[[Govornik se naknadno uključio.]] nastojat ću biti ne previše emocionalan iako sam jako emocionalno nabijen. Imamo informacije provjerene, zastrašujuće iz prve ruke da je odbijen zahtjev generalu Makaču i generalu Čermaku da se brane sa slobode, mi u Klubu smo zaprepašteni tom činjenicom. Još više su zaprepašteni general Makač i Čermak pogotovo general Markač za kojeg znamo da je dosta teško bolest i srčane udare da je imao i šećer. Tim više su oni ne zaprepašteni zbog toga što su dobivali jamstva od ministrice pravosuđa i od Vlade da će to biti i da će ih se pustiti već do Uskrsa. Nakon toga mi smo se čuli već s njima pa su nas zamolili da se ne održava rasprava vezano za rasprave o optužnicama da misle sukladno obećanjima Vlade da će im se pozitivno riješiti njihov zahtjev i stoga je ovo jedno prevara velika. Znači prevarena su njih dvojca što je najgore prevarena je i Hrvatska javnost očito i predsjednik Vlade je prevaren, znamo i sami da je ministrica pravosuđa rekla da ih nije pratila zbog činjenice da će oni vratiti do Uskrsa, tako nije pratila ni skupinu drugih optuženika, naših generala naših prijatelja, suboraca i to je žalosna činjenica da mi u zadnjih 10 godina nismo ništa sustavno napravili i događa nam se ono za što smo sami krivi. Također imamo još neke nove informacije da unatoč obećanjima iz Haaškoga tužiteljstva da dolaze nove optužnice. Prema tome, moramo biti ozbiljni shvatiti u kakvoj se situaciji nalazimo i moramo održati raspravu vezanu za ovu temu ali nastojati maksimalno braniti nacionalne interese prije svega branitelje, Domovinski rat, jer ćemo to biti odgovorni našoj djeci, unucima i praunucima. Znači situacija je više nego ozbiljna, prevareni smo, pogotovo su prevareni generali i ja moram isto konstatirati za ovaj dio da očekujem da se uskoro održi ta rasprava pokušajmo prvo pripremiti zaključke, shvatimo u kakvoj se situaciji nalazi država i također ne možemo prihvatiti da nam se sada obrati državna tajnica, znamo kolika je Vlada, koliko ima članova, i bilo bi očekivali smo ako ne predsjednik Vlade onda potpredsjednica ili netko od ministara da nam se obrati a danas su tu bili i ministri. Jer na taj način mi nemam ja ništa protiv državne tajnice ali mi podcjenjujemo generale. Na ovakav način obraćanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Molim da državna tajnica, Snježana Bagić da da potrebnu informaciju.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici, kao što je već u ovom Visokom domu do sada poznato a i Hrvatskoj javnosti o tome Vlada je inače obaviještena kasno sinoć, Haaški sud je odbio zahtjev generala Ivana Čermaka i Mladena Markača za privremeno puštanje na slobodu. Zahtjev je o tome odmah Vlada izvijestila i njihove odvjetnike, zahtjev je odbijen iz razloga, tako stoji u obrazloženju Haaškoga suda, prije nego što se obavi razgovor sa generalima. Prema tome, i Vlada Republike Hrvatske očekuje da će se nakon što se obavi razgovor generali privremeno pustiti na slobodu nakon što ponove zahtjev. Ponavljam zahtjev je odbijen zbog toga a to je, samo skrećem pozornost, i glavna tužiteljica Haaškog tribunala iz toga razloga obrazlagala zašto se protivi njihovom puštanju na slobodu dakle prije nego što se obavi razgovor s njima. Pri tome također napominjem da jamstva koje je Hrvatska vlada dala nisu ni u kom slučaju dovedena u pitanje niti su ona bila predmetom razloga zašto je odbijen zahtjev. Toliko o tome jer to je odluka Haaškoga suda kao tijela koje o tome odlučuje i Vlada će i dalje kao i do sada pružiti punu pomoć timu odvjetničkome koji brani generale i potvrditi jamstva koja je dala premda i ona kao što ponavljam nisu bila niti dovedena u pitanje. Zahvaljujem.
Hvala lijepa dame i gospodo, primili smo ovu informaciju na znanje. Zaključujem sjednicu. U skladu sa zahtjevom Kluba zastupnika HSP-a, prethodno, izvolite kolega Lučin.
Gospodine predsjedniče, hvala lijepo. Evo, dopustite mi jednu rečenicu. Obzirom da je sutra Međunarodni praznik rada, dopustite mi da vama zastupnicima Hrvatskog sabora i svima onima koji nas gledaju u ime Socijal-demokratske partije čestitam Međunarodni praznik rada i vjerujem da će u Hrvatskoj u budućnosti sve više biti rada. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ja sam u ime svih vas i svih nas, u ime Hrvatskog sabora uputio čestitku odgovarajuću i hvala lijepa, pa onda u skladu sa zahtjevom Kluba HSP-a određujem stanku od 15 minuta. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa radom 6. sjednice. Pozdravimo učenice i učenike osnovne škole Prečko i njihove nastavnice koji sa galerije prate rad. [[Pljesak]] Idemo na - Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu Sukladno članku 8. Zakona o pučkom pravobranitelju dostavljeno je navedeno izvješće. Materijal ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbori za Ustav, Poslovnik i politički sustav, ljudska prava i prava nacionalnih manjina, pravosuđe, ratne veterane, useljeništvo, za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Izvješća koje ste primili na sjednici. Molim pučkog pravobranitelja gospodina Antu Klarića da uzme riječ. Izvolite.
Gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora. Zadovoljstvo mi je pozdraviti novi saziv Hrvatskog sabora na ovoj sjednici povodom mog prvog izvješća ovome domu. Ne bih vas opterećivao velikim uvodom i riječima, dobili ste materijale, vjerojatno je svatko po prirodi svog zanimanja pogledao u naše izvješće i dat će svaku primjedbu, sugestiju ili preporuku na temelju ovog izvješća. Međutim, upozorio bih da smo u ovoj godini u izvješću apostrofirali da imamo daleko veći broj pritužbi i predmeta, nego što je to bilo u ranijim godinama u odnosu na ranije godine, a to je zbog toga što smo u ovoj godini mogli obilaziti Hrvatske prostore i obišli smo 10 Hrvatskih županija, s gradovima, selima, zaselcima i naseljima, neposredno kontaktirali sa dužnosnicima tijela lokalne uprave, sa građanima, sa ugroženim ljudima, i u poslijepodnevnim satima primali stranke. Tako da smo na terenu u ovoj godini u obilasku tih županija zaprimili oko tisuću pritužbi od kojih je 700 i nešto pritužbi bilo za naše postupanje. Morao bih se sjetiti ranijih zaključaka ovoga Sabora, i naših upozorenja posebno u prošloj godini Hrvatskoj vladi. Da smo na obilasku terena posebno Šibensko-kninske i Zadarske županije utvrdili da Hrvatska država nema u evidenciji na tisuće stanova koji su via facti de jure u vlasništvu Hrvatske države u kojima stanuje veliki broj ljudi bez pravnog osnova u koje prostore i gradove su neki zauzeli neke obitelji po dva, tri stana, a da se u obnovljene kuće na tom prostoru novcima državnog proračuna ne vraća nitko ili vrlo tko malo. Moram ponoviti očajnu konstataciju predsjednika načelnika općine Kijevo koji kaže, kad bi mi se građani i mještani vratili bila bi mi puna osmoljetka, a sada nemamo za pokriti četiri razreda škole. Kad smo utvrdili na terenu o čemu se radi, utvrdili smo i da su nam se gradonačelnici i načelnici tužili na činjenicu da ne mogu utjecati na stambeni fond ni na migracije unutar toga prostora. Da u mnogim obnovljenim kućama koje je obnovila Hrvatska država sada ne stanuju oni koji su primili ključeve u sdvoju ruku. Da nema nikakve evidencije ni kontrole toga fonda stambenoga. Da na stotine stanova u Kninu zauzimaju ljudi bez pravnog osnova. Mi smo preporučili Hrvatskoj vladi, poslali upozorenje u 6 mjesecu prošle godine o takvom stanju sa prijedlogom riješenja, da se izvrši popis svih državnih stanova na tom prostoru, da se utvrdi tko i po kojem pravnom osnovu stanuje u tim stanovima, da se oni kojima su obnovljene kuće isele u svoje domove u svoja zavičajna mjesta. Da se bosanskim Hrvatima koji su stambeno najugroženiji, jer nemaju perspektive stambene dodjele ti stanovi na trajno korištenje u najam, a da se povratnicima staračkim domaćinstvima hrvatskih Srba vrate njihove kuće u vlasništvo i posjed. Nikakvog odgovora nisam na te preporuke dobio, ni bilo kakvu informaciju da je to stanje utvrđeno na takav način, niti da bilo tko demantirao da to nije točno. Ne bih se vezao za točne statističke podatke, jer mi točne statističke podatke ne vodimo, moj ured utvrđuje samo pojave. A pojave su vrlo alarmantne i to je zapravo sve do dana današnjega bila tabu tema što se tiče korištenja Stambenog fonda Hrvatske države. Da ne govorim o poslovnim prostorima koji su na potezu magistralne ceste Zagreb-Karlovac-Split. Da su uzurpirane tuđe kuće, tuđi poslovni prostori i do dana današnjega da nije vraćen ni jedan prostor i da se najvećim dijelom nalaze u sudskim sporovima. Pozdravio bih najavu Hrvatske vlade i odluku Hrvatske vlade da se ukine rok onih koji traže obnovu svojih domova. Naime, na terenu sam utvrdio da još postaju u nekim županijama u perifernim dijelovima prostori u kojima nema struje ni vode, u kojima su informacije nedostupne ili daleke, u kojima živi staračko domaćinstvo nepismeno, i ti su izgubili pravo na obnovu svojih kuća, jer nisu u određenome roku podnijeli zahtjev. Mi smo to Vladi prošle godine uputili to upozorenje, dobili smo negativan odgovor. Međutim, pozdravljam odluku nove Hrvatske vlade koja je produžila taj rok do konca ove godine, ali i to je kratak rok, jer i dalje postoje na tim područjima neinformirani ljudi. Na njih se ne može primjenjivati načelo nepoznavanje propisa, nikog ne ispričava, jer mi smo socijalna država, država koja mora intervenirati posebno u sferi brige o onom, onim kategorijama pučanstva koja su najugroženija, bilo to materijalno, bilo to fizički ili na druge načine. Upozorio bih ponovo nešto što se ne nalazi u ovim materijalima, koji je zaključak Sabora iz prošle godine. Naime, u prošlom sazivu Hrvatska vlada je na prijedlog Hrvatske vlade ovaj je dom ukinuo, pravo nasljednika prvog nasljednog reda. Oni koji su robovali u komunističkom sustavu u raznim Jugoslavenskim gulazima zbog političkih uvjerenja, bilo to od Stare Gradiške, Lepoglave ili Golog Otoka. Da se jedna kategorija tih ljudi, da im se naknadi materijalna satisfakcija zbog tog robovanja. Oduzeto je pravo djeci tih roditelja. To je jedna vrlo mala brojčano kategorija građana, kojima se ni danas u kontinuitetu ne isplaćuju rate te materijalne naknade i satisfakcije, a njihovoj djeci oduzelo se pravo nasljedstvo toga. Predloženo je da Vlada podnese zahtjev ovom domu da se vrate nasljednici prvog nasljednog reda, koji bi primali tu materijalnu satisfakciju. Jer moramo znati da su djeca tih zatvorenika, tih robijaša, isto tako imala vrlo ozbiljne posljedice kad su bili u pitanju kriteriji dodjele stanova, radnih mjesta, stipendija i svega ostalog. Bili su ne građani drugog reda nego su bili i oni zatvorenici samo nisu bili u prostorima u kojima su robovali njihovi roditelji. I zato apeliram da se na ovu malu kategoriju građana među kojima ima i invalida zbog toga i zbog tih posljedica u Hrvatskoj ponovo vrati pravo da dobiju materijalnu satisfakciju iza umrlih svojih roditelja. Ali isto tako upozoravam da komisija u izvršenju naknada za ovu kategoriju građana također ne raspolaže sa dovoljno novca tako da ispada da i oni starci koji čekaju na tu milostinju Hrvatske države umiru i da se na taj način stvara atmosfera da Hrvatska država na tim sudbinama štedi novac, pa bih vas molio u ime određenih moralnih i drugih vrijednosti za koje smo se opredijelili u socijalnoj Hrvatskoj državi da se ponovo vrati pravo kategoriji ovih građana u taj zakon. Upozorio sam prije četiri godine ono što pozdravljam isto tako da je hrvatska Vlada ili da će podnijeti ovome domu zahtjev za tumačenje članka 3. Zakona o kamatama. Naime, moram vas upozoriti da su državne javne institucije kao što je to bivši Zavod za platni promet naplaćivali kamate na način da su se zbog tog naplaćivanja kamata ugasila sitna mala poduzeća na desetke i stotine, da je ostalo stotine radnika bez posla, da je obračun kamata nije bio obračun po zakonu nego da je bio zapravo jedan financijski inžinjering "sui generis" a pošto je to radio bivši ZAP da je to bio državni financijski inžinjering, da su stradali mnogi mladi mali poduzetnici. Primjera radi da mi se 250 radnika jednog zagrebačkog poduzeća javilo da je nakon 9 godina vođenja spora pred Trgovačkim sudom za vrijednost od 50 tisuća kuna, upamtite 50 tisuća kuna, ZAP obračunao po pravomoćnoj presudi Trgovačkog suda 15,5 milijuna kamata. Mi smo u ovome domu u prošlome sazivu podnijeli takvo izvješće, upozorili na razorno djelovanje tog načina obračuna kamata, na velike socijalne probleme koji proističu iz toga, na velike štete koje nastaju i na jednu moralnu dimenziju koja spada na obraz države zbog toga što se pojedinci su se tako ponašali. Da bude stvar jasnija Ministarstvo financija prošlog saziva je deset puta manje kamate obračunavalo skupa sa Trgovačkim sudom. Ove kamate danas obračunavaju i zadruge, štedno-kreditne zadruge tako da dolazi u nekim situacijama i do dužničkog ropstva građana koji moraju čitave svoje kuće i imovinu dati. Prema tome, to nije društvena funkcija kamata i tu treba ovaj dom što prije i ova Vlada što prije intervenirati. To su one pojave kojih nećete naći u ovom izvješću a koje svaki dan zapljuskuju naš ured, bilo to pismeno ili usmeno. Na vaše primjedbe, upite spreman sam odgovoriti i sada bih s time zaključio. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem gospodinu Anti Klariću pučkom pravobranitelju. Gospođe i gospodo zastupnici, ja bi u skladu sa člankom 204. stavak 2. Poslovnika predložio dopunu dnevnog reda. Pod 1. Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji u Indiji i Pakistanu, povišenje broja sa dva na sedam. Pa ukoliko nema primjedbi. Hvala lijepo. I još jednoga upravo, jedne točke kratke upravo ovo što je sada isticao i pučki pravobranitelj jedan veliki problem a to je obračun tih kamata. Pa imamo i Prijedlog za davanje vjerodostojnog tumačenja članka 3. stavka 1. Zakona o zateznim kamatama koje je pripremio Odbor za zakonodavstvo pa bi i s tom točkom uvrstio, dopunio dnevni red. [[Upadica se ne čuje.]] Danas. Pripremljeno je, dolazi. Vrlo je kratko. [[Upadica se ne čuje.]] Da, raspravljat ćemo. Slažem se. Ako se slažete, onda utvrđujem da je dopuna dnevnog reda utvrđena. Želi li predstavnik Vlade? Ne želi uzeti riječ. Žele li izvjestitelji odbora povodom Izvješća pučkog pravobranitelja uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskoga sabora razmotrio je na svojoj 4. sjednici 20. travnja 2004. godine Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu. Odbor je raspravu proveo kao matično radno tijelo. Podržano je predmetno izvješće i istaknuto da je svojim djelovanjem u proteklom razdoblju pučki pravobranitelj kao opunomoćenik Hrvatskoga sabora koji ima zadatak štititi ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom i tijelima koja imaju javne ovlasti postao respektabilna institucija bez obzira na sve probleme s kojima se susreće u svom radu i bez obzira na činjenicu da u dosta slučajeva nema potrebnu podršku, razumijevanje i pomoć nadležnih državnih tijela. Naglašeno je da zabrinjava činjenica da je tijekom 2003. godine primljeno znatno više pritužbi nego ranijih godina. Povećanje u odnosu na 2002. godinu je 53,34% odnosno 44,8% u odnosu na višegodišnji prosjek. Bez obzira na obrazloženje pučkog pravobranitelja da je porast broja pritužbi rezultat prije svega obilaska deset županija čim je građanima olakšan pristup pučkom pravobranitelju smatra se da to ipak ukazuje na brojne probleme koji su još uvijek prisutni u radu državne uprave i tijelima s javnim ovlastima a što izravno utječe na otežano ostvarivanje ustavnih i zakonskih prava građana. Posebna zabrinutost izražena je zbog konstantnog povećanja broja pritužbi na spor i nepravilan rad sudova. Problem je tim više što se tiče o pritužbama za čije ispitivanje pučki pravobranitelj nema ovlasti, što se radi o pritužbama za čije ispitivanje pučki pravobranitelj nema ovlasti pa se stječe utisak da građani kada je u pitanju takva vrsta pritužbi nemaju odgovarajući oblik zaštite. I pored svega što je do sada poduzeto proizlazi da učinkovitost i kvaliteta rada sudova ni iz daleka ne zadovoljavaju. To je i razlog da se građani često odlučuju za traženje pravde pred Europskim sudom za ljudska prava. Očito je stoga da je krajnje vrijeme da se u sustavu pravosuđa iznađu rješenja koja će povećati učinkovitost sudova i poboljšati kvalitet njihova rada. Različita mišljenja u raspravi su iskazana u odnosu na stajalište pučkog pravobranitelja u svezi sa zahtjevima za povrat stanarskog prava stanarima koji su to pravo izgubili tijekom rata. Primjenom zakonske odredbe o gubitku stanarskog prava zbog nekorištenja stana više od šest mjeseci. S jedne strane izraženo je mišljenje da se radi o aktualnom pravu koje je obuhvaćeno i Sporazumom o sukcesiji. Odlaganje njegovog rješavanja u skoroj bi budućnosti moglo izazvati mnoge probleme, posebno imajući u vidu kako je rečeno uspješno rješavanje toga pitanja u Bosni i Hercegovini. U prilog takvom mišljenju o ovom problemu navedeno je da postoje podaci nevladinih organizacija o pritiscima i nasilnim deložacijama velikog broja bivših stanara, te da se činjenice, te činjenice ne mogu ignorirati. Nasuprot tome izražen je stav da se radi prvenstvo o političkom a ne o pravnom pitanju, odnosno da nema zakonskog uporišta za njegovo aktualiziranje. Po tom drugom suprostavljenom mišljenju trebaju se imati u vidu okolnosti u kojima je i način na koji je došlo do gubitka tog prava. U vrijeme rada i terorizma s kojim je Republika Hrvatska bila suočena u to vrijeme ograničenje ili gubitak pojedinih pa i vlasničkih prava događala su se i događaju se, rečeno je i u drugim zemljama suočenim sa sličnim pitanjima. Osobitu pozornost je rasprava na sjednici odbora izazvao je podatak koji je iznio pučki pravobranitelj a prema kojem za nekoliko tisuća stanova u državnom vlasništvu koje se nalazi na područjima od posebne državne skrbi nema evidencije niti se o njima vodi briga. Istovremeno ... [[Govornik se ne razumije.]] građani nisu stambeno zbrinuti pri čemu osobito treba imati u vidu težak problem stambenog zbrinjavanja Hrvata naseljenih iz BiH-a i Srba povratnika na ta područja što stalno stvara tenzije i dojam da je u pitanju ne riješiv problem. Racionalnim i zakonnitim gospodarenjem državnim stanovima kao što je istaknuo pučki pravobranitelj moglo bi se riješiti možda i 80% stambenih problema na područjima od posebne državne skrbi. U raspravi izraženo nezadovoljstvo je rezerva u svezi sa konstatacijom da u stanovima koji su u državnom vlasništvu nema evidencija, ukazuju na slične probleme kada je u pitanju zauzeta privatna imovina. Postavljeno je pitanje kako je moguće da je država stanove i privatnu imovinu dijelila a da nema evidencije tko te stanove i imovinu koristi i po kome, i po kome osnovu. Iznjeto je i mišljenje da podaci postoje i da se zna tko u državnoj upravi sa njima može i mora raspolagati ali i neda na uvid javnosti pa čak niti saborskim zastupnicima. Takva situacija kako je rečeno ukazuje na višegodišnje nefunkcioniranje pravnog sustava i na neshvatljivu toleranciju prema odgovornim osobama u državnoj upravi u čijem djelokrugu rada je navedena problematika. U polemici oko problema koji se javlja u vezi sa zauzetom imovinom i njenim vraćanjem u posjed vlasnicima iznesen je stav da se pravo vlasništva ne može staviti, i iznesen je i stav da se pravo vlasništva ne može stavljati ispred ... [[Govornik se ne razumije.]] ljudskih prava te da se ne mogu ignorirati okolnosti po kojima se novo stanovništvo naselilo na područja od posebne državne skrbi u Republici Hrvatskoj. Iznesen je takođe i stav da u pitanju su većinom ljudi protjerani iz svojih domova u BiH. Radi se kako je istaknuto o vitalnom stanovništvu koje treba osigurati mogućnost opstanka u Republici Hrvatskoj a ne ga dovoditi u situaciju da se moraju iseljavati u treće zemlje. Naglašeno je također da se cijeli problem treba povezati sa potrebom demografske obnove na područjima od posebne državne skrbi koja se kako je rečeno ne može zasnivati samo na povratnicima koji su najčešće osobe ... [[Govornik se ne razumije.]] Znači bilo je više mišljenja na odboru po tom pitanju. Posebno je u raspravi naglašeno da brojni primjeri iznjeti u izvješću ukazuju na to da na pravi način nije postavljeno pitanje odgovornosti za provođenje zakona i drugih propisa. Pa to dovodi do stalnog ponavljanja istih problema. Iako se na njih iz godine u godinu ukazuje u izvješćima pučkog pravobranitelja. Pitanje odgovornosti kako je istaknuto mora se postaviti konkretno a to znači ... [[Govornik se ne razumije.]] U svakom dijelu državne uprave zna se poimenićno tko je odgovoran za izvršavanje pojedinog zakona ili drugog propisa. A zakonom je utvrđena i odgovornost za neizvršavanje povjerenih zadataka. Zbog toga se u mjestu ... [[Govornik se ne razumije.]] ukazivanja na neizvršavanje zakona od strane pojedinih državnih tijela treba postaviti pitanje odgovornosti odgovornih pojedinaca u tim tijelima. Izraženo je na kraju i mišljenje da je rad pučkog pravobranitelja i veliki napori koje ulaže da bi se olakšalo ostvarivanje ustavnih i zakonskih prava građana nije u javnosti prezentirano na pravi način. Dok se na postupke pokrenute pred Ljudskim sudom za ljudska prava u medijima i skreće pozornosta kada je u pitanju, i to je dobro, naravno, kada je u pitanju rad pučkog pravobranitelja, odnosno slučajevi koje on rješava i problemima s kojima se susreće u javnosti prolazi gotovo, gotovo nezapaženo. Veća javnost rada pučkog pravobranitelja kako je rečeno potrebna je da bi se s jedne strane štoviše formiralo radom institucije a s druge strane da bi se javnost upoznala s problemima s kojima se susreće. Na taj način doprinjelo bi se stvaranju pozitivnog ozračja kada je u pitanju odgovornost državne uprave i tijela koje imaju javne ovlasti za rješavanje Ustavom i zakonom utvrđenih prava građana. Podržani su i zahtjevi i pučkog pravobranitelja za stvaranje odgovarajućih prostornih, kadrovskih i financijskih pretpostavki za njegov učinkovitiji rad. Nakon provedene rasprave, odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti da donese sljedeće zaključke. 1. Prihvaća se izvješće pučkog pravobranitelja za 2003. godinu 2. Sukladno obrazloženju i zaključcima koje je u izvješće predložio pučki pravobranitelj ocjenjuje se potrebitim osigurati odgovorni prostor za rad pučkog pravobranitelja kao i dodatna financijska sredstva u proračunu za 2005. godinu koja bi se namjenski koristila za rad pučkog pravobranitelja na terenu. A sve s ciljem da se građanim olakša komunikacija i pristup pomoću kojim im pruža, pristup pomoći koje im pruža pučki pravobranitelj. Predlaže se Vladi Republike Hrvatske da razmotri ove zahtjeve pučkog pravobranitelja i da s time u vezi predloži odgovarajuća rješenja. Ocjenjuju se potrebitim pristupiti Izmjenama i dopunama zakona o pučkom pravobranitelju imajući viziju i iskustvo iz njegove 12-godišnje primjene te prijedloge pučkog pravobranitelja i preporuke neovisnih stručnjaka izneseno o razmatranom izvješću. I na kraju, mišljenja, primjedbe i prijedlozi iznjeti u raspravi i izvješću kao i primjedbe, prijedloge i preporuke pučkog pravobranitelja dati u izvješću dostavio se Vladi Republike Hrvatske radi poduzimanja mjera na učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koje imaju javne ovlasti. Hvala lijepa gospodine predsjedniče, bilo je dugo ali mislim da je trebalo.
Zahvaljujem predsjedniku Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, gospodinu Furiu Radinu. Kolegice i kolege, ja molim članove Proširenog predsjedništva, dakle, predsjednike ili predstavnike klubova da se nađemo kao što sam jučer najavio i kao što je dogovoreno kratko u dvorani 149. Molim potpredsjednika Milinovića da za to vrijeme preuzme predsjedanje Doma.
U ime Odbora za ratne veterane poštovani zastupnik Vlado Jukić.
Štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelje, kolegice i kolege. Odbor za ratne veterane Hrvatskog sabora na svojoj 5. sjednici, održanoj 23. travnja 2004. godine razmotrio je izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio pučki pravobranitelj Republike Hrvatske. Odbor je raspravu proveo kao u svojstvu zainteresiranog radnog tijela, sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora. U uvodnom obrazloženju pučki je pravobranitelj naglasio značajno povećanje zapremljenih pritužbi hrvatskih branitelja tijekom 2003. godine u odnosu na 2002. godinu a to povećanje iznosi 53,34%. Udio pritužbi branitelja i stradalnika Domovinskog rata povećan je apsolutno i relativno. U 2003. godini prema njegovim podacima zapljenjeno je ukupno 371 pritužba, što čini 19% udjela u ukupnom broju pritužbi za 2003. godinu. Najveća primjedba glede zaštite prava hrvatskih branitelja odnosi se na višekratno upravno rješavanje u postupku ostvarivanja prava tzv. vođenje upravnog postupka i upravnog spora po istoj upravnoj stvari i po nekoliko puta. Po mišljenju pučkog pravobranitelja to se događalo zbog nestručnog i pogrešnog pristupa nadležnog Ministarstva hrvatskih branitelja. Radi daljnjeg izbjegavanja takve prakse predlaže se primjena instituta izmjenje rješenja ministarstva povodom upravnog spora ili meritorno rješavanje upravne stvari od strane Upravnog suda Republike Hrvatske. Kod problema obnove stambenih objekata na ratom stvaranih područjima, uoćen je problem velikog broja građana starije životne dobi koje nisu ostvarili pravo na obnovu zbog neukosti ili ne snalaženja. Vlada Republike Hrvatske svoju je odluku a na inicijativu pučkog pravobranitelja produžila rok u kojem se mogu podnositi zahtjevi za obnovu do 30. rujna 2004. godine. Uočen je problem velikog broja obnovljenih a ne useljenih kuća na tim područjima a istovremeno se bespravno koriste stanovi u bližim gradovima. Iz rasprave članova odbora koji su svi od reda pohvalili izvješće potrebno je izdvojiti sljedeće naglaske. Konačno treba riješiti problem beskonačnog rješavanja statusa hrvatskih branitelja i njihovih prava kroz maksimalno uskraćivanje cijelog postupka. Nastojati riješiti problem bespravno zaposjednute imovine te povrat iste vlasnicima. Olakšati te učiniti dostupnijim mogućnost otkupa poljoprivrednog zemljišta onim hrvatskim braniteljima koji se bave i žive od poljoprivrede te im omogučiti prioritetan otkup. Naglašen je problem i nepoštivanja propisanih zakonskih rokova te dugotrajnosti u rješavanju upravnih stvari. Za rad pučkog pravobranitelja potrebno je u što kraćem roku osigurati kako odgovarajući radni prostor tako i potrebna sredstva za terenski rad jer upravo takav rad i doveo do spoznavanja većeg broja problema odnosno zaprimanja većeg broja pritužbi građana. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru zaključke. 1.Prihvača se izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu. 2. Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da do konca 2005. godine osigura odgovarajući prostor za rad pučkog pravobranitelja. I 3. Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2005. godinu osigura namjenska sredstva od 155 tisuća kuna za terenski rad pučkog pravobranitelja. Hvala.
