Hvala vam lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici! Lijepo vas pozdravljam. Želim vam dobro jutro. I evo reći ću nekoliko riječi o ovom dokumentu koji je danas pred vama, koji je prošao i proceduru koju mora proći svaki dokument, dakle raspravu u odborima. I zbog toga ću odmah na samom početku prije bilo kakvog obrazloženja reći da Vlada Republike Hrvatske predlaže da ovaj Nacionalni program zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj koji je danas pred vama bude zapravo prvo čitanje ovog dokumenta. Dakle, predlažemo da ide u dva čitanja kako bismo mogli prihvatiti i sve one korisne prijedloge koji su bili izneseni u raspravi u odborima koji će danas vjerojatno biti izneseni tijekom rasprave u ovoj sabornici. I druga stvar koju želim najaviti. Upravo također temeljem rasprave u odborima da se Vlada obvezuje napraviti i pripremiti i operativni plan za provedbu ovog dokumenta do 1. svibnja ove godine. Vjerujem da i u skladu sa evo ovim novim prijedlozima Vlade ova rasprava može biti uistinu i korisna i tolerantna jer vjerujem da sve što ćemo danas reći mi koji predstavljamo Vladu i vi poštovane zastupnice, poštovani zastupnici jest u zajedničkom cilju za društvo tolerancije, dijaloga, međusobnog uvažavanja, međusobnog poštovanja, poštovanja prije svega ljudskih prava za društvo u kojem ćemo štititi svi zajedno najslabije i one koji su najugroženiji. Mislim da ne moram posebno isticati vrednote Hrvatskoga Ustava ali ću samo pripomenuti da su najveće vrijednosti hrvatskoga ustavnoga poretka po uzoru naravno na sva moderna europska i svjetska zakonodavstva svakako sloboda, jednakost, nacionalna ravnopravnost, ravnopravnost spolova, mirotvorstvo, socijalna pravda uvijek često. Govorim o tome kako je Hrvatska kakvu želimo država socijalne pravde, socijalna država, poštovanje prava čovjeka, nepovredivost vlasništva, ostvarenje odnosno očuvanje prirode i čovjekova okoliša, dakako vladavina prava i demokratski višestranački sustav. Ustav Republike Hrvatske regulira zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i jamči njihovo ostvarivanje neovisno o rasi i boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu, imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju ili drugim osobinama. A sada nekoliko riječi, dame i gospodo, o dokumenti, dakle o Nacionalnom programu zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj od 2004. godine do 2008. Vlade država članica Ujedinjenih naroda zajedno s nevladinim organizacijama i članovima međunarodne organizacije organizirali su sada već daleke 1993. godine u Beču Međunarodnu konferenciju o ljudskim pravima koja je kao prva konferencija o ljudskim pravima bila važan događaj u povijesti međunarodne zajednice i njezinim naporima o zaštiti i promicanju ljudskih prava. Bečkom deklaracijom koja je tada donesena i planom djelovanja usvojenima na Bečkoj konferenciji predložene su osnovne smjernice za provedbu i osiguranje ljudskih prava odnosno zaštitu prava svakoga čovjeka širom svijeta. Preporukama s te konferencije dakle koja je održana 1993. godine određene su aktivnosti za zemlje članice Ujedinjenih naroda s preporukom naravno da se donesu nacionalni programi zaštite i promicanja ljudskih prava. I evo mi se sada tom cilju ovim dokumentom približavamo. Neovisno o tome hoće li države donijeti nacionalni program zaštite i promicanja ljudskih prava Bečka deklaracija jasno je pokazala odnosno jasno kazuje da su države dužne unaprjeđivati ljudska prava i citiram iz deklaracije "dužnost je država ovisno o njihovoj politici, ekonomiji i kulturi štititi i promicati sva ljudska prava i temeljne slobode". Do sada je tek nekolicina država donijela ovakve programe i vjerujem da možemo biti ponosni što ćemo se ako donesemo nakon drugoga čitanja kao što sam predložila možda za one zastupnike koji nisu bili od samoga početka, dakle još jedanput informacija Vlada predlaže da ovaj dokument ide u dva čitanja. Moći ćemo uistinu biti ponosni da imamo jedan okvirni dokument u kojem su naznačene sve odnosno naznačena sva najvažnija područja u kojima se moraju vrlo jasno i precizno i promicati ali i štititi ljudska prava jer je to nešto na što smo se sami obvezali, što je u našem interesu i što naravno ne činimo ni zbog čega ili ni zbog koga drugoga. Želim vas još samo podsjetiti da je slijedom Bečke deklaracije i planom djelovanja iz 1993. godine Povjerenstvo Vlade za ljudska prava osnovalo 2002. godine radnu skupinu za izradu Nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava, s time da je Vladin Ured za ljudska prava u tom poslu bio koordinator. Nacionalni program obuhvaća ova područja djelatnosti: lokalnu razinu, državnu razinu i naravno međunarodnu i regionalnu razinu. Nacionalnim programom Vlada Republike Hrvatske želi zaštititi, promicati i unaprijediti ljudska prava u Republici Hrvatskoj posebice onih područja ljudskih prava za koje drži da iziskuju prioritetno rješavanje postojećih problema. Zatim, podići razinu svijesti svakog pojedinca o važnosti poznavanja i ostvarenja ljudskih prava, unaprjeđivati suradnju u sustavu tijela Republike Hrvatske za zaštitu i promicanje ljudskih prava, sustavno obrazovanje i edukaciju o ljudskim pravima i naravno stvoriti još bolje uvjete za brži razvoj civilnoga društva. Koordinacija izrade nacionalnog programa kao što sam rekla bila je povjerenja Uredu za ljudska prava. Radi se o zahtjevnom projektu i naravno da su u taj projekt bili uključeni svi predstavnici svih tijela državne uprave, ono, kako se kaže svi resori čime se željela osigurati cjelovita obrada pojedinih područja ljudskih prava i razmotriti svi raspoloživi podaci i kvalitetni, kvalitetno predvidjeti buduće mjere. U ovaj posao bili su uključeni i predstavnici sindikata, poslodavaca, sveučilišta, nevladinih organizacija, naravno posebno udruga nenacionalnih manjina, vjerskih zajednica i slično, ali prije svega nevladinih udruga odnosno organizacija koje se bave zaštitom i promicanjem ljudskih prava. Pri izradi ovoga programa radna skupina također se rukovodila među ostalim priručnikom UN-a za izradu nacionalnog programa zaštite ljudskih prava, preporukama Ureda UN-a visokog povjerenika za ljudska prava zatim dosadašnjim primjedbama i preporukama za koje se ukazivala odnosno na koje su ukazivala godišnja izvješća o stanju ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Koristili su se također i godišnjim izvješćima o radu pučkoga pravobranitelja, godišnjim izvješćima o stanju ljudskih prava u Republici Hrvatskoj koja su objavljivana od pojedinih nevladinih organizacija, primjedbama i preporukama nadležnih odbora međunarodnih institucija, iskustvima nositelja izrade švedskog i norveškog nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava, mišljenjem Europske komisije o zahtjevu Republike Hrvatske za članstvo u Europskoj uniji i Europskom parlamentu i naravno, to posebno želim istaknuti programom Vlade Republike Hrvatske u mandatnom razdoblju do 2007. godine. Ne moram posebno naravno napominjati da su organizirani i brojni okrugli stolovi, rasprave čiji su rezultati odnosno zaključci naravno ugrađeni i ovaj dokument koji je pred vama. Dame i gospodo zastupnici još na kraju o 17 prioritetnih područja zaštite i promicanje ljudskih prava koji se promoviraju posebno i ovim dokumentom dakle nacionalnim programom. Tih 17 prioritetnih skupina su nacionalne manjine zatim prava aktivnih sudionika i stradalnika iz Domovinskoga rata. Želim evo najaviti da će upravo danas biti među ostalim predstavljen i nacionalni program psihosocijalne i zdravstvene pomoći sudionicima i stradalnicima iz Domovinskoga rata. Zatim područje prava zatočenih i nestalih osoba u Republici Hrvatskoj. Mislim da je to područje na koje posebno moramo biti osjetljivi jer je temeljno ljudsko pravo svih osoba koje su još uvijek na popisu zatočenih i nestalih osoba među kojima su naravno i branitelji i civili, temeljno ljudsko pravo jest da budu pronađeni da im se, da budu ekshumirani, da budu identificirani, da budu dostojno pokopani i naravno temeljno ljudsko pravo za njihove obitelji jest znati gdje su pronađeni, kako su stradali, pokopati ih i imati mjesto na kojem će se moći zapaliti svijeća. Inače sa jučerašnjim identifikacijama u Hrvatskoj na popisu imamo 1168 osoba. Zatim isto tako jedno od područja na koje se želimo posebno fokusirati jest ubrzavanje povratka i povratka imovine odnosno povrata imovine. Zatim isto tako posebna zaštita obitelji gdje bih željela posebno istaknuti zaštitu žena, posebno žena na tržištu rada budući da smo zabrinuti činjenicom da evo gotovo 60% među nezaposlenima čine upravo žene. U tom smislu treba poštovati i sve učiniti da se ispoštuju zaključci Gospodarsko-socijalnog vijeća iz prošle godine gdje smo vrlo jasno zatražili i od poslodavaca da učine sve na poboljšanju infrastrukture koja prati zaposlenu ženu međutim isto tako da se ne dozvoli kršenje i Ustava i zakona kod zapošljavanja žena gdje se vrlo često nažalost žene diskriminira i kad ih se prima na posao, ali vrlo često kad ih se otpušta u vrijeme trudnoće ili u vrijeme rodiljnoga dopusta. Posebno područje na koje upozorava ovaj program jest zaštita djece i mladih odnosno promicanje prava djeteta i mladih. Želim vas podsjetiti dame i gospodo da je Vlada Republike Hrvatske prošle godine donijela nekoliko dokumenata, među ostalim program sprečavanja odnosno zaštite djece od nasilja odnosno međusobnog nasilja, ali isto tako i jedan poseban protokol koji vrlo jasno govori što u slučajevima kad su djeca izvrgnuta nasilju, tko što mora raditi u Hrvatskoj? Zatim posebno područje, prioritetno područje u zaštiti i promicanju ljudskih prava jest zaštita osoba starije životne dobi. U tom smislu je Vlada Republike Hrvatske u prošloj godini pokrenula posebne projekte zaštite i skrbi o starijim, nemoćnim posebno onima koji su slabi i ostavljeni. To su programi dnevnih boravaka za starije osobe ali isto tako pomoći u kući. Tim smo programima do sada obuhvatili odnosno krenuli u 12 županija. To su programi koji nastoje ići upravo prema čovjeku. Dakle onom koji je sam, koji ponavljam vrlo često napušten i od najbližih i mi ovim sustavom namjeravamo u ovoj godini obuhvatiti sve županije ako ikako bude moguće i to je sustav koji pokazuje vrlo dobre rezultate. Zatim posebno područje u zaštiti i promicanju ljudskih prava su osobe s invaliditetom. Evo najavljujem da ćemo vjerojatno vrlo brzo imati Zakon o pravobranitelju za osobe s invaliditetom koji će krenuti u vladinu, ali i u saborsku proceduru pa ćemo uz pravobranitelja za ravnopravnost spolova odnosno pravobraniteljicu, pravobraniteljicu za djecu imati i pravobranitelja za osobe s invaliditetom. Područje na koje želim također upozoriti u nacionalnom programu jest ravnopravnost spolova i jednake mogućnosti, jednake mogućnosti muškaraca i žena od sudjelovanja u političkome životu do svakodnevnog života. Naravno zauzimanje za to da kad se govori o političkom životu žene ne budu demokratski ukras, da se o ženama ne govori samo prije izbora nego da im se uistinu da šansa i mogućnost da budu tamo gdje je stvarna moć, gdje se odlučuje ali dakako i tamo gdje je novac. Zatim područje skrbi o posebno osjetljivim skupinama