkih se obravnava po skrajšanem postopku. Če ta sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 33. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo navedeni predlog zakona obravnavan po skrajšanem postopku. Gremo na naslednji sklep, ki glasi: Predlog zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o urejanju trga dela se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 33. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Odločamo še o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 33. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Preden preidemo na 1. točko dnevnega reda, naj samo za zapisnik opozorim, da je dnevni red sprejet takšen, kot je predlagan, torej tudi za 2. točko dnevnega reda, zaradi tega, ker sem predhodno to točko še pred glasovanjem označil kot izključeno, ampak ni. To je bil pač lapsus. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 28 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva štiri vprašanja poslank in poslancev opozicije ter na vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave in obrazložitve glasu. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V zvezi z zahtevo poslancev za ustni odgovor na naslednji seji zbora oziroma predlogom za razpravo o odgovor na poslansko vprašanje na naslednji seji zbora želim opozoriti na dejstvo, da je v skladu z letnim programom dela Državnega zbora ta seja zbora zadnja redna seja v tem mandatu. Državni zbor bo zato morebitno zahtevo po ustnem odgovoru na neodgovorjeno poslansko vprašanje oziroma razpravo o odgovoru na poslansko vprašanje lahko opravil le na izredni seji zbora, ki bo sklicana na podlagi prvega odstavka 58. člena Poslovnika Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se danes opravičila minister za finance mag. Andrej Šircelj in minister za pravosodje Marjan Dikaučič od 14. ure dalje. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Naj vas ob tem opozorim na 249.a člen Poslovnika Državnega zbora, ki določa, da »neodgovorjena poslanska vprašanja in pobude vladi, ministru ali generalnemu sekretarju vlade postanejo z nastopom funkcije nove vlade, ministra ali generalnega sekretarja vlade brezpredmetna«. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri bo odgovarjal predsednik Vlade Janez Ivan Janša. [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovni predlog Jerca Korče.
Najlepša hvala, predsednik Državnega zbora. Dovolite mi, da najprej obrazložim svoj postopkovni predlog. Predsednik Vlade se na eni strani hvali z visoko gospodarsko rastjo in nizko brezposelnostjo, kar je seveda povsem njegova zasluga, na drugi strani pa visoko inflacijo, draženje energentov pripiše dogajanju na globalnem trgu. Kot odgovor na draženje hrane, ki se nam dogaja, dobimo cinične izjave tipa, pač ne boste izbirali med desetimi vrstami rogljičkov. Predčasno na eni strani zapušča preiskovalne komisije tega Državnega zbora in se ne udeležuje [[oglašanje iz dvorane]] obravnav na sodišču, češ da nima časa. Na drugi strani pa ima čas, da več ur preživi na Twitterju. Na eni strani se nam prikazuje kot miroljub [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Spoštovani, prosim malo tišine!
[[…]]na drugi strani pa z militantno retoriko spodbuja, da bi se zgodil še večji spopad.
Kolegica Korče, prosim, postopkovni predlog.
Na eni strani se nam prikazuje kot humanitarec, na drugi strani pa vemo, da je politično kariero gradil zgolj na tem, da se sovražna retorika uporablja proti beguncem. In sedaj prehajam na svoj postopkovni predlog. To je bilo le nekaj primerov tega, kako bi lahko to opisali z besedami preračunljivost, cinizem in dvoličnost. In ker bi moje današnje vprašanje hkrati pomenilo tudi možnost, da predsednik Vlade poda odgovor, ki bi pomenil še dodatno manipulacijo, izkrivljanje resnice in bi vnašal še več zmede, je postopkovni predlog, da se v Listi Marjana Šarca današnjemu poslanskemu vprašanju zaradi teh razlogov odpovedujemo. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil kot prvi Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Najprej bom dal masko dol, kajti v šolah maske več ne nosijo [[…]]
Ne, kolega Jelinčič [[…]]
[[…]]mi smo pa slabši kot vrtec, tako da lahko mirno brez tega.
Ne, kolega Jelinčič. Masko dajte gor!
Glede na grozljivo krizo v Ukrajini se pozablja na veliko drugačnih agresij znotraj Republike Slovenije. Na primer, gre najprej za določene vrste kriminala, ki ga izvajajo določeni prebivalci jugovzhodnega dela Slovenije, na primer v Kočevju zasedanje teh stanovanjskih blokov, iz katerih bežijo Slovenci, potem v Šentjerneju pretepanje v šolah in agresivno pretepanje slovenskih dijakov, v Novem mestu več takšnih ekstremnih zadev, ko hodijo otroci s pištolami, zaenkrat s strašilnimi, in več kot 20 % teh prebivalcev niti ne konča osnovne šole. Kaj boste naredili, predsednik, v zvezi s tem? Druga agresivna zadeva je izpodrivanje slovenske kulture, dediščine, običajev, vrednot in prepričanj v slovenskem prostoru. Gre za tako imenovano albanizacijo, še posebej v določenih mestih: Celje, Velenje, Slovenska Bistrica, Kranj. Moram reči, da tudi tisti Albanci, ki so se preselili v času Jugoslavije [[…]]
Kolega Jelinčič, brez ksenofobnih vložkov.
[[…]]nočejo imeti teh agresivnih in nasilnih enklav, ki povzročajo to, da se Slovenci izseljujejo iz teh krajev. Tretja zadeva je pa vsiljevanje določenih, bi rekel, družbenih pogledov v osnovnih šolah, kjer gre pravzaprav za agresivno reklamiranje deviantnih spolnih praks LGBT v osnovnih šolah [[…]]
Kolega Jelinčič [[…]]
Gospod premier: Kako nameravate rešiti te tri grozljive probleme, ki povzročajo uničenje slovenskega, uničevanje naše kulturne dediščine, odrivanje naših običajev od klasičnih slovenskih in evropskih vrednot? Na kakšen način boste zajezili prilive teh tujerodnih prebivalcev?
Kolega Jelinčič, opomin vam izrekam.
Kajti dogaja se albanizacija Slovenije, kar pa je nedopustno.
Kolega Jelinčič [[…]]
Vprašanje je tudi: Ali boste v svojih programih navedli tudi rešitve teh problemov ali se jim boste izognili? Res je, da so trenutki do konca mandata kratki, pa vendar mislim, da je potrebno ta vprašanja rešiti.
Kolega Jelinčič, izrekel sem vam opomin. V tej hiši ne bomo dovolil nobene ksenofobije, homofobije in, bom rekel, podobnih [[oglašanje iz dvorane]] podobnih sovražnosti. Vsako vprašanje se da postavit na dostojen način, nenazadnje nas tudi naš sprejeti kodeks opominja, da mora bit poslanec dostojen, spoštljiv, strpen in nediskriminatoren. Upam, da je bilo to jasno. Besedo bom dal predsedniku Vlade, da odgovori, ampak seveda v skladu s tem, kar sem pravkar povedal, če ne, bom izrekel še en opomin in odvzem besede in bomo šli na naslednje poslansko vprašanje. Postopkovni predlog, kolegica Sukič.
Spoštovani predsedujoči, predlagam, da premier sploh ne odgovarja na to, ker to je bil skup rasističnih izjav. Skupni imenovalec je rasizem, v tem imenovalcu se pa skriva točno to, kar ste sami navedli: ksenofobija, homofobija in tako naprej. Skratka, mislim, da Državni zbor res ni prostor za tovrstni sovražni govor, ki smo ga zdajle slišali. In to dejansko ni bilo nobeno poslansko vprašanje, zato mislim, da enostavno greste dalje po dnevnem redu in da premier ne odgovarja na nekaj takega, ker na to sploh ni možno odgovoriti, razen če se premier sam strinja s tem diskurzom in bo sam tudi uporabljal ta diskurz. Če se bo to zgodilo, prosim, da prekinete takšno izvajanje, ker to ni dostojno za ta državni zbor. Hvala lepa.
Tako je. Se popolnoma strinjam z vami. Kar se tiče razprave o kriminalu v osnovnih šolah, mislim, da je ta dopustna in da se je povsem svobodno lahko dotaknemo. Kar se tiče pa ostalih zadev in medvrstičnega izpostavljanja določenih skupin ljudi, to pa mislim, da je nedopustno, in tega ne bom dovolil. Jaz predajam zdaj besedo predsedniku Vlade, da odgovori na to vprašanje, seveda v skladu s tem, kar sem povedal.
Ja, hvala lepa. Hvala za vsa tri vprašanja. Izrazoslovje sicer ni primerno, so pa to vprašanja o problemih, ki jih ljudje čutijo. Ko gre za romsko problematiko, še posebej v jugovzhodnem delu Slovenije, smo se kljub epidemiji v tem mandatu veliko s tem ukvarjali. Posebna vladna skupina je ustanovljena, ki je obravnavala zelo konkretne primere. Moram reči, da je tudi nekaj uspeha bilo. Ko gre za število kaznivih dejanj, povezanih s tem, se je to zmanjšalo v celi regiji za okrog 15 ali 18 procentov. V Občini Kočevje, kjer je bilo tega največ leta 2020, za 30 procentov. Se pravi, da je nekaj uspehov bilo, se je pa treba zavedati, da v veliki meri s tem, kar se je doslej počelo, naslavljamo zgolj posledice, premalo pa se odpravljajo vzroki. Ključen vzrok za to, da je v romski populaciji v nekaterih delih Slovenije bistveno več kriminalnih dejanj, je pač v tem, da je proces socializacije na samem začetku običajno moten. Če sem zelo konkreten, nekatere družine otrok enostavno ne pošiljajo v osnovno šolo, čeprav je ta obvezna, kljub temu dobivajo vse socialne dajatve in transfere in tako naprej. Tu na neki točki se bo treba odločiti in to vezati in to začetno fazo socializacije vzeti resno, sicer se bomo večno ukvarjali s temi problemi in jih na nek način tudi sami omogočali. Tako da nas ta korak še čaka. Da se s tem da uspešno spopasti, kažejo razmere v nekaterih drugih delih Slovenije, kjer so se tega bolj resno lotil, recimo v Prekmurju, in je teh problemov bistveno manj. Ko gre za priseljevanje in koncentracijo teh, ki se priselijo, na točno določenih točkah v Sloveniji, je treba najprej povedati, da smo del tega problema uspešno oziroma da ste ga rešili s sprejetjem zakona oziroma s popravkom zakona, zaradi katerega ni več možno prijavljati na enem naslovu na desetine oseb ali pa na stotine oseb na 30 kvadratnih metrih. To je delno pomagalo k zajezitvi situacije in tudi izkoriščanju naše relativno bogate socialne mreže za špekulacije in za izplačevanje prispevkov tudi ljudem, ki jih tukaj sploh ni. Treba je pa seveda tudi povedati, da večina teh ljudi, ne glede na narodnost, ki prihajajo v Slovenijo, prihajajo, ker so povabljeni s strani slovenskih podjetij in slovenskega gospodarstva. Primanjkuje delovne sile in podjetja se pač borijo za to, da jo dobijo. In se zelo pritožujejo nad tem, da so postopki za pridobivanje delovnih viz dolgi in tako naprej. Tukaj se je tega treba zavedati. Tukaj ne gre za nek begunski val, ki je prišel od nekod, kjer traja vojna, in potem to obremenjuje naše javne finance in tako naprej. Ta val prihaja, na žalost, iz neke druge strani in se bomo s tem še veliko ukvarjali v naslednjih tednih in mesecih. Ko gre pa za delovno migracijo, za ekonomsko migracijo, gre v glavnem za organizirano s strani slovenskega gospodarstva zaradi pomanjkanja delovne sile in tudi zato, ker nekaj 10 tisoč brezposelnih, ki jih imamo v Sloveniji, pač vseh del ne želi opravljati. Tudi s tem se je pač treba sprijazniti. Slovenija se je dvignila v dohodkovnem razredu v neko skupino, kjer so mnogi rajše brezposelni in prejemajo nadomestilo za brezposelnost, kot da bi poprijeli za vsako delo, zato pač podjetja iščejo druge.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala.Gospod predsednik, me veseli, da ste se postavili na nasprotno stran od Slovencev, kakor tudi nekateri kolegi tam iz one strani.
Kolega Jelinčič, še enkrat vam bom opomin izrekel in vzel besedo.
Nekateri pač zagovarjajo spodbujanje kriminala, uničevanje slovenstva, zagovarjajo spolne deviantnosti, vendar v Slovenski nacionalni stranki smo proti temu. Mi smo za to, da naš narod ohranimo. In bomo vedno zastopali ta načela in te razmisleke. Predsednik, rekli ste, da prihajajo ti [[…]]
Kolega Jelinčič [[…]]
[[…]]tujci na vabila podjetnikov. Ja, do neke mere je res. Vendar se pa potem dogaja to, da v skladu s tistim združevanjem družin prihajajo na ime tega določenega človeka cele družine. In te družine so na sociali, na bremenu slovenske sociale. To ne more več biti tako. To je treba popraviti. Recimo, še vedno se dogaja, da v Žalcu neka uslužbenka po dolgem in počez daje dovoljenja za prebivanje po več deset ljudi na enem naslovu. Skratka tukaj je treba narediti enkrat red, enkrat konec, poklicati na odgovornost določene ljudi, kar se je v nekaterih primerih zgodilo, v mnogih pa tudi ne. Predvsem pa nihče nima pravice majhnih otrok v osnovni šoli uvajati v neke deviantne evropske spolne prakse. To je prepovedano. In vendar navkljub temu, da je to z zakonom prepovedano, tako kot je prepovedana pedofilija, nekateri to še vedno izvajajo. Ali boste naredili tudi na tem področju red in zahtevali od ministrice za šolstvo, da se te zadeve brišejo iz šolskih kurikulumov?
Predsednik Vlade, imate besedo.
Ja, glede tega zadnjega vprašanja moram reči, da smo v zadnjih letih v Sloveniji, žal, dejansko opazovali prakso, ki je v nasprotju z zelo jasno zakonsko in tudi ustavno ureditvijo. V slovenski ustavi namreč piše, da je izključna pravice staršev, da odločajo o moralni vzgoji otrok. Ta pravica je bila v določenih primerih, ki so bili javno znani in tako naprej, tudi v slovenskem šolskem sistemu kršena in pristojne institucije niso ukrepale. Tako da se moram s tem strinjati, ni pa tukaj problem zakonodaje oziroma ustavne ureditve. Ta je popolnoma jasna, je tudi usklajena z Evropsko listino o človekovih pravicah, kjer piše natančno ista stvar. Problem je v tem, da nekatere institucije niso reagirale, ko je bilo očitno, da je to kršeno. To bo treba narediti v prihodnje. Kar se tiče skrbi za slovensko kulturno, identiteto, samobitnost, v mandatu te vlade je bilo v proračunih, ki ste jih tu sprejemali, za slovensko kulturo namenjenih bistveno več denarja kot prej, kljub epidemiji in tovrstnim stroškom, tudi ko gre za spomin na velikane slovenske kulture ali pa, če hočete, slovenske državotvornosti. Plečnikovo leto, ki je razglašeno letos, je ne samo nek tak formalen odraz tega odnosa, uspeli smo tudi, da se je Plečnikova dediščina v Ljubljani vpisala na seznam Unescove kulturne dediščine. Lansko leto je bilo leto Josipa Jurčiča, prvega slovenskega romanopisca in časnikarja. Uspeli smo v veliki meri obuditi spomin na njegovo delo, ki je bilo zelo enostransko prikazano v preteklosti in koncentrirano samo na en vidik njegovega dela. Je pa on tudi začetnik modernega slovenskega novinarstva in časnikarstva, na nekih temeljih, ki jih tudi danes še pogrešamo. Tako se je veliko naredilo v tem času in lahko bi še našteval, pa časa ni. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovni predlog, kolega Jelinčič.
Hvala lepa za te odgovore. Vendarle bi bilo treba precej več razpravljati o vseh teh treh segmentih, ki sem jih izpostavil. Glede pesnikov in pisateljev bi bilo morda smiselno obuditi spomin na Janeza Trdino, za katerega se bojim, da bodo kakšni levosučni gospodje in gospe zahtevali, da se ga črta iz slovenskega kulturnega prostora zaradi njegovih del. Mislim, da je smiselno, da o tej zadevi razpravljamo odkrito, brez pritiskov predsednika Državnega zbora ali določenih poslancev, ki nočejo razpravljati o teh zadevah, ampak da se odkrito pogovorimo o teh stvareh. Samo z odkritim pogovorom bomo lahko prišli do rešitve, ne pa s klanjanjem evropskim deviancam. Zato predlagam, da v skladu s poslovnikom opravimo o tej zadevi razpravo v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. Naslednja bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavila Janja Sluga.
Cene energentov v Sloveniji, tako kot tudi drugje, naraščajo že nekaj mesecev, pravzaprav od meseca septembra. In enako od meseca septembra vlada ni sprejela niti enega sistemskega ukrepa, da bi jih zajezila. Odločila se je seveda, da bo tik pred volitvami razdelila nekaj predvolilnih bombončkov, ti pa so, kot smo skupaj ob razpravah že ugotovili, prišli prepozno, niso prišli do vseh, ki jih potrebujejo, po drugi strani pa so sredstva dobili tisti, ki jih v resnici ne potrebujejo. Denar za te predvolilne bombončke je vlada črpala iz podnebnega sklada in ga vzela upravljalcem električnega omrežja, torej točno od tam, kjer bi morali za dolgoročno vzdržnost začeti ukrepati. Kot vedno je vlada tudi v tem primeru popolnoma preslišala vsa opozorila stroke, vse predloge stroke. Priče smo skokovitemu naraščanju cen goriv, kar se že odraža tudi v rasti cen hrane in vseh drugih dobrin. Vlada pa pravi, da spremlja dogajanje. Spremlja, ukrepa pa ne. Minister Počivalšek vehementno poudarja, da je vlada pripravljena intervenirati s sproščanjem blagovnih rezerv in omejitvami cen. Pripravljena, ukrepa pa ne. Vi, predsednik Vlade, vi sami pravite, da na slovenskih mizah ne bo več 10 vrst različnih rogljičkov, lačni pa ne bomo. Pričakujem, da boste ljudem zopet začeli govoriti o štrucah kruha v smetnjakih kot pred leti, in se sprašujem, v katerem svetu živite. Ali ste res tako ločeni od realnosti, v katerih živijo številni ljudje v naši državi, da mislite, da si lahko takšne izjave, kar mirno privoščite? Naj vas spomnim, leta 2008 so bile cene nafte na svetovnih trgih skoraj takšne, nekaj centov je razlike, kot so danes, pa je bila vendarle pri nas cena litra bencina 1,2 evra, danes je 1,56 in jutrišnja napoved je za 10 odstotno zvišanje. V ceni bencina je več kot 60 odstotkov dajatev, s katerimi bi lahko odgovorna vlada upravljanja. Vendar ta vlada ne ukrepa. Spremlja. Prosim za zelo konkreten odgovor, ker si ljudje zaslužijo imeti prave in pravočasne informacije: Kdaj se bo ta vlada končno premaknila in začela, namesto da spremlja stanje, sprejemati sistemske ukrepe za blaženje energetske in druge draginje v Sloveniji, ki jo seveda tudi tokrat občutijo tisti z najnižjimi dohodki?
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo.
Hvala lepa. Slišali smo veliko vprašanj pa kritik, nismo pa slišali nobenega predloga. Jaz bi res rad slišal, kateri sistemski ukrep bi morali sprejeti. Sistemski ukrep. Sistemski ukrepi so tisti, ki na dolgi rok rešujejo neko situacijo. Kolikor jaz vem, v Sloveniji nimamo vrelcev nafte, ki čakajo, da jih začnemo črpati. Če bi to imeli, bi mogoče lahko govorili o tem. Treba je vedeti, kaj so sistemski ukrepi pa kaj so interventni ukrepi. V tem trenutku se sprejemajo interventni ukrepi. Obseg teh ukrepov je določila Evropska komisija dva meseca nazaj in slovenska vlada in državni zbor s sprejetjem zakona pred kratkim sta pač te ukrepe sprejela. Tudi nisem srečal nikogar, ki bi solidarnostni dodatek za blažitev energetske draginje vrnil. Se pravi, ne poznam nikogar, ki tega ne bi potreboval. Če ga kdo pozna, naj mi ga pokaže, bomo zelo veseli, če bo nakazal nazaj v proračun. Položnice, ki jih v tem času za zadnji mesec dobivajo odjemalci električne energije, so bistveno nižje. Torej govoriti o tem, da vlada ni nič naredila in da se nič ne pozna – pozna se vsem, ker smo zamrznili plačevanje omrežnine in še nekaterih drugih dajatev in zaradi tega je strošek za ljudi bistveno manjši. To bo še nekaj časa ostalo. Ko gre za cene nafte, kjer se je prejšnji teden povzročala panika na slovenskih črpalkah in je bilo v enem dnevu šestkrat več prodaje, da ne rečem porabe, kot v normalnem času, je treba reči, da prvič, če se bo taka panika povzročala, potem zalog nikoli ne bo dovolj, ker pač ni možno rezervoarjev napolniti več, kot držijo. Še enkrat, nobena panika ni potrebna. Naftnih derivatov je na svetu dovolj. So trenutne motnje zaradi ruske agresije na Ukrajino, ampak ruska nafta na svetovnih trgih predstavlja 12 odstotkov ponudbe, kar je možno zelo hitro nadomestiti in se to praktično že dela na izvorih. Veliko ukrepov je bilo opravljenih v evropskem okviru, tudi nacionalnem, da se stvari diverzificirajo. Evropska unije je nekoliko bolj izpostavljena glede dobav iz Rusije, ko gre za naftne derivate in rafinerije, ki niso za vsako nafto in tako naprej, vendar je ta izpostavljenost še vedno tam nekje okoli četrtinska in se je tudi v teh urah, ko o tem govorimo, bistveno zmanjšala, ker smo se vsi koncentrirali na to, da zagotovimo dodatne vire. Res imamo mogoče v Sloveniji problem, zaradi katerega bo potrebno intervenirati za nekoliko daljši čas, ker pač nekateri največji prodajalci naftnih derivatov v Sloveniji, kljub temu da smo jih opozarjali praktično eno leto, naj diverzificirajo vire, so podpisovali pogodbe za letos v glavnem za rusko nafto, ker nekatere tradicije umrejo težko in naveze delujejo in je v tem trenutku nekoliko težje dobiti po enaki ceni ali pa nemogoče po enaki ceni nafto od drugod. Vendar bo prišla. Slovenija ima dovolj zalog za primer, če bi bile te dobave bistveno motene. Preprečevali pa bomo tudi špekulacije na trgu. Slovenija ima zakon o reguliranju cen za primere, ko te lahko naraščajo ne glede na ekonomske pogoje. Danes bo Vlada sprejela uredbo, s katero bo določila najvišje cene naftnih derivatov na črpalkah.
Hvala lepa. Kolegica Sluga, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Najprej glede energetskega dodatka. Ne, nihče ga še ni vrnil, ker ga še nihče ni dobil. Nihče ga še ni dobil. Zakaj? Zato ker se v resnici kupovali glasove in ga bodo dobili tik pred volitvami, 15. aprila. Zato. Druga stvar. Nihče ni govoril o tem, da je pomanjkanje bencina in nafte, nihče. Govorila sem o tem, da je predraga. In če vi zdaj govorite o tem, da imamo rezerve, te rezerve ljudem, ki že danes po dveh mesecih plačujejo 15 evrov za tank bencina več, nič ne pomagajo. Če vi čakate in govorite, da imamo, pa nič ne ukrepati, nič ne pomaga. In če pridete v Državni zbor zato, da boste tukaj dobili predloge, vam jih lahko seveda tudi povem. Ukrepale so že druge države. Na primer, Francija je namenila za te namene 2 milijardi evrov, ko bodo potrošniki na črpalkah dejansko plačevali nižje cene, razliko bo pa doplačala država. Tako je naredila Francija. Nizozemska se je zadeve lotila z znižanjem davkov na bencin in dizel, ravno tako še dodatno z znižanjem DDV na elektriko in plin. To je naredila Nizozemska. Naša vlada pa spremlja. Zato vas še enkrat sprašujem: Kaj konkretno boste naredili, da bodo ljudje to draginjo, ki se že odraža tudi pri ceni hrane in na drugih področjih, sploh preživeli?
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo.
Francija je – koliko? 35-krat večja od Slovenije. Če primerjamo njihovi 2 milijardi s tem, kar smo mi namenili za blaženje energetske blaginje, smo visoko nad Francozi. Visoko nad Francozi. Trošarine smo že zdavnaj spustili na najnižjo možno točko. Trošarine v Sloveniji so na najnižji stopnji. Ko je šlo za kurilno olje, ker je bila cena problem v kurilni sezoni, smo zamrznili marže praktično na najnižji možni stopnji. V blagovne rezerve bomo intervenirali, ko bo pač derivatov zmanjkovalo. Zato so blagovne rezerve. Blagovnih rezerv ne moreš uporabiti za to, da vplivaš na cene na trgu. Tukaj je evropska regulativa, potrebno je soglasje Evropske komisije za vse rezerve pod 90 dni. Tukaj so neka pravila. Bomo pa tudi to naredili in tudi Evropska komisija bo to odobrila, smo veliko govorili v zadnjih dneh o tem, če bo pač to potrebno. Kar se tiče maloprodajnih cen, kot rečeno, od danes naprej oziroma od jutri naprej bodo regulirane, bodo sledile nekemu povprečju cen v zadnjih sedmih dneh, ki se izračunava na podlagi evropske metodologije. Poglejte malo cene v sosednjih državah, so ponekod nekoliko nižje, so pa v Italiji in v Avstriji bistveno višje. Pri nas ne bodo višje, ne moremo pa pri nas določiti neke cene, ki bo bistveno nižja od sosednjih držav, ker potem bodo vse črpalke v obmejnem pasu zasute oziroma zasedene s tujci in Slovenci splet ne bomo mogli tankati. Tukaj je potreben nek uravnotežen, odmerjen ukrep. In kot že rečeno, uradno gradivo za to, da reguliramo cene, je v proceduri in bo danes sprejeto.
Hvala lepa. Kolegica Sluga, imate besedo za postopkovni predlog.
Ja, seveda bom, predsednik, predlagala razpravo. Veste zakaj? Zato ker, ko predsednik Vlade reče ljudem, poglejte si cene v sosednjih državah, mu ti ljudje lahko odgovorijo, poglejte si plače v sosednjih državah. In ker vidim, da predsednik Vlade nima popolnoma nobene ideje in popolnoma nobenega realnega vpogleda v to, s čim se ljudje danes srečujejo ob vseh teh dvigih, da se pogovarjamo o tem, da je rast cen mineralnih gnojil kar 4-kratna, da se seveda to vse odraža potem v ceni hrane, da so nekatere države prepovedale izvoz, kar se bo zopet spremenilo v dvig cene pri nas, da gredo cene v nebo in da še nikoli v zgodovini Slovenije, ko se je cena hrane dvignila, ni po tej krizi potem padla nazaj, ampak je cena hrane vedno, vedno rasla bolj kot vse drugo. In tu so ljudje najbolj prizadeti. Jaz vem, da vi nimate realne slike, zato tudi zdaj odkimavate. Ampak to, kar govorim, je točno tako, kot govorim. In tudi gospodarstvo že opozarja, da se bodo poleg cene žita, poleg osnovnih surovin dvignile tudi cene mesa, in sicer svinjina, govedina, predvsem pa perutnina, ki je najbolj odvisna od tega, o čemer zdaj ves čas že tudi govorim. In seveda vlada mora ukrepati, mora ukrepati, in to hitro. Vse to, kar se zdaj dogaja, se ni zgodilo danes zjutraj. In če rabite ideje za to, kaj narediti in kako narediti, jaz verjamem, da vam jih bomo lahko v razpravah v tej hiši ponudili mnogo. Zato seveda, predsednik, predlagam, da o tem opravimo temeljito razpravo in damo tej vladi kakšno idejo, kako in na kakšen način ukrepati.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. Kot zadnji bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavil mag. Branko Grims.
Hvala. Vsem zbranim prav lep pozdrav! Spoštovani predsednik Vlade! Od 24. februarja svet ni več tak kot je bil, brutalen napad Rusije na neodvisno državo Ukrajino, ki se je temu z orožjem uprla, je pač spremenil podobo Evrope, zavest o varnosti in tudi ravnanje, naše vsakodnevno življenje in bo na to vplival še dolgo časa. To, kar se danes dogaja, ko Rusija ruši civilne objekte, ko rožlja z jedrskim orožjem, ko uporablja prepovedana bojna sredstva, kot so kasetne bombe in termobarične bojne glave, proti civilnim prebivalcem, vse to je odraz šibkosti, šibkosti ne pa zmagoslavja. Šibkosti, ki je plod upora, legitimnega in legalnega upora Ukrajine, kamor se je samo od začetka vojne vrnilo 220 tisoč moških, za boj sposobnih moških. Takega naroda, ki tako ravna, pač ne moreš premagati. Ocena Rusije je bila popolnoma zgrešena. Oni so računali na zmago v dveh dneh. Sedaj so v krču in nadaljujejo svoje početje, kar pa povzroča nepojmljivo humanitarno katastrofo. Po danes objavljenih podatkih je samo Poljska sprejela že več kot milijon 700 tisoč beguncev iz Ukrajine, Madžarska okoli 300 tisoč, tudi ostale države Višegrada in še mnoge druge države pri tem solidarno sodelujejo. To je vsekakor dobro. Dobro je tudi, da je to oživilo Nato, da je to oživilo Evropsko unijo, da je preporodilo do neke mere, morda ni še seglo povsem v bruseljski mehurček, saj so tam dva dni nazaj izglasovali sankcije zoper Poljsko in Madžarsko, kar je prav zgodba zase. Vendar tisto, kar je temeljno vprašanje – gre za varnost, gre za varnost nas vseh. Slovenija je bila nedavno izmerjena kot najvarnejša država v Evropi, ena najvarnejših na svetu. Te okoliščine pa seveda spreminjajo naše življenje in upravičeno se postavlja vprašanje: Kako smo doma, v Evropski uniji in seveda širše izven njenih meja pripravljeni na spremenjene varnostne, energetske in politične spremembe po agresiji Ruske federacije na Ukrajino? Kako bomo to vrednoto varnosti ohranili? Kako bomo še naprej gradili varno Slovenijo?
Hvala lepa. Predsednik vlade, imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje. Varnost lahko zagotavljamo okvirno na dva načina; tako da krepimo lastne varnostne potenciale, odpornost in obrambno moč na eni strani in da se trudimo za to, da bi zmanjšali varnostna tveganja, ki prihajajo iz okolice. Zdaj oboje delamo. Kar se tiče prvega okvira, je potrebno reči, da se je v zadnjih mandatih naš varnostnih in obrambni sistem ne samo zanemarjalo, ampak se ga je s finančno podhranjenostjo uničevalo. Mogoče se boste spomnili izjav predsednika države, ko so mu poročali o stanju Slovenske vojske in pripravljenosti v zadnjih letih, ko je vedno rekel, da je stanje takšno, da vojska ni pripravljena obraniti države. Se zavedate? Takrat je mogoče kdo rekel: »No, saj to ni pomembno, saj sije sonce, nikoli ne bo dežja.« Zdaj, ko grmi v okolici, se verjetno šele zavedamo, kako tragično resno je zvenela tista ocena. V zadnjih dveh letih smo zelo veliko naredili, da bi se to stanje popravilo, tudi z zakonom, ki je bil tukaj sprejet. Ampak čez noč ni možno vzpostaviti nazaj nekaj, kar se je prej dolgo časa rušilo. In je to eden od naših problemov. Glede na to, da zdaj celo, bom rekel, najbolj pacifistične države v Evropi bistveno povečujejo obrambne izdatke, je popolnoma jasno, kaj bomo tudi mi počeli v prihodnjih letih. V kakšno višino bo pa to šlo, je pa odvisno od tega, kaj se bo v naslednjih tednih dogajalo v Ukrajini. To, kar ste rekli, da se je svet spremenil 24. februarja, drži. Svet se je spremenil, samo mi še tega nismo dojeli v glavnem. Kolesa se še vedno vrtijo, kot da sneg še ni zapadel. In je veliko ravnanj, ocen in tudi samih ravnanj prekratkih za situacijo, ki se odvija v naši soseščini. Tisti, ki smo spremljali kalvarijo v balkanskih vojnah pred 25 in več leti, natančno vidimo to primerjavo, kaj se je dogajalo, recimo, v delih Bosne in kaj se zdaj dogaja v Ukrajini. Ne gre samo za vojno in agresijo, gre enostavno za etnično čiščenje priobalnega pasu Črnega morja. Tam so mesta, ki so večja od Ljubljane, na 100 tisoče ljudi se skuša pognati v beg. Ko seštejemo vse te trende, je povsem jasno, da če se ta agresija ne zaustavi, da čez mesec dni ne bomo govorili o dveh ali pa treh milijonih beguncev, ampak o desetih ali pa petnajstih milijonih, kar je desetkrat večja številka, kot se je Evropa ukvarjala z njo po vojni v Siriji. Daleč največja človeška tragedija po 2. svetovni vojni v Evropi. In to vidimo, da prihaja. Tako da karkoli lahko kdo naredi za to, da se zaustavi ta agresija, prej se bo zaustavila, prej se bodo tudi začele vse te posledice zmanjševati, predvsem silno trpljenje in smrti, mora pač to narediti. Ampak kot rečeno, svet se je spremenil, nismo se pa mi dovolj spremenili, da bi to dojeli. In nekateri koraki so prav počasni, čeprav po drugi strani je prišlo do presenetljivo enotne reakcije na mnogih področjih, do 141 glasov za obsodbo agresije v Generalni skupščini Združenih narodov, kar je velikansko presenečenje, so pač neki znaki, da se bo svet dovolj postavil na noge in to agresijo zaustavil, preden bo dejansko dosegla katastrofične razsežnosti tudi za nas.
Hvala lepa. Kolega Grims, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Še enkrat, poglejte, to, kar se dogaja v Ukrajini, je žal zgodba, ki lahko traja kar nekaj časa. To bo zahtevalo izjemen varnostni pa tudi siceršnji ekonomski, socialni napor vseh, ki smo kakorkoli prizadeti s to vojno. In treba je reči, da zaradi izrečenih sankcij, sankcije vedno so dvorezne, pa so edino orodje oziroma orožje, ki ga v tem trenutku imamo. Želeli bi si, da je več soglasja na tem področju. Če je kje vrednota, pri kateri bi želeli, da imamo več soglasja, je to zagotovo vrednota varnosti. Ko ste pred tedni dali predlog, da se po napadu skupaj s poljskih predsednikom Morawieckim Ukrajino sprejme po hitrem postopku v Evropsko unijo, je bilo na začetku celo nekaj posmeha. V enem tednu je to postala skupna politika celotne Evropske unije, soglasna politika, na kar smo lahko izjemno ponosni. Vendar je to šele prvi korak. Postavlja se vprašanje, ki si ga zagotovo postavlja vsak državljan: Kaj lahko storimo vsi skupaj za to, da se čim prej vrne pravni red, da se maksimalno olajša zgodba za vse, ki so njene neposredne žrtve, predvsem tukaj mislim na begunce, in seveda tisto, kaj lahko dodatno storimo in bomo storili v prihodnjih tednih in mesecih za varnost Slovenije, za to, da se ohrani tista temeljna vrednota, da še naprej, kot sem dejal, lahko gradimo varno Slovenijo?