Zahvaljujem. Odbor za pravosuđe. Odbor za useljeništvo, poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo. Odbor za useljeništvo Hrvatskog sabora razmotrio je na svojoj 4. sjednici 27. travnja ove godine izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio pučki pravobranitelj. Odbor je proveo raspravu u dijelovima izvješća koje se odnose na provedbu, na povredu prava izbjeglica, prognanika i useljenika. Pučki pravobranitelj je ukratko prikazao glavna težišta djelovanja Ureda pučkoga pravobranitelja te kategorije građana koje su svojim pritužbama obraćaju njegovom uredu, zaposlenici kojima poslodavci uskraćuju plaću, izbjeglice iz BiH o čijim pritužbama je u izvješću posebno poglavlje. Prognanici radi stambenog zbrinjavanja, žrtve državnog, žrtve državnog financijskog inžinjeringa i tako dalje, politički zatvorenici kojima su odštete, ne isplaćuju njihovi nasljednici prvog nasljednog reda kojima su uskraćena prava, hrvatski branitelji, žrtve stambene mafije, umirovljenici i drugo. Pučki pravobranitelj je prošle godine obišao 10 županija da bi javnost obavijestio o ovlastima i djelovanju pučkog pravobranitelja. Pučki pravobranitelj je posebice se osvrnuo i na prozivke i zbog njegova stava o pitanju vraćanja stanarskih prava onima koji su otišli iz Hrvatske da bi se pridružili agresorima na Hrvatsku. Njegovo je čvrsto mišljenje da za te nema ni zakonske niti moralne osnove. Mišljenja je: stanarska prava neće se vratiti u Hrvatsku u obliku u kakvom su bila jer ne postoje u imovinsko-pravnom sustavu Hrvatske, davno su sudski ukinuta i posljedice su nastupile trajno. Umjesto stanarskih prava Srbima povratnicima mogu se dodjeljivati druga prava kao na primjer stambeno zbrinjavanje preko poticajne stanogradnje. Razlikovati treba one koji su iz Hrvatske izbjegli od onih koji su pobjegli da bi se vratili tenkovima i koji bi sada htjeli se obogatiti na račun Hrvatske države koju nisu htjeli. U izvješću međutim jasno brani prava Srba povratnika na njihovu imovinu i deložiranje osoba koje drugdje imaju kuće ili stanove i koji odmah se bez odugovlačenja mogu iseliti iz tuđih kuća ili stanova. U raspravi su članovi Odbora izvješće o radu pučkog pravobranitelja ocijenili kao vrlo kvalitetno i pohvalili rad pučkog pravobranitelja jer brani prava svih hrvatskih građana bez obzira na njihovu etničku pripadnost. Stjecao se naime dojam da pučki pravobranitelj brani samo prava članova etničkih zajednica. Pohvalili su njegovo zauzimanje za hrvatske branitelje i zahtjeve za poštivanjem odluka Ustavnog suda kojemu su branitelji upućivali svoje pritužbe, a Ministarstvo hrvatskih branitelja i nakon usvajanja njihovih tužbi 2003. godine ostalo je gluho. Iznijeli su tešku situaciju u kojoj se nalaze prognanici iz Bosne i Hercegovine, Vojvodine i Kosova jer godinama žive u neizvjesnosti. Prisiljeni su na česte selidbe, djeca moraju mijenjati školu, roditelji poslove, mnogi u kućama izbjeglih Srba. U tim se kućama, tek su kao čuvari njihove imovine do povratka vlasnika. Nakon provedene rasprave Odbor je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: Prihvača se izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj zastupnici. U ime Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo poštovani zastupnik Marko Turić. Izvoli.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani pučki pravobranitelj, kolegice i kolege. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 7. sjednici Odbora održanoj 20. travnja 2004. godine raspravio je izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio pučki pravobranitelj Hrvatske aktom od 22. ožujka 2004. godine. Odbor je izvješće raspravio kao zainteresirano radno tijelo sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora. Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu ocjenjeno je kao kvalitetan i detaljan prikaz stanja u povredi ili ugrožavanju prava pri, tužitelja u pojedinim područjima upravnog djelovanja. Ukupan broj pritužbi je povećan. Uočeno je u raspravi, a posebno je to vidljivo u odnosu na broj pritužbi iz područja mirovinsko-invalidskog osiguranja, zdravstvenog osiguranja i organizacije zdravstva, socijalne skrbi te iz područja rada i radnih odnosa, državnih i javnih službenika i namještenika. Odbor je proveo raspravu posebno u dijelu koji se odnosi na povredu prava iz navedenih područja uz povrede stambenih prava te pritužbe izbjeglica i prognanika. Najveći broj pritužbi je primljen na rad Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, njegove središnje službe i područnih službi. I u ovom izvješću kao i onom za 2002. godinu osnovni povod pritužbama je nedopustivo dugo trajanje upravnog postupka i nedonošenje odluka u zakonskom i razumnom roku. Dio problema je mišljenje je članova Odbora u povećanom prilivu predmeta kao rezultat provedbe međunarodnih sporazuma o socijalnom osiguranju sa susjednim zemljama. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje mora stoga poduzeti odgovarajuće organizacione, kadrovske i druge mjere te izvršiti rašćlambu uzroka neažurnog rada kako bi se što žurnije rješavali zahtjevi u predmetima za koja su nadležni ovlašteni djelatnici središnje službe i područnih službi. Ovo je neophodno između ostalog i zato što se znatan dio podnositelja pritužbi nalazi u teškoj socijalnoj situaciji u kojoj se zatekli ne svojom voljom na primjer umirovljenici koji su mirovinu ili dio mirovine ostvarili u bivšim republikama bivše države. Pritužbe na povredu prava iz sustava socijalne skrbi su također nešto brojnije nego ranijih godina te je preporuka ovog Odbora da centri socijalne skrbi što ažurnije obrađuju slučajeve i upućuju pritužitelje na postupak za ostvarivanje prava iz sustava socijalne skrbi za koje imaju zakonske uvjete. Kako je povećan i broj pritužbi radi povreda odnosno ugrožavanja stambenih prava, a radi se uglavnom o nemogućnosti siromašnijih građana da dobiju u najam socijalni stan neophodno je poduzeti odgovarajuće mjere za izgradnju stanova za osobe koje nisu u stanju riješiti svoj stambeni problem. Članovi Odbora su u raspravi upozorili da je potrebno ponovno razmotriti odredbe Zakona o pravima bivših političkih zatvorenika posebno u dijelu koji se odnosi na priznavanje prava nasljeđivanja neisplaćenih naknada djeci umrlih političkih zatvorenika a koji su zbog opće nesposobnosti za rad korisniic obiteljske mirovine. Nakon rasprave članovi Odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvastkom saboru na usvajanje sljedećih zaključaka. Prihvaća se izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom zastupniku. U ime odbora više nemamo prijavljenih prelazimo na raspravu po klubovima. U ime KLuba HNS PGSa poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice i kolege u svojoj raspravi u ovom obuhvatnom i velikom izvješću poslužit ću se samo osvrtom na dio podataka i činjenica koje je pučki pravobrenitelju svojem izvješću naznačio. U samom uvodnom dijelu on nas izvješćuje da je 2003. godine izvršena analiza problema rada, razultata i uvjeta rada pučkog prabranitelja. A da je svrha te analize bila identifikacija zakonskih finanicijskih i logističkih ograničenja koja utječu na rad pučkog pravobranitelja te predlaganja mjrea kojima bi se uočeni nedostaci i probelmi mogli ili morali otkloniti. Ta analiza dala je nekoliko preporuka, prijedloga, kako probleme otklanjati i dozvolite samo 5 bi ih izdvojio veoma kratko. Jedan od prijedloga ili preporuka je bilo da predloženi pučki pravobranitelj za djecu kao i bilo koji specilizirani pučki pravobrantelj koji će osnovati trebao bi djelovati kao dio postojećeg ureda pučkog pravobranitelja umjesto da bude odvojena ili jusporedna organizacija. Nadalje se je prepporučalo dabi pučki pravobranitelj trebao usvojiti više proaktivnih pristup u komunikciranju. Pa nadalje pučki pravobrajitelj bi trebao u većoj mjeri sudjelovati u područnim i međunarodnim mrežama sličnih agencija zaštitu ljudskih prava. pa vladin ureda za ljudska prava trebao bi preispitati svoju funkciju koja je slična onoj pučkog pravobranitelj kako odgovor na pritužbe koje zaprima te razmoriti mogućnost prosljeđivanja takvih pritužbi pučkog pravobratelju i na kraju vladin ured za ljudska prava trebao bi podueti korake kako bi se osiguralo šire razmjenvanje precizne uloge i statusa županijskih koordinacija koje su nedavno osnovane. Iz pomnog iščitavanja izvješća vidljivo je da gotovo ni jedna ova preporuka osim ona koja se odnosi na proaktivni prostup pučkog pravobranitelja i njegov rad na terenu, nije bila uzeta u obzir svim tijelima na koja se ona direktno ili indirektno odnosi. Iz podataka za 2003. pa jevidljivo sljedeće. DA je u prošloj godini pučki pravobranitelj zaprimio ukupno 2389 novih pritužbi što je u odnosu na godinu dana ranije povećanje za 53,34%. Osim novoprimljenih zahtjeva iz ranijih godina u obradi je bilo još 679 zahtjeva, što znači da se pučki pravobranitelj u prošloj godioni bavio sa ukupno 3068 predmeta. To veliko povećanja broja predmta može biti rezultat više uzroka, ili bolji rad pučkog pravobranitelj ili veća hrabrost građana da se obraćaju za zaštitu svojih prava. Ili lošiji rad ostalih institucijagdje su građanska prava bila povriješđena. Ili pak povećanjem broja kršenja prava koja se rezultirala t ime da su se građani morali počkom pravobranitelju obraćati. Ja neću ni jednom od ovih mogućih razlgoa možda ih ima još vrednovati i tvrditi da je samo jedan ili samo dva, rezultat toga. Ali je činjenica da pučki pravobranitelj ima iz godine u godinu sve veći i to daleko veći broj predmeta nego prethodnih godina. Mislim kada se uđe u analizu sadržaja tih problema, onda moram upozoriti i na to, da je od 1149 slučajeva kada je pokrenut ispitni postupak u 859 slučajeva stoje 74% upravono tijelo odnosno tijelo s javnim ovlastima dostavili zatraženo očitovanje. 74% da, a dakle 26% ne. I sada se pitam kako je moguće da neko tijelo sa javnim ovlatima u RH ne odgovara pučkom pravobranitelju na zahtjev da se očituje o stanju predmeta uzroka ili zbog čega je nečije pravo povrjeđeno bez obzira dali se radi o jednom jedinom građaninu ili interesnim skupinama ili grupama građana. I nikome ništa. 26% slučajeva tijela sa javnim ovlatsima su smatrala da pučkom pravobranitelju ne trebaju ni odgovoriti a kamoli da daju izvještaj na zatraženi ili podnešeni podnesak. Mislim da očito u zakonodavstv unešto nedostaje i mislim da je sada ovaj podataka dovoljno alarmantan da preispitamo i odgovornost koja bi trebala biti zakonom sankcionirana, da se počkog pravobranitelja u tijelima sa javnim ovlastima naprosto ne može ignorirati. Jer u protivnom ni on ne može riješit problem , ni on ne može poduzeti ništa ako druge strane ne dobije odgovor. Pučki pravobranitelj upozorava na s na to da ima vse velik broj pritužbi odnosno podnesaka koji se odnose na radne sporove. I zaključuje ipak pučki pravobranitelj smatram svojom dužnošću upozoriti kako pojava kršenja ugrožavanja praav radnika postoje, a sustav zaštite inspekcijski nadzor, i sudski postupci nije učinkovit, stoga i dalje pučki pravobrantelj smatra da bi bilo učinkovito osnovati specijalizirane sudove za radne sporove te uživotvoriti zakonsku mogućnost arbitražnog rješavanja radnih sporova osnivanjem stalne arabitraže za radne sporove. Ovo sam namjerno naglasio i pročitao jer u mišljenju Vlade u njegovom izvješću ovakvim preporukama ovakvim upozorenjimanema ni riječi. Dakle mi ne znamo koji je stav Vlade na ovo što je pučki pravobranitelj upozorio i Vladu inas kada su radni sporovi u pitanju. I on je dao konkretni prijedlog. Dva specilizirani sudovi i arbitraža. Ni jedan ni drugi model u Hrvatskoj očito ne funkcioniraju, jednoga doduše ni nemamo, arbitražni postupaci su izuzetno rijetki. Nadalje. Osim postupanja prema ministarstv upravosuđa, uprave, lokalne samouprave ne neposrednog obraćanja upravnom sudu, pučki pravobranitelj je tijekom 2003. godine, od 1952 slučaja utvrđivao postojanje pojedinačne povrede ustavnih i zakonskih prava. I prava zamačenih međunarodnim instrumentima koji je RH stranka ,te utvrđivao propuste i druge nepravilnosti u radu upavnih tjela ili tijela sa javnim ovlastima. 1952 slučaja. Ja bih volio da ni jedna od ovih slučaja ne završi pred međunarodnim sudvoima ili sudom. A kao posljedica toga daRH mora plaćati o dštete ili kazne zbog sporosti hrvatskih institucija. U 2003. godini dominirale su svojom brojnišću pritužbe na rad tijela sa javnim ovlastima, i upravnih tijela sa područja socijalne sigurnostio tj. pordučja prava iz mirovinskog, invalidskog osiguranja, zdravstvenog osiguranja, zdravstvene zaštite, socijalne skrbi te prava iz radnog odnosa državnih i javnih službenika. Ovo sam izdvojio kao dijelove izvještaja pučkog pravobranitelja kojom točno u sredinu pogađa suštinu problema i točno pogađa kao streličar tamo u one organizacije i institucije s javnim ovlastima gdje je najveći broj kršenja prava građana ove države. Na završetku svog izvještaja, dakle osim izvještaja pučki pravobranitelj je dao i određene prijedloge zaključaka za koje smatra da bi mogli idućih godina poboljšati rad tog ureda. Prvo predlaže da razmotrimo i usvojimo izvještaj i donesemo sljedeće zaključke. Do konca 2005. osigurat će se odgovarajući prostor za rad pučkog pravobranitelja. Dalje, u proračunu za 2005. povrh sredstava koja se osiguravaju redovito za rad pučkog pravobranitelja osigurat će se i dodatnih namjenskih 155 tisuća kuna za nastavak rada na terenu, tj. obilazaka županija i primanja građana u mjestima izvan sjedišta pučkog pravobranitelja. I završno, izmijenit će se i dopuniti Zakon o pučkom pravobranitelju do konca 2006. na način da se osigura redovito održavanje uredovnih dana u mjestima izvan sjedišta ili da se u Hrvatskoj otvore najmanje četiri područna ureda ako se ne varam predložen je Vukovar, Knin, Slavonski Brod i Gospić. U zaključku Vlade, odnosno u mišljenju Vlade o ovim prijedlozima zaključaka niti riječi da li Vlada prihvaća ove prijedloge ili ne, da li će pučki pravobranitelj imati četiri regionalna ureda ili ne, da li će se osigurati dodatna sredstva koja on traži govora nema jedino što je Vlada rekla da je u vezi s predmetnim izvješćem zadužila nadležna tijela državne uprave da u okviru svojeg djelokruga poduzmu odgovarajuće mjere radi otklanjanja nepravilnosti navedeno u izvješću. Ja bih bio daleko sretniji da smo dobili mišljenje Vlade iz kojeg bi proizlazilo da svi oni rukovoditelji, šefovi koji su načelo onih institucija i tijela s javnim ovlastima koji u prošloj godini nisu odgovarala pučkom pravobranitelju kad je on zatražio očitovanje i onih tijela s javnim ovlastima gdje su tisuće predmeta kao što je to mirovinsko, socijala, zdravstvo i invalidsko osiguranje predloženi za razrješenje ili su na drugi način kažnjeni i sankcionirani kako opet iduće godine ne bi konstatirali da se čak ne samo građanima ove države nego i pučkom pravobranitelju ne odgovara, ne daju predmeti niti pak na njegovu intervenciju predmeti ubrzano rješavaju. U protivnom ako prihvatimo samo izvještaj a ne i predložene zaključke i ne dobijemo odgovor na sudbinom tko je snosio odgovornost za šutnju spram pučkog pravobranitelja, čemu iduće godine uopće i razmatrati taj izvještaj osim što ćemo konstatirati da broj pritužbi raste, a da tijela državne vlasti s javnim ovlastima i nadalje ignoriraju pučkog pravobranitelja. Onda je netko u tom lancu suvišan, nepotreban pa ajmo i razmatrat tome koga ona više i neće trebati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine pučki pravobranitelju, uvažena gospodo zastupnici. Gospodina Klarića duboko cijenim da bi mu njegovom izvješću … međutim držim da neke stvari jednostavno valja dovesti do apsurda kao što je on to učinio pred godinu ili dvije onim poznatim jedno i pol minutnim obraćanjem ovome Domu kako bi se jednostavno apostrofirao značaj upravo ove materije. Nema spora IDS će podržati ovo izvješće. Drugo, neću reći da se pučko pravobraniteljstvo nije potvrdilo ali nesporno je, ono je bespomoćno te si stoga postavljam centralno pitanje da li uopće pučki pravobranitelj može ostvariti zakonske ciljeve, a da ne govorim o tome da li onda ta institucija može ostvariti i očekivanja građana. Po meni je to zapravo bit. Gospodinu Klariću kapa dolje, ali njegovo tijelo na žalost blokirano je nečinjenjem drugih tijela državnih vlasti o čemu je malo prije i gospodin Lesar govorio. Zbog demokratske forme jasno je da je pučko pravobraniteljstvo nama nužno zbog međunarodnog legitimiteta Republike Hrvatske nije moguće državu zamisliti bez Ombudsmana čak se usuđujem reći zbog povjerenja građana u institucije države pravobraniteljstvo je ono bez čega ne možemo, međutim ponavljam to tijelo je bespomoćno. I nema nikoga u ovome Domu pa ni to neće učiniti sam pučki pravobranitelj koji bi me u tome mogao razuvjeriti. Oni koji su pročitali ovo izvješće držim da će se složiti sa mnom, pa onda pođimo redom da mi ne bi netko prebacivao neki avanturizam, egzibicionizam ili nešto slično. Prvo na strani 24 opis slučaja 1. Zbog odugovlačenja parnice ishod slučaja nepoznat. Opis slučaja 2, radi pobijanja nekog rješenja Ministarstvo hrvatskih branitelja, ishod slučaja nepoznat. Opis slučaja 3, radi požurivanja rješavanja predmeta kod Upravnog suda, ishod slučaja nepoznat. Četiri, ishod slučaja nepoznat. Pet, ishod slučaja nepoznat. Šest, ishod slučaja nepoznat i tako gotovo u svakom slučaju kojega se dotiče pučki pravobranitelj. Znači pučki pravobranitelj traži izvjesnu intervenciju nekog državnog tijela, ali reakcije tog državnog ili paradržavnog tijela jednostavno nema. To na neki način govori da je institucija pučkog pravobranitelja u glavama nekih pojedinaca iz državne vlasti shvaćena isključivo forme radi, više reda radi nego želje da se nešto utječe. Zbog činjenice da nema zemlje koja nema pučkog pravobranitelja jasno da ga mora imati Hrvatska, međutim složimo se priznajmo sami sebi ta je institucija marginalizirana, ona je omalovažana, ona je neadekvatno smještena, ona je bespomoćna. Daleko, još jedanput ću reći, da ta institucija Hrvatskoj ne treba, rekoh nužna je. Međutim, kao da postaje u svojoj bespomoćnosti pod navodnicima da me nitko krivo ne shvati, pogrešna adresa. Međutim tom ocjenom ja osobno držim da ne bi trebao biti toliko zabrinut sam pučki pravobranitelj koliko bi tom ocjenom trebali biti mi sami zabrinuti, a o našim građanima da ne trošim riječi. Što to znači? Da naši građani ostaju bez posljednje adrese kojoj se mogu obratiti, koja će ih saslušati, koja će ih primiti, koja će na neki način s njima popričati. Jasno je da oni koji imaju ti se neće obratiti pučkom pravobranitelju, čemu da troše netko će reći vrijeme, strpljenje, živce. Pučkom pravobranitelju uglavnom se obraća sirotinja koja je sve pokušala, a jasno svoja prava u ovoj državni ne može ostvariti, odnosno pučkom pravobranitelju uglavnom se obraćaju oni koji i nemaju bilo šta, odnosno koji nemaju ništa. Vjerojatno u svojoj bezosjećajnosti bilo da se radi o upravnim tijelima, sudovima itd. ti ljudi se u tim službama rukovode logikom da budem ciničan, zašto bi mi bili ti koji ćemo izlaziti u susret sirotinji koja nema ništa pa time valjda ni ne može išta izgubiti. Da je kojim slučajem drugačije, pa ne bi evo samo u ovom izvješću, pa usuđujem se reći, 90% navedenih slučajeva naprosto završili ishod slučaja nepoznat. Poštovana gospodo, upravo ti nepoznati slučajevi, ja mislim da su najveća kritika funkcioniranja, tj., nefunkcioniranja hrvatskog društva. Pravna zaštita osim što je skupa, ona je neefikasna, sirotinji nedostupna, ona se kompromitirala, možda je i korumpirana pa ako hoćete i najveći problem Republike Hrvatske. A što to onda govori? DA je sudstvo, pravosuđe, znači u onom najširem smislu riječi u velikoj mjeri jedan od ozbiljnih kočničara promjena ili kako bi netko rekao, pokretanja ove države. Što još reći, recimo, o ovom izvješću? Mene raduje da pučki pravobranitelj na strani 192. konstatira da Istarska županija je županija s najmanje problema na području ostvarivanja ljudskih prava. Točno, reći ću i to da onaj tko u Županiji istarskoj prima mirovinu tisuću 800 kuna taj jednako teško živi kao netko, govori, u Zagrebu, Osijeku ili Slavonskom brodu, s tom razlikom da mu djeca barem mogu dole u Istri doći kako tako do posla. Jer ako imate županiju gdje je stopa nezaposlenih prema državnim podacima negdje oko 6,5%, recimo, u jednom Buzetu 2 do 2,5% onda jasno da su građani na tom prostoru okupirani nekim drugim brigama koje možda drugim hrvatskim krajevima nisu primarno zanimljive. Narkomanija, jasno da je to ogroman problem svugdje, ekologijom, briga o stranačkoj populaciji, a tek tamo negdje na 4., 5. mjestu dolazi briga o nezaposlenosti. Jasno je da drugi krajevi Hrvatske nisu kako Grad Zagreb ili Županija istarska gdje se nosimo sa problemom izbjeglica, prognanika, povratka stambenog tog prostora, nezaposlenosti, itd., itd. Jasno mi je da se pučki pravobranitelj bavi onima sa kojima se, kao što rekoh, nitko ne želi baviti. Prije svega tu mislim na sirotinju. Oni koji imaju, rekoh, ionako znaju kako se pobrinut za sebe, a oni koji nemaju to im pravobraniteljstvo ostaje neko posljednje utočište. Međutim, i oni znaju da to nije put koji obećava jer da građani osjete da će iza pravobraniteljstva neko od države stati onda zasigurno ne bi se bavilo u prošloj godini sa samo 2 tisuće 300 predmeta, nego u zemlji u kojoj se podnosi preko milijun i 300 ili milijun i 500 tisuća tužbi godišnje, možda bi toga bilo i znatno više. Ono što bi bilo dobro kada bi nam Državno pravobraniteljstvo možda na temelju tog svog izvješća napravilo analizu kako funkcionira uprava, odnosno sudstvo u Hrvatskoj. Neko će reći loše, oni drugi će reći možda nikako. Cijeli život u ovoj zemlji kao da je podređen jednom neprestanom administriranju tako da se usuđujem reći da vjerojatno nema birokratiziranije države od Hrvatske. Zašto je tome tako? Pa vjerojatno niti ne zbog ovoga Doma ili zbog zakona već zbog podzakonskih akata koje ovaj drugi ešalon u državi se isključivo prilagođava sebi kako bi opravdao svoje postojanje. I doista, u ovom zemlji gdje se, kao što smo imali prilike čuti za jedan svinjac mora zatražiti suglasnost Ministarstva kulture ili gdje se za ogradu, onu žičanu oko kokošinjca, ako je viša od metar i 80 mora tražiti građevinsku dozvolu, ne može se ništa drugo reći doli da smo zemlja apsurda. Ne riješimo li se te, tog birokratiziranja Hrvatska će tapkat na mjestu jer u Hrvatskoj izgleda da se sve može samo radit se ne smije. I to je bit. Na strani 195. naišao sam na jedan podatak koji je učinio mi se gotovo nevjerojatnim da na području Istre djeluje tisuće udruga. Doista, ako je tome tako, tko kaže da smo mi depolitizirano društvo. Upravo obrnuto. Nema politiziranijeg izgleda društva, možda je to cijena tranzicije od Hrvatske. I gro tih udruga ima jasne i političke ambicije. Na stranu što se one deklariraju na način da ih ne poznaju. Najvrjedniji dio izvješća za 2003. tiče se tzv. zaposjednute imovine na područjima od posebne državne skrbi. Maloprije je apostrofiran slučaj "Kistenje". Problem građanskih, imovinskih prava, izbjeglo stanovništvo, itd., jasno da je također apostrofirano. To su bolna pitanja, ta pitanja treba riješiti jer dok se ona ne riješe, kao da će, pod navodnicima, rat trajati. Stoga kao što se danas rješava slučaj "Zec", upravo danas bi trebala potpredsjednica Vlade, gospođa Kosor, primiti preživjele članove te obitelji, tako treba raditi na povratku bilo izbjeglica, bilo njihove imovine, te uključivanjem u život tog izbjeglog stanovništva, iako sam svjestan da će to biti gotovo nemoguće na onim područjima gdje je normalna stopa nezaposlenosti 35, 40 ili 45%. Problematiku zateznih kamata koju je u usmenom dijelu izvješća apostrofirao uvaženi gospodin Klarić, treba također njoj posvetiti posebnu pozornost. Nedavno mi je ministrica pravosuđa gospođa Ožbolt rekla da je od 90. do 2004. u ovoj zemlji ukamatareno onoliko novaca koliko u ovom času iznosi hrvatski vanjskih dug. Kamatarili su, kao što kaže pučki pravobranitelj, svi. Od države preko lokalne samouprave. Bile su zatezne kamate 24, 21, 18, sad su 15%, o bankama koje su bile možda i gore od onih lihvara koji su tražili 3 ili 5% mjesečno da i ne govorim. Mi smo manje-više izgleda pristali na to da se oko ovoga autentičnog tumačenja danas povede rasprava. Ja pozdravljam namjeru Vlade da tom pitanju posveti bitnu pažnju, međutim, držim da nije trenutak da o tome danas. Možda bi o tome trebalo na jednoj posebnoj sjednici Sabora raspravljati jer to bi s jedne strane, ovo autentično tumačenje moglo biti jedna od najznačajnijih gospodarskih mjera nove Vlade. Možda se ništa neće dogoditi zbog autentičnog tumačenja, ali može i razoriti cjelokupni bankarski i gospodarski sustav ove zemlje, o sudskom da ne govorimo. Da li ćemo sada zbog neosnovanog obogaćenja, to je suštinsko pitanje, moći retroaktivno tražiti od bilo države, bilo lokalne samouprave, banaka ili nekih trećih institucija povrat preplaćenog novca. Za kraj, ponavljam. Duboko poštujem gospodina Klarića. IDS, rekoh, glasat će za ovo izvješće. Međutim, gospodin Klarić, točnije pučki pravobranitelj u poziciji je Sabora da govori, da nastupa, da poduzima ono što mu savjest nalaže, ali on je bespomoćan kao što smo bespomoćni i mi, saborski zastupnici. Mi smo bespomoćni i u toj našoj nemoći da na išta utječemo, pronalazim puno razumijevanje i za pučko pravobraniteljstvo. Na stranu smještaj pravobraniteljstva. Ni mi nemamo stolica, na stranu, ne znam, reprezentacija, ni mi je nemamo. Na stranu, što bi rekao netko, nitko vaš ne šiša. Ni nas nitko ne doživljava ozbiljno. Stoga želim to reći. Ako želimo pomoći Saboru, ako želimo pomoći ovoj instituciji onda treba pomoći i pučkom pravobraniteljstvu. Učinimo, znači, tu instituciju vjerodostojnom jer će time i Sabor biti vjerodostojniji, a to će biti moguće ako i mi sami upitamo one koji nam dostavljaju odgovore "ishod slučaja nepoznat", zašto jednostavno ne respektiraju jednu od bitnijih državnih institucija kao što je pučko pravobraniteljstvo. E sada kada bi nakon ovog Izvješća netko možda poduzeo neku mjeru da odgovor nepoznato se više ne pojavljuje u tolikom broju u izvješću za 2004. godinu o kojem će Sabor raspravljati iduće godine pravobraniteljsto bi zasigurno imao "pun svoj smisao" a građani bi stekli punu sigurnost u institucije države Hrvatske. Još jedamput mi podržavamo ovo izvješće i možda je bila netko će reći neprimjerena forma ali još jedamput ponavljam neke stvari jednostavno na drugačiji možda način treba apostrofirati da se o njima počinje raspravljati i izvan ovoga Doma.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Kajinu. U ime Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice prihvaća ovo Izvješće i ovo je Izvješće doista vrlo obilno, vrlo iscrpno i u njemu su gotovo u formi zbirke pobrojani točno konkretni predmetu, konkretni slučajevi iz kojih se vidi sa kojim se sve teškoćama i zaprekama susreću naši građani u ostvarivanju i zaštiti svojih prava i interesa u postupcima koji se vode pred državnim tijelima. IZ ovog Izvješća možemo kada analiziramo sve probleme koji su istaknuti a zaista statistički su vrlo kvalitetno obrađeni, možemo doći do dvije činjenice. Evidentno je da postoji problem neefikasnosti pravosuđa i evidentno je da postoji zapravo problem sporosti i neučinkovitosti državne administracije. Ali to su problemi koje zapravo mi već otprije znamo. Svi se zalažemo i sve stranke i sve ranije Vlade koje su bile u svojim programima imamo kao načelne ciljeve da ćemo riješiti problem pravosuđa, da ćemo imati kvalitetniju državnu upravu, to zaista i nisu lako rješivi problemi, to su stvari koji se rješavaju kroz jedan duži niz godina, za koje je potrebno dosta mjera, dosta akata poduzeti i kao što vidimo ranija Vlada je uložila dosta napora, naravno određeni pomak je ovdje. I ova Vlada ja mislim da smo i mi kao novi saziv Sabora dobro počeli jer sjetimo da smo na jednoj od prvih sjednica donijeli izmjenu Zakona o sudovima, za koju vidim sada da se i primjenjuje, jer je predsjednik Vrhovnog suda 60 tisuća predmeta, radnih sporova raspodijelio okolnim sudovima sa Općinskog suda Zagreb što znači će dovesti do posljedice da će se predmeti sasvim sigurno brže rješavati. Što se državne administracije tiče i o tome smo govorili kada smo mijenjali Zakon i umjesto 20 ili 19 ministarstava koliko smo imali to pokušali svesti na neku manju brojku, znači na 14 ministarstava. Samo po sebi naravno neće dovesti do bržeg upravnog postupka da će ljudi bolje i kvalitetnije zaštititi svoja prava, međutim, i to je nekakva mjera. U ove 4 godine ja se nadam da ćemo poduzeti i druge mjere koje će dovesti do toga. U svakom slučaju govorili smo da nam u upravi trebaju kvalitetniji ljudi, te ljude treba naravno bolje i kvalitetnije platiti, a kada imamo stručne ljude u državnoj upravi, kada imamo stručne ljude u ministarstvima i na naše klupe će dolaziti daleko kvalitetniji prijedlozi zakona i dolazit će u pravo vrijeme kada ćemo o njima moći provoditi kompetentnu raspravu. Ima u svakom slučaju jedna mjera koja ništa ne košta, na koju ću ja ovdje ukazati, drago mi je da je i predstavnik Vlade ovdje, čini mi se da je tamo. Ne znam možda je ona već i upotrebljena, ali u svakom slučaju mislim da Vlada treba izdati naputak svim ministarstvima da u onim upravnim predmetima u kojima se vode upravni sporovi na Upravnom sudu, u kojima su protiv upravnih rješenja podnijete žalbe da ukoliko u takvim vrstama predmeta već postoje odluke Upravnog suda i postoji poznata sudska praksa, da ta naša državna tijela moraju iskoristiti one ovlasti koje im Zakon o upravnom postupku i Zakon o upravnim sudovima pruža a to je da znači prije okončanja tog postupka sama promjene svoja rješenja i na taj način ćemo i oteretiti sud a na taj način će i naši ljudi ostvariti svoje pravo. Jer nema smisla da je neki predmet na Upravnom sudu, već znamo unaprijed kakva će presuda u takvom predmetu biti i mi uredno čekamo da se taj predmet završi. To je jedna mjera koja zaista nikoga ništa ne košta, a sasvim sigurno mislim da bi povećala efikasnost. Sve ovo što je drugo navedeno apsolutno stoji i mislim da što se same institucije Pučkog pravobranitelja tiče mislim da im mi kao država moramo osigurati sve uvjete za rad, jer naprosto ova Izvješća su slika rada, ova Izvješća su slika rada državnih tijela i očito gospodin pravobranitelj je rekao na početku da je već ranije ukazivao na problem zakonskih zateznih kamata. Znači problem je evidentiran i mi danas imamo na dnevnom redu i autentično tumačenje Zakona. Očito je to trebalo napraviti i prije. Na kraju, još samo Hrvatska demokratska zajednica prihvaća ovo Izvješće, svjesni smo ovih problem, međutim, i Vlada je u svom programu iznijela zapravo i mjere i načine na koji će pristupiti rješavanju ovih problema. I zato se nadam da ćemo iz godine u godinu, treba čitati i komparirati i uspoređivati ova Izvješća o pravobranitelju za svaku godinu pa ćemo time vidjeti i da li postoji nekakav pomak u radu. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Bošnjakoviću. Za ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Ispravio bih krivi navod da smanjenje broja ministarstava ujedno znači učinkovitiju vlast, jer to nije točno. Vi možete imati apsolutnu vlast i diktaturu i zapravo ne morate imati učinkovitu administraciju koja će biti u službi građana. Tim prije što u ovom konkretnom slučaju ovom mandatu smanjenje broja ministarstava i ministara sa sobom je doveo i povećanje broja drugih dužnosnika a istovremeno i odrađenih upravnih jedinica. Hvala lijepo. Što se može normalno egzaktno dokazati.