građana. Zaštita prava osoba s duševnim smetnjama, ovisnika o opojnim drogama i osoba zaraženim HIV-om odnosno AIDS-om. Vi ste dame i gospodo evo ovih dana raspravljali o izvješćima koji su vezani za provedbu također programa zaštite od, zaštite mladih od opojnih droga odnosno od zla koje im prijeti i svakako da je ovo područje koje mora u ovom programu zauzimati posebno mjesto jer više od 18 i pol tisuća registriranih ovisnika, sad uz činjenicu da se ta brojka množi kako kažu stručnjaci sa 3 odnosno za 5 jest alarmantna za Hrvatsku. Suzbijanje rasne i druge diskriminacije je također jedno od 17 prioritetnih područja u ovome programu- Suzbijanje trgovanja ljudima to je na sreću još uvijek pojava koja nije alarmantna i koja se ne može vezati uz svakidašnjicu u Republici Hrvatskoj. Međutim izvješća govore da je broj žrtava trgovanja ljudima u prošloj godini ipak porastao i da je to područje na koje se u razdoblju koje je pred nama moramo i te kako koncentrirati. Suzbijanje korupcije naravno i te kako prioritetno područje jer ja sam naglasila da je Vlada predložila ovim programom 17 prioritetnih područja koje naravno nije sve moguće svrstat pod jedan, ali svako od ovih područja moglo bi biti isto tako prvo ako što je recimo ovo područje suzbijanja korupcije 13. ali i te kako po važnosti prvo. Naravno vjerska prava i slobode, sloboda medija, pravo na zdrav život i okoliš i jasno kao jedno od važnijih prioritetnih područja zaštite i promicanja ljudskih prava jeste pravo na rad. Samo čovjek ima prigodu raditi živjeti dostojno i dostojanstvo od svoga rada može se osjećati zaštićenim i može govoriti uistinu o zaštiti svojih ljudskih prava, na onoj razini na kojoj to treba biti u državi koja žele biti članica Europske unije. Još jedan puta dame i gospodo ponavljam da Vlada predlaže da Nacionalni program zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj od 2005. do 2008. godine prođe dva čitanja. Da se gospodine predsjedniče ovaj dokument koji je danas pred zastupnicima tretira kao prvo čitanje Nacionalnog programa. Uz obvezu Vlade Republike Hrvatske da ćemo operativni plan ponavljam još jedan puta donijeti i predložiti do 1. svibnja ove godine. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Izvjestitelji odbora. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina ovoga Sabora razmotrio je ovu tematiku na 16 sjednici održanoj 2. veljače 2005. godine. I to kao matično tijelo sukladno članku 71. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Svi članovi Odbora ocijenili su izuzetno značajnim donošenje dokumenta koji bi se kojim bi se uredio cjelovit sustav mjera zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. I u tom smislu podržana je ideja predlagatelja da se donese nacionalni program zaštite i promicanja ljudskih prava za srednjoročno razdoblje od 2005. 2008. godine. U raspravi međutim je naglašeno da se pri donošenju navedenoga nacionalnog programa treba svakako imati u vidu činjenica da su ljudska prava u okviru zakonske regulative Republike Hrvatske uglavnom već uređena. Te da stoga Nacionalni program čije se donošenje predlaže treba i mati težište na provođenju odnosno da to mora biti dokument koji bi se kojim bi se definirale konkretne mjere koje će se poduzeti u cilju zaštite i promicanja ljudskih prava uređene Ustavom i zakonima Republike Hrvatske. Istaknuto je da predlagatelj da je predlagatelj uložio veliki trud u pripremi predloženog dokumenta, te da su pri tome svoj značajni doprinos dala brojna tijela institucije kako vladinog tako i nevladinog sektora. Kao i da je predloženi dokument izuzetno edukativan što je njegova važna značajna i pozitivna osobina. Međutim naglašeno je da ponuđeni prijedlog nacionalnog programa ima nekoliko bitnih nedostataka koji dovode u pitanje njegovu provedivost. Kao prvo nije definiran kao obvezujući akt, nema analize postojećeg stanja i identifikacije konkretnih problema koji se trebaju riješiti u postupku od ostvarivanja ovoga programa. Nema definirane konkretne zadatke i mjere za ostvarivanje predloženih ciljeva i nema definirane nositelje za zadataka za ostvarivanje postavljenih ciljeva. I napokon nema definirane rokove u kojima se pojedine ciljeve i zadatke planira ostvariti. I nema definirane resurse i sredstva potrebna za ostvarivanje postavljenih ciljeva i njihove izvore. U točki 6.3. predloženog nacionalnog programa navodi se da će Vlada Republike Hrvatske u roku od 6 mjeseci od donošenja programa izraditi operativni plan provedbe nacionalnog programa kojim se razraditi ciljeve urediti mjere, odnosno utvrditi mjere i nositelje te rokove i sredstva za izvršenje istih. Izraženo je mišljenje da te elemente treba sadržavati već sam program odnosno da bez toga program predstavlja popis ciljeva i želja za koje nije jasno koliko je realno njegovo ostvarivanje. Iako je u istoj točci prijedloga programa utvrđeno da će Vlada Republike Hrvatske od 31. ožujka tekuće godine podnositi izvješće Hrvatskom saboru o provedbi nacionalnog programa u protekloj godini naglašeno je da nije moguće učinkovito nadzirati provođenje programa u kojem nije definirano tko je odgovoran za provođenje njegovih pojedinih ciljeva. Dijelova. Odnosno tko su nositelji aktivnosti u kojem roku se pojedini ciljevi planiraju trebaju realizirati i sa kojim sredstvima. Radi se o vladinom dokumentu na koji kao kako je u raspravi rečeno Sabor kao tijelo koje usvaja program nema nikakav utjecaj a od kojeg zapravo ovisi ostvarivanje samoga programa. Govori se o operativnom planu naravno. Veliki nedostatak predloženog nacionalnog programa uz naravno pozitivne značajke je što on ne sadrži ocjenu stanja za svako područje ljudskih prava koji je njima obuhvaćeno. Nema analize primjene postojećih zakona i drugih akata kojima su pojedina ljudska prava uređena, niti su precizno definirali problemi koje treba rješavati. Temeljem čega bi onda trebale biti definirane mjere koje se trebaju poduzeti i eventualna promjena zakona i drugih propisa donošenja provedbenih akata za pojedina područja ili poduzimanje drugih potrebnih mjera da bi se uočeni problemi riješili. Isto tako programom mora biti definirano tko je odgovoran za predlaganje i poduzimanje pojedinih mjera tko je njihov nositelj rok u kojem će se pojedine obveze iz programa realizirati i sredstva i njihovi izvori koja su potrebna da bi se programom utvrđeni ciljevi ostvarili. Vidjeti ćete da poslije u drugom programu koji ćemo imati nakon ove točke da te stvari su upravo tako definirane što bi trebalo biti ogledno i za sve buduće programe. Radi se o programu o zaštiti potrošača. Bez toga se kako je rečeno postavljanje pitanje svrha donošenje postavlja se pitanje svrha donošenja ovakvog dokumenta. U raspravi je ukazano i na to da neka značajna i aktualna pitanja iz oblasti ljudskih prava nisu uključena u program kao npr. Korekcije koje je potrebno izvršiti u izbornom zakonodavstvu, zatim otvorena pitanja u vezi s biračkim spiskovima koji se pojavljuje kod svakih izbora i tako dalje. Također je ukazano i na više terminoloških nepreciznosti pa i netočnosti koji bi predlagatelj trebao ispraviti pri usvajanju programa u Saboru. Ali predlagatelj je već prihvatio to pa onda ja ću ih samo navesti s time da se zna da zapravo taj problem je već riješen. Tako npr. Odbori Hrvatskog sabora u prijedlogu Nacionalnog programa definiraju se kao stručna tijela umjesto radna tijela a u njihov djelokrug uvrštavaju se pitanja koja nisu definirani Poslovnikom Sabora. Navodi se da je bilateralni ugovor o zaštiti hrvatske manjine s Republikom Srbijom i Crnom Gorom u pripremi, a radi se o međudržavnom sporazumu koji je u međuvremenu već potpisan i potrebno ga je samo ratificirani. Koristi se termin Hrvati kao nacionalna manjina u susjednim zemljama i iseljeništvu iako autohtone hrvatske nacionalne manjine ne žive samo u susjednim zemljama nego i u drugim europskim zemljama, pa bi taj termin trebalo zamijeniti izrazom koji stoji u Poslovniku Sabora i to je Hrvati kao nacionalna manjina u europskim zemljama ili Hrvati kao nacionalna manjina u europskim zemljama i iseljeništvu. U točki 5.3. na strani 24. u ciljevima pod 1. treba uključiti sve osobe nestale tijekom Domovinskog rata, dakle ne samo osobe nestale do 95. godine nego uključiti nestale tijekom 95. godine. U točci 6.8. stranica 46 navodi se da je u djelokrugu državnog sudbenog vijeća imenovanje državnih odvjetnika i njihovih zamjenika iako ta imenovanja u međuvremenu više nisu u djelokrugu tog tijela jer se zakon promijenio. Imajući u vidu suštinske nedostatke predloženog dokumenta ponavljam uz pozitivne strane koje su najviše edukativnog karaktera, stav je većine članova odbora da je predloženi tekst Nacionalnog programa treba temeljito doraditi. Stoga u glasovanju koje je provedeno nakon završene rasprave većina članova odbora nije prihvatila da se prijedlog Nacionalnog programa zaštiti i promicanju ljudskih prava u Republici Hrvatskoj donese u predloženom tekstu. Za donošenje Nacionalnog programa u predloženom tekstu bila su tri člana odbora, 7 članova bilo je protiv, a 1 suzdržan. Dobro je dakle da ti programi idu u dva čitanja, i očekujemo da u drugom čitanju budu usvojene sve primjedbe ovoga odbora koji naravno u duhu svoje funkcije kao radnog tijela ostaje na raspolaganju i u samom toku izmjena ovog dokumenta, ponavljam i u samom toku izmjena ovog dokumenta za koje očekujemo da budu, da budu suštinska. Hvala vam lijepa.
Odbor za politički sustav, predsjednik odbora poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice Vlade, kolegice i kolege, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 26. sjednici održanoj 10. veljače 2005. raspravio je Prijedlog nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj od 2005. do 2008. godine. Odbor je u raspravi utvrdio da se Prijedlog nacionalnog programa temelji na ustavnim odredbama i Bečkoj deklaraciji iz 1993. godine kojom je preporučeno da države članice Ujedinjenih naroda pristupe izradi nacionalnih programa zaštite i ljudskih prava. Odbor je u raspravi podržao donošenje rečenog Nacionalnog programa držeći da je potrebna učinkovitija suradnja svih tijela koja djeluju na osiguranju zaštite i promicanju ljudskih prava. S tim u svezi odbor smatra da je Nacionalni program zaštite i promicanja ljudskih prava temeljni dokument, a da se nakon sveobuhvatne analize stanja u ovom području trebaju izraditi operativni planovi operativne provedbe toga programa za pojedinu godinu kojima će se utvrditi mjere, rokovi, nositelji i potrebna financijska sredstva. Nakon rasprave odbor je jednoglasno sa 7 glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese ovaj Nacionalni program zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj od 2005. do 2008. godine u tekstu kako ga je Vlada predložila. Hvala.
Hvala. Odbor za ravnopravnost spolova. Odbor za Europske integracije. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSLS-a DC-a, poštovana zastupnica potpredsjednica Đurđa Adlešić. Nema je, ništa od kluba. … [[Upadica se ne razumije.]] Nema, to je zapisano tu i Klub zastupnika SDP-a poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Poštovani.
Kolega Radin, kolega Radin zaboravili ste vaše izvješće na govornici.