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo.
Tisto, kar je v naših močeh in naših pristojnostih, še posebej nacionalnih, bomo mi seveda naredili. Je pa zelo veliko stvari, na katere nimamo vpliva. Zelo jasno pa vidimo, kako se bodo stvari odvijale, ker smo bili v zelo podobni situaciji tudi sami. Ko je bila Slovenija leta 1991 napadena, je vojna trajala toliko časa, dokler mi nismo zaustavili, blokirali, in ko so poslali drugi val, ustavili tudi drugi val agresije Jugoslovanske armade. Šele potem je prišlo do pogajanj na Brionih, pa kasneje do odločitve o umiku Jugoslovanske armade iz Slovenije. In enako so imeli iluzijo, da bodo Slovenijo v neki, bom rekel, policijsko-vojaški akciji pacificirali ali denacificirali, tudi to smo slišali takrat, v enem dnevu, celo ne v dveh dneh. In seveda je bilo vse pripravljeno na takšno akcijo, o kateri so govorili. Ker se to ni zgodilo in smo se ubranili, se je vojna končala in smo zmagali in Slovenija se je osamosvojila. V Ukrajini se bo vojna končala takrat, ko bo Ukrajina sama dovolj močna, z vso to pomočjo, ki jo dobiva, da pač zaustavi prodor ruskih enot. Šele takrat se bodo začela resna pogajanja, šele takrat se bo ustavil ta ogromen val trpljenja in beguncev. Zaradi tega je pač treba narediti vse, da se jim pomaga, da se to zgodi. Oni se ne borijo v tem trenutku samo zase, borijo se dejansko za varnost in blaginjo cele Evrope. Ker če Rusija zasede Ukrajino, ki ima četrte najbogatejše naravne vire na svetu, četrte, od urana, energentov do hrane, plodne zemlje za 600 milijonov ljudi, potem bo Rusija šla naprej, neka nova železna zavesa se bo vzpostavila, z vsemi varnostnimi in ekonomskimi posledicami, ki si jih lahko predstavljamo. Ko ste že omenili Evropsko unijo, Ukrajina ima podporo, kar se tiče evropske perspektive, žal pa nekateri še vedno vztrajajo na nekih dolgih procedurah, že za podelitev statusa kandidatke, kar je popolnoma nelogično, nerazumljivo in škodljivo. Delamo na tem, da se tudi te ovire odpravijo. Mnogi evropski kolegi veliko govorijo o evropskih vrednotah in so zdaj vsi presenečeni, da te res obstajajo in da se branijo. Branijo se pa v Ukrajini trenutno.
Hvala lepa. Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanski vprašanji, postavljeni na 29. seji Državnega zbora. Minister za obrambo mag. Matej Tonin bo odgovoril na vprašanje Mihe Kordiša v zvezi s sklenitvijo izvedbenih aktov za nakup vozil Boxer. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani predsednik, hvala lepa. Naj uvodoma povem, da je cilj Slovenije pa tudi celotnega zavezništva Nato mir in da delamo vse, kar lahko, da se vojna v Ukrajini čim prej konča. Iščemo vse mogoče načine, kako je mogoče ustaviti ta Putinov vojaški stroj. Treba pa je povedati, na primer, ko prihaja poslansko vprašanje v zvezi z našimi oklepniki s strani Levice, da je na primer Luka Mesec 20. januarja 2022 na soočenju, ki sva ga imela na portalu N1, dejal, citiram: »Varnostna situacija, torej to, kar se dogaja v Ukrajini, sam berem takole: Putin zaradi notranjepolitičnih razmer napenja mišice pred Zahodom, Zahod [oz. Nato] pa to izkorišča, da se ustvarja ozračje strahu in da se dvigujejo obrambni proračuni. V Levici tako menijo, da dogajanje v Ukrajini nima potencialov, da bi se lahko razraslo v resno vojno, še manj pa ima potenciale, da bi lahko vplivalo na Slovenijo.« To je bilo rečeno januarja letošnjega leta. Levica se ne bi mogla bolj zmotiti. Imamo vojno velikih razsežnosti in celo več, ta vojna izjemno vpliva tudi na Slovenijo, preko begunske krize ter preko dviga cen energentov in drugih življenjskih potrebščin. Ko poslanec Kordiš večkrat predava, kako so nepotrebni oklepniki, je to nekaj podobnega, kot bi trdili naslednje. Zato, ker so med vojaki žrtve, je popolnoma nesmiselno, da nosijo čelade in neprebojne jopiče, ker jim to enostavno po mnenju poslanca Kordiša ne pomaga, da preživijo. Če sem še nekoliko bolj sarkastičen, bi rekel, da Levica želi, da se naši vojaki in Slovenska vojska vrnejo nazaj v čas Napoleona, ko so vojaki hodili peš, ne pa kot danes, ko se prevažajo, ja, res je, v oklepnih vozilih. Torej je odgovor na vprašanje, zakaj potrebujemo oklepna vozila, zato da zagotovimo največjo možno varnost našim vojakom, ki jim jo zagotavljamo povsod tam, doma in v tujini, kjer naši vojaki zagotavljajo mir in varnost. Trenutno so v največjih številkah prisotni na Kosovu, v Latviji, potem pa lahko nadaljujemo, v Bosni in tako naprej. In Slovenija je soodgovorna članica mednarodne skupnosti, ki je dolžna zagotavljati mir in varnost. In mi kot država, kot pristojni moramo zagotoviti največje varnostne standarde našim vojakom, ko jih pošiljamo po svetu, da zagotavljajo mir in varnost. Zakaj kupujemo vozila Boxer? Zato ker so to najboljša vozila na trgu. Številne države so naredile podrobne raziskave, med drugim tudi Združeno kraljestvo, in po več letih prišle do zaključka, da je to najboljše vozilo, podobno Nemčija, Nizozemska. In če je to dobro za Britanijo, Nemčijo in Nizozemsko, verjamem, da je dobro tudi za Slovenijo. Želim si, da bi Ustavno sodišče odločilo v skladu z zakonskimi možnostmi in v predvidenim rokih. Če se bo Ustavno sodišče držalo zakonov in predpisov, potem Levica nima možnosti, da podpis tovrstne pogodbe zaustavi, ker so stvari tako daleč pripeljane, da bo pogodba najkasneje v aprilu tudi podpisana. Lahko povem še to, da v tem času intenzivno potekajo tudi že pogajanja glede cene, o kateri je bilo izrečenih toliko manipulacij. Ta cena je zdaj po začetnih pogajanjih za četrtino nižja od tiste, o kateri govori in razpravlja Levica. Torej, oni govorijo o 400 milijonih, po prvih začetnih pogajanjih smo vsekakor bliže 300 milijonom kot pa 400. Skratka, verjamem, da bomo ta projekt uspešno pripeljali do konca in s tem bistveno povečali varnost naših vojakov in tudi zagotavljali večje obrambne zmogljivosti Republike Slovenije. V teh okoliščinah, v katerih smo se znašli zdaj, je to, kar počne Levica, resnično pobalinstvo, neodgovorno, da smo z pravnimi manevri izgubili najmanj eno leto časa, ker če tega, kar počnejo, ne bi počeli, bi pred enim letom lahko to pogodbo že imeli podpisano.
Kolega Kordiš, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoči. Že od vstopa v državni zbor leta 2014 neprestano zastavljam vprašanje, kdo nas vojaško ogroža, da moramo kupovati orožje, pa odgovora kar nisem dobil dolga leta, končno pa se je v zadnjemu mesecu dni izrisal na horizontu. Vojaško nas ogroža izključno naša lastna vlada, ki bi nas zvlekla v tretjo svetovno vojno. Tako si lahko tudi tolmačimo začetek odgovora ministra Tonina, ki je začel z ukrajinsko krizo in predstavitvijo Nato pakta kot garanta neke varnosti. Kot da ni ravno Nato pakt zelo globoko vpleten v eskalacijo razmer v vzhodni Evropi in še posebej v Ukrajini. Pa je vse to v resnici skorajda obstranskega pomena, ko pridemo do vprašanja nakupa oklepnikov Boxer 8x8. Zakaj? Zato ker se ti oklepniki nikoli niso kupovali za obrambo domovine. Kupujejo se za organizacijo Slovenske vojske kot ekspedicijskega korpusa Nato pakta, daleč, daleč izven meja naše domovine, tudi 10 tisoč kilometrov stran, in to ne z namenom zagotavljanja globalnega miru in stabilnosti. Če bi bilo res kaj resnice na tovrstnih trditvah, potem bi v Ukrajino pošiljali diplomate, ne pa orožje. Kupuje se te oklepnike izključno za hranjenje vojaškoindustrijskih kompleksov vodilnih držav članic Nata in za nadaljnjo podrejanje Slovenske vojske potrebam teh vodilnih članic in njihovim imperialnim apetitom. Zato seveda z vsemi kriplji v Levici še naprej nasprotujemo nakupom orožja. In kot nam izkazuje ukrajinska kriza nedaleč stran od naših meja, edina pot tega sveta naprej v 21. stoletje je demilitarizacija.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Na enem izmed zadnjih soočenj, ki sva ga imela s poslancem mesecem, je rekel nekako takole: Rešitev ukrajinske krize moramo najti za mizo in zelo moramo biti previdni pri sankcijah zoper Putina, da ga ne bi ujezili, da ne bi povzročil kakšno nepredvidljivo stvar. Te stvari so resnično naivne, drugače ne morem reči. Putin na besede ne sliši, na prošnje ne sliši, na klice predsednikov držav, kot so Francija ali kanclerjev, kot je recimo Scholz v Nemčiji, ne da kaj veliko. Veliko je bilo teh klicev, spremenilo se ni, žal, nič. Tako da do rešitve za mizo, o kateri govorijo v Levici, bo prišlo šele takrat, ko bodo tudi ugotovili Putinovi vojaki, da na terenu ne morejo več napredovati zaradi odpora in obrambe ukrajinskega ljudstva. Druga stvar, oklepnike kupujemo za potrebe domače obrambe in pa našega zagotavljanja miru in varnosti v tujini. Povejte mi, s kom drugače bodo pa naši vojaki hodili? V sedanjem času in v sedanjem okviru se vojaki prevažajo v oklepnih vozilih. Razen če je poanta Levice, da se vračamo nazaj v čas druge svetovne vojne, ko so se vozili na kamionih s ponjavami, ali pa da gremo še bolj nazaj, v čas Napoleonove vojske, ko so hodili peš. Žal je standard pač takšen ali pa na srečo je standard takšen, da se prevažajo v oklepnih vozilih, da jim zagotovimo čim večjo možnost preživetja. Glede same vpletenosti slovenske obrambne industrije naj povem, da je s podjetjem Rheinmetall, ki je tudi eden izmed lastnikov podjetja, ki bo proizvajalo boxerje, slovenska industrija v preteklosti v približno enem letu opravila posla za 45 milijonov evrov letno. Tako da tudi slovenska obrambna industrija in druge industrije poglobljeno sodelujejo s podjetjem, pri katerem bo Slovenije nabavljala te oklepnike. Vsekakor bomo mi storili vse, kar je v naši moči. In tukaj se še enkrat iskreno zahvaljujem vsem poslancem, ki so v teh časih, v teh preteklih dveh letih zmogli pogum za to, da so ustvarili pravno podlago, da sploh lahko gremo v modernizacijo Slovenske vojske. Šele v prihodnjih letih se bo izkazalo, kako pomembna odločitev je bila. Tako da še enkrat moja iskrena zahvala vsem poslancem, ki so ta pritisk zdržali in zagotovili, da se Slovenska vojska pospešeno modernizira.
Hvala lepa. Kolega Kordiš želite besedo za postopkovni predlog.
Hvala. Podajam postopkovni predlog, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru na temo nakupa oklepnikov Boxer 8x8 za 412 milijonov evrov, ki ga je podal minister Tonin. Zakaj zahtevam to splošno razpravo? Zaradi tega, ker dejanskega odgovora v rečenicah ministra Tonina o izvedbenih aktih in nadaljnjih korakih v zvezi z nakupom oklepnikov nismo slišali kaj dosti, je pa vztrajal in nadaljeval s svojimi propagandnimi floskulami. Postregel je tudi z zelo globokim geopolitičnim neznanjem in gorje državi, ki ima na mestu ministra za obrambo nekoga, ki ga geopolitika zanima zgolj kot izgovor, da svojim lastnim državljankam in državljanom po grlu tlači večstomilijonske evre nakupe orožja, ki niti tam niso namenjeni obrambi domovine, ampak zgolj okupaciji tujine v okviru misij Nato pakta. Ni presenečenje torej, da aktualna vlada odločno nasprotuje temu, da bi se o orožarskih nabavah posvetovali z ljudmi na referendumu, kot to predlagamo v Levici. Referendum poskušajo ljudem prepovedati sedaj že drugič. Prvič so ga prepovedali, ko se je sprejemal zakon o 780 milijonih evrih za orožje, kjer smo zgolj v tednu dni zbrali 30 tisoč podpisov skupaj z državljankami in državljani. V novem ga poskušajo prepovedati prav zdaj, ko naša zahteva sedi na Ustavnem sodišču, ker želimo z referendumsko akcijo in demokratično večino dokončati postopek nakupa oklepnikov tako, da se teh oklepnikov preprosto ne nabavi. Vse, kar je povezano s to zgodbo oklepnikov, je zgolj hranjenje tujih vojaškoindustrijskih kompleksov na račun slovenskih državljank in državljanov, ki pa teh 400 milijonov evrov, kolikor bi oklepniki prišli, krepko potrebujejo doma. Potrebuje ga oskrbstvo starejših, kjer v vrstah za posteljo v domovih čaka 12 tisoč ljudi. Potrebujejo ga mladi, ki ne morejo do svojega stanovanja; najemnine letijo v nebo, za prepotrebnih 30 tisoč stanovanj zanje pa država denarja nima. Vsekakor ga potrebujemo vsi skupaj kot skupnost v boju proti podnebnim spremembam, za zmanjševanje izpustov, razogljičenje energetike in prehod na oblike trajnostne mobilnosti, tudi železnice namesto avtomobilov se ne bodo vzpostavile same, tudi za to so potrebni evri, ki jih sedaj minister Tonin in aktualna vlada Janeza Janše z lopato mečeta v mednarodne orožarje. To so še krepko dobri razlogi, o katerih bi moral spregovoriti Državni zbor.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravko Počivalšek bo odgovoril na vprašanje Sama Bevka v zvezi s sanacijo rudarske škode in degradiranega okolja v mestu Idrija ter ureditvijo odlagališča za odpadke, obremenjene z živim srebrom. Gospod minister, imate besedo.
Hvala, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanec Samo Bevk, spoštovani Državni zbor! Hvala za vprašanje. Pravilno ste naslovili vprašanje tudi na kolega ministra Vizjaka, ki vam je že na seji januarja odgovoril, mislim, da o bistvenih zadevah, ki vas zanimajo. Torej, da ministrstvo za okolje in prostor skladno s svojimi pristojnostmi redno spremlja stanje v zaprtih rudniških objektih in okolici. Pripravili so tudi poročilo in bodo naredili tudi načrt sanacije območij za naprej. MGRT pa vstopa iz druge strani, leta 2011 je bil po likvidaciji rudnika ustanovljen Center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo skupaj z Ministrstvom za kulturo zagotavlja financiranje tega centra, in sicer Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo letno namenja 490 tisoč evrov, torej skoraj pol milijona evrov letno. S temi sredstvi se financirajo vsa potrebna dela monitoringa in vzdrževanja ter 9,5 zaposlenih. S tem se financira tudi vzdrževanje rudniških rovov, poskrbljeno je za varnost mesta Idrija. Idrija z okolico se tudi ob pomoči države dobro gospodarsko razvija. Kar zadeva sanacije degradiranega okolja, se strinjam in zagovarjam, da je treba to reševati na sistemski ravni. Aktivnosti v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor bodo zagotovo prispevali k dodatnemu izboljšanju stanja. Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo pa je pripravljeno pri tem sodelovati. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Kolega Bevk, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Hvala lepa tudi vam, gospod minister, za odgovor. Kljub vsemu nisem povsem zadovoljen z odgovorom. Nisem bil zadovoljen z odgovorom niti s strani Vlade, ki sem ga dobil na moje poslansko pobudo v zvezi s sanacijo rudarske škode in degradiranega okolja v mestu Idrija in ureditvijo odlagališča za odpadke, obremenjene z živim srebrom. Namreč rudarska škoda je sanirana samo na papirju. Potrebna je novela tega projekta. Odgovor, da ni več rudnika kot poslovnega subjekta in da zato ni naslovnika za plačilo za rudarsko škodo, kakor mi je odgovorila Vlada, je milo rečeno cinična. Da bo do ukrepanja Vlade prišlo samo v primeru naravne nesreče in nepričakovanih izrednih dogodkov, pa je milo rečeno sprenevedanje. Tako mi je namreč Vlada odgovorila na ta ista vprašanja, ki sem jih potem zaradi pomanjkljivega odgovora naslovil tudi na oba ministra. Jaz izkoriščam to priložnost tudi za to, da ponovim poziv, da se vsi pristojni ministri usedejo skupaj z lokalno skupnostjo, in da poslušamo skupaj rešiti ta problem, kot sta v bistvu tudi že povedala oba ministra, mag. Vizjak in tudi danes gospod Počivalšek. Ker pa mislim, da bi bila koristna razprava, predlagam da se upošteva drugi odstavek 246. člena Poslovnika in se o tem na eni izmed naslednjih sej, če bo seveda do volitev to sploh možno izvesti, opravi ta razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. Seveda bo možno, če bo podana zahteva za izredno sejo, sicer pa ne. O vaši zahtevi bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev, prvi krog. Matjaž Nemec bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku.
Lep pozdrav, spoštovani minister, spoštovani kolegice, kolegi! Postavil bom poslansko vprašanje, ki se dotika ekološkega vprašanja. V zadnjih nekaj tednih in dneh je bilo zelo izpostavljeno vprašanje na področju nekdanjega Keramixa, kasneje Martexa, to je podjetje, ki je proizvajalo ploščice na območju Volčje Drage na Goriškem. Namreč zadnjih nekaj let, po nekaterih podatkih od leta 2018, po nekaterih drugih od leta 2019, se je na področju nekdanjega podjetja Martex, ki je zdaj v stečajnem postopku, nabirajo nevarne snovi, nevarne smeti, ki so se gotovo na tem območju, kot na nekaterih drugih lokacijah v Šempetru na Dolenjskem in na Gorenjskem, pojavile kot, najverjetneje, stereotip, kako se mafijske posle dejansko zlorablja, zato da se izkoristi nenaseljena območja oziroma propadajoče objekte ali pa objekte v stečaju, da se nanje naseli nevarne odpadke. Tovrsten primer je bil pred nekaj meseci izpostavljen že v italijanskem Mošu, to je ob italijanski Gorici, 10 metrov od slovenske meje, kjer so zagoreli ti odpadki. Dejansko je bilo potrebno celotno območje zapreti zaradi tega, ker je bilo izjemno nevarno za tamkajšnjo okolico. Tukaj govorimo o zelo podobnih odpadkih na teritoriju Republike Slovenije, ki je, kot kaže, s sodelovanjem italijanske mafije prišlo v Republiko Slovenijo z namenom, da se kasneje premakne v Srbijo. Ampak kot kaže, je prvotni namen ta, da preprosto obtičijo ti odpadki v naši državi. Gre za to, da naj bi bil v letu 2020 uveden inšpektorski nadzor, izpeljan popis. Gre za nekaj tisoč vreč, večtonskih vreč, ki vsebujejo zmleto plastiko, ki leži pod streho, kjer so sončne celice nastavljene, kar še dodatno izpostavlja območje izjemni nevarnosti. Tu gre za relativno urbano središče, v bližini teče reka Vipava z njenimi vodotoki, kar bi posledično pomenilo pravo ekološko katastrofo. Pred nekaj dnevi je v bližini tega objekta zagorelo staro vozilo. Goriški in okoliški gasilci so preprečili najhujše. Spoštovani minister: Kaj bo država naredila v zvezi s tem? Kako bomo reševali tovrstne težave? Kako je možno, da že najmanj tri leta vemo za odlaganje tovrstnih nevarnih podatkov, Republika Slovenija pa še ni našla načina za to, da se takšni primeri ne bi več dogajali v naši državi? Kot rečeno, ne gre za edini primer, gre za celo vrsto tovrstnih primerov, ki se ne dotikajo samo ožje Goriške. Na kakšen način, spoštovani minister, se bo država lotevala tega problema?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec, za to vprašanje. Boljše bi bilo, kaj je država že naredila, ne kaj bo, ker smo že ukrepali. Inšpektorat za okolje že vodi inšpekcijski postopek. V tem primeru je bila izdana tudi inšpekcijska odločba. Ugotovitve so sledeče. Družba Isberg je najemnik dela prostora družbe Martex v stečaju v Volčji Dragi. Mimogrede, že novi zakon o varstvu okolja, ki upam, da ga bomo sprejeli na tej seji, uvaja dodatne restrikcije, da lahko vsak, ki obdeluje odpadke, to dela na lastnem zemljišču, ne pa na najetem. V tem primeru gre za najemnika in iz tega izvira tudi kar precej problemov. Torej, kot sem rekel, ta družba Isberg v najetih prostorih skladišči 2 tisoč 300 ton mešane plastike in gume, pomešane z drobci kovin v jumbo vrečah. V okviru zadevnega postopka je bil opravljen tudi nadzor nad spoštovanjem okoljevarstvenega dovoljenja, kajti družba ima izdano okoljevarstveno dovoljenje in je vpisana v evidenco oseb, ki izvajajo obdelavo odpadkov, vendar na drugi lokaciji, to je na naslovu Polje 1, Šempeter pri Gorici. Družbi Isberg je bilo tako že v letu 2021 z inšpekcijsko odločbo odrejeno, da mora zagotoviti obdelavo teh cirka 2 tisoč 300 ton različnih mešanic odpadkov, ki se skladiščijo v teh jumbo vrečah na naslovu Volčja Draga, tako, da jih odda zbiralcu, izvajalcu obdelave, proda trgovcu ali pošlje v obdelavo v drugo državo članico ter da mora na ministrstvo posredovati obvestilo o dokončnem prenehanju obratovanja naprave za predelavo odpadkov v skladišču nenevarnih odpadkov v hali 6 kompleksa AKB na naslovu Polje 1, Šempeter pri Gorici. Zavezanec teh obveznosti po odločbi ni izpolnil, zato je bil na ARSO podan predlog, da se ta družba Isberg izbriše iz evidence obdelovalcev odpadkov. Ministrstvo za okolje in prostor je na podlagi inšpekcije začelo s postopkom izdaje odločbe o prenehanju veljavnosti zgoraj navedenega okoljevarstvenega dovoljenja, ki je bilo izdano temu podjetju Isberg. Ministrstvo enako kot inšpektorat ugotavlja, da podjetje inšpekcijske odločbe ni izvršilo, saj niti ministrstva niti agencije ni obvestilo o dokončnem prenehanju obratovanja naprave. Glede na to, da je z inšpekcijsko odločbo ugotovljeno, da je naprava prenehala obratovati, je ministrstvo po uradni dolžnosti tudi že uvedlo postopek izdaje odločbe o prenehanju okoljevarstvenega dovoljenja za podjetje Isberg, ki pa še ni pravnomočna. V zvezi s skladiščnimi odpadki v Volčji Dragi je bil že izdan sklep o dovolitvi izvršbe. V nadaljevanju je bila pridobljena ocena stroškov za odstranitev odpadkov, prav tako je bil v postopku zavezancu v začetku februarja izdan sklep o založitvi navedenega zneska, potrebnega za kritje predvidenih stroškov te upravne izvršbe. V nadaljevanju se bo ob kršitvi postopka po zagotovitvi sredstev nadaljeval ta izvršilni postopek do izvršitve odločbe. Prav tako pa je bil pred pristojnim organom naznanjen sum storitve kaznivega dejanja v zvezi z nezakonitimi pošiljkami odpadkov, ki so bili pripeljani iz Italije, namenjeni v Srbijo in se žal trenutno skladiščijo v Sloveniji na lokaciji Martexa v Volčji Dragi.
Hvala lepa. Kolega Nemec, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, minister. Ta primer je izjemno pomemben, zato da se te prakse ne bi nadaljevale kjerkoli s čimerkoli v naši državi. Zato seveda pozdravljam vaš napor, je pa sila nenavadno, da praktično danes popisa o zdajšnji situaciji na terenu še nimamo. Pričakujem torej od inšpektorata, da bo ponovno preštel količine vseh tam puščenih vreč z odpadnim materialom. Tisto, spoštovani minister, kar bode v oči, je odgovornost stečajnega upravitelja. Tisto, kar bode v oči, je lahkomiselnost osebe, ki bi morala bdeti nad objektom, ki bi po vseh napovedih moral biti predmet javne dražbe v teh dneh. DUTB bi moral v tem primeru voditi javno dražbo, mislim, da bi bila sklicna cena 5 milijonov. Po drugi strani se pa pojavlja vrednost napovedanih stroškov očiščenja, revitalizacije tega območja v višini 1 milijon evrov. Spoštovani minister, zato me zanima vaše mnenje: Kakšna je odgovornost upravitelja? Vem, da niste pristojni za to področje, ampak kot pristojno ministrstvo vas sprašujem, kakšna je lahko odgovornost stečajnega upravitelja, da je prišlo do te situacije, ne samo na tej lokaciji, ampak tudi na nekaterih drugih, omenili ste ABK v Šempetru. Zanima me tudi: Kakšen bo strošek sanacije tega območja? Kdo bo nosil stroške sanacije tega območja? Gotovo si Občina Renče - Vogrsko ne more privoščiti tovrstnih stroškov in gotovo nas primer odlaganja blata v naravi izpred pol leta in več uči, da se mora Republika Slovenija sistemsko pripraviti in odpraviti tovrstne anomalije, ki se dogajajo. Tukaj gotovo gre za mafijske posle. To mislim, da je evidentno, zato mora država urgentno odreagirati in najti način. Kajti izjemno pomembna je časovna komponenta, kdaj se bo umaknilo vse te vnetljive smeti s tega področja.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa za to dodatno vprašanje. Kaj je sistemsko potrebno urediti, da do takih primerov ne pride, sem že omenil. Zelo pogosto – tudi v primeru Zaloga in tam odloženega komunalnega blata se je to zgodilo – je najemnik na prostoru nekega lastnika, ki mu je v najem oddal te poslovne prostore, skladiščil, obdeloval ali kakorkoli drugače ravnal z odpadki. In seveda tak najemnik pravzaprav niti z nepremičninami ne odgovarja niti z ničimer. V novem zakonu o varstvu okolja zavezujemo vse tovrstne imetnike okoljevarstvenega dovoljenja, da bodo morali biti lastniki zemljišča, in tudi ustrezno varščino oziroma zavarovanje. To pomeni, da se vnaprej zagotovi neka varnost, da do takih anomalij ne pride. Danes namreč najemnik, sploh pa v nekih prostorih ene firme, ki je v stečaju, pravzaprav skoraj ne nosi nobenih odgovornosti, razen če pogodba z najemodajalcem, to je s to firmo v stečaju, določa kakšne posebne uzance. Dvomim, vendar tudi v tem smislu je določena odgovornost stečajnega upravitelja, ki je to nepremičnino oddal, za kršenje te pogodbe. Očitno pride do kršenja, če se ne izpolnjujejo inšpekcijske odločbe, in posledično je vprašljiva njegova odgovornost oziroma obstajajo elementi tudi njegove odgovornosti v tem primeru. Ampak kot sem omenil, bo ključno, da se od tega, ki povzroča obremenitev okolja, izterja denar za izvršbo. V drugi vrsti je to lastnik tega konkretnega objekta. Država pa ne bo dopustila, da ostane rana v prostoru, v okolju zaradi, kot pravite, celo mafijskega ravnanja teh deležnikov, ampak bomo tako kot v ostalih primerih poskrbeli, da je okolje sanirano in da odgovorni plačajo nastalo škodo in stroške, ki jih ima s sanacijo država.
Hvala lepa. Ne? [[Ne.]] V redu. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil Boris Doblekar, in sicer ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janezu Ciglerju Kralju.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Spoštovani minister, lep pozdrav! V nekem daljšem obdobju, sploh pa zdaj, v tem času, ko smo že bili na poti, da sprejmemo zakon o dohodnini in smo ga z velikim veseljem tudi sprejeli – skorajda večina oziroma del koalicijskih poslancev oziroma koalicijski poslanci – dobivam precej vprašanj glede študentskih servisov oziroma zaslužka dijakov in študentov, ki opravljajo to začasno ali občasno delo. Ne vem, morda je pomanjkanje znanja ali vedenja o tem, kako te stvari potekajo, tistega, zaradi česar potem dijaki in študenti to sprašujejo. Namreč, glavni problem, ki sem ga jaz zaznal pri večini vseh, ki so se obrnili name, medtem ko se pogovarjamo, je, da imajo nekako občutek, da se jim preveč odvzame od zasluženega za delo. Nekako so mnenja, da bi bilo morda vseeno bolje, seveda za njih tudi več ostane. Je pa tudi to res, ne bom rekel, da nisem dobil vprašanj tudi od delodajalcev, torej od tistih, ki študentsko delo ponujajo, da so prispevki zelo visoki. In dejansko so – sem šel malo bolj pogledat vse te prispevke in dajatve, ki jih je potrebno poravnavati s strani delodajalca – ti prispevki kar visoki. Če želi delodajalec študentu izplačati na primer 100 evrov, mora za to pripraviti 167 evrov, to pa je že kar neka velika vsota. Zato se morda delodajalci včasih malo manj odločajo za to, da bi ponudili delo študentom in dijakom. Predvsem me zanima: Koliko je študentskih servisov po Sloveniji? Koliko imajo zaposlenih in na kakšen način? Koliko napotnic izdajo na leto? Kakšen promet imajo skupaj? Koliko si pridržijo od zaslužka dijakov in študentov? Če je dobiček, kako ta dobiček oziroma kam ta denar porazdelijo? Že vnaprej najlepša hvala za odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa, gospod poslanec Boris Doblekar za to vprašanje oziroma več vprašanj, kar sedem jih je. Poskusil bom sistematično, korak za korakom odgovoriti. V odgovoru na prvo vprašanje, koliko študentskih servisov je v Sloveniji, pojasnjujem, da je v Sloveniji trenutno 16 koncesionarjev, ki jim je ministrstvo za delo podelilo koncesijo za opravljanje dejavnosti posredovanja začasnih in občasnih del dijakom in študentom za leto 2022. Koncesionarji morajo skladno s Pravilnikom o pogojih za opravljanje dejavnosti agencij za zaposlovanje oddati letna poročila, ki vsebujejo določene podatke, najpozneje do 31. marca v tekočem letu za preteklo leto. Glede na navedeno bom v nadaljevanju predstavil podatke za leto 2020, saj zaradi rokov s podatki za leto 2021 še ne razpolagamo, v tem mesecu je rok za oddajo poročil. Torej, za leto 2020 je bilo v Republiki Sloveniji 18 koncesionarjev. Drugo vprašanje, koliko imajo zaposlenih in na kakšen način so zaposleni. V letu 2020 je bilo pri koncesionarjih za opravljanje dejavnosti posredovanja začasnih in občasnih del dijakom in študentom za nedoločen čas zaposlenih 149 oseb, za določen čas 11 oseb in štiri osebe na drugi pravni podlagi. Tretje vprašanje se je nanašalo na število izdanih napotnic. Koncesionarji so v letu 2020 izdali 731 tisoč 427 napotnic. V zvezi s četrtim vprašanjem, kolikšen promet imajo, pojasnjujem, da so koncesionarji v zvezi z opravljanjem svoje dejavnosti zavezani obračunavati 16-odstotno koncesijsko dajatev od prejemkov, izplačanih dijakom in študentom, od navedene koncesijske dajatve se 52,6 % nameni za proračunski sklad za sofinanciranje štipendij, 23,7 % za delovanje Študentske organizacije Slovenije, koncesionarjem pa se priznajo stroški v višini 23,7 %. V letu 2020 so se tako koncesionarjem priznali stroški v višini 7 milijonov 505 tisoč 48 evrov in 68 centov. V zvezi s petim vprašanjem, koliko si pridržijo od zaslužka dijakov in študentov študentski servisi, pojasnjujem, da se od zneska na napotnici plačajo prispevki dijaka oziroma študenta za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v višini 15,5 %, na znesek na napotnici pa delodajalci plačajo prispevek za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v višini 8,85 %, prispevek za zdravstveno zavarovanje 6,36 %, prispevek za poškodbe pri delu in poklicne bolezni v višini 0,53 % in koncesijsko dajatev v višini 16 % ter dodatno koncesijsko dajatev v višini 2 % za študentske domove. Prispevke in dajatve obračuna in odvede koncesionar. Priznani stroški koncesionarja v višini 23,7 % od 16-odstotne koncesijske dajatve so torej v breme delodajalca, pri katerem dijak ali študent opravlja delo, in ne v breme dijaka ali študenta. Šesto vprašanje se je glasilo, koliko denarja potrebujejo za svoje delovanje študentski servisi. Ministrstvo žal ne razpolaga s podatkom, koliko denarja koncesionarji potrebujejo za opravljanje dejavnosti, sem pa prej navedel podatek, da so jim bili v letu 2020 priznani stroški dobrih 7,5 milijona evrov. In še zadnje vprašanje, vprašanje glede dobička koncesionarjev. Poudarjam, da lahko koncesionar opravlja tudi druge dejavnosti, ki vplivajo na njegov dobiček, tako da nimamo podatka, kolikšni so dobički teh koncesionarjev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Doblekar, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Spoštovani minister, če so tole dijaki pa študentje poslušali, morda tudi delodajalci, so verjetno zadovoljni z odgovorom. Moram reči, da ste mi zelo podrobno odgovorili oziroma tako, da človek lahko tudi razume. In prav je, seveda, da so take stvari čim bolj javne, da se to večkrat pove, da ni dvomov in vprašanj okrog posredovanja dela, okrog zaslužkov in tudi plačevanja vseh teh prispevkov, ki ste jih našteli. Prav je tudi, da se plačuje pokojninsko pa invalidsko zavarovanje za dijake in študente. To absolutno podpiram. Nekako pri obračunih bode v oči tista dodatna koncesijska dajatev 2 %. Kot sem razbral, naj bi to bilo za gradnjo študentskih domov. Moram reči, da je verjetno to že kar nekaj časa, ampak doslej jaz kaj dosti kakšnih študentskih domov nisem videl, razen zdaj s to vlado, ko so se začeli graditi tako študentski domovi kot tudi domovi za starejše pa bolnišnice in prizidki pri zdravstvenih domovih. Tako da računam, da dejansko gre od teh 2 % dodatne koncesijske dajatve vsaj odslej bolj resno tudi za gradnjo študentskih domov. Študentski servisi pravijo tudi, da poskrbijo, da ima dijak ali študent takojšnje nakazilo, ker več kot 90 % tega nakazila založi študentski servis. Zanima me še: Od kod imajo študentski servisi takšno zalogo, da lahko založijo takšno vsoto? In morda samo še to. Morda bi v prihodnje razmišljali tudi o tem, da bi se v duhu Zakona o dohodnini razbremenili tako delodajalci in da bi [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Najlepša hvala, predsednik. Hvala lepa za dopolnilno vprašanje in komentar, spoštovani poslanec Doblekar. Glede vlaganja v gradnjo študentskih domov ste sami navedli, to sicer ni stvar resorja, ki ga pokrivam, ampak kolega je na izobraževanju. Verjamem, da je dodatna koncesijska dajatev vsaj v tem mandatu tisti namenski denar, ki naj bi šel v vlaganje v študentske domove, bodisi v obnovo bodisi v gradnjo. Vsi, ki smo živeli v študentskih domovih, smo, lahko rečem, hvaležni za to možnost in lahko rečem, da marsikomu to tudi z ugodno ceno pomaga pri tem, da lahko bolje opravlja svoje študijske obveznosti. Prav tako je študentsko delo kot možnost pridobivanja izkušenj, spoznavanja delodajalcev in obratno – da delodajalci spoznajo bodoče zaposlene, še posebej, če je delo, študentsko ali dijaško, na področju, za katerega se dijak ali študent izobražuje – izjemno pomembno. Vprašali ste me, iz katerih virov lahko koncesionarji oziroma študentski servisi založijo te zneske. Glede na to, da lahko opravljajo več poslovnih dejavnosti, verjetno njihov poslovni model to dopušča. Moram pa reči, da sam osebno pozdravljam to odločitev. Že ko sem bil sam dijak in študent, sem precej delal prek študentskega servisa in mi je to prišlo zelo prav, da nisem čakal, ne vem, po mesec dni ali več na denar za opravljena dela. V tem smislu upam, da bodo s to, meni se zdi, pozitivno poslovno prakso nadaljevali, če je le mogoče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavil dr. Matej T. Vatovec, in sicer ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu.