Zahvaljujem, to je razmjena mišljenja. Povreda Poslovnika.
Gospodine predsjedniče, članak 209. nisam to rekao, ja sam rekao da je to samo jedan korak ka učinkovitijem, nisam rekao da će to dovesti.
Zahvaljujem. U ime Kluba LIBRE uvaženi zastupnik Vilim Herman.
Gospodine potpredsjedniče, tolerantni gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ne treba doista izbjeći ali prvom rečenicom kazati da je gospodin Ante Klarić pučki pravobranitelj doista stao ispred jedne institucije i učinio sve da ta institucija ima autoritet u velikoj krizi auteriteta brojnih hrvatskih institucija ukazati na ovu okolnost je u najmanju ruku važno. Na dostojanstven način, pun zapravo osobnoga zalaganja kroz više godina događa se jedno iskreno nastojanje da se područje koje ponekad prekomotno nazivamo naprosto područjem ljudskih prava, poboljšava da se u njemu nešto ozbiljno događa i uz ono što sam rekao, dakle to nastojanje da se autoritet institucije događa, dakle sve pohvale, ja sam to naprosto morao kazati. Ali naravno naši osvrti na izvješća ne moraju biti samo pohvalni. Dakle, od strane udruga, pa i pojedinaca koji se bave zaštitom ljudskih prava uopće od hrvatske javnosti, naš je pučki pravobranitelj tokom svih ovih godina percipiran kao osoba dapače institucija koja značajno doprinosi promociji i unapređivanju stanja ljudskih prava. Poznato je da je, uostalom Ustav je to definirao, da mu je djelovanje neovisno, povezan je sa Saborom, i dio svog, ipak moram evo već uvodno reći, kredibiliteta je možda u ovoj posljednjoj godini umanjio nedovoljnom reakcijom na školovanje malih Roma, na neke odnose koji su se događali, i ovo neka se shvati kao primjedba koja je naprosto povezana sa životnim fakticitetima. Međutim, ono što, ja mislim sve nas frustrira, pa frustrira i hrvatsku javnost, činjenica je da se kroz odnos Sabora i tijela kojima se i tijela Vlade Republike Hrvatske kojima se obraća pučki pravobranitelj, nema odgovarajućih rekacija i to ustvari upozorava možda na ono što je najkritičnije, na zapravo znak razine političke volje ili istinske političke volje za to da se stanje mijenja. Da li je pitanje samo o sluhu ili o volji, spremni smo kazati da je to prije svega pitanje ipak nedostatka političke volje. Ono što mi sa svoje strane možemo napraviti, ali jednako tako i nastojati kontrolirati što se ne čini dovoljno, da bi se rad pučkog pravobranitelja poboljšao, to je da podržimo plan razvoja institucije pučkog pravobranitelja, postojao je taj plan i ranije, nije bilo dovoljno podrške. Prošli saziv je isto u nekoliko možda navrata propustio mogućnost da se taj položaj pučkog pravobranitelja kao institucije osobito u materijalnom pogledu, ali i u drugim situacijama popravi. Ja ću potsjetiti da u ovom, ovogodišnjem proračunu, proračunu za 2004. se nije dogodilo ništa bitno novoga, dapače to je u određenom smislu i financijska restrikcija, a u pogledu materijalnog položaja ove institucije, odnosno pučkoga pravobranitelja. Ali jednako tako potsjetio da je u prošlom sazivu gospođa potpredsjednica Kosor veoma energično tražila da se sredstva proračunska sredstva povećaju. Sada je to bila prilika nije se dogodilo. Možda je moj primjer slučajan, možda nije, ali je u svakom slučaju važan, jer uz ostalo invalidi nemaju doslovce pristup u fizičkom smislu zgradi pučkoga pravobranitelja, jer postoje barijere, arhitektonske barijere i nema mogućnosti da se, dakle pristupi instituciji. Pučki pravobranitelj sa svoje strane radi improvizacije, doslovce tako, i onda se susreće s invalidima na nekim drugim mjestima. Dakle, potrebno je naprosto podržati plan razvoja institucije. Ja pri tiome mislim da bi bilo važno kao što su i preporuke, to je vidljivo iz samoga izvještaja ići u dva koraka. Dakle, dati jednu kratkoroćnu interventnu materijalnu podršku izgradnje kapaciteta ureda pučkog pravobranitelja na rok od 6 do 8 mjeseci, i to je onaj najmanji period potreban da se uz vanjsku stručnu pomoć provede strateško planiranje razvoja sa dugoročnim i kratkoročnim ciljevima, planom provedbe, planom potrebnih resura, i planom namicanja resursa. Isto tako mislimo da bi tek nakon posvećenog vremena za strukturiran i od stručnjaka podržan proces dobili bi kvalitetan dugoročni strateški plan razvoja i pozicije i uloge pučkog pravobranitelja i temelj stvarni temelj za unapređenje njegovoga djelovanja. Dakle, smjer razvoja koji je naznačen ima smisla i mislimo da ga treba snažno podržati. To je onda zapravo otprilike 4 cilja ili segmenta kojima, ne samo treba težiti, nego ih doista ostvarivati uz sve moguće mehanizme kontrole. Dakle, unapređivanje zakonskog okvira, promjena naziva pučkog, u pučki pravobranitelj za ljudska prava. Dapače, za ljudska prava, i decentralizacija sa otvaranjem područnog ureda kao i razvoj odjela kako je to i navedeno u izvješću. Naravno ne zato što dolazim iz Osijeka, ali moje pitanje je, na koje ću nadam se dobiti odgovor, zašto jedan od područnih ureda u Slavonskom Brodu, a ne u Osijeku? Da ne bi ispalo da je to samo priča koja ima zov zavičaja, ja mogu naprosto kazati i podatak. Da je, a to je vidljivo iz izvješća da je u odnosu na Brodsko-posavsku županiju broj ovih povreda prava koja su u misiji, koja su u nadležnosti pučkog pravobranitelaj 205 prema 48, tužno je i neadekvatno reći u korist. Dakle, na ovom prostoru Osječko-baranjske županije te su povrede učestalije i većeg su broja. Moguće da bi to trebao biti kriterij. Dakle, očekivani rezultati razvoja institucije pučkog pravobranitelja u ovom smislu ako se ostvare podloge trebaju izvjesno biti znatno više istraživačkog i proaktivnog djelovanja. Dakle, izvještaj o stanju ljudskih i građanskih prava, a ne izvještaji po našem mišljenju o radu, odnosno procijena stanja samo iz slučajeva koji se instituciji obrate. Puno je dakle po našem sudu važnije suočiti se sa stvarnim stanjem, nego imati samo podatke o da tako kažem radu. Stvarnost je šira, stvarnost je daleko, daleko životnija. Dakle, periodično izvještavanje i stalna suradnja s tijelima Sabora, tijelima, ne samo dakle ovdje na plenarnoj sjednici. Edukacija javnosti kroz veću proaktivnu pristupnost u javnosti, i dalje povezivanje na međunarodnoj razini. Izvještaj možemo inače pohvaliti, on je opsežan. Prvenstveno govori o načinu rada. Ali dodat ću, a i povezano sa prethodnim da bi trebalo mijenjati ono što ide prema istraživačkom i proaktivnom pristupu i izvješće o radu se temelji dakako na analizi pojedinačnih slučajeva koji su, riječ je o onim slučajevima koji su se instituciji pučkog pravobranitelja i prijavili, odnosno obratili. Ali ono što iz ovakvoga stanja, teško da ono može biti drugačije, ali kao opasnost izravno proizlazi, to je da se izvještavanje, odnosno izvješće o radu percipira, doživljava od strane nas saborskih zastupnika i javnosti dapače kao izvješće o stanju. Podvlačim još jednom, ovo je izvješće o radu a ne izvješće o stanju. Ako će se odgovorno ponašati prema stanju onda je i odnos naš prema ovom izvješću prvo o radu objektivan ali istodobno odnos prema stanju se mora mijenjati i možda je to suština pitanja. Naime, mislim da izvješće može dati u nekim djelovima nejasnu ili ne daj Bože pogrešnu sliku prvenstveno o raširenosti problema u praksi. Kada mi čitamo izvješće o radu u kome piše da se pučkom pravobranitelju obratilo ukupno 3 tisuće i 68 osoba, pritužbi a da je 1952 od toga iz područja iz nadležnosti rada pučkog pravobranitelja može se zaključiti da stanje i nije baš loše i da je već nekoliko godina stabilno. No, kada javnost dođe do podataka i kada mi čitamo da je najviše pritužbi primljeno zbog poteškoća u ostvarivanju mirovinskog i invalidskog osiguranja, zdravstvene i socijalne skrbi i da se tu radi o bezgraničnom, citat, nikad obrazloženom odugovlačenju upravnog postupka sa stranice 35. Dalje, citat, ali da se relativni udio pritužbi iz ovog područja ipak nešto smanjio sa 31,7 na 29,4 što ukazuje na to da se poduzimaju određene mjere radi bržeg rješavanja upravnih stvari u ovom području. To je sa stranice 209 u zaključnom razmatranju. Tada i javnost i mi kao zastupnici ponovno možemo zaključiti da se stanje popravlja. Međutim, ono na što ukazuju neke druge udruge nevladine koje se bave ovim problemima, koje daju pravnu pomoć ne bi se po strukturiranosti učinjenih povreda bitno razlikovale od ovoga što imamo u izvještaju o radu pučkog pravobranitelja. Međutim, raširenost problema je veća. Osobito se to odnosi na Vukovarsko-srijemsku i Osječko-baranjsku županiju. Neke moje konzultacije sa Centrom za mir i nenasilje i razvoj demokracije, zaštitu ljudskih prava dapače na to upozorava. Evo kako vrijeme opet nezadrživo ističe ja bih završno htio reći da je važno podržati plan razvoja institucije pučkog pravobranitelja. Ako je Saboru doista stalo do uvida u stanje ljudskih prava onda treba dakako podržati izgradnju kapaciteta i razvoja institucije pučkog pravobranitelja. Podržati decentralizaciju uz ovo moje izravno navijanje za Osijek jer je data argumentacija. Dalje, ptorebno je doista ukazati na veću rasprostranjenost povreda nego se možda percipira iz ovog izvještaja o radu a ponavljam ipak to nije izvještaj o stanju. Osobito nisam uspio o tome govoriti. Važan i veliki problem je šutnja administracije koja je dugogodišnji tvrdokorni problem a to i nije vidljivo baš izravno iz izvještaja i molio bih ako se može pučki pravobranitelj o tome nešto više očitovati. Dakle, još jedna okolnost da je potreba za informacijama i pravnom pomoći za ranjive skupine izuzetno velika, pravna pomoć ali dakako besplatna pravna pomoć i s ovog mjesta željeli bismo upozoriti da ne postoji adekvatan zakon koji institucionalizira besplatnu pravnu pomoć i o tome trebati započeti razgovarati. Hendikepi koji su najveći u sustavu zapravo a u pogledu neostvarivanja ljudskih prava, dapače povreda dolaze zapravo iz područja pravosuđa i javne uprave. Nažalost, nisam imao vremena govoriti o nekim specifičnim povredama ljudskih prava, prava na stanovanje, na primjer u Osijeku gdje su se gubile i parnice na potpuno neadekvatan način jer ljudi naprosto nije bilo niti je moglo biti tada u Osijeku kada su se te stvari događale. S time se treba suočiti. Dakle, podrška izvještaju sa željom da se što prije pripomogne instituciji pučkog pravobranitelja i da se jednako tako u sljedećim godinama suočimo sa izvještajima o stanju a da naša uloga bude ovdje u Saboru izuzetno aktivna, proaktivna dapače, suočavajući se sa stvarnim stanjem stvari, ne uljepšavajući ga. Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Hvala lijepo, kolegice i kolege.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku. Na redu je u ime Kluba SDSS-a uvaženi zastupnik Ratko Gajica.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege! I ja mislim da i mi u klubu mislimo da Izvještaj pučkog pravobranitelja zaslužuje pažnju prije svega zbog toga što je u svom sadržaju i to na obiman način, na ilustrativan način pokazao kakve sve teškoće imaju mali ljudi u prizemlju i koliko im treba vremena i s čime se sve suočavaju da bi ostvarili nešto što traže kao pravednu stvar. Ja ističem da respekt zaslužuje gospodin Klarić i njegov tim i zbog toga što je napravio ovaj Izvještaj i zbog toga što on pokazuje da se shvaća problem jer je opisan na način koji daje dobru predođbu o čemu se radi. Ono što kolega Herman malo prije kaže, ova ocjena koju sam izrekao odnosi se na Izvještaj o radu. A ako govorimo o stanju ono što mene brine to je da predođba koju nudi ovaj Izvještaj ako pokazuje stupanj uređenosti hrvatskoga društva onda je to nešto što mora zabrinuti. Izvještaj, izvješće pokazuje koliki broj ljudi se suočava s činjenicom da ostvari svoje pravo a da im časna uloga pučkog pravobranitelja fakat ne može pomoći. Iz toga proizlaze dvije stvari. Prva je da mi ulogu pučkog pravobranitelja na način da bude efikasan nismo afirmirali. I drugo, to znači da u mehanizmu zaštite ljudskih prava i uopće u mehanizmu provođenja zakona postoje brojni feleri u kojih zapravo imamo neprovođenje zakona ili imamo neke elemente nezakonitosti kad se oni ne provode. Tko strada? Stradaju mali ljudi u prizemlju. Stradaju nažalost manjinske zajednice. Stradaju opet nažalost u velikom broju neki ljudi među kojima i Srbi s obzirom na sticaj okolnosti a sve te kategorije nemaju zapravo razumijevanja od institucija koje bi ih trebale zaštititi i vrlo su često u zoni bezakonja ili izvan zakona, nekada nažalost i u zoni diskriminacije. Ja ću ovdje prokomentirati neke od, neki sadržaj od Izvješća pučkog pravobranitelja koji na neki način kazuje kako tu stvar stoji. Pučki pravobranitelj kaže nešto manje od 50% od ukupnoga broja pritužbi. On je zaključio: povrijeđeno je ili ugroženo nečije pravo. E sada, tu idu sljedeće kvalifikacije; utvrđena povreda, ishod nepoznat, ili pučki pravobranitelj nije nadležan, zapravo ne nadležan. Kada sve te slučajeve sortirate u ovakve kvalifikacije onda vjerojatno ostaje puno situacija ili puno slučajeva da je zapravo čovjek bespomoćan. Javio se na časno mjesto a mehanizam koji bi trebao pokrenuti ne djeluje i stvar je onda ostala na neki način u leru, ili ostala je ne riješena. Brojke koje u smislu konačnoga rješenja nudi izvješće je sljedeće. Preporuka 160 i nešto. Upozorenja 170 i nešto. E sada, određenih mjera koje sam ja ovdje shvatio kao izvršne pučki pravobranitelj je poduzeo u 31 slučaju. To je suviše mali zbroj s glediša evikasnosti s obzirom na ukupnu masu. Nije ovlašten postupati u 65% slučajeva. Naravno da ja razumijem da je to stav zakona i pučki pravobranitelj ima pravo to tako postaviti. Ali to onda znači da ljudi koji su se njemu obratili a obratili su mu se zato što drugog izlaza vjerojatno nisu imali ostaju bespomoćni. I veliki broj tih ljudi, veliki broj i ovih kojima je to zastalo na nenadležnosti a i onima drugima u kojim je poduzeta neka preporuka moglo bi završiti zapravo na sljedeći način. Ja se zapravo bojim zatvaranja negativnog kruga. Podnesak koji je išao pučkom pravobranitelju. Pa od njega je onda išla preporuka ili upit nekom ministarstvu ili nekom drugom tijelu. Pa je onda dobiven odgovor koji sve to skupa objašnjava, zatvara krug, činovnički gledano završili smo posao a rezultata nema. Ja naravno ne spočitavam tu priču o pučkom pravobranitelju ali ja mislim da je u praksi sasvim moguće da se stvar tako završi. Ja sam, sada govorim kao digresiju, a zapravo i nije, jutros imao neki razgovor, našli su me neki ljudi koji govore o otkupu stanova nacionalniziranih. I govore o velikim brojkama, govore o velikim godinama i govore o silnoj nepravdi. Palo mi je na pamet da je to sve skupa u ovako jednom negativno zatvorenom krugu. Nešto što pučki pravobranitelj ovdje spominje kao čisti podaci. On govori o bespravno zauzetim lokalima i bespravno useljenim obiteljima i izvlaći zaključak, vlasnik potpuno nezaštićen. Ja ću ovdje reći dvije ilustracije. Vi imate situaciju i ona je prilično brojna u kojima je meni data kuća da stanujem na katu, vaša, ne znam, nije važno čija, i dati mi je lokal u prizemlju da u njemu obavljam komercijalnu djelatnost. I kada vi kao vlasnik kažete, čekajte, daj, vratite mi barem lokal, ja sam čuo objašnjenje sa važnog mjesta iz ... [[Govornik se ne razumije.]] usta važnog čovjeka. Od čega će preživjeti onaj gore koji stanuje, ja, ako mi se ne da lokal da nešto radi. Apsolutno je zanemareno pitanje od čega će preživjeti vlasnik i to pomnožite puta 9 godina. Ili, znam čovjeka, mogu vam nabrajati imena ali to sada nije ovog trenutka važno. Čovjek je ostao u Kninu za vrijeme "Oluje", uzeta mu je kuća, a ne bi valjda trebalo zato što on nju nije napustio. I još mu nije vraćena, prošlo je 9 godina. Oprostite, ja, ja, kada dokažem odmah mi pada na pamet ono s početka, stupanj uređenosti hrvatskog društva mjeren kriterijem provođenja zakona. Stanovi. Pučki pravobranitelj je ovdje spomenuo u svom izvješću ljude koji su napustili stan, odvozeći svoje stvari. Čak bih se mogao složiti sa tim i sa kvalifikacijom koju je tu dao. Ono s čime se ja ne bih mogao složiti to je odsustvo priče u izvješću o onim ljudima koji su napustili stan po mom mišljenju, po mom mišljenju napustili bez da su uzeli bilo kakve stvari i otišli u ništa. I sada, kvalifikacija se, znate kada idemo onom logikom zakon je ukinuo stanarsko pravo, njega više nema i "ujeo vuk magare". Ali sada, ajmo pretpostavimo priču čovjeka koji kaže: ja otišao, sve što sam imao ostalo mi je u stanu i otišao sam u ništa. Trebalo bi mi objasniti logiku po kojoj se taj odlazak kvalificira otišao svojevoljno, otišao svojevoljno. Svojevoljno valjda podrazujeva "sve stvari sobom nosi". E sada, ja mogu razumjeti tumačenje koje ide na način promijenio se zakon itd., ali radi se o ljudima iz prizemlja, radi se o ljudima bez psihičkog mira, bez elementarnih uvjeta življenja, bez ikakvog društvenog respekta, bez razumjevanja sredine, bez realne nade, mogao bih čak reći bog od njih digao ruke. Može li se ako zanemarimo ono "ujeo vuk magare", na tragu pravednosti za ovo vidjeti neko rješenje? I ja to pričam samo zato da na neki način senzibiliziram stav koji je na tragu pravednosti jer se radi o čovjeku sa prizemlja sa ovim kvalifikacijama. Ima i još jedna stvar koja je matematička. Muž i žena sa 70 godina radnog staža izdvajali sa stambenu izgradnju ajde recimo 500 maraka godišnje, pretpostavljam i više. To vam je, to vam je 35 hiljada maraka a vjerojatno više. I sada svojevoljno otišao iz stana. I ne zavisno od toga tko je. Zato sam malo nezadovljan, zašto u izvješću pučkog pravobranitelja kada govori o stanovima nije nešto malo varirao i ovu temu zato što čini mi se on to dobro zna. Ima još jedna stvar koju ja hoću ovdje upozoriti. S pravom, bez obzira što mi o tome možemo misliti, pučki pravobranitelj senzibilizira naš osjećaj govoreći: doseljenici iz Drvara u Golubići su postigli psihološki mir. To da svatko ima psihološki mir. To da svatko ima psihološki mir treba apsolutno respektirati. Ja bih molio, ja bih samo molio da se pažnja usmjeri i na brojne primjere psihološkoga nemira ljudi zbog raznoraznih razloga. I onda uloga pučkog pravobranitelja u svemu tome zaista mora nositi atribut časni. Ja ću vam dati ovdje neke ilustracije makar one moguće da nisu primjerene za priču s ovoga mjesta, ali njih ne govorim radi pojedinačnoga sadržaja nego radi, radi postupanja. U vrtiću, u vrtiću na jednom natječaju javila se jedna gospođa kao, kao medicinska sestra i jedina ispunjavala uvjete, ljudi koji su odlučivali nisu je primili jer nije bilo dovoljno ruku gore. Jer su se, jer su, jer je većina se uzdržala. A ja sam nažalost čuo objašnjenje: “Pa to je legitimno”. Legitimno je jer nije bilo dovoljno glasova, a zapravo je bezakonje do daske. Sam sam, reći ću vam to nije naravno, čak i možda i možete reći da je besmisleno. Ja nisam ni mutav niti imam strah. Ali došao sam u ured i jedna žena mi kaže: “Znate ja bih to vama mogla ne ovjeriti.” A ja kažem. “Dobro, o čemu to ovisi?” Pa kaže: “Ovisi o tome kakve sam ja volje.” A ja onda kažem: “Recite molim vas kakve ste volje danas?” I tako dalje. Došao sam dvije ured poslije. E, ali ja govorim o, ovaj, u kakvoj poziciji će se naći čovjek, mali čovjek iz prizemlja koji, koji se boji otvoriti vrata. Zaključit ću na sljedeći način: Ja, ja se slažem i mi ćemo podržati izvještaj pučkog pravobranitelja, ali s ovom definicijom izvješće o radu. Vrlo smo zabrinuti za stupanj uređenosti društva koje se može čitati preko ilustracija koje je pučki pravobranitelj u svom izvješću napisao. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Gajici. Sukladno članku 207., stavak 2. isteklo je vrijeme za prijavu po ovoj točki dnevnog reda. U ime Kluba HSLS-DC-a potpredsjednica Doma Đurđa Adlešić.
Hvala lijepo kolega potpredsjedniče, poštovani gospodine Klariću, kolegice i kolege. Pred nama je sedmo izvješće pučkog pravobranitelja za, ovo je za 2003. godinu. Ja moram reći da se sjećam i njegovih prethodnih izvješća i sva su tradicionalno iscrpna sa presjekom gorućih problema koje tište građane koje oni bez pomoći države ne mogu riješiti. Tu su i zapažanja, zaključci, preporuke date na kraju izvješća koja zaslužuju posebnu pažnju i nužno je da ih razmotre državna tijela i organizacije na koje se oni odnose međutim ukoliko se to ne događa a prema onim primjedbama na kraju kad ne znamo koji je ishod onda se doista postavlja pitanje smisla ovakvih rasprava. Jer mi jednom godišnje slušamo i čitamo izvješće, provedemo raspravu i onda godinu dana čekamo novo izvješće i zapravo ne pratimo koje su posljedice ovog izvješća odnosno što se upravo na tim primjercima popravlja. Analizirajući rad pučkog pravobranitelja mislim da ga je potrebno prije svega definirati prema Ustavu kao opunomoćenika Hrvatskog sabora koji ga je ovlastio da u njegovo ime štiti ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom i tijelima koja imaju javne ovlasti. To je prema 92. članku Ustava. Međutim čini mi se da upravo tu dolazi do krivog poimanja nadležnosti pučkog pravobranitelja što rezultira upućivanjem velikog broja pritužbi građana tom državnom tijelu koje on nije u mogućnosti riješiti odnosno nisu u njegovoj nadležnosti. A nepoznavanje pravnih ovlasti, nadležnosti pučkog pravobranitelja na kraju može rezultirati razočaranjem i gubitkom vjere u funkcioniranju pravne države kod podnositelja takvih pritužbi. Stoga bi taj institut pučkog pravobranitelja trebalo dodatno približiti građanima i čini mi se da je takvih primjedbi u dosadašnjim raspravama već bilo te na jednostavan, opće prihvatljiv način objasniti građanima nadležnosti pučkog pravobranitelja, način njegovog djelovanja, ali i ovlasti pri poduzimanju mjera. Jer građanima mora biti jasno da pučki pravobranitelj u konačnici ne rješava probleme građana. On ih na temelju pritužbi uočava, poduzima mjere za koje je zakonski ovlašten pa samo pomaže žaliteljima da kod nadležnih državnih organa ostvare neko svoje pravo koje mu je zbog greške tih tijela uskraćeno. Mislim da je i ovakva rasprava zapravo prilika da objasnimo što pučki pravobranitelj može, što ne može i na taj način pripomognemo većoj efikasnosti tog ureda. Gledajući izvješće za 2003. godinu vidljivo je da je povećan broj pritužbi, posebno onih koje se odnose na, na sudove za koje pučki pravobranitelj nije nadležan pa ih on onda prosljeđuje Ministarstvu posredno. Međutim iz broja pritužbi vidljivo je da je stanje u pravosuđu i dalje alarmantno. Imamo i porast pritužbi iz domene radnih odnosa, iz područja mirovinskog i invalidskog osiguranja, zdravstvenog osiguranja, socijalne skrbi i ako tako pobrojimo i usporedimo sa izvješćima koja smo imali do sada onda ćemo vidjeti da su primjedbe zapravo gotovo u istim područjima gdje su bila i u ranijim izvješćima samo što varira broj podnijetih pritužbi i iako na kraju tih izvješća uvijek imamo prijedloge mjera. Bilo bi doista dobro kad bismo mi i tijekom godine nakon otprilike 6 mjeseci mogli dobiti odgovor što je urađeno u tim prijedlozima mjera. Kako ovo doista ne bi bila samo jedna od ... [[Govornica se ne razumije]] Prijedlozi mjera su potrebni, ali isto tako i izvješće što se nakon tih primjedbi napravilo. Možemo reći da je uočen trend poboljšanja suradnje između pučkog pravobranitelja upravnih tijela i tijela s javnim ovlastima međutim i dalje postoje neke državne institucije koje ne iskazuju dovoljnu kooperativnost, oglušuju se iako se čini minimum njihove obaveze da bar odgovore na, na dopise. Ono što bismo svakako pohvalili to je obilazak županija i gradova jer je to prilika da sa pučkim pravobraniteljem razgovara veći broj građana koji inače takvu priliku nemaju. Bilo bi naravno dobro obići sve županije, približiti na taj način institut pravobranitelja svima. Ja moram reći sa velikim zadovoljstvom da je upravo Bjelovarsko-Bilogorska županija i grad Bjelovar jedan od onih gdje je bilo zapravo gotovo najmanje pritužbi, a bilo je i nekih sitnih pohvala na, na rad. Podsjetit ću na 2002. godinu i na primjedbe koje su tada izrečene, a to je bilo stanje u odjelima ustanova za maloljetnike kojima je ograničena sloboda kretanja. Zašto to spominjem? Zbog toga što se upravo 2003. godine vidjela posljedica nedjelovanja na takva upozorenja. Da samo kratko podsjetim na Mali Lošinj i slična zbivanja. Dakle na vrijeme je bilo upozoreno međutim Vlada se na taj dio upozorenja pučkog pravobranitelja i na naše rasprave oglušila. Imamo isto tako i priznanje prava na naknadu djeci bivših političkih zatvorenika.Pa bi, ponovno govorim trebalo znati što je od tih primjedbi, prijedloga pa iz naših rasprava moguće realizirali. I onda o tome obavijestiti sabor. Na kraju bih se založila kao i većina zastupnika koji su raspravljali a to je da se doista uredu pučkog pravobranitelj pokuša osigurati jedan prigodniji radni prostor. Kolega Herman je upozorio čak i na čenjenicu da u taj prostor ne mogu ući invalidi. Istao tako razmotriti broj djelatnika jer je jasno prema broju stranaka već da ovaj broj zaposlenih ne može obaviti taj posao u zadovoljavajućem kratko roku. Naravno da je nužno i usvremeniti ustroj ureda. A kada se radi o financijskim sredstvima to svi priznamo da se radi o malim sredstivma. ali postoji rebalans proračuna, i ako se dogovorimo u rebalnasu proračuna j amisim da se treba sjetiti i današnje rasprave. Mi ćemo kao klub HSLa i DCa prihvatiti ovo izvješće. Preporučiti dražvnoj upravi tijelima koje imaju javne ovlsti drugim državnim institucijama, ali i lokalnim dužnosnicima, da se detaljno upoznaju sa izvješećm. Sa pritužbama građaana, kako bi mogli u sasvim konkretni slučajvima pridonjti bržem korektnijem učinkovitijem radu i iodnosu prema građanima koji njihove usluge koriste. Neki od kolega su u raspravi rekli kako zapravo pučki pravobranitelj bespomoćan. To je termin koji se spominje u ovoj saborsnici već nekolko godina. Pa kada bismo htjeli biti zločestit onda bismo pitali ako je on doista bespomoćan a i za to ima argumenata kako će onda pomoći drugima. treba doista pronaći modele kako doprijeti do javnsti. I ono što vi gospodine pučki pravobratnitelju možete minimum možte a to je govoriti češće i javno o problemima s kojima se susrećete u svom radu. jednom godišnje prema obavijesati obavijesitit SAbor, i predložiti mjere definitivno nije dovoljno. Ja sam sigurna da biste vi ovako našu sugestiju privatili. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I ime kluba nacionalnih manjina uvaženi zastupnik Nikola Mak.