Mogu ja krenuti? Gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Prijedlog nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava u Hrvatskoj za razdoblje od 2005. do 2008. godine kojeg Klub SDP-a u ovakvom obliku i sadržaju ne može prihvatiti odnosno podržati. Naravno i mi u Klubu SDP-a podržavamo potrebu i podupiremo namjeru izrade jednog sveobuhvatnog nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava. Međutim za razliku od predlagateljevog programa mi smatramo da tome poslu treba pristupiti na način da rezultat bude sinteza potrebnih mjera, sredstava i načina djelovanja usmjerenih na stvaranje uvjeta za punu realizaciju ljudskih prava i sloboda u Republici Hrvatskoj. Bez takvog pristupa mi dobivamo ono što je pred nama što ovaj materijal trenutno jeste. Popis lijepih želja i ciljeva za koje nije razvidno tko će ih kada i sa kojim sredstvima ostvariti. Republika Hrvatska i svojim ustavnim određenjima i zakonima ima regulirano područje zaštite ljudskih prava. Za očekivati je stoga bilo da ćemo danas pred sobom obzirom da se dugo pripremao ovaj Nacionalni program imati kao prvo sveobuhvatnu analizu i ocjenu stanja na području ljudskih prava, na području zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj što bi onda značilo da bi u tom materijalu trebalo između ostalog i biti naznačeno da li ima problema eventualno u primjeni postojeće zakonske regulative, ako ima zbog čega ima, treba li možda mijenjati i u kojem smjeru već neke postojeće propise. Ili možda postoje drugačiji načini rješavanja uočenih problema kojih sigurno i naravno ima. Umjesto toga u materijalu smo pronašli između ostalog i ove dvije rečenice, citiram. Vlada Republike Hrvatske primjenjuje sveobuhvatni univerzalni pristup razumijevanju i ostvarivanju ljudskih prava i potiče ih u svim segmentima društva. Taj pristup ne ostavlja niti jedno područje ljudskih prava i sloboda zapostavljenima, ali isto tako u tome procesu uključuje pitanja dužnosti i odgovornosti svakog pojedinca iz svih segmenata društva, zaključen citat. Uz veliki napor pretpostavljam da bi ove dvije rečenice trebale ustvari odražavati trenutačnu situaciju na području zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Vlada predlaže 17 prioritetnih područja zaštite ljudskih prava. Međutim, niti za jedno to područje u ovom materijalu nema niti kratke analize i ocjene trenutnog stanja osim eventualnog navođenja pojedinih postojećih zakonskih propisa i strategija koje su donešene tijekom prošle godine ili pretprošle ili možda čak i ranije. Međutim kako i na koji način se te utvrđene strategije provode iz ovog materijala nije jasno. Pri tome treba naglasiti, što u Klubu SDP-a smatramo nedopustivim da je pojedinim područjima posvećeno sramotno malo prostora. A da ne kažemo da su neke od grupacija i potpuno zanemarene ili prešućene. Kad govorimo o sramotno malo prostora tada molim vas pogledajte jedno izuzetno značajno područje. Iz prioritetnih područja zaštita ljudskih prava koje se naziva pravo na rad. Ono je u ovom materijalu obrađeno i prikazano sa pune dvije rečenice. A naravno postavljamo pitanje što bi o tome reklo 57% radno sposobnog a trenutno nezaposlenog stanovništva koji su ovo pravo, pravo temeljno ljudsko pravo, pravo na rad na ovaj ili onaj način izgubili prije više godina ili nedavno ili ga uopće još ne mogu ostvariti. Ili što bi o ovom pravu na rad rekli muškarci i žene recimo iznad 40 godina, oko 45 godina u naponu radne snage a prestari su da budu po ukusu poslodavaca a premladi da ostvare mirovinu. Na tom jednom od najznačajnijih ipak najbolnijih pitanja u ovom času za Republiku Hrvatsku Vlada suhoparno navodi dva cilja, smanjiti siromaštvo i socijalnu isključenost, smanjiti nezaposlenost. Kako na koji način, tko, u kojem razdoblju, kakve su Vladine projekcije, o tome u ovom materijalu nema niti riječi. Nadalje, zašto su neke od grupacija u ovom materijalu zaboravljene. Na primjer, istospolne zajednice. Zar mi nemamo zakon o istospolnim zajednicama? Zar zabrana diskriminacije prema seksualnoj orijentaciji nije također jedno od područja koje poznajemo u Republici Hrvatskoj. I onda rekli bismo pomalo smiješno djeluje da bez obzira što se kroz ovaj program ističe važnost obrazovanja i edukacije o ljudskim pravima iz pojedinih ministarstava na čela pojedinih povjerenstava stavljaju se osobe sa vrlo upitnim stavovima o osobama drugačije seksualne orijentacije. Ili dok program, nacionalni program izuzetno naglašava važnost civilne scene i razvoj civilnog društva i njegove izuzetno značajne uloge u zaštiti i promicanju ljudskih prava u Republici Hrvatskoj u isto vrijeme Zaklada za razvoj civilnog društva koji je osnovala Vlada Republike Hrvatske odriče pravo bilo kakvih upita ili nedaj Bože žalbi na postupak dodjele novaca zamislite iz državnog proračuna. Ili zbog čega, postavljamo pitanje, je prošle godine negdje u proljeće ponovno uveden PDV na donaciji i to upravo za one udruge koje se bave zaštitom i promicanjem ljudskih prava. Kad pregledavate ovaj materijal može se postaviti još niz pitanja pa između ostalog se npr. može postaviti zašto se kad se govori o institutu pravobranitelja naglašava samo potreba pravnog jačanja instituta pučkog pravobranitelja, a recimo ne naglašava se potreba i važnost pravobraniteljice za ravnopravnost spolova ili pravobraniteljice za djecu ili kao što je potpredsjednica Vlade u svom uvodnom izlaganju istaknula imati ćemo vjerojatno pravobranitelja za pitanja osoba sa invaliditetom u postupku eto i materijal, odnosno prijedlog da imamo i pravobranitelja za useljeništvo, dakle da onda sve te institucije ne bi trebalo na isti način jednako pravno osnaživati. Nadalje, u nabrajanju pojedinih projekata koji su u tijeku, prilikom nabrajanja pojedinih strategija koje su donešene, ponavljam još jednom mi nemamo analizu što i na koji način se te strategije ostvaruju i da li se ostvaruju. Pa ću između ostaloga recimo spomenuti Strategija koja se odnosi na poboljšanje uvjeta života osoba sa invaliditetom. Koliko je meni poznato ta je strategija donešena još negdje 2003. godine. Isto tako negdje je bilo pripremljen operativni plan za provođenje te strategije. Koliko mi je poznato taj operativni plan nikad nije ugledao svjetlo dana pa se ja pitam na koji način i kako se uopće tako jedna strategija ostvaruje i tu dolazimo do uloge i značaja važnosti imanja operativnih planova. Nadalje, kad govori se u jednom području o medijima, apsolutno smatramo nedostatno obzirom da se mediji ističu kao značajan subjekt u podizanju svijesti javnosti o potrebi zaštite i promicanja ljudskih prava i onda se u cilju koji ovdje piše kaže, sustavno poticati novinare na obrazovanje za ljudska prava. To su dvije rečenice koje o ulozi medija imamo, a ja osobno mislim da bi gotovo medije trebalo staviti na prvo mjesto. I kao što sam već rekla, ustvari svih ovih pitanja koje sam ovdje naznačila i otvorila ne bi bilo pretpostavljam da ovaj program ima analizu postojećeg stanja kako se pojedini dokumenti koji postoje provode, da li ima problema u njihovom provođenju i zašto i operativni plan razrađen kojeg ovaj program barem za sada ne poznaje. Dakle svih ovih pitanja ne bi bilo da je taj operativni plan priložen u kojem bi bili točno utvrđeni načini, nositelji, rokovi, potrebna financijska sredstva za ostvarenje istih. Kada govorimo o potrebnim financijskim sredstvima u završnici obrazloženja ovog prijedloga se navodi da nisu potrebna dodatna financijska sredstva. To može smo … zaključak da u biti se sve ovo što ovdje već piše, na neki način provodi pa je valjda već planirano negdje kroz proračun za ovu godinu, ali mi to nemamo crno na bijelo napisano, šta se provodi i na koji način i s kojim sredstvima za recimo ovu godinu. Pritom se predlaže da će Vlada u roku od šest mjeseci sačiniti operativne planove pa bi onda to gotovo pa moglo značiti da ovaj nacionalni program praktički ne bi niti mogao važiti za ovu godinu, jer ako operativni plan se napravi u roku od šest mjeseci od dana donošenja programa to znači da tamo negdje tek s rujnom ili listopadom mjesecom bi se mogao i provoditi. Ono što u klubu SDP-a smatramo i tražimo, a time na neki način u biti i podupiremo ovo što je rekla potpredsjednica Vlade i mi ćemo podržati da ovaj prijedlog programa danas se tretira kao prvo čitanje, da ide u drugo čitanje. Međutim do drugog čitanja tražimo da uz taj materijal bude priložena analiza sveobuhvatna ocjena stanja po svim ovim područjima koja su ovdje navedena u nacionalnom programu sa operativnim planom provođenja. Ja moram podsjetiti gospodu kolege i kolegice zastupnice da smo neke od nacionalnih politika nismo niti dozvoljavali da dođu na sjednice odbora, odnosno plenarne sjednice prije nego što su bili točno utvrđeni operativni planovi. Za one koji su bili u prošlom mandatu ovdje, podsjećam nacionalna politika za promicanje ravnopravnosti spolova nekoliko mjeseci je čekala zbog toga što Vlada nije bila uz tu nacionalnu politiku priložila i operativni plan djelovanja, a ovakav jedan materijal neznamo čemu služi ako uz sebe nema i analizu stanja i predloženi operativni plan djelovanja. Također u ime kuba moramo podsjetiti i upozoriti sve nas zajedno, da ako već ovaj program neće biti pod budnim okom nas iz Sabora bit će nekoga drugog iz Europske komisije, jer i u samom prijedlogu programa i čitajući vjerujem da ste to vidjeli, u okviru mišljenja o zahtjevu Republike Hrvatske za članstvo u Europskoj uniji u okviru političkih kriterija čije ispunjenje predstavlja uvjet za punopravno članstvo Republike Hrvatske u Europskoj uniji posebno se ističe suradnja s Međunarodnim kaznenim sudom za bivšu Jugoslaviju, sloboda medija, reforma pravosuđa, suzbijanje korupcije, organiziranog kriminaliteta, promicanje i zaštita prava manjina, suzbijanje svih oblika diskriminacije, ravnopravnost spolova, povratak izbjeglica i jačanje regionalne suradnje. Pa ako bi se netko u Hrvatskoj već mogao zadovoljiti popisom želja za ulazak u Europu to sigurno neće biti dovoljno. Ovakav problem u ovakvom obliku samo je jedna obična deklaracija bez opracionalizacije, odnosno bez analize trenutnog stanja na području zaštite ljudskih prava u Republici Hrvatskoj, a nakon toga bez operacionalizacije o kojoj će razgovarati upravo ovaj Sabor, ovaj materijal bit će u neku ruku suvišan. Stoga dakle na kraju podržavamo da ovaj materijal ide u drugo čitanje, ali u ime kluba SDP-a tražimo da uz njega do drugog čitanja dobijemo analizu stanja na području zaštite i promicanja ljudskih prava i operativni plan djelovanja.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Vladimir Pleško.
Gospodine predsjedniče zahvaljujem. Gospođa Sobol je u ime kluba danas ovdje u ovoj raspravi iznijela niz netočnih činjenica. Ja ću podsjetiti samo na jednu činjenicu, a to je da ona je praktički u svojem izlaganju govorila o tome da operativnog plana neće biti u roku 6 mjeseci. No činjenica je da smo na sjednici Odbora za ravnopravnost spolova uz suglasnost ministarstva dobili i donijeli zaključak da bi taj Operativni plan trebao biti gotov do 31. svibnja ove godine.
Hvala lijepa, kolega. Ovo nije ispravak netočnog navoda, hvala. To je jedno objašnjenje, pojašnjenje i komentar. Klub zastupnika SDSS-a, poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Nedavno je predsjednik Vlade u jednom svom javnom obraćanju, mislim da je to bilo u Karlovcu prije nekoliko dana kazao da u Hrvatskoj nitko ne može biti iznad zakona niti izvan zakona. Bez obzira na to s kojim zaslugama raspolagao i s kojom ulogom mogao raspolagati. Gospodine predsjedniče Sabora i kolegice i kolege, ovo nije naravno prvi put što osobno iskušavam kao čovjek u hrvatskoj politici, ali nadam se da jeste posljednji put. Dok sam dolazio u Sabor primio sam po tko zna koji put poruku o tome kako je jedan povratnik jučer izmlaćen zato što je obilazio svoju imovinu koju mu netko drugi obrađuje. Policija će vjerojatno i ovaj put konstatirati da je riječ o remećenju javnog reda i mira i na tome će stvar završiti. A počinitelj koji to ne radi prvi put naravno, eventualno će biti prekoren ili prekršajno kažnjen. Doista, gospođe i gospodo, da li postoje ljudi koji su izvan zakona i da li postoje ljudi koji su iznad zakona? Možda mi, uvjeren sam, sasvim ne možemo doseći generala Gotovinu kao što traži Međunarodna zajednica, ali sasvim sam siguran da one koji se postavljaju iznad zakona u ovoj državi i koji druge ljude tretiraju kao da nisu stvar zakona možemo doseći svakodnevno. O tome u ovom dokumentu, te vrste duha, politike koju sam naveo, citirajući predsjednika Vlade i njegovu izjavu u ovom papiru nema riječi. Ovo je nesuvisla gomila naznaka, dokumenata i imena od koja neka imena bi trebalo reći, ne mi tu ne pripadamo. Moj kolega Ivo Josipović je ovdje među ljudima koje ste navodno konzultirali u izradi ovoga dokumenta, kao i čitav niz i desetke drugih ljudi i institucija koje ste navodno konzultirali zato da biste napravili ovakav nesuvisli dokument. Ljudi koje, da ste doista u pravom smislu te riječi angažirali onda bismo dobili dokument koji bi bio odraz onoga što Hrvatska može, a Hrvatska ima i svoje ljude i svoje institucije i svoje zakone i međunarodne konvencije koje je usvojila da može imati suvisao dokument o stanju ljudskih prava i o namjerama Hrvatske u zaštiti ljudskih prava. A ovako, ovako ja ne znam, ovo bi vjerojatno napravio loš predsjednik neke organizacije socijalističkog saveza ili radnog naroda ili ne znam kako drugo. Popisujući sve i svašta u ono što ovdje ne spada. Ovo nije dikcija govora i teksta ljudskih prava pa makar dolazile i od Vlade jer Vlada je odavno iznad toga i po svojoj dikciji i po svojem govoru. U tom smislu ja ne vjerujem da se ovaj tekst kao što neki naši kolege tvrde može popraviti i doraditi. On se mora iznova napisati i to sa onima koji to doista mogu uraditi bez po muke. A kojih na sreću, kao što i sami kažete ovdje u popisu imena i institucija u Hrvatskoj ima u izobilju. I koji Hrvatsku su učinili i dnevno je čine državom vladavine ljudskih prava. A vi to očito ne znate, to mimo vas očito prolazi i na taj način zapravo ono što je hrvatski nacionalni interes, vi to ne prepoznajete. Gledajte, pravi se među prioritetima područja zaštite ljudskih prava, nacionalne manjine na prvom mjestu. Pa zaboga, zašto? Zašto u Nacionalnom programu Ureda za ljudska prava na prvom mjestu nacionalne manjine kad imamo Ured za nacionalne manjine? Pa to je njegov posao. Posao Ureda za ljudska prava, koliko ja razumijem, jeste pitanje tolerancije, jeste pitanje nediskriminacije, jeste pitanje prava