Najlepša hvala, predsednik. Lep pozdrav vsem! Gospod minister! Slabe tri tedne od danes ste na Twitterju zapisali en precej zanimiv zapis v zvezi z gradnjo plinskega terminala LNG v Sloveniji. Zapisali ste, da mora biti to prioriteta v luči iskanja energetske neodvisnosti in odpornosti Slovenije. Temu tvitu je v neki pogovorni oddaji na TV Slovenija v bistvu dal neko nadgradnjo še predsednik Vlade, ki je izjavil, da je treba zagotoviti neodvisnost Evrope od Rusije glede energije in da potrebujemo čim prej nekje na naši Obali, to so bile njegove besede, plinski terminal. Zgodba okoli plinskih terminalov za utekočinjeni zemeljski plin se pri nas v Istri vije že kakšnih 30 let. Prvi odzivi so bili že v začetku 90. zelo negativni, ko je takrat Občina Koper kar sama zavrnila to pobudo. Potem pa je bil najbolj pomenljiv tisti trenutek dobrih 10 let nazaj, ko je italijanska stran začela razmišljati o terminalu v Žavljah. Takrat, 24. marca 2015, smo številni podpisali tudi neko pismo, nek javni poziv proti temu terminalu v Žavljah, praktično vse občine severnega Jadrana, Koper, Izola, Piran, Ankaran, Trst, Milje in Dolina, tržaška pokrajina kot taka, seveda ostali obalni poslanci, Alpe Adria Green, sindikati pa tudi številni posamezniki in posameznice s tega območja. Skratka, gre za zelo žgočo temo predvsem za prebivalce Istre oziroma celotnega severnega Jadrana, zato je pravzaprav presenetljivo, da ste prišli s tako idejo 10 let po tem, ko je v bistvu tudi Vlada na vse kriplje v zadnjih teh letih naredila vse, da ne bi prišlo do terminala v Žavljah. Šlo se je celo na sodišče, zato da bi Italija odstopila od te zadeve. Tisto, kar je ključno, sta dve stvari. Plinski terminal ne more pomeniti energetske neodvisnosti, ker ne gre za lasten vir, naša ocena je, da moramo iskati rešitve v obnovljivih virih energije. Drugo, kar je tudi nezanemarljivo, je pa to, da je izjemno nevaren. Nevaren za okolje – vemo, da bi lahko to ogrozilo celoten akvatorij – nevaren ne nazadnje tudi za gospodarstvo, za turizem v naših krajih in za pristanišče. Glede na to, da je prišel samo neki blažji demanti s strani vašega državnega sekretarja Košoroka, me zanima: Ali se vam je enostavno zareklo, ko ste zapisali to v zvezi z gradnjo plinskega terminala LNG v Sloveniji? Ali še vedno mislite resno glede te izjave ali je v ozadju kakšna druga stvar?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za vprašanje. Ne, zareklo se mi ni, zaradi tega ker sem to zapisal, in preden sem objavil, sem to vsaj desetkrat prebral in to tudi prediskutiral. Gre za idejo, gre za zamisel na podlagi energetske neodvisnosti od Rusije, saj ne govorimo o energetski neodvisnosti nasploh. Vi veste, kaj nam danes prinaša energetska odvisnost od ruskega plina – nič kaj dobrega. Oziroma ko drago plačujemo za ta plin pa ostale energente, se s tem denarjem ne nazadnje financira tudi agresija na suverene države. Gre torej za idejo, gre za ponovno odprtje tovrstne razprave na podlagi tega, kar počnejo ostale evropske države. Ne nazadnje je Nemčija, ki je bila gonilna sila zelenega dogovora, napovedala dva nova terminala LNG. Še več, oni so rekli, prosimo Evropsko komisijo, da dovoljenja za pridobivanje dokumentacije, rokov in tako naprej skrajša na najkrajši možni čas, zaradi tega da se lahko čim prej pride do novih terminalov LNG. Se pravi, iskanje diverzifikacije plinskih virov je ključnega pomena, če želimo biti energetsko neodvisni od Rusije. Kar se tiče slovenskega terminala LNG oziroma te možnosti – s tem smo nekako odprli javno razpravo, da se začnemo pogovarjati o diverzifikaciji teh virov. Smo na ravni zamisli, ni zdaj zgodba zapečatena, zaključena in tako dalje. Ja, drži, to je žgoča tema, gospod poslanec. Ampak še bolj žgoča tema je, da je zima in je –5, tudi v Kopru, če je –1 pa piha burja, je mrzlo in smo pri radiatorjih, ki ne ogrevajo. To je še bolj žgoča tema in še bolj žgoča stvar. Dolgoročno se bo treba odločiti, ali bomo za diverzifikacijo tudi plinskih virov ali bomo rekli, da nas bo pozimi zeblo. Mi smo za to, da nas pozimi ne zebe, upam, da tudi ostali. Zato je sleherna razprava o tem, da imamo možnosti ogrevanja tudi v zimski sezoni, zelo dobronamerna. Iz tega naslova je šlo moje sporočilo prek Twitterja, zelo dobronamerno. Mislim, da bo morala Slovenija tudi v tej smeri zelo hitro razmisliti. Zakaj pa ne? Ne nazadnje je na Krku Hrvaška postavila terminal LNG. Seveda so energetsko odvisni oziroma plin, uvoz plina na Krk je, so v soodvisnosti, saj to ni njihov plin, ampak imajo pa vse poti in vse napeljano tako, da ta trenutek oni nimajo takšnih težav, kot jih ima mnogo drugih evropskih držav.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja, izvolite.
Seveda si nihče ne želi imeti zaprtih radiatorjev, to je jasno. Ampak glede na to, da gre za tako pomembno vprašanje, dobili ste tudi zelo hiter odziv vseh štirih istrskih občin, ki absolutno nasprotujejo temu – ta odziv je zelo jasen in zato sem rekel, da se že 30 let pogovarjamo o teh idejah. Neka srednjeročna rešitev za izgradnjo takšnega terminala se zdaj, v tem trenutku morda sliši smiselno glede na to, kar se dogaja v Ukrajini, in je to razumljivo. Ampak glede na srednjeročno investicijo, teh terminalov se pač ne da zgraditi čez noč, ali ne bi bila prioriteta bolj v drugih vrstah obnovljivih virov energije ravno v Istri, kjer imamo bistveno več potencialov recimo za izrabo fotovoltaike pa vetrne energije, kot pa se dolgoročno zavezati za objekt, ki je okoljsko in varnostno tveganje? Še enkrat, v primeru kakršnekoli katastrofe, ali je to naravna nesreča ali je to človeška napaka ali je to, bog ne daj, nek napad, so zelo resni protokoli, kako se te stvari zajema, ti bi omejili in v bistvu ustavili ribolov in delovanje pristanišča, koprskega in zelo verjetno tudi tržaškega, da ne govorimo o samem pretakanju. To je izredno okoljsko nevarno in seveda tudi varnostno tveganje. S tega vidika ne razumem. Če sem prav slišal to, kar ste rekli, ste odprli debato in se mislite tudi še pogovarjati o tem vprašanju. Zato podvprašanje ali dopolnitev vprašanja: Zakaj ne začeti resne debate o diverzifikaciji energetskih virov v smislu OVE-jev? Ne pa s tako zelo tveganim terminalom LNG, ki je, še enkrat poudarjam, nevaren za okolje in nevaren tudi z vidika varnosti, glede na to tudi za vse ostale strukture, ki so okoli tega območja, ki so potencialno vnetljive.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor, izvolite.
Toliko, kot je ta vlada vlagala v obnovljive vire energije v zadnjih dveh letih, tudi v fotovoltaiko, ni še nobena druga. V dveh mesecih smo porabili iz Eko sklada na račun tolikšnega števila prijavljenih gospodinjstev za fotovoltaiko, tako da bomo ta razpis ponovili v večjem znesku. Skupaj bomo zagotovili finančna sredstva tudi z ostalimi ministrstvi, da bo v Eko sklad prišel denar za fotovoltaiko. Ampak pozor, omenili ste vetrne elektrarne. Ena izmed sosednjih občin občine na Krasu, iz katere vi prihajate, je pred časom, tam, kjer imajo velik potencial na Krasu, se pravi burja pa konstanten veter – saj so zavrnili vetrno elektrarno. Saj v tisti občini, kjer želi kdo kaj postaviti pa pride investitor, se zavrne. In to počnejo slovenski NGO-ji pa vsi ostali. Enak problem imamo z zadnjo elektrarno v vrsti na spodnji Savi, Mokrice – se zavrne. Oziroma zdaj kolebamo na Upravnem sodišču pa nazaj že pet let. Srednja Sava se umešča v prostor, zadnjič dobimo nek dokument, da tudi to ne bo šlo. Mi bi radi imeli OVE, ampak nobeden v svoji občini ne bi imel ne vetrnice pa ne na degradiranem obočju fotovoltaike. Ne govorim o fotovoltaikah na strehah, to je relativno enostavno, ampak govorim o velikih fotovoltaikah, kot jih zdaj postavljamo na primer na degradiranih rudniških območjih v Hrastniku, Trbovljah in tako dalje. Mi bi radi imeli ogromno električne energije za električne avtomobile, hkrati pa nič ne bi dali za to. Treba se bo odločiti, ali hočemo imeti elektriko, ali bomo kaj za to namenili, se odrekli, ne vem, enemu delu tega pa tega – ampak ne. Enako imamo zdaj pod Pohorjem. Spet mislim, da ena izmed slovenskih občin nasprotuje, da so vetrnice tam. Ja prav, pa dajmo nasprotovati. Ampak mi imamo v Sloveniji samo dve vetrnici. Kjerkoli po Evropi greste, že ko pristajate z letalom, vidite spodaj vetrna polja. Drži? Jaz se pa sprašujem, kaj je z nami narobe, da ne gremo v ta koncept. Kaj je z nami narobe? Torej da, zagotovo so prioriteta obnovljivi viri energije. Ne razumem pa: »okoljsko nevarno«, »nesprejemljivo«. Nisem ekspert s tega področja, ne vem, Nemci pravijo drugače, Hrvati tudi, kar se tiče terminala LNG. Se pravi, tudi na tem področju smo mi ena velika izjema. Odpiramo nazaj razpravo okrog tega. Osebno mislim, da je potrebno zagotoviti energetsko neodvisnost in zlasti to, da nas naslednjo zimo ne bo zeblo. Če bo ta vlada še naprej tukaj, kjer je, potem bo to zagotovljeno. Tako kot smo pri cenah električne energije reagirali, tako bomo tudi v preostalih stvareh.
Hvala lepa. Marko Bandelli bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Spoštovani minister, dober dan! Sicer bom postavil vprašanje, ki je bilo postavljeno že prej premierju, nisem vedel, da bo. Ampak bom odprl eno drugo debato, ker mislim, da je bolj zanimiva za Slovenijo. Vprašal vas bom pa o enaki zadevi, tako kot ste dobili na listu. Cene naftnih derivatov, kot veste, so povsem v skladu s tem, kar smo pričakovali. Na številnih bencinskih servisih v Sloveniji so se občutno dvignile. Ne malo, ampak občutno. O vašem sistemu dereguliranih cen, se pravi liberalizacija, ko ste uvedli popolno liberalizacijo teh naftnih derivatov z veljavnostjo praktično s 1. oktobra na 12., smo potem kmalu videli, da je cena sicer bila stabilna kar nekaj časa, potem je začela rasti. S časom je to pokazalo do 50, 60, danes celo 70 % višjo ceno dizelskega goriva. Dam primer dizelskega goriva, ker je tisto, ki se ga najbolj uporablja, uporabljamo ga tudi za poslovne namene, za transporte, uporabljamo ga tudi v proizvodnih prostorih. Vi sami veste, da ga tudi v proizvodnih delih rabimo, za tovornjake moramo uporabljati dizel gorivo ne drugega, in tudi pri viličarjih in vsem, kar se dogaja. Mene zanima to, spoštovani minister. Zdaj ste sprejeli, piše, novice vidim povsod, da ste na Vladi ponovno uvedli ne vem kaj, s torkom boste ponovno regulirali ceno naftnih derivatov. Ampak to ne pomeni še nič. Baje je prej tudi premier govoril, da v bistvu trošarin ne morete več znižati, ker ste na najnižji točki glede tega, kar pa oba veva, da ni res, da se da s trošarinami še veliko pomagati navadnim ljudem in poslovnim objektom, predvsem firmam in industriji. Zanima me, spoštovani minister, ali mi lahko odgovorite: Katere ukrepe nameravate še dodatno sprejeti glede cen naftnih derivatov? Ker to, kar je, je samo en del ukrepa. Zanima me torej: Ali lahko pričakujemo to, kar je Italija naredila – da se zniža DDV v določenih situacijah, v določenih tovarnah, v določenih transportnih podjetjih ali tistih, ki so najbolj občutila poseg v te cene? Kako danes vi gledate na vašo sprejeto odločitev o liberalizaciji cen goriv? Verjetno oba veva, točno veva, da liberalizacija ne more funkcionirati, kjer imaš dva ponudnika. To postane kartelno vodenje in to se ve. Tretji ponudnik je kupil zdaj za 300 ali ne vem koliko milijonov črpalk od OMV, v bistvu sta zmenjena že od prej. In po navadi se tega ne dela. Zanima me, kako bi vi razmišljali od zdaj naprej in vse ostale stvari, ker so potrošniki v vsakem primeru na slabšem. Hvala.
Hvala lepa. Minister Počivalšek, imate besedo, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec Marko Bandelli, spoštovani državni zbor! Hvala za vprašanje. Kot sami ugotavljate, cene nafte na svetovnih trgih dosegajo rekordno visoke vrednosti. Trenutno je pravi razlog za rast cen nafte in njenih derivatov vojna v Ukrajini in njen vpliv na trg. Vzroki za rast cen pa so tudi splošna napetost na trgu energentov, cene plina, premoga, ki so v zadnjih mesecih močno poskočile ali pa se povišale, s tem pa se je povečalo povpraševanje po nafti kot edini ali pa eni od možnih alternativ. Vse to se seveda pozna tudi na cenah na naših bencinskih servisih. Cene se gibljejo podobno kot v drugih, sosednjih državah. V ozadju je vezava cen goriv na cene surove nafte na svetovnih trgih, od tega je tudi odvisna cena goriv. Kot navajate, smo sprostili cene naftnih derivatov, v resnici pa to pomeni, da smo sprostili marže na cene naftnih derivatov. Tukaj bi prosil za korektno komunikacijo, kajti to vpliva le 6 % na maloprodajne cene, bili smo pa edina država v Evropski uniji, ki je imela regulirane cene marž. Medtem pa je problem, ki je nastal, problem nabavne cene nafte na svetovnem trgu, ki predstavlja 40 % v strukturi cene, skupaj z vsemi dajatvami pa več kot 90 % končne maloprodajne cene, ne pa regulirane cene marž. Je pa Vlada kot odgovor na visoke cene energentov v času kurilne sezone sprejela uredbo, s katero je omejila marže na kurilno olje. Te so omejene na 6 evrocentov na liter. Ta regulacija trenutno velja še do 22. aprila. Januarja smo pripravili tudi interventni zakon kot odziv na stanje na področju energetike, z uredbami smo za tri mesece znižali trošarine za energijo, za energente na najnižjo možno raven. In tudi danes, kot je bilo povedano, bomo ukrepali. Ampak danes pomeni danes. Na dopisni seji bo gradivo, s katerim se na podlagi Zakona o kontroli cen določa najvišja dovoljena cena. In sicer, najvišja dovoljena drobnoprodajna cena za motorni neosvinčeni bencin 95 in za dizelsko gorivo se bo izračunala ob upoštevanju sedemdnevnega povprečja gibanja cen. Ta regulacija bo začela veljati naslednji dan po objavi v Uradnem listu in bo veljala 30 dni. Če želite še odgovor na vprašanje okrog liberalizacije marž, pa povem, da še vedno stojim za takratno odločitvijo za liberalizacijo, ker ta ne vpliva v tem smislu, kot zdaj diskutiramo, na ceno energentov. Kot sem povedal, maksimalno 6 %. Dolgotrajna regulacija v naši državi – mislim, da je trajala več kot 20 let – ni bila več upravičena, saj gre za posege v delovanje trga. Vezano na aktivno dogajanje bomo sigurno reagirali. Ko smo liberalizirali cene goriv oziroma marž postopoma v treh korakih, smo imeli tri ločene ponudnike in po potrebi bomo, če se bo zgodilo karkoli od tega, kar ste povedali, tudi ukrepali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja, izvolite.
Hvala. Minister, mene zelo moti to, kar vi ponavljate in ponavlja tudi premier nonstop, se pravi, da je Vlada navedla, da gre za znižanje trošarin na najnižjo možno raven, in nikoli ne poveste, kaj pomeni za vas najnižja možna raven. Vam bom jaz povedal, popravite me, če bom slučajno zgrešil. Za bencin se zniža, to ste naredili s 1. februarjem, ne vem, koliko boste, če boste sploh še naredili, torej če boste, ampak ne verjamem, da boste to naredili. Ker drugi so naredili, v Italiji in v drugih krajih. Bencin se zniža z 0,37 evra na liter na 0,35, to je 4,9 %. Za 4,9 % ste znižali trošarino. Če dam za primer plinsko olje, navadno dizelsko gorivo, to, kar se uporablja v avtomobilih – z 0,38 na 0,33, za 13 % ste znižali. Ali veste, koliko je še fore tukaj? Mi lahko znižamo še za najmanj 20 centov, da lahko pomagamo drugim. To rabijo ljudje zdaj. Oni ne rabijo bonov za 200 evrov za hoditi na dopust, me razumete ali ne? Oni rabijo, da preživijo. Ali ste vi danes slišali, kaj se bo zgodilo? Danes sem dobil novico, Goriške opekarne bodo verjetno zaprle proizvodnjo zaradi cene plina, ki je previsoka, ker bo država omejila porabo velikih potrošnikov. Kaj se bo zgodilo, če se bo zmanjšala potrošnja same opeke in kar je? Vse se bo ustavilo, zidarija, trgovina, vse, kar je treba. Zato me zanima. Vi govorite, ves čas omenjate samo »na najnižjo možno raven«. Povejte jasno, da ste znižali samo za 4,9 % in 13 % na dizlu. Zakaj niste znižali za 25 % ali pa do 50 %, kot je Italija naredila? To me zanima, en jasen odgovor na to, ker tukaj je fora, tu imate možnost. Pa tudi o Petrolu, o katerem so rekli, da so pohlepni ali kar je – seveda so, saj so namerno ostali brez goriva, da so potem naslednji dan ljudje tankali po višjih cenah. Prosim, da mi odgovorite, kako boste ukrepali dolgoročno pri tej stvari, če mislite resnično pomagati podjetništvu in industriji, ker je težava. Res je težava.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Očitno govoriva o dveh različnih zadevah. Mi smo že ukrepali na področju cen električne energije z začasnim ukrepom. Vem, da je pri energetsko intenzivnih podjetjih težava še vedno velika, ampak se pri podjetjih in pri individualnih potrošnikih oprostitev omrežnine za te tri mesece pozna za med 30 in 35 % in ni nobene potrebe po tako veliki vehemenci. Mi smo znižali te cene začasno. Upam, da se bodo stvari umirile. Na področju cen naftnih derivatov pa poglejte sosednje države – mi imamo v primerjavi z Italijo, Avstrijo in Hrvaško danes nižje cene, so pa višje od popolnoma reguliranih madžarskih cen. Če bi Italija naredila to, kar ste povedali, pri njih bencin ne bi bil kar krepko čez 2 evra. Povedal sem, da bomo danes na seji Vlade limitirali prodajne cene na osnovi zadnjega sedemdnevnega povprečja, da pa bo treba reagirati in tudi prodajalcem glede na nabavne cene omogočiti, da bodo lahko poslovali. Če govorite o trošarinah, so na najnižji možni dovoljeni ravni, ki je v Evropski uniji. Seveda, če se gremo povsem svojo politiko izven vseh sistemov, potem pa lahko trošarine tudi ukinemo. V tem trenutku – še enkrat povem – imamo v državi dovolj zalog naftnih derivatov, da fizično ne bomo trpeli pomanjkanja. Po drugi strani pa verjamem, da se bodo zadeve umirile, in tudi zadnje kotacije kažejo, da cene nafte padajo. Ta šok zaradi hitrega prehoda z ruske na ostalo nafto je pač pokazal svoje zobe in je povzročil, da so bili na eni strani nabavni procesi moteni, na drugi strani pa je bil pritisk na visoke cene. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Bandelli, imate besedo za postopkovni predlog.
Minister, hvala. Saj vem, da znate odgovoriti, ampak vi tudi mene razumite, da zelo dobro vem, za kaj gre, ker to okušam tudi na lastni koži in točno vem, kaj je in česa ni. Jaz sem vam o tej liberalizaciji govoril, če se spomnite, novembra, ko smo bili tu, minister. In sem vam pokazal točno in sem vam tudi povedal, kaj se bo dogajalo. In točno to se dogaja, kar sem takrat rekel. Tako kot bo kriza nastala v bodočem letu, ne s tem, kar se dogaja zdaj – ampak pustimo stati, mene zanima nekaj drugega. Zdaj se sprašujemo, zakaj vi govorite vedno o marži, vedno o marži goriva, koliko je, koliko ni. Vemo sami, na primer za dizelsko gorivo, da ima več kvalitet, ker se vanj meša tudi biodizel, meša se palmovo olje, repično olje in podobno in je toliko procentov. Petrol se izgovarja, da so te cene narasle v zadnjih dveh letih za 150 % ali ne vem koliko, ampak tega dela je komaj 10 %, 10,1 % mislim, da je točno, kolikor ga lahko dovolijo. Saj zato se tudi dogajajo vsi problemi, ki jih imamo vsepovsod zaradi emisij toplogrednih plinov in vsega ostalega, ampak to ni današnja debata. Prepričan sem – in je prav, da imate poleg sebe tudi ministra Vrtovca – da čakamo osnutek zakona, ki bo prenesel to direktivo 92. Ne vem, ali je pripravljena ali ne [[…]]
Kolega, postopkovni predlog imate [[…]]
Kaj je?
Postopkovni predlog imate, kajne? Ne razprave.
Ja, pridem do njega, pridem. Zakaj bi rad, da bi bila v skladu s poslovnikom javna obravnava glede tega? Ker mislim, da so ti problemi veliko večji kot tisto, kar ste napovedali, da boste danes na Vladi naredili, da boste spet regulirali cene. Če vi mislite regulirati cene samo s tem, da boste enostavno rekli, ja, 8 % – ni 6 %, ampak je 8 % marže, imam napisan tule odgovor Petrola in drugih – na tak način mi ne bomo naredili nič. Nič. Če boste pa nehali nonstop govoriti »začasno« [[…]]Vsepovsod omenjate, da gre za znižanje trošarin na najnižjo možno raven, nikoli ne poveste, koliko. Sem vam jaz povedal, koliko ste znižali, in to so številke, ki sem vam jih povedal prej. Če jih vi lahko znižate še za 20 % začasno ali pa 30 % začasno, za te cifre, potem pa mi res spravimo bencin in dizel dol za 20, tudi 25, lahko celo 30 centov, s čimer bi prišli na pomoč, začasno na pomoč vsem tistim, ki so veliki uporabniki tega, in tudi malim na črpalkah. Drugo pa je pri DDV, kar sem vam povedal. O tem bi rad obravnavo, če bo slučajno šlo skozi, da bo javna obravnava, kar si želim, podpredsednik, da bi bila. Da bi resnično obravnavali to problematiko, ker ta problematika zavzame res velik velik del naše države in predvsem obseg prebivalcev, ki uporabljajo goriva vsak dan, tudi za na delo. Toliko z moje strani.
Hvala lepa. Odgovor na vprašanje bo. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Preden nadaljujemo, bi vse tiste, ki sprašujete, in tiste, ki odgovarjate, prosil, da počakate, da vam dam besedo, da si ne jemljete besede vnaprej, tako kot je bilo v tem primeru. Besedo ima Bojan Podkrajšek, ki bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu.
Hvala, spoštovani podpredsednik Državnega zbora, za dano besedo. Cenjeni minister za infrastrukturo v Republiki Sloveniji gospod Jernej Vrtovec! Moje vprašanje se nanaša na vaše področje, na izgradnjo infrastrukture v Republiki Sloveniji. V prejšnjem tednu je bilo dve leti od vlade Janeza Janše, v kateri ste vi ves čas, vso vlado minister za infrastrukturo. Zimski časi dopuščajo tudi našim spoštovanim gradbincem širom po Sloveniji, da lahko gradijo infrastrukturne objekte. Pa me, spoštovani minister, to zanima, ker sam hodim po Sloveniji ali to spremljam prek omrežij in medijev, skratka, gradi se skoraj po vseh občinah v Republiki Sloveniji. Seveda infrastrukturne objekte, tu imam v mislih ceste, pločnike, mostove, predvsem je zelo pohvalno oziroma je očitno, da se veliko dela tudi na železniški infrastrukturi. Podatki, ki jih državljanke in državljani spremljajo od daleč oziroma ko se vozijo mimo gradbišč, so izjemno spodbudni. Spoštovani minister, ker smo že krepko zakorakali v leto 2022, me zanima: Kakšna je bila realizacija v omenjenih infrastrukturnih projektih v lanskem letu? Glede to na to, da slika, še enkrat ponavljam, kaže izjemno dobro, bi me to tudi v številkah zanimalo. Hvala za vaš prvi del odgovora.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo, izvolite.
Najlepša hvala. Brez lažne skromnosti se lahko res pohvalimo, da smo bili v letu 2021 zelo uspešni pri izvedbi številnih prometnih infrastrukturnih projektov. Ob tej priložnosti bi se tudi vam rad zahvalil za vso pomoč, vsem tistim poslancem, ki ste podpirali delo vladajoče koalicije tudi pri tem, da smo lahko dobili takšne proračune, ki so omogočali izvedbo takšnih projektov, pa za vse ideje. Torej, koalicija plus vi, ki ste podprli to koalicijo pri sprejemanju proračuna in ostalih dokumentov, najlepša hvala. Drži, gradimo po celi Sloveniji. Po celi Sloveniji gradimo, od Goričkega do Pirana in od Rateč pa do Brežic, na polno. Izvajajo se številni projekti in mnogo zastalih projektov, velikih infrastrukturnih projektov, ki so prej stali, obstali – nismo čakali 20 let – smo premaknili naprej. Naj omenim samo tri največje, od predora Karavanke, ki smo ga začeli v tem mandatu, 3. razvojne osi, ki smo jo čakali 20 let, drugega tira do posameznih majhnih, kot so obvoznica Vodice, obvoznica Kidrič, obvoznica Slovenska Bistrica proti Impolu, začeli smo projekt obvoznica Murska Sobota. Se pravi, od Primorske do Štajerske, povsod se ta trenutek v Sloveniji gradi. Realizacija v preteklem letu je bila na 95 %, 96 %. Se pravi, denar, ki nam je namenjen, tudi porabimo. Lahko povem, da je zlasti 3. razvojna os tisti projekt, ki ga vodi Dars in je izjemno pomemben, da se poveže Koroško in Belo krajino z osrednjim delom Slovenije. Danes prebivalci Metlike potrebujejo dalj časa do Ljubljane kot pa do prestolnice ene druge države. Se pravi, mi jih moramo povezati, žal pa je na tem delu 3. razvojne osi, ko smo oktobra dobili gradbeno dovoljenje za traso Novo mesto–Osredek, potem spet prišla neka pritožba civilne iniciative in spet stvari stojijo. Za naslednji mandat ravno zaradi tega, ker imamo težave pri umeščanju objektov v prostor, pri dovoljenjih, pri vseh postopkih, lahko rečem, da obljubljamo interventni zakon za umeščanje in pridobivanje gradbenih dovoljenj. Na primer za en krak podravske hitre ceste, Ormož–Gorišnica, Gorišnica–Markovci–Ptuj, pridobivamo dovoljenja že celo večnost. Ampak kljub temu smo optimisti, da bomo še v tem mandatu začeli graditi tudi na tem odseku podravske hitre ceste. Številne obvoznice, ki sem jih prej naštel, Kidričevo, Slovenska Bistrica, prva etapa zahodne obvoznice Maribor se gradi, Vrhnika, Tolmin, v sredo začnemo graditi obvoznico Vodice. Potem naprej, drugi tir sem tudi omenil, izvajajo se dela na viaduktu Glinščica na polno, drugi tir se gradi brez aneksov. Povejte, kdaj ste zadnjič slišali za kakšen aneks na drugem tiru. Aneksov na drugem tiru ni. Pa vsi ostali pomembni projekti, zlasti na železnicah. Želimo okrepiti železniško infrastrukturo. V dveh letih mandata smo prenovili celotno železniško infrastrukturo od Kranja do Jesenic, vključno s predorom Karavanke za železnice, železniški predor. V to smo vložili okrog 150 milijonov evrov. Ta trenutek prenavljamo železniško povezavo Ljubljana–Borovnica, za povezavo Ljubljana–Brezovica, Brezovica–Borovnica pa je zdaj razpis v teku. Izvajalec bo znan v roku 14 dni. Potem prenavljamo celotno železniško povezavo od Zidanega Mostu proti Celju, to je že narejeno, potem Celje–Maribor, to smo že naredili, z novo postajo Maribor, in od Maribora proti Šentilju, tam pa gradimo predor Pekel pa viadukt Pesnica. Se pravi res ogromno projektov na železnicah. Naj spomnim, naj spomnim na vozlišče Pragersko. Ta investicija je v bistvu vredna 88 milijonov evrov pa smo začeli pred pol leta graditi. Vse to je prej stalo iz meni neznanih razlogov, danes pa je vse to v teku. Vsi železniški in cestni projekti gredo s polno paro naprej. Za konec tega odgovora na vaše poslansko vprašanje lahko rečem iskrena hvala vsem tistim, ki ste v zadnjih dveh letih podprli infrastrukturni preboj Slovenije. Danes imamo kaj pokazati in smo lahko na to ponosni.
Hvala lepa. Želite besedo za dopolnitev vprašanja? [[Da.]] Izvolite.
Želim in prosim. Hvala, minister, za ta del odgovora, ki je zelo obsežen, predvsem pa je bil podan z izjemno številko. Predvsem me veseli številka realizacije. To je izjemno spodbudno. Zahvala gre seveda celotni vladi, vam, predvsem pa tudi vsem vašim sodelavcem na ministrstvu, da ste prišli do takšnih rezultatov, ki se nedvomno vidijo v številkah, predvsem pa so vidni v celotni Sloveniji, kot sem tudi sam ugotovil. Glede na to, da tudi malo poznam terminske plane za prihodnost – trdno sem prepričan, da se bo s tem tempom nadaljevalo – me zanima: Ali imate dovolj strokovnjakov ali bo treba v zvezi s tem kaj narediti? Za tako obsežne projekte seveda rabiš tudi velike ekipe, da jih vodijo. Tega se sam zavedam. Predvsem me pa tudi skrbi, ali bodo vsa gradbena podjetja lahko suport načrtom vašega ministrstva, Vlade, da bomo lahko vse projekte, ki so za prihodnost pripravljeni, so že sprojektirani, izdana gradbena dovoljenja, tudi zgradili. Še enkrat hvala za to uspešno delo pa tudi hvala za vaš odgovor pa vse dobro.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala za dopolnitev. V državi imamo res vrsto strokovnjakov iz gradbene stroke, odličnih profesionalcev, lahko rečem, da sem z DRSI, ki deluje v okviru ministrstva, res izjemno zadovoljen, so srčni in predani ljudje, in ne nazadnje tudi DRI, se pravi podjetje deoo v lasti države, ampak res delo opravlja profesionalno in vrhunsko. Na te ljudi moramo biti ponosni. Lahko rečem, da ne gre za tipične državne institucije, ampak gre za tiste ljudi, ki imajo ne le operativo pod seboj, ampak tudi vizijo, nadaljnje načrtovanje projektov in tako dalje. Zelo smelo, profesionalno se lotijo svojega dela, zaradi tega se jaz za prihodnost uresničevanja teh projektov, ki smo si jih zadali, ki jih je Vlada dala v svoje NRP-je, ki jih bo še dala do konca mandata – naj povem, da bo na eni izmed naslednjih sej Vlade ministrstvo predlagalo še vrsto drugih projektov v uvrstitev za NRP – glede strokovnjakov in ljudi ne bojim. Se pravi, imamo DRSI, DRI pa pomembne ljudi na ministrstvu, ki so temu kos, zagotovo. Je pa zelo utemeljeno drugo vprašanje – zmožnosti slovenskega gradbeništva. Ta trenutek smo po mojih ocenah na limitih in je to to, kar zmoremo. Kar je pokazalo leto 2021, je to to, kar zmoremo. Videli smo v nekaterih fazah črpanja evropskih sredstev po občinah, da recimo gradbeništvo, zlasti majhne gradbene firme v določenih primerih niso zmogle vsega, so se določene pogodbe prolongirale, ampak ključno je res, kakšne so absorpcijske zmožnosti slovenskega gradbeništva. Mi smo naredili na začetku tega mandata v času covid krize zelo pametno stvar, in sicer smo gradbeništvo dodatno pognali v tek z novimi investicijami, zaradi tega ker smo se zavedali, da so tukaj multiplikativni učinki za celotno slovensko gospodarstvo. To je bila zelo smela odločitev, da smo bili potem priča takšni gospodarski rasti v lanskem in letošnjem letu. Se pravi, pametno smo načrtovali. Ta trenutek lahko rečemo le, da so res ključne absorpcijske zmožnosti slovenskega gradbeništva in gradbene stroke, ali bomo lahko s tem ciklusom v še večji meri nadaljevali. Ampak tukaj imamo tudi mednarodne odprte tenderje, konkurira lahko kdorkoli, pride v Slovenijo, da ponudbo in je to to. Seveda, spoštovati je potrebno slovenska pravila, slovensko zakonodajo in tako dalje. Torej, za nadaljnje izvajanje projektov se ni treba bati, seveda če bo ta vlada še na oblasti.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo postavil vprašanje ministru za javno upravo Boštjanu Koritniku ter ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej mojima ministroma! Ministra za javno upravo gospoda Koritnika in ministra za notranje zadeve gospoda Hojsa bom vprašal naslednje. Oglasne table, s katerimi so določene parlamentarne stranke že začele volilno kampanjo, stojijo po vsej Sloveniji, še posebej v ormoškem koncu kar tako malo počez, brez kakršnegakoli smiselnega reda. Najbolj padejo v oči panoji, kjer Slovenska demokratska stranka zavajajoče sporoča občanom in občankam oziroma državljanom in državljankam, da sama gradi raznorazne infrastrukturne projekte po državi, v občini Ormož, še posebej v Občini Središče ob Dravi in seveda pri Svetem Tomažu. Minister Koritnik, zanima me: Kako je prišlo do tako neenakopravnega in brezrednega razporejanja plakatnih mest? Ali so te politične stranke dobile dovoljenje za postavitev omenjenih plakatov? Kdo jim je izdal dovoljenje, če sploh kdo? Vas, gospod minister Aleš Hojs, pa sprašujem: Ali bodo inšpektorji zaradi začete volilne kampanje pred začetkom volilnih opravil kaznovali ali sprožili ustrezne postopke zaradi zlorabe volilne kampanje politične stranke? Ali je sprožen kakršenkoli postopek ali še bo zoper osebe, ki so izdale domnevno sporna dovoljenja za postavitev plakatov? No, če ta dovoljenja sploh obstajajo. Prosim za odgovore. Hvala.