Uvaženi giospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. gospodine pučki pravobranitelju, gospodine državni tajčniče ostali nazočni. Pred nama je opet debela knjiga ljudskiuh nevolja i nepravdi a na potki neodgovornosti onih koj ibi trebali biti prvi u poštovanju zakonitosti i pravde. I ovom prigodom smatramo ovo izvješće kvalitetnim s cjelovitim prikazom stanja odnosa, nezadovoljnih i često nemoćnih građana. I tjela državne uprave i ostalih tijela sa javnim ovlastima. I opet ćeom utvrditi nedostatne i ograničene personalne prostorne i financijke mjere, u kojima pravobraniteljstvo radi i djeluje te se zadovoljiit sa formalnim zaključkom da ove uvjete treba konačno ostvariti. Ali činjenice su ovdje pred nama i upečatljivo govore. Prvo, u prošloj godini zapremljeno je čak 53% pritužbi više, u odnosu na pretprošlu godinu. Uz nepromjenjeni broj stručnih zaposlenika. To znači da se ovaj ured uz podneske iz prethondih g odina bavio sa više od 3000 ljudskih nevolja i sudbina što neminovno upućuje na opasnost od buduće neažuronsti. Drugo, najviše propusta i nepravilnosti a to znači nepravde, gotovo 30% utvđrđeno je u imovinsko pravnim odnosima, naročito u dijelu koji odnosi na povrat odnosno odštetu za oduzetu imovinu poslije 1945. godine. Uz nedopustivu sporost posebno je zabrinjavajuće što je nadležnim državnim tijelima trebalo punih 5 godina za donošenje ključog provedbenog akta o utvrđivanju mjerila za procjenu vrijednosti građevinskog zemljišta. to je samo jedan akt u provedbi toga kompleksnog zakona i te kompleksne problematike. U ovome dijelu posebno ističemo i kršenje prava na povrat imovine kako na sam povrat tako i na osiguranje adekvatnog i dostojnog smještaja obitelji koje treba u takvim slučajevima iseliti. Ovome treba dodati i otvorena pitanje nekadašnjeg stanarskog praav te smatramo da preuzete obveze sadašnje Vlade ukazuju na put u rješavanjj toga problema. Treće, isto toliko gotovo 30% dominiraju i pritužbe na rad tijela sa javnim ovlastima, i pravnih tijela na području socijalne sigurnosti i prava. To su iz mirovinskog i invalidskog osiguranja, gdje nepravovremeno postupanje kompetetnih tijela odnosno osoba, dovodi korisniek do ruba egzistencije. Iz zdravstvenog osiguranja zdravstvene zaštite i socijalne skrbi, prava iz radnog odnosa gdje je broj neriješenih predmeta u porastu a sve to raid neažurnosti nerada i neodgovornosti. Jer kako je moguće da se o tako egzistencijalnim pitanjima za pojedince i čitavu obitelj u sedam godina primjerice sazove samo jedna rasprava. Četvrto, rastu i pritužbe iz oblasti urbanizma, graditeljstva i zaštite okoliša. Ukazuje se na neprimjeren odnos nadležnog ministarstva i lokalne samouprave, koje čak niti niti stranke up postupku a na njihovom području se sve to dešava. Ovih dana izdvojeno je 6 miliona za rušenje. Da smo svake godine izdvojili ova sredstva za urbanističke planove onih općina koje to same nisu u stanju učiniti tada bismo manje rušili i bili zato bogatiji i uređeniji. Posebno zabrinjava da ih godine u godinu raste broj pritužbi na rad sudova Većina pritužbi odnosi se na sporost, njihovu neefiaksnost i neažurnost. Ono što nas prikazuje u još lošijem svjetlu je broj predmeta koji završavaju an sudu u Strasbourghu što nije samo problem tih nevoljnika koji moraju posegnut ina tuđom zaštitom već i problem hrvatske kao države. Peto, mi u Klubu nacionlanih manjina želimo pohvaliti rad pučkog pravobranitelja na terenu po županijama, i izravan kontakt sa građanima u lokalnim zajednicama. Povećan je broj pritužbi jeste dijelom i rezultat olakšanog pristupu pučkom pravobranitelju, i ukazuje na potrebu uvođenja takve stalne prakse, bilo kroz uredovne dane u županijama ili otvaranjem regionalnijh ureda pučkog pravobranitelja. Kao se nadzire mogućnots izmjene zakona o pučkom pravobranitelju, to j eprigoda da se i o ovome razmisli, a sve radi operativnosti i dostupnosti ureda pučkog pravobranitelja korisincima i boljih odnosa sa javnim služama. I na kraju, podržavamo ovo izvješće. Podržavamo sve mjere koje predlaže pučki pravobranitelj ali i međunarodne institucije za ljudska prava. A sve u interesu pravodobnog i trasnapretnog rada u zaštiti ljuskih prava i prava pojedinaca koji se žale na nemar, neuljudnost ili zlouporabu ovlasti od strane javnih djelatnika i dužnosnika. Hvala.
Hvala lijepa kolega zastupnčie. Sljedeći je u ime kluba HSPa kolega zastupnik Pero Kovačević, izvolite kolega Kovačević.
Gospođo potpredsjednice, gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Mi pozdravljamo iz kluba Hrvatske stranke prava da danas raspravljamo o izvješću pučkog pravobranitelja i u biti bilo bi ga dobro nazvati da je to izvješće o nefunkcioniranju pravne države u mnogim područjima i o nefunkcioniranju državne uprave. Naime vidljivo je da u mnogima područjima iz izvješća pravna država ne funkcionira i žalosna je činjenica da pučki pravobranitelj već sedmi put na te činjenice upozorava, a ništa se bitno nije promijenilo. Postoji puno razloga zašto nam u mnogim područjima ne funkcionira pravna država, ima i objektivni i subjektivnih razloga i mi sami zastupnici u Hrvatskom saboru pridonosimo tome zbog činjenice da mi donosimo zakone ne brzinu o hitnome postupku, a da većina od tih zakona nije i simulirana, znači da se vidi što i kako će on izazvati, da li će regulirati neke posljedice, da li će uopće biti provediv. I na žalost imamo puno situacija da su nam zakoni nesimulirani i neprovedivi, a jedan od razloga zašto je tome tako je to što mi u mnogim zakonima navodimo da će se donijeti podzakonski propisi i mahom to se kaže da će se u roku od šest mjeseci donijeti podzakonski propisi. A kakva je situacija za donošenje podzakonskih propisa mogu vam ilustrirati i govoriti o svim područjima. Krenimo recimo na … telekomunikacija. Čuli smo neki dan ovdje da je donesen samo jedan mali dio, do 1.8. trebaju biti donijeti svi ostali podzakonski propisi. Kakva je situacija u području obrane i oružanih snaga govorio sam zadnji puta, tad sam rekao da čak ni predsjednik države nije donio šest važnih podzakonskih propisa i onda nas nastoje demantirati da su ti propisi doneseni 92. godine. Jesu, znam ja sam ih pisao, ali oni više nisu promjenjivi i provedivi zato što se izmijenio zapovjedni lanac i zapovjedna struktura. Također se onda nas pokušava demantirati da je predsjednik, a mi ukazujemo na situaciju kakva je, da je predsjednik Tuđman pokojni umirovio 431 u predsjedničku mirovinu što je opet netočnost jer je predsjednik Tuđman umirovio samo 104 a ostali su bili umirovljeni po zakonu kako se i sada umirovljavaju djelatne vojne osobe, to znači prema godinama staža mirovinskoga. Ne predsjednička mirovina, jer predsjednička mirovina je u ovome domu utvrđena u trećem mjesecu 95. godine i od tada imamo predsjedničku mirovinu, a rekao sam svi su glasovali za taj zakon osim današnjeg predsjednika Mesića. Prema tome to samo dokazuje da se mi moramo potruditi i zatražiti od Vlade jedno cjelokupno izvješće, da nam da cjelovit prikaz u svim područjima od zakona, koji zakoni vrijede, koji ne vrijede u tome području i koji podzakonski propisi su se trebali donijeti koji nisu doneseni i vidjet ćemo da će situacija biti dosta opasna. Naime i onda kad je riječ o tome da ministar, da Vlada recimo ili predsjednik države nije donio podzakonski propis, a trebao je u roku šest mjeseci, ovaj Hrvatski sabor je to utvrdio, onda se kaže da je to instruktivni rok. Da to nije obvezan rok nego da je to instruktivni rok. A kad građanin ne registrira na vrijeme osobni automobil onda to nije instruktivni rok, onda će on biti prekršajno kažnjen i zbog toga smo mi u sklopu preustroja državne uprave i u zakonu predlagali da se uvedu kaznene odredbe i za ministre i za sve druge odgovorne osobe koji ne postupaju po nalozima Hrvatskog sabora. Ako treba donijeti rok u šest mjeseci onda ga donesi ili napravi zakon da nećeš morati donositi podzakonski propis. Prema tome na taj način ako mi budemo vodili računa o tome, mi ćemo sami omogućiti da pravna država funkcionira, da imamo sve propise i da su provedivi. Na ovaj način sama situacija nevezano za sudove, vi sami znate koliko je propisa doneseno u Hrvatskome saboru a neprimjenjivi su. Ja sa razgovarao sa svojim kolegama sucima i odvjetnicima, jel' biće ili kaznenog djela nije dobro opisano ili druge varijante ili postupa li i sve druge stvari. Prema tome mi se moramo dobro potruditi da ovdje ispunimo svoju ustavnu ulogu. Što se tiče rada državne uprave to se može reći da je u punom smislu postala birokratska svrha sama sebi i svemu ostalome što je dobro zamijetio pučki pravobranitelj i očito je da je krajnje vrijeme da državna uprava što i predsjednik Vlade lijepo kaže, postane servis građana a ne da bude svrha sama sebi i nadamo se da će u sklopu toga i ovaj Zakon o prijenosu vlasti to moći regulirati na način da stvarno imamo profesionalnu i učinkovitu državnu upravu. Naime kakvo je stanje sa državnom upravom možemo i mi pravaši dobro reći, jer mi na određeni način i pomažemo u ovome dijelu. Mi održavamo uredovne dane u cijeloj Hrvatskoj, jer to je jedna od uloga i zadaća i poduzimamo mjere i znači saslušavamo građane i dijelimo pravne savjete. Mogu vam reći da smo za ovo vrijeme četiri mjeseca od kad smo krenuli, imali veći broj predmeta, znači stranaka primili nego što se pučkom pravobranitelju obratilo i vidjeli smo kakva je to situacija. Također smo zadovoljni da smo u većini slučajeva uspjeli riješiti, jer smo izravno nazivali državnu upravu i odgovorne osobe. Imate situacija da čovjek podnese zahtjev, dvije godine nitko po njemu ne postupa. Imate situacija da čovjek obija državnu upravu pa kažu mu dođi danas, dođi sutra pa moraš podnijeti zahtjev i onda kad se nazove službenik pa se kaže gospodine da li vi znate da u Zakonu o općem upravnom postupku postoji institut da vi morate uzeti zahtjev, odnosno podnesak usmeno na zapisnik. Da li ste kad čitali? Da li ste polagali državni stručni ispit? I prema tome, u tome dijelu mislim da je pučki pravobranitelj za sve ove slučajeve u kojima je utvrđeno da je povrijeđeno pravo, da nije odrađeno, a pogotovo za sve ove slučajeve što čak ni nadležna tijela državne uprave, odnosno druga tijela ne izvješćuju pučkog pravobranitelja, da je pučki pravobranitelj trebao možda ići sa onim dijelom što mu je u članku 7. zakona dana mogućnost, a to je da pokreće i kaznene postupke, da pokreće i prekršajne postupke i stegovne postupke. I zbog toga mi pozivamo Vladu da u svim ovim slučajevima Vlada vidi u svome očitovanju, mišljenju na ovo izvješće kazala da će poduzeti mjere pa onda neka poduzme mjere u ovome dijelu da se točno utvrde svi ti slučajevi gdje je utvrđeno da je povrijeđeno pravo a nije ništa poduzeto, da se pokrenu odgovarajući postupci protiv odgovornih osoba. Jer ako i ovaj puta prijeđemo preko toga onda opet će se događati ono što se ranije događalo i ja ovdje i pozivam i sve naše kolege i kolegice da i oni kao zastupnici Hrvatskoga sabora održavaju uredovne dane po terenu jer na taj način mi ćemo pomoći i ljudima i ukazivat ćemo ovdje neposredno znači Vladi koja je kažem četiri mjeseca, nije ni svjesna svih situacija i svega u pojedinim područjima, da konačno profunkcionira pravna država i da državna uprava u punom smislu te riječi postane servis građana, a ne da bude svrha sama sebi. Gospođa Adlešić je rekla da je veseli činjenica da je samo 10 ili 11 pritužbi sa područja II. izborne jedinice. Ja mogu reći da sam ja na području II. izborne jedinice imao do sada šest, osam uredovnih dana i situacija nije ništa bolja nego na drugim područjima pa ću vam samo reći par primjera slučaj natjecanja jednog mladog čovjeka na kredit, na natječaj Županije bjelovarsko-bilogorske za poticanje zapošljavanja mladeži i žena i dečko koji radi ručnu radinost, znači ima osigurano tržište Talijana koji će mu 300 tzv. ručnih predmeta kupovati. On se javio na natječaj županijski, nije dobio čak ni odgovor, niti je mogao izvršiti uvid tko je dobio kredit i pod kojim uvjetima. Prema tome to je ona varijanta da država ne može šutjeti, da mi zastupnici ne možemo šutjeti jer svi moraju postupati po propisima. Mi ne kažemo ovaj puta da je on trebao dobiti taj kredit. Ali što je trebao? Trebao je imati uvida, mora imati uvida i tijela moraju odgovarati. Od šutnje administracije također postoji puno primjera ne samo u okviru, imate i danas i u novinama, u Ministarstvu obrane i u drugima tijelima. To je najgori problem što se događa u Državnoj upravi, šutnja administracije. Čovjek podnese zahtjev i ništa, ništa, ništa, ništa. I zato mi moramo pomoći u dijelu da potaknemo jer druga je stvar da ljudi moraju ići pokrenuti upravni spor zbog šutnje administracije. Takav upravni spor sam ja dobio protiv Ministarstva obrane, ali nažalost nije provedena presuda. Takvih drugih situacija imamo i ovdje, što je pučki pravobranitelj ukazivao, a to je varijanta, znači, postoji presuda Upravnoga suda, on skrene pozornost mjerodavnima i opet nikome ništa. A to ima i obilježja kaznenoga djela. I puno ljudi govorilo da se obraćalo pučkom pravobranitelju, ja sam njima i pokušao objasniti da pučki pravobranitelj u tome smislu nije pučki odvjetnik nego on ima ulogu koje nam je kazao, da ukazuje, znači, Hrvatskome saboru i svim mjerodavnim tijelima na mnogobrojne probleme, ali očito je da se svi prave gluhi. Žalosna je činjenica da do dan danas nisu riješeni radni uvjeti za rad pučkog pravobranitelja. Uzmimo primjer Mađarske koja ima, njihov pučki pravobranitelj ima palaču, a dok naš pučki pravobranitelj invalide ne može primit normalno u svojoj kancelariji nego mora tu ih primat na cesti, odnosno u foajeima ili u holovima. Prema tome, dajmo kao Hrvatski sabor, omogućimo da djeluje pučki branitelj kako treba, a mi kao hrvatski zastupnici trebamo pomoći pučkome pravobranitelju da i mi sami održavamo uredovne dane, da sami poduzimamo mjere za ostvarivanje prava jer ako i dalje budu ostavljali nakon mnogih izvješća ove konstatacije nepoznat, prava ugrožena, nepoznato kako je riješen, onda očito trebat ćemo nakon toga prozvati Vladu da i ona mora poduzeti svoje mjere, da mora kazniti odgovorne osobe koje ne rade svoj posao na način za što su plaćeni. I na taj način ćemo omogućiti da funkcionira pravna država. Reći ću vam samo jedan slučaj drugi, vezano sa područja Grada Dugo Selo, da je u sudskom postupku, znači, kaznenom utvrđeno da je čelnik, član i poglavarstva, odnosno vijeća u Dugom Selu, Hrvatske stranke umirovljenika, krivotvorio potpise za registraciju stranke. I nakon toga je sudjelovao na izborima, dobio dva mjesta i sve ostalo. Svima se on, obraćala se druga strana koja je utvrdila da je krivotvorio. Ima i sudska odluka. Nitko ništa nije poduzeo. Rekao sam i gospodinu Palariću, ovdje nazočnome za taj problem, on kaže da je to prvi slučaj i da će se morat vidjeti šta i u takvim situacijama napraviti. U tome dalje je i drugi dio da je, recimo, Grad Dugo Selo iznos za onaj dio što se dobiva kad se prođe prag i uđe, iznos novčani prebačen je ne na stranku nego na Maticu umirovljenika. Matica umirovljenika nije stranka. Prema tome, takvih slučajeva ima puno. Recimo, samo slučajeva, pitanje zakupa zemljišta. Znamo kakva je situacija, to je baš na području naše druge izborne jedinice. Ljudi su prošle godine, bila je suša i Vlada je normalno donijela odluku da će biti oslobođeni plaćanja zakupnine baš zbog tih elementarnih uvjeta. I sad, ljudi su išli od mjesta do mjesta. Niko im ne zna, neće reći što treba i kako trebaju napraviti. Svako kaže nije to moje, općina kaže nije moje, Državna uprava kaže nije moje, svi kažu nije moje. A situacija je vrlo jednostavna. To znači, ili država, ljudima koji su platili taj dio, treba vratiti ili omogućiti da im taj dio uđe u ovu godinu. Prema tome, ali to je, nedopustive su stvari, a ljudi ne znaju što će. Ili druge varijante koje se događaju. Prekupci haraju na onome području, otkupljuju svinje na način pa uzmu pa poslije plate ljudima, i to po cijeni koje oni ponude. Ljudi moraju biti zadovoljni što opće netko došo, umjesto da država i tu reagira, a ti isti prijekupci na to prikazuju i dobivaju poticaj kao da se oni bave proizvodnjom. Uzmemo svinju bez potvrde bez potvrde, bez bilo čega drugog. Prema tome, takvih je primjera mali milijun. Ili recimo, drugih slučajeva o kojima boli glava da čovjek dobio mirovinu za 37 godina staža 344 kune i 5 lipa. Ili slučaj Janje Mađure. Majke koja je izgubila 2 sina u Domovinskom ratu. Ja sam tri puta, treći, treći put sa ove govornice upozoravam na to. Potpredsjednica Vlade je rekla da će riješiti. Reko je tajnik da će riješiti. Gospođa Zdenka Petričević, uvaženi doktor Turić, svi smo to govorili, do dan danas nije riješeno. I šta tu govorit? Kako nam funkcionira pravna država? A svi kažu bit će riješeno. Pa bit će riješeno. Jadnica zove, mi kažemo, rekli su nam bit će riješeno. I na kraju do dan danas nije riješeno. A onda se otvaraju telefonske linije, a ljudi meni dođu pa kažu uputili smo dopise, tri mjeseca niko nam nije odgovarao. Pa dajmo jedanput, budimo svjesni situacije u kojoj se nalazimo i nek Državna uprava postane Državna uprava, a ljudi koji neće raditi svoj posao, donesimo propise, prva opomena, druga opomena, pa nema mjesta. Pa koliko imamo nezaposlenih u Hrvatskoj? Prema tome, još jedanput apeliram i na Vladu da poduzme odgovarajuće mjere i svakako da podržavam ovo izvješće pučkoga pravobranitelja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, zastupnica i potpredsjednica Đurđa Adlešić.
Hvala lijepo, kolega potpredsjedniče. Dužna sam zbog javnosti ispraviti netočan navod kolege Pere Kovačevića, nikako ne s namjerom da umanjim vrijednost njegovih informacija ili još gore, rezultate rada koje oni definitivno imaju. Međutim, bilo bi dobro da ste me malo pažljivije slušali. Ja sam govorila o podacima za Bjelovarsko-bilogorske županije i grada, a ne sa druge izborne jedinice. U prilog tezi koju sam ja iznijela govori informacija koju su u javnost dali djelatnici Ureda gospodina Klarića, koje su prekjučer objavljene u novinama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a gospodin, a povreda. Izvolite, gospodin Kovačević.
209. stavak 2. Naime, ja sam baš i govorio u ovome dijelu da sam se baš osvrnuo na 5 mjesta na području Bjelovarsko-bilogorske gdje sam imao redovne dane. Prema tome, to nije ispravak jer sam baš to rekao. Može se u fonogramu vidjeti.
A nije spominjan ni ovaj članak Poslovnika. ... [[Upadica se ne čuje.]] Koji?
209. stavak 2.
Dobro. Hvala. Provjerit će se fonogram, a sada u ime Kluba SDP-a gospodin Stazić.
Gospođo potpredsjednice, uvaženi gospodine Klariću, kolegice i kolege. Klub SDP-a prihvaća izvješće pučkog pravobranitelja za prošlu godinu, a u kratkom izlaganju dopustite nam iznijeti neke primjedbe i zapažanja na podneseni materijal. Znatan porast broja pritužbi građana može se različito tumačiti. On bi mogao značiti da je došlo do pojačanog kršenja prava građana, da se oni u znatnijem broju obraćaju pučkom pravobranitelju radi zaštite. Sam pučki pravobranitelj to tumači time što su građani imali prilike neposredno kontaktirati pučkog pravobranitelja, odnosno njegove zamjenike prilikom posjeta županijama. Povećanje broja pritužbi može biti izraz većeg povjerenja građana u rad Ureda pučkog pravobranitelja, odnosno njihova vjera da će intervencija pučkog pravobranitelja dovesti do toga da prestane kršenje prava u konkretnom slučaju. Implicitno, takvo tumačenje dopušta i sam pučki pravobranitelj kada kaže da je bolja suradnja upravnih tijela i tijela s javnim ovlastima i pučkog pravobranitelja doprinijela efikasnosti pučkog pravobranitelja. Ta činjenica ohrabruje i upravna tijela kao i tijela s javnim ovlastima, ovime potičemo da tu dobru suradnju s pučkim pravobraniteljem nastave i pojačaju jer će samo tako institucija pučkog pravobranitelja moći u potpunosti ozbiljiti smisao svoga postojanja. Neke se konstatacije u izvješćima pučkog pravobranitelja ponavljaju iz godine u godinu, iz izvješća u izvješće. Tako i ona da je najviše pritužbi građana, kao i ranijih godina, bilo na spori ili nepravilan rad sudova. Ima ispitivanje kojih pučki pravobranitelj zapravo uopće nije ovlašten. Gotovo polovica tih pritužbi tiču se neefikasnosti suda jer se predmeti predugo nalaze u rješavanju. Takve pritužbe pučki pravobranitelj je proslijedio Ministarstvu pravosuđa kako bi ono poduzelo mjere na koje je ovlašteno. A Ministarstvo je ovlašteno samo za to da zatraži obavijest od predsjednika odnosnoga suda. Činjenica koja se u izvješću navodi da je nakon takve neizravne intervencije u većini slučajeva postignuto brže rješavanje predmeta govori puno. Prvo, da su sudovi sposobni brže obrađivati predmete pa ni to ne čine bez intervencije Ministarstva. Drugo, da građani ne mogu imati povjerenje u sudstvo kao nezavisno tijelo vlasti ako im je za rješavanje njihova spisa uopće potrebna nečija intervencija pa i ona nadležnog ministarstva. Do koje mjere takav aljkav rad sudova može ići, svjedoči nedavni slučaj jedne sutkinje iz Rijeke koju je ... blago novčano kaznio zbog toga što je toliko neuredno obavljala svoju sudačku dužnost da je 17 kaznenih spisa koje je vodila otišlo u zastaru. Sutkinja se čak žalila Ustavnome sudu zbog izrečene stegovne mjere, ali je Ustavni sud njezinu žalbu odbio i potvrdio odluku DSV-a. Čovjek jednostavno ostane osupnut kada sazna za ovakvo što. 17 kaznenih djela ostalo je bez sudskog pravorijeka zbog jedne sutkinje koja je onda kažnjena tako da će joj 6 mjeseci biti uskraćena isplata 1/3 plaće. Pa koliko bi počinitelja kaznenih djela moralo ostati nekažnjeno 27, 37, 57 sve u kojima neki sudac sudi pa da DSV donese odluku o razrješenju tog suca. I kakvu poruku mogu primiti građani koji svojim porezima plaćaju rad tih sudaca, da se kao oštećeni u nekom kaznenom djelu ne mogu nadati pravdi jer će se sudac već pobrinuti da se počinitelju tog kaznenog djela ne izrekne apsolutno nikakva kazna na način da će dopustiti da mu spis potone u zastaru. I uostalom zašto ne bismo postavili pitanje moguće korupcije, u slučajevima kada neki suci tako očito pogoduju tuženome da izbjegne sudski pravorijek jednostavnim postupkom odugovlačenja suđenja, nezakazivanjem rasprava sve do trenutka nastupa apsolutne zastare. Uopće pitanje pravosuđa postaje goruće pitanje društva na koje pučki pravobranitelj s pravom upozorava. Svaki pokušaj da se o tome kritički, konkretno progovori nailazi na otpor interesnih grupa i s njima usko povezanih pojedinaca. Koji takve pokušaje odmah okarakteriziraju kao napad na nezavisnost sudbene vlasti. Ali jedna je nezavisnost sudbene vlasti, jedno je pravo suca da slobodno i bez pritisaka ocjenuje dokaze i u gabaritima zakona izreče zapriječene kazne a posve je drugo njegov nesavjestan rad ili čak i samovolja. Jedno je dakle neovisnost suca, a drugo je takav njegov rad ili ne rad kojim se očito pogoduje jednoj strani u postupku. TE se dvije stvari ne smiju brkati, problem pravosuđa nije takve naravi da bi za njegovo rješavanje bili dovoljni samo napori Vlade. Cijelo se društvo, sve strukture moraju angažirati da se problem konačno prepozna kao gorući i da se najodlučnije krene u njegovo rješavanje. Pa ne može se kao u slučaju obitelji Zec osloboditi one koji su čak zločin i priznali zbog toga što je predsjednik suda zakon tumačio tako da istražnim sucima da uputu kako okrivljenike mogu saslušavati i bez nazočnosti odvjetnika i tako ih doveo do toga da naprave proceduralnu grešku. Pa ne može se nakon oslobađajuće presude dogoditi to da državno odvjetništvo uopće ne uloži žalbu, a da se mi kao društvo u cjelini ne pitamo za odgovornost i tadašnjeg predsjednika suda koji je pogrešno tumačio zakon i tadašnjeg državnog odvjetnika koji nije naša elemenata za žalbeni postupak kada znamo da se državno odvjetništvo žalilo u puno beznačajnijim slučajevima. Jučerašnju odluku Vlade da materijalno obešteti preživjele članove obitelji Zec koji su ostali bez roditelja i sestre, pozdravljamo i podržavamo kao nesumnjivo moralni čin ali to na žalost ne mijenja činjenicu da su krivci ostali nekažnjeni. Nećemo mi kao društvo koje bi željelo ući u red Europskih društava daleko stići ako budemo tolerirali da nam suci goli do pasa vitlaju majicama i veselo poskakuju na koncertima pjevača koji svojim pjesmama veličaju Ustaške lobore. Jedno je nezavisnost sudstva a posve je drugo nedolično ponašanje sudaca koji bi morali biti uzor društvenog ponašanja. Pučki pravobranitelj u svom nalazu kaže kako se najveći broj pritužbi građana odnosi na rad sudova ali neefikasnost njihova rada samo je vrh sante leda. Veći i značajniji problemi ostaju pod vodom i o njima se u društvu šuti, pitamo se dokle. Drugi veliki problem koji pučki pravobranitelj navodi u svom Izvješću je sramotan za Republiku Hrvatsku. Radi se o povredi i ograničenju prava vlasnika da uđu u posjed svoje imovine. Problem postoji dugo, čitav niz godina i ne rješava se onom dinamikom kojom bi ga se trebalo rješavati. Povrat zaposjednute imovine jedan je od uvjeta za priključenje Europskoj uniji. Ali taj uvijet ne može biti jedinim razlogom rješavanja ovog problema. Pravo vlasništva zajamčeno je Ustavom i zaposjednutu imovinu moramo vratiti vlasnici ne zbog Europske unije nego zbog nas samih. Zabrinjava što još uvijek ima korisnika iako u manjem broju koji ne žele iseliti iz tuđe imovine iako uglavnom imaju riješeno vlastito stambeno pitanje na način da im je osiguran drugi stan ili kuća. Ali još više zabrinjava stanje u području Gračaca, gdje se imovina kod napuštanja i iseljenja korisnika radi vraćanja iste vlasniku u posjed uništava. Policija u Gračacu kaže pučki pravobranitelj na svaki pojedinačni slučaj žurno je reagirala i podnosila kaznene prijave protiv počinitelja, međutim, sudskim presudama počinitelji se kažnjavaju s vrlo niskim gotovo simboličnim kaznama. I tu smo opet tamo gdje smo bili na početku, rad sudova. Takvim svojim radom sudovi očito potiču na ovakvo društveno potpuno neprihvatljivo ponašanje. Kada je već riječ o nepoštivanju prava na posjed vlastite imovine drastičan slučaj opisan je na stranici 61. Izvješća. Čovjek naime godinama bezuspješno pokušava doći u posjed vlastite kuće jer je onaj kojemu je dodjeljena na privremeno korištenje ne samo ne želi napustiti nego je naknadno u nju doselio i ostale članove obitelji. Vlasnik istodobno ima dvoje malodobne djece od kojih je jedno bolesno i potreban mu je stalan i primjeren smještaj a takve uvjete nema. Pučki pravobranitelj raspolaže podatkom da je APN na području Karlovačke županje otkupio 20-tak kuća, a zasigurno sve nisu dodjeljene u najam pa je privremenog korisnika moguće alternativno smjestiti ali to se iz nepoznatog razloga ne čini. To se ne čini ni u takvim slučajevima gdje je pri tužitelju zbog bolesti djeteta osobito teško povrijeđeno pravo na mirno uživanje prava vlasništva. Kako onda očekivati da oni koji nemaju tako izražen obiteljski problem uspjeti u svom pravu. Povratak vlasništva i uvođenje vlasnika u posjed mora se riješiti jer je daljnje toleriranje ovako grubog kršenja prava nepodnošljivo, jedino što je u toj stvari prihvatljivo jest to da u sljedećem Izvješću pučkog pravobranitelja jasno piše da su svi vlasnici ušli u posjed svoje imovine i da taj problem u Hrvatskoj više ne postoji. Kada je pak riječ o zbrinjavanju onih koji su izgubili stanarsko pravo onda se u potpunosti slažemo sa preporukom pučkog pravobranitelja kada kaže da bi nadležna tijela morala u određenom kraćem roku doista odgovarajuće stambeno zbrinuti one Hrvatske državljane koji su izgubili stanarsko pravo a koji su se stvarno vratili u Republiku Hrvatsku s namjerom da tu trajno ostanu, da tu žive. Njima bi trebalo omogućiti da i nakon određenog roka stvarnog stanovanja u stanu koji im se da u najam kao zaštićenim najmoprimcima steknu pravo na otkup toga stana pod uvjetima sličnim onima koji su vrijedili za otkup stanova na kojima je postojalo stanarsko pravo. Takav je pristup ovome problemu imala Vlada Ivice Račana. Očekujemo da će i nova Vlada na tim osnovama riješiti pitanje bivših stanarskih prava. Pohvalno je što pučki pravobranitelj ističe kako je kao i ranijih godina suradnja s centrima socijalne skrbi bila uzorna, ona je omogućila kako kaže pravobranitelj da njihov rad u znatnom broju slučajeva pomogne pri tužiteljima ostvariti pripadajuća prava iz sustava socijalne skrbi od novčanih pomoći do smještaja u domove socijalne skrbi. Zaključno, Klub SDP-a podržava izvješće pučkog pravobranitelja i potiče Vlade, da u sklopu proračunskih mogućnosti pokuša pronaći dodatna sredstva za Ured pučkog pravobranitelja za koja on tvrdi da su mu neophodno potrebna. Hvala.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Kolegica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Da gospođo potpredsjednice, sasvim je netočna izjava kolege da Tomsonove pjesme veliče ustaštvo, one veličaju ljubav prema Bogu, obitelji, domovini, što se ne mora svakome sviđati. i sasvim je netočno da suci ne bi imali pravo konzumirati sva građanska prava kao ostali stanovnici Hrvatske države, dakle imaju pravo koristiti i prisustvo na koncertu i ta ljudska i građanska prava im nitko ne može oduzeti. Hvala. Ako su i suci.