na rad. Kod vas je to na 17. mjestu, na zadnjem što znači da nemate elementarne osjetljivosti na ono što većina ljudi danas u Hrvatskoj ima, a to je obzir za činjenicu da je na stotine tisuća ljudi u ovoj državi nema mogućnost da ostvari prava na rad. Onda im barem pošaljimo poruku po kojoj imamo osjetljivost i stvaramo pretpostavke da ga sutra imaju iako ga danas nemaju. Pravo aktivnih sudionika i skrbnika rata, oprostite, postoji cijelo ministarstvo koje se za to brine. Postoji značajan dio državnog budžeta, ako treba veći, ako treba bolji program idemo se za to boriti, ali to je stvar tog Ministarstva. Pa ne možete vi preuzeti uloge i zamijeniti uloge ministarstava i ono što oni trebaju odraditi. Prema tome, ova dva primjera pokazuju da zapravo ne razumijete o čemu ovaj Ured, koja je njegova uloga. On mora pokazati indeks stanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj kao što su ovdje mnogi kolegice i kolege već rekle. Taj indeks se može pokazati samo ako imate analizu, samo ako imate otvoren pristup prema činjenicama, samo ako napravite bazu podataka. A ne bazu dokumenata, načelnih stavova i katalog određenja o ljudskim pravima i svemu ostalome, ali doslovno svemu ostalome i naravno da onda sa tako nečim ne možemo zapravo gotovo ništa uraditi. Govorite o ubrzavanju povratka imovine i povrata imovine. Zašto tako govorite o tome? Pa to je stvar Vladine politike, nadležnog ministarstva. Vaše je da utvrdite pitanje poštivanja vlasništva, vaše je da utvrdite stanje poštovanja elementarnog prava na dom, kako povratnika tako i doseljenika. I da konstatirate takve činjenice. A ne da preuzmete ulogu ona koja vama ne pripada, za koju vi nemate snage. A to je rad ministarstva. Vi niste ured koji treba koordinirati pojedina Vladina tijela i pojedina Vladina ministarstva. A po ovome ispada da biste vi to trebali uradit. Vi naravno to nećete uradit. Ali ispada da za realizaciju ovakvog nacionalnog programa vi biste trebali koordinirati gotovo cijelu Vladu. E pa onda dobro, onda budite premijer. Ali ako hoćete biti premijer, onda govorite jezikom premijera. A citirao sam vam kojim jezikom premijer govori ovih dana. Na strani 24 kao što vam je jedan od članova Odbora za ljudska prava i prava i prava nacionalnih zajednica već skrenuo pažnju, s pravom govorite o pitanju žrtava II. Svjetskog rata sudionika različitih vojski, ali govorite neprecizno i ostavljate prostora za tumačenje koje je nepoželjno. O kojoj to vojsci domovinskoj govorite za II. Svjetski rat, koja se borila za Hrvatsku državu, suverenost? O kojoj? Nedavno smo imali nešto što nam ne samo nije bilo drago, nego nešto što je naša javnost osudila to izjednačavanje partizana i četnika u Srbiji i Srbijanskoj skupštini. A vi ovim tekstom bojim se, ako sam u krivome, ispravite me, otvarate mogućnost da vi izjednačavate neke koje ne možete izjednačit. Ne možete izjednačit one koji su bili pripadnici antifašističke koalicije u II. Svjetskom ratu i oni koji su bili poražena vojska u to vrijeme od strane antifašističke koalicije.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Gospodine predsjedniče, sasvim je netočan navod kolege zastupnika da je ovo nesuvisla hrpa ne znam kakvih navoda, dokumenata, programa ili ne znam čega. Ja tvrdim da je to sasvim suvisao program promicanja ljudskih prava za sljedeće višegodišnje razdoblje. A ako su dokumenti Ujedinjenih naroda i Europske unije nesuvisle hrpe papira, a temeljem njih je napravljen … program, onda bi to mogla biti točna izjava, što naravno nije. Prema tome, to je sasvim suvisli dokumenat kojeg mi možemo ispraviti u nekim dijelovima, ali ne možemo tako se prema odnositi. I drugo, rekla bih kao netočan navod nitko nigdje ne izjednačava ništa, nego je hrvatskim zakonima sasvim jasno određen termin pripadnik domovinske vojske iz II. Svjetskog rata, neka kolega zastupnik pročita hrvatske zakone. Hvala.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Uvažena kolegica je već ispravila, hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Ivo Lončar, treći ispravak.
Gospodin Pupovac je govoreći o nekom povratniku koji se s nekim sukobio rekao sljedeće: citiram "počinitelj će vjerojatno biti prekoren ili eventualno prekršajno gonjen", to je dosadašnja praksa. Dakle, gospodin Pupovac sebi daje za pravo da on unaprijed prejudicira eventualnu sudsku odluku i na taj način vrijeđa pravosuđe. Pa ta njegova lažna patetika i plač od koje Hrvatska umorna već više od 15 godina doista je previše. Jer zašto nikada u ovome Saboru nije ni riječi rekao terorističkom činu koji se dogodio u Borovom selu ili o progonu Hrvata u Donjemu Lapcu i Vojniću ili na primjer o svojim lažima s početka 90-tih godina kad je rekao da je Hrvatskoj pokršteno 11 tisuća srpske djece. Pa ako je od Pupovca, previše je.
To nije ispravak. Nemojte kroz firmu ispravka netočnih navoda ići sa polemikom. Poštovani zastupnik Petar Mlinarić ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, zastupnik Pupovac je rekao također da je jedan incident bio jednog povratnika, osuđujem sve incidente, ali tražim da tako progovorite gospodine zastupniče što se događalo u Vukovaru i kada će odgovarati oni koji slobodno šetaju i po Vukovaru i po Beogradu, za blizu 3 tisuće ubijenih, a onda ćemo javno osuđivati govoriti o svim incidentima. I što se tiče povrata imovine, tražim od Vlade Republike Hrvatske da..
Kolega MLinarić nemojte i vi kroz ispravak, nije ispravak… … [[govornici govore u glas, ne razumije se]] Dobro, jer ja moram zastupnike upozoravati da namjerno i očito kroz firmu ispravka netočnih navoda repliciraju i iznose stajališta, nemojte to raditi. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade. Pa evo uvodno bih htio istaknuti da se pred nama ili pred nama je prijedlog Nacionalnog programa, dakle ponavljam Nacionalnog programa za zaštitu i promicanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj, koji Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u cijelosti podržava ali kao dokument koji predstavlja osnov za institucionalnu razradbu ili razrađivanje zaštite i promicanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Kao nacionalni program on u sebi sadrži što je uvodno isto tako bitno naglasiti, osim samih temelja za definiranje aktivnosti isto tako i ciljeve Republike Hrvatske u pojedinim područjima zaštite ljudskih prava. Dakle, nedvojbena je činjenica da po prvi puta se pristupa izradi dokumenta koji na cjelovit način obuhvaća problematiku ljudskih prava, ali koji nužno u sebi podrazumijeva tzv. međuresornu suradnju i povezanost svih središnjih tijela državne uprave. Sam sadržaj programa, odnosno njegova realizacija u tom smislu nedvojbeno zavisi o doprinosu svakog pojedinog tijela. Nadalje, činjenica i to kada govorimo o nacionalnom programu da se u prvom redu trebamo pozvati na dva dokumenta koja u praktičnom smislu predstavljaju i temelj za donošenje ovog nacionalnog programa, dakle godine 1993. godine u Beču je održana Međunarodna konferencija o ljudskim pravima na kojoj su donesena dva dokumenta koja bih isto tako htio ovdje napomenuti. Radi se dakle o Bečkoj deklaraciji o ljudskim pravima, ali ne samo o Deklaraciji kao dokumentu, nego i planu djelovanja kojim dokumentom predložene su osnovne smjernice, dakle govorimo o osnovnim smjernicama za provedbu i osiguranje ljudskih prava, odnosno zaštitu prava svakog čovjeka širom svijeta, a posebno na nacionalnoj razini svake države, gdje se na stanje ljudskih prava može najviše i utjecati. Nadalje, ljudska prava se mogu definirati na najrazličitije načine, imamo najrazličitije pristupe ljudskim pravima u pravnoj teoriji, praksi. Međutim, one su uistinu i često se tako nazivaju prirodna prava, dakle prava koja pripadaju ljudima jednostavno zato što su ljudska bića. Ona se ne mogu kupiti, zaraditi ili naslijediti. Ona su neotuđiva i nitko nema prava druge lišiti tog prava iz bilo kojeg razloga. Standardi ljudskih prava određuju što uprave vlade pojedinih zemalja moraju napraviti za svoje građane ali isto tako i ono što ne smiju činiti svojim građanima. Dakle, kad kažemo da svaka osoba ima ljudsko pravo time kažemo i da svaka osoba ima i odgovornost poštivati ljudska prava dakle drugih ljudi, drugih osoba. Ljudi imaju ta prava čak i kada ih zakoni njihove zemlje ne priznaju ili ne štite. Pojam ljudskih prava vrlo je interesantno usporediti ili pak staviti u odnos sa pojmom odgovornost jer kad kažemo da neka osoba ima ljudska prava istodobno kažemo da drugi ljudi imaju odgovornost, svaka osoba ima odgovornost poštivati neotuđivo ljudsko dostojanstvo drugih. U suvremenom smislu s osnova teorije ljudskih prava ona se mogu dakle i svrstati i razvrstavati i definirati na najrazličitije načine. Imamo ih i u ovakvim dokumentima, naravno imamo ih i razrađenih u ustavima, gotovo, ne gotovo nego u svim ustavima kao ustavima modernih demokracija. Međutim, vrlo je interesantna podjela ljudskih prava s obzirom na način dakle ili kronološki nekakav slijed kako su se ona u povijesti pojavljivala i na takav način ulazila ne samo u ustavne odredbe nego bila zaštićena i konkretnim zakonskim propisima u pojedinim zemljama. Dakle, prva ili prava prve generacije, dakle tu se radi o građanskim i političkim pravima koja su usmjerena ka slobodi i uključuju pravo na život, slobodu i sigurnost pojedinca, slobodu od mučenja i ropstva, političku participaciju, slobodu uvjerenja, izražavanja mišljenja, savjesti, vjere te slobode udruživanja i okupljanja. Nadalje, prava druge generacije kad govorimo o ljudskim pravima obuhvaćaju ekonomska i socijalna uprava. To su prava usmjerena na sigurnost, dakle pravo na rad, pravo na obrazovanje, prikladan životni standard, hranu, stanovanje i zdravstvenu zaštitu. I treće, ljudska prava treće generacije podrazumijevaju pravo na zdrav okoliš, kulturna prava i prava na razvoj. Ona uključuju prava da se živi u okolišu koji je čist i zaštićen od uništavanja a grupe ili narodi imaju pravo na kulturni, politički i ekonomski razvoj. Međutim, kako god razvrstali ljudska prava ona predstavljaju jednu cjelinu i sva su jednako važna kao dio te cjeline. Poznato je mišljenje i ja ću ga ovdje i podcrtati da ako je i jedno pravo ugroženo dolazi do ugrožavanja svih ljudskih prava. Gore navedeno ili ovo što sam kazao apsolutno je potrebno i proanalizirati s pozicije Ustava Republike Hrvatske odnosno odredbi Ustava koje razrađuju pojmove odnosno institute ljudskih prava. Predmetni nacionalni program ne samo da na kvalitetan način razrađuje slobode i prava čovjeka i građanina kao ustavne kategorije već predstavlja i osnovno polazište da bi se ista ostvarila u praksi, dakle osnovno polazište. Naime, Ustav Republike Hrvatske razrađuje odredbe o ljudskim pravima u okviru poglavlja zaštite ljudskih prava i temeljnih sloboda a detaljnije razrađuje i razdvaja osobne i političke slobode i prava od gospodarskih, socijalnih i kulturnih prava. Ovdje svakako valja napomenuti da Ustav Republike Hrvatske svodi na minimum ograničenje sloboda i prava a u načelu propisuje da se ista mogu ograničiti samo zakonom radi osiguranja i zaštite sloboda i prava drugih ljudi te zaštite pravnog poretka, javnog morala i zdravlja. U svezi navedenog treba napomenuti da je u naš Ustav uvedeno i izrijekom načelo razmjernosti, dakle proporcionalnosti jer svako ograničenje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za ograničavanjem u svakom pojedinom slučaju, članak 17. Ustava Republike Hrvatske. Čak i za doba ratnog stanja ili neposredne ugroženosti neovisnosti i jedinstvenosti Republike Hrvatske te velikih prirodnih nepogoda Ustav ograničava opseg pojedinih sloboda i prava zajamčenih Ustavom prije svega po određenoj proceduri jer i o tome mora odlučiti ovaj dom, Hrvatski sabor i to dvotrećinskom većinom. Daljnje ograničavanje i u odnosu na opseg ograničenja koji mora biti primjeren naravi pogibelji a za posljedicu nikada ne može imati nejednakost građana obzirom na rasu, boju kože, spol, jezik, vjeru te nacionalno ili socijalno podrijetlo. Niti u slučaju neposredne opasnosti za opstanak države ne može se ograničiti primjena odredbi Ustava o pravu na život, zabrani mučenja, surovog ili ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja o pravnoj određenosti kažnjivih djela i kazni te o slobodi misli, savjesti i vjeroispovijesti. Svrha donošenja Nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava Vlada jasno usmjerava svoje napore na poboljšanje stanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj te u samom programu pronalazimo i konkretne mjere koje će se ljudska prava na najbolji mogući način zaštititi. Republika Hrvatska po prvi puta pristupa izradi ovakvog dokumenta koji na cjelovit način obuhvaća područje ljudskih prava. Za ostvarenje ciljeva iz nacionalnog programa potrebna je i kvalitetna međunarodna suradnja ali i povezanost svih tijela državne uprave jer sadržaj programa ovisi o doprinosu svakog pojedinog tijela. Ali ne samo njih. Bitne komponente ovog nacionalnog programa sačinili su ili pak predstavljaju očitovanje i stavove i drugih državnih institucija, sveučilišta, sindikata i poslodavaca, nevladinih organizacija, udruga nacionalnih manjina, vjerskih zajednica i slično. Vlada Republike Hrvatske nedvojbeno stoji na stanovištu da su upravo ovi subjekti imali značajnu ulogu ne samo u određivanju prioriteta i predlaganju mjera zaštite i promicanja ljudskih prava već upravo aktivitet tih subjekata predstavlja nedvojbeno dodatnu kvalitetu promicanje ljudskih prava i njihove zaštite. Zaključno, obraćajući se Općoj skupštini Ujedinjenih naroda predsjednik Vlade Republike Hrvatske doktor Ivo Sanader predstavio je strategijske prioritete Vlade Republike Hrvatske u području vanjske politike. Doktor Sanader je naglasio da Hrvatska podržava univerzalnu ratifikaciju međunarodnih instrumenata u području ljudskih prava naglašavajući da bez njihove učinkovite provedbe potpora će sama po sebi biti nedostatna. U nastojanju promicanja i zaštiti prava čovjeka Hrvatska poklanja posebnu pažnju pravima pripadnika nacionalnih manjina, pravima žene, djece, izbjeglica i invalidnih osoba. Završen citat. Shodno svemu izloženom valja zaključiti da Vlada Republike Hrvatske i to ne samo u svojim načelnim programima već i u svojim strateškim opredjeljenjima pitanja ljudskih prava i njihovo kvalitetno rješavanje stavlja pred javnost kao odraz vlastite vjerodostojnosti i stalni je program koji prati aktivnost Vlade bez obzira koji segment njenog djelovanja i rada promatrali ili analizirali. Shodno izloženom predmetni nacionalni program apsolutno treba podržati. Hvala.