Hvala lepa. Najprej ima besedo minister Koritnik. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Lep pozdrav vsem, še posebej gospodu poslancu Ivanuši! Kot minister na Ministrstvu za javno upravo, v katerega resorno pristojnost sodi tudi urejanje področja volilne in referendumske kampanje, odgovarjam na to poslansko vprašanje v zvezi z volilno kampanjo, kot jo ureja Zakon o volitvah v državni zbor, ZVRK. Volilna kampanja, kot veste, se začne 30 dni pred dnem glasovanja in to je tudi obdobje, ki ga z vidika financiranja, plakatiranja in organiziranja shodov podrobneje ureja prej imenovani zakon, torej Zakon o volilni in referendumski kampanji. Ravnanje in delovanje političnih strank zunaj tega obdobja, torej teh 30 dni, ne sodi v volilno kampanjo z vidika ZVRK, in če se politične stranke, recimo temu, oglašujejo zunaj 30-dnevnega obdobja volilne kampanje, kot ga določa ZVRK, se morajo ravnati po predpisih, ki urejajo siceršnje oglaševanje v medijih in drugih nosilcih objavljanja informacij, pa tudi po Zakonu o političnih strankah. Torej ta naš resor, torej naš specifični zakon ureja samo tisto 30-dnevno obdobje, zunaj tega gre za splošna pravila. Je pa za razlago Zakona o političnih strankah seveda pristojno Ministrstvo za notranje zadeve. Ne glede na to je pa posebna določba, da za stroške volilne kampanje štejejo vsi stroški, navedeni v ZVRK, ne glede na to, kdaj so nastali, kdaj so bili plačani in kdaj so bili sklenjeni posli v zvezi s posameznimi dejanji volilne kampanje, če se stroški in posli nanašajo na obdobje volilne kampanje, torej na teh 30 dni. To pomeni, da tudi če so stroški na primer za plakate ali letake nastali v obdobju pred volilno kampanjo, se pa ta material uporabi v času volilne kampanje, se ti štejejo med stroške volilne kampanje, kar nadzoruje Računsko sodišče Republike Slovenije. Kar se tiče dovoljenj. Dovoljenja za postavitev plakatov na obstoječe prostore za oglaševanje oziroma na infrastrukturo političnim strankam ni treba pridobiti, lokalne skupnosti morajo na podlagi prvega odstavka 8. člena ZVRK brezplačno, tudi brez plačila komunalnih taks zagotoviti vsem organizatorjem volilne kampanje enakopravnost pri lepljenju pa nameščanju teh plakatov, torej na plakatnih mestih, število in skupna površina morata posameznemu organizatorju volilne kampanje omogočati vsaj osnovno informiranje volivcev v lokalni skupnosti o listi kandidatov oziroma o referendumskem vprašanju. Ta brezplačna storitev občine je dovoljena izjema od splošnega pravila iz prvega odstavka 14. člena, da lahko organizator volilne kampanje pridobiva prispevke samo od fizičnih oseb, ker to dopušča peti odstavek 14. člena. Gre za ureditev teh 30 dni, ki se uporablja v obdobju trajanja volilne kampanje, zunaj tega obdobja pa tudi nadzorni organi po ZVRK nimajo pristojnosti opravljati nadzora. Hvala.
Hvala lepa. Še minister Aleš Hojs. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec! Nadaljeval bom, kjer je minister Koritnik zaključil. Če se ozremo še na 40. člen Zakona o volilni in referendumski kampanji, je potrebno tukaj jasno povedati, da je nadzor nad samim plakatiranjem oziroma pristojna inšpekcijska služba v tej smeri lokalna skupnost. Torej lokalna inšpekcijska služba in lokalno redarstvo sta pristojna za vse ukrepe, vezane na plakatiranje. Če so pa – in večinoma ali pa v večjem delu so – ti panoji postavljeni v nekih varovalnih pasovih ministrstva za infrastrukturo ali ob kmetijskih zemljiščih ali še kje drugje, pa so za te nadzore pristojna ministrstvo za infrastrukturo, ministrstvo za kmetijstvo ali pa ministrstvo za okolje. Kakšna je vloga inšpektorata Republike Slovenije, ki je organ v sestavi pri našem ministrstvu? Ta inšpektorat je zadolžen za tako imenovani volilni molk. To je glavna naloga tega inšpektorata in ta se v bistvu aktivira šele tik pred zdajci, torej 24 ur, tako kot je v zakonu določeno, 24 ur pred samim glasovanjem, ko nastopi volilni molk. Naš inšpektorat bo tako kot vsako leto tudi letos pripravljen na ta volilni molk. Pretežno se njihove naloge izvajajo v obliki neposrednega ali tekoče prisotnosti na telefonu. Ljudje, občani torej sami sporočajo, kje je kakšen volilni molk, v nadaljnjih postopkih pa inšpektorat sproža postopke, ki so vezani na kršenje tega volilnega molka. Kar se tiče tega, kar ste povedali, se moram začuditi, kajti jaz ne vem, da bi stranka SDS, ki ji tudi sam pripadam, kjerkoli napisala, da sama gradi te investicije. Verjetno piše »za vas gradimo« ali kaj podobnega. Ne verjamem, da piše »sami gradimo«. Če smo to napisali, smo pa mogoče malo nerodno napisali. Če smo napisali, da gradimo za vas, vodovode, ceste in tako naprej, je pa to seveda povsem običajen slogan, kajti to je nesporno dejstvo. Kot je prej že minister za infrastrukturo nekako obrazložil, je dejstvo, da se pod to vlado dela. In ker smo pač sestavni del te vlade, stranka SDS je nosilna stranka te vlade, je razumljivo, da pišemo v prvi osebi, ednini, nikakor pa to ne pomeni, da smo edini, ki gradimo. Morda še to, da zaključim. Kar se tiče samega ukrepanja, o katerem ste spraševali, naj povem, da Zakon o prekrških v 6. členu določa pojem prekrška kot dejanje, ki je v nasprotju z zakonom, uredbo ali odlokom samoupravne lokalne skupnosti, in v tej zvezi predpisuje tudi globo oziroma sankcijo za prekršek. Za omenjeno ravnanje v zakonu ni predpisana globa, zato seveda tega prekrška enostavno ni in zato tudi naša inšpekcija oziroma inšpekcija v okviru našega ministrstva ne more voditi postopka v tej zadevi.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala lepa za odgovore. Po tem, kar ste izvajali, se pravi, da ni sankcij za nekaj takega, kar se dogaja na našem koncu. Se pravi 30 dni. Prej ste sami, gospod Koritnik, rekli 30 dni, ko se sproži volilna kampanja, se pravi volitve razpiše. 30 dni, se pravi 25. marca zjutraj bi komaj morali biti plakati po Sloveniji? 30 dni, če so 24. 4. volitve. Ampak dobro. Saj mi je popolnoma jasno, vi ste govorili na splošno, jaz pa pravim, da gre za eno lokalno zadevo, ki se je potem prevesila čez celo Slovenijo. Tu imam osem plakatov, kjer pač enostavno vse gradi stranka SDS, in to so zavajajoči plakati v našem okolju, za to gre. Meni je popolnoma jasno, tako kot ste sami omenili, da je stvar kompleksna, ker se prepleta čez štiri ministrstva, bi še kmetijski minister mogoče moral biti, saj tudi je tu, hvala bogu, pa še infrastrukturni, če hočemo neko stvar razčistiti. Seveda ni sporno nič. Jaz imam te pač slučajno s seboj, ampak so pa zavajajoči. To je pa dejstvo. Oni ne govorijo – to je vse lepo in prav, vse, hvala bogu, da se gradi, da občine gradijo, kot smo slišali ministra Vrtovca prej, kaj vse se dela po Sloveniji, hvala bogu, da se gradi. Ampak gradijo občine, gradi država, gradi Evropa, ne gradi nobena politična stranka. To je zavajajoče in na to opozarjam. In če tu ni nobenih sankcij, potem pa jaz tudi ne vem, kaj se mi sploh gremo v tej naši državi. To ni več volilna kampanja, to je nekaj drugega. To, če mi lahko razložite. Ker imam tu gradivo, imam časopis, saj ste zasledili te zadeve iz časopisov, če lahko to komentirate. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister Koritnik, izvolite.
Hvala. Najprej na tisti del, ki se nanaša neposredno na MJU. Oglaševanje strank je dopustno vsak dan v letu, za 30 dni pa zapade pod poseben režim ZVRK. To ne pomeni, da oglasi ne morejo prej stati, sicer 11 mesecev ne bi vedeli, da stranke obstajajo, ker je lahko vse oglaševanje. Zdaj pa tisti del, vsebinsko. Jaz nisem član stranke SDS in se ne bi posebej trudil, da branim, ampak glejte, to je tako kot zmaga naših košarkarjev. Mi smo zmagali na evropskem prvenstvu, pa nisem jaz igral, sem imel samo krvave roke, ker sem si nohte noter zapičil od nervoze. Ampak vsakič, ko se predstavljamo, rečemo: »Mi smo zmagali na evropskem prvenstvu, mi smo evropski prvaki.« Včeraj smo bili pa svetovni. Tako da mislim, da je tukaj treba slogane vedno vzeti z dozo razumevanja, da v naslov tudi pri člankih ne moreš dati vse vsebine, zato pa je potem še vsebina iz drugega članka. Ampak to je samo moje mnenje. Hvala.
Hvala lepa. Minister Hojs, želite? [[Da.]] Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je minister Koritnik zelo dobro pojasnil to dikcijo »mi gradimo« in tako naprej. Jaz bom vesel, če bo tudi, ne vem, stranka Levica objavila ta plakat, »Mi gradimo Slovenijo«. In se bodo volivci odločili, ali jo res s tem, kot sem recimo prej poslušal, da želijo preprečiti nabave opreme in varovalne opreme za slovenske vojake. Morda bodo pa tudi oni videli, da nekaj ne gre skupaj. Ali pa, ne vem, če se spomnimo, če pogledate tisti plakat, ki mislim, da ga je financiral oziroma zdajle objavil dr. Snežič, na katerem je gospod Miha Kordiš, ki tam napol nezavesten visi. Za nekoga to, tako kot ste vi rekli, ni res, za nekoga drugega je res, ampak tisti, ki je to naročil, se je odločil, da bo pač zadeve na tak način reklamiral. Tako kot, ne vem, reklamira Peugeot: »Naš avto ima najboljše,« ne vem, kakšne, »vozne lastnosti,« pa je vprašanje, ali je to res. Tako da moramo te stvari res gledati bolj z marketinškega vidika. Je pa seveda razumljivo, če pogledate, kaj vse je SDS v tem mandatu premaknil oziroma koliko stvari je šlo naprej tudi z vašo pomočjo, gospod Ivanuša, ker ste bili zelo korekten poslanec in podpirali tiste projekte, ki so, tudi tam gradijo, da se vam lahko v tem duhu zgolj zahvalim. Ne smete razumeti, da tako, kot reklamiramo, želimo reklamirati, kot da je samo naše delo. Naš predsednik je jasno povedal in se zahvalil vsem trem koalicijskim strankam, ki so se odločile, da sodelujejo v tem mandatu. Enako se jaz lahko zahvalim tudi vam kot opozicijski stranki, ki je dobre projekte v tem mandatu podpirala. In ti dobri projekti so na plakatih.
Hvala lepa. Gospod Ivanuša, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Saj je vse to lepo in prav, kar ste povedali, vseeno pa bode v oči še neka stvar, samo dejstvo, da neka stvar ni korektna. Nič drugega. Nisem pa vedel, da je SDS največji gradbinec v Sloveniji. Tega pa nisem vedel. Zdaj to vem, hvala bogu. Še to vem zdaj, nekaj novega. Ampak dobro. V glavnem, sporočilo je pač takšno, kakršno je. Ni korektno. To je tudi vse, kar se tiče z naše strani. Ogromno občanov se je obrnilo na nas, da to sporočilo ni pravilno. Je prav, da se gradi, tako kot, še enkrat pojavljam, je minister Vrtovec povedal, čez celo Slovenijo se gradi, hvala bogu. Samo, da se gradi, da gre stvar naprej, da država funkcionira, to je dejstvo. Ampak vseeno so neke stvari, ki bodejo v oči. Tako da ja. Sami ste povedali, da smo tudi mi tisti, ki smo prinesli glasove, da so proračuni šli skozi, da se sploh lahko gradi, za vse te proračune. Tu nismo ovinkarili, smo vedno za to, da država funkcionira. Ampak vseeno, včasih čudno zadeve izpadejo. Sicer ne vem, ali ima smisel dati, ampak bom vseeno dal, naj se napravi razprava, če je možno. Ker se mi zdi, da bo zmanjkalo časa v tem mandatu, tako da te razprave težko, da bodo, ampak vseeno. Je pa dejstvo to, da imamo zopet na nek način dokaz, da imamo pomanjkljivo zakonodajo. Poleg vseh teh zakonov, ki obstajajo gori in doli v tej naši državi, se še vedno najde neka nedorečenost v teh naših zakonih. To me pa moti. Toliko z moje strani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Če ste dali zahtevo, potem bomo o vašem predlogu odločali v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Sicer je bila to kršitev poslovnika. Naslednji je Jožef Lenart, ki bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Jožetu Podgoršku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem, še posebej gostom z ministrstev! Spoštovane kolegice in kolegi! Moje vprašanje je v zvezi s suhim zadrževalnikom vode in protipoplavno zaščito, ki se gradi na območju Ptuja, natančneje na potoku Rogoznica, in seveda v zvezi z njim z izgubo kmetijskih zemljišč, ki bodo dejansko poplavljena. Spoštovani minister, oba se zavedava težav kmetov. Dejansko bi želeli še več zemlje, želeli bi pridobivati in najeti več kmetijskih površin, da bi se lahko širili, da bi se lažje razvijali. Tukaj včasih naletijo na probleme, da dejansko večja podjetja prestrežejo kvalitetna kmetijska zemljišča. Med njimi so na primer perutninarji, ki obdelujejo velike površine. Iz mojega okoliša je to dejansko tudi podjetje v tuji lasti, naši domači kmetje pa so omejeni. Tako da moram reči, da sedaj prihaja iz različnih vzrokov tudi do izgube kmetijskih zemljišč, eden od takih je tudi tole namerno poplavljanje, ki se bo zgodilo na omenjenem potoku. Nekako je razumljivo, da imamo na prvem mestu zaščito ljudi, zaščito naselij, premoženja, hiš, tudi poslovnih objektov, ampak ti kmetovalci, ki so se obrnili na mene, so aktivni kmetje, dejansko se preživljajo od kmetijstva, posedujejo zaščitene kmetije in so na nek način razočarani, da se bo v primeru večjih poplav namerno poplavilo skoraj 30 hektarjev zemljišč, med njimi tudi njiv. Zaradi tega so naslovili na mene vprašanje, jaz ga pa posredujem vam, spoštovani minister. Zanima me: Ali so kakšne možnosti, da se kmetom nadomesti kmetijsko zemljo z drugo ali se kako drugače rešijo težave, da ne bomo izgubljali poljščin, tudi prehrambnih, in tako naprej? Dolgoročno lahko rečem, da bodo verjetno res ti deli kmetijskih zemljišč, med njimi tudi njive, degradirani, ker prihaja do nekih naplavin, prinese, odnese. Ali se jim lahko na kakšen način obljubi, da bomo poskušali reševati težavo in jim bomo pomagali? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, izvolite, imate besedo.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani gospod Lenart, zahvaljujem se vam za vprašanje. To je eno do pomembnih vprašanj tako za lokalno prebivalstvo kot tudi za kmetijstvo. Zavedamo se, da je protipoplavna zaščita in zaščita premoženja ljudi praviloma na prvem mestu. Na drugi strani pa sam kot minister, pristojen za kmetijstvo, velikokrat zagovarjam načelo, da je zaščita kmetijskih zemljišč vsaj za naš resor na prvem mestu. V naši državi, ko govorimo o zaščiti različnih zadev, največkrat delamo večino različnih zaščit na račun kmetijskih zemljišč in se žal na podlagi dosedanjih praks in tudi na podlagi kar 25-letne kmetijske politike pogosto srečujemo s tem, da so kmetijska zemljišča najpogosteje žrtev različnih posegov v prostor. V tem konkretnem primeru govorimo o suhem zadrževalniku. Na našem kmetijskem resorju bi bili bolj veseli, če bi govorili o mokrem zadrževalniku, ki bi ga lahko namenili za namakanje kmetijskih zemljišč. Ampak vendarle, govorimo o suhem zadrževalniku in naj uvodoma podam ključno informacijo, da je umeščanje v prostor in izgradnja poplavne varnosti prebivalstva v pristojnosti drugega ministrstva, torej Ministrstva za okolje in prostor. Naše ministrstvo v procesu vendarle sodeluje v okviru prostorskega načrtovanja, in sicer je naše stališče vedno, da je potrebno vse ukrepe za zagotavljanje poplavne varnosti praviloma pravilno načrtovati v sklopu prostorskega načrtovanja, v večini primerov v okviru občinskih prostorih načrtov, če gre za večje, pa v okviru državnih prostorskih načrtov. V postopku je torej ministrstvo udeleženo le kot nosilec urejanja prostora za varstvo kmetijskih zemljišč. Suhi zadrževalniki se praviloma v OPN načrtujejo na način, da se za vodne objekte, recimo pregrade, predvidi sprememba namenske rabe, ostale površine pa ostanejo v kmetijski rabi. Praviloma bodo torej na teh površinah suhega zadrževalnika večji del leta zemljišča še vedno kmetijska zemljišča, ki ne bodo poplavljena, ker, ponavljam, poudarjam, gre za suhi zadrževalnik. Res je, da je z našega zornega kota ključno, da je na območju kmetijskih zemljišč pred pridobitvijo gradbenega dovoljenja, torej pred začetkom gradnje, potrebno izvesti meritve ničelnega stanja kmetijskih zemljišč. Torej ugotoviti, kakšna ta zemljišča so, kakšna je njihova kvaliteta. Zakaj je to pomembno? Zato ker je načrt monitoringa, spremljanja teh kmetijskih zemljišč tudi sestavni del gradbenega dovoljenja. V tem monitoringu se spremljajo vidik onesnaženosti, fizikalne degradacije tal in tudi pridelovalni potencial kmetijskih zemljišč. V primeru poslabšanja stanja kmetijskih zemljišč mora, kot sem že prej dejal, skladno z načrtom monitoringa upravljavec – torej tisti, ki upravlja s to protipoplavno zaščito, kolega minister s tem upravlja – zagotoviti dodatne zaščitne ukrepe, ki bodo preprečili nadaljnje slabšanje teh kmetijskih zemljišč, in vzpostaviti prvotno stanje kmetijskih zemljišč, lastnikom kmetijskih zemljišč pa zagotoviti tudi primerno nadomestilo za izgubo potenciala oziroma za izpad dohodka za čas, ko na teh kmetijskih zemljiščih ni vzpostavljeno prvotno stanje. Če prvotnega stanja ni mogoče vzpostaviti, pa je upravljavec suhega zadrževalnika dolžan lastnikom zagotoviti nadomestna kmetijska zemljišča ter tudi izpad dohodka za čas od ugotovitve poslabšanja stanja do zagotovitve nadomestnih kmetijskih zemljišč. Ker pa vemo, da nadomestnih kmetijskih zemljišč ne moremo kar nekje vzeti, je v tem primeru tudi sklad kmetijskih zemljišč vedno aktiven partner pri iskanju nadomestnih zemljišč v primeru, ko govorimo o tako imenovanih prostih kmetijskih zemljiščih, torej tistih zemljiščih, pri katerih ni desetletne zakupne pogodbe. Omenili ste tudi problematiko, ki je sicer zelo pomembna in tudi z našega naslova večkrat naslavljana, govorimo o najemu kmetijskih zemljišč, kdo je upravičen, kdo je predzakupni upravičenec in tako naprej. Tudi tukaj želim poudariti, da zakup še vedno poteka skladno s 25-letno kmetijsko politiko v naši državi in da je obstoječi zakupnik po zakonu predzakupni upravičenec, in če bi želeli spremeniti to prakso, to pomeni celovito prenovo Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije.
Hvala lepa. Kolega poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala lepa za te odgovore, spoštovani minister Podgoršek. Bolj kot ne je moj volilni okraj seveda kmetijsko področje, tako da ne more biti presenečenje, da se kar večkrat obračam na vas. Kajti oba se morava zavzemati, vi kot minister pa jaz kot poslanec, vi za to, da bomo samooskrbni, to mi je takoj jasno, jaz pa, da bodo kmetijska zemljišča v mojem becirku obdelana in da se bodo kmetje, ki pridelujejo našo hrano, lahko razvijali, širili. Moram reči, da sem do sedaj res res zadovoljen z vašimi dobrimi odgovori. To, kar ste povedali pa mi je bilo delno že jasno, je, da se spremlja, da so potem tudi ukrepi, mogoče je, da bodo ti posestniki prejemali neka nadomestila. Ampak vseeno, na mene so se obrnili z vprašanjem, kako to. Nekako se jim zdi bolj logično, če rečem bolj higiensko, po kmečki logiki, da bi se poplavljalo travnike, ne pa njiv. Iz tega naslova tudi malo razočaranje s strani teh kmetovalcev. Zemljišča prve kvalitete, vsekakor tista, kjer raste hrana, je nujno, da zaščitimo. Toliko. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Tudi za nas je v teh dneh zagotovo beseda samooskrba pogosto ena ključnih besed, ko govorimo o hrani, čeprav je bila pred dvema letoma skoraj zasmehujoča oziroma prepovedana beseda. Pred covidom so nekateri tudi slovenski strokovnjaki s področja kmetijstva vsakega, ki je uporabil to besedo, gledali malo postrani, pa kaj se gremo, saj smo v veliki evropski družini in ta samooskrba je v bistvu sama po sebi dana. Ni to tako. Mislim, da so nam tako covid kot tudi aktualne razmere zaradi vojne v Ukrajini pokazale, da je ta beseda še kako zelo pomembna. Ne samo beseda, tudi vsi ukrepi za povečanje samooskrbe. Lahko zagotovim, da smo tudi v strateškem načrtu za novo programsko obdobje dali samooskrbi izjemen pomen, tudi zahvaljujoč 310 milijonom dodatnih sredstev, ki jih bo ta vlada, prvič odkar smo vstopili v Evropsko unijo, namenila področju kmetijstva. Večkrat povem, da sem eden najbolj ponosnih kmetijskih ministrov Evropske unije, kajti smo ena redkih držav, ki je dodala tako veliko dodatnih finančnih sredstev za kmetijstvo za novo programsko obdobje, in tudi prvi minister, ki je to, seveda z Vlado, zagotovil od vstopa Slovenije v Evropsko unijo. Varovanje kmetijskih zemljišč je ena od pomembnih nalog našega ministrstva. Večkrat smo že o tem govorili. Ne samo pri teh zadrževalnikih, ampak tudi sicer. Pa če smo zelo iskreni, saj nekateri suhi zadrževalniki, bomo rekli temu, dolvodno varujejo tudi kmetijska zemljišča, ker se s tem vendarle voda nekje ustavi. Vemo, da imamo zaradi podnebnih sprememb čedalje večje število vremenskih pojavov, ki nam niso povšeči. V tem trenutku imamo kmetijsko sušo, morda bo čez en mesec poplava na istem območju. Torej imamo resnično ekstreme, ki jih je potrebno obvladovati. Pa vendarle, z vidika varovanja kmetijskih zemljišč menim, da delamo kar nekaj pomembnih ukrepov. Tudi jutrišnja obravnava Zakona o kmetijskih zemljiščih v tem državnem zboru bo dala nekaj odgovorov na vprašanja, kako varovati kmetijska zemljišča pri uvajanju občinskih prostorskih načrtov, državnih prostorskih načrtov. Ne nazadnje bo ta zakon dajal tudi možnost, ki je sedaj ni, da bodo tisti lastniki kmetijskih zemljišč, ki bodo izgubili zemljišča zaradi velikih infrastrukturnih objektov, tudi državnega pomena, lahko kupovali prednostno ali prednostno vzeli v zakup zemljišča v nekem časovnem roku v tistem obsegu, ki ga izgubljajo zaradi teh velikih infrastrukturnih objektov. Torej bodo lahko kupovali, lahko bodo šli v proces nadomeščanja ali tudi zakupa, bomo rekli mimo prednostnih vrstnih redov, ki veljajo, zato ker je potrebno zagotavljati to nadomeščanje. Zaključim z mislijo, da pri varovanju kmetijskih zemljišč delamo zelo intenzivno tudi na odpravi zaraščanja, in lahko zatrdim, da je bilo leto 2021 tudi v tem delu bistveno boljše kot vsa leta do sedaj, saj smo odpravili zaraščanje na več površinah v letu 2021 kot prej v 10 letih skupaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo Bevk bo postavil vprašanje ministru za kulturo dr. Vasku Simonitiju. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V Državnem zboru Republike Slovenije sta bila v mandatu 2018–2022 sprejeta dva pomembna dokumenta s področja kulture. Najprej je bil 4. decembra 2019 sprejet Zakon o zagotavljanju sredstev za določene nujne programe Republike Slovenije v kulturi za obdobje 2021–2027, kjer je za sedem programskih sklopov predvidenih 122 milijonov in 600 tisoč evrov, nato pa še 22. februarja 2022 Resolucija o nacionalnem programu za kulturo za obdobje od 2022 do 2029. Ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija zato sprašujem: Kako se uresničuje zakon o kulturnem evru, kot mu popularno rečemo? V kateri fazi je priprava akcijskega načrta na podlagi Resolucije o nacionalnem programu za kulturo 2022–2029? Kdaj bo dostopen javnosti? Akcijski načrt je namreč obveza Vlade na podlagi 10. člena Zakona o uresničevanju javnega interesa na področju kulture, s katerim se za obdobje štirih let določi ukrepe, obseg in vrsto dejavnosti, cilje, obseg sredstev in čas za njihovo uresničitev ter kazalce, po katerih se bo merilo njihovo doseganje. Gospod minister, že vnaprej se vam zahvaljujem za vaš odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Hvala za vprašanje. Zakon o zagotavljanju sredstev za določene nujne programe Republike Slovenije v kulturi, to je tako imenovani zakon o kulturnem evru, je bil sprejet 26. novembra 2019. Po nastopu vlade gospoda Janše smo poleti 2020 ob pripravi spremembe proračuna Ministrstva za kulturo za leto 2021 uspeli končno vključiti tudi dodatna finančna sredstva. Končno pravim zaradi tega, ker prej to ni bilo storjeno. In v ta namen je bilo s spremembo proračuna Ministrstva za kulturo za leto 2021 uspešno zagotovljenih za leto 2021 dodatnih 9 milijonov 300 tisoč evrov in za leto 2022 dodatnih skoraj 13 milijonov. Zakon seveda jasno določa, za katere namene naj bodo sredstva porabljena, in tako je razdelitev v letu 2021 šla takole: sanacija najbolj ogroženih in najpomembnejših kulturnih spomenikov za 4 milijone 200 tisoč, ureditev osnovnih prostorskih pogojev in nakup opreme za javne zavode v znesku 2 milijona 800 tisoč, podpora razvoju sodobnih knjižničnih storitev za 150 tisoč evrov, ohranjanje in obnova najbolj ogrožene in najpomembnejše slovenske filmske, glasbene, baletne in plesne dediščine in digitalizacija kulturne dediščine – 1,1 milijona, milijon 100 tisoč, gradnja najbolj ogroženih gradnikov infrastrukture za slovenski jezik – 50 tisoč, zagotavljanje najnujnejših prostorskih pogojev in opreme za razvoj ljubiteljske in nevladne kulture – 500 tisoč in potem v obeh letih odkupi predmetov kulturne dediščine v znesku 500 tisoč evrov. Za leto 2022 je s tega naslova predvidenih torej 12 milijonov 950 tisoč in sanacija najbolj ogroženih kulturnih spomenikov je 4 milijone, ureditev osnovnih prostorskih pogojev za nakup opreme za javne zavode – 6 milijonov in pol, podpora razvoju sodobnih knjižničnih storitev – 150 tisoč, ohranjanje in obnova najbolj ogrožene in najpomembnejše slovenske filmske, glasbene, baletne in plesne dediščine in digitalizacija kulturne dediščine – milijon 100 tisoč. Potem za slovenski jezik, digitalno, – 50 tisoč, zagotavljanje najnujnejših prostorskih pogojev in opreme za razvoj ljubiteljske in nevladne kulture po lokalnih skupnostih in mladinske kulturne dejavnosti – 500 tisoč in odkupi, kot sem že prej rekel, 500 tisoč evrov. Temu ustrezno so bili za leto 2021 in 2022 izdani že sklepi za vlaganje v javno kulturno infrastrukturo v lasti Republike Slovenije. Glavnina sredstev je namenjena investicijam in opremi v javne zavode s področja ustvarjalnosti, filma, kulturne dediščine; denar za kulturne spomenike v lasti Republike Slovenije pa bo v letu 2022 v precejšnjem obsegu namenjen tudi rekonstrukciji ter obnovi oranžerije v dvorcu Dornava. Prav tako je v letu 2021 izveden dvoletni razpis za sanacijo kulturnih spomenikov v občinski in zasebni lasti, in sicer je skupaj z integralnimi sredstvi bilo v te namene zagotovljeno 8 milijonov 300 tisoč evrov in v sofinanciranje odobrena sanacija za 169 objektov. Za javno kulturno infrastrukturo za lokalne skupnosti v letu 2021, 2022 sta bila izvedena javna poziva, vsakokrat v višini milijon in pol evrov. V letu 2021 je Ministrstvo za kulturo s tega naslova skupaj z drugimi javnimi pozivi in iz integralnih sredstev financiralo kar 42 občinskih objektov. Za leto 2022 pa je postopek v zaključni fazi. Kar zadeva akcijski načrt v zvezi z Resolucijo o nacionalnem programu za kulturo 2022–2029, pa lahko rečem, da je, kot veste, po petih letih bil sprejet nacionalni program za kulturo in v zvezi s tem je treba sprejeti akcijski načrt za obdobje štirih let. V njem so določeni ukrepi, cilji, obseg sredstev, čas za njihovo uresničitev ter kazalci, po katerih se bo merilo njihovo doseganje. V drugem delu odgovora [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, minister. Želite dopolniti vprašanje? Izvolite, Samo Bevk, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Hvala tudi vam, gospod minister, za odgovor. Dodatno vprašanje pa tudi zaradi tega, da boste lahko dokončali svoj odgovor. Jaz bi prosil za leto 2021 še bolj konkretno, če bi lahko po objektih, glede uresničevanja zakona o kulturnem evru. Bi pa še nekaj dodatnega vprašal. Vesel sem namreč, da je Državni zbor Republike Slovenije ob obravnavi nacionalnega programa za kulturo za obdobje 2022–2029 podprl moj amandma glede investicij v Unescovo svetovno kulturno dediščino in spomenika – nosilca znaka evropske dediščine v višini 20 milijonov in 700 tisoč evrov. Gre za pet enot: za prazgodovinska kolišča na Igu, za dediščino živega srebra v Idriji, za izbrana dela Jožeta Plečnika v Ljubljani, za cerkev sv. Duha v Javorci in za Partizansko bolnico Franjo s sprejemno-informacijskim centrom. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Ali boste to dejstvo in sprejetje tega amandmaja upoštevali tudi pri pripravi akcijskega načrta za naslednja štiri leta? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Glede akcijskega načrta bi rad povedal naslednje. V letošnjem proračunu za leto 2022, če bi bil akcijski načrt že prej sprejet, bi prišlo pravzaprav do nekega disproporca, ker je pravzaprav denarja bilo veliko več, kot je bilo prvotno mišljeno, če bi bil seveda tudi nacionalni program za kulturo sprejet. Dobro je seveda, da za zadnji dve leti pravzaprav akcijski načrt ni obstajal, ker bi realizacija bistveno odstopala od tistega, kar bi bilo napisano v pozitivni smeri, ker smo zagotovili veliko več sredstev ali pa toliko, kot še nikoli prej. Najbolj verodostojen vsakokratni akcijski načrt je dejansko v veliki meri aktualni letni proračun, saj je od višine razpoložljivih sredstev najbolj odvisno učinkovito in dosledno izvajanje v nacionalnem programu za kulturo začrtanih ciljev. Ta akcijski načrt se bo seveda uresničeval vsekakor; ali pa bo veliko bolj konkretno zapisan vsaj za dve leti, ker se proračun nekako organizira, kot vemo; ostalo pa bo v okvirni obliki, ne da bi se izmikal ali kaj takega. In tudi vaši predlogi, vaš amandma je povsem sprejemljiv in tudi umesten, tako da ne verjamem, da bi ga bilo moč spregledati. Vendar pa pri akcijskem načrtu obstajajo sedaj določene, kako bi rekel, neoprijemljivosti, da tako rečem. Na investicijah se to najbolj, recimo, lahko upošteva, medtem ko se pri drugih programih; vi veste, da so enoletni, dvoletni, štiriletni programi, torej enoletni, potem projektni, potem programski. In če se ti programski iztečejo in se jih za štiri leta lahko nekako načrtuje ob vseh javni razpisih in podobno, potem to gre. Tukaj bodo nastali določeni disproporci, kajti če bomo natančno predpisali, povsem natančno in določno, potem se bo tudi neka kreativna dinamika na ministrstvu izgubila. Mislim, da bo to še predmet diskusije. Vsekakor bomo pa skušali ta akcijski načrt do konca mandata [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janezu Ciglerju Kralju. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Na področju skrbstva starejših v tej državi vlada in vztraja kriza. V vrstah čakajočih na mesto v domu starejših občanov je 12 tisoč starostnikov, oskrbnine gredo v nebo. Posebej so problematični zasebni koncesijski domovi starejših občanov, ki v povprečju zaračunavajo slabo tretjino višje oskrbnine, kot to velja za javne domove. Različni kraji v državi so s tem pomanjkanjem mest v domovih starejših občanov različno ogroženi. Škofja Loka je ena izmed tistih, ki so najbolj na udaru. Po številu razkoraka med potrebnimi mesti in dejanskimi mesti v domovih starejših občanov je kar na tretjem mestu. Pa vendar se je aktualna vlada Janeza Janše odločila, da starostnikom v iskanju varne starosti ne bo pomagala. Namesto javne neprofitne oskrbe ste se, gospod minister, za staro vojašnico v Škofji Loki odločili za gradnjo zasebnega koncesijskega doma izpod taktirke avstrijske korporacije Aha Gruppe, ki naj bi ta dom in pridružena varovana stanovanja tudi v bodoče upravljala. Ampak Škofja Loka je delavsko mesto. Po podatkih Društva upokojencev Škofja Loka kar dve tretjini upokojencev shaja, kolikor shaja, z zelo nizkimi pokojninami. Že oskrbnine v javnih domovih si težko privoščijo, kaj šele v zasebnem korporativnem domu, ki njim in njihovim družinam zaračunava ne le oskrbe, ampak tudi dobiček. Zato me, gospod minister, zanima: Kakšni administrativni koraki so še potrebni za izgradnjo doma starejših občanov v nekdanji vojašnici v Škofji Loki? Kdaj naj bi dom predvidoma prešel v funkcijo in zaživel? Kakšna je predvidena cena oskrbe za bivanje v domu starejših in/ali v varovanih stanovanjih? Koliko sredstev bi država potrebovala, da ta projekt prevzame, izpelje do konca in starostnikom na jesen njihovega življenja ponudi to, kar potrebujejo – varno starost z javno neprofitno oskrbo, brez zasebne korporacije, ki bi na njih in na njihovih svojcih še dodatno obračunavala dobiček? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec Kordiš, hvala za to vprašanje. Na področju oskrbe starejših je vladala popolna stagnacija preteklo desetletje. S tem so se najbolj brutalno soočili stanovalke in stanovalci domov za starejše po vsej Sloveniji, pa tudi zaposlene in zaposleni v teh domovih. Aktualna vlada in ministrstvo za delo s svojo ekipo sta se kar najhitreje odzvala, tako interventno, na epidemske razmere, kjer smo skupaj z Ministrstvom za zdravje hitro ukrepali. In na drugi strani se je moje ministrstvo odzvalo s sistemskim vlaganjem v, najprej, infrastrukturo za oskrbo starejših. To pomeni v gradnjo in obnovo obstoječih neprimernih in popolnoma dotrajanih in zastarelih, zapuščenih, če hočete, domov. Na drugi strani v izboljšanje položaja zaposlenih, dodatna obsežna sredstva za dodatne kadre in za povišanje plač, ki smo jih dosegli v preteklih dveh letih, govorijo sama zase. In tretjič, odzvali smo se tudi sistemsko – s sprejetjem Zakona o dolgotrajni oskrbi, ki bo nekako postavil celovito oskrbo starejših na skupni imenovalec, seveda pa bo kot nosilno obliko oskrbe starejših postavil pomoč na domu. Naj kar takoj tudi povem, da je demagoško postavljati koncesionarje, ki so tudi del javne mreže, v kakršnokoli drugačno luč. Javna mreža v Sloveniji je sestavljena iz javnih izvajalcev in koncesionarjev, ki opravljajo javno službo oskrbe starejših. Na pomanjkanje mest smo se na eni strani odzvali na ministrstvu za delo z jasnimi vlaganji iz evropskih skladov, evropskih sredstev in na drugi strani iz proračuna. Ponavljam, deset let temu ni bilo tako. In desetletni vakuum bomo na ta način najprej nadomestili, nadoknadili in postavili temelje za oskrbo starejših v bodočem desetletju. Naj povem, da smo na področju starejših tudi nekajkrat dvignili pokojnine, dodali covid dodatke in še sledi en dodatek za odziv na energetsko draginjo. Glede Doma Hmelina, doma za starejše občane, d. o. o., ki je bil na javnem razpisu, ki se je zaključil v začetku februarja 2022, uspešen in mu je podeljena koncesija za izgradnjo doma na starejše v Škofji Loki, in sicer za 156 postelj. V skladu s časovnico projekta je predvidena pridobitev upravnih dovoljenj spomladi 2022, izgradnja pa do 31. decembra 2023, ko naj bi dom pričel z delom. Spraševali ste tudi po oskrbovanih stanovanjih v Škofji Loki. Oskrbovana stanovanja kot takšna ne spadajo v mrežo javne službe na področju socialnega varstva in tudi ne pod pristojnost Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, torej nismo pristojni za njihovo gradnjo. Poleg osnovne dejavnosti bo Dom Hmelina v Škofji Loki, torej institucionalno varstvo za 156 oseb, ponudil predvidoma še naslednje oblike pomoči starejšim: pomoč na domu za predvidoma 30 uporabnikov, dnevno varstvo za predvidoma 10 uporabnikov in dostava kosil za uporabnike iz lokalnega okolja, ki bo seveda odvisna od izraženega interesa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Kordiš, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Dopolnjujem svoje originalno vprašanje, ker ga je očitno minister Cigler Kralj preslišal. Na področju oskrbe starostnikov vlada kriza, ki je ni zakuhala aktualna oblast, vlada že prej, ampak namesto da bi jo aktualna oblast reševala, želi na stiskah starostnikov in njihovih družin v pomanjkanju postelj v domovih starejših občanov graditi biznis za zasebne izvajalce. Koncesijski domovi so posebej problematični, ker v povprečju obračunavajo slabo tretjino višje oskrbnine, kot jo obračunavajo javni neprofitni domovi. Med območji, ki so najbolj prizadeta zaradi primanjkljaja mest v domovih starejših občanov, se je Škofja Loka znašla na problematičnem tretjem mestu po pomanjkanju postelj. Manjka nam kar 170 postelj, a, gospod minister, namesto da bi ukrepali in poskrbeli za izgradnjo solidarne javne infrastrukture, ki bi služila prebivalkam in prebivalcem Škofje Loke, ste se odločili to lokacijo odkoncesionirati zasebni avstrijski korporaciji, ki stanovalcem ne bo obračunavala zgolj stroškov oskrbe, ampak tudi dobiček. Znova ponavljam, da je po podatkih Društva upokojencev Škofja Loka kar dve tretjini njihovega članstva – in članstvo se meri v tisočih – na tako nizkih pokojninah, da si že javno oskrbo težko privoščijo, kaj šele zasebno, kjer morajo plačevati tudi dobiček. Zato me znova zanima in znova sprašujem: Kakšna bo višina stroškov oskrbe v tem domu starejših občanov v Škofji Loki na območju nekdanje vojašnice? In koliko sredstev bi država potrebovala za izvajanje svojih osnovnih socialnih nalog, torej da projekt izgradnje doma starejših v Škofji Loki prevzame, da ga odkupi in organizira kot infrastrukturo družbene solidarnosti, kot javno in neprofitno?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Hvala za dopolnilno vprašanje, gospod poslanec Kordiš. Popravljam vašo navedbo, in sicer na področju oskrbe starejših je vladala kriza v Sloveniji, ampak se je ta vladna ekipa in ekipa ministrstva za delo nemudoma odzvala na to krizo in jo začela večplastno reševati. Najprej interventno, skupaj z Ministrstvom za zdravje, kot odziv na covid, drugič, sistemsko, in sicer na treh ravneh. Vlaganje v infrastrukturo – iz praktično skoraj nič investicij v preteklem desetletju imamo trenutno odprtih 108 investicij v javno infrastrukturo na območju celotne Slovenije za oskrbo starejših; to bodo novi, sodobni, prenovljeni domovi za naše starejše sodržavljanke in sodržavljane. Na drugi strani smo se lotili neprimernih plač zaposlenih v domovih za starejše. Nismo se ustavili – tako kot morda v preteklem desetletju drugi – pri obljubah in besedah, kaj je treba. Mi smo te zadeve, ki jih je bilo treba popraviti, tudi naredili. Povišali smo plače, zagotovili smo interventna sredstva za več kot 650 dodatnih zaposlenih v domovih za starejše po vsej Sloveniji; in tretjič, sistemsko smo postavili dolgotrajno oskrbo na nov nivo, s sprejetjem Zakona o dolgotrajni oskrbi. Kdor hoče slišati, to tudi sliši in razume. Glede vštevanja investicij v ceno oskrbe starejših, se mi zdi popolnoma neprimerno zavajanje glede vštevanja cene. Res je, da je všteta investicija v ceno oskrbe v koncesionarskih domovih, ampak je tudi Računsko sodišče Republike Slovenije ne dolgo tega nazaj jasno povedalo, da bi se morala investicija vštevati tudi v ceno javnih domov, torej državnih domov. In ravno zaradi tega, ker se ne in ker se ne upošteva in ker žal preteklo desetletje vodstva ministrstva za delo in pa pretekle vlade niso imele toliko posluha za vlaganje v oskrbo starejših, so ostali državni domovi brez obnove, brez napredka, brez novih stavb; in to sedaj popravljamo. Da morda razblinim še eno famo glede tega, imamo v Škofji Loki tudi Center slepih, slabovidnih in starejših Škofja Loka in skupaj z njim trenutno izvajamo investicijo Hiša generacij v Gorenji vasi, kjer bo enota dnevnega varstva in enote začasnih namestitev starejših na območju Občine Gorenja vas – Poljane, v naselju Gorenja vas. Tudi na tem področju vlagamo. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Kordiš, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Moj postopkovni predlog je, da Državni zbor opravi splošno razpravo o odgovoru, bolje rečeno, neodgovoru ministra Ciglerja Kralja na temo izgradnje zasebnega koncesijskega doma starejših občanov v Škofji Loki. Dobil je zelo preprosto povpraševanje, ki mu lahko rečemo kar družbeno naročilo, torej koliko bi država potrebovala sredstev, da projekt izgradnje doma v nekdanji vojašnici v Škofji Loki prevzame in izpelje kot neprofitni solidarni projekt, namesto po obstoječih načrtih, kjer naj bi dom starejših gradila avstrijska korporacija Aha Gruppe, ki bo seveda na oskrbovance in njihove družinske člane prevalila ne zgolj stroške oskrbe, ampak tudi stroške investicije, preko tega pa tudi stroške dobička. Škofja Loka je delavsko mesto, pokojnine so temu primerne. Že v javnih domovih si starostniki težko privoščijo oskrbnine, ki letijo v nebo, kaj šele v zasebnih koncesijskih, ki v povprečju obračunavajo za slabo tretjino višje oskrbnine. Seveda bi bila osnovna naloga socialne države, da v krizi skrbstva, ko imamo v vrstah za domove starejših občanov kar 12 tisoč starostnikov, aktivno vstopi in poskrbi za njihovo varno starost z neprofitno oskrbo kot elementarno človekovo pravico. Ampak ne, predhodne vlade so se na področje skrbstva starejših v celoti požvižgale, aktualna vlada pa stisko izkorišča, da priskrbi dodaten biznis za korporacije in svoje lastne vladne prijatelje, da bodo na tej vzpostavljeni stiski starostnikov ja še dodatno zaslužili. V Levici temu seveda ostro nasprotujemo. Kot poslanec, ki prihajam iz Škofje Loke, 15 let sem živel sto metrov stran od predvidene lokacije izgradnje tega novega doma, lahko napovem, da ne zgolj pri slučaju aktualne vlade in ministra Ciglerja Kralja bomo v Levici nadaljevali s prizadevanji, da ta projekt, kot tudi vse ostale, država prevzame in organizira kot javno neprofitno infrastrukturo družbene solidarnosti. Za kaj drugega pa plačujejo ljudje davke v tej državi, kot če ne za to, da se na stara leta za njih poskrbi, da se z njimi dela kot z ljudmi, ki so s svojim prispevkom družbi doprinesli, sedaj naj jim pa družba z varno starostjo to vrne?! Ne pa da so ljudje z nizkimi pokojninami, izhajajočimi iz delavskih plač, še na stara leta obsojeni na vlogo molzne krave za neke tuje korporacije.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca, v okviru glasovanj. Vojko Starović bo postavil vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janezu Ciglerju Kralju. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav podpredsednikom, kolegicam in kolegom ter gospodu spoštovanemu ministru! Gospod minister, zanima me vaš pogled kot vidnega člana NSi in kot tudi ministra za družino, vaš pogled na predlog iz volilnega programa NSi, ki je bil nedavno objavljen in proglašen, sprejet za leto 2022–2026. V tem volilnem programu se predvideva, da bi za mlade med 18. in 29. letom starosti uvedli vavčer za udeležbo v programih za zdrav in kakovosten partnerski odnos ter pripravo na zakon. Sredstva bi se financirala iz proračuna, torej iz javnih sredstev. Tozadevno me zanima: Kako si vi razlagate ta vavčer in programe, za katere je ta vavčer namenjen? Kako bi določili kriterije za prejemnike vavčerjev in kako za tiste, ki bi na tem področju izvajali izobraževanja in za ta izobraževanja praktično prejemali sredstva iz javne blagajne? Verjamem, da imate izkušnje s tega področja in tudi oblikovano neko mnenje, saj se v Zavodu Iskreni, katerega soustanovitelj ste tudi vi, take dejavnosti že izvajajo. Tu je bil tudi izpostavljen nek sum glede vas, ampak dejstvo je, da ste izstopili iz lastništva tega zavoda tri dni, preden ste postali minister. Sedaj me pa zanima: Ali bodo teh vavčerjev deležni vsi mladi? Tudi ne glede na spolno usmerjenost? Kakšna je vsebina teh izobraževanj? Ali gre za enake nauke, kot jih zasleduje Katoliška cerkev? Ta priprava na zakon, cerkveni zakon, se že izvaja v okviru Cerkve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Hvala, gospod Vojko Starović, za to vprašanje. Že od nastopa mojega mandata je ena od glavnih treh prioritet družinska politika in njena okrepitev. Družina je osnovna celica družbe, zato jo je treba karseda zaščititi oziroma na drugi strani delovati preventivno, da se mladi čim bolje pripravijo na partnerske odnose, na zakonske odnose. Vavčerji, o katerih me sprašujete, moram reči, da sem se najprej že razveselil, da očitno imate tudi vi tak predlog, potem pa ste navedli, da je to iz programa NSi – krščanskih demokratov; bi lahko bili zelo dober preventivni ukrep za zaščito in lažjo odločitev mladih za kvalitetnejši odnos in uspešnejšo pripravo na zakonsko zvezo. Družinski zakonik določa, da je zakonska zveza življenjska skupnost moža in žene, katere sklenitev, pravne posledice in prenehanje ureja ta zakonik; ter da je pomen zakonske zveze v zasnovanju družine. Zakonska zveza temelji na svobodni odločitvi skleniti zakonsko zvezo, na obojestranski čustveni navezanosti, vzajemnem spoštovanju, razumevanju, zaupanju in medsebojni pomoči. Programe za partnerstvo jaz osebno ocenjujem kot izredno izredno pozitivne. Programi predstavljajo pripravo na bodoče skupno družinsko, zakonsko življenje ter obveznosti in izzive, ki jih le-to prinaša. Njihov namen je krepitev odnosa med partnerjema, podajanje podrobnejših informacij glede temeljev zakonske zveze, izmenjava izkušenj in drugi. Iz podatkov Statističnega urada Republike Slovenije izhaja, da je bilo v Sloveniji v letu 2020 na tisoč sklenjenih zakonskih zvez 340, celo nekaj več kot 340, razvez zakonske zveze. V letu 2019 je ta številka znašala več kot 371 razvez; v letu 2018 pa 323 razvez na tisoč sklenjenih zakonskih zvez. Za primerjavo navajam, da je pred dobrimi 30 leti, torej v letu 1990, ta številka znašala 218 razvez. Število razvez zakonske zveze je v Sloveniji visoko, pri čemer razveza zakonske zveze še posebej v primeru večjih konfliktov med partnerjema največji davek pušča na otrocih. Programi za zdrav in kakovosten partnerski odnos in pripravo na zakon so zato po naši oceni izredno pomembni že s preventivnega vidika. Nenazadnje, spoštovani gospod poslanec, za številne situacije v življenju in znanja se izobražujemo, treniramo, pripravljamo; na dobre partnerske odnose, na skupno zakonsko življenje in družinsko življenje pa vse premalo. Mislim, da bi to bila sveža, dobra varianta spodbuditi mlade, da se pripravijo na skupno življenje.
Hvala lepa. Želite dopolniti vprašanje? [[Da.]] Izvolite, imate besedo.
Želim dopolniti vprašanje. Hvala lepa, gospod podpredsednik. Moje vprašanje, ga bom ponovil, vse mi zveni, kot da je namerjeno, da bo to v duhu, tako kot je v Cerkvi, v duhu katoliškega nauka. Zato je bilo vprašanje: Kdo bo izvajal ta svetovanja? Navsezadnje, gospod minister, ko se govori o partnerskih odnosih, družina pri nas je tudi izvenzakonska skupnost, priznana enakopravno. To moramo vzeti, to je tako stanje in vemo, da je tega veliko, sploh pri mladih je tega veliko. In v nobenem trenutku nisem bil proti tem vavčerjem, da se to svetuje, ampak gre za partnerske odnose. Gre tudi za partnerski odnos med drugače spolno usmerjenimi ljudmi. Gre za nek odnos, ko neko skupnost gradijo in nekaj zgradijo in nekaj uspejo, za to gre. Jaz sem vprašal samo, če to ne bo šlo v smeri krščanskega nauka in da ne bodo to organizacije, ki bodo svetovale – tako se po medijih, gospod minister, piše –, da bodo to duhovniki. Kako bodo duhovniki svetovali glede partnerskega odnosa, če sami ne smejo imeti partnerskega odnosa? To se vrti. Navsezadnje pa je vaš član Jože Horvat rekel – Slovenija in Evropa bosta krščanski; ali pa je ne bo. To mi je tako zlovešče zazvenelo. Naredite mi Štajersko nazaj nemško. Ne gre tako nastopati. Zato ta strah, da je to prisotno, da gre v tej smeri. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Hvala, gospod poslanec Starović, za dopolnilno vprašanje. Za zdravo družbo so po mojem osebnem mnenju in po mnenju tudi ekipe na ministrstvu ključni kakovostni medosebni odnosi. Prav tako dobri odnosi znotraj družin ustvarjajo harmonično okolje, ki lahko oba partnerja izpolnjuje, otrokom pa nudi varno in spodbudno okolje za njihov razvoj. Mislim, da je to naša skupna želja in, lahko rečem, potreba. Naj vam karseda resno predstavim rezultate številnih raziskav in analiz medkoronskega in pokoronskega obdobja in vpliva teh ukrepov, lockdowna, omejitev druženja, zaprtih šol in tako naprej na družinsko življenje. Številni strokovnjaki ugotavljajo in opozarjajo, da je epidemija koronavirusa še dodatno razgalila številne stiske znotraj slovenskih družin, ki so zagotovo posledica tudi neurejenih odnosov. Največja žrtev, spoštovani, te epidemije ali pa teh neurejenih odnosov, ki so bili gotovo že prisotni pred epidemijo, epidemija pa je to samo še okrepila, so bili pa otroci in mladostniki. Nevladna organizacija TOM telefon poroča o tem, da se je v primerjavi s povprečjem med letoma 2015 in 2019 kar za grozljivih 72 % povečalo število klicev mladostnikov, ki razmišljajo ali grozijo s samomorom. Število klicev mladostnikov v starostni kategoriji nad 19 let, ki jo najpogosteje povezujemo s študentsko populacijo, se je povečalo kar za neverjetnih 78 %. V ciklu Pogovorov za boljšo Slovenijo je predsednik ŠOS Andrej Pirjevec poudaril, da je psihološko stanje mladih eden izmed naših ključnih, a povsem prezrtih izzivov. In tudi analize, študije medkoronskega obdobja kažejo, da so bile družine ali partnerske skupnosti z urejenimi odnosi veliko bolj odporne na te pretrese, ki jih je prinesla koronaepidemija; in gotovo korona ni bila ne prva ne zadnja podobna kriza. Še s številnimi stiskami, trenutno z grozno agresijo Rusije na Ukrajino, se spoprijemamo in to vnaša nove stiske, nove travme v naše družine. Kako bi se lahko bolje pripravili na odpornost, kot pa s preventivnimi programi priprave na kvalitetne partnerske odnose in na kvalitetne družinske odnose, kot pa s takšnimi tečaji, kot jih omenjate.
Hvala lepa. Vojko Starović, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Jaz odgovorov v bistvu nisem dobil. Hvala. Jaz se z vami popolnoma strinjam, da je to problem in da je koristno in vse skupaj. Samo moje vprašanje je bilo, kdo bo to izvajal in ali se bo to lahko izvajalo tudi v katoliškem duhu za javne denarje. Dejstvo je, da se Cerkev vedno več pojavlja v javnih glasilih, na javni televiziji, imamo vse več teh programov. Potem tudi vedno več jo podpiramo, celo bolj kot študente, in pri tem se pojavlja vprašanje ustavnosti. 7. člen Ustave pravi jasno: Država in verske skupnosti so ločene. Drug odstavek pravi: Verske skupnosti so enakopravne; njihovo delovanje je svobodno. Zato predlagam, da se o teh vprašanjih opravi razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca, v okviru glasovanj. Mag. Meira Hot bo postavila vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu ter ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana gospoda ministra! Pred kratkim je spoštovani gospod minister Vrtovec izjemno vznemiril prebivalce v Istri, pa tudi širše, z izjavo, citiram: »Gradnja plinskega LNG terminala mora biti prioriteta.« Zadevna izjava je bila, milo rečeno, neprimerna, z našega vidika neodgovorna, še posebej upoštevajoč veljavno sprejete dokumente, torej govorim o sprejeti Resoluciji o Strategiji za Jadran iz leta 2009. Naj vas danes ponovno spomnim tudi na dolgoletni boj lokalnega prebivalstva in politike ter na odločno zavrnitev zoper namero za izgradnjo plinskega terminala v Žavljah. Taka izjava vsekakor izkazuje nepoznavanje okoliščin, študij in navsezadnje nikakor ne vodi v energetsko neodvisnost Slovenije, kajti še vedno bi bili odvisni od uvoza in ne od lastnih obnovljivih virov. Spoštovana ministra, naštela bom nekaj razlogov, zakaj kakršnakoli gradnja plinskih terminalov v Istri nikakor ne more priti v poštev, in sicer izhajajoč iz strokovne argumentacije, uporabljene ob razpravi o terminalih v Žavljah. Prvič, v plitkih vodah, kakršne so v Tržaškem zalivu, bi tako izgradnja kot obratovanje bodisi terminala na kopnem bodisi tistega na morju z vplutjem velikih tankerjev utekočinjenega plina povzročalo dvigovanje z živim srebrom nakopičenega mulja z morskega dna; in živo srebro bi končalo v ribjem staležu. Žive organizme, ne samo ribe, bi sčasoma uničila tudi za nekaj stopinj nižja temperature vode, ki bi nastala v procesu pretvarjanja plina iz tekočega agregatnega stanja v plinasto. Ob potencialni nevarnosti nesreč katerekoli vrste in morebitnih sabotaž oziroma terorističnih dejanj je okoli tovrstnih terminalov in dostavnih tankerjev predpisan varnostni obroč premera nekaj kilometrov. Najvišji varnostni protokoli ne izključujejo tveganja katastrofe, ki bi se zaradi napake ali namernega dejanja pripetila in bi imela najhujše posledice pri terminalu. Tako Trst kot obala Istre precej stavita ne le na pomorsko gospodarstvo, temveč na turizem. Na turizem. Uplinjevalnika bi to panogo postopoma zatrla. In če bi že življenjsko potrebovali dostavo zemeljskega plina do severnega Jadrana oziroma ne bi zadostovali že obstoječi terminali, ima to v neposredni bližini druge alternative. Zato sprašujem najprej vas, spoštovani gospod minister Vrtovec: Ali vztrajate pri izjavi, ki ste jo podali na Twitterju? Zakaj pri tej izjavi vztrajate? Zakaj ste sploh odprli debato na ta način, da ste tako vznemirili lokalno prebivalstvo? Kje bi sploh gradili terminal, ki ni prostorsko načrtovan, tudi DPN za koprsko pristanišče ga ne predvideva? In spoštovani minister Vizjak: Ali vi kot okoljski minister podpirate zadevno idejo? Če da, se zavedate okoljskih tveganj, okoljske obremenitve, ki bi jo takšen poseg prinesel v lokalno okolje? Hvala.
Hvala lepa. Minister Vrtovec, izvolite. Prosim za pozornost. Izvolite.
Najlepša hvala za vprašanje. Ta izjava je bila zelo premišljena, sem jo tudi zapisal. In kar zapišem, drži. In je bila zelo primerna za čas, v katerem se nahajamo, torej v energetski krizi, ko smo odvisni izključno v Sloveniji od ruskega plina. Ne le v Sloveniji, ampak tudi v drugih državah srednje Evrope. In za ta ruski plin tudi drago plačujemo s tem denarjem, ki se pač zbira. Nenazadnje so financirani vsi vojaški posegi zoper suverene, demokratično izvoljene države. Torej vztrajam pri tem, da je bila izjava primerna in tudi v danem trenutku izjemno premišljena. Nepremišljeno pa je, da smo ljudje proti vsemu, proti vsemu, radi pa bi imeli pozimi odprte radiatorje in topla stanovanja. To je pa problem. Ničesar ne bi radi imeli, radi pa bi imeli dovolj električne energije, radi bi imeli topla stanovanja, radiatorje na polno prižgane, vse tako naprej; ampak žal ne bo šlo. Naj povem, da se je Nemčija odločila, pozor, nemški minister za energetiko je član stranke Zelenih, Nemčija se je odločila v kratkem zgraditi dva nova LNG terminala. Zakaj? Ker želijo biti energetsko manj odvisni od uvoza fosilnih goriv iz Rusije. Poudarjam ta drugi del – bodimo premišljeni v tem, na kakšen način bomo gradili energetsko neodvisnost Slovenije od – pozor, drži, plin ni slovenski – zlasti od Rusije, ki krši vsa načela demokratične družbe, suverenost drugih držav in tako dalje. Tudi z našim denarjem, tudi z našim denarjem, z vsakomesečnimi položnicami, ki jih plačujemo za ruski plin. In tukaj ne gre več za vprašanje suverenosti, ampak gre za etično vprašanje. S tem denarjem nenazadnje umirajo, vidite slike, otroci, granate padajo na porodnišnice, sirotišnice in tako dalje. Zaradi tega je ta izjava tudi stvar etičnosti.
Hvala lepa. Minister Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Ker sem bil v enem izmed prejšnjih mandatov tudi gospodarski minister, zadolžen za področje energije, bi rad podčrtal eno tezo, ki smo jo vedno gojili v tej državi in tudi sedanja vlada jo, to je, da je cilj slovenske energetske politike zanesljiva, varna, trajnostna in konkurenčna energija za vse. To se pravi, za prebivalstvo in gospodarstvo. Evropa je preveč odvisna od enega dobavitelja zemeljskega plina. To se je najbolj pokazalo pravzaprav v tem obdobju. In morate vedeti, da danes Evropa s financiranjem tekočih pogodb približno 1 milijardo evrov na dan prispeva za oboroževanje in za vojno v Ukrajini. Jaz mislim, da je to nespametno, da to ni dobro in da so vsa prizadevanja za diverzifikacijo dobav, tudi zemeljskega plina, dobrodošla. Ampak pogojno, na okoljsko sprejemljiv način. Na Ministrstvu za okolje in prostor nimamo še nobenega konkretnega projekta, ki bi ga lahko okoljsko presojali ali se kakorkoli do tega projekta opredeljevali. Načeloma podpiramo diverzifikacijo virov in transportnih poti v Slovenijo. Podpiramo tudi, in še kako, razvoj obnovljivih virov energije, ki so po moje prva prioriteta. Prioriteta je pa tudi zanesljiva in konkurenčna oskrba. Kaj nam pomaga sončna elektrarna na stanovanjski strehi pozimi, ko je 14 dni oblačno in minus 15 stopinj. Kdo bo takrat zagotavljal toploto in elektriko tej isti stanovanjski hiši, če ne drugi viri energije. Zato moramo ob obnovljivih virih razvijati tudi zanesljivo oskrbo, prav tako kot so obnovljivi viri prioriteta, je tudi zanesljivost oskrbe prioriteta. In še po konkurenčni ceni. To je sprejemljivo za naše denarnice oziroma za naše povprečne plače v tej državi. Spoštovana, konkretni odgovor na vaše vprašanje je – da, ko bomo imeli na mizi projekt, se bomo tudi opredelili o okoljski sprejemljivosti le-tega.
Hvala lepa. Poslanka, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz sem upala, da bo vajin odgovor nekako pomiril lokalno prebivalstvo. Ugotavljam pa, da smo slišali ogromno nekih floskul in nobenega realnega odgovora. Jaz kot magistrica mednarodnega prava se zelo dobro zavedam, kaj pomeni vojna agresija Rusije na Ukrajino. Ampak moje vprašanje ni temeljilo na tem, temveč na tem, ali vztrajate pri izgradnji LNG terminala v Istri, čeprav veste, da v tem trenutku štirje istrski župani nasprotujejo, celotno lokalno prebivalstvo nasprotuje in da je najmanj dvolično, da se je ta država 15 let borila zoper terminal v Italiji, v Žavljah, da smo to prignali do Bruslja in da sedaj čez noč mi spreminjamo naše teze. To je nedopustno. V Istri tega ne bodo dopustili. In seveda je treba iskati diverzifikacijo, ampak ta naj gre v smeri alternativnih virov energije. Kdor pozna Istro, ve, da 14 dni oblačnosti je zelo redka zadeva. Tam je ogromno sončnih dni, tako da diverzifikacija v tem primeru je dopustna, tudi na način, da dobimo lastne vire energije; ne pa da ostanemo energetsko odvisni od uvoza. S takšnim abotnim, katastrofalnim projektom bi v bistvu postavili na riziko življenja ljudi, lastnih, naših ljudi, če bi se zgodila kakšna taka katastrofa, kako boste pa to potem upravičili? Okolje, življenja ljudi v Istri – nedopustno bi bilo vztrajati pri tako nespametnem projektu. Jaz res upam, da oba ministra dobro premislita in da se usmerimo raje v projekte, ki so trajnostni, ki so okolju prijazni; in da tudi vam pomeni 42 kilometrov obale slovenske Istre veliko več kakor iz te današnje razprave. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnilni odgovor. Izvolite.
Čas je pač takšen, da je ponovno prišla ta ideja na plano zaradi tega, kar smo že govorili. Omenili ste obnovljive vire energije. Ja, ampak mi imamo v tej državi velik problem. Gospod Vizjak prihaja iz Posavja, tam se ta trenutek v bistvu ukvarjamo z eno hidroelektrarno, zadnjo v verigi savskih elektrarn, že pet let kolebamo, stopicamo na mestu za Mokrice, pa ni nič obnovljivi vir energije. Pred časom smo postavili dve vetrni elektrarni, dve vetrnici imamo v vaši neposredni bližini. Na Krasu je ena izmed občin, mislim da, dva meseca nazaj glasovala proti vetrnemu polju. 14 dni nazaj je bila takšna odločitev v še eni izmed slovenskih občin. Mi bi radi imeli dovolj električne energije, radi bi imeli električni avtomobil, seveda, radi bi imeli hlajenje stanovanja, toplotno črpalko pa pozimi [[…]]; ampak brez nič ni nič. Mi smo proti vsemu in treba se bo odločiti. Še enkrat pa povem, tukaj je ideja, da bi se začelo ponovno s to razpravo, kar počnejo tudi druge države članice EU, naj povem – zlasti Nemčija. Naj povem, da drugi tok so pač prekinili in začeli so z gradnjo novih LNG terminalov, zanimivo. To je ena izmed rešitev, kako zmanjšati odvisnost od uvoza ruskega plina. Torej ni projekta, ni zgodba na začetku, ampak je v javnosti razprava ta trenutek, kar tudi vi mene sprašujete, je razprava, v tej fazi smo. Minister ni dobil nič na mizo in še tudi ne bo dobil, ker smo v tem obdobju. Tvit in izjava sta bila namenjena ravno temu, da vi mene sedaj to sprašujete, da začenjamo razpravo. Ali ni lepo? To je to. Ko pa bo čas zrel za to, bomo pač nadaljevali tudi pri okoljski sprejemljivosti in tako dalje, ampak vprašajte ljudi. Tudi v Kopru, na Obali, ko je 5 stopinj pa piha fino burja in je zelo hladno, jih vprašajte, ali bi bili v stanovanju, ki je mrzlo in nimajo možnosti daljinskega ogrevanja. Pred takimi časi smo, taki časi so.
Še 21 sekund časa imate. Okej. Izvolite.
Torej še enkrat. Načeloma zavračati projekt, preden je na mizi in preden je narejena okoljska presoja, ni prav. Danes so tehnologije povsem druge kot takrat, ko ste govorili o tem v delu slovenske Obale, 5 let. Vmes se marsikaj spremeni. Dajmo najprej projekt na mizo in pogledati, kakšni so okoljski vplivi. Jaz se, spoštovana, zavedam, da je družbena sprejemljivost izjemno pomembna za tak projekt. Spoštovali bomo vse – družbeno sprejemljivost in okoljske vplive – in našli kompromis.
Hvala lepa.Nadaljujemo. Gremo naprej. Nataša Sukič bo postavila vprašanje ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu. Izvolite.