Hvala lijepa kolegice zastupnice. Imamo jednu povredu Poslovnika, kolega Nenad Stazić.
Potpuno mimo Poslovnika, ispravlja se jedno mišljenje. A stav kolegice o Tomsonovim koncertima, o njegovim pjesmama, i o tome da li je uveličenje Jasenovca, veličanje ustavštva ili ne prepuštam sudu javnosti.
Hvala lijepa. Ja predlažem da se držimo točke dnevnog reda. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Ingrid Antičević. Odustajete? Hvala lijepo. Poštovane kolegice i kolege zastupnici, predlažem vam da pozdravimo naše goste na galeriji koje ja doduše ovdje jako slabo vidim, osim malih glavica, to je osnovna škola Petar Krešimir 4. iz Šibenika. [[Pljesak]] Hvala lijepo i dobrodošli u Hrvatski sabor. Idemo dalje sa raspravom. Još je prijavljen jedan klub, to je Klub Hrvatske seljačke stranke. Poštovani zastupnik Zdenko Haramija. Izvolite kolega.
Štovana gospođo potpredsjednice, štovani gospodine pučki pravobranitelju. Iz godine u godinu primajući izvješća pučkog pravobranitelja samo utvrđujemo da su sve deblja i deblja, a to ukazuje na velike propuste u radu državnih tijela kao i nedostatku sustavnih riješenja da bi se propusti i greške koje se iz godine u godinu ponavljaju ispravili. U 2003. godini zaprimio je pučki pravobranitelj 2389 predmeta, što predstavlja povećanje od 53,34%. Od čega je iz nadležnosti pučkog pravobranitelja 1952 predmeta, a 679 predmeta je ostalo iz prijašnjih godina neriješeno. Gledano po županijama u postotku na broj stanovnika najviše predmeta je u Šibensko-kninskoj županiji. Premda nominalno je najviše u gradu Zagrebu. Iza Šibensko-kninske županije slijedi Osječko-baranjska županija sa 205 predmeta, Sisačko-moslavačka 193 predmeta, Ličko-senjska 186 predmeta. Što također ukazuje da je najveći broj predmeta upravo na područjima koja su bila pod okupacijom, koja su bila zahvaćena ratnim djelovanjima i koja su uglavnom područja od posebne državne skrbi. 81,7%, a predmeta donosi se na povrede prava koja su ostvarila upravna tijela u ostvarivanju svojih javnih ovlasti, dakle zbog ne djelovanja upravnih tijela. Očito je da su iz svega toga građani prepoznali poziciju ovog pučkog pravobranitelja, s obzirom na taj broj povećanja predmeta iz godine u godinu. Najviše pritužbi ide dolazi iz poteškoća u ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja, 29,4% predmeta, zatim pritužbe ratnih stradalnika 19% predmeta, a u čemu prednjače ostvarivanje prava na obnovu razrušenih kuća. Pa zatim pritužbe iz imovinsko stambenih prava 29,05%. Stime da moramo reći da taj problem nadilazi mogućnosti pučkoga pravobranitelja, pa ga trebaju riješavati upravna tijela države i županija. NO, valja istaći da u nekim segmentima prelazi i okvire mogućnosti upravnih organa Hrvatske države, pa ga treba riješavati u sudjelovanju sa upravnim organima susjednih država. Tu prvenstveno mislimo na povređena prava povratnika. Iz ukupnog broja zaprimljenih predmeta, pa razlike od onih koje se odnose na nadležnost pučkog pravobranitelja, jedan dio predmeta se odnosi na nadležnost sudova koja nije pokrivena ovlastima i djelovanjem pučkoga pravobranitelja. Znamo i sami kakvo je stanje i kakva je situacija u Hrvatskom pravosuđu, a znamo da je pravosuđe bremenito problemima, bremenito opterećenošću predmetima, bremenitost sporošću, bremenito u jednom dijelu nesposobnošću, ali to je tema za drugu diskusiju, za drugu raspravu, a ne danas kada raspravljamo o izvješću pučkoga pravobranitelja. Ne začuđuje da se pučkom pravobranitelju obraćaju građani, dakle zbog tog neučinkovitog rada sudova. Međutim, zapanjuje da ni nakon 8 godina rada pučkoga pravobranitelja isti nema odgovarajući prostor za rad. Mislimo da to treba pothitno riješiti. Pučki pravobranitelj traži da to bude riješeno tijekom 2004., odnosno 2005. godine, mislimo da ga treba riješiti čim je moguće prije. S obzirom na potpunu neučinkovitost u tim predmetima koji su predmet djelovanja pučkoh pravobranitelja državne administracije, Hrvatska seljačka stranka inzistira da se Hrvatska vlada u roku od mjesec dana detaljno očituju o tome što misli poduzeti u svezi s ovim izvješćem? Smatramo da Hrvatski sabor i hrvatska javnost treba biti upoznata sa mjerama koje Vlada treba poduzeti ili koje želi poduzeti ili misli poduzeti da bi izvješće pučkog pravobranitelja zaživjelo i da bi ono što predstavlja probleme u izvješću pučkog pravobranitelja bilo riješeno. Inače, ako se to ne dogodi, i ako se ne bude ozbiljno prihvaćalo i shvaćalo šta piše u ovom izvješću ispada da pučki pravobranitelj obavlja … posao. Smatramo da je institucija pučkog pravobranitelja u cijelosti opravdala svoje postojanje, jer se pojavljuje kao zadnja nada spada za mahom najsiromašniji sloj stanovništva koji nije u mogućnosti osigurati drugačiju pravnu i ljudsku pomoć. Što se tiče predloženih mjera za budućnost, apsolutno prihvaćamo prijedlog za izmjenu Zakona o pučkom pravobranitelju. Smatramo da je prijedlog puno bolji u smislu da se izvrši decentralizacija i da se osnuju predstavništva ili ispostave pučkog pravobranitelja u Vukovaru, Kninu, Slavonskom Brodu i Gospiću. Od drugoga prijedloga. Pa s obzirom na to Hrvatska seljačka stranka će podržati ovo izvješće u cijelosti. Hvala vam najljepša.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Nema više prijavljenih u ime klubova. Prije nego krenemo na pojedinačnu raspravu. Riječ je zatražio državni tajnik, gospodin Antun Palarić. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine pučki pravobranitelju, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada je vrlo pažljivo razmotrila izvješće pučkog pravobranitelja za 2003. godinu. Iako se odnosi na period u kojem nije bila u mandatu ali Vlada nema iluzija da u državnoj upravi i pravosuđu neće biti problema i u radu ove Vlade. Stoga detaljno su svi Vladini resori proučili izvješće i Vlada je zadužila ministarstva i druga središnja tijela državne uprave da poduzmu mjere radi otklanjanja nepravilnosti koje su u izvješću navedene. Međutim, Vlada povećani broj pritužbi državnom pučkom pravobranitelju doživljava kao jačanje povjerenja građana u tu instituciju i ocjenjuje to kao dobrim. Vjerujemo da i novi način rada pučkog pravobraniteljstva je doprinio da je ta institucija postala bliža građanima i da će svakako u suradnji sa tijelima državne uprave daljnje doći do poboljšanja ljudskih prava funkcioniranjem svih instituta Hrvatske države. Naravno da u državnoj upravi ima mnogo problema i da će jednog dana trebati progovoriti i o položaju državne uprave i uvjete koji su doveli do ovakvog teškog stanja ali mi smo tu da poduzmemo mjere kako bi povećali učinkovitost i kako bi poboljšali odnos državnih činovnika prema našim građanima i kako bi bili u svrsi ostvarivanja njihovih građanskih prava. Naravno, trebalo bi poći i od zakonodavstva. Vrlo često nejasni zakoni, pogotovo podzakonski akti stvaraju nesigurnost u rješavanju pojedinih pitanja pa onda se čeka i pojedina sudska praksa i tu ima lutanja i u pogledu rokova, i u pogledu sadržaja. Mi ćemo nastojati u Vladinim resorima načiniti što bolje prijedloge zakona a pokušat ćemo i ograničiti ili na bolji način urediti tu prenesenu zakonodavnu delegaciju dakle ovlasti ministra da podzakonskim aktima uređuje pojedino pitanje. Naime, pokušat ćemo da se raznim pravilnicima ne traži od građana dostavljanje raznih podataka a osobito onih o kojima država vodi evidenciju. Naravno da će kroz daljnju informatizaciju državne uprave biti mnoge stvari izbjegnute i mi ćemo kao Središnji državni ured za upravu inzistirati da državni službenici u prvom stupnju striktno primjenjuju odredbe Zakona o upravnom postupku, dakle da ne traže od građana podatke o kojima država vodi evidencije, da primijeni sve instrumente što se tiče uvida u dokumente, činjenja bilješka, primjena zahtjeva na zapisnik i sve ono što su govorili predstavnici klubova. Vlada će raditi na usavršavanju državnih službenika i u tu svrhu osnovala je Centar za stručno usavršavanje sada pri Središnjem državnom uredu. Mi smo u fazi opremanja tog centra, on će proraditi ove godine gdje će u suradnji hrvatske znanosti, hrvatskih praktičara pa i međunarodnih eksperata organizirati tečajeve u početku za menanđment u državnoj upravi a kasnije i sve one pojedinačne savjetovanja kako bi se unaprijedio rad državne uprave. Međutim, još nešto moram dakako naglasiti. Ne bih htio da ostane dojam da su svi državni činovnici loši, potkupljivi i ne rade svoj posao. Ogromna većina njih savjesno rade svoj posao za malu plaću u teškim materijalnim uvjetima ali ima i u državnoj upravi ljudi kojima tamo nije mjesto i stoga smo mi odlučili jačati službeničke sudove, pojačati efikasnost njihovog rada, precizno navesti razloge za disciplinsku odgovornost osobito za prestanak državne službe i želimo tim instrumentarijem iz državne službe uklanjati one pojedince koji ne rade onako kako Vlada i država pa i ovaj Sabor od njih očekuje. Evo, samo sam htio reći da smo pažljivo proučili izvješće, da podržavamo rad pučkog pravobranitelja, da ćemo u suradnji uklanjati sve uočene nedostatke u radu državne uprave. Nemamo iluzija da će od danas sve biti dramatično bolje. Mi ćemo uložiti napore ali za promjenu načina rada, mentaliteta treba vremena i treba kontinuirano raditi na rješavanju tih problema. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo državnom tajniku. Idemo na raspravu pojedinačnu. Ima prijavljenih desetak zastupnika, neki već odustaju. Prije glasovanja su predviđene još dvije točke dnevnog reda. Prema tome, koliko vas se do sada prijavilo mogli bismo početi s glasovanjem negdje oko 14,30 sati. Nadam se da su to bile korisne informacije. Prva prijavljena u pojedinačnoj raspravi je kolegica zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite!
Zahvaljujem, gospođo dopredsjednice. Vrlo kratko bih se osvrnula naravno podržavajući ovo Izvješće sa nekoliko da tako kažem područja koja iz ovog Izvješća mislim da trebamo kao zastupnici posebno pocrtati jer ovo Izvješće naravno vidim kao da tako kažem strpljivo nastojanje gospodina pučkog pravobranitelja da etablira tu funkciju i svoj posao u društvu ali vidim i kao obradu pojedinačnih slučajeva koji ukazuju na određene pojave koje nas kao zastupnike ne bi smjelo ostaviti ravnodušnima i trebali bi nas nagnati da djelujemo u nekoliko smjerova. Prvo naravno da glasujući ovdje o zakonima inzistiramo da oni budu sasma kratki i jasni, prilagodljivi onima na koje se odnose i da ne ostavljaju mogućnost različitih tumačenja pa i provedbi. Samim time se stvara jedna kasta u birokraciji povlaštenih tumača zakona. Time se otvara mogućnost veće korupcije i nažalost teško se onda ostvaruju zakonom zagarantirana prava a iz ovog Izvješća je vidljivo da najveći problemi u principu nastaju kad neka prava ljudima zakonski omogućite a ne mogu ih u stvarnosti konzumirati i tu nastaje ta diskrepancija gdje onda ljudi koristeći sustav ne mogu u definiciji doći niti do svoje imovine niti do svojih nekih drugih nematerijalnih prava. Dakle, po ovome ispada da zbog povećanog izvješća se može po meni vidjeti da se i kumuliranjem problema koji nisu rješavani konkretno najviše u pravosuđu ali i jačanjem sviješću ljudi da se za svoja prava trebaju boriti dok ne iscrpe sva moguća sredstva jednostavno te primjedbe i ti prigovori mogu shvatiti kao očajnički vapaji ljudi koji zbog različitih razloga su u lošijoj situaciji možda od većine stanovništva jer po onome što odavde proizlazi to su ljudi slabijeg imovinskog stanja možda nešto nižeg obrazovanja i vjerojatno neriješenih svih onih egzistencijalnih pitanja. I da ne bi bilo po onome da mi kao zastupnici "sit gladnom ne vjeruje" pretpostavljam da bismo trebali senzibilizirati sebe a onda i javnost na čovjeka. Dakle, i ovo društvo a i nama političarima bi trebalo ne samo kao potrošačkom jer tamo u tom potrošačkom je kupac u centru svih zbivanja nego i u politici je čovjek u centru svih zbivanja, pa i čovjek kad ima problema sa stanom, sa mirovinom ili sa nečim drugim. Dakle, ti očajnički vapaji nas upozoravaju da nešto ne štima i ja moram samo reći da bez obzira što kod nas dosta stvari se može i bolje riješiti ne bih se baš do kraja složila da živimo u društvu u kojem stanje do kraja zabrinjava. Kod nas ima problema ali uspoređujući hrvatsko društvo i u legislativi, pa i u realizaciji prava u stvarnosti možemmo biti ponosni što je naša država najdalje otišla ako govorimo o zemljama bivše Jugoslavije u omogućavanju konzumiranja prava i na stan i na posao i sve ostalo i stanovnicima Hrvatske države a i onima koji su ovdje iz različitih razloga kroz ovo vrijeme zadnjih 15 godina došli. I naravno da neću sada načinjati teme koje su vrlo bolne ali pretpostavljam da svi imamo na umu određene povjesne činjenice i vrijeme i prilike u kojima su se stvari događale. Tako da mogućnost konzumiranja i stanarskog prava i prava na vlasništvo je moguće promatrati sa različitih stavova. Pa bih ja samo sve nas podsjetila na one osnovne Ustavne odredbe da vlasništvo obvezuje a da nositelji vlasničkog prava i njihovi korisnici su dužni pridonositi općem dobru. Dakle, onaj koji je pridonosio općem zlu vjerojatno nema jednako pravo koristiti svoje vlasništvo. Jer člankom 50. stavkom 2. je rečeno da se i poduzetnička sloboda i vlasnička prava mogu iznimno ograničiti zakonom radi zaštite interesa i sigurnosti Republike Hrvatske što se je u nekom vremenu iz određenih razloga naravno u skladu sa Ustavom i događalo. Dakle, danas smo svjedoci da imamo nekoliko kategorija ljudi, a i vidjeli smo one tužne emisije na televiziji koji su pred rješavanjem svoje egzistencije na način da neki ne mogu ući u svoje domove a neki čijih domova uopće nema, nemaju nadu da će u skoro vrijeme do njih doći a ne možemo reći da su baš svi otišli, ne svojevoljno. Jer prisjećam se samo nekih slučajeva da su neki ljudi iz Hrvatske države sa putnim nalogom za seminar otišli 93. pa su se ona 97. vratili. Onaj koji ima dvije kuće vjerojatno ne seli stvari iz jedne kuće u drugu nego kada je u jednoj, ima jedne stvari, a u drugoj druge stvari ako su te kuće naravno upotrebljive. I tu mislim da bismo isto, ne gledajući generalno morali se brinuti i o onim ljudima koji su iz Bosne i Hercegovine se zatekli u Hrvatskoj državi čija je imovina uništena, koji ne mogu tu kuću tamo obnoviti iz određenih razloga a ovdje nemaju pravo preko APEN-a povlašteno kuću ili stan. I u tom djelu naravno da ima nepravdi i među nama koji smo od ... [[Govornik se ne razumije.]] živjeli u Hrvatskoj. E sada kada bismo načeli tu priču koliko je ljudi ukupno u državi rješilo u onoj bivšoj pa i u ovoj stanarskim pravom svoje stambeno pitanje, a koliko je ljudi iz vlastitih sredstava ne koristeći to stanarsko pravo, govorim o većoj populaciji u selima u Hrvatskoj državi, dakle, svojim novcem, odričući se i bez kredita izgradilo kuće, onda bismo i tu načeli određenu pravdu ili nepravdu kako to već ljudi međusobno osjećaju. Dakle, samo bih još rekla, ovaj dio birokracije. Dakle, birokracija kao organizacija formalna države uprave ali kao mentalni sklop. Jer birokratsko razmišljenje postoji, dakle, ne samo u državnoj upravi, ono postoji u određenim i čak nažalost još uvijek i privatnim poduzećima tamo gdje netko misli da je bogom dan i da ucjenjuje time što se domogao nekog radnog mjesta onog koji preko njegovih usluga mora doći do nekog rješenja u skladu sa pozitivnim propisima. I tu mislim da bismo se svi mi trebali oštro boriti ne uopčavajući naravno problem. Jer samim time ako kažete, svi su loši, alimintirate loše a kažnjavate dobre i tu se slažem sa gospodinom državnim tajnikom, i drago mi je što ova Vlada vidi problem da treba, naravno odijeliti dobro od loših, svaki slučaj kojeg ovdje imamo i koji nije obavljen u vrijeme ili nije obavljen stručno ima svoje ime i prezime. Svaki sudac ima ime i prezime, ima broj predmeta. I tu mislim da bismo trebali inzistirati na osobnoj odgovornosti i na eliminiranju osobno neodgovornih jer imamo frontu mladih obrazovanih ljudi, naravno da ne mislim da su stari ljudi loši ali željnih da rade za plaće kakve jesu, da upotrijebe svoje znanje na dobrobit ljudi i državna uprava i ja ju vidim isključivo kao državni servis građanju za obavljanje određenih administrativnih poslova. Dakle, mislim da ćemo kao zastupnici radeći i na terenu, drago mi je da rade stranke ali radimo i mi kao zastupnici. Ja se isto osjećam svakog ponedjeljka od 12 do 3 kao mali pučki pravobranitelj jer mi dolaze isto ljudi koji misleći da su trebali u državnim ili lokalnim tijelima lokalne samouprave bilo da je to općina, grad ili županija već ostvariti svoja prava dolaze moliti za pomoć. Dakle, ne možemo im mi kao zastupnici ih riješiti ali ih možemo usmjeriti na državna tijela koja će onda to za njih napraviti. Drago mi je samo reći još jednom da ova Vlada kao da je već kada je stvarala svoj program rada a i kada je donosila neke propise i zakone ovih zadnjih dana je imala na umu i ovo izvješće pučkog pravobranitelja. Jer ako govorimo o području i rješavanja dakle, stanova ljudi koji se vraćaju u Hrvatsku ili koji već jesu u Hrvatskoj kao progranici i izbjeglice kod statusa branitelja u reformi pravosuđa, u socijali već je primjenila određene, da tako kažem primjebe iz ovoga i počela je rješavati te probleme savim sustavno i sasvim na dobrobit onih na koje se oni odnose. Dakle ja sve nas još jednom pozivam da cijeneći rad pučkog pravobranitelja ali i cjeneći brigu da mu se posao olakša uvođenjem sa dva nova instituta, dakle, pravobraniteljice za ravnopravnost spolova i pravobraniteljice za djecu. Da mu se rastereti djelokrug. Da će obilazeći županije i da tako kažem ubrzavajući rješavanje problema u legalnim tijelima pripomoći općem dobru razvoja Hrvatske države na dobrobit njenih građana. Hvala.
Hvala lijepa kolegice zastupnice. Sljedeća se za raspravu javila zastupnica Ingrid Antičevi-Marinović.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine pučki pravobranitelji, državni tajniče, kolegice i kolege. Bilo bi sasvim neispravno ovu knjigu na takav način je komentirati odnosno izvješće evo, podeblje, shvatiti kao knjigu plaća, kao knjigu vapaja, kao knjigu očajnika. Istina je i to da se iz njega i stjeće takav dojam. Međutim, jednostavno moramo promijeniti mentalitet da ljudi trebaju reagirati ne kao očajnici i samo kada su očajnici nego trebaju reagirati na gotovo svaku povredu prava. Tako će se i štiti odnosno razvijati pravna država. A ne samo onda kada su najveće povrede, najdrastičnije na koje se državna tijela oglušuju. Ali zato treba imati hrabrosti i snage. I meni se čini da upravo pučki pravobranitelj od kada djeluje na neki način uspio je upravo afirmirati i senzibilizirati građane da nisu podanici nego građani, da imaju pravo tražiti zaštitu prava pa i onda kada ona nisu tako drastična a to vidimo upravo, ali su povrede prava na koja treba reagirati. I to vidimo upravo iz ovog izvješća. Općenito ono daje jedno i svjetlo, zašto? Zato što se izvješće ne ograničava samo na konstatacije i povrede, ono je i apel institucijama isto tako ne samo Vladi nego i ovdje nama saborskim zastupnicima, dakle, zakonodavcima koji rado sa ove pozicije koji plaćemo i kukamo nad sudbinom građana upućujemo nerad na druga tijela a zaboravljamo možda trenutno što mi možemo napraviti odnosno na što upravo ko u konkretnoj stvari, pučki pravobranitelj apelira. Ovdje je sada nedavno upravo čini mi se kod zadnje govornice gospođe Trakoštaneć koja je rekla da je upravno Vlada već sa sve ove mjere što je radila imala u vidu već ovo izvješće pučkog pravobranitelja. Nije bitno što je Vladu motiviralo da se suoči sa problemom povratka izbjeglica o kojim se, s čime se suočila bivša Vlada 2000. godine već. Sjećamo se samo Zakona o obnovi kada se donosio. Zato mi je drag taj povratak bez, preokret, bez obzira čime je motiviran. Ali ako on nije iskren onda on neće imati ni prave posljedice, odnosno prave učinke. Sjećamo se kako smo mi bili ovdje prozivani s kojim pravom ćemo obnavljati te, te kuće? Znamo o čemu se radi i o čemu govorimo. Fonograme nije potrebno sada vaditi. Sjećam se izjave gospodina pučkog pravobranitelja koji je ovdje bio čak prozvan jednom u jednom kontekstu zašto se štite ova prava, a prava su ovog više povrijeđena? Kada je gospodin pučki pravobranitelj ovdje jasno izašao onda su svi zašutjeli da on ne brani ni Srbina ni Hrvata nego čovjeka. Drago mi je da i vladajući sada stoje na tom tragu. Bar verbalno. Ali da li je zaista tomu tako? Proračun za prošlu godinu 2003. za ured pučkog pravobranitelja iznosio je 3 milijuna 983 745 kuna. Nedostatno. Vidimo da se šire potrebe djelovanja pučkog pravobranitelja. On na to apelira, ali što se događa? Da vidimo je li Vlada misli ono što govori? Ili jedno misli, drugo radi, treće čini? Imamo dva govora, jedan za Europu, jedan za kućnu uporabu jer to čak i nije popularno našim ušima koja nisu toliko senzibilizirana kao europske uši da čuju o čemu se tu radi pa onda da za 2000. godinu smanjuju se sredstva, smanjuju se sredstva za rad pučkog pravobranitelja, a ono što mi se čini najvrijednijim i što je značajan iskorak što je učinio pučki pravobranitelj sa svojim suradnicima u prošloj godini jeste upravo to da je obilazio teren i na taj način ne samo da je smanjio troškove tih pritužitelja nego je bio bliže građanima. I dobila se struktura povreda prava po pojedinim županijama što je jedan indikativan podatak i vrlo dragocjen. Istina je, čitavu Hrvatsku muče zajednički problemi. Neefikasan rad uprave, pravosuđa međutim ovdje, samo ću već sada usput napomenuti da u zakonskom sustavu koji je također dio državne administracije gotovo da primjedbi nije bilo odnosno i primjedbe koje su bile uopće nisu bile osnovane. Prema tome ondje gdje se sustavno radi, a i može se raditi i gdje su transparentni sustavi odgovornosti nema brige. Ali taj pohod odnosno taj dragocjen posao koji je obavio pučki pravobranitelj sa suradnicima nije bilo čak moguće riješiti ni ostvariti u onaj Proračun odobren prošle godine koji se evo za sljedeću, za ovu godinu smanjio i to drastično se smanjio. Nego zahvaljujući izdašnoj donaciji Kraljevine Norveške i svesrdne pomoći misije OESS-a. Što je iz toga vidljivo? Iz toga je vidljivo da upravo one županije koje su ratom stradale trpe i najveće posljedice. Dakle da tu građani i dalje trpe najviše posljedice u bezakonju. To je evidentno. Međutim ono na što apelira pučki pravobranitelj pa čak su se i mnogi s tim složili, sa mjestom i njegovom ulogom da bi trebalo upravo s obzirom na prirodu, ali i ograničenost njegovog djelovanja i mogućnosti ipak javnost što više izvještavati o svom radu. Ali zato su također potrebna sredstva. Alarmantna je situacija u upravi, ali ona je zaista kompleksan i složeni problem. Problem je ovdje već istaknuto od gospodina državnog tajnika male plaće, ali problem je i naš odnos naspram upravi. Da li želimo stručnu i neovisnu upravu ili će se promjenom vlasti ne mijenjati pomoćnici nego da li će koja tajnica ili portir strahovati hoće li ostati bez svog posla? Ako imaju takav psihološki osjećaj nema šanse da oni osjete svoj posao u onom smislu koji, gdje ima smisla boriti se, napredovati i gdje ćete upravo po evidentnim rezultatima moći napredovati u karijeri. Nego će to onda ovisiti o trenutnom raspoloženju vladajućih. Onda od takve reforme uprave zaista nema ništa. Mi smo svjedoci nečega što mi se čini da nije bilo ni 2000. godine da po pojedinim ministarstvima ne, državni dužnosnici da su odstranjeni. To je najmanji problem, to je nešto bilo za očekivati. Ne, iako se bivša Vlada u tom smislu nije ponašala pa su eto oni koji su ostali od ranije prvi nestali jer su iskazali lojalnost odnosno radili su samo svoj posao. To im je bio grijeh. Ali to je manji problem. Veći je problem za službenike i namještenike. A valjda kad se već sve promjeni onda ćemo dobiti i Zakon o ne, odnosno o prijenosu vlasti. Dobro je da odnekud počnemo pa nije bitno tko će eto i zadnje čistke možda učiniti koje eto naše društvo odnosno država još uvijek treba. Bar tako po mišljenju i raspoloženju vladajućih. Ukoliko konkretne ove prijedloge i zaključke saslušamo odnosno mi ih možemo prihvatiti dakle ne samo kukati nad sudbinom ovih građana koji su obuhvaćeni ovim izvješćem nego ukoliko želimo biti učinkovitiji onda bi zaista nužno bilo poslušati pučkog pravobranitelja, pozvati ga onda ili da to učini Vlada ili pojedini saborski odbori kada se radi o konkretnim zakonskim rješenjima, ali naročito ovdje pučki pravobranitelj apelira i na izmjenu samog zakona koji regulira njegovu djelokrug i njegove ovlasti. To je naročito potrebno jer evo vidimo da se ne bi događali ovakvi ishodi. Dakle predmet je obrađen, ali ništa nije riješeno jer pučki pravobranitelj se obratio određenom ministarstvu. Ministarstvo opet drugoj agenciji ili nekom neovisnom tijelu i na tome se završava. Bila bi obveza onda da i u tim zakonima se nađe upravo obveza izvještavanja pučkog izvješća, slanja izvješća pučkog pravobranitelja. Prema tome svi smo mi ovdje pozvani temeljem ovog izvjeća ne da kukamo niti nad sudbinom građana niti nad vlastitom sudbinom ili da parafraziam pisca Krležu koji je rekao da “kukati nad svojom sudbinom nije vrijedno ni jedne babe, a kamoli jedne vlade”.
Hvala lijepo kolegice. Imamo ispravke netočnih navoda. Prvi se javio zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite.
Kolegica Antičević je rekla sljedeće: “Vlada ima dva govora, jedan za Europu, a drugi za kućnu upotrebu”. To je apsolutno netočno. Naime ovoj Vladi kada je riječ o sadašnjoj Vladi Republike Hrvatske vjeruje Europa, a sve domaće ankete kada je riječ o rejtingu Vlade i kad je riječ o rejtingu političkih stranaka, pokazuju da ova Vlada ima visoki rejting i da Hrvatska demokratska zajednica također je među građanima daleko, daleko najpopularnija stranka. A s druge strane je spominjala i čistke pa me to podsjeća na neki način na ’47. godinu, 1947. Hvala.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Mislim da ispravljate mišljenja, doduše i kolegica je iznijela mišljenje. Izvolite, povreda Poslovnika.
Točno je gospodine potpredsjedniče, potpredsjednice da sam ja kao kolegica iznijela svoje mišljenje jer ja upravo o tome i raspravljam, a za svoje mišljenje ne tražim ni sud u svojoj stranci pa neću ni od vas, a najmanje od Kluba HDZ-a. Ali gospodin koji me je upravo ispravljao povrijedio je Poslovnik jer vjerojatno [[Upadica: Članak?]] Članak 209., stavak 1. da ovdje najbitnije se pozvati na ovo, a ne na sadržaj same, ovoga, povrede. To je inače nešto čemu, čemu, ovaj, robujemo sasvim bespotrebno, ali vidite stalno ispravljanje navoda, a radi se o mišljenju. Dakle to je nešto učestalo što stalno dolazi od strane HDZa ali ja vjerujem da oni možda iako je formalno se radi o povredi Poslovnika da se stvarno ne radi. Jer oni zaista misle da se radi o činjeničnom navodu čim netko ne misli kao i oni.