Hvala lijepa. Klub zastupnika Nacionalnih manjina, poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil i poštovani zastupnik Furio Radin u drugom dijelu.
Poštovani predsjedniče, uvažene kolegice i kolege! Prijedlog Nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj od 2005. do 2008. godine odraz je svakako i dobre inicijative i skup dobrih želja u zaštiti i promicanju ljudskih prava. Naglašava se važnost usmjerenja napora na poboljšanju stanja ljudskih prava te daje prijedlog ciljeva kojima je moguće ljudska prava na najbolji način zaštititi. Međutim moram se složiti sa svima onima prethodnima koji su govorili da nema analize postojećeg stanja, primjene odnosno neprimjene zakona i podzakonskih akata u pojedinim osjetljivim područjima koja utječu na stanje ljudskih prava. Za predložene ciljeve nije definirano kako ih postići, tko su nositelji realizacije i u kakvom vremenskom periodu. Nema definirana ni potrebna sredstva i izvore, čak štaviše citiram za provedbu ovog programa ne treba osigurati dodatnu sredstva u Državnom proračunu. Ostavlja se da se operativnim godišnjim planom definiraju nositelji i provedbene mjere kao i sredstva potrebna za provedbu. Istovremeno se govori da Vlada do kraja svake tekuće godine odnosno do kraja ožujka tekuće godine mora podnositi izvješće o provedbi toga programa, a ne vidi se na koji način će ovaj Sabor kad mu se podnese izvješće moći kontrolirati provedbu jer rekla sam ne znaju se nositelji aktivnosti odnosno ne znaju se tko je odgovoran za provedbu pojedinih segmenata. Nisu čak detektirani ni segmenti kojima se krše ljudska prava niti način promjena da se to izbjegne. Iz Kluba manjina želimo se zadržati na djelu prioritetnih područja ljudskih prava kojima se želi posvetiti posebna pažnja u sljedećem četverogodišnjem razdoblju i to od nabrojenih 17 samo na 3. Nacionalne manjine, povrat imovine i na područje prava osoba s invaliditetom. Republika Hrvatska je uspostavila institucionalne mehanizme u zaštiti i promicanju prava nacionalnih manjina. Pri Vladi funkcionira Ured za nacionalne manjine, funkcionira povjerenstvo za praćenje provedbe programa za Rome. Jednako tako osnovano je neovisno samostalno tijelo, Savjet za nacionalne manjine. Donjeti su čak i svi potrebni manjinski zakoni. Neću ih ovdje nabrajati. Međutim bilo bi za očekivati da se u izradi ovog programa upravo uključe gore navedene institucije i ukažu koji dijelovi spomenutih zakona se ne provode čime se zasigurno krše određena prava. Dvije godine su prošle od donošenja ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina. Statuti jedinica lokalne samouprave nisu usklađeni sa Ustavnim zakonom iako je propisani rok odavna prošao. Provedeni su izbori kako redoviti tako i dopunski za manjinsku samoupravu. Nažalost dio općina i gradova do danas nije sazvalo čak niti konstituirajuće sjednice Vijeća nacionalnih manjina iako je to Vlada definirala uredbom. Dio Vijeća još ni godonu dana odnosno od prvih izbora čak dvije godine nije registriran. Da li se neprimjenom i nepoštivanjem ovog Zakona krše određena manjinska prava pa i ljudska prava ostavljam vama. Zakon o HRT-u, Zakon o elektroničkim medijima jednako tako Ustavni zakon o pravima manjina daje pravo manjinama na informiranje na manjinskom jeziku što je, već sam ovdje govorila u skladu sa Europskom poveljom o manjinskim I regionalnim jezicima. Zna li se koliko 10% stanovništva koje čine nacionalne manjine je zastupljeno na našoj Hrvatskoj radioteleviziji koja je javna televizija, a čiji je osnivač Republika Hrvatska. Svega 45 minuta tjedno. Koja su tu prava uskraćena? Opet prepuštam drugima da ocjene. Govorimo o multikulturalnosti, etničkim različitostima koje nas obogaćuju. Jesmo li spremni prihvatiti kvalitetniji dio tih i takvih kultura u duhu tolerancije i snošljivosti ili ćemo svake izbore imati plakate i lekte kojima se poziva na križarski rat protiv manjina. Bio je to “potpus templari” pa neću o tome posebno. Kada je u pitanju povrat imovine zadržat ću se samo na onom segmentu nacionalizacije ’45., ’48. odnosno konfisciranim stanovima. Da li netko analizira koliko se provodi Zakon o denacionalizaciji? Koliko je imovine vraćeno, a znamo da je zakon na snazi od 1996. godine. Krše li se ovdje ljudska prava i koja? Posebnu skrb država posvećuje zaštiti osoba s invaliditetom te njihovom ravnopravnom uključivanju u društveni život. U tom cilju donijeto je niz propisa kojima se teži urediti i poboljšati kvalitetu življenja osoba s posebnim potrebama i osigurati dostojan život. Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom usvojen je 2002. godine. On definira mogu li se i u kojoj mjeri osobe s posebnim potrebama zapošljavati na otvorenom tržištu ili pak pod posebnim uvjetima u ustanovi ili trgovačkom društvu osnovanom radi zapošljavanja osoba s invaliditetom u tzv. Zaštitnim radionicama ili radnim centrima. Što je s Fondom za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom. Hoće li konačno nakon 3 godine profunkcionirati i kakva je to utjeha osobama s posebnim potrebama ako postoji samo konstatacija da su njhiova prava prioritetna kad već 10 godina nije riješen status niti takvih institucija niti osoba. Znamo da je prije 1994. godine bilo 40 specijaliziranih ustanova koje su zapošljavale invalidne osobe. Danas su 3. Od toga dvije su na teretu jedinica lokalne samouprave koje si to mogu dozvoliti kao što je Zagreb, kao što je Split. Jedna je nažalost zbog svoje lokacije u općini bez prihoda pa su invalidi ne samo bez plaća već i zdravstvene zaštite. Koja je utjeha za takve osobe konstatacija u programu da zakon postoji, da će se provesti profesionalna rehabilitacija u svrhu njihovog ravnopravnog uključivanja u tržište rada kad rehabilitirane osobe čekaju da se zakon počne primjenjivati, da profunkcionira fond, da počnu raditi i dobivati zasluženo a ne biti otpisani. Bez svega toga ovaj prijedlog ostaje samo katalog ljudskih prava i institucija koje na tom području djeluju. I stoga jednako tako moram reći da će Klub nacionalnih manjina tek ukoliko se private neki od naših primjedbi i daju se odgovori na postavljena pitanja moći podržati ovaj program ali svakako samo u prvom čitanju. Hvala lijepa. Nastavit će kolega Furio.
Poštovani kolega zastupnik Furio Radin.
Hvala. Hvala lijepa. U ovo malo vremena što mi preostaje odabrat ću nekoliko tema za koje smatram da, smatram kao predstavnik Kluba da je, da su naročito važna pogotovo u dijelu koji se tiče općenito ljudskih prava za koja su pripadnici i zastupnici nacionalnih manjina itekako zainteresirani da se ona poštuju i da se ona, i da se ona provode. Kolegica Čuhnil je govorila najviše o manjinskim pravima. Ja ću govoriti sada o nekoliko ljudskih prava za koje smatram da nedostaju u ovom programu, katalogu ili kako ga hoćemo nazvati. Sigurno će na kraju to imati obrise i oblike programa. Na stranici znači koja navede prioritetna područja zaštite ljudskih prava po našem mišljenju nedostaje, nedostaju neke, neki ciljevi i neka prioritetna područja. Prioritetno, ako znamo da je jedan od zadataka politike ljudskih prava, politike u najboljem smislu te riječi i obrazovanja za ljudska prava, senzibiliziranje onih koji u svojim rukama imaju naročitu moć. Onda ćemo se složiti da u prioritetnim ciljevima također moraju biti i sigurnosni sustavom Mora biti sigurnosni sustav i sigurnosne službe. Ne samo one službe koje se kolokvijalno zovu tajnim službama nego općenito i sigurnosni aparat. Prije je ta ista tema nekako malo dotaknuta govoreći o medijima zato što se danas govorio medijima. Zato što u posljednje vrijeme mi smo imali prilike slušati i baviti se slučajevima ljudskih prava jer je tako ustanovljeno tako stoji u našim dokumentima povrede ljudskih prava novinara. Mislili smo da nakon slučaja Helene Puljiz o tome ćemo imati manje prilike raspravljati u buduće ali međutim sada opet ponavlja se, jedan te isti problem. I zapravo ponavlja se nešto što će možda biti ustanovljeno prekoračenje ovlasti a možda biti ustanovljeno i kao kršenje ljudskih prava na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjima primljena je predstavka od 5 novinara o tome se govori. Ali to samo pokazuje jednu stvari pokazuje da sa sigurnosnom aparatom aparat da gat ako nazovemo ljudskih prava mora biti uključen i djelotvoran. Jer se tu jer tu dolazi do mogućnosti kršenja ljudskih prava. I kada govorimo o sigurnosnom aparatu govorim naravno o svim onim što se možda prilično možda neprilično naziva ili neprilično nazivaju represivnim sredstvima. Ali ne samo ona, znači ovaj problem je prioritetni jer je sada takva i sigurno ćemo se morati baviti sa tim problemom i sa stanovišta ljudskih prava pa bi bilo dobro da ga navedene u katalog. Vidim da sada klimate jako mi je drago da se nalazimo na nekim temama. Nego također i ono što se naziva administrativna i politička moć od države pa do lokalne samouprave i odnos koju je ta administracija i ta politička moć imaju prema pojedincima također mora spadati znači, institucije moraju spadati u okviru prioriteta kada se tiče zaštite ljudskih prava. Jer mi imamo građane koji se obraćaju institucijama i administrativne i političke moći znači upravi i samoupravi i državnim institucijama i jednostavno su bespomoćni pred tome. Budući da su te službe i da su te institucije kreirane i stvarane da bi bile u službi liberalno govoreći ali ne treba biti naročiti liberal za to, budući da ljudi plaćaju poreze za da izdržavaju i da financiranju takve institucije budući da su oni u službi pojedinca a ne pojedinaca u njihovoj službi onda one se moraju prema pojedincima ponašati poštujući njihova ljudska prava kao prema ljudima. Kao što kaže sama riječ. I to mora biti također među prioritetnim zadacima. Što se medija tiče rečene su neke stvari, sloboda medija je naravno fundamentalna ali međutim ja bih rekao jednu stvar u odnosu medija prema ljudskim pravima i pravima koja se tiču vjerskih npr. Sloboda ne samo manjina kao što je rekla gospođa Čuhnil, mora biti više otvorenosti. Znači i to mora biti jedan precizni prioritetni zadatak. I na kraju, oko pitanja žrtava rata. Ja ću početi od nečega do čega mi je naročito stalo. Žrtve rata i pripadnici vojski antifašistički u tom slučaju govorim ne moraju imati svoja prava samo ako su hrvatske nacionalnosti. Hrvatskog državljanstva. 20 000 tisuća Talijana je na strani antifašista je poginulo u II Svjetskom ratu. Nikada niti Jugoslavija niti Hrvatska zato što nisu imali hrvatsko državljanstvo nije dala njima nikakva prava. To je jedan dio medalje. Drugi dio medalje je taj da su žrtve rata bili u mom području u području Istre one koje danas nazivamo Ezulima pa se prema njima bez obzira, ne govorim o vojsci sada, govorim o ljudima, o žrtvama rata, prema njima se moramo odnositi sa dužnim poštovanjem. Jer i oni su bili neka vrsta žrtve rata a ovdje su potrebna naravno prije svega, puno od ostalih stvari su riješene mada neke još ne, postoji jedan dug a to će se vidjeti, mora se odnositi sa simboličkim gestama koje su pogotovo ako se drži u obzir njihova dob i te kako važna za takve ljude. Hvala lijepa što ste me dozvolili malo više pričati.