Lep pozdrav, minister, še zadnjikrat v tem mandatu, saj midva se običajno pogovarjava na skoraj vsaki seji. Takoj na začetku mandata ste izvedli kar temeljito politično čistko znotraj Policije in ste s tako rekoč SDS kadri ali pa vsaj kadri, ki so prijazni stranki SDS, nadomestili praktično vse najvišje predstavnike Policije in tudi vse najpomembnejše vodje. Opozorila o političnih pritiskih, kazenskih premestitvah in sankcioniranju vseh, ki so nekako poskušali še dalje delovati strokovno in avtonomno, nekako neodvisno, dežujejo že cel mandat iz vseh strani, saj to veva, zato tudi imamo navsezadnje preiskovalno komisijo. No, ampak ti sumi o političnih pritiskih in vplivih na neodvisne policijske preiskave in postopke policije pa so vse glasnejši tudi za mater vseh afer vašega mandata. Govorim seveda o spornih nabavah zaščitne opreme, katere glavni akter, glavna zvezda te afere je minister Počivalšek, ki je v kriminalistični preiskavi in kjer se je dogajalo marsikaj zanimivega, od tega, da je Nova24TV dan pred hišno preiskavo to napovedala že na svojem portalu, do tega, da se minister Počivalšek nikakor ni mogel spomniti svoje kode za odklepanje telefona in smo potem to morali drago plačati davkoplačevalci s tem, da je šel telefon na odklepanje v tujino. Zdaj pa se govori že nekaj časa, da naj bi bila omenjena kriminalistična preiskava zaključena. Ampak ko so mediji v mesecu februarju vprašali Nacionalni preiskovalni urad, ali je primer res že zaključen, so dobili odgovor, da lahko potrdijo le to, da preiskovalci NPU še vedno vodijo predkazenski postopek. Potem so mediji to preverili na Specializiranem državnem tožilstvu, ki vodi in usmerja preiskavo. Odgovor slednjega pa se je glasil: »Obveščamo vas, da kazenske ovadbe še nismo prejeli, in pojasnjujemo, da so bila izvršena vsa opravila, povezana z usmeritvami državnega tožilstva.« V prevodu to pomeni kaj? Narejeno je bilo vse, kar je bilo treba narediti, je pa zanimivo – kje so zdaj rezultati, kje se je zataknilo? To me zanima: Kako je to mogoče, minister, da dobivamo takšne mešane signale? In potem ko so še enkrat vprašali na NPU, še zmeraj niso dobili ničesar. Kaj se dogaja pravzaprav? Dajte nam pojasniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospa Sukič, za vprašanje. Tudi hvala za tisti uvodni del, ko ste povedali, da se itak velikokrat sprašujeva in odgovarjava. Moram reči, da sem kar pogrešal vaše vprašanje, na zadnji seji ga ni bilo, ste enega izpustili, ampak kakorkoli. Najprej naj rečem, da je nekaj od tega bilo že vprašano oziroma z vaše strani predstavljeno oziroma ste zahtevali te odgovore že na preiskovalni komisiji. Jaz mislim, da sem tam dovolj natančno obrazložil, kar seveda sam lahko obrazložim. Naj še enkrat povem, da se sam neposredno v kakršnekoli postopke ne smem vpletati in da se ne vpletam. Mi smo s spremembo Zakona o organiziranosti in delu v policiji naredili tudi to, kar ste mnogi nekako napačno razumeli ali pa v bistvu napačno očitali, češ da bomo s tem, ko želimo imeti od tožilstva pisne usmeritve, omogočali neko vmešavanje politike v odprte postopke. Ravno nasprotno. To smo naredili zaradi tega, da se ve, kdaj in v kateri fazi je tožilstvo prevzelo ta postopek, ne da se zanašajo na neka ustna obvestila policije. Kar se tega tiče, so zdaj stvari tukaj popolnoma čiste. Jaz seveda moram tudi kategorično zanikati to, kar ste uvodoma rekli, da smo delali neke politične čistke. Jaz moram reči, da sem bil danes izjemno presenečen, ko sem bral v časopisu tole, vezano na nekdanjega direktorja NPU. To se meni zdi naravnost strašljivo. Človek, ki ste ga v tem parlamentu zagovarjali od prvega do zadnjega dne, govorili, kako smo ga politično likvidirali, kako smo ga nestrokovno zamenjali, kakšne strašne rezultate je imel, je več kot očitno, bi rekel, globoko s prsti v marmeladi. Seveda ga ne moremo obsoditi, ker je stvar šele v fazi ovadbe, ampak več kot očitno je, da se bo z njegovim delom ukvarjalo celo evropsko tožilstvo, glede na to, da gre za evropska sredstva, kar seveda postavi na [[…]]ali pa ovrže vse tisto, kar je bilo vseskozi govorjeno, kako uspešno je NPU pod njegovim vodstvom delal. Tudi me zelo čudi, pa to seveda niste vi nič krivi, da ne bo napačno razumljeno, ampak me zelo čudi tisto, kar sem že večkrat povedal, da recimo predsednik te preiskovalne komisije, ki preiskuje političen vpliv ali pa podrejenost policije politiki, še do danes ni želel poročila o delu NPU iz leta 2015, ko je bila ta vlada še daleč, se še sanjalo ni nikomur o tej vladi. Leta 2015 je bil narejen pregled oziroma nadzor nad NPU in se je ugotovilo katastrofalne stvari, da stvari stojijo v predalih tudi po pol leta, za prave seveda, ne za napačne, za prave. Tukajle noter je cela vrsta, če vas bo zanimalo, cela vrsta ugotovitev iz leta 2015, kaj je bilo vse v NPU narobe, zato me seveda zelo čudi, da tega predsednik preiskovalne komisije ne želi videti ali pa, ne vem, si zatiska oči pred tem. Kar se tiče samega postopka, o katerem me sprašujete, kjer ste seveda večkrat omenili neposredno ministra Počivalška. Moram reči, da je minister Počivalšek večkrat jasno odgovoril na zastavljena vprašanja, tudi demantiral je navedbe glede tiste slavne kode, da je pozabil kodo pa tako naprej. Mislim, da je to obširno in večkrat zavrnil. Kar se tiče pa samega predkazenskega postopka, je pa tako. NPU je delal v tej zvezi vse po usmeritvah tožilstva in je res, tako kot ste vi povedali, da vse usmeritve, ki jih je tožilstvo dalo, so očitno izčrpane. Torej tožilstvo samo ne daje več usmeritev. In morda, ne vem, to pa je stvar seveda samega NPU, ker se jaz v to ne vtikam; morda NPU ne glede na usmeritve tožilstva dela še kakšne predkazenske postopke oziroma ugotavlja še kakšne nepravilnosti. Jaz sem prepričan, da bodo zadevo zaključili bodisi tako, kot vsi pričakujete, s podajo ovadbe, bodisi z oddajo poročila. Tega pa ne vem, to pa je stvar, ki je v rokah NPU, ampak lahko vam pa garantiram, da bo NPU ne glede na to, da je v postopku ali pa da se preiskuje, kdo od ministrov je delal strokovno, ne glede na to, kdo se preiskuje, in precej drugače, kot je delal, več kot očitno, danes omenjeni nekdanji direktor NPU, ki je, mimogrede, še zmeraj v tožbi z ministrstvom za zasedbo starega delovnega mesta, čeprav, kot sem rekel, smo ga očitno ali pa so ga očitno zalotili s prsti v marmeladi.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo.
Minister, saj sem pričakovala, da boste spretno izkoristili teh svojih nekaj minut, zato da boste govorili o marsičem, česar vas sploh nisem vprašala. Dobro veste, s kakšnim časovnim obdobjem se preiskovalna komisija ukvarja, je logično, da se ne ukvarjamo z letom 2015. Točno je definirano časovno obdobje, to ste pač malo zdaj zavajali. Tudi nekdanji direktor Muženič me ta trenutek ne zanima. Me pa mogoče zanima, zakaj je bil iz preiskave konkretno v zvezi s to zaščitno opremo, v katero je vpleten minister Počivalšek, odstranjen Mitja Gregorc, ki je bil med glavnimi pri hišni preiskavi in ki je bil tudi pri odklepanju telefona ministra Počivalška. Mimogrede, ne vem, zakaj je ta telefon odromal na drago odklepanje v tujino, če je vse tako nedolžno pri tej zgodbi. Zakaj je torej ta človek pristal v Tacnu in zdaj rešuje neke stare zadeve? In zakaj sta navsezadnje iz NPU bila izgnana prav tako vrhunska kriminalista Antolovič in Kekec? O teh ljudeh govorimo, o konkretnih kriminalistih, preiskovalcih. Mene zdaj res konkretno ne zanima direktor Muženič, niti me ne zanima, česa je zdaj obtožen ali ne, še manj me zanima leto 2015, ker se s tem pač komisija ni ukvarjala. Me pa zanima: Kdo zdaj dela na zadevi Počivalšek, če so vsi ti ljudje, torej Gregorc, Antolovič in Kekec, bili odstranjeni iz NPU? Kdo torej dela na tej zadevi, čeprav so to kriminalisti, ki so bili na tej preiskavi, vsaj konkretno Mitja Gregorc? Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz vam na žalost ne vem povedati imen, ker tega niti ne sprašujem, ker ne bi rad prišel v pozicijo, ko pa mi bo nekdo potem očital, zakaj me zanima, kdo dela na primeru preiskave, vezano na nabavo zaščitne opreme. Lahko pa povem, da tisti, ki ste jih omenili, ki več ne delajo, ki več ne delajo, pa niso bili odstranjeni zaradi tega, ker bi bili, pod narekovaji, politično sporni ali pa politično neprimerni, ampak zaradi tega, ker njihovi pretekli rezultati niso bili taki, kot se je pričakovalo. Konkretno, zato sem omenil tudi to poročilo, saj ga drugače niti ne bi omenil. To poročilo iz leta 2015 govori konkretno o gospodu Antoloviču, konkretno o njem govori kot o namestniku direktorja NPU. Konkretno o njem, ki je držal v predalu, mislim da, več kot pol leta spisano kazensko ovadbo s strani kriminalista, pa je ni dal naprej, ker je bil pač očitno preiskovanec oziroma tisti, ki bi moral biti deležen te ovadbe, s pravega političnega pola, ki sicer zelo velikokrat zmaguje na sodiščih kot običajno, ampak ni bil pravi. In gospod je to raje dal v predal in ni dal naprej. Morda še glede drugega. Mislim, da se je eden od teh gospodov bolj kot s samimi preiskavami – pa sploh ne govorim, ali gre za preiskavo ministra Počivalška ali katerokoli preiskavo – ukvarjal s sindikalizmom. Torej on se je, namesto da bi delal to, kar bi v bistvu najbolj eminentni ljudje na NPU morali delati, najbolj eminentni kriminalisti, preiskovali kazniva dejanja, raje ukvarjal s tem, ali ima sindikalni zaupnik pravico, da dela zgolj 20 % tega, kar mora delati, ali ima pravico, da 80 % afne gunca, če rečem grdo, s sindikalizmom ali nekaj podobnega. Mislim, da je prav, da je nova direktorica stvari postavila na svoje, bi rekel, tako kot se stvari streže; in je na primere dala tiste ljudi, ki v bistvu se dejansko trudijo, da bi eventualno kazniva dejanja preiskali; ne pa da so tam, da sedijo ljudje ali pa stvari preiskujejo tisti, ki jih bolj zanima, kakšno imajo plačo na koncu meseca in kako za to dobro plačo čim manj delati in čim več se ukvarjati s sindikalizmom kot pa s samimi preiskavami. Jaz vam lahko zagotovim samo to, da bo pod tem vodstvom vodenja NPU, če bo kaznivo dejanje zaznano zoper tiste ljudi, ki naj bi to storili, podana obtožnica in da ne bo nič ostalo v predalu.
Hvala lepa. Imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Seveda. Čeprav se mandat izteka, je to zadeva, so se stvari toliko prepletle in zapletle v teh dveh letih, sploh kar se tiče Policije in Nacionalnega preiskovalnega urada, da jaz mislim, da moramo tudi v naslednjem sklicu parlamenta, če ne prej, opraviti temeljito revizijo tega, kar se je dogajalo, in priti do tega, da se kaj takega ne sme več dogajati. Jaz ne dvomim, da bo seveda postopek pripeljan do konca. Upam si celo napovedati, kakšen bo rezultat, pa bom raje tiho, ker ne želim špekulirati tako kot minister, ki ste zdajle ves čas malo špekulirali o raznih ljudeh. Zanimivo, da so kar vsi sporni, od Antoloviča, v redu, tam ste našli nekaj v predalu leta 2015 ali kaj. Ne vem, kaj je naredil Mitja Gregorc, tudi ne vem, kaj je naredil Kekec. To sta dva vrhunska kriminalista, oba sta se danes znašla v tako imenovani tihi sobi oziroma sobi za premislek, kjer pač lahko tuhtata in tuhtata in tuhtata, kaj sta komu naredila; pa verjetno ne bosta nikoli dotuhtala, razen tega, da nista prave politične barve. In potem vi govorite o tem, da je bilo prej vse politično obarvano, zdaj je pa vse nedolžno. Res neverjetno. Ampak če vi mislite, da ste prepričali koga izven kroga prepričanih, tistih, ki vam itak sledijo, pa lahko poveste, da je zdaj zunaj recimo polna luna, pa vam bodo verjeli. To je meni vseeno. Vi s tem gotovo niste prepričali nikogar, ki ni znotraj tega kroga vaših zvestih sledilcev. Mene čudi, minister, da vam je praktično vseeno, da je zaupanje v policijo v vašem mandatu tako drastično padlo, to kažejo tako javnomnenjske ankete kot ankete znotraj same policije. Tega, da ste se takole izrazili danes ponovno o sindikalistih, tega sploh ne mislim več komentirati, ker na sindikate ste se pa resno spravili v svojem mandatu. Vse to, kar ste danes pravzaprav sami prinesli v to najino zadnje soočenje pred iztekom mandata – pa danes nisem hotela odpreti teh vprašanj, da se razumemo, ampak konkretno samo ta primer me je zanimal –, vse to je treba enkrat resnično se usesti, analizirati in si reči, da si v neki demokratični državi takih stvari pač ne moremo privoščiti, tako očitnega političnega vpliva, oprostite, kot je pač razvidno iz teh menjav, iz tega, kako se umika res ljudi iz primerov, kako je vse res narejeno, da ja zaščitite svoje. Seveda boste zaščitili ministra Počivalška, kakorkoli obrnemo, in ste ga zaščitili s to napovedjo, da je en dan prej vedel, kdaj bo hišna preiskava. To s telefonom je zgodba, ki je neverjetna. Ne vem, zakaj smo nekaj tisoč evrov za to plačali davkoplačevalci, če [[izklop mikrofona]]
Žal je čas potekel. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Primož Siter bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala za besedo. Ministra, pozdravljena! Moje vprašanje se dotika zasavske regije oziroma nedavno sprejetega Zakona o postopnem zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik oziroma njegove n-te, sedme, mislim da, epizode. Ko govorimo o zapiranju trboveljskega, hrastniškega rudnika in o zakonu, ki ga ureja, ne govorimo samo o zapiranju rudnika per se, torej zapiranju jame in formalnopravnem zapiranju pa skrbi za recimo socialni položaj zaposlenih in tako naprej. Ne govorimo tudi samo o okoljskem monitoringu oziroma skrbi za okolje, ki je po rudarjenju vedno in praviloma opustošeno oziroma degradirano. Govorimo o razvojnem prestrukturiranju regije. In razvojno prestrukturiranje regije, ki pride vštric s tem zapiranjem zasavskih rudnikov, torej v tem primeru Rudnika Trbovlje-Hrastnik, je tukaj še posebej problematično. Zakaj? Ker rudniška zapiralna dela niso edino poglavje zapiranja rudnika oziroma omenjenega zakona. Njegovi zakonski predhodniki, predhodniki zakona o zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik, zgodba traja slabih 30 let, so v Zasavje odnesli približno 250 milijonov evrov, četrt milijarde evrov; z namenom, da se regija prestrukturira. Oziroma po domače povedano, da se sedaj regija vpraša, kaj bomo pa sedaj, ko se je ta gospodarska monokultura ustavila, kaj bomo pa sedaj naredili. In kot prebivalec Zasavja in nekdo, ki živi vzporedno z Rudnikom Trbovlje-Hrastnik, lahko takole čez oko ocenim, ni treba biti noben strokovnjak, da do tega prestrukturiranja dejansko ni nikoli prišlo, da se tega v praksi ni izvedlo. Imamo pa torej četrt milijarde težak zakon, težke investicije v to smer. Zadnja epizoda se je zgodila pred približno enim mesecem z novimi 11 milijoni. Ministroma, ki sta pristojna tako za zapiranje rudnikov kot za neko gospodarsko ali celovito prestrukturiranje regije, postavljam vprašanje: Kako so se sredstva iz tega omenjenega zakona pretvorila v prestrukturiranje regije? Zakaj se zasavska regija navkljub namenskim sredstvom, ki naj bi zagotavljala pravični prehod, torej gospodarski, okoljski in socialni, še vedno ni gospodarsko in socialno prestrukturirala? Hvala lepa.
Hvala za vprašanja. Ministra imata odgovor. Prvi dobi besedo minister Vrtovec. Izvolite.
Najlepša hvala za vprašanje. Omenjeni zakon o postopnem zapiranju RTH je torej stvar dveh področij, kot ste tudi sami navedli, se pravi MZI in MGRT. Zakon je bil pred tem, ko smo ga sprejeli lansko leto, s koncem leta 2020 formalno konzumiran. V okviru razpoložljivih sredstev pa ni bilo mogoče zaključiti vseh predvidenih zapiralnih del za odpravo posledic izkoriščanja, posledično pa tudi ni bilo mogoče zaključiti upravnih postopkov za popolno in trajno opustitev izvajanja rudarskih del ter potem nenazadnje likvidirati družbo. Po mojih dveh obiskih v Trbovljah, sestanku z županjo, dvakrat sva sedela skupaj, bili smo tudi v Hrastniku, smo se odločili za sprejetje novega zakona. Državni zbor ga je sprejel decembra 2021, potem smo mi pred enim mesecem pripravili program zapiranja rudnika za obdobje 2022–2023. In program in podlaga, ki je zakon, pogodbo sem podpisal, mislim da, v petek, da se ta sredstva prenesejo, ampak in zakon in vse ostale podlage so prvi korak k temu, da res zdaj dokončno naredimo konec tej dolgo trajajoči zgodbi 30 let. Kaj je bilo pred mano, jaz ne vem. Vem pa, da je danes v vaši občini degradirano območje, ki je neurejeno, in da je to treba popraviti. Neka firma, kot je Rudnik, nima denarja. Kaj narediti? Bili smo pred izzivom, da ta firma ni imela denarja za cesto na Leši v Hrastniku, kjer bo nov dom starostnikov. Se pravi, mi smo bili pred tem, da nekaj naredimo. Imamo pa tudi druge možnosti, tukaj je sklad za pravičen prehod, to je stvar tudi MGRT, in tukaj so dodatna finančna sredstva na voljo, da tudi gredo v zasavsko regijo, kjer boste lahko učinkovito črpali in jih tudi namenili novim delovnim mestom. Kar se pa našega programa tiče, cilj našega programa, ki je podlaga v zakonu, je dokončanje neizvedenih del, izvedba oziroma dokončanje vseh upravnih postopkov iz zakona, izvajanje monitoringa ter vzdrževanje in odpravljanje škode na saniranih površinah, objektih in tako dalje. In tudi vzdrževanje saniranih površin in objektov, da se ta škoda v prihodnje zaradi vplivov rudarjenja oziroma ogrožanja varnosti ne bi več povečala. Torej namenjamo več kot 10 milijonov evrov denarja za to, da se stvari končno na tem delu uredijo.
Hvala lepa. Minister Počivalšek, imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec Primož Siter, predsedujoči, Državni zbor! Hvala za vprašanje tudi vam. Prvenstveno naslavljate problematiko, ki jo je zdaj omenil kolega minister. Vsekakor pa se na ministrstvu za gospodarstvo dobro zavedamo pomembnosti gospodarskega in razvojnega prestrukturiranja takšnih območij in v tem okviru tudi regionalnega razvoja, čemur posvečamo pomembno pozornost. Najprej omenim program spodbujanja konkurenčnosti in ukrepov razvojne podpore za problemsko območje z visoko brezposelnostjo Hrastnik, Radeče in Trbovlje, ki je bil izveden v obdobju od 2013 do 2020. Višina realiziranih sredstev je bila 26,5 milijona, stopnja registrirane brezposelnosti se je znižala v tem obdobju iz 19 % v letu 2013 na 11 % v letu 2020. V okviru programa smo na MGRT s subvencijami podprli 66 podjetij, s krediti, povratnimi viri – 79, davčne olajšave je koristilo 250 podjetij. Izveden program je zmanjšal razvojne okvire, spodbudil gospodarske dejavnike in zmanjšal zaostanke ter vzpostavil pogoje za gospodarsko rast. Za naprej imamo velike možnosti, da izkoristimo sklad za pravični prehod. V zadnjih dveh letih gre za to, da je bilo zasavski regiji in z naslova spodbujanja podjetništva izplačanih 4 milijone evrov nepovratnih, z naslova dogovor za razvoj regije – 18,7 milijona evrov, za 9 projektov v okviru evropskega sklada za regionalni razvoj – milijon evrov, sofinanciranje – 1,4 letno občinam iz financiranja občin. Do leta 2021 občine ta denar prejmejo neposredno kot namenska sredstva, kar je tudi poenostavilo postopke in zmanjšalo birokracijo. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod poslanec, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Hvala ministroma za odgovor. Jaz v številke ne bom dvomil, ker so zabeležene in verjetno držijo. Jaz se tudi ne bom spuščal v namere ali pa dobro voljo aktualne vlade. Moje vprašanje je: Zakaj vidva ocenjujeta, da je temu tako, da navkljub tem številkam, ki sta jih zdaj oba servirala, in zraven sem jaz uvodoma dodal še četrt milijona na začetku, se to ne prevaja na teren, se to ne prevaja dejansko v meso, v prestrukturiranje regije, se to ne prevaja v delovna mesta, se to ne prevaja v BDP na prebivalca, se to ne prevaja v urejeno infrastrukturo, v sanacijo degradiranih površin? To je moje vprašanje. Vprašanje nekoga, ki živi to degradacijo okolja in ki bi si želel živeti tudi prestrukturiranje regije. Zasavje ima najnižji BDP na prebivalca v Sloveniji, jaz imam podatke za 2019 – 12 tisoč 287 evrov. Slovensko povprečje je dobrih 23 tisoč, se pravi polovica. 52 % ljudi iz Zasavja se vozi v službo drugam, nadpovprečna brezposelnost že v štartu, da ne govorim o prometni infrastrukturi in tako naprej. Moje vprašanje v bistvu ni, kaj se je naredilo ali kaj se ima namen narediti, ampak zakaj se nič ne naredi. Vidva sta človeka na vrhu svojih resorjev, z najboljšim vpogledom v to, kako se ta sredstva prevajajo v prakso. Moje vprašanje je: Zakaj se do sedaj te stvari niso uredile? In roko na srce, tudi v zadnjih dveh letih, ko sta vidva na čelu vajinih resorjev, se tukaj stvari v praksi niso prenesle pretirano v meso. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Ministra, imate na voljo 3 minute za odgovor oba. Kateri bo prvi? Minister Vrtovec.
Ko sem jaz prišel na naš resor pred dvema letoma, so bila ta finančna sredstva izpraznjena, zaradi tega je bil pripravljen zakon. Najprej smo šli na teren pogledat in stvari niso bile narejene kljub 250 milijonom evrov vložka. Torej morate vprašati, lahko tudi kakšni drugi organi vprašajo, kam je šel ta denar. In zaradi tega, ker pač degradirana območja niso bila urejena, smo mi zagotovili dodatna sredstva, ki bodo sedaj urejena, in sicer v naslednjem obdobju: 2022 – 4,2 milijona evrov za ureditev degradiranih območij, 2023 v višini 4,5 milijona evrov, zaradi zaključka del do konca leta 2023 pa bodo nakazila tudi v letu 2024 v višini 200 tisoč evrov. To bo šlo direktno iz proračuna. Ministrstvo za infrastrukturo ta finančna sredstva ima, dobilo jih bo podjetje direktno ter morajo narediti in poročati, da so stvari naredili, se pravi da degradirana območja uredijo in da zgradijo cesto, ki so jo dolžni zgraditi, da bo v Hrastniku dom za starostnike. Brez finančnih sredstev, ko smo mi prišli, pa nismo mogli nič narediti. Ampak to je vprašanje za mnogo vlad nazaj, kaj so počeli, vemo pa, kakšne so bile strukture vlad v preteklosti.
Hvala. Minister Počivalšek.
Jaz za razliko moram povedati, da sodelujem pri tej zgodbi od leta 2014. In povedal sem, da je v tem obdobju bilo investiranih 26,5 milijona iz našega ministrstva, da smo podprli 66 podjetij z nepovratnimi sredstvi, 79 s krediti in da je davčne olajšave koristilo 250 podjetij. Ne moremo reči, da se ni nič premaknilo. Premaknilo se je v tem kontekstu, da se je brezposelnost zmanjšala z 19 % na 11 %, resda v pomembnem deležu z dnevnimi migracijami, ampak je tudi res, da se v pomembnem deležu razširila dejavnost visoko uspešnih in visokotehnoloških podjetij. Vsaj dva, tri so nastala v Trbovljah, sicer so nastala že prej, ampak so se zdaj razširila, razvila, za katere moramo reči, da smo lahko ponosni v Sloveniji na njih. Prestrukturiranje ene take premogovniške regije je težko in dolgotrajno. Veseli me, da bomo v sedanjem obdobju od sedaj naprej imeli na razpolago ogromno sredstev iz Načrta za okrevanje in odpornost; samo na našem ministrstvu 646 milijonov za celo Slovenijo. Pomemben delež gre v Zasavje. Znotraj sklada za pravičen prehod je pomemben delež namenjen tudi podjetjem iz Zasavja. Jaz bom odkrito rekel, da optimistično gledam na razvoj te regije, ki pa ima industrijsko tradicijo; in verjamem, da bo svojo moč šele pokazala v naslednjem obdobju.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom ob tej priložnosti čestital trboveljskim gospodarstvenikom. Mislim, da so oni sami po sebi zelo uspešni. Sedaj ne vem, če so bile tukaj državne pomoči v njihovi uspešni gospodarski zgodbi ključnega pomena, jaz bom raje tukaj navijal za progresivne načine organizacije podjetja, recimo solastništvo med zaposlenimi in tako naprej. Ampak okej, to je neka druga zgodba. Mi imamo tukaj dva ključna problema pri vprašanju, ki sem ga izpostavil, spoštovana ministra. Eden je globalni problem, kot družba se poslavljamo od uporabe in pridobivanja fosilnih goriv, kar privede do tega, da imamo neke regije, ki od tega ne morejo več živeti. Imamo sklad za pravični prehod, ki – zdaj vidimo v kriznih časih – v bistvu poganja porabo fosilnih goriv, imamo neke nezavezujoče politike in imamo – prehajam iz globalne na lokalno –četrt milijarde evrov, ki je šla ne vemo kam. Tukaj se, gospod Vrtovec, z vami strinjam. Mogoče vidva nista pravi naslov pa bi se organi pregona morali tukaj vključiti v to zgodbo in postaviti nekaj vprašanj. Na lokalni ravni, jaz vidim, vlada po četrt milijarde evrov, ki so bili potopljeni v neko zgodbo, ki ne obstaja, je v neki dobri nadi vrgla tja še 11 milijonov brez zagotovil, da se bo to realiziralo. Ampak vprašanje v bistvu se pojavlja, kaj lahko mi tukaj storimo. The damage is done. Kaj lahko zdaj tukaj storimo, da se zgodba ne bo podaljševala, ponavljala oziroma da ne bo šla še globlje. Ena stvar je, okej, dam postopkovni predlog, da ob naslednji priložnosti v Državnem zboru poslanke in poslanci o tem spregovorimo naglas. Druga in zelo pomembna stvar pa je, da sploh vsi, ki smo v takšni ali drugačni vlogi odločevalcev v državi, razumemo, kaj pomeni pravični prehod. Pravični prehod ni nek abstrakten, ezoterični, eksotični pojem Grete Thunberg, ampak je stvar, ki jo tukaj in zdaj lahko vidimo, kako bi se morala odviti recimo v Zasavju – na socialni, na gospodarski in na okoljski ravni. Ne govorimo samo o zelenem prehodu, govorimo o razogljičenju družbe, ki za sabo potegne odgovornost politike do tega, da stvar uredi na način, da ne bo socialno ogrožala večine prebivalstva, da bo gospodarstvo preživelo in tako naprej. Ne pa da bo zasavska regija ali pa, ne vem, velenjska, šoštanjska regija zopet in še naprej črna na račun nekih drugih zelenih politik zelenih regij, samo zato ker si bodo tam lahko zelene politike nekateri privoščili iz svojega žepa. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Mag. Branislav Rajić bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu. Izvolite.
Hvala lepa. Dober dan, spoštovani minister! 3. marca 2022, torej pred desetimi dnevi, je bila na spletnih straneh Eko sklada objavljena napoved o zaključku javnega poziva občanom za pridobitev državne pomoči pri gradnji sončnih elektrarn. V obvestilu smo lahko prebrali, da bo naslednji dan v Uradnem listu objavljen zaključek tega javnega poziva – Nepovratne finančne spodbude/pomoči za naprave za samooskrbo z električno energijo. Na zanimanje za naprave za samooskrbo je nedvomno vplivala cen energentov, ki smo ji priča v zadnjih mesecih in ki se bo očitno še nadaljevala. Zaradi izredno velikega števila prejetih vlog so tako razpoložljiva sredstva, ki jih Eko sklad predvidel za ta ukrep v letu 2022, že rezervirana, premajhna, neživljenjsko opredeljena pravzaprav. Obenem smo sredi marca lahko prebrali tudi napoved, da v tem letu na Eko skladu ne bo več spodbud za vgradnjo sončnih elektrarn. Glede na to, da je ministrstvo pristojno za politiko spodbujanja obnovljivih virov energije, me zanima: Kako komentirate dejstvo, da namesto iskanja novih rešitev vi ljudi seznanjate, da jim do konca leta, ki se je komaj začelo, ne morete in ne boste pomagali do zelene energije? V luči ukrajinske krize je to še bolj izpostavljeno vprašanje. In v isti sapi pa ste med prvimi jurišniki v kampanji za prepoved uvoza ruskega plina, ki je naš osnovni energent. Na vladnih spletnih straneh pa beremo, da bo ministrstvo glede na trenutni interes po dodatnem intenziviranju zelene transformacije na področju obnovljivih virov energije zagotovilo dodatna finančna sredstva za nadaljnje uvajanje naprav za samooskrbo z električno energijo in da naj bi Eko sklad v kratkem objavil nov javni razpis. Torej tudi tu srečamo eno diskrepanco, verjeno eni ne veste za druge, kaj sporočate. Zanima me: Kdaj je mogoče razpis pričakovati? Ali ste sposobni zagotoviti dovolj namenskih sredstev za to leto oziroma še več od tistih, ki so tako hitro, prehitro usahnila? Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite, minister.
Najlepša hvala. Toliko, kot je ta vlada vlagala v sončno elektrarno v zadnjih dveh letih, ni nobena vlada vlagala. In tudi v ostale obnovljive vire energije. In za to obstajajo številke, dokazano. Je pa res, dogodki zadnjega leta glede rasti cen energentov in potrebe po energetski neodvisnosti so zagotovo eden ključnih dejavnikov, ki so povzročili tudi hkrati enormno zanimanje za nepovratne finančne spodbude na tem ukrepu, ki ga izvaja Eko sklad. Če ste bili leta 2014 poslanec, veste, da Eko sklad ne spada pod moj resor. Drži? Ampak pod resor Ministrstva za okolje in prostor. Je pa res, da vse programe in ostale dimenzije – tovrstni zeleni prehod, spodbujanje investicij – vodimo pa mi. Naj eno stvar izpostavim, da je v zadnjem dnevu odprtega javnega razpisa, v zadnjem dnevu, za ta ukrep prišlo več kot 8 tisoč vlog. V zadnjem dnevu več kot 8 tisoč vlog. In jaz sem na tem mestu hvaležen in prosim ljudi, da še naprej vlagajo in spodbujajo obnovljive vire energije, zlasti sončno energijo. Se pravi, smo na pravi poti. Za zadostitev vseh potreb dosedanjega javnega razpisa pa, pozor, se glede na veliko število prispelih vlog potrebuje vsaj 15 milijonov evrov. Že prvi dan, ko je zmanjkalo denarja, smo se odzvali in smo rekli, da bomo šli, dobili denar skupaj z Ministrstvom za okolje in prostor, morebiti tukaj iz drugih skladov, podskladov in tako naprej. Denarja za to mora biti dovolj in se bo javni razpis v kratkem ponovil. Stvar je tukaj pripravljena. Veste, da Eko sklad pridobi tudi velik del sredstev za izvajanje svojega programa glede na podlago, ki jo ima v Zakonu o učinkoviti rabi energije, za tisti prispevek, kjer piše na položnici ure. Ampak danes v energetski krizi bomo tisti prispevek dvignili, da bodo imeli ljudje dražje položnice? Jaz mislim, da ne. Ta trenutek je neprimeren čas. Imamo pa druge finančne vire na voljo, ne da obremenjujemo dodatno ljudi, ne da dvignemo položnice. In vam pravim, stvar dni je, kdaj bodo sredstva nazaj na razpolago oziroma kdaj se bo razpis ponovil. Sredstva imamo že, vemo, iz kje jih črpati, s tega naslova. Omenili ste eno stvar, citiram vas – »jurišnik za prepoved ruskega plina«. Ja. In sem ponosen na to iz etičnih načel. Zaradi tega, ker s tem, ko drago plačujemo za ta plin in za rusko nafto, se financira nazadnje agresija na suverene države, granate in bombe na porodnišnice, na sirotišnice, na otroke in tako dalje. In na to sem ponosen, da sem proti tovrstnemu režimu, ki se izvaja v Rusiji. In bom na tovrstnih stališčih še naprej zaradi tega, ker sem prepričan demokrat in verjamem v človekove pravice in sem proti vojni, ki se ta trenutek izvaja na Ukrajino.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Tu sva si enaka, gospod minister, da sva oba zaprisežena demokrata. In jaz celo mislim, da jaz malo bolj kot vi, ampak tu se pač ne moreva prerekati. Gre za to, da nimamo ponujene alternative. In to, da zdaj priznavate, da ste jurišnik; ne vem, kje pa boste, ko bodo naše bolnišnice mogoče mrzle, ko bodo naše šole mrzle, ko bodo naši domovi mrzli in ko bodo v sosednjih državah še vedno imeli ruski plin, mi pa ga ne bomo, ker ste bili vi – vi in vaši pač – tak jurišnik. V tem smislu je dobro še enkrat premisliti in malo ta greben spustiti. Ker treba je misliti seveda prvo na elementarno, potem pa na nekem širšem diskurzu kazati svoj altruizem. Slovenija mora ostati neodvisna na treh področjih; to je prehransko, energetsko in finančno. In to, kar vas sprašujem, je predvsem za energetsko, ker s tem se bo seveda bojevala nova vlada, ampak vi imate priložnost, da kot minister v tem resorju in v tem času še lahko prizanesete in najdete načine, da pridemo do dodatnih sredstev. Ker veste, rečete, da spodbujate ljudi za vlaganja, ampak težko je nekomu vlagati ta sredstva v te elektrarne sončne ob tem, da ve, da so pred njim dobili veliko več spodbud od države, on pa ne bo dobil nič. Tu je težko računati na razumevanje. Seveda to je neenakopravno. Torej, mi smo energetsko veliko bolj neodvisni takrat, ko imamo jasne rezerve in takrat tudi se širokoustimo, seveda, v drugem smislu. Hotel sem tudi reči, da ste v isti stranki z ministrom, ki si prizadeva, da bi veliko našega denarja odteklo na, denimo, nakup nekih oklepnih bojnih vozil za te puščavske pogoje, kar je nepotrebno zlasti zaradi tega, ker sploh ne vemo, po kakšni ceni bodo kupljeni. Bojujmo se prvo, da ne bomo mi imeli energijsko puščavo, potem pa na nekih drugih. Zato pa mislim, da vas lahko prosim še za dodatni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Mir nima cene. In človeška življenja nimajo cene, gospod poslanec. Kar se tiče nafte, tega dela energetov, od katerega je Slovenija izjemno odvisna od uvoza iz Rusije, lahko rečem, da to težava ni. Celoten svetovni sistem je odvisen v 12 odstotkih od dobave iz Rusije. Svet in dobavitelji to zmorejo nekako razpršiti pogoje dobave in to uravnotežiti. Zagotovo je s plinom težja zgodba, zaradi tega pa v naslednjih dneh gremo v Italijo, nenazadnje se tudi pogovarjati o temu, kako diverzivicirati ruski plin iz afriških držav. Vi veste, da ta interkonekcija med severno Afriko in Italijo obstaja. Imamo pa tudi zelo zmogljivo kompresorsko postajo v Šempetru pri Novi Gorici. Ta trenutek ima zmožnost pretovora plina v 3,5 milijona kubičnih metrov na dan, s konično porabo Slovenije, se pravi zimski peaki, je 4,5. Se pravi imamo možnosti in nenazadnje se pogovarjamo tudi s sosednjo Hrvaško, če iz LNG terminala na Krku, ker so oni neodvisni od uvoza iz Rusije, dobijo katerikoli drug plin drugega izvora. Zakaj to govorim? Zaradi tega, ker se bo prej ali slej – ni vprašanje, kdaj oziroma ni vprašanje če, ampak vprašanje je, kdaj se bo spontana diverzifikacija zgodila. Nenazadnje bo to tudi dejstvo. Samo povem, da čim prej se moramo pogovarjati z drugimi dobavitelji in za nafto – naj povem, da 23. marca gremo v Katar – in tudi za plin. Kajti, zanesljivost oskrbe iz Rusije ob takih grožnjah in predpostavki, da mir nima cene, pač to ne gre za zanesljivo oskrbo, vsaj ne pod takšnimi pogoji. Tega se zaveda vedno več evropskih držav. Evropska unija je ta trenutek odvisna v 40 odstotkih od ruskega plina. In vi veste, kakšen je bil sprejet versajski dokument, v kakšni obliki na kakšen način. Vas zanima tudi zunanja politika? Preberite si ga, ker mislim, da zelo podrobno piše o tem, kako bomo postopno opustili rabo fosilnih goriv in uvoza le-teh iz Rusije. To je dejstvo. Če se bo pa ta agresija in ti vojaški spopadi na suverene države s strani Rusije dogajale, je pa moja ocena takšna, da se bo to zgodilo še mnogo prej kot pa postopno, ampak zelo hitro, ker to je edini vir. Recimo, če mi kupimo za milijardo evrov na dan ruskega plina, Evropa torej, je to zelo velik in boleč udarec na drugi strani za financiranje ruske vojske in agresije.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Moj postopkovni predlog ravno gre v smeri, da ravno iz odgovora ministra se vidi, da je potrebna širša razprava na to temo. Namreč, vsa ta potovanja so le obljube in mi ne vemo, kaj se bo zgodilo, ali bodo dogovori sklenjeni ali pa ne. Vsi ti proizvajalci in distributerji gledajo, da bi dobili čim večje porabnike. Mi smo dokaj majhni, pač zaradi teorije števila, ker je naša populacija taka, kot je. Zaradi tega mislim, da je nujno, da opravimo razpravo, da vidimo, kako je z možnostjo ravno za nadaljnje financiranje obnovljivih virov energije, vlaganja v te obnovljive vire in seveda, takrat boste imeli priložnost, da se izkažete z dosežkom, ali je uspelo to, kar ste zdaj govorili v kondicionalu in bodočem času. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Mag. Andrej Rajh bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu. Izvolite.
Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Vsi se zavedamo, da je infrastruktura zelo pomembna za razvoj Slovenije in da krepi njen geostrateški položaj. Eden od pomembnejših projektov je seveda tudi projekt drugega tira, ki ga je uspešno kompletirala vaša predhodnica, vi ste začeli z gradnjo, in seveda, veliko vprašanj se glede gradnje pojavlja. Do mene so prišle informacije, da naj bi na projektu drugi tir prihajalo do zahtev po aneksih oziroma celo po naročilih za izvedbo dodatnih in več del in da naj bi bilo izvajalcem teh več del rečeno, da naj še počakajo z vlaganjem zahtevkov, da bodo ti zahtevki obravnavani po volitvah. Zanima me: Ali obstajajo kakršnikoli zahtevki po dodatnih delih? Ali jih je inženir oziroma naročnik naročil? Ali obstajajo take zahteve oziroma navodila, da bodo aneksi podpisani po volitvah? So torej dane obljube, da naj počakajo z zahtevami za vlaganje aneksov po volitvah? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Drugi tir se končno gradi in se je začel v mandatu te vlade. Hvala vsem, ki pri tem sodelujejo in se trudijo. Seveda, izvajalec ima pravico vložiti takšne zahtevke, kot vi govorite, če meni, da so utemeljen; so bili nekateri, nekateri v vašem mandatu so bili izplačani, v tem mandatu pa v bistvu, mislim, da eden 2020 julija, ampak je še posledica prejšnjega mandata. Vse ostalo, kar ste me spraševali, pa je: »Ne.« Jasen ne.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani minister, za odgovor. Povedali ste, da prihajajo zahteve, da nekatere niso odobrene. Zanima me: Koliko je teh zahtev in v kakšnem znesku so Ali so te zahteve vpisane v gradbeni dnevnik in v knjigo obračunskih izmer? To sta v bistvu obvezni dve knjigi na gradbišču. Če so v teh dveh knjigah zapisane in niso bile predmet pogodbenega določila, potem na podlagi vpisa v ti dve knjigi obstaja utemeljen zahtevek za priznavanje dodatnih stroškov. Zato me zanima: Koliko je teh aneksov? Koliko je zahtev za te anekse in v kakšnem znesku? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Aneksov na drugem tiru ni. Mislim, da sem bil že prej zelo jasen. Jih ni. V tej vladi pač to ni praksa. Jaz ne vem, kako je to tako težko razumeti. To smo obljubili v začetku mandata in držimo do konec mandata in – če nam bo dano še naslednji mandat, da bomo vodili vlado in jaz ta resor –, potem tudi v naslednjem mandatu neupravičenih izplačanih aneksov ne bo. To je zelo enostavno. Koliko prihaja in kakšne so gradbene želje tistih, ki izvajajo po Sloveniji projekte, ne vem. Mi smo vam enkrat že odgovarjali na vaše ustno – mislim da pisno poslansko vprašanje – za obdobje mojega ministrovanja glede aneksov, dali smo vam še skupaj za obdobje od začetka tega mandata, pa ste dobro videli, kako transparentno se vodijo stvari, kajne, in da aneksi pod to vlado niso praksa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Tako. Hvala lepa. Seveda imam postopkovni predlog glede na odgovor, kot mi ga je dal minister, v katerem ni podal odgovorov na moja vprašanja. Prosim, da se izvede razprava na to temo. Jaz sem ga še enkrat jasno vprašal, ali se dajejo ustna navodila izvajalcem za dajanje del in obljube, da bodo ta dela poplačana in sklenjeni aneksi po volitvah. Odgovor spoštovanega ministra je bil, da niso podpisali nobenih aneksov. Torej ta odgovor, njegov odgovor, terja širšo razpravo zaradi tega, ker ni zanikal, da ni bilo ustnih zahtev in obljub, da bodo aneksi sklejeni po volitvah. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Boštjan Koražija bo postavil vprašanje ministru za pravosodje Marjanu Dikaučiču, ki je opravičen. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Sem zelo žalosten, da se je danes gospod minister Dikaučič, minister za pravosodje, tik pred zdajci opravičil in ni prišel na sejo, da bi odgovoril na moje vprašanje v zvezi z neimenovanjem oziroma arbitrarnim imenovanjem predlogov za tožilce. Sem mislil, da ima več korajže oziroma da si bo upal in bo prišel z odgovori, ki jih potrebujemo. Od septembra 2020 do zdaj na imenovanje na mesto državnega tožilca čaka že okoli 20 oseb. In številka, ki dejansko predstavlja okrog 10 odstotkov vseh tožilcev, dejansko še zmeraj čaka, da bodo imenovani v tožilce; se pravi pač osebe, da bodo imenovane v tožilce. Zdaj pa imam vprašanje za gospoda Dikaučiča. Zanima me naslednje: Koliko predlogov za imenovanje je vaše ministrstvo prejelo od Državnotožilskega sveta v času vaše vlade? Ker Državnotožilski svet je tisti, ki predlagal kandidate za tožilce. Koliko predlogov je ministrstvo posredovalo Vladi? Koliko jih je Vlada potrdila in na osnovi katerih kriterijev? Povejte mi tudi natančno: Kaj vsebuje temeljita seznanitev s kandidati, o katerih je leta 2020 govoril Ukom kot tiskovni predstavnik Vlade? Kdo vodi to seznanitev? Kdo vse in kdaj je dobil gradivo? Kaj se preučuje in na podlagi katerih pravnih podlag? S katerimi vidiki se seznanja pregledovalec, komu poroča in kje so objavljena poročila oziroma te ocene? Zanima me tudi: Po katerih kriterijih in kdo odloča o tem, da se neki predhodni ali sočasni predlog Državnotožilskega sveta ne uvrsti na sejo Vlade, medtem ko se določeni takoj uvrstijo na tisto določeno sejo Vlade? Zakaj večina dejansko ni potem uvrščenih na sejo Vlado in ali mora k vsakemu podati svoje osebno mnenje tudi predsednik Vlade? To bi bilo seveda zelo sporno v tem primeru, ker to bi pomenilo, da dejansko on sam odloča o tem, kdo bo upravičen do tega, da se ga imenuje za tožilca, oziroma kdo bo tisti, ki bo lahko opravljal to funkcijo tožilca. Še enkrat rečeno; me zelo žalosti, da se je zadnji trenutek opravičil, ker sem imel občutek, da si bo vseeno upal priti na sejo in odgovoriti na ta zelo pereča vprašanja, ki se dejansko že vlečejo v bistvu preko dveh let, in da bi tudi prevzel odgovornost. Ker tudi večji del odgovornosti se mora zavedati in mora nositi prav minister v tem primeru, ki odgovarja za imenovanje teh tožilcev. Hvala.
Hvala tudi vam. Niste se opredelili, ali pisno ali ustno. Prosim.
Hvala za besedo. Dejansko bi želel ustni odgovor, ampak se bojim [[…]]Bomo videli, če bomo imeli še možnost, da dobimo ustne odgovore. Ampak bi vztrajal pri ustnem odgovoru, da se opredeli oziroma tudi nam iz prve roke pove, zakaj je do teh zastojev oziroma do teh časovnih prevelikih intervalov v imenovanjih prišlo. Hvala.
Hvala tudi vam. Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Minister, najprej naj poudarim, da me izjemno veseli ta vaša sprememba odnosa do begunske krize in neka nova humanitarna nota, ki jo izkazujete. Lepo je slišati iz vaših ust, pa čeprav utopično in pozneje celo preklicano prognozo, da bi sprejeli kar 200 tisoč beguncev, čeprav je to kar 10 odstotkov prebivalcev Slovenije – to je približno toliko, kolikor je volivcev SDS –, in to bi približno zneslo 400 milijonov evrov mesečno. Pred volitvami se je vaša stranka SDS močno močno zavzemala za to, da v Slovenijo ne vstopi niti en sam begunec. Na velikih jumbo plakatih ste objavljali, kako en begunec stane državo tisoč 963 evrov, se pravi, skoraj 2 tisoč evrov, da ubogi upokojenci pa živijo z bogimi 400 evri na mesec. Pa dobro veva oba, da gre za zavajanje, kajti jasno je, da begunci nikoli niso krivi za podplačane delavce in posledično nizke plače naših upokojencev. Tako ste zdaj kar naenkrat obrnili ploščo in govorite čisto drugače in me res zanima, zakaj. Ukrajinski begunci niso morali plavati in se utapljati v mrzlih deročih rekah in tako je tudi prav. Poznam družino, ki je sprejela tri Ukrajince, ampak je postopek prijave na policiji trajal kar šest ur in ti izmučeni ljudje so sicer ob prijaznih policistih čakali in policisti sploh niso vedeli, kakšen postopek naj izpeljejo, katere formularje morajo izpolniti. In naj poudarim, bili so izjemno prijazni, solidarni, kooperativni in jim gre vsa pohvala. Ampak problem je drugje: ni bilo nobene prakse podeljevanja mednarodne zaščite, zato so se prvič srečali s tem problemom. Zanima me: Zakaj niste policijskim postajam dali navodila za obravnavo beguncev? Zakaj niste prej dovolili tem, ki so bežali z vojnih območij, da bi pridobili status begunca z mednarodno zaščito? Nenazadnje, kar me vedno boli in vsak dan se spomnim nanjo: Ali ima deklica, ki je utonila v Dragonji, sploh ime? Ali ima grob? Ali njena nesrečna mati sploh ve, kje je pokopana njena hčerka? Ali sploh veste, kaj se je s to nesrečno žensko zgodilo, kje je zdaj? V čem je ta mati manj mati, z manjšimi pravicami zaščite svojih otrok, kot je mati, recimo, ki zdaj beži k nam? Hvala vam za vaše odgovore.
Hvala tudi vam. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa Tomić! Poglejte, najprej moram seveda reči par pojasnil. Mislim, da je prav, zato da bodo tudi tisti, ki to gledajo, vedeli, ali gre za začasno zaščito, ali gre za mednarodno zaščito kot begunec, ali gre za subsidiarno zaščito. Pa morda, če začnem tam, kjer ste vi nekako želeli povedati, da smo strašno obrnili ploščo. Poglejte, mi smo v lanskem letu po tistemu pričakovanemu eksodusu, ki naj bi se zgodil v Afganistanu pa ki se seveda ni zgodil, ravnali popolnoma enako, kot smo ravnali danes. Povedali smo, da begunske poti niso na široko odprte v Evropo, imeli na nivoji Evropske komisije ogromno sestankov s prvimi varnimi tretjimi državami v okolici Afganistana; torej Pakistana, vse tiste države, ki tam so. In seveda, apelirali smo na te države, da so one tiste, ki naj poskrbijo, v kolikor bi prišlo do tega eksodusa, za te afganistanske begunce. In enako, popolnoma enako ravnamo zdaj. Zdaj pa seveda se ne moremo sprenevedati, da je to nekje daleč, da ni pravzaprav Slovenija druga varna država na tej poti za Madžarsko – če potujejo preko Madžarske oziroma zdaj v glavnem hodijo sicer še na Poljsko. Seveda smo morali v tem humanitarnem duhu, o katerem vi govorite, odreagirati, ker drugače bi bili pa res popolnoma nekredibilni, če bi v bistvu danes govorili drugače, kot smo govorili pred enim letom. Tudi tista številka, veste, ki jo zdaj malo napihujete, morda vam pride prav. Res sem rekel, res sem govoril o 200 tisoč beguncih, nisem pa govoril o tem, da smo jih sposobni, čeprav verjamem, če bi bilo to treba, bi tudi to naredili, smo jih sposobno oskrbeti. Naj vam povem, da v tem trenutku je čez Slovenijo šlo že okrog 8 tisoč Ukrajincev, seveda niso to begunci, ti so odšli k svojim sorodnikom v Zahodno Evropo, pretežno tja, kjer ta izseljenska matica Ukrajincev v največji meri dela. Je pa v tem trenutku med njimi okoli 900 njih, ki pa so že zaprosili za status begunca. Zdaj, da bo čisto jasno, v čem je razlika. Aktivacija zakona, ki smo ga aktivirali, sledi direktivi iz leta 2001. Ta direktiva govori o tako imenovanih množičnih prihodih državljanov iz ene države ali pa iz neke skupine držav, kjer bežijo pred vojno ali neko drugo humanitarno katastrofo. In ravno zaradi tega, da teh ljudi ne obremenjujemo s samim postopkom mednarodne zaščite – v mednarodni zaščiti pa imamo dva statusa; eden je begunec, ki je lahko upravičen do statusa begunca kot mednarodne zaščite, lahko pa ta begunec ni upravičen do tega statusa in je upravičen zgolj do subsidiarne zaščite. Razlika je v tem, da se pri ugotavljanju statusa begunca vsak posameznik obravnava individualno. Torej, z vsakim posameznikom je potrebno individualno opravljati individualni intervju, individualno ugotavljati, ali so razmere, ki jih navaja – v tej državi, iz katere beži –, dejansko takšna, kot jih navaja. In cela vrsta drugih procedur je. Zato, kot veste, ta pridobitev statusa begunca ni tako enostavna oziroma traja kar precej časa. Ravno zaradi tega je ta zakon predvidel – ta zakon je tudi star, je iz leta 2005, tako da je v njem gotovo tudi kar nekaj felerjev ali pa nekaj napak, ampak hvala bogu, Slovenija ta zakon ima. Mnoge evropske države, kljub temu da je direktiva iz leta 2001, šele zdaj sprejemajo ta zakon; se pravi, ga bodo zdaj to po hitrem postopku sprejele ravno zaradi tega, ker bodo vsi ti, ki bodo zaprosili za začasno zaščito, nepodvrženi tem dolgotrajnim postopkom. Tukaj se lahko z vami popolnoma strinjam, da bo v teh prvih desetih, 14 dneh gotovo še prišlo do kakšne napake, tudi do tega, da ni vse pripravljeno; ni vse pripravljeno, nismo vedeli. Konec koncev mi čakamo zdaj že deset dni na neke usmeritve, ki naj bi jih na podlagi direktive pripravila Evropska komisija, zato da bodo te stvari približno enake na tem našem prostoru, da se ne bo zgodilo, tako kot se tam dogaja na migrantskem področju, da gre pravzaprav za trgovanje: ali je bolje biti v Grčiji ali je bolje biti v Nemčiji, zato vsi ne ostanejo v Grčiji, ampak vsi bežijo v Nemčijo. Ravno zaradi tega je tukaj treba neka enotna pravila, ki jih komisija na žalost še vedno ni pripravila, mi pa, jaz ocenjujem, smo vse naredili, že kar precej. Zato se vsem tistim, ki so nekaj dlje čakali, opravičujem, ampak policija ima striktna navodila, da z vsemi temi ljudmi postopa maksimalno hitro. Nihče od njih ne bo individualno zaslišan, ampak bodo zgolj pobrani podatki: ime, naslov, ukrajinsko državljanstvo ali status, ki so ga že tam dobili, in sprocesirani v nadaljnje postopke.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Glejte minister, midva bi se lahko premaknila naprej, če bi mi odgovorili na vprašanja. Moja vprašanja so bila konkretna: Ali ima deklica, ki je utonila v Dragonji, ime? Kje je pokopana? Ali lahko njena mati pride do tega groba – vedno govorite, da imajo vsi pravico do groba – in v čem je ta mati manj mati kot današnje matere, ki bežijo iz Ukrajine? Še nekaj vas bom vprašala. Mogoče niste seznanjeni, kdo je Madona iz Gorlovke, ko govorimo o materah. Pa vas prosim vse, ki me zdaj poslušate in slišite, da vzamete svoje pametne telefone in poguglate in boste izvedeli, kdo je Madona iz Gorlovke. Zelo pomembne stvari vam govorim, kajti vi ste odločevalci, ki se odločate o stvareh, govorite celo o nekih etičnih načelih in ponosih in tako naprej, morate vedeti, o čem govorite. Svet Evrope ravno danes razpravlja in članica njega sem in sem sodelovala do malo prej in Malcolm Mamadou, on je predstavnik odbora za nediskriminacijo, je opozoril, da je cel kup študentovi iz Indije, Afrike in tako naprej, ki so ustavljeni na begunski, poti in da nikakor humanitarnost ne sme biti razlikovana na podlagi rase, barve kože ali države izvora. Pa me zanima: Kakšno je vaše mnenje o tej rasistični strani te begunske krize? Kajti humanitarnost dejansko ne bi smela biti pogojevana. In iz medijev smo izvedeli, da na ukrajinski meji ne spustijo naprej beguncev, ki so študirali tam in mnogi imajo družine in imajo tudi s sabo otroke in dojenčke. Mislim, da je to popolnoma neodpustno in me zanima vaše mnenje o tem.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovana poslanka, seveda ni nobene razlike med tisto gospe tam, ki je prečkala Dragonjo v smislu humanitarnosti. Je pa ena velika razlika, da se tudi sam sprašujem, zakaj je ona tam prečkala Dragonjo. Lahko bi prišla na mejni prehod Dragonje, tako kot prihajajo vsi te begunci iz Ukrajine, enako bi bila deležna tretmaja, kot so ga deležni ukrajinski begunci. In popolnoma nepotrebno je bilo to, da je ‒ bi rekel po moji oceni – sicer pod vplivom tihotapskih združb, nekdo ji je obljubil, da bo prišla iz Turčije neposredno nekam v Nemčijo ali kamorkoli, morda je celo veliko plačala za to. In to je tisto, proti čemur se je treba boriti. Vseskozi govorimo, da kdorkoli pride kamorkoli na mejni plato, na mejnih blok, bo deležen take ali drugačne oskrbe. Vsak bo prišel v proceduro, bodisi začasne zaščite, mednarodne zaščite, subsidiarne zaščite, in ni nobene potrebe, da ljudje prečkajo Kolpo, da gazijo preko Dragonje ali pa se drugače izpostavljajo. Kot vem ‒ jaz ne vem, kje je ta ubodi otrok končal ‒ jaz verjamem, da so ga spodobno pokopali. Ne vem, tega res ne vem. Vem pa, da je gospa, potem ko se je vrnila na Hrvaško, tam kar naenkrat pa zaprosila za begunski status. Sprašujem se, zakaj tega ni naredila prej, zakaj je bilo treba zgubiti otroka, da v bistvu narediš nekaj, kar bi lahko naredil v bistvu že 10 dni prej. Nikogar ne obtožujem, posebej ne te matere, ker verjetno je bila žrtev nekih ljudi. Mimogrede, v tej trgovini se danes obrača toliko denarja kakor v trgovini z drogo; torej to tihotapstvo se je tako razširilo, da je to v bistvu pravzaprav eno od tistih kaznivih dejanj, zoper katere se bomo v naslednjih letih morali po mojem najbolj boriti. Jaz ne vem, to bom pogledal, potem ko ste povedali to ime, bom potem poguglal ‒ sedaj nimam časa ‒, za kaj gre, pa bomo gotovo tudi verjetno iz tega, kot pravite, kaj koristnega izvedeli. Kar se pa tiče različnih kategorij, je pa potrebno povedati, da je direktiva aktivirala začasno zaščito za tri tipe; torej za Ukrajince z njihovim državljanstvom, za vse begunce, ki so v Ukrajini dobili status begunca, in za vse tiste, ki v Ukrajini, čeprav so tujci, čeprav so iz Indije, Pakistana, so imeli v Ukrajini stalno prebivališče, so tam delali, tudi za te velja. Torej, zaenkrat so uvrščene v to začasno kategorijo te tri kategorije in moram odločno zanikati, da bi kdorkoli ali pa kadarkoli tudi na tisti seji, ko smo notranji ministri sprejemali to aktivacijo uredbe, kdorkoli pomislil na kakršenkoli rasizem ali pa na pogojevanje take ali drugačne barve. Te informacije, ki jih pa imate o zavračanju, so pa po mojem plod novinarskih rac.
Gospa poslanka, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Oprostite minister, ampak to je res hinavščina; o pushbackih govorijo, že niso novinarske race! Dokumentarni filmi so, poglejte si Žica film, poglejte si Infokolpo in tako naprej in si ne zatiskajte oči. In ne! Res je, zelo velika hinavščina je, da je mati kriva, ker je plavala čez Dragonjo, ker bi lahko prišla na mejo. Jasno je, da se dogajajo pushbacki, da se beguncem vzamejo telefoni, da se jih vrne na Hrvaško, kjer jih policisti grobo pretepajo. Če tega ne veste, potem škoda, da ste notranji minister, ker ste očitno popolnoma neinformirani in vam se zdi vse to novinarske race. V Sloveniji je protibegunska politika in spodbujanje sovražnosti do tujcev, ki jih v veliki meri ravno desnica, na čelu s SDS in Novo Slovenijo, prakticira. Skozi leta je bila azilna zakonodaja pri nas tako zelo zaostrena, da je tudi v Sloveniji praktično nemogoče dobiti mednarodno zaščito. Lani, ko govorite, kako smo mi velikodušni, je bilo odobrenih komaj 17 prošenj za mednarodno zaščito. Seveda pristojne institucije sploh nimajo prakse, kako se s tem dela. Problemi so tudi pri sami integraciji, pri učenju jezika, ki je določen kot pogoj za nadaljnje pridobivanje vseh ustreznih dokumentov in pravic. Tudi Ukrajinci bi radi delali, se aktivirali in pomagali in se vključili v družbo, vendar ne morejo priti niti do vrtca. Čeprav je v vrtcu prostor, nimajo informacije, kako naj jim vrtec zaračunajo. In, veste, zdaj bi jih sicer, Ukrajince, vlada sprejela odprtih rok, ampak tudi oni ne izpolnjujejo pogojev za pridobitev pravice do mednarodne zaščite, ker je azilna zakonodaja zaradi beguncev iz Bližnjega vzhoda tako zelo zaostrena. Seveda, zdaj je vlada aktivirala Zakon o začasni zaščiti razseljenih oseb. Ta ljudem, ki prihajajo iz Ukrajine, omogoča pridobitev posebnega statusa za obdobje enega leta in po izčrpanju možnosti dvakratnega podaljšanja bo spet treba tem ljudem dolgoročno urediti status. Skratka, mene zanima: Ali vi že pripravljate spremembe azilne zakonodaje, ki bi omogočile ureditev tega statusa? Mislim, da se moramo o tem pogovoriti. Moj postopkovni predlog je, pogovoriti o našem odnosu do beguncev, do ljudi, ki bežijo: ali je naša opredelitev verska, ali po barvi kože, ali kje smo tako velikodušni do enih in tako zavračajoči do drugih. In predvsem, ko govorimo o otrocih – vemo, kako je bilo v Kranju zavrnjenih šest majhnih šoloobveznih otrok, kakšen hudič je bil okoli tega. O tem dejansko moramo govoriti. Hvala.
Hvala tudi vam. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Besedo ima mag. Branislav Rajić, ki bo postavil vprašanje ministru za zdravje Janezu Poklukarju. Izvolite.
Hvala lepa. Dober dan, spoštovani minister! Ena naših osnovnih pravic iz zdravstvenega zavarovanja je izbira osebnega zobozdravnika. Izbiramo ga lahko v zdravstvenih domovih in pri zasebnikih s koncesijo. V teoriji vse lepo in prav, a se, kot je v našem zdravstvu že stalnica, zatakne pri dostopnosti teh storitev. V začetku septembra 2020 je v Sloveniji tisoč 51 zobozdravnikov bilo podeljenih tisoč 217 koncesij za zdravljenje odraslih, mladine in študentov. Torej okoli en in pol milijon ljudi ima izbranega osebnega zobozdravnika s koncesijo, kar pomeni, da je približno četrtina Slovencev brez osebnega zobozdravnika s koncesijo. Nekateri med njimi so si poiskali samoplačniško rešitev, medtem ko nekateri sploh nimajo izbranega zobozdravnika, najbrž pa tudi ne denarja, da bi si ga privoščili. Pred kratkim je ena ortodontka v Mariboru, pri kateri je bilo opredeljenih tisoč 200 otrok, vrnila koncesijo. Kaj bo z njenimi pacienti čez en mesec, ko poteče ta koncesijska pogodba, še ni znano, pa smo marca. Takoj ob zaznavi problema v Mariboru sem na vas naslovil pisno poslansko vprašanje ‒ ta problem se pojavlja tudi drugod po Sloveniji ‒, ampak še niste utegnili odgovoriti. Upam, da niste hoteli izrabiti skorajšnjega prenehanja ministrovanja. V Mariboru bo zaradi tega okoli 300 otrok, ki že imajo aparat, in 900 otrok, ki so v čakalni vrsti, očitno ostalo brez zdravljenja. Tega si ne bodo mogli zagotoviti niti samoplačniško. Podjetje, ki je vrnilo koncesijo, ker bodo prešli na tehnologijo, ki ne sodi v košarico pravic, ki jih krije zavarovalniški proces, za to nima pravne podlage niti za nudenje nujne pomoči v primeru zapletov ali vodenja zdravljenja za obstoječe paciente v času, ko se zanje išče druga rešitev. Zdravstveni dom Adolfa Drolca Maribor se je izrekel, da obseg tega dela enostavno ne morejo prevzeti. Vaše ministrstvo in Zavod za zdravstveno zavarovanje sta o nastali situaciji bila obveščena že lani jeseni, prav tako sta seznanjena s tem, da mariborski zdravstveni dom pacientov ne bo prevzel. Zato me, spoštovani minister, zanima: Zakaj ministrstvo v zadnjih šestih mesecih ni izdalo razpisa za prevzem koncesije? Kam se starši čakajočih pacientov lahko obrnejo za nadaljnje zdravljenje? Ali drži, da bodo pacienti, ki čakajo že dlje časa, prestavljeni na začetek neke druge čakalne vrste? Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanci, spoštovani prisotni, spoštovani gospod mag. Branislav Rajić, hvala za to pomembno vprašanje! Prav je, da odgovorimo na določena dejstva, ki so seveda preverljiva in tudi dajejo določene odgovore. Res je, 6. oktobra leta 2021 smo bili s strani Mestne občine Maribor obveščeni, da je prišlo do odpovedi koncesije podjetja VBO, d. o. o., se pravi koncesionarja na področju čeljustne in zobne ortopedije, ki jo je Mestna občina Maribor podelila koncesionarju z odločbo 31. marca 2014. V letu 2014 se je zgodilo še nekaj, in sicer je do takrat veljalo, da koncesije na področju čeljustne in zobne ortopedije v času njene podelitve spadajo pod primarno raven zdravstvenega varstva. Vendar pa je takrat leta 2014 tudi v praktično istem času Razširjeni strokovni kolegij za stomatologijo ugotovil oziroma sklenil, da zobna in čeljustna ortopedija spadata pod specialistično zobozdravstveno dejavnost, kar pomeni, da k ortodontu napotuje bolnika osebni zobozdravnik. To pomeni, da seveda ortodontija spada na sekundarno raven zdravstvenega varstva in, tako kot ste povedali, v nadaljevanju te specializacije, se opravičujem, koncesije, v kolikor so potrebe, razpisuje Ministrstvo za zdravje. Ko govorimo o pogodbenem razmerju koncesionarja z Mestno občino Maribor, seveda velja šestmesečni odpovedni rok po pogodbi, hkrati pa ima tudi koncesionar z Zavodom za zdravstveno zavarovanje Slovenije pogodbo do 31. marca letošnjega leta. Kdaj se še podeli koncesija? Morda še besedo o tem, in sicer na podlagi 42. člena Zakona o zdravstveni dejavnosti se koncesija podeli, če koncedent ugotovi, torej Mestna občina Maribor, da javni zdravstveni zavod ne more zagotavljati opravljanja zdravstvene dejavnosti v obsegu, kot je določen z mrežo javne zdravstvene službe oziroma če javni zdravstveni zavod ne more zagotoviti potrebne dostopnosti do zdravstvenih storitev. Vendar to je bila leta 2014. Kot sem rekel, potem je prišlo do spremembe in zdaj to razpisuje Ministrstvo za zdravje. Zato je na podlagi tega Ministrstvo za zdravje povprašalo javni zdravstveni zavod, ki pokriva to regijo, se pravi Zdravstveni dom dr. Adolfa Drolca Maribor, ali obstaja možnost, da Zdravstveni dom Maribor ‒ to vprašanje oziroma poziv je bil podan novembra ‒ ali je možno, da Zdravstveni dom Maribor prevzame ta program ortodontije. Decembra smo prejeli odgovor, da Zdravstveni dom Maribor lahko prevzame omenjen koncesijski program, zato takrat niso stekli nobeni postopki, vezano na eventualno novo podelitev koncesije, ker dejansko gre za odvzem koncesije zdajšnjemu koncesionarju in prenos koncesijskega programa v izvajanje Zdravstvenega doma Maribor. No, po 10. februarju pa smo iz Zdravstvenega doma Maribor prejeli novo obvestilo, se pravi tik pred podpisom pogodbe, da zaradi pomanjkanja kadra le-tega programa ne more prevzeti. Zato je Ministrstvo za zdravje nemudoma začelo z aktivnostmi v skladu z drugim odstavkom 44.i člena Zakona o zdravstveni dejavnosti v smeri določitve začasnega prevzemnika koncesije. In na področju Maribora so to lahko trije koncesionarji in pa v izrednih primerih tudi eden od zasebnikov. V času do tistega oziroma to prehodno obdobje oziroma začasen prevzem pa je lahko največ eno leto, se pravi do 31. marca 2022, ko bo ministrstvo seveda izpeljalo ustrezen javni razpis za podelitev koncesije. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, gospod minister, za vaš odgovor. Bojim se samo, da je ostalo premalo časa, da se izpelje ta postopek, glede na to, da smo mi že zdaj sredi marca. Govorite o 31. marcu ‒ dva tedna, vlada na odhodu ‒; torej težko verjamem, da bo uspelo, ampak to bo na nek način res vaša odgovornost. In tu ne gre samo za Maribor, gre za problem v celotni Sloveniji. Zakaj? Zato, ker otroci z redno napotnico v zdravstvenih domovih pri ortodontu čakajo skoraj pet let. S hitrimi napotnicami, torej če imajo težko okvaro, pa čakajo skoraj tri leta za prvi pregled. Z oznako zelo hitro pa čakajo tri mesece, ampak to so tako težki primeri, da ti otroci ne upajo odpreti ust, recimo, tako je to huda situacija. In to je samo za pregled. Na redno zdravljenje pa nato še čakajo šest let; eno leto čakajo, če je zdravljenje opredeljeno kot hitro, in tri mesece na zelo hitro obravnavo. Torej, čakalne dober za prvi redni pregled in začetek rednega zdravljenja se raztezajo od 2027 do 2031, kar je skoraj deset let. Si predstavljate odraščanje otroka, ki s takimi zobmi čaka na pomoč deset let? To vas vprašam kot oče očeta, ne le kot ministra. Ne predstavljam si, da si boste dovolili, da se vas bo veliko slovenskih družin zapomnilo po odgovornosti, da njihovim otrokom in mladostnikom niste med odraščanjem pomagali pri nepravilnosti zobovja, ko bi lahko imeli pravilno. Pa bi lahko. Zato pa vas sprašujem, gospod minister: Kako boste to težavo rešili v dveh tednih, ker pa Zavod za zdravstveno zavarovanje plačuje obravnavo le, če ima otrok prvi pregled pri ortodontu do dopolnjenega 16. leta? Bodo torej z napotnico z oznako redno do tega upravičeni le tisti, ki so danes mlajši od 9 let? Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani poslanec, najlepša hvala za dopolnitev vprašanja. Seveda problematika na področju zobozdravstva in pa še posebej ortodontije, je pereče in aktualno že več let in ravno iz tega razloga je eden od pomembnih ciljev, ki smo si jih zadali v preteklem letu, tudi to, da probamo in naslavljamo čakalne vrste, ki ste jih omenili. Zato je bil v Aneksu 1 k splošnemu dogovoru za leto 2021 program ortodontije, celokupno gledano v Sloveniji, plačan oziroma je bilo določeno, da se plačuje po realizaciji. Se pravi, ni omejitev, koliko programa nekdo napravi, tako kot je bilo v preteklosti, ampak ves program, ki se bo iz naslova ortodontije opravil, bo tudi plačan. To je novost in verjamemo, vsaj na področju rentgenologije, vsi poznate CT preiskave in magnetnoresonančne preiskave, je to dejansko eliminiralo čakalne vrste na tem področju. Kar se tiče časa. Časa res ni veliko. Povedal sem vam, da smo korigiran odgovor s strani Zdravstvenega doma Maribor dobili relativno kasno, po 10. februarju, zato seveda se dogovarjamo z omenjenimi štirimi izvajalci, kdo bi lahko prevzel ta začasen prevzem koncesije in seveda ta začasen prevzem koncesije za eno leto. Tukaj si prizadevamo, da v teh rokih, ki jih imamo – kot ste pa pravilno ugotovili, pa ni veliko časa –, zagotovimo seveda za vse v tem prehodnem letu, ko moramo izpeljati razpis za dodelitev koncesije, seveda ustrezno oskrbo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Hvala lepa. Moj postopkovni predlog je, da opravimo razpravo na to temo. Namreč, gre za eno evolutivno kategorijo. Mi si ne želimo, da bi bili nacija krivozobih in zato je potrebno problem ortodontije pri otrocih in tudi pri odraslih reševati pravočasno. Minister si – očitno iz odgovora, ki sem ga dobil –prizadeva, da dobi rešitev, ampak čas nas preganja in mislim, da situacija, ki je alarmantna v Mariboru, je taka tudi v marsikaterem drugem mestu. Zato je treba res pristopiti k razpravi o tem, mi ta problem moramo nasloviti in iz te pozicije poslanca in ministra sva verjetno ta dialog zaključila, ampak mislim, da je prav, da bi ga opravili še na nivoju parlamentarne razprave. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministru za obrambo mag. Mateju Toninu ter ministru za zdravje, Janez Poklukarju. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Najprej bom vprašala ministra Tonina. Kot opozicijski poslanec ste zelo močno zagovarjali ustanovitev enote za helikoptersko nujno medicinsko pomoč, dali ste številna ustna poslanska vprašanja in 22. januarja 2020 pa ste sklicali sejo obeh odborov, se pravi za zdravstvo in za obrambo, kjer po magnetogramu vidim, ste soglasno sprejeli zavezujoče sklepe. Zdaj kot minister za obrambo, v katerega resor ta problematika spada, niste storili ničesar in so življenja ljudi, ki rabijo nujno medicinsko pomoč, še vedno ogrožena. Na tej temi ste sprožili celo interpelacije ministrov za obrambo, zdaj pa, ko sedite v njihovem stolčku, pa ne delujete v tej smeri. Ob referendumu proti nakupu orožja za Nato v vrednosti 780 milijonov ste zavajali prebivalce, da boste s tem pomagali pri reševanju ljudi, ampak resnica je zelo daleč od tega. Tudi v koalicijski pogodbi imate zapisano ustanovitev reševalne helikopterske enote. Zanima me: Zakaj ne spoštujete svojih lastnih koalicijskih zavez? Kaj se bo zgodilo s 23 milijoni kohezijskih sredstev, ki so rezervirana za ta namen? Se vam ne zdi neokusno, da mislite zdravstvu za prevoz bolnikov in poškodovancev nameniti stare, neprimerne helikopterje, za vojsko in njene potrebe pa bi kupovali nove? Ali veste, da po obnovi 30 let starih vojaških helikopterjev, za kar bomo plačali 32 milijonov evrov davkoplačevalskega denarja, le-ti še vedno ne bodo ustrezali predpisom iz pravilnika o HNMP in ali je to stran metanje denarja? Ministra za zdravstvo pa sprašujem: Zakaj se ne izvaja po veljavnem pravilniku o helikopterski nujni medicinski pomoči v Republiki Sloveniji? Ali ste seznanjeni, da je tako imenovana zlata ura čas, ko se življenje še lahko reši po poškodbi, in da je zato izjemnega pomena, da so reševalci na kraju nesreče čim prej? Verjamem, da kot zdravnik ste. Kako vi kot minister za zdravstvo, ki odgovarjate za zdravje, reševanje in človeška življenja, lahko prepustite ministru za obrambo Toninu ta tako pomemben resor? Ali sploh veste, da so ti vojaški piloti zavrnili prevoz nosečnice s covidom, čeprav so dobivali covid dodatke, in je ta nosečnica par dni po tem umrla? Ali veste, da predpisane uredbe EU nalagajo, kako je treba rešiti ta problem in da so uredbe izvršne? Ali se zavedate, da je izvajanje te dejavnosti s 30 let starimi vojaškimi helikopterji nesmotrno in tudi negospodarno? Namreč, porabili bi toliko denarja, da bi lahko kupili štiri namenske nove helikopterje, ki pa ustrezajo predpisom. Hvala za vajine odgovore.