Kolegice Antičević, vi ste povrijedili Poslovnik, također ispravljate mišljenje. Ja sam vas dužna podsjetiti da Poslovnik kojem prigovarate je donesen u vrijeme kada ste vi bili većina. I ako ste i meni dopusti jedan ispravak netočnog navoda, ja sam potpredsjednica na potpredsjednik. Međutim u redu. Hvala lijepa. Javio se. Još uvijek ste prijavljeni za ispravak? Ne. Kolega Markovinović izvolite.
Pa isto tako formalno kolegica je krivo navela da ova Vlada jedno misli drugo radi, što ne vjerujem da se usudula naša Vlada jer je to zaštićeni patent prethodne Vlade. A dokaz je konačno 400 amandmana koji nije ništa drugo nego neispunjene želje i neispunjena obećanja biračima.
A sada ako krenemo sa tumačenje povrede Poslovnika, onda ste izgleda svi povrijedili Poslovnik. Jer svi iznosite mišljenja a poslovnik je krut i dosta ga treba mijenjtai. Mislim da ćeom tu postići konsenzusima imamo j oš jedan ispravak netočnog navoda. Kolegica Ivana Sučec Trakoštanec.
Ja nisam razmjela da ste vi meni rekli. Da ja sam sam ispravila gospođu u onom smislu da kada svi težimo ravnopranvosti spolova vas ne oslovlja sa gospodine. Vi ste sjajna gospođa gospođo potpredsjednice, a ona u žaru odgovaranja HDZu i spolove brka.
Hvala lijepa. Ja predlažem da idemo po redosljedu prijavjeljnih. Sljedeći je prijavljeni je zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Gospodine pučki pravobranitelju. Kolegice i kolege zastupnici. Pa izbjet ću govor lar kur lar o ljudskim pravima i radu pučkog pravobranitelja bar ću nastojati. Moje mišljenje je da zakonitost i ljudska praav nemaju strančku boju ni u Hrvatskoj ni u svijetu. Pa zato ovo izvješće i nije izvješće ostanju ljudskih prava u RH takovoga i ne naslovljava g ospodine pučki pravobranitelj to je pogled sa stajališta institucije pučkog pravobranitelja na pojave i slučajeve koji su karakteristični u povredi prava i zakona posebno ljudskih prava u RH u periodu kojeg mi promatramo. Dakle nije ocjena stanja ljudskih prava u RH. I sa toga stajališta SAbor nije sud za to stanje. U tom smislu je pučki pravobranitelj neovisan i o Vladi i o SAboru RH. SA stajališta izvještaja o radu smatram da je pučki pravobranitelj kao institucija obavio ogroman posao vrlo vrlo značajan društaveni posao, vrlo indikativan za Sabor i hrvatsku Vladu i sve druge koji mogu pomoći da se u RH što manje povrijeđuju ljudska prava a da djeluje što ivše zakonitost u postupanju i pravna država. Naravno da ni u Saboru nije tako a ni praksa u zadnje vrijeme, posebno kad je riječ promjena zakona radi toga da bi se smjenili neki ljudi iz nekih institucija ne pokazje dobar trend. Jer se ova Vlada odlučuje na diskrecijsko ponašanje a ne zakonito ponašenje. O tome smo govorili nekoliko puta u SAboru. Čini mi se da je dobra konstatacija pučkog pravobranitelja u izvještaju ona govori o shvaćanju problema, pa vrlo lijepo navid jedno stajalište odbora za ljudska prava iz prošlog saziav. Kaže postignut je određeni pozitivan pomak u zašitit ljudskih prava ali problemi još uvijek postoje. Osobito u zaštiti. Ja bih molio uprav otu ocjenu od gospodina Klarića da nam da t rendove, naime, zaštita ljudskizh prava neće prestati niti je moguće da prestane naprosto bez konfliktnog društva nema. A posebno ako je riječ o društvima koja su u tranziciji kao što je hrvatsko rduštvo. Stoga ne mogu odmah da ne pređem na jednu vrlo važnu stvari a to je vrlo velika ili učestala povreda prava iz mirovinskog osiguranja zdravstvenog osiguarnja i stambenih odnosa, stambenog prava. To nije moguće da Sabor a posebno da Vlada donese zaključak od prilike ili ja ga tako shvaćam, gospodo iz državne uprave držite se zakona. pa takav se zaključak samo fabricir. to su kao dasu klonovi zaključci. Stanje se ne mijenja. Izvještaj je pred nama da bismo uočili pojave i da bismo imali prilikom raspravljanja svakoga zakona u vidu gdje se najviše krše ljudska prava, gdje se povrijeđuju zakoni. A mi se zadovoljavamo da o takko osjetljivom ljudskom području kao što je nezaposlenost, ne progovorimo a mislim da je najveća povreda prava kada netko ne radi. Hrvatska ima još uvijek 3050 tisuća nezaposlenih a u povredi ljuskih prava ili prava iz rada još da preciziram ili prava iz radnog odnosa nema ni govora. čimi mi se da to nitko i ne promatra niti kontrolira. Naime konstatira se da je država neefikasna, državna uprava nesposobna, a posebno inspekcija rada. Vidjet ćemo uskoro kada dođe na dnevni red ili kad se vrati odluka kada se počne provoditi odluka Ustavnog suda, o radu nedjeljom vidjeti ćemo kakva će rasprava biti oko toga. Što je nama za činiit kakav j eodnos Hrvatskog sabora prema instituciji pučkog pravobranitelja. Ja mislim da bi gospodin Klarić zaista trebao otvoreno reći dali je to dobar odnos kada 7 godina ovo je 7.izvješće traži da se riješi njegov status sa materijalnog stajališta. Jeli to taj naš odnos prema instituciji pučkog pravobranitelja. Sedam godina traži da nađe prostor odgovarajući ne radi pučkog pravobrantilja nego radi onih kojidolaze kod njega da bi se žalili na ponašanje države državnih institucija, organa, državne uprave sudova, dakle onih koji imaju praoblem sukoba pojedinac sa državom. Nismo mi nevini u toj poziciji društvenog odnosno pučkog pravobranitelja. A posebno zaključak Vlade molimo vas da se držite zakona gospodo u državnoj upravi. Pa to nije dozvoljeno ni o drugim temama da se tako donese zaključak. Kada je riječ o uočenim stvarima uz pomoć predstavnika iz europske unije, vrlo lukavo mogao bih reći vrlo pametno pučki pravobranitelj daje zaljučke koje zajedno sa predstavnicima međunarodne zajednice uočili u radu institucije pučkog pravobranitelja. Pa nije sporno da pučki pravobranitelj zna da postoje povrede prava građana i u lokalnoj samoupravi. Samo nije mogao obaviti taj zadatak a znao je za to. Zato ne može se odgoditi potreba da se decentralizira institucija pučkog pravobranitelja, da se približi građanima, da se približi onima koji traže njegovu pomoć. Ne može na zaključku ostati da to treba. Sabor je odgovoran za instituciju pučkog pravobranitelja prema građanima, ne možemo prijeći preko činjenice da to traži međunarodna zajednica, pučki pravobranitelj i da ćemo mi zaključiti da prihvaćamo izvješće. Zamislite šta mi prihvaćamo? Pa valjda prihvaćamo izvješće o radu, a ne pojave i povrede. Ne prihvaćamo stanje koje nam nudi sam izvještaj. Ja vas lijepo molim u ime građana koji očekuju i od pučkog pravobranitelja i od Hrvatskoga sabora da se osiguraju uvjeti kako bi barem u toj instituciji mogli se požaliti, jer moraju preskočit sudove, državnu upravu, lokalnu samoupravu da bi mogli iskazati svoj problem i da bi on mogao postati uopće javan, da bi mogao postati javan mora doći kod pučkog pravobranitelja. Zbog toga mislim da uočavanje pojava posebno karakterističnih slučajeva zahtijeva pažljivije zaključke. Pitanje vlasništva posebno na područjima od posebnog državnog interesa kako se to po novom, po mojem sudu sasvim krivo zove, ne dozvoljava da mi kažemo da prihvaćamo takvo stanje. Ne samo što je ustavna kategorija zaštita vlasništva nego je nemoguće ne riješiti problem stanova, stambenih smještaja i vlasništva kuća bez obzira čiji su i kako se zovu njihovi vlasnici, to je naprosto iznad sustava, to je ljudsko pitanje. Još samo jednu napomenu. Da li Sabor ima već saznanja da je pravosudni i upravni aparat trom? Pa imamo ta saznanja i to dugo godina. A tko je odgovoran za to? Pa nije pučki pravobranitelj. Nije pučki pravobranitelj odgovoran za to. Zbog toga još jedanput apeliram, nemojmo se zadovoljiti zaključcima da je zadužila nadležna tijela Vlada Republike Hrvatske, državne uprave da u okviru svojeg djelokruga kao da Vlada nema djelokrug svoj prema tijelima državne uprave, kao da Vlada nema odgovornost prema tim tijelima. Pa ona je kolektivni …
Kolega zahvaljujem.
Samo da kažem to. Da je Vlada kolektivni šef državne uprave. Hvala lijepo gospodine predsjedniče.
Poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine pučki pravobranitelj, poštovana gospođo predstavnice hrvatske Vlade, kolegice i kolege. Već sama činjenica da institucija pučkog pravobranitelja ima svoje izvorište u članku 92. Ustava Republike Hrvatske gdje se pučki pravobranitelj definira kao opunomoćenih Hrvatskog sabora koji štiti ustavna i zakonska prava građana pred državnom upravom i tijelima koja imaju javne ovlasti. Sama ustavna izvorišta definiraju suštinu problema u nekolike različite od europske prakse gdje ombudsmani uglavnom štite ljudska prava, a ovo je naša realnost i slažem se da ovo nije izvješće o stanju ljudskih prava u Republici Hrvatskoj već inventura problema sa kojima se naši građani susreću u odnosu prema birokratskim strukturama državne uprave, njihov položaj prema tim birokratskim strukturama na svim nivoima vlasti i to je uistinu naš veliki problem, da o ne efikasnosti sudstva kao rak rane hrvatskog društva posebno i ne govorim jer nam je to svima jasno. Da po meni birokracija, birokratski odnos prema građanima i ostalim subjektima te tromi i neefikasan sudski sustav jesu istina problemi s kojima se naši građani svakodnevno susreću i na žalost što je najgore u svemu tome, osjećaju se nemoćnim. Problem je ovdje i ja se slažem kako je to rekla kolegica s druge strane ove dvorane, i u birokratskom mentalnom sklopu, a ne samo birokratskim postupcima općenito. Prema predmetima koje je pučki pravobranitelj iskazao kao obrađene u svom kvalitetnom Izvješću o radu, proizlazi objektivna ocjena da je neučinkovitost i nedjelotvornost sudskog sustava najveći izvor kršenja ljudskih prava. Ako se pak uzme u obzir realno loše ili da ne upotrijebim težu riječ, vrlo teško materijalno stanje velikog broja naših građana koji su ostali bez radnog mjesta, a ne nalaze efikasnu zaštitu sudstva u presudama vezanim za sporove iz domene radnih, socijalnih i stambenih prava onda je normalno i nije čudno da nemoćni građanin, pojedinac, pokušava svoju u neku ruku zaštitu ili pak ostvarenje svojih prava ili pak u najmanju ruku razumijevanje za svoje probleme potražiti u instituciji pučkog pravobranitelja. U prilog tezi da je ugrožavanje prava iz radnih odnosa u našoj zemlji izrazito, da je ugrožen status radnika na što sam ja osobno kao socijaldemokrata posebno osjetljiv, govori i izvješće da se ovoj instituciji i dalje građani obraćaju pismeno zbog ugrožavanja svojih prava iz radnih odnosa koja se prava inače štite u sudskom postupku. Kako pučki pravobranitelj nije ovlašten ispitivati te slučajeve, on zbog svijesti o značaju problema ponovno potencira da bi bilo učinkovito osnovati specijalizirane sudove za radne sporove što i ja osobno podržavam. Ni je ovdje sada ni vrijeme ni možda ni mjesto da iz osobnih saznanja iznosim brojne primjere kršenja prava iz radnih odnosa gdje su naši radnici čestiti, radišni, pošteni obezvrijeđeni i obespravljeni u odnosu sa tzv. poslodavcima, podvlačim tzv. poslodavcima, raznim novopečenim tajkunima prepušteni sami sebi bez sredstava a ne nalaze na žalost efikasnu sudsku zaštitu. Da kolegice i kolege nema veće tragedije za čovjeka pojedinca koji kao jedinka ili zbir jedinki jest naša najveća vrijednost, a osjeti se nemoćan iz razloga što državne strukture ne štite njegova prava. Sam pučki pravobranitelj ističe da bez obzira na napore koje čini informirajući građane o tome kako nema ovlasti istraživati pritužbe na rad sudova, broj tih pritužbi raste iz godinu u godinu. Žalosno je da pravobranitelj konstatira da unatoč svim naporima poduzete mjere koje će doista povećati učinkovitost sudova i poboljšati kvalitetu njihovog rada nisu dale rezultate. Pitam se da li netko ovo čita, da li netko ovo čuje, da li ova izvješća netko razmatra i onda u konačnici što poduzima ili namjerava poduzeti. Neću osobno biti zadovoljan da ovo kvalitetno, sveobuhvatno i zaista primjereno izvješće pučkog pravobranitelja kome kao pojedincu i instituciji odajem priznanje, ostane samo mrtvo slovo na papiru, da o njemu ovdje danas u ovom časnom Domu mi raspravljamo što je jako dobro, ali da onda oni na koje se izvješće odnosi ne povuku konzekvence i ne učine ništa da se ovi opisani slučajevi, odnosno više od toga po javnosti koje opasno nagrizaju hrvatsko društvo ne otklone. Za mene osobno su bolne konstatacije pučkog pravobranitelja da je u godini za koju se podnosi izvješće od dovršenih 1648 predmeta u 784 slučaja ili 45% slučajeva utvrdio nesumnjivu povredu ili ugrožavanje prava, a broj uranjenih predstavki kako navodi se u izvješću upućuje zaista na zaključak čak o nepovjerenje u pravi sustav, što me posebno kao zastupnika pogađa i zabrinjava. Kada je u pitanju Istarska županija raduje konstatacija da je u Istarskoj županije manje problema sa ostvarivanjem ljudskih prava, odnosno njihovoj ugroženosti, ali kad su u pitanju birokratske strukture i neefikasnost sudstva, stanje nije nimalo bolje od drugih dijelova naše zemlje. Značajnim cijenim kao građanin zemlje koja je pred neki dan dobila pozitivan avis Europske komisije i time je otvoren put za početak pregovora o pristupanju Europskoj uniji, neovisno izvješće višeg stručnjaka za ljudska prava i institucije ombutsmana koji je temeljem zamolbe Ureda za demokratske institucije i ljudska prava, Organizacija za europsku sigurnost i suradnju i misije OESS-a u Hrvatskoj, podnio izvješće koje može i mora, po meni, biti smjernica za rad i djelovanje pučkog pravobranitelja. Ali i više od toga, zaštitu i unaprjeđenje ljudskih prava naše zemlje. Smjernice, stavovi i zaključci koje se sugerira neovisno izvješće višeg stručnjaka za ljudska prava jasno utvrđuju pravce u kojima bi pučki pravobranitelj trebao djelovati. A to je prvenstveno zaštita i unaprjeđenje ljudskih prava umjesto nažalost, bavljenje birokratskim strukturama i neučinkovitim sudstvom. Pogotovo je to po meni značajno na djelovanje pučkog pravobranitelja u zaštiti ljudskih i manjinskih prava u našoj zemlji koja se još uvijek teško oporavlja od nekih nemilih događaja. Da zaključim, pred nama je vrlo kvalitetno izvješće o radu važne institucije pučkog pravobranitelja. I sama rasprava o ovom izvješću pokazala je interes zastupnika za ovu važnu temu. Da podsjetim, na prošloj sjednici Sabora imali smo na raspravi vrlo kvalitetno izvješće Ureda državne revizije, a pogotovo o reviziji pretvorbe i privatizacije. I što? Bojim se ništa. Život ide dalje. Bojim se da se to ne desi i sa izvješćem pučkog pravobranitelja, pogotovo što i neovisni stručnjak Europske provenijencije iz Europe, je li, navodi da bi ugled bio više pro forma nego stvaran jer nažalost institucije kojima se pučki pravobranitelj obraća ostaju nijeme. Iz tog razloga imao sam namjeru zbog šutnje institucija u znak protesta biti suzdržan kod usvajanja ovog izvješća, međutim, nakon što je Vlada Republike Hrvatske dostavila svoje mišljenje u kojem ističe da je u svezi s izvješćem zadužila nadležna tijela uprave da u okviru svojeg djelovanja podnesu, poduzmu odgovarajuće mjere, zahtjeva se i traži odgovornost, glasati ću za usvajanje ovog izvješća. Predlažem i to je moje uvjerenja, da bi ovaj Sabor usvajajući izvješće o radu pučkog pravobranitelja temeljem članka 122. Poslovnika Hrvatskog sabora trebao zaključkom obavezati Vladu Republike Hrvatske da nas po proteku roka od 6 mjeseci izvijesti o mjerama koje su nadležna tijela poduzela u vezi sa Vladinim zaključcima, a odnose se na instituciju pučkog pravobranitelja. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani zastupnik Niko Rebić.
Poštovani gospodine predsjedniče, pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Prvi put imam priliku čitat izvješće o radu pučkog pravobranitelja i iako je opće uvjerenje da je koncipirano kao i sva ranija izvješća, priznajem da me se je dojmilo svojom iscrpnošću, preglednošću i redom. Uočljiva je pojačana aktivnost i povećanje obima posla u odnosu na višegodišnji prosjek. Važno je napomenuti, a to je navedeno i u izvješću da nije bilo primanja novih djelatnika i sa gotovo istim materijalno tehničkim sredstvima zasigurno da je bilo više sredstava i ljudi za koje su u izvješću kaže da su potrebita da bi rezultati bili još puno, puno bolji. Iz izvješća je vidljivo da je uloženo truda da se pronađu i dodatna sredstva kao donacija Norveške vlade i to je rezultiralo povećanjem efikasnosti, sredstva su iskorištena na obilazak županija i više jedinica lokalne samouprave u tim županijama. Odlazak po prvi put pravobranitelja na teren bio je dostupniji onima kojima njegova pomoć je potrebna i to je jedan od razloga da u 2003. ima rekordan broj predmeta. Naravno, uz sve to važan je i razlog povećanja povjerenja u rad pučkoga pravobranitelja, dakle, povjerenje građana iz dana u dan raste. Razvidno je da se pučkom pravobranitelju, a i danas kažem radi ovog povećanja da je institucija pučkog pravobranitelja itekako potrebna ovome društvu. Građani se obraćaju najviše iz ovih razloga, to je već više puta rečeno, iz svih županija pa i iz inozemstva, iz Srbije i Crne Gore, Makedonije, Austrije, Mađarske, Njemačke, Amerike, efikasnost ako se može mjeriti po ovome što je priloženo je iznad očekivanja preko 84%. Najčešće pritužbe građana su iz mirovinsko-invalidskih, zdravstvenih, socijalnih, ratnih stradalnika, urbanizma, itd. Ne bi to sve nabrajao jer su to drugi govorili. I dalje je velik broj pritužbi na rad sudova, ali ono što meni izaziva posebnu pozornost to su pritužbe na povredu prava iz radnih odnosa državnih i javnih službenika. Ovo je vrlo interesantno područje, a možda i najbolje svjedoči o vremenu i vlasti nakon promjena 3. siječnja. Kao primjer će nam poslužiti pritužba policijskog službenika koja je navedena u izvješću pravobranitelja. Pritužio se gospodin koji kaže da ima visoku stručnu spremu i da je od rujna 2001. godine do veljače 2003. premješten s jednog na drugo radno mjesto ravno 5 puta. Čak i pravobranitelj ostavlja mogućnost da su pretjerani premještaji rezultat šikaniranja. To je vrijeme kad je čak i bivši premijer izjavio da je jedna parlamentarna stranka pod istragom, to je bilo vrijeme kada je Ministarstvo unutrašnjih poslova smanjivao broj djelatnika, a Ministarstvo obrane sa prilagodbom prema NATO standardima također je smanjivao broj vojnika. Možete zamisliti tko je tu platio najveću cijenu, čija su prava bila ugrožena i ko je u pravilu ostajao bez posla. Najveću cijenu su platili, kako to obično biva, najveći domoljubi, prvi Hrvatski redarstvenici i dragovoljci Domovinskog rata. Zapravo, svi oni koji su pripadali drugoj političkoj opciji. Proglašavani su neperspektivnima, a na njihova mjesta dovodili su podobni. Ako ovima pridodamo trećeg ministra, ministra braniteljima, sa njegovim revizijama invaliditeta i prevođenjima, a moje je mišljenje da bi ta prevođenja i šikaniranja invalida i danas trajala da hrvatski građani svojom voljom nisu smijenili njegovu vlast. Po čemu će ovi ljudi bivše vlasti ostati u sjećanju građanima Hrvatske? Po štrajku policajaca na Markovu trgu, najdužem štrajku u novijoj hrvatskoj povijesti, po protezama vraćenim, ali još po nečemu, svojim sustavnim omalovažavanjima i vrijeđanjima branitelja i invalida uništili su ponos hrvatskog branitelja i invalida Domovinskog rata. Tako danas imamo na stotine ljudi koji se nisu javili pučkome pravobranitelju nego novoj ministrici branitelja, očekujući da ih primi, očekujući od nove vlasti da isprave nepravde koje im je nanijela bivša vlast. DA se vratimo slučaju policijskog službenika sa početka priče, pučki pravobranitelj u svom Izvješću kaže ishod slučaja neriješen, pučki pravobranitelj nije dobio obavijest o poduzetim mjerama povodom njegove preporuke. Kada se krše prava i slobode u ovolikoj mjeri to je uvijek loše no kada to rade i ministarstva svojim građanima onda je to više nego loše. Nema tog pravobranitelja koji može pomoći ali može i ukazati nisu pomogli tada ni mediji, ni Helsinški odbori, ni Amnesty international, ni brojne udruge za zaštitu ljudskih prava, svi su šutili, kada su branitelji i invalidi u pitanju ovakvo vrijeme se više ne smije ponoviti. Pučki pravobranitelj nije baš najbolje osvijetlio ovo vrijeme ali kroz ovo izvješće ukazuje se potreba pučkog pravobranitelja u ovom društvu, mislim da bi bilo vrijeme i da dobije primjerena sredstva i da zaista proširi broj djelatnika da bi svi oni ako ne može riješiti probleme a očito je da nema on mehanizme da bi mogao riješiti probleme mislim da bi kao društvo omogućiti uvjete rada i broj ljudi da bi zaštitili prava građana koja se itekako često ugrožavaju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnika Šime Lučin. Ispravak netočnog navoda ide prije replike.
Obzirom da mi je bilo malo vremena a petak je i dva dana bi mi trebalo da ispravim sve netočne navode zadržat ću se samo na najbitnijima. Netočno je da su iz Ministarstva unutarnjih poslova otpuštali domoljubi i policajci po nekakvim kriterijima koje je naveo gospodin Rebić tu. Na kraju krajeva radi se o svega nekoliko ljudi i možda bi bilo dobro da gospodin Rebić upita ministra iz svoje stranke zašto ljudima kojima je ponudio posao da se vrate u Ministarstvo nisu taj posao prihvatili, pa će mu možda biti jasnije zapravo o čemu se radi. I ono što je najbitnije, svi ti ljudi koji su vraćeni sada na posao, a koji su bili neraspoređeni i ostali bez posla izgubili su sudske presude.
Hvala lijepa kolega. Isteklo je vrijeme. Replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Zastupnik ovako kaže po ćemu ćemo se sjećati bivše vlasti, onda napominje otpuštene policajce, zatim branitelje prema kojima se nehumano postupalo, međutim, da bi naše sjećanje sa čime se uopće ne slažem međutim, da bi naše sjećanje bilo potpuno ondašnja oporba a današnja vlast ometala je uopće Europske standarde, suradnju sa Haaškim sudom, obnovu kuća izbjeglicama, povratak njihove imovine sve ono za što se sada zalaže. Bar verbalno.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Niko Rebić.
Pa mislim da sve ovo što navode gospoda mislim da jednostavno ne stoji. Ovo sve se može provjeriti...
Kolega Rebić imate na odgovor na repliku kolegici Marinović.
Pa ja velim dakle sve ono što je radila bivša vlast ja sam oslikao, njezino doživljavanje onoga što sam rekao i prenošenje na odgovornost prije onih ili zapravo najviše govori zašto su ovi policajci štrajkovali, taj štrajk je bio uglavnom zato što nisu znali kriterije koje je bivši ministar i njegovo Ministarstvo donijelo.
Kolega Šime Lučin, povreda Poslovnika, da vidimo.
Članak 209. Stavak 1., 2. i 3. čudi me da u Hrvatskom saboru može sjediti netko tko ne zna što je štrajk, štrajkati mogu oni koji rade.
Hvala lijepa kolega, ne radi se o nikakvoj povredi Poslovnika, izvolite molim vas, zastupnik je odgovorio na repliku što ima pravo. Ne možete, jer ćete povrijediti Poslovnik ja znam, kolegice Ingrid i nemojte me dovoditi u situaciju koju ne treba. Evo ga na. Poštovani zastupnik Zlatko Kramarić, nema ga, pa gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Ivica Pančić izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine pučki pravobranitelju. Pred nama je izvješće Pučkog pravobranitelja za 2003. godinu, o njemu su već u uvodnim nastupima kolege dale osnovne ocjene sa kojima se u suštini slažem. To pokazuje i značaj rada pučkog pravobranitelja u cilju poštivanja zakonitosti i poboljšanja rada državnih institucija. Jer jedan od problema koji danas u Republici Hrvatskoj postoji funkcioniranje je i pravne države. Institucije moraju biti u službi građana pri čemu se u potpunosti mora pridržavati zakona mislim da je to nesporno. Međutim, preopterećenost i nepoznavanje materije jedni su od razloga koji onemogućavaju efikasno, korektno i profesionalno obavljanje poslova u državnoj upravi što je naznačeno i u ovom izvješću. Bit će potrebno puno trda i sredstava da državna uprava bude na razini potreba svojih građana. Također ne smije se zaboraviti socijalna situacija jednog dijela stanovništva Hrvatske koja je nezavidna i koja ih prisiljava da stanu pred šaltere ili vrata Hrvatske administracije. Zbog toga i narednih godina broj građana koji će se obraćati pučkom pravobranitelju neće se bitno promijeniti, odnosno sa boljom kadrovskom ekipiranošću i većom otvorenošću pučkog pravobranitelja broj građana koji će se obraćati ovoj instituciji neće se smanjivati već naprotiv povećavat će se. To je kako je u izvješću naznačeno bio slučaj i u prethodnoj godini. Odlukom prošlog saziva Sabora predloženo je povećanje financijskih sredstava za rad Pučkog pravobranitelja zbog već rečene neekipiranosti, tj. potrebnog većeg broja službenika kao pretpostavke boljeg rada ove institucije. Na žalost, prilikom donošenja ovogodišnjeg proračuna to se nije dogodilo, zbog toga javile su se pretpostavljam i neke pogreške. Ja ću o jednoj koja se tiče odjeljka o pravima Hrvatskih branitelja odnosno ostvarivanju tih prava odnosno grešaka koje su se događale. Između ministarstva Hrvatskih branitelja Domovinskog rata u prošlom sazivu i pučkog pravobranitelja treba priznati bilo je određenih nesporazuma koji su i javno izrečene. Barem s moje strane one nisu imale političkog prizvuka sa željom da se Hrvatskim braniteljima manipulira, što je bilo prilično popularno a i danas se neki od tih navika ne mogu odviknuti evo čini mi se prije pet minuta imali smo prigodu takvo nešto i poslušati. Međutim, jednostavno neke primjedbe Pučkog pravobranitelja nisu mogle biti prihvaćene jer su bila puka politizacija. Na žalost, gospodin pučki pravobranitelj i u ovom Izvješću to naše neslaganje nije mogao zaboraviti pa čak je to i napisano u ovome Izvješću. Smatram da se posao može kvalitetno napraviti ako se obavlja objektivno i ako se zasniva na činjenicma. Konkretne brojke najbolje objektiviziraju stanje stvari odnosno tako bi barem trebalo biti, ali u Izvješću brojke se prilično lepršavo interpretiraju. Pa tako na 91. stranici se kaže, citiram: "Tijekom 2003. godine primljeno je relativno malo pritužbi 58, podvlačim relativno malo pritužbi hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Pritužbe su se u većini slučajeva odnosile na ozbiljne poteškoće u stjecanju statusa hrvatskog branitelja, trajanja sudjelovanja u Domovinskom ratu, utvrđivanju stupnja invalidnosti, ste stambeno zbrinjavanje" kraj citata. Pa se nastavlja, ponovno citiram "kada bi se o radu tadašnjeg Ministarstva sudilo samo po broju primljenih pritužbi stekla bi se slika kako je navedeno ministarstvo bilo ažurno, efikasno, i donosilo zakonite odluke", kraj citata. Znači, iako brojke kazuju drugačije, a ovdje je čitavo izvješće vezano uz brojčane pokazatelje, pučki pravobranitelj zna da to ipak nije slučaj. On zna da ministarstvo i dalje citiram ponovno "nestručno i tvrdoglavo i pogrešno pristupa", kraj citata, i to u vezi presuda upravnog suda. Prošlogodišnje izvješće da potsjetim posebno je apostrofiralo Ministarstvo hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata na osnovi jedne presude upravnog suda, gdje se u postupanju po presudu zakasnilo mjesec dana. Zahvaljujući tome stvorena je fama, da se presude upravnog suda masovno ne poštuju. i obrazloženje izmjene Zakona o pravima hrvatskih branitelja izglasane prije nekih mjesec ili dva dana u dijelu prevođenja zasnivalo se na jednoj jedinoj presudi upravnog suda. Moje pitanje je, postoji li institucija koja nikada nije donijela pogrešnu odluku ili riješenje? Vjerojatno ne. Pretpostavljam da i Ured pučkog pravobranitelja, jer nema dovoljno stručnih djelatnika, što je jedan od razloga može pogriješiti, i to je normalno. Ali ja zbog toga neću govoriti da je Ured pučkog pravobranitelja nestručan i da tvrdoglavo ustraje na nekim pogrešnim ocijenama. Neću, jer sam odgovorna osoba. Ali ću reći da manipuliranjem hrvatskim braniteljima se ne isplati, posebno ne danas. Sa punom odgovornošću mogu reći zahvaljujući i primjedbama pučkog pravobranitelja, stanje u Ministarstvu hrvatskih branitelja krajem 2003. godine bilo je neusporedivo bolje, nego 4 godine prije. Ne znam kako će biti dalje. Jer u bivšem Ministarstvu nikada nitko nije davao naloge, ni službenicima ni liječnicima u liječničkim komisijama da riješavaju predmete prema nečijim željama, a što se danas čini. Ne znam hoće li to biti evidentirano u narednom izvješću pučkog pravobranitelja, jer na taj način najmanje nekoliko stotina tisuća hrvatskih branitelja u startu bit će oštećeno. Vidjet ćemo, ali iskreno sumnjam. Sustav skrbi za hrvatske branitelje je složen sustav, iako izgleda jednostavno, a jednostavan je ako želimo voditi politiku umjesto provoditi zakon. Pa tako i u izvješću dalje stoji "u postupku utvrđivanja statusa hrvatskog branitelja osim nacionalnog zakona moraju se primjeniti iz Ženevske konvencije o poboljšanju sudbine žrtava rata, te Haški pravilnik. Ovi međunarodni propisi posve jasno i nesumnjivo određuju tko se smatra pripadnikom oružanih snaga", gotov citat. Potsjećam sada, da je važeći Zakono pravima hrvatskih branitelja u ovome dijelu prijepisan iz zakona iz 1997. godine, a on se opet zasniva na Zakonu o zaštiti vojnih i civilnih žrtava rata iz 1992. godine. Znači zakonsko određenje, tko se smatra pripadnikom oružanih snaga donijet je u vrijeme prijašnje HDZ-ovske Vlade. Budući sam konzultirao iz Ženevske konvencije i Haške, recimo dopunski protokol iz Ženevske konvencije od 12. kolovoza 1949. godine o zaštiti žrtava međunarodnih oružanih sukoba, pa čak i Oxvordski priručnik iz 1880. godine na čemu se taj protokol i zasniva kao i sve zakone koje je lako pronaći, a evo ovdje su i kopije, mogu reći da su naši zakoni i za vrijeme ove i prijašnje vlasti u potpunom suglasju sa navedenim konvencijama. Međutim, ako je nešto potrebno mijenjati, mijenjajmo. Uvrstimo to u novi zakon kojeg navodno ova vlast ima već napisano. U svakom slučaju, zbog i ovakvih iznijetih primjedbi, smatram da je ova Vlada HDZ-ovska vlada, trebala prihvatiti stajalište i bivšeg saziva Sabora da se povećaju sredstva za rad pučkog pravobranitelja radi efikasnijeg i stručnijeg provođenja ove značajne zadaće, sve u cilju jačanja pravne države u Hrvatskoj i bolje zaštite prava građana uključujući i prava hrvatskih branitelja. Hvala.