Hvala lijepa. Klub HSP-a poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Šeks, tu se drvlje i kamenje obrušilo na ipak jednoga mladoga čovjeka koji je na čelu jednoga malog državnog ureda za ljudska prava. Pa sam se ja pokušao interesirati što je u pozadini te verbalne agresije i našao sam dosta opravdanja za istu kolege Pupovca jer ne navodno mladi čovjek bio agresivan i netolerantan na Odboru za ljudska prava. Ja bih htio ovdje biti i konstruktivan i dosta snošljiv. Vrlo je teško za jedan mali ured ne bih da iz državnog činovništva potjeramo i ovo malo mladih i pametnih. Dakle da pokušamo pohvaliti okolnost što je tu resorima ministrica ovaj materijal proglasila materijalom u prvom čitanju. I trebao bi zamoliti ljude da malo ozbiljnije saslušaju o čemu se tu govori. Iako će uvijek ostati jedan veliki problem. A vezan je za dvije okolnosti. Prvo je poslanje samoga ureda. U materijalu vidjeti ćete samo spominje se da u Hrvatskoj postoji 600 udruga nevladinih udruga koje se bore brinu o promicanju i zaštiti ljudskih prava. One su i financijski i profesionalno interesno i na svaki način drugi u superiornoj često poziciji u odnosu na državnu upravu. To je prvi problem. Drugi je problem specifični problemi tranzicijskih narušavanja ljudskih prava i u hrvatskom slučaju problemi vezani za rat. Tako da čisto teorijski promatrano nije tako lako osmisliti što je i kako bi trebalo štiti ljudska prava u Hrvatskoj. Postoji jedan trend da se rasprava o ljudskim pravima u Hrvatskoj na neki način post modernizira ili amerikanizira. Pa se sve više govori s puno prava o pravima novih graničnih ili marginalnih skupina, i tu su spomenuti partnerstva primjerice homoseksualaca, nasilje u obitelju, buling i muling. Ne znam što, sve su to ozbiljni problemi u modernim društvima sa per capita društvenim bruto proizvodom većim od 25 ili 30 tisuća dolara. U Hrvatskoj je problem što mi imamo veliki broj tradicionalnih socijalnih prava ugroženih i to radikalno ugroženih imamo 452 tisuće invalida, imamo 330 tisuća nezaposlenih, imamo prognaničku populaciju različitih etničkih predznaka i ratnih sudbina, imamo braniteljske udruge itd., itd. što bih ja tu predložio. Trebalo bi svakako dodati jedno uvodno poglavlje, ne osobito veliko na temu ocjene stanja, ili kako živi hrvatski narod sa kratkim referencama na specifičnosti fenomena ugrožavanja ljudskih prava u tranzicijama. Drugi problem, već ga je spomenuo tu Furio Radin. Neki znatiželjnik koji bi išao pročitati ovo da bi nešto doznao o čemu se u Hrvatskoj tu uopće govori. Primjerice cijela nacija se bavi već 15-tak dana i nekakva je vrsta opravdane ili manje opravdane panike, političke panike vezane za slučaj Ante Govotine. Ako tražite ime Ante Gotovine u poglavlju o suradnji sa Haaškim tribunalom tamo ga nećete naći. Općenito smatram da paničnost u odnosu na taj slučaj ne koristi Hrvatskoj kad bi Hrvatska sutra na najvišoj razini kazala da je nama sasvim svejedno da li će pregovori početi 17. ožujka ili 17. ožujka sljedeće godine nastala bi panika na drugoj strani jer Europska unija nema kredibilnog partnera na prostoru zapadnog Balkana a jedva da ga ima i na području jugoistočne Europe. I zbog toga na tom području bi trebalo nešto malo ozbiljnije kazati. U svakom slučaju ili primjerice definirano je 17 područja prioritetnih za brigu o ljudskim pravima u Hrvatskoj, ako tražite tamo kategoriju Hrvata u svijetu, nećete je naći, odnosno naći ćete je u kategoriji nacionalnih manjina. To je već konceptualni skandal, a da ne kažem o političkom skandalu. Znači, ja bih vam predložio dodajte 18 kategoriju, stavite je na drugo mjesto zbog toga što je trenutno drugi tip kolektivne paranoe i agresije usmjeren prema dijaspori koja se sve više u hrvatskoj javnosti doživljava u kategorijama naše rane socijalizacije kao neprijateljska emigracija. Tu je spomenut zatim problem medija. O tome bi nešto kazao. Jučer sam uputio gospodinu Furiu Radinu jedan podnesak vezan za ugrožavanje ljudskih prava ove petorice novinara. Čak sam i Predsjednika Sabora bio ljubazno zamolio sa velikim stupnjem snošljivosti da o tome nešto kažem uoči jučerašnje sjednice, međutim razumio sam njegove razloge. Tu se radi o višestrukom presedanu. Prvi je vezan za ulogu Ivice Račana koji tu ugodno časka sa svojom kolegicom, jer je u doba njegove Vlade koja je napravila javnu demonstraciju velike političke volje da se prekine sistem stvaranja dosjea o hrvatskim intelektualcima, sindikalnim radnicima, znanstvenicima i političkim oponentima da bismo ustanovili da je praktički uoči saborskih izbora od lipnja do kraja 2003. godine POA radila ono što je radila praktički i u razdoblju do toga vremena kad je primjerice u okviru čuvene afere, čuvenog projekta "Pastir" prisluškivano, uhođeno i stvarani su dosjei oko 450 ljudi među kojima sam bio ja na četvrtom mjestu kao potencijalni atentator na Svetoga oca. Problem je dakle u tome što je naravno, naravno, naravno problem je u tome što ovaj slučaj pokazuje dvije stvari, da je u cijelom sistemu ugrožavanja ljudskih prava novinara bio vrlo detaljno obaviješten predsjednik Republike Stipe Mesić i da je njegov kulturni krug o kojem sam ja govorio puno u zadnju godinu dana, međutim to ljudi nisu htjeli naprosto povjerovati, bio povezan sa jednim represivnim rekao bih medijsko-mafijaško-političkim krugom koji se je time bavio zadnjih praktički 10-tak godina. Zatim, dakle ja ću kazati najkraće da ne bi previše, s tim u vezi bi svakako trebalo biti jako obziran u odnosu na institucionalni novi pristup rješavanju tog slučaja jer se ne može očekivati da će naš Odbor za nacionalnu sigurnost koji je prošle godine dao blagoslov i legitimitet tom poslu moći imati kredibilitet u javnosti i odnosu na te konkretne ljude. I postoj, i javlja se novi problem a to je problem tzv. Sekundarne diskriminacije tj. Da ljudi u čije su privatne živote ulazili vojni i drugi obavještajci i na temelju tih nelegalnih ili legalnih slučajeva, jer je bilo nekoliko očito i sudskih pristanaka na to od strane Vrhovnoga suda. Sada će se dogoditi da će naše kolege ili neki drugi stranci ponovno probirati po tim materijalima bez suglasnosti osoba čija su ljudska prava ugrožena. I zbog toga bih ja htio da ovaj Visoki dom na neki način se i prema konkretnom slučaju a u povodu rasprave o ovom materijalu očituje. Sve u svemu kazao bi sljedeće. Dakle, Klub HSP-a će podržati načelno ovu ideju da se napravi jedan takav materijal potpuno svjestan da nekakav tip dokumenta ovakvog bi trebao biti predmet nacionalnog konsenzusa, a ne nekakvog međustranačkog nadglasavanja. I u tom smislu bih predložio autorima da možda formiraju jednu [[Upadica: Komisiju.]] Ne komisiju nego neku jednu radnu, konzultativnu radnu grupu različitih, različitih vrijednosnih pa ako hoćete i političkih uvjerenja da bi se eventualno do drugog čitanja postigao jedan eventualno konsenzus u odnosu na ovaj konkretni slučaj. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Klub HNS-a PGS-a poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite. Samo izvještavam da je u 11 i 1 minutu isteklo vrijeme za prijavu po ovoj točci.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Nacionalni program zaštite i promicanja ljudskih prava je nadasve sveobuhvatan, vrlo uglađen iznad svega načelan, tako da ga više obilježava deklarativan nego neki programski karakter. Načelni ali ujedno najveći nedostatak ovog programa je to što nisu definirane mjere i načini njegovog provođenja. Da je ranije više eksponiran javnosti i raspravama bio bi sigurno obogaćen životnijim sadržajima. Dvije tribine o medijima i vladavini prava nedovoljno je da se senzibilizira javnost i dobiju kvalitetne primjedbe iz svakodnevnice. Pred nama nesumnjivo je vrlo obilan materijal koji je predviđen značajan broj sudionika zaštite, praćenja i promocije ljudskih prava u 17 prioritetnih područja, a koji su mahom svi tijela države, povjerenici, koordinacije, dakle sudionici ovisni o državi. Nužno bi bilo ovim programom, ali ne i samo programom nego i praktičnom primjenom veći značaj dati organizacijama civilnog društva koje se bave ljudskim pravima. Utjecaj ovih nevladinih udruga mogao bi biti veći jer one prije svega djeluju preventivno. Za očekivati je da i njihove ocjene budu objektivnije. Razvojem demokracije i civilnog društva naročito u kontekstu približavanja Europskoj uniji država mora prihvatiti nevladine organizacije kao partnere a ne kao protivnike. Još uvijek nevladine organizacije koje se bave ljudskim pravima u velikom broju su financirane od stranih donacija a sredstva države se svode na nekoliko postotaka u ukupnom budžetu. To je pokazao i posljednji natječaj zaklade na kojem su nevladine organizacije koje se bave ljudskim pravima prošle vrlo loše pa će i dalje sredstva potraživati od stranih donatora da bi za Republiku Hrvatsku odradile važan posao civilnog sektora. U Nacionalnom programu trebalo bi dati veću ulogu i značenje vladinim organizacijama i Pučkom pravobranitelju Republike Hrvatske i to iz jednostavnog razloga što neke poslove ne mogu obavljati Vladine institucije, a često puta ni sama država nije organizirana za to. Nevladine organizacije imaju specifičnu ulogu u obrazovanju o ljudskim pravima te isti mogu imati veliki značaj u stvaranju i razvijanju civilnog društva budući da su još uvijek prisutni sljedeći problemi. Pod jedan, nepoznavanje svih zakonskih prava od strane građana, posebno od strane siromašnijih i vunerobilnih skupina građana. Materijalne i financijske zapreke u ostvarivanju svojih prava. Nepovezanost institucija države koje institucije se bave ljudskim pravima sa nevladinim organizacijama i pučkim pravobraniteljem. Nepoznavanje zakonskih propisa o ljudskim pravima od strane državnih službenika i službenika u javnom sektoru. Posebno se mora biti senzibilan kad se radi o udrugama koje se bave manjinskim pitanjima. U dijelu medija pravo na rad, slobode rada, pravo na obavljanje radnih poslova i rada u javnim službama. Primjerice nedavno su mediji objavili istraživanje jedne nevladine udruge koja se bavi ljudskim pravima u kojem je utvrđeno da u 17 općina sa značajnim brojem manjinskog stanovništva nema zaposlenih pripadnika manjina u tijelima javne uprave javnih poslova. U procesima odlučivanja nacionalnih manjina kao i njihovo sudjelovanje u istima najvažnije je svakako spomenuti Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave. U članku 3. izmijenjenog i dopunjenog zakona o izboru predstavničkih tijela nalaže se jedinicama lokalne samouprave da moraju svojim statutom odrediti broj članova predstavničkog tijela iz redova hrvatskih državljana predstavnika nacionalnih manjina sukladno odredbama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Nadalje se navodi da predstavničko tijelo jedinice u kojoj pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo na odgovarajuću zastupljenost u tom tijelu dužno je prije svakih redovnih izbora pravodobno uskladiti statut jedinice sa odredbama iz članka 3. stavak 1. navedenog zakona na način propisan Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina. Kao što je iz ranije navedenog novinskog članka vidljivo, inače taj članak je objavljen u "Ferlau" od 10.12. prošle godine, ove odredbe zakona još do danas nisu u potpunosti u funkciji pa je potrebno izvršiti dodatne napore i to prvenstveno kod nadležnog Ministarstva pravosuđa i lokalne uprave i samouprave da jedinice lokalne uprave i samouprave ovu zakonsku odredbu počnu i primjenjivati u praksi i to po mogućnosti u cijelosti. Vrlo je važna i uloga Savjeta za nacionalne manjine Republike Hrvatske koji bi morao u svom sastavu imati i neko tijelo koje bi servisiralo, odnosno rješavalo svakodnevne probleme sa kojima se susreću nacionalne manjine prvenstveno to je pomoć nacionalnim manjinama u savjetodavnom obliku za iznalaženje financijskih sredstava kako bi se i na taj način pomoglo u bržem procesu ostvarivanja manjinskih prava. Naravno što se tiče pravne pomoći vrlo važnu ulogu mogu i moraju odigrati nevladine udruge koje se bave zaštitom ljudskih prava. Program može biti savršen, ali ako se ne donesu mjere provođenja istog ostat će samo trajno mrtvo slovo na papiru. U cilju zaštite ljudskih prava i prevencije zaštite istih prava ranjivih skupina građana, znači žrtava recimo obiteljskih i drugih nasilja, izbjeglica, azilanta, invalidnih osoba i sl. potrebno je organizirati i osigurati besplatnu pravnu pomoć kroz mrežu pravnih savjetovališta koja bi bila financirana od strane države a koja bi mogla među inima provoditi i nevladine udruge i time znatno ojačati civilni sektor i vladavinu prava u Republici Hrvatskoj. Pružanje besplatne pravne pomoći kao i zaštita i afirmacija ljudskih prava prvenstveno počiva na svijesti da je osiguranje besplatne pomoći i zaštite ljudskih prava neophodno i u demokratskim društvima zbog jednostavne činjenice da niti jedno društvo, niti jedna vlast i zakoni sami po sebi nisu automatska garancija da će u sferi zaštite ljudskih i građanskih prava stanje biti zadovoljavajuće. U svim tim zemljama ima siromašnih građana te ugroženih i marginaliziranih skupina i pojedinaca koji bi ostali bez pravne pomoći i čija bi ljudska prava bila ugrožena da ne postoje organizacije koje pružaju besplatnu pravnu pomoć. Nama kao primjer u tome može poslužiti susjedna Slovenija. Isto tako uputno bi bilo ustanoviti funkciju možda pravobranitelja za prava manjina koji bi u svom radu bio samostalan i neovisan po ugledu na rad pravobranitelja za djecu ili pravobranitelja za ravnopravnost spolova. Ovime se ne bi dovelo u pitanje djelovanje i uloga pučkog pravobranitelja. Mi iz kluba HNS-a i PGS-a predlažemo da u drugo čitanje ovaj program dođe samo i jedino zajedno sa operativnim planom provedbe, sa specifično razrađenim ciljevima, utvrđenim mjerama, nositeljima obaveza, rokovima i sredstvima za izvršenje istih, ali dodala bi i kaznenim mjerama za one osobe i institucije koje opstruiraju to provođenje. Program vam može biti savršen, ali ako se ne donesu mjere provođenja ostat će kao što sam rekla ranije, samo mrtvo slovo na papiru. Zahvaljujem.