Hvala tudi vam. Ministra, imate besedo za odgovor. Kateri bo prvi? Minister Poklukar, izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Hvala za poslansko vprašanje gospe Violeti Tomić. Spoštovani poslanci, spoštovani vsi prisotni! Nujna medicinska pomoč s helikopterjem je pomemben segment reševanja, tako kot ste povedali, kajti ta velikokrat, posebej v geografsko pestri Sloveniji, skrajša odzivni čas tako pri samem reševanju kot tudi pri transportu v ustrezno bolnišnico. S skrajšanjem časa se seveda bistveno izboljšajo možnosti preživetja tako hudo bolnih kot poškodovanih. V Republiki Sloveniji imamo trenutno dve bazi za helikoptersko nujno medicinsko pomoč tako v Mariboru kot na Brniku. V letu 2021 je bilo opravljenih tako 446 intervencij, od tega je helikopterska nujna medicinska pomoč na Brniku 118-krat intervenirala tudi v gorah in na neugodnih terenih. Poleg omenjenega je helikopterska pomoč v lanskem letu izvedla tudi 57 nujnih sekundarnih transportov in 22 prevozov kritično bolnih otrok. To pomeni transport med bolnišnico in praviloma Kliničnim centrom Ljubljana. V skladu z zavezo o posodobitvi sistema helikopterske nujne medicinske pomoči se trenutno izvajajo naloge, ki jih je Vlada Republike Slovenije sprejela s sklepom 24. junija 2021. Glavni poudarki tega projekta so med ostalim posodobitev flote helikopterjev Slovenske vojske, od katerih bodo štirje helikopterji ustrezno opremljeni in namenjeni prvenstveno za izvajanje nalog v okviru helikopterske nujne medicinske pomoči; posodobitev načrta aktivacije ‒ ta bo pripomogel k hitrejši aktivaciji enote helikopterske nujne medicinske pomoči ‒ in pa vzpostavitev tretje baze, kar bi zagotovilo še boljši dostop helikopterske nujne medicinske pomoči do vseh delov Slovenije. Toliko zaenkrat z moje strani. Hvala.
Hvala lepa. Minister Tonin, izvolite.
Helikopterske nujna medicinska pomoč je stvar zdravstvenega sistema in nujne medicinske pomoči ne Ministrstva za obrambo in ne ministra za obrambo. Če se bo zdravstvo odločilo kakorkoli drugače, bo Ministrstvo za obrambo to tudi spoštovalo. Mi smo zgolj, če smem temu tako reči, podizvajalci te dejavnosti. Da pa ne bo nobenih ovir, če pa bo odločitev, da se nakupijo namenski helikopterji, da zdravstvo oblikuje svojo enoto, dobi svoje pilote, svoje vzdrževalce, svoje letalske centre, mi s tem nimamo težav. Verjamem pa, da se Vlada pri tem racionalno obnaša in da se je zavedala, da je nakup helikopterja najlažja stvar, zato pa potem potrebujete še pilote, tehnike, to pomeni kadre, ki jih je v Sloveniji – tudi v Slovenski vojski – zelo težko dobiti. Če je kdo pilot, je dobrodošel v vrstah Slovenske vojske. Slovenija bi po nekih raziskavah potrebovala tri baze. Trenutno operira vojska iz dveh baz. Za tretjo imamo še vedno premalo kadra, govorim o tehnikih, letalcih, in govorim o pilotih, tako da še enkrat: vrata so odprta. Namenski helikopter stane približno 15 milijonov evrov od tukaj navzgor. Naj povem zgolj za primerjavo, da leta 2011 je Slovenska vojska opravila 32 intervencij za HNMP, lansko leto, leta 2020, pa že več kot 400. Skratka, stvar se je več kot desetkrat povečala. Zato namenjamo ne štiri, ampak osem helikopterjev Bell 412, ki so izjemno vzdržljivi, racionalni in pa tudi učinkoviti. Kar je pa minister za zdravje rekel, ga pri teh stvareh podpiram. Sprejeti so bili trije sklepi; prvi, da se posodobi to floto. Jo posodabljamo, za to bo namenjenih 30 milijonov evrov, da bomo dobili osem sodobnih helikopterjev in pa štiri opremljene za medevac opremo. Načrt aktivacije ‒ torej, vojska ne določa, kam gre helikopter, ampak to določa dispečer. In to je to, kar je bistvenega za povedati.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Gospod Tonin, dispečer odloča, kateri bo helikopter kam šel, a ne? En vojaški helikopter ima nujno reševalno helikoptersko pomoč, dva − gorsko reševalno službo, tri − medbolnišnične sekundarne prevoze, štiri − prevoze inkubatorjev, pet – gašenje. In dispečer se odloči, kam se njemu zdi pomembneje, da gre! In tako se zgodi, da nosečnica umre, ker je ta helikopter ne sprejme; da se zgodi, da v gorah štiri ure človek čaka z odprtim zlomom stegnenice in potem se odločijo, da gredo peš v dolino. Potem se zgodi dva tedna nazaj infarkt v Novi Gorici, so odklonili prevoz, ker se je dispečer tako odločil, in so šli po cesti z rešilcem, da bo hitreje. Pri Brezovici so naleteli na prometno nesrečo in tako naprej. Ali vi sprejemate odgovornost za vsa ta človeška življenja? To sprašujem tudi gospoda Poklukarja, ker je minister za zdravstvo! Drugo pa, kar me zanima pri gospodu Toninu: Kje on kupuje avione in helikopterje? Oprostite, 8 milijonov bi stal reševalni helikopter, štirje bi prišli 32 milijonov, kolikor bi vi zapravili za obnovo stare šare in starega železja, ki bi ga še morali čakati, da se dispečer odloči, kam bi šel. Vi pravite, da en helikopter stane 15 milijonov. Me prav zanima, kje to kupujete. Verjetno tam kot avione, ki jih preplačujemo. Kakšne so tukaj provizije v igri in koliko je vredno človeško življenje v Sloveniji? Na seji so ravno vaši poslanci poudarjali, da ima tudi na podeželju bolnik enake pravice priti do hitre medicinske pomoči kot v mestih, zdaj ko se pa na teh stolčkih, ste pa pozabili na podeželje, pozabili na naše ljudi, ki potrebujejo nujno medicinsko pomoč. In to takoj. Hvala.
Hvala tudi vam. Ministra, imata besedo za odgovore.
Glejte, tukaj je bilo izrečenih toliko nekih laži, da je težko na takšen način se pogovarjati in tudi poslanka je ogromno neznanja pokazala, ampak pojdimo po vrsti. Dispečer odloči, kam bo poslal helikopter in kam ne. Gospa poslanka, poglejte, na Brniku, recimo, dežurata dva helikopterja: eden je za gorsko reševanje, drugi je samo za helikoptersko nujno medicinsko pomoč, tretji helikopter je pa v Cerkljah, če se aktivira zaradi naravnih nesreč in gašenje požara. Tako piloti ne skačejo iz enega na drugi helikopter ali pa z enim helikopterjem opravljajo v tistem dnevu različne naloge, ampak so namenski helikopterji točno za določene naloge v enem dnevu. Lahko si boste na primer predstavljali, da vojska opravi tudi v zelo obremenjenih dnevih po 13 intervencij na dan. Vprašam vas, ko pravite, da imate težavo z zasebniki, kateri zasebnik pa bo v Sloveniji opravil 13 intervencij dnevno. A veste, saj helikopterjev ni sto na razpolago. Vojska jih ima na razpolago osem. Vi govorite o štirih zasebnih, garantiram vam, da ti štirje zasebni bi definitivno imeli manj razpoložljivosti, ker jih je treba vzdrževati, so postopki, kdaj lahko letijo in kdaj ne. Tako mi verjemite, da s temi osmimi helikopterji zagotavljajo maksimalno razpoložljivost, kot jo le lahko. Glede cen, a veste gospa poslanka, je pa stvar taka, odvisno kakšne kupujete; če kupujete enomotorni helikopter, ki je manj zmogljiv in je tudi za reševanje precej bolj nevaren. Stroka vam bo znala povedati, da za slovenske gore, ki so visoke tam nad 2 tisoč 500 metrov, kjer poteka tudi reševanje, potrebujete helikopterje, ki imajo dva motorja. Ti helikopterji so seveda dražji in gredo preko 15 milijonov evrov. Skratka, tukaj je cela vrsta nekih stvari, ki jih je, gospa poslanka, potrebno upoštevati, ko o teh stvareh govorite. Dejstvo pa je, da se Ministrstvo za zdravje in celotna država in celotna vlada pri teh stvareh obnaša maksimalno racionalno. Če pa vi ocenjujete, da je treba to urediti drugače, potem pa povejte, kje poskus parkrat, da bi to naredili, pa se je potem ta stvar izjalovila, tako da ni tako enostavno.
Hvala lepa. Minister, Poklukar, mogoče še besedo? Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Kar se tiče dispečerske službe, seveda lahko potrdim, da tam sedijo strokovno usposobljene osebe, ki na podlagi stanj na terenu seveda odločajo, kdo in kdaj gre na kakšno intervencijo. Enako velja tudi za reševalna vozila in vozila zdravnikov, tako da je ta sistem pri nas aktiven in menim, da dobro deluje. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Ko gre za človeška življenja, se moramo resno pogovoriti. Dispečerska služba je lahko profesionalna, spoštovani gospod minister, vendar na petih koncih en helikopter ne more biti hkrati. Res je, imamo probleme z zasebniki, gospod Tonin. Ja, v Levici ponavadi; vi pa z zavarovalnicami, kjer zavarovalnice pobirajo premije, vojska pa je plačana iz proračuna, pa tudi njihove plače, teh, ki to počnejo, so tam okoli 15 tisoč evrov neto. Očitate mi neznanje. Prosim, na magnetogramu sem lahko prebrala, da ste 22. januarja 2020 neštetokrat ponovili, »laično sprašujem, kje je problem«. Prej ste laično spraševali, zdaj dovolite, da jaz vas laično sprašujem: Ali ste vi ugotovili, zdaj ko ste minister, kje je problem? Imate proračun enega največjega v državi. Še vedno trdite, da je reševalna helikopterska enota nacionalna prioriteta in te prioritete niste zdaj rešili. Vodja Poslanske skupine Nove Slovenije, kateri pripadate, je poudaril na tej seji, da gre tu za predpisano uredbo EU 965/2012 in da so uredbe izvršne, kar pomeni, da ni potrebno implementirati v našo zakonodajo, ampak veljajo direktno. Predvsem poslanci desnice, ki imate zdaj škarje in platno v rokah – in ne vem, zakaj tega ne rešite ‒, ste bili zelo ostri kritiki neukrepanja na tem področju. Vaš kolega Žan Mahnič je takrat očital medresorski delavni skupini, takratni vladi in takratnemu ministru, da svojega dela ne jemljejo resno. Kako resno zdaj vi, ki ste na njihovem mestu, jemljete svoje delo, jemljete življenja ljudi? In vi pravite pač, da vse štima, jaz vam pa naštejem primere, ki so zaradi prepozne obravnave pač postali tragične žrtve. Zanima me, ker sem ta magnetogram natančno prebrala: Ali še vedno verjamete v to, da imajo prebivalci in prebivalke oddaljenega podeželja enako pravico do hitre in kvalitetne zdravstvene obravnave kot v velikih mestih in zakaj nič ne storite za to? In poslušajte, 32 milijonov evrov je metanje denarja stran v obnovo starih obstoječih vojaških helikopterjev. Za ta denar dobite štiri namenske helikopterje za reševanje. In vsi bi bili zadovoljni in srečni, predvsem zdravstvo bi si opomoglo, kajti hitro bi oskrbelo paciente. Mislim, da Slovenija si zasluži to, kar imajo naše severne sosede in naše vzhodne in zahodne. In še nekaj bom rekla, dva milijona smo videli v televizijski oddaji Inšpektor z Majo Sodja, da je letni strošek baze v Avstriji cirka dva milijona evrov. Toliko smo dnevno dajali za brise. Dnevno, kot je pač letni strošek baze! Tako da prosim [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Mag. Andrej Rajh bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister! Letališče v Mariboru praktično v današnji obliki kot mednarodno obstaja od leta 1976 in vrhunec svojega delovanja je doseglo v 90. letih, ko je doseglo tudi 85 tisoč potnikov prometa. Vse od razpada Jugoslavije to letališče nekako životari in pač zaradi enih objektivnih razmer – torej v sosedstvu so kar tri velika gospodarska središča in letališča: Gradec, Ljubljana in Zagreb –, životari. Vmes so se menjavali lastniki, v glavnem špekulanti, ki niso imeli resnega namena. Tudi s strani države niso bile sklenjene ustrezne pogodbe, da bi lahko ustrezno zavarovala svojo lastnino, s čudnimi odpovednimi roki, brez jamstev in obveznosti. Celo zgodilo se je, da je eden od prejšnjih državnih sekretarjev dajal obljube o sprejetju državnega prostorskega načrta, ki niso v njegovi pristojnosti – torej govorim o gospodu Lebnu. In seveda letališču je grozilo zaprtje. Zadevo je uspešno rešila pred zaprtjem vaša predhodnica mag. Alenka Bratušek. V tem času so se pa zgodile tudi druge zgodbe. Prišel je covid, sedaj se je zgodil tudi ta vojna v Ukrajini. Usoda letališča je seveda negotova tako kot marsikaterega drugega, tudi na ljubljanskem letališču so danes tri, štiri leti dnevno. Zato smo bili toliko bolj veseli vašega tvita junija lani, kjer ste objavili novico, » Vlada Republike Slovenije se je danes seznanila z idejnim konceptom razvoja območja Letališča Edvarda Rusjana v Mariboru – Smart Hub in sprejela sklepe za njegovo izvedbo«. In piše, »Zaradi odličnega prometnega in geografskega položaja območje predstavlja naravno lokacijo za multimodalni logistični center. Idejni koncept predstavlja podlago za nadaljnje načrtovanje in umeščanje ideje v prostor. Do leta 2025 bo Smart Hub Maribor na 50 hektarjih površin, leta 2030 pa na 630. Tako bo Smart Hub Maribor postal pomemben logistični center za severnojadranska pristanišča. Logistika je priložnost za Maribor in okolico.« Zraven ste priložili grafiko, s katero ste tudi želeli v bistvu podkrepit svoje trditve. Zato me zanima: Katere postopke ste od takrat izpeljali? Leto 2025 bo že blizu, od zdaj do 2025 je približno 2,5 leti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala za vprašanje. Seveda trdimo, da je projekt Smart Hub Maribor lahko realiziran do konca leta 2025. Vlada je sprejela sklep, s katerim je odločila, da se torej širše območje LERM, torej Letališča Edvarda Rusjana Maribor, uredi kot logistični center po modelu, ki ga poznamo tudi v tujini, tako imenovanih Smart Hubov, kot območje servisnih in logističnih storitev, zlasti pa te storitve, temelječe na visoki stopnji digitalizacije in uporabe okolju prijaznih in trajnostnih rešitev. Tako imenovani bauhausi, kajne. Kar je potrebno poudariti, je to, da ima območje letališča Maribor res izjemno geostrateško lego. Poleg je tudi železnica, poleg je avtocesta in blizu so tudi prestolnice sosednjih držav, kajne. Torej, to geostrateško lego je potrebno izkoristiti. Gre za res izjemno naravno lokacijo za razvoj logističnega centra in tukaj so tudi izjemni potenciali. Pomembno sporočilo ob tem je, da smo začeli s tem, kar je bilo v preteklosti – mislim, da tri leta nazaj – prekinjeno, z umeščanjem v prostor podaljšanje piste. Veste, da za resen logističen center potrebujemo daljšo vzletno in pristajalno stezo. Ta danes ne nudi teh pogojev, da bi lahko imeli resen logističen center. Imamo probleme z enim lastnikom tam – to ste že vi omenili. Gre za kitajskega lastnika – pred letališčem na območju parkirnih mest in tako naprej, ampak te postopke smo speljali naprej, da se bodo v naslednje pol leta zagotovo rešili. Potrebno je, da se pri Smart Hubu Mariboru, ko se konsolidira zemljišča, in to počnemo, in uredi tudi pristajalno pisto, da se začne nenazadnje tudi z iskanjem potencialnih kupcev za razvoj tega logističnega objekta. Država kot taka ni logist, zagotovo ne. Ta trenutek seveda je v državni lasti Letališče Maribor, ampak govorimo o objektih, ki so okrog in okrog lahko, ki so del Smart Huba. Tukaj gre za veliko državnih objektov. Nepremičnine, zemljišča, so v večji meri država, tako da tukaj ne pričakujemo velikih težav. Zagotovo pa: ja, Smart Hub Maribor se ne more razvijati sam. Gre nenazadnje za koordiniran razvoj z letališčem in tudi drugimi dejavnostmi na tem območju. Ta trenutek pa je v fazi konsolidiranja zemljišč.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Seveda, kar nekaj vprašanj se iz vašega odgovora poraja. Torej, v Gradcu je letališča steza dolga 3 kilometre, v Ljubljani 3 kilometre, v Zagrebu 3 kilometre, pa tam ni potrebe, ni nobenega signala s teh letališč, ki imajo tako stezo, da sploh taka letala tam pristajajo. Govorimo, recimo, o 40 kilometrov oddaljenem Gradcu. Zato sem vas vprašal, katere postopke, ker zavedati se moramo, da je letalski promet v upadu in če želimo v Mariboru razvijati letalski promet, da potem lahko samo takega razvijamo, ki ga v nobenem od teh letališč nočejo. Zato pa še enkrat sprašujem, torej v bistvu ob novici, ob tvitu, ki ste ga objavili, ste objavili to sliko in tudi zdaj ste govorili o pametnih vozilih, o brezogljičnih vozilih. Na tej sliki vidimo vozila z notranjim izgorevanjem, delavce, ki namesto robotov razkladajo tovor, posedajo po paletah, v ozadju vidimo celo eno stolpnico, vidimo nekaj zelenja, vidimo nekaj helikopterjev. Mislim, da gre vse to za en cenen piar poskus in tudi da ministrstvo nima resne vizije, kaj s tem letališčem, še posebej v teh zdajšnjih razmerah razmišlja o podaljšanju steze, ne da bi sploh bila izkazana kakšna potreba po podaljšanju steze. Vprašal sem vas, kaj delate na tem, da se razvija Smart Hab in kakšne sklepe in katere postopke ste izpeljali, vi ste pa sedaj rekli, da se ukvarjate s podaljšanjem steze, ne da bi bilo jasno sploh, kdo bi na tem letališču s takimi letali pristajal. Torej, vemo, da je letalski promet v upadanju in vas sprašujem: Katere druge dejavnosti lahko na tem letališču razvijate? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora., izvolite.
Cenen piar. To je vaše vprašanje v bistvu. Ne izvajamo cenenega piara, ampak strokovne službe in vse ostali delamo to, kar je potrebno. Očitki o cenenem piaru so popolnoma brezpredmetni zaradi tega, ker smo osnovali projekt in naredili vse to, česar drugi pač pred nami niso. Govorim o tem, da če se pogovarjamo, da bi bil tam logistični center Smart Hab, potem je pristaniška steza 2 tisoč 500 metrov prekratka. To je dejstvo. To govorijo vsi ljudje, ki se resno ukvarjajo z logistiko, in to je dejstvo. Kaj zdaj delamo? Vi slišite samo pol odgovora. Ni samo pristajalna steza, ampak konsolidacija zemljišč in se vodi tudi postopek pri enem lastniku, ki je postal lastnik, mislim, da leta 2018, 2017, in je tam lastnik pred samim letališčem na parkiriščih pa tako naprej. Pa še druge objekte ima. Se pravi, to infrastrukturo je treba konsolidirati in tudi vsa ostala zemljišča, ki so okrog in okrog. To počnemo – ne vem, kako naj drugače odgovorim. To počnemo zdaj. Zemljišče je treba spraviti oziroma treba je zemljišča spraviti v eno celoto, da lahko potem končno razvijemo te načrte in skice, ki ste jih vi pokazali, in so zelo dobri, ne pa cenen piar. Da so očitki zelo ceneni.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji sejo opravi razpravo o odgovoru. Izvolite.
Moj postopkovni predlog je, da se o tej temi razpravlja na eni od naslednjih sej, ker gre za zelo pomembno temo za Maribor. Iz Maribora se v Avstrijo vozi na delo 10 tisoč ljudi in prav je, da se na tem območju lahko razvijajo dejavnosti, ki bodo tem ljudem, ki dnevno migrirajo v Avstrijo, omogočile delo doma, torej brez nepotrebnih in odvečnih stroškov. In prav je, da se o letališču, ki očitno ne bo več primarno letališče, ampak bo imelo kakšne druge funkcije, razpravlja o tem, katere storitve, katere dejavnosti se bo na tem letališču razvijale, in da v bistvu prostor končno zaživi. Ker to, kar se zdaj dela, in to, kar je minister nekako namignil oziroma kaj se bo delalo, je v bistvu ukvarjanje s samim seboj zato, da se nič ne bi spremenilo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Boštjan Koražija bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Spoštovani minister! Poglejte, sprašujem v zvezi z načrtovanjem odstrela rjavega medveda v letu 2022 in prav je, da se tudi v Državnem zboru nekdo postavi za pravice teh, v narekovajih imenovanih, zveri. A osebno ne bi nobene živali imenoval zver, ker glede na izkušnje so v resnico bistveno neke vrste naši angeli varuhi. V tem primeru, ko govorimo o odstrelu rjavega medveda, je tudi problem v samem pristopu in tudi v številki, ki se pojavlja v medijih oziroma tudi potem uradno na uradni strani. Poglejte, zadnji dan februarja 2022 je Ministrstvo za okolje in prostor izdalo dovoljenje za odstrel 222 rjavih medvedov in dejansko to brez možnosti pritožbe na Upravno sodišče. Ker Društvo za osvoboditev živali, in to tudi je njihova pravica, je dejansko izpodbijalo dovoljenje Agencije za okolje za odstrel 220 medvedov do 30. septembra letos in tudi Upravno sodišče jim je v sodbi dejansko zapisalo, da je sodišče, enako kot v primerljivi sodbi z dne 21. 9. 2020 ugotovilo, da bi bilo z odstrelom povzročena nepopravljiva škoda, saj odstreljenih medvedov, ki so strogo zavarovana vrsta, ne bo mogoče nadomestiti, pri čemer uboj vsake posamezne živali pomeni neprecenljivo in nenadomestljivo škodo. In tukaj se popolnoma strinjam. Kakorkoli, treba je pač tudi razumeti kmete, tudi prebivalce, ki jim medvedi povzročijo težave, ampak v osnovi je problem v tem, da se z medvedi res zelo grdo ravna oziroma da se tudi izpeljuje ta odstrel na zelo vehementen in dragonski način. Bojim se, da je s temi odstreli medvedov Ministrstvu za okolje in prostor podleglo tem pritiskom, ki so bili večmesečni pritiski Lovske zveze Slovenije. Bojim se, da Lovska zveza Slovenija dejansko želela sebi v prid spraviti takšno številko odstrela medvedov, ker kot že rečeno, tudi vemo, da obstaja ta lovski turizem in ko govorimo – spet v narekovajih – o zvereh, o medvedih, ki za moje pojme niso zveri, je tukaj zadaj spet kapital oziroma tudi možnosti zaslužka in seveda ta lovski turizem. Sedaj pa imam vprašanje za ministra za okolje in prostor: Zakaj ste izdali to dovoljenje sedaj?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Vendar na srečo zgodba ni tako preprosta in enoznačna, kot ste jo vi navedli. Prvič. Rjavi medved je v Sloveniji in Evropi zaščiten in poseg v to populacijo je mogoč samo ob izpolnitvi kar nekaj pogojev; in sicer da ni druge možnosti, da s posegom ne bomo ogrozili populacije medveda in da gre za selektiven in omejen odvzem pod strogo nadzorovanimi pogoji. Vsled tega je Biotehnična fakulteta Univerze v Ljubljani izdelala ekspertizo, strokovno izhodišče za upravljanje rjavega medveda in seveda na predlog Zavoda za gozdove oziroma strokovni predlog za izdajo odločbe, o kateri ste govorili, ki je bila izdana 28. februarja letos, sta strokovni predlog izdaja te odločbe pripravila tako Zavod za gozdove kot tudi Zavod za varstvo narave. Vi ste želeli pravzaprav označiti, da gre tukaj za nek kapital, za neko lovljenje in nek interes po plenjenju medveda, vendar je resnica druga. Populacija rjavega medveda je stabilna in se pravzaprav krepi vsako leto v Sloveniji in prihaja do vrste konfliktnih situacij. Nedavno smo lahko spremljali napad medveda na enega lovca in takih dogodkov je še več in veliko in zaradi tega je potrebno selektivno izvzeti del populacije. Zato je, kot sem rekel, Ministrstvo za okolje izdalo odločbo za odstrel medveda na podlagi teh strokovnih mnenj in ekspertize Biotehnične fakultete. Odstrel je dovoljen do 30. septembra letos, in sicer v 112 loviščih, tam, kjer je pravzaprav najštevilčnejša. Ni res, kot ste navedli, da te odločbe ni mogoče spodbijati s tožbo na Upravnem sodišču, to je možno. Verjetno bo tožba vložena, rok še ni potekel, kajti rok za vložitev tožbe na Upravnem sodišču je 30 dni od njene vročitve, tako da ta rok še teče. Menim, da moramo pri obravnavanju populacij zaščitenih habitatnih vrst slediti pravzaprav na eni strani kondicijo te konkretne vrste oziroma ali je njeno stanje ugodno in po drugi tudi varnost ljudi in premoženja. In v tem tehtanju na podlagi strokovnih mnenj je prišlo do te odločitve.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsedujoči, še enkrat hvala za besedo. Saj vi ste že v bistvu tudi malo omenili, dejansko je zdaj pri tem odstrelu oziroma pri tem aktu dejansko neke vrste novost glede dovoljenja za odstrel teh medvedov. In sicer da so dejansko ta lovišča oziroma dovoljenja za odstrel oziroma za streljanje razporejena v 11 bazenov. Lahko bi jih naštel ampak brez zveze. Ampak glejte, ko človek pogleda te tabele, v katerih so določene številke, se pravi, koliko medvedov naj bi se odstrelilo v nekem določenem bazenu, zbode na prvi pogled dejstvo, da gre v bistvu v večini za mlade medvede. Se pravi, tam nekje do 100 kilogramov. In dejansko v tej kategoriji naj bi jih postrelili kar 154 od teh 222. In tu vidim zelo sporno zadevo oziroma prosim, če mi jo tudi obrazložite, zakaj tako velika številka teh mladih medvedov; se pravi iz mlajše populacije. Pa tudi prej ste že omenili Biotehniško fakulteto oziroma Oddelek za biologijo ‒ če sem prav razumel. Gospod Skrbinšek je dejal, ko so ga pač vprašali, zakaj je prišlo do te številke 222 medvedov, je pač dejal potem nazaj: »Ne bi vam mogel povedati, kako je prišlo do tega, saj sam in tudi mislim, da nihče iz Oddelka za biologijo ni sodeloval pri pripravi tokratne odločbe.« Sodelovali so pri prejšnji, pri tej novi pa ne. Tako prosim za obrazložitev: Zakaj je do tega prišlo? Zakaj takšna izjava od gospod Skrbinška?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Torej, gre za povsem strokovno vprašanje in povsem nič politično. Minister za okolje in prostor ni sodelovali pri pisanju te odločbe, še manj pri odločitvah, koliko in v kateri starostni skupini se bo rjavi medved odstreljeval in v katerih loviščih. Gre za izključno strokovno vprašanje na podlagi narejene ekspertize. Ekspertiza Biotehnične fakultete je bila podlaga za strokovni predlog, ki so ga pripravili strokovnjaki Zavoda za gozdove in Zavoda za varstvo narave. Oni so odločili, se pravi strokovno, koliko, kje in v kateri starostni skupini in temu je upravni organ, to se pravi, upravni delavci na ministrstvu sledili in pripravili to odločbo v najboljši veri, da je odločba pripravljena strokovno in pravno korektno. Kot minister za okolje in prostor se v te odločitve nisem in ne želim in ne smem spuščati. Zato verjamem, da bo ta odločba pravzaprav zdržala, da bo na voljo tudi za razne diskusije, vendar ne moremo uiti dejstvu, da je populacija rjavega medveda konstantno v zadnjem obdobju v ugodnem stanju, da je to zaščitena vrsta in da v takih primerih je možen pod pogoji, ki sem jim povedal, selektiven izvzem dela populacije iz naravnega okolja.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru, izvolite.
Spoštovani, še enkrat najlepša hvala za besedo. Kot že prej omenjeno, glede teh LPN oziroma teh bazenov, v katere so razdeljeni ti odstreli, še enkrat povem, bode res v oči odstrel te mlajše oziroma mlade populacije medvedov, ki so po mojem mnenju zelo plemenita bitja. Prav je, da se na to temo v Državnem zboru tudi opravi javna razprava, na kateri bi tudi po mojem bilo potrebno izpostaviti na splošno dejanski status oziroma tudi dostikrat pretiran odstrel oziroma odvzem iz narave zveri ‒ spet v narekovajih zveri ‒, ker po mojem mnenju živali res niso zveri. Želim, da se opravi na to temo širša razprava, obenem bi pa tudi rad opozoril, da bi bilo pametno razmisliti tudi v bodoče glede Ministrstva za okolje in prostor, da bi imeli tudi svoj del oziroma mogoče celo del ministrstva ali pa celo svoje ministrstvo, ki bi se dejansko ukvarjalo samo z živalmi in tudi s pravicami; to, kar v bistvu zdaj počne Ministrstvo za kmetijstvo. Kot rečeno, še enkrat predlagam, da se opravi širša razprava, obenem pa tudi, ker vem, da je to zdaj moje ustno poslansko vprašanje zadnje v tem mandatu, bom samo rekel ljudem, da naj, če se le da ‒ in tudi prav je, da to naredijo ‒, da najboljše poskrbijo za živali, ki jih posedujejo ali imajo, pa tudi za tiste, ki so divje ‒ v narekovajih spet ‒ zveri, ker v resnici nam ne želijo nič slabega. Dostikrat je pa človek tisti, ki veliko oziroma zelo veliko slabega povzroči živalim. Lahko noč oziroma nasvidenje.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. Ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 16. marca 2022. Prekinjam tudi 30. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena 14. marca 2022 ob 18.12.)