Zahvaljujem. I poštovani zastupnik Slaven Letica.
Poštovani gospodine predsjedniče Šeks, kolegice i kolege. Pažljivo sam promatrao uvaženog pučkog pravobranitelja Antu Klarića, cijelo vrijeme sam imao dojam da je loše raspoložen, tužan na neki način deprimiran, ali onda nakon intervencije gospodina Rebića sam vidio da je živnuo, on je naveo jedan od mnoštva primjera iz ovog, naveo je primjer policajca koji je pet puta preseljavan na različite poslove i rekao je da čak i pučki pravobranitelj dopušta da je to bila neka vrsta diskriminacije. Ja mislim da je dužnost zbog ogromnog truda koji je uložen u ovih 231 stranicu izvještaja da se nešto kaže tim povodom i to zbog jednog možda za vas i bizarnog razloga, instituciju pučkog pravobranitelja je osmislio uvaženi predsjednik našeg Sabora Vladimir Šeks, i predložio da se zove ombudsman, a onda smo pokojni predsjednik i ja smišljali kako bi to hrvatski zvučalo, pa smo predložili da se zove pučki pravobranitelj. Kanadski izvještaj, izvjestitelj koji je na kraju ovdje naveden, njegovo izvješće Johna Hackera, predlaže ne razumijući dobro smisao hrvatskog jezika da bi se to trebalo zvati pučkim pravobraniteljem za ljudska prava. Stim dodatkom koji je pohvaljen ovdje od kolege Leke, ja bih ukazao na jedan paradoks ovog izvješća. Naime, stalna budžetska, prostorna, kadrovska i svaka druga ne diskriminacija, nego omalovažanje institucije pučkoga pravobranitelja na neki način su mu uskratili samosvijest da ovaj izvještaj zaključi vlatitim prijedlozima i zaključcima, pa se poziva na autoritet Kanadskog profesora, misleći da će to više utjecati na ovu Vladu, to je vrlo poučno za ovaj Sabor. Ispada samo da su preporuke koje dolaze nekud izvana za nas ozbiljne preporuke. U tom smislu, ovaj izvještaj se može iščitati na više načina. Mislim da je jedan od načina čitanja gotovo romantičan. Naime, HSS je prije rata bio zadužio Rudolfa Bičanića da napiše jedan izvještaj kako živi hrvatski narod. Bičanić je obišao cijelu Hrvatsku, bio je kod Luke Bebića, on se nije bio rodio i napisao jednu prekrasnu knjigu na tu temu. Ovo se može čitati kao izvještaj kako živi jedan dio hrvatskoga naroda, kojem ne treba više odlaziti u susret, jer on piše pučkom pravobranitelju. Ali ljudi koji ovdje pišu pučkom pravobranitelju, opravdavaju pojam koji smo mi izabrali, pučanina. To su ljudi, radnici, seljaci, sirotinja, nezaposleni, policajci koji su diskriminirani. Drugi moćni ljudi, ljudi koji su privilegiraniji u društvu obraćaju se drugim mnogobrojnim institucijama za ljudska prava. I zbog toga ako se hoće čisto socijlogijski ili strukturalno ili sa analize društvene moći promatrati ovo izvješće vi ćete vidjeti da u Hrvatskoj postoji ajde da kažemo četiri velike institucije koje se bave ljudskim pravima. Neke su od tih institucija to pretvorile u profesiju, jedna od tih institucija koja ima najveću medijsku prisutnost, koja je 5, 6 puta veća od medijske prisutnosti gospodina Klarića i njegovih suradnika je Hrvatski Helsniški odbor za ljudska prava. Njegova snaga proizlazi i okolnosti što se on bavi pravima ljudi koji su celebrity, koji su slavni ako izuzmemo manjine. Osim toga, on izražava političke stavove o stanju demokracije, ljudskih prava, zakonima o televiziji kojeg bi ministar trebalo zbog ove ili one odluke smijeniti ili pozvati na red, a i sam je nekada imao iskustva jer je svjedočio protiv naših zajedničkih kolega studenata koji su završili u tamnicama. Znači, to je jedna institucija. Druga institucija je ova institucija i moramo se zabrinuti zbog toga što moramo osnažiti ovu instituciju, osnažiti prostorno, financijski da se više ne dovodimo u poziciju da nam Norvežani koji su inače vrlo dragi i spremni pomoći iz te tradicije proističe pučki pravobranitelj da pomažu nama tehnološki i financijski. Znači, mi moramo se potruditi da ta institucija bude ono što mora biti, institucija koja posreduje između građanina i civilnog društva i države. Nikada se više ne bi smjelo dogoditi u ovom parlamentu da kad je na dnevnom redu Izvještaj pučkog pravobranitelja cijele Vlada nije ovdje. Tu mora biti Vlada kao na aktualnom prijepodnevu jer ovo Izvješće govori o slabostima, nepravdama, površnostima, nesposobnostima, korumpiranosti državne uprave u najširem smislu. Isključena je sudbena vlast za koju nije ta institucija uopće nadležna. Osim te dvije institucije postoji dakako Ured za ljudska prava Vlade Republike Hrvatske i treba precizno i u novelacijama Zakona o pučkom pravobranitelju iskoristiti ovo dragocjeno iskustvo koje imamo od 1992. odnosno od imenovanja gospodina Klarića da se možda slijedeće izvješće odnosi na cijelo to razdoblje i da bude podloga za novelaciju zakona. Postoji Centar za ljudska prava koji je institucionalni sljedbenik ureda visokog predstavnika Ujedinjenih naroda za ljudska prava. Sve su te institucije miljenici zapada, miljenici stranih fondacija, miljenici hrvatskih uglavnom lijevo liberalnih usmjerenih medija i zbog toga pučki pravobranitelj uglavnom je čovjek kao jedan od nas. Svatko tko sjedi u ovoj dvorani je na neki način pučki pravobranitelj. Pučka dojavna služba PDS svakog od nas danas zasipa, tuži se i onda mi zovemo od kardinala i biskupa do saborskih zastupnika, svi se obraćaju nama kao nekim vrstama svojih onih u koga polažu neku nadu. I u tom smislu ja smatram da bi ovo trebalo iskoristiti kao osnovicu, dakle da se pohvali veliki napor, da se ukaže na jednu opasnost na koju sam jučer ukazao a to je fragmentacija pučkog pravobranilaštva. Već imamo pučkog pravobranitelja odnosno pravobraniteljicu za djecu, pa ćemo imati ne znam za rodnu jednakost, pa ćemo imati za starije ljude ide. U preporukama koje ste vi priložili na kraju se preporuča jedno rješenje koje sasvim sigurno je i racionalnije i prikladnije sustavu Ombudsmana odnosno pučkog pravobranitelja da se ne širi nego da se to riješi jedinstvenim Zakonom o pučkom pravobranitelju koji bi kao posebne organizacijske jedinice i službe imao djecu, bolesnike, invalide, policajce, staru i novu vlast koja se progoni itd. I da zaključim sa jednom optimističkom nadom, da bi možda trebalo se nekako dogovoriti da više ono se kod tih rasprava više ne dijelite vi, oni, tko je kada bio na vlasti i kakve je zakone donosio nego da se koncentriramo naprosto na meritum a ovdje je meritum sasvim dobro pripremljen. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem poštovanom zastupnicu Letici. Da li želi pučki pravobranitelj gospodin Ante Klarić dati završni osvrt? Izvolite!
Hvala, gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici! Zahvaljujem se na bogatoj, svestranoj raspravi u pogledu ovog Izvješća i mislim da je ona dobri prilog uopće za iskreno analiziranje stanja u našoj državi jer ono i jest na neki način refleksija određenog stanja koja upozorava da smo naslijedili tromu, neefikasnu pa djelomično neetičnu i korumpiranu administraciju koja nije sposobna da ispuni servisiranje svih potreba svojih građana. I ne samo to, koja nije čak djelomično ni svjesna o tome da građani nisu stvari nego ljudi i da je svaki onaj predmet čovjek a ne samo administrativni akt. U tom smislu upozorio bih na to i na one časne ljude koji rade u državnoj administraciji i mislim da su oni većina. Međutim, htio bih reći da u ovom kratkom životu naše mlade države u kojoj smo doživjeli svega i svašta od rata do promjena pravnog, gospodarskog, socijalnog i čitavog sustava vrijednosti trebalo je uspostaviti kako i ustroj Hrvatske države, pravni sustav na neki način ustoličiti, ogroman broj zakona donijetih izmjena i dopuna, da smo normativno prenormirani i da su se svi ti ljudi morali u kratko vrijeme prilagoditi nečemu što zahtjeva zaista velike napore, visoku razinu stručnosti pa na koncu i u postupcima i određenu vrstu tehnologije. Mi to zaista nemamo, međutim, mogu reći uza sve to skupa da ovo Izvješće kao i moja dosadašnja izvješća nisu prilog stvaranju defetizma i malodušja. Čak naprotiv, iz njih bi trebao izvirati optimizam da smo spremni kroz ovakve pokazatelje rješavati svoje građanske probleme međuljudske kako i u funkcioniranju sustava državne uprave i vlasti tako da čitav bi sustav polako prilagođavamo potrebama naših građana, dakle u jednom demokratskom ozračju gdje treba zaista kako se kaže političkim jezikom stvarati novi sustav vrijednosti i novi sustav odnosa. Prema tome, ne bih rekao da zapravo mi nemamo nikakve, da smo bespomoćni institucija. Mogu vam reći da smo uspoređivali, komparirali naše rezultate rada sa nekim institucijama demokratskih zemalja koje imaju svoju tradiciju i da smo u odnosu na njih 46% riješenih predmeta pozitivno u našem reagiranju imali ali to mi ne objavljujemo. Kad nam se građanin ne javi onda znači da je zadovoljan. Kad nam se institucija gdje je intervencija izvršena obavijesti da je izvršila određene preporuke građanin se ne javi to ne znači da nije riješen njegov predmet nego mi nemamo instrumente da u tom procesu svaki taj slučaj bude podnijeti od strane građana i izvješće. Htio bih reći da se iz naše institucije godinama predlagalo da se moramo reći siromaštvo širi u Hrvatskoj državi, siromaštvo u tom smislu da građani svi nisu u mogućnosti snositi troškove raznih usluga, gdje je na tržištu cijena i ucjena nastalo razbojništvo umjesto da se pomaže građanima. Tako smo u sferi pravne pomoći građanima predlagali da se u većim centrima i županijama organiziraju službe pravne pomoći. Zatim smo predlagali da se osnivaju u većim i manjim mjestima građanska vijeća ili mirovna vijeća. To nije nasljeđe socijalističkog sustava, to imaju sve zapadne uglavnom demokratske zemlje da bi rasteretile pravosudni sustav, da bi u tim vijećima građanskom solidarnošću obrazovani ljudi različitih profila i profesija pomagali svojim sugrađanima u rješavanju njihovih svakodnevnih građanskih problema. Na to nitko nikada nije reagirao. I zato imamo danas situaciju da se građani obraćaju Uredu pučkog pravobranitelja jer je to jedina institucija gdje će dobiti pravni savjet ali mu nitko neće pitati niti lipe za to. To je vrlo ozbiljno pitanje, to je pitanje standarda duhovnog i materijalnog življenja hrvatskoga čovjeka. Da mu Hrvatska država, lokalna vlast, pa i država, ne samo država omogući upravo takve mogućnosti pružanja pravne pomoći. Jer danas siromašni građanin nema novaca za ulazak u odvjetnički ured, nema novaca za ulazak u privatnu ambulantu, nema novaca da neki kredit od banke digne koji će ga jamčiti da neće taj kredit baciti u dužnosničko ropstvo itd. Te kategorije građana se, ta kategorija građana se u Hrvatskog, gospodo mi htjeli ili ne htjeli širi. Ali isto tako naša upozorenja su u kontinuitetu. Međutim, ovih dana na Ured pučkog pravobranitelja i moju osobu je zastupnik Hrvatskog sabora gospodin Pupovac u tisku rekao da Klarić ozbiljno narušava ljudska prava i da ta institucija nije u funkciji zaštite ljudskih prava ni demokratska institucija u Hrvatskoj državi. Zbog toga se postavlja pitanje zašto je izvađeno to iz konteksta moga izvješća? Kada je Hrvatska država bila u vrlo značajnom psihičkom stanju agresije, napada, razbijanja, ubijanja, rušenja, kada je vladala jednim dijelom atmosfera kolektivne odgovornosti naroda, pučki pravobranitelj je ustao u obranu svakog hrvatskog Srbina koji se nije ogriješio u zakone Hrvatske države i Hrvatsku domovinu. Tada se gospodin Pupovac nije čuo ili se vrlo malo čuo, a ja znam zašto. A ja ću sada citirati da hrvatska javnost zna o čemu se detaljno radi u ovome Izvješću koje je proglašeno gdje je instituacija Hrvatskoga sabora proglašena da ozbiljno narušava ljudska prava a to iz ovog citata: "Prema stajalištu pučkog pravobranitelja bivši nositelji stanarskog prava koji su Republiku Hrvatsku napustili bez valjanog razloga, npr. da bi se pridružili neprijateljskim snagama ili da ne bi sudjelovali u obrani Republike Hrvatske dakle, koji su Republiku Hrvatsku napustili svojevoljno odselivši se, odnoseći svu svoju pokretnu imovinu, odnoseći svu svoju pokretnu imovinu, ne bi imali pravo bilo kakav oblik materijalne satisfakcije jer se oni ni do danas nisu javili u Hrvatskoj državi. A kada se postavilo političko pitanje materijalne satisfakcije sada bi oni koji nisu htjeli Hrvatsku državu, koji su tenkovima otišli da bi se vratili u Hrvatsku državu htjeli po svakoj stambenoj jedinici 50 tisuća eura i da se ti novci šalju na račun hrvatskog proračuna i hrvatskih građana u drugu državu. Gospodo ali isto tako ovaj Ured je upozorio da nadležna tijela po mom mišljenju određenom kraćem roku moraju odgovarajuće stambeno zbrinuti one hrvatske državljane koji su izgubili stanarsko pravo a koji su se stvarno vratili u Republiku Hrvatsku s namjerom da tu trajno ostanu i da žive i da je Hrvatska njihovo opredjeljenje, njihova budućnost. Njima bi trebalo omogućiti i da nakon određenog roka stvarnog stanovanja u stanu koji im se neda u najam kao zaštićenim najmoprimcima otkup toga stana pod uvjetima slični onima koji su vrijedili za otkup stanova na kojima je postojalo stanarsko pravo. Mi smo imali slučajeva kada su jugoslavenski oficiri otišli sa jugoslavenskom armijom i ostavili svoju obitelj na mislost i nemilost da smo branili tu obitelj kao hrvatsku obitelj, i da smo mnogo uspjeha pridonjeli tome da se zaštite ti ljudi. Ali oni koji su zaista otišli na način da su iselili iz stanova, da su iselili svoje stvari, da su se stavili u službu agresora u Hrvatskoj državi, odakle nama moralno ili kome moralno pravo da traži za njih materijalnu satisfakciju? Koja je to moralna dimenzija? A mi smo se za one druge brinuli. Mi znamo da su neki potjerani, da su neki pobjegli, da su neki od straha otišli, ne svrstavamo te građane u ovu kategoriju. Ali ove gospodo zaista ne bi bilo moralno pravo u ime građana Hrvatske države da im se da materijalna satisfakcija i ostajemo kod toga. Prema tome, mi smo za to, ne demokratska institucija Hrvatskoga sabora, niti ćete nas za to prezentirati u svijetu kao prilog ovim procesima koji se događaju. Ja bih zaista nešto rekao u pogledu pitanja mogućnosti prostora u kojima radi pučki pravobranitelj. To nije pitanje hrvatske Vlade gospodo, to je pitanje Hrvatskog sabora. Mi smo institucija Hrvatskog sabora, opunomoćenici Hrvatskoga sabora, Hrvatski nam sabor treba, ne meni, ne instituciji, nego građanima osigurati prostor u kojem bi mogli građani servisirati o njihovim potrebama. Nama se bez ove statistike pojavljuju svaki dan 20, 30 građana sa raznim pitanjima i molbama koji nisu evidentirani. U naš Ured po prilici oko 10% ulazi frustriranih ljudi, ljudi koji su psihički bolesni, ljudi koji su kucali na sva vrata i koje nitko neće da primi. Mi smo jedina institucija ustavno u Hrvatskoj državi u kojoj svaki građanin koji dođe odmah bude primljen. Prema tome, u tom smislu tražimo da razvijete tu instituciju bez obzira da li ću ja biti na čelu nje ubuduće ili ne jer mi ističe mandat, ali je vrijeme pokazalo da je ta institucija potrebna hrvatskim ljudima kao svakodnevni kruh. A što se ostaloga tiče, ja bih rekao da suradnja sa medijima nije dobra. Ne zahvaljujući Uredu pučkog pravobranitelja, pozdravljam Hrvatski radio na kojem imam svaki mjesec jednu emisiju utorkom, ali kada sam prije par mjeseci jednome uredniku Hrvatske televizije rekao i dogovorili se da bi trebalo neke značajne povrede ljudskih i građanskih prava iznjeti u sredstvima kao što je televizija. Radi edukacije stanovništva, radi stvaranja demokratskog ozračja, kulture odnosa političke kulture, ljudske, građanske, kakve god hoćete. I kada se dogodio taj slučaj onda je meni rekao on sljedeće: nije vrijeme, sada su izbori. Prema tome, kako da surađujem sa medijima posebno te vrste? Ako treba neka senzacija onda novinari pitaju, pitaju iz svojih redakcija telefonom što ne spada u elementarnu, profesionalnu i građansku pristojnost umjesto da dođu kod mene u Ured pa kada dobiju ipak iz pristojnosti kratku obavjest onda je ne objave na takav način u novinama. Zahvaljujem svim nevladinim organizacijama, onim nepoznatim ljudima koji se zdužno brinu o sudbini pojedinaca, koji obilaze bolesnike, beskućnike. Zahvaljujem svima onima koji i u ime raznih institucija su pomagali i našem Uredu. Ali moram ponoviti da mi nismo opozicija institucijama državne administracije. Mi bi zapravo trebali predstavljati sponu između građana i državne administracije koristeći i jedni i drugima stvarajući atmosferu povjerenja građana u institucije Hrvatske države u administracijij. Mogu reći da u ovom vremenu smo napravili vidan napredak ali sa stanjem nisam zadovoljan. Međutim, činjenica je da je kratko vrijeme u kojem želimo postići iskoračiti daleko više od naših mogućnosti, a nama je jedini neprijatelj onaj koji se zove, da je normativno od stvarnog u velikom raskoraku i da su naše želje daleko od naših mogućnosti. Na koncu predlažem da u ime građana Hrvatske države kojima je potrebna pomoć date pomoć tim građanima kroz jedan nova, novi poslovni prostor i kroz sredstva da bi mogli komunicirati sa građanima na terenu. Predlažem da prihvatite moje izvješće i hvala vam lijepa na strpljenju.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovani gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. U raspravi o ljudskim pravima naravno nije mi prvi put da budem apostrofiran od 1991. godine naovamo i nije mi prvi put da izvan ovoga Sabora i u Saboru o tome govorim. Ali ne znam da sam rekao da je pučki pravobranitelj nedemokratska institucija Hrvatskoga sabora. Ali znam da u izvješću piše sljedeće: Napusti li bez valjanog razloga da bi se pridružili, na primjer da bi se pridružili neprijateljskim snagama ili da ne bi sudjelovali u obrani Republike Hrvatske. Tko će ocjenjivati to da li je netko otišao zbog toga da ne bi sudjelovao u obrani Republike Hrvatske ili iz nekog drugog razloga koj može on smatrati opravdanim? To je moje pitanje.
Zahvaljujem.
Za ovaj Sabora, za pučkog pravobranitelja i za javnost.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Izvješće pučkog pravobranitelja za 2003. godinu. Kolega Kovačević, izvolite.
U ime Kluba HSP-a tražimo stanku od 15 minuta budući imamo informacije da su odbijeni zahtjevi za obranu slobode generala Markaća i Čermaka pa bih molili da nam se obrati ovlašteni predsjednik, odnosno predsjednik ili netko od članova Vlade jer znamo da smo odgađali raspravu baš zbog te činjenice i sada imamo te informacije što nas je neugodno iznenadilo zbog toga što je i sama ministrica obećavala kako će to sve biti u redu. Želimo znači pauzu od 15 minuta da nam netko iz Vlade dođe i kaže, da li ministrica, potpredsjednik, predsjednik ali netko od ovlaštenih predstavnika Vlade vezano za sve ovo što se događalo u međuvremenu.
Kolega ja bih vam predložio, sugerirao, ja ću jasno odmah dati stanku a predlažem da samo završimo ovo kratko glasovnje koje još ima nekoliko točaka. Da završimo glasovanje.
Nećete zaključivati sjednicu onda znači?
Ne.
Onda dobro.
Samo da završimo glasovanje pa ćemo onda. Idemo na Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu. Kolege molim vas malo, dajte. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2003. godinu. Tko je za? Hvala. Protiv? Kolega Glavaš molim vas pratite raspravu [[Upadice se ne razumiju]] Da. Da. Suzdržan. Dobro. Utvrđujem da je sa 91 glasom za, jednim protiv i 2 suzdržana donesen predloženi zaključak. Sukladno Prijedlogu odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina dajem na glasovanje sljedeće zaključke: 1. Sukladno obrazloženju i zaključcima koje je uz izvješće predložio pučki pravobranitelj ocjenjuje se potrebitim osigurati odgovarajući prostor za rad pučkog pravobranitelja kao i dodatna financijska sredstava u proračunu za 2005. godinu koja bi se namjenski koristila za rad pučkog pravobranitelja na terenu, a sve sa ciljem da se građanima olakša komunikacija i pristup pomoći koju im pruža pučki pravobranitelj. Predlaže se Vladi Republike Hrvatske da razmotri ove zahtjeve pučkog pravobranitelja i da s tim u svezi predloži odgovarajuća rješenja. 2. Ocjenjuje se potrebitim pristupiti izmjenama i dopunama Zakona o pučkom pravobranitelju imajući u vidu iskustvo iz njegove dvanaestogodišnje primjene te prijedloge pučkog pravobranitelja i preporuke neovisnih stručnjaka iznijetih u razmatranom izvješću. 3. Mišljenja, primjedbe i prijedlozi iznijeti u raspravi izvješćuju kao i primjedbe, prijedlozi i preporuke pučkog pravobranitelja dati u izvješću dostavljaju se Vladi Republike Hrvatske radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koja imaju javne ovlasti. Tko je za ove zaključke? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđuje se da su sa 91 glas za i 2 suzdržana usvojeni ovi zaključci. Donošenjem ovih zaključaka obuhvaćeni su i zaključci koje je predložio Odbor za ratne veterane pa o njima nema potrebe glasovati. Sljedeća točka je: - Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji Indije i Pakistan. Predlagatelj odluke je Vlada. Prijedlog akta primili ste na sjednici. Kod donošenja ove odluke primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje Zakona, a raspravu je proveo Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, izvješće kojega ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja Vlade, državni tajnik Gordan Bakota, Ministarstvo vanjskih poslova, dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Pred vama je Prijedlog odluke o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji UNMOGIP. UNMOGIP je mandat misije Ujedinjenih naroda uspostavljen rezolucijom Vijeća sigurnosti 307. od 21. prosinca 1971. godine. Pripadnici oružanih snaga RH sudjeluju u misiji od kolovoza 2002. godine. Pripadnici oružanih snaga Republike Hrvatske sudjeluju u ovoj misiji na temelju odluke Hrvatskog sabora donijete 31. srpnja 2002. godine kojom su u svojstvu vojnih promatrača u mirovnu misiju upućena dva pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske. Naknadno je dostavljen zahtjev UN-a kojim se tražilo povećanje broja sudionika te je upućeno 5 pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske u skladu sa zaključkom Hrvatskog sabora od 28. svibnja 2003. godine. U mjesecu svibnju 2004. godine potrebno je na temelju službenog poziva Odjela za mirovne operacije UN-a izvršiti redovnu rotaciju dvojice pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske. Tijekom godine predviđa se i povećanje broja pripadnika u misiji za još dvojicu pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske. Navedeno povećanje planira se zbog upućenog upita Odjela za mirovne operacije UN-a u pogledu mogućnosti nominacije pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske za mjesto zapovjednika i zamjenika zapovjednika ove misije. Želim naglasiti da će se izvršavanje ove odluke odvijati na temelju fondova UN-a i Državnog proračuna Republike Hrvatske na stavci Ministarstva obrane u sklopu godišnjeg plana aktivnosti. Poštovane dame i gospodo, mirovna misija UN-a na spornom području Kashmira između Indije i Pakistana s gledišta vanjsko-političkog značenja i dimenzija koje posjeduju obje zemlje svakako je jedna od najzahtjevnijih misija Ujedinjenih naroda. Spor između Indije i Pakistana glede statusa države nastao je ubrzo nakon stjecanja nezavisnosti i podjele Indije 1947. godine. U lipnju 1949. Indija i Pakistan potpisale su sporazum u Karachiju kojim je utvrđena linija razgraničenja. Dvije strane iskazale su razmirice oko ovoga pitanja te se nastavlja misija UN-a odlukom Vijeća sigurnosti, a kako nije bilo nikakvih promjena misija se i nastavlja i traje sa ... [[Govornik se ne razumije]] strogog nadgledanja linije razgraničenja iz 1971. godine i izvješćivanja glavnog tajnika UN-a o njezinoj povredi. Misija je sastavljena od 45 vojnih promatrača iz sljedećih zemalja: Belgije, Čilea, Danske, Finske, Hrvatske, Italije, Republike Koreje, Švedske i Urugvaja. Dame i gospodo želim naglasiti da je sudjelovanje u međunarodnim mirovnim operacijama u skladu sa strateškim opredjeljenjem Republike Hrvatske čime se naša država svrstava među odgovorne članice međunarodne zajednice koje su spremne preuzeti svoj dio tereta opće sigurnosti. Svojim aktivnim sudjelovanjem u mirovnim operacijama Republika Hrvatska znatno pridonosi i naporima usmjerenim na kandidaturu za nestalnu članicu Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda, a posebice ostvarenju svojih strateških ciljeva za ulazak u Europsku uniju i NATO. Republika Hrvatska sudjeluje u mirovnim misijama UN-a od rujna 1999. godine pa tako ima tri stožerna časnika u Liberiji, pet vojnih promatrača u Indiji i Pakistanu, deset vojnih promatrača u Sierra Leoneu, sedam vojnih promatrača u Etiopiji i Eritrei te dva vojna promatrača u Zapadnoj Sahari. Sudjelovanje u mirovnim misijama navedeno je u strategiji nacionalne sigurnosti Republike Hrvatske i strategiji obrane kao jedan od načina hrvatskog doprinosa miru i sigurnosti u svijetu te jedan od partnerskih ciljeva Republike Hrvatske dogovorenih sa NATO-om u sklopu provođenja postupka pristupanja NATO-a kroz ulazak u Membership Action Plan. Pripadnici oružanih snaga Republike Hrvatske sudjeluju u mirovnoj misiji u Indiji i Pakistanu na temelju odluke Hrvatskog sabora donijete 31. srpnja 2002. godine. Naknadno je dostavljen zahtjev UN-a te je upućeno pet pripadnika u skladu s odlukom o, iz 2003. godine. Na kraju želim naglasiti poštovani zastupnice i zastupnici da naši časnici odlično obavljaju svoj posao u ovoj mirovnoj misiji te ne izražavaju žaljenje niti svoje nezadovoljstvo. Zadovoljni su uvjetima i pozicijama tako da je, zahvaljujem i odluka je evo pred vama.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost? Da. Predsjednik, poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 12. sjednici održanoj 30. travnja 2004. godine raspravljao je o prijedlogu o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske u Mirovnoj misiji UNMOGIP Indije i Pakistan koju je predsjedniku Europskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 29. travnja 2004. godine. U uvodnom izlaganju koje ste sad ovdje čuli, da ga ja ponovno ne pročitam, Odbor je podržao iznijeto stajalište predstavnika Vlade Hrvatske. Nakon provedene rasprave Odbor je procijenio da je nastavak sudjelovanja i odlazak pripadnika oružanih snaga RH u mirovnu misiju u Indiju i Pakistan od interesa za Republiku Hrvatsku te je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Odluke o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji UNMOGIP Indija i Pakistan u tekstu kako je predložen od predlagatelja odluke. Hvala lijepa.