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, štovani predstavnici ministarstva i ureda. Dozvolite da se u ime kluba HSS-a osvrnem sa nekoliko rečenica na ovaj Prijedlog nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj za iduće razdoblje. Žao mi je što nas je već na početku napustila naša ministrica, a i rekao bih da klub HSS-a podržava njezin prijedlog koji je iznijela ovdje da se ovaj nacionalni program može shvatiti samo kao prvo čitanje, s obzirom da je iz prijedloga vidljivo, a i ovdje u raspravi već često puta rečeno, da se taj program više bi se mogao zvati kao nekakav katalog određenih predstavki o tome što koji od pojedinih odbora ili institucija treba raditi, a ne kao program. S obzirom da već od 93. godine i od bečke Deklaracije možemo reći da kad su usvojene osnovne smjernice za provedbu osiguranja ljudskih prava i zaštita prava svakog čovjeka širom svijeta da su preporukama određene aktivnosti za unapređenje ljudskih prava posebno na nacionalnoj razini gdje države mogu najviše utjecati na njih i tada je dana preporuka da se izrade nacionalni programi za svaku pojedinu državu i u tom dijelu evo proteklo je već dosta godina i čini mi se koliko je u materijalu napisano da se ovaj program radi već dosta dugo, čini mi se dvije godine, očekivao sam osobno da će nakon tako dugog rada da ćemo dobiti jedan suvisli dokumenat o kojem bi mogli onda detaljnije govoriti, a posebno što ovim nacionalnim programom gdje se predviđa 17 područja zaštite i promicanja ljudskih prava od prava nacionalnih manjina itd. očekivali smo, barem ja osobno sam očekivao, da bi nakon toliko vremena trebali imati i jedan operativni plan zaštite ljudskih prava u kojem bi danas mogli vidjeti jednu posebnu analizu stanja po svakome ljudskome pravu o kojemu govorimo. Na taj način kada bismo imali jednu kvalitetnu analizu svih tih prava o kojima govorimo onda bismo mogli vidjeti i posebno raspraviti i kakvo je stanje danas u Republici Hrvatskoj po tim područjima zaštite i vidjeti što nedostaje u pojedinim dijelovima i zato ovome nacionalnome programu upravo nedostaje takva jedna analiza stanja. Pročitao bih jedan citat koji je naveden u izvješću pučkog pravobranitelja koji kaže: "Od svog osamostaljenja Republika Hrvatska poduzela je više koraka kako bi osigurala poštivanje ljudskih prava u zemlji. Demokratske institucije postoje i Ustav sadrži detaljan popis brojnih ljudskih prava i temeljnih sloboda. Postoje pravna jamstva za manjine i nevladine udruge su aktivne. Bilo bi međutim preuranjeno tvrditi kako su ljudska prava potpuno ostvarena. Preostaju znatni zazori u zemlji koja se još oporavlja od učinaka rata karakteriziranih obilježjima etničkih napetosti i širim razmještajem stanovništva." Završen citat. S obzirom da je i ovo iz ovog citata vidljivo, a isto tako još uvijek mislim da možemo reći da postoji velik broj pritužbi gdje se građani žale na određene institucije, na sporost na njihovog rada. Na primjer, na sporost rada sudova, na povrat imovine, na nemogućnost ulaska u posjed imovine, na povrede vlasničkih i stanarskih prava, itd. Ono što mene posebno kao biologa i šumara zanima, a vidljivo je da je sve veći broj onih koji se žale na prava iz zaštite okoliša koja su povrijeđena i taj postotak već zauzima značajna već preko 5% gdje je vidljivo znači da i ta prava se sve više kod ljudi povrjeđuju, a ne rješavaju se na pravi način. Imali smo ovih dana dosta primjedaba o tome, od naftovoda i ostaloga gdje su određena prava ljudi prekršena. I zato je potrebno da se, evo, određeni ciljevi koji su ovdje u ovom programu navedeni kao općeniti i oni su prisutni inače u drugim strategijama da se detaljno razrade po svim nosiocima i vremenima u kojima će se provesti. Jer ako dobijemo program u kojem se samo općenito navodi nešto bez toga tko je zadužen da provede dijelove iz tog programa, bez toga u kojem vremenu će se to morati dogoditi i napraviti onda to nije dovoljno. I nije dovoljno da se samo iznose takovi načelni stavovi već ih je potrebno operacionalizirati na pravi način. Klub HSS-a se zalaže da se operativni planovi koji će biti sastavni dio Nacionalnog programa donose do početka godine za iduću godinu, na početku onda za iduću godinu, a za ovu godinu do 1. svibnja ove godine. I da se u njima detaljno razrade izvršitelji određenih ciljeva koji su ovdje pobrojani. Isto tako da se osiguraju i financijska sredstva za provođenje tih programa. Nadzor nad provođenjem Nacionalnog programa će biti neučinkovit ako nema definiranih nositelja ciljeva, tj., onih koji trebaju provoditi aktivnosti, a operativni program donosit će Vlada, kao što je ovdje u Prijedlogu. Na taj način provedivost programa ovisit će o tome kako i sa koliko sredstava će raspolagati određene institucije, a o tome Sabor neće imati direktno mogućnost kontrole već samo putem godišnjih izvješća. Mislim da barem za sada, s obzirom da smo, da je predloženo od predlagača da ovaj Program ide u drugo čitanje, bilo bi logično onda očekivati da dobijemo i taj Operativni program zajedno u drugo čitanje sa analizom stanja. I zbog toga Klub HSS-a predlaže da se taj naš Nacionalni program dopuni sa aktualnim stanjem pojedinih ljudskih prava, da se izvrši dopuna programa sa nositeljima aktivnosti na provođenju ciljeva, a svakako prihvaćamo prijedloge koji su ovdje dostavljeni od Odbora za ravnopravnost spolova i Odbora za ljudska prava nacionalnih manjina. Hvala.
Hvala lijepa. Klub HSLS-a, DC-a je već dva puta bio prijavljen, pa prvo je bila gospođa Adlešić, pa sada gospodin Piplović. Izvolite, Klub HSLS-a, DC-a.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Pred nama je jedan materijal za koji držimo da je dobra osnova za izradu Nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava u Hrvatskoj. Kao što kažem, ovo je jedan materijal, ne dokumenat. Do dokumenta tek trebamo doći temeljem, znači, ovoga što je ovdje ponuđeno u ovom materijalu, temeljem ove sadašnje rasprave i pretpostavljam i drugog čitanja, druge rasprave i koliko sam već ovdje čuo od kolega, pozivaju se u pomoć svi oni koji mogu dati svoj doprinos da Hrvatska za razdoblje od 2005. do 2008. godine dobije jedan strateški dokumenat u kojem ćemo naznačiti osnovne zadaće u zaštiti i promicanju ljudskih prava. Ja bi u svojoj kratkoj raspravi ja bi se osvrnuo na ova područja, na ovih 17 područja koja su ovdje ponuđena. Tijekom rasprave je bilo ovdje riječi da je ovaj materijal zapravo jedan katalog ljudskih prava. Pa ne može se reći da je to katalog ljudskih prava, nemamo tu popise ljudskih prava, ali se može reći da je to jedan katalog područja na kojima će Hrvatska uložiti svoje snage, energiju, potencijale da bih u ovim područjima došlo do znatnijeg, znatnije zaštite i promicanja ljudskih prava. Kažem, tu je tih 17 područja. Postavlja se pitanje jesu li to zapravo odabrano ovih 17 područja zato što su tu najugroženija ljudska prava u Hrvatskoj ili je to zbog toga što smatramo da su to najbitnija područja gdje trebamo sveukupne naše resurse angažirati u zaštiti i promicanju ljudskih prava. Tu je već i bilo nekih prijedloga da se dopune. Ja bih isto dao jedan svoj prijedlog da damo još jedno područje za koje smatram da je sada aktualno i gdje dolazi do područja, dolazi do kršenja ljudskih prava. A to je pravo na privatnost. U Hrvatskoj se često krši privatnost. Imamo sada najsvježiji primjer oko prisluškivanja novinara. Sinoć je o bilo na televiziji. Što ima dijete, otac ili majka jednog mog kolege novinara sa njegovim prisluškivanjem? Tu se ulazi u život, u privatnost pojedinaca u obitelji, itd., itd. Prema tome, mislim da bi bilo pametno staviti i to područje jer je ono zaista ugroženo. Ja ne želim sada elaborirati sa drugim primjerima, tih je dosta primjera, to možete vidjeti iz dnevnoga tiska u Hrvatskoj. I možda bi trebalo još staviti jedno područje, to je pravo na izražavanje identiteta. Hrvatska je otvorena zemlja, proglašena je, proklamirana je kao otvorena zemlja, no međutim mi smo zemlja sa mnoštvom raznolikosti, kulturnih, nacionalnih, političkih, itd. Zemlja u tranziciji i pitanje izražavanja identiteta je pitanje zapravo i ostvarivanja demokracije u Hrvatskoj. Kažem, to su na neki način neke primjedbe, moja razmišljanja vezana za ova područja. Mi nikada nismo oskudijevali koliko vidim u dobrim programima, ali problem je bio uvijek u provedbi dobrih programa. Ako mi konačno dođemo do dobroga programa, odnosno strategije, nacionalnog programa zaštite ljudskih prava, a ne budemo imali instrumente izgrađene koji će osiguravati njegovu provedbu onda nismo zapravo napravili ništa. Predlažemo da bi u ovom Operativnom programu koji bi trebao biti napravljen nakon 6 mjeseci iza usvajanja ovoga Nacionalnoga programa, da se tu u detalje za svako od ovih područja izrade konkretni, detaljni, operativni programi sa dinamikom, rokovima, kadrovima i sredstvima. Napose ističem kadrovima. U provedbi ovog Nacionalnog programa zaštite promicanja ljudskih prava trebali bi posebno staviti naglasak na kadrove i moramo voditi računa da postignemo u unutar hrvatskog društva, a i u međunarodnim okvirima vjerodostojnost na zaštiti promicanja ljudskih prava. I da pokušamo spriječiti sve one koji su kršili u bilo kojem od ovih područja ljudska prava da ne dođu na neka čelna mjesta, da ne budu oni ti koji će biti nosioci i organizatori promicanja ljudskih prava u Hrvatskoj. Time gubimo zapravo na vjerodostojnosti. I još pri kraju bih rekao dvije tri riječi. Ovdje je već kolegica Sobol spomenula to pitanje. Naime, na stranici 35. govori se o provedbi i evaluaciji Nacionalnog programa i tu se daju preporuke jedinicama lokalne uprave i samouprave, pozivaju se županije, gradovi na partnerstvo sa državnim organizacijama i sa civilnim društvom, odnosno sa civilnim sektorom i tu se potiče, predlaže da županije, gradovi, općine pomognu, odnosno i sama država u nevladinim organizacijama kroz unaprjeđenje i promicanje ljudskih prava, odnosno financiranje samih programa. Očigledno da vi koji ste pisali ovaj materijal da niste znali ili ste možda predvidjeli da ipak mi danas imamo u Hrvatskoj ograničavajućih, ima zakona koji ograničavaju provedbu. Recimo kad su u pitanju nevladine organizacije, nevladine organizacije su opterećene PDV-om, na donacije koje dobivaju, i čini mi se da ovaj dokumenat će biti na raspravi, na raspravi ovoga Sabora, to je kolega Željko Pavlic predlagatelj ove izmjene i dopune Zakona o porezu na dodatnu vrijednost da bi zaista trebalo povesti računa da sve ono gdje nismo vjerodostojni u zakonima, da takve stvari izbacimo i da pokažemo zaista dobru volju i spremnost da cijelo društvo pomogne u promicanju zaštite ljudskih prava, a nevladine organizacije civilni sektor jedan je od temeljnih stupova promicanja i zaštite ljudskih prava. Hvala lijepa.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Ne podržavam ovaj Prijedlog nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj od 2005. do 2008. godine, kako ga je evo predstavila i predložila ovom domu Vlada. Ne bih htjela ponavljati sve ono što je do sada rečeno, a na vlastito ono što je rečeno ne samo u ime Kluba SDP-a, nego jednako tako u ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, dakle matičnog radnog tijela koje ne podržava ovaj prijedlog Nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava kao što je predložen. I kao što je to čula gospođa ministrica i potpredsjednica Vlade više je nije bilo u Saboru. Ali ja ovo ne ističem posebno zbog toga, jer ispunjene su sve pravne pretpostavke da državni tajnik ovdje zastupa ovaj prijedlog, kao što je to u prijedlogu i navedeno.