Otvaram raspravu. U ime Kluba IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče uvažena gospodo zastupnici, kao što smo malo prije čuli od državnog tajnika ministarstva vanjskih poslova Republika Hrvatska na današnji dan znači, ima angažiarne pripadnike oružanih snaga RH u sljedećim mirovinim misijama. I to tri stožerna časnika u Liberiji, Pet vojnih promatrača u Indiji i Pakistanu, o njima je sada i rječ, dest vojnih promatrača u Sijera Leoneu, 7 vojnih promatrača u Etiopiji i Eritreji, te dva vojna promatrača u Zapadnoj Sahari. Vjerojatno tom broju treba pridodati 50tak sudionika ili te NATO akcije na prostoru Afganistana tako da možemo računati da u ovom času oko 80tak Hrvatskih vojnika sudjeluje u raznim oružanim misijama diljem ove planete. Drugo što želim reći IDS je apsol.utno za ovu odluku, zašto, pa prije svega mogamo biti svjesni činjenice da se Hrvatskoj pomoglo kada je bilo najpotrebnije u onome periodu 92. do 95. kada je na ovom prostoru dešavao se jedan brutalan rat i kada je natisuće pripadnika mirovinih misija okušavalo pripomoći oružćanim snagama Republike Hrvatske. Odnosno građanima Republike Hrvatske. Isto tako usuđujem se reći da se Hrvatskoj pomoglo i na način što se pod navodnicima pod angažmanom međunarodnih akcija okončao rat na prosotru Bi H. I gdje je i dan danas kao i onih ratnih godina bilo angažirano na tisuće i tisuće međunarodnih vojnika. Jasno je ono što svi znamo što je tragedija ja bih rekao za i institucije Ujedinjenih naroda, što su se pred njihovim očima događale strahote u Srebrenici, i slično. Međutim bez obzira na sve da te međunarodne trupe nisu bile prisutne na tim prodstorima ratna događanja bila bi znatno brutalnija no št osu bila. Imajući upravo taj momenat u vidu čini mi se da ova odluka će biti nesporna za svesaborske zastupnike. Međutim ispred kluba IDSa želim iskoristiti priliku i zapravo i zato sam se i javio na neki način polemizirati sa nedavnim mišljenjem NATO a koji je došao tik pred konferenciju u Istambulu. Gdje sugeriraju vladi RH odnosno SAboru RH da promjeni način slanja trupa izvan zemlje gdje predlaže da se te odluke u buduće ne usvajaju dvotrećinskom većinom kao što to ustav RH propisuje, već da to u buduće čini Vlada na svojim sjednicama. DRžim da do toga neće doći, držim da se ustav RH u tom dijelu neće promjeniti, jer bi to bila jedna nepotrebna destrukcija civilizacijskih načela kojima smo za koje smo se oprijedjelili. Ovo je također jedna prigoda da se kaže da je rat u Iraku nepravedan štetan po međunarodnu ali i po američku sigurnost. I da Hrvatska u tome nečemu zasigurno ne bi trebala u buduće sudjelovati za razliku jasno od prisustva na protoru Afganistana gdje je do intervencije došlo kao odgovor na agresiju koja je pogodla SAD pred dvije ili tri godine. Odnosno, ako potreba da se promjeni jedan teroristički režim koju je tru tragediju u SAD i izazvao. Ova odluka sigurno nosi određen erizik, za tih petero odnosno eventualno sedmero hrvatskih mladića i vojnika. Ali ja mislim da SAbor na to mora pristati. Tim više što u sudjelovanju ili bolje rečeno nadziranju mirovinih tih događanja na granici između Indije i Pakistana sudjeluje čitav niz zapadno eurpskih država. Ili članica Ujedinjenih naroda počev od Belgije. Čilea Italije DAnske i da ne nabrajam sve ostale. Dok kao što isto tako poznato ti mladići dobivaju naknadu od Ujedinjenih naroda u iznosu od 128 tisuća kuna godišnje. Dok rdžava Hrvatska viza vi njihov eopreme osigurava im iznose od 24 tisuće kuna. Jednom riječju nismo protiv ove odluke dapače držimo da je RH mora sudjelovati o osiguravanju pod navodnicima mira tamo gdje je to potrebno, jer su i neke druge pod navodnicima vojske ili pripadnici nekih mirovnih misija pomogli svojedobno RH kad aje to bilo najpotrebnije. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSPa gospodin zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. U ime Kluba HSPa u prvom redu izražavam nezadovljstvo sa ovako zbrzanom procedurom u vezi slanja pripadnika hrvaeske vojske u misiju U Indiju i Pakistan. Riječ je o misiji visokog rizika, to je područje neprekidnih sukobljavanja Indije i Pakistana odnosno sukobljavanja Indijskih postrojbi sa pakisatnskim militantima. I ukoliko upućujemo naše vojnike u ta područja visokog rizika, onda rasprava o tome treba biti detaljna, sveobuhvatna, vodeći računa u prvom redu o njihovoj sigurnosti. Nama je doista čudno da se za malo dogodilo i to da je na Odboru za nacionalnu sigurnost došlo do rasprave o ovom dokumentu o ovoj odluci bez provatnih materijala. Dakle čemu žurba gospodo. Ako je to doista strateški bitan interes Hrvatske da imamo našu vojsku tamo onda se o tome moglo raspravljati natenane i bez žurbe. A ne da raspravljamo sada zadnji dan Sabora znajući da naši vojnici tamo idu već za tjedan dana. Dakle to su stvari koje se jednostavno na taj način ne smiju raspravljati u Hrvatskom saboru. Ponavljam opet to krucijalno pitanje. Koji hrvatski strateški interes da je naša vojska tamo. Mi u HSPu ne vidimo nikakav interes, da je naša vojska tamo. Posebice ponavljam što je riječ o misiji visokog rizika. Sukobi u području Kašmira odnosno Đamoa i Kašmira kao što ga zovu Indijci imaju svoj korjen u 1947. odnosno 48. kada su se indijske državice opredljeljavle hoće li biti u Pakistanu ili u Indiji. Neki su to proveli referendumom negdje je to odlučio Maharađa. A nedje je bome bilo i interencija tada već rudamintarnih početaka indijske i pakistanske vojske. U Kašmiru se dogodilo upravo to da je susjedni maharađa, islamske provenijencije uputio svoje postrojbe da zauzme to područje što je uzrokovalo rat 48. i sve daljnje ratove. Dakle svi sukobi Indije i Pakistana su se vrtili upravo oko Kašmira. Dakle riječ o visoko osjetljivom području, a posebno o osjetljivom nakon rata u Afganistnu nakon pojave AlQuaide nakon informacija koje pristužu da AlQuaida tamo također financira svojke militante i nakon vala nasilja koji se godišnje tu odvija mahom usmjerenom prema hinduskom stanovništvu. U Đamu i Kašmiru zapravo granica između te dvije nacije ne postoji, postoji samo crta razdvajanja. Koju nekako uspjevaju andzzirati promatrači Ujedinjenih naroda. Uz naravno povremenu razmjenu artiljerskih dvoboja ubacivanja terorista, nasilja nad civilima i tomu slično. Dakle ponavljam, uz sve ostalo, uz sve moguće probleme koje naši vojnici tamo mogu imati sa zaraznim bolestima riječ je u prvom redu o visoko rizičnoj misiji. Hrvatska vojska dame i gospodo, izvan Republike Hrvatske može izaći jedino temeljem odluke Hrvatskoga sabora i mi ćemo se kao klub i kao stranka strogo držati tih ustavnih odredbi. Za nas je krajnje neprihvatljivo da i jedna misija Hrvatske vojske odlazi izvan Hrvatske ili da se produžava bez odluke Sabora. Međutim ja ovdje moram podsjetiti na činjenicu da je sudjelovanje Hrvatske vojske u misiji u Afganistanu produženo bez odluke Hrvatskoga sabora. Dame i gospodo, to je kršenje Ustava. Dakle naše vojnike u Afganistan smo uputili temeljem odluke Sabora, a misija je produžena bez odluke Sabora. Svako slanje vojnika izvan Hrvatske mora biti temeljem odluke Sabora i nedopustivo je da se tako nešto dogodilo. To upozoravam posebno sa aspekta već spomenutih zahtjeva NATO-a da se hrvatski vojnici mogu uputiti izvan Republike Hrvatske bez Sabora, odnosno samo odlukom Vlade. Mi u HSP-u na tako nešto nikada nećemo pristati. Dakle iz tih razloga teško nam je dati potporu ovoj odluci, obzirom ponavljam da je riječ o slanju hrvatskih vojnika u visoku rizičnu misiju.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Svakako vjerujem da će Hrvatski sabor dati potporu ovoj odluci. Mirovne misije su odgovorna i važna država, važna obveza koju ima svaka članica međunarodne zajednice. One su rizične. Rizik je teško predvidjeti, to je dio vojnog poziva. Zaista bi bilo neobično ja bih rekao i neodgovorno kad bi Republika Hrvatska glede svojih međunarodnih obveza birala mirovne operacije, suzdržavala se od onoga što je rizično, suzdržavala se od onoga gdje je pozvana, suzdržavala se od onoga što je važno. To hrvatski časnici i vojnici nisu nikada radili i siguran sam da ih hrvatska državna politika neće prisiljavati da biraju lake zadaće i lake zadatke. To nisu nikada radili i vjerujem da kao profesionalci svjesni su svoje odgovornosti, a ta njihova odgovornost formulirana je i odgovarajućim strateškim odlukama hrvatske državne politike. Sudjelovanje u mirovnim operacijama je dio proaktivne hrvatske državne politike. To je dio obveza koji proizlazi iz našeg tzv. membership action plana koji definira odgovornost i obvezu Republike Hrvatske da sudjeluje u većini mirovnih operacija. Prema tome, kao što je bilo, tako će i biti. No, međutim, postoji jedan dio koji je jako važan, a vezan je uz sudjelovanje hrvatskih časnika u mirovnim operacijama. Svakako je da se zakonodavna regulativa mora uskladiti sa svim onim što je važno kako bi odluke koje donosi Predsjednik Republike i Hrvatski sabor i Vlada Republike Hrvatske bile konzistentne i međusobno usklađene kako ne bi bilo konflikata i kako ne bi nepotrebno dugo trajale sve one procedure koje su važne uz donošenje konačnih odluka glede ovih pitanja. Svakako pored tih obveza glede usklađivanja zakonodavnog sustava kako je bio sukladan ili mogu reći interoperabilan sa zakonodavnim sustavom koji ima većina država članica NATO-a treba naglasiti našu najvažniju obvezu da kad hrvatski časnici sudjeluju u mirovnim operacijama onda im treba osigurati vrhunsku obuku, vrhunsku pripremljenost, dobru selekciju i dobar materijal i opremu koju oni moraju sa sobom imati u mirovnim operacijama. Dobra obuka, dobar trening, dobra pripremljenost je najbolji način da se smanje rizici u vojnim operacijama. Na taj način profesionalni vojnici i profesionalni dočasnici i časnici minimiziraju rizike i čine svoju djelatnost u tim važnim mirovnim operacijama uspješnim ili minimalno rizičnim. Svakako da problemi opremljenosti, problemi opreme, treninga i sveg drugoga mogu i moraju biti bolji i vjerujem da će to biti jedan od pravaca restrukturiranja Ministarstva obrane posebno na planu jačanja infrastrukture koja je jako važna za obuku i trening u tim operacijama. Iz tog razloga svakako bilo bi vrlo interesantno i korisno kada bi se obučni centar ili poligon Hrvatske vojske "Eugen Kvaternik" u Slunju specijalizirao i davao potporu maksimalno ne samo časnicima, vojnicima i dočasnicima iz Republike Hrvatske koji sudjeluju u mirovnim operacijama nego bi nudio usluge i pomoć i drugim državama s obzirom da će nas razni međunarodni sporazumi prisiljavati i na zajedničko uspostavljanje misija i preuzimanje odgovornosti viših razina. U tom smislu svakako vjerujem da će ta odluka i taj prijedlog dobiti potporu Hrvatskoga sabora, ali da ćemo u budućnosti vrlo brzo uskladiti taj zakonodavni sustav i učiniti da infrastruktura i priprema hrvatskih časnika u mirovnim operacijama bude što je moguće kvalitetnija, a to znači i sa minimalnim vojničkim rizikom istovremeno uz maksimalne političke efekte u interesu hrvatske državne politike u cjelini. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Pero Kovačević.
Uvaženi zastupnik general Ćosić je rekao da treba jačati infrastrukturu za mirovne operacije. Obrnuto, treba jačati infrastrukturu da imamo Oružane snage prema Ustavu, da imamo i Hrvatsku ratnu mornaricu i Hrvatsko ratno zrakoplovstvo a ne da ukidamo projekt "Degman" i slične druge situacije. To nam je statistički interes, a ne upućivanje vani.
Hvala lijepa. Nije bila replika. Nije nitko digao tablicu, prema t0ome ništa. Zaključno bi predstavnik Vlade, državni tajnik gospodin Bakota. Izvolite.
Poštovani zastup0nice i zastupnici. Ja bih volio skrenuti pozornost na činjenicu da je poznat postupak promjene Ustava sasvim sigurno, dakle ovo što je govorio zastupnik Tadić nas obvezuje Ustav i mi ćemo se kao Vlada apsolutno pridržavati procedure. Zna se kakva je promjena Ustava, a ovo je isključivo samo mišljenje delegacije NATO-a tako da ne vidim u tome nikakav problem po pitanju procedure koja je postavljena danas na dnevni red. Želio bih također objasniti u čemu je zapravo razlika između naše misije u Afganistanu po ovome pitanju i misije u Indiji i u Pakistanu. Kada je riječ o Afganistanu u odluci o upućivanju naših vojnika u tu misiju utvrđena je mogućnost rotacije tako da želim naglasiti da apsolutno nije povrijeđen ničim Ustav Republike Hrvatske kao niti procedura koja zahtijeva dvotrećinsku većinu Hrvatskoga sabora. Sa druge pak strane, ova misija koja je dakle od 2002. godine, u svojoj prvotnoj odluci nije obuhvaćala mogućnost rotacije. Upravo sada želimo na isti način kao i kod pitanja u Afganistanu omogućiti rotaciju tako da kompletna procedura bude u skladu sa Ustavom i u skladu sa time da Sbor donosi dvotrećinskom većinom odluku o upućivanju naših vojnika u mirovne misije. Time, s time želim ponovno naglasiti da postoji ipak razlika u proceduralnom pitanju između ove dvije misije i upravo na ovaj način to želimo ispraviti. Na taj način će u svakom slučaju ova misija imati placet Hrvatskog sabora kao što to Ustav zahtijeva.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, zastupnik gospodin Pero Kovačević.
Ja bi molio državnog tajnika da pročita odredbe članka 4. i 5. Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, policije i civilne zaštite u mirovnim misijama. Za svako upućivanje, što je gospodin Tonči Tadić rekao, potrebna je ova prethodna odluka Hrvatskog sabora. I zbog ovoga je došlo što Predsjednik Mesić nije htio potpisat bez prethodne odluke Hrvatskog sabora. A ovo ste napravili mimo propisa, o tome je riječ.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu.
Dame i gospodo, idemo na glasovanje o Prijedlogu Odluke o sudjelovanju pripadnika oružanih snaga Republike Hrvatske u Mirovnoj misiji u Indiji i Pakistanu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Za donošenje odluke potrebna je dvotrećinska većina glasova svih zastupnika. Dakle, najmanje 100 glasa za. Tko je za prijedlog ove odluke? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je sa 115 glasova za i 1 protiv donijeta odluka u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Prelazimo na, - Prijedlog za davanje vjerodostojnog tumačenja članka 3. stavka 1. Zakona o zateznim kamatama, "Narodne novine", broj 28/96. Prijedlog akta dostavio je Odbor za zakonodavstvo. Primili ste ga na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za zakonodavstvo, gospodin Florijan Boras.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora na 10. sjednici održanoj 27. travnja 2004. godine razmatrao je Vladin prijedlog za davanje vjerodostojnog tumačenja članka 3. stavka 1. Zakona o zateznim kamatama, a koji je upućen aktom Vlade od 15. travnja 2004. godine. Odbor za zakonodavstvo ocjenjuje osnovanim razmotriti dvojbe i različito tumačenje odredbe članka 3. stavka 1. Zakona o zateznim kamatama, a radi ocjene osnovanosti za davanje vjerodostojnog tumačenja. Nakon provedene rasprave Odbor je ocijenio osnovanim da Hrvatski sabor dade vjerodostojno tumačenje odredbe članka 3. stavka 1. Zakona o zateznim kamatama, uvažavajući razloge iznesene u Prijedlogu Vlade. Prijedlog odluke kojom se predlaže da Hrvatski sabor dade vjerodostojno tumačenje dat je u prilogu našeg dopisa upućenog predsjedniku Hrvatskog sabora i ja ću vam tekst Prijedloga vjerodostojnog tumačenja u cijelosti pročitati. Dakle, "na temelju članka 80. Ustava Republike Hrvatske i članka 122. Poslovnika Hrvatskog sabora, Hrvatski sabor na sjednici", pretpostavlja da će biti i danas glasovanje, dakle, "30. travnja 2004. godine daje vjerodostojno tumačenje članka 3. stavka 1. Zakona o zateznim kamatama, "Narodne novine", broj 28/96. U dvojbi može li se komforni način uračunavanja zateznih kamata primjenjivati u slučaju kašnjenja s ispunjenjem dospjelih obveza za razdoblje dulje od godinu dana, smatra se da to nije moguće, već za to razdoblje dulje od godinu dana treba primjenjivati proporcionalni, odnosno prosti način obračuna zateznih kamata. Obrazloženje. Još od Justinijanovih digesta, odnosno od Rimskog prava kamate se smatraju plodovima glavnice usura non natura per venit set jure percitur. No ne dolaze po samoj prirodi glavnice već se stječu po nekom pravu kao fructus civiles. Radi ograničenja slobodnog ugovaranja previsoke zatezne kamate davno se pristupilo njezinom propisivanju uz zadržavanje temeljnih načela da zatezna kamata ima svoju kaznenu funkciju radi osiguranja ispunjenja dugovanih novčanih obveza i funkciju naknade štete za neostvarenu korist vjerovnika u razdoblju u kojem dužnik kasni s ispunjenjem novčanih obveza. Uvjetovana i monetarnom stabilnošću zatezna kamata je tako postala ograničavajući instrument prema kojemu ona nema funkciju stjecanja materijalne koristi bez, kroz kapital glavnice. Na takvim načelima temeljile su se odredbe Zakona o obveznim odnosima, služben list "... [[Govornik se ne razumije.]] od 78. pa sa svim izmjenama do 99., odnosno do 89. Potom "Narodne novine" koje su preuzele taj propis broj 53/91 i kasnijim izmjenama 112 do 99. Zabrana i ograničenje plaćanja kamata na kamatu, to je bilo propisano još člankom 279. Utvrđivanje načina uračunavanja glavnice kamata i troškova, članak 400., kao i određivanje najvišeg iznosa neplaćenih kamata, članak 401. Posebnim zakonom, to je Zakon o zateznim kamatama, "Narodne novine", broj 28/96. u članku 3. stavku 1. propisan je način uračunavanja zateznih kamata i to primjenom komfornog načina obračuna za razdoblje kraće od godinu dana. Razvidno je i nedvojbeno da se uračunavanje zateznih kamata za razdoblje dulje od godinu dana ne može primjenjivati komforni način obračuna već se primjenjuje proporcionalni, odnosno prosti način obračuna". Evo, to je, gospodine potpredsjedniče, bio tekst i Prijedlog vjerodostojnog tumačenja. Inače, napomene radi uz materijale smo priložili i mišljenja Odbora za financije Hrvatskog sabora koji otprilike ima slična stajališta. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Za riječ se javio predstavnik Kluba SDP-a, gospodin Nenad Stazić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Klub SDP-a smatra da je propis, tj., zakon potpuno jasan. I ovaj Vladin zahtjev za vjerodostojnim tumačenjem shvaća kao pokušaj da se zakon osnaži. I da se na neki način kroz ovo vjerodostojno tumačenje kaže, pošalje jedna poruka na koji način obračunavati zateznu kamatu, da se pošalje jedna poruka da se zakon koji je u tom dijelu jasan, mora poštivati. Kad je nastao problem? 93. godine ZAP je počeo elastično primjenjivati propis s razlogom. To je bilo vrijeme visoke inflacije kada je ZAP, dakle, elastičnim tumačenjem propisa poželio zaštititi vjerovnike. Tada je to, dakako, bilo opravdano. 94. godine Vlada je donijela uredbu, a 96. godine donesen je i Zakon. I Zakon je u tom pogledu, ponavljam, posve jasan. Međutim, ZAP tada monopolist u platnom prometu nastavio je primjenjivati praksu iz vremena visoke inflacije. Tu je nastao problem koji traje do danas. Kad su poslovne banke od FINA-e preuzele, vođenje platnog prometa one su upozorile na ovaj problem. One su na ovaj problem upozorile i to treba reći istine radi. I tragom između ostalog i tog upozorenja vjerojatno dolazi do ovog zahtjeva Vlade prema Saboru da da vjerodostojno tumačenje. Također treba istaknuti da Vlada nikada, Ministarstvo financija nije samo obračunavalo zatezne kamate za svoje vjerovnike po komfornoj metodi za sve vrijeme trajanja dugovanja. Znači Vlada se, Ministarstvo financija uvijek strogo držalo zakona. Na taj način je doduše Vlada slala jednu jasnu poruku na koji način obračunavati kamate. ZAP odnosno FINA tu poruku nisu jasno čuli. E sada kada se to vidjelo kako to ZAP obračunava zateznu kamatu i u uvjetima kada više nije bilo inflacije otvoren je jedan prostor zapravo za stjecanje bez osnove. Kako? Vrlo jednostavno. Opisat ću ovdje samo jedan mogući model. Ja sklopim jedan ugovor na primjer s jedinicom lokalne samouprave, jednim gradom, ugovor da ću za grad obaviti neki posao male vrijednosti, recimo 10 tisuća kuna. Ja posao obavim, u dogovoru sa čelnicima te lokalne samouprave, oni to meni nikada ne plate. Ja pustim da prošle 5 ili 10 godina onda ustanem tužbom i što će sud. Sud će reći naložiti gradu da plati dug i pripadajuću kamatu. Pa kada se obavi ovršni postupak pa kada to dođe u ruke onoga koji obavlja platni promet, nekada FINA danas poslovne banke onda oni primjenom ovakvog načina obračuna, najednom je to moje potraživanje od 10 tisuća kuna narasao na milijun. Mutandis mutandi možemo i po novinama vidjeti jako puno primjera takvog stjecanja bez osnove. Što s onima koji su na ovaj način oštećeni. Čulo se ovdje ili se čitalo po novinama da bi Vlada išla na nekakvo retroaktivnu primjenu ovog propisa to mislim da je posve nepotrebno. Svi oni koji su oštećeni imaju mogućnost ustati tužbom za stjecanje bez osnove i u toj će tužbi ustati, tu je opći zastarni rok 5 godina prema tome, uspjet će s tužbom i vratiti će novac za koji su oštećeni. Ovakvom primjenom obračuna kamata koja je nikada nije bila u skladu sa zakonom. Prema tome SDP podržava ovo vjerodostojno tumačenje koje predlaže Odbor za zakonodavstvo jer ga shvaćamo kako osnaživanje Zakona i poruku poslovnim bankama na koji način obračunavati zateznu kamatu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U Ime Kluba HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Vi se dobro sjećate da smo mi pravaši o ovom problemu lihvarenja, kamatarenja, reketarenja hrvatskih građana govorili na ovoj sjednici vezano i u aktualnom prijepodnevu a također vezano za Hrvatsku državnu agenciju. To je ogroman problem da su ljudi zbog 1 kune ostali bez cjelokupnoga imetka na način na koje su banke ih kamatarile, privatnici i da ne govorim tko je sve u tome sudjelovao. I što se mi bojimo. MI se bojimo a i znamo kakav je karakter vjerodostojnog tumačenja nije puna obveza sudova i sudaca da će postupati po tome i doseg ovog vjerodostojnog tumačenja, mi njega podržavamo ali doseg ovog vjerodostojnog tumačenja nije za one slučajeve od 90-tih godina ljudi koji su ostali bez imetka u punom smislu te riječi, koji su završili na cesti i zbog toga bi bilo pametnije da Vlada nakon ovoga vjerodostojnog tumačenja nama na iduću sjednicu dostavi Zakon sa izmjenama i dopunama, znači vrijedećeg zakona o zateznim kamatama na način da bi pravno mogli obuhvatiti i ranije situacije jer i sami znamo kako se radi o ovršnome postupku da se opće niti provjerava da li postoji takva obveza, ili ne postoji, dovoljno je dati ovršni prijedlog a većina ljudi je na žalost ovršni postupak je bio gotovo a da im nije data mogućnost da uopće sudjeluju niti su bili obavješteni a banke su namjerno čekale da prođu godine i godine da bi im naračunale tolike kamate. I opet kažem u ime Kluba čini mi se da je ovo samo napravljeno sada zbog toga što je jedna banka došla u situaciju da je po istim načelima kako je ona radila i druge banke prema Hrvatskim građanima sada je čovjek kojim se stjecajem okolnosti zove Kovačević to napravio njoj. Prema tome, budimo svjesni i realni idimo na izmjene i dopune Zakona da bi običnog Hrvatskog čovjeka koji je nama najvažniji zaštitili a ne jednu moćnu banku i to očekujemo od Vlade da uskoro pripremi i da Zakon ima povratno djelovanje jer tu je stvarno interes i puno opravdanje ustavno da ima povratno djelovanje a ne u slučajevima u kojima smo ovdje donosilo povratno djelovanje. Hvala lijepa i očekujem podršku.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Prijedlog za davanje vjerodostojnog tumačenja članka 3. stavka 1. Zakona o zateznim kamatama. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje vjerodostojno tumačenje. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da su jednoglasno, da je jednoglasno sa 93 glasa za doneseno vjerodostojno tumačenje članka 3., stavka 1. Zakona o zateznim kamatama.
Hvala lijepa gospodine
Samo malo.
Može?
Prijedlog odluke o imenovanju ravnatelja i zamjenice ravnatelja Agencije za zaštitu osobnih podataka, imat ćemo prije od Vlade, ovaj, određene prijedloge. Prijedlog dostavila, odluke dostavila je Vlada Republike Hrvatske sukladno članku 29. Zakona o zaštiti osobnih podataka. Vlada je predložila Franju Lacka za imenovanje za ravnatelja Agencije za zaštitu osobnih podataka. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Uzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 88 glasova gospodin Franjo Lacko imenovan za ravnatelja Agencije za zaštitu osobnih podataka. Otvaram raspravu o prijedlogu odluke o imenovanju zamjenice ravnatelja Agencije za zaštitu osobnih podataka, gdje je predložena gospođa Vilena Gašparović. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je, utvrđujem da je sa 85 glasova jednoglasno gospođa Vilena Gašparović imenovana zamjenicom ravnatelja Agencije za zaštitu osobnih podataka.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Prijedlog odluke o imenovanju članova Nadzornog odbora Hrvatskog fonda za privatizaciju. U Nacionalni odbor Hrvatskog fonda za privatizaciju imenuje se, prijedlog iz reda zastupnika, zastupnik Perica Bukić, zastupnica Dragica Zgrebec, zastupnik Miroslav Rožić i zastupnik gospodin Josip Sudec. Iz reda uglednih financijskih stručnjaka gospodin Zdenko Švedl i gospodin Jadranko Mijalić. Član Nadzornog odbora Hrvatskog fonda za privatizaciju po položaju su Gordan Jandroković predsjednik Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskoga sabora, gospodin Šime Prtenjača predsjednik Odbora za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora i gospodin Ante Markov predsjednik Odbora za turizam Hrvatskoga sabora.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem ovaj prijedlog na glasovanje. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da su jednoglasno imenovani u Nadzorni odbor Hrvatskog fonda za privatizaciju osobe predložene prema prijedlogu odluke. Izvolite dalje.
Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskoga sabora podnosi Hrvatskom saboru Prijedlog odluke o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalne zaklade za znanost, visokog školstva i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske. Za člana Upravnog odbora Nacionalne zaklade za znanost, visokog školstva i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske prijedlog je da se imenuje na prijedlog Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti akademik Zvonko Kusić.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je jednoglasno. Za člana Upravnog odbora Nacionalne zaklade za znanost, visokog školstva i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske imenovan akademik Zvonko Kusić. Izvolite.
Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskoga sabora podnosi Hrvatskom saboru Prijedlog odluke o imenovanju Državnog povjerenstva za procjenu šteta od elementarnih nepogoda. U Državno povjerenstvo za procjenu šteta od elementarnih nepogoda prijedlog je da se imenuju za predsjednika povjerenstva zastupnik Niko Rebić, za članove povjerenstva zastupnici Ivan Drmić, Vladimir Pleško, Ivo Lončar, Ljubo Jurčić, Ivan Kolar, Dragutin Pukleš, mr.Jasminka Deanović iz Ministarstva financija, prof.dr.Dragan Kovačević iz Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva i državni tajnik, gospođa Božica Marković vršitelj dužnosti direktora u Sektoru za poljoprivredu, prehrambenu industriju i šumarstvo iz Hrvatske gospodarske komore i gospodin Dragutin Klobučar direktor Sektora osiguranja imovine iz Croatia osiguranja d.d.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog ove odluke. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da su jednoglasno predloženi zastupnici i druge predložene osobe u skladu sa prijedlogom odluke imenovani u Državno povjerenstvo za procjenu šteta od elementarnih nepogoda sa predsjednikom Nikom Rebićem.
Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskoga sabora podnosi Hrvatskom saboru Prijedlog odluke o razrješenju i prestanku mandata članova Odbora za podjelu državnih nagrada za znanost i imenovanju članova Odbora za podjelu državnih nagrada za znanost iz reda istaknutih znanstvenih djelatnika. Prijedlog je, razrješuju se članovi odbora za podjelu državnih nagrada za znanost iz reda istaknutih znanstvenih djelatnika i to prof.dr. Igor Zanki, prof.dr. Tomislav Cvitaš, prof.dr. Jasna Franekić-Čolić. Dana 26. travnja 2004. prestao je mandat članovima Odbora za podjelu državnih nagrada za znanost iz reda istaknutih znanstvenih djelatnika i to: akademiku Radoslavu Katičiću, prof.dr. Zvonimiru Laucu, prof.dr. Vladimiru Mijkuličiću, dr. Katarini Ott, prof.dr. Marku Pećini, prof.dr. Vlatku Silobrčiću, prof.dr. Anti Simoniću, prof.dr. Marku Tadiću, prof.dr. Mariji Tuk. Točka 3. odluke bi glasila: Za članove Odbora za podjelu državnih nagrada za znanost iz reda istaknutih znanstvenih djelatnika imenuju se: prof.dr. Petar Selem, prof.dr. Ivan Pavić, prof.dr. Dragica Kozarić-Kovačić, akademik Milan Moguš, akademik Nenad Kambi, prof.dr. Nada Čikeš-Mihelčić, prof.dr. Krešimir Pavelić, prof.dr. Mario Kovač, prof.dr. Josip Baloban, prof.dr. Antun Tucak, prof.dr. Ljerka Šifler, prof.dr. Luka Sopta.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog ove odluke. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 83 glasa za prihvaćen prijedlog odluke.