Pardon samo, potpredsjednica je otišla otvoriti skup o zaštiti prava manjina.
Međutim, ovo govorim stoga što je ta ista ministrica, potpredsjednica Vlade kad je bila saborska zastupnica nije bilo rasprave kad su uredno sjedili tada zamjenici ministara, ali nije bilo ministra, dakle također jednaka situacija da nije upozoravala na to. Dakle, ona upravo koja je stalno upozoravala na to, ona ode. Dobro je. Ali kažem, ništa zato. Mislim da je ovaj Prijedlog nacionalnog programa zaista uvreda Parlamenta. Jer ja ne znam da li je ikada došao ovakav tekst pred Parlament, a radi se o jednom vrlo, vrlo važnom tekstu, odnosno trebao bi biti važan i prevažan. On je jednostavno sklepan. Pa se tako saborski zastupnici podučavaju što su to ljudska prava, itd. i prepisuju se udžbenici, dakle da je Vlada to učinila i napravila jedan udžbenik i ono što je bila dužna učiniti predmet u osnovnim i srednjim školama edukacije za ljudska prava puno bi učinila, ali možda i ovaj primjer, primjerak u tom pravcu tome i pripomogne. Neshvatljivo je da Vlada i ne zna što je sve učinjeno … za vrijeme koalicijske Vlade u zakonodavnom smislu upravo u promicanju i zaštite ljudskih prava. Pa ondje gdje je sve već normativno regulirano, ali postavlja se pitanje implementacije i provedbe i zašite tih ljudskih prava, odnosno provedbenih mehanizama i učinkovitosti tih zakonskih rješenja da se navodi da će se, dakle općenito izmijeniti zakonodavstvo. Koje, kakvo, u kom pravcu? Ništa. Vrlo, vrlo neozbiljno i vrlo, vrlo neodgovorno. No, krenimo redom. Spominju se humanitarna prava, pa se tako nabroji, a onda cilj. Što je cilj? Podići razinu svijesti svakog pojedinca o važnosti poznavanja i ostvarivanja ljudskih prava. Jer naš građanin nije svjestan svojih prava, nije svjestan svojih prava, ali on se nalazi u apatiji glede zaštite svojih prava. Nalazi se u poziciji da se uopće pita, ima li smisla boriti se za ideale prava i pravde? Zašto? Pitanje je aktualne politike, koliko želi od svojih građana zaista stvoriti građane koji će s ponosom govoriti mi smo građani, nositelji suvereniteta prava naravno i dužnosti. Ili nam trebaju podanici. Dakle, to je jedno ozračje jako važno i dominantno i mislim da je tu prije svega velika uloga Vlade, što o tome misli, ali što i o tome konkretno radi. Jer ovako samo to napisati, ne znači baš ništa. Kod primjene međunarodnih instrumenata ljudskih prava može se tako nabrojiti eto svako pravo i cilj, ali ja ću evo samo istaknuti ih nekoliko koliko mi dozvoljava vrijeme. Pa evo tu vam piše potpuno uskladiti nacionalno zakonodavstvo s međunarodnim instrumentima ljudskih prava kojih je Republika Hrvatska stranka. Pa zar nije bio ovo momenat i vrijeme da se onda pogledaju sve konvencije koje su ratificirane i da li je u tom smislu prilagodba izvršena? U velikoj i ogromnoj većini je, ono što je, kako se provodi? Što nije, da se navede. Jer ovako, samo po tome ne znači baš ništa. I s ovim se dolazi u Hrvatski parlament. Kod javne uprave u ostvarivanju ljudskih prava, mislim da je to ključno pitanje zaštite ljudskih prava, više nego pravosudno, cilj je kaže podići razinu stručnosti javne uprave. A što radimo s tom javnom upravom? Gdje su nam stručni ljudi? Koliko odlični studenti imaju šanse da uđu u javnu upravu? Ali oni su valjda interesantniji Coca-cola i drugim multinacionalnim kompanijama. A s druge strane hvalimo se o izvrsnosti o znanju, o valorizaciji znanja, zemalja znanja, mladih budućnost. Dakle, na tome se i testira Vlada što čini i kako čini, odnosno kako bi trebala činit. Organizacija civilnog društva, to je nešto što je izuzetno važno, možda najvažnije upravo u zaštiti i promicanju ljudskih prava, pa se kod organizacije civilnog društva navodi definicija i nabrajaju se nevladine organizacije, a onda se kaže što je cilj, poticati suradnju s nevladinim udrugama u promicanju i zaštiti ljudskih prava na nacionalnoj i lokalnoj razini. I kada to udruge rade, onda ih se kažnjava. Kažnjava se Gong, kažnjavaju se babe. Jer su progovorile o kršenju ljudskih prava. A onda kad, dakle kad te nevladine organizacije nisu u službi hvalospjeva Vlade, onda za njih nema novaca. Onda to ne treba ni pisati. Kod sindikata i udruge poslodavaca stoji, poticati i razvijati alternativno rješavanje individualnih radnih sporova putem mirenja, to je također izuzetno važno. Za vrijeme koalicijske vlasti upravo je donesen Zakon koji omogućava alternativno rješavanje sporova. Putem mirenja. Jednako tako donijeli smo konsenzusom, najznačajniji možda normativni akt u zaštiti procesa ljudskih prava u civilnom pravu Zakon o parničnom postupku. On ima jednu važnu, izuzetnu važno normu, da je država dužna priznati sve očigledne tužbene zahtjeve dakle kada pojedinac nastupa naspram države. Kako se ona provodi i da li se uopće provodi ili se glatko odbija i ponovo opterećuje pravosuđe. Evo konkretan primjer je sada sa ovim impulsima telefonskim. Vidjet ćemo upravo i kako će se država kao veliki vlasnik u tom dijelu očitovati, hoće li priznati tužbene zahtjeve ili će tisuće i tisuće predmeta otići ponovo na sudove unatoč zakonskoj normi i unatoč zakonskoj obvezi. Ali kod medija je možda najinteresantnije. Mediji koji su ključ demokracije i zaštite ljudskih prava na njih se okomila Vlada pa kaže da je cilj prema medijima, dakle ne unapređenje neovisnosti nego sustavno poticati novinare na obrazovanje jer oni su neobrazovani. Naravno, svakome je potrebno obrazovanje i to cjelovito i nema te struke kojoj ne nedostaje edukacija. Međutim, upravo u definiciji navodi se da u provedbi zakonskih odredbi da je razvidan nedostatan interes medija za navedenu problematiku a u napadima na medije, o njihovoj zaštiti i sankcioniranju da se to ne dogodi nigdje niti riječi. O ljudskim pravima puno se govori ali ponovo u srednjim i osnovnim školama ono što bi trebalo konkretno napraviti ništa niti riječi. O ravnopravnosti spolova se također puno govori, međutim i dan danas donose se zakoni kojima se mijenjaju zakoni koji su doneseni za vrijeme koalicijske vlasti kojima se remeti ravnopravnost spolova itd., itd. trebalo bi sat i pol vremena da se nabroji sve ono što trpi kritiku dakle ovog nacionalnog programa, puno više nego što bi trebalo vremena da se on pročita. Dakle, apsolutno nepodoban i mi ovdje sada trošimo vrijeme kada raspravljamo o ovome. Trebalo je ovdje, trebala je ministrica čim je čula Odbor za ravnopravnost spolova odmah povući ovaj akt na doradu odnosno ne na doradu nego potpuno jedan novi metodološki pristup sa konkretnim ciljevima a onda bi to bio jedan ozbiljan posao kao dokaz da se doista ozbiljno glede ovih pitanja i misli.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Prvi ispravak netočnog navoda uvažene kolegice je slijedeći. Ona je kazala, citiram, da je Prijedlog Nacionalnog programa za zaštitu i promicanje ljudskih prava sklepan. On nije sklepan uvažena kolegice, to je ozbiljan dokument studiozno i sveobuhvatno pripremljen za raspravu u ovom Visokom domu. Uistinu nije sklepan a i ono sve kako ste ga analizirali i obrazlagali zapravo govori u prilog toj činjenici da nije sklepan nego studiozno pripremljen. I drugi ispravak netočnog navoda. Kazali ste, citiram, država je u smislu izmjene ZPP, dakle Zakona o parničnom postupku preuzela obvezu priznanja tužbenih zahtjeva. Eto, i to smo čuli da je država preuzela obvezu priznati tužbeni zahtjev, ja citiram točno što ste kazali. To je neistina apsolutno, to jako dobro znate vi kao pravnica i ja. Dakle, država nije preuzela obvezu priznavanja tužbenih zahtjeva.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege! Ja zapravo dugo, dugo možda nikada u životu nisam vidio besmisleniji dokument. Gledajte, on je toliko općenit da mu je vrijednost ravna nuli. Tu se obzirno kaže govoreći u ime klubova da nema analize stanja. A što se mislilo time kad se reklo da tu nema analize stanja? Pa mislilo se to da se ovdje u ovom dokumentu ne kaže ni da li se ljudska prava u Hrvatskoj krše, ni ako se krše kako se krše, gdje se krše, tko ih krši, i ono najvažnije što Vlada misli poduzeti da to prestane. A to bi trebalo pisati u nečemu što se zove Prijedlog nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava. On je jedan birokratiziran dokument koji svjedoči o jednom birokratiziranom pristupu ovoj problematici. A kakva je svrha donošenja, kome ovo zapravo uopće treba? Ovakav dokument ja mislim da to ne treba nikome, apsolutno nikome. To je nepotreban jedan dokument ali Vlada u svrsi donošenja kaže da je Nacionalni program zaštite i promicanja ljudskih prava od 2005. do 2008. da njime Vlada jasno usmjerava svoje napore na poboljšanje stanja ljudskih prava u Republici Hrvatskoj te predlaže mjere kojima će se ljudska prava na najbolji mogući način zaštititi. Najprije kaže da Vlada jasno usmjerava. Najprije tu ništa nije jasno. Tu apsolutno ništa nije jasno. A drugo, tu se ne predlažu bilo kakve mjere a najmanje konkretne nekakve mjere. Pobrojani jesu ciljevi, to je istina. U svakom poglavlju su pobrojani ciljevi ali oni su toliko općeniti a ponegdje i toliko netočni da vrijeđaju inteligenciju onih kojima su upućeni. Pa tako kad se govori o korupciji, u poglavlju o korupciji u ciljevima se nabraja slijedeće, kaže podizati javnu svijest o neprihvatljivosti pojave korupcije. Draga moja gospodo, javna svijest o neprihvatljivosti korupcije u Hrvatskoj je na vrlo visokom nivou, nju ne morate poticati nego se dajte izvolite boriti protiv korupcije. To bi bila zadaća nacionalnog programa. A o javnoj svijesti nemojte uopće brinuti, nemojte brinuti, ne morate ju poticati niti malo jer pitajte bilo koga na ulici što misli o korupciji pa ćete čuti, bilo koga. Prema tome, nemojte se baviti poslovima za koje uopće nema potrebe nego dajte napravite jedan plan kako se s tom korupcijom boriti. O korupciji ću nešto malo kasnije. Pažljivo sam slušao predstavnika Kluba HDZ-a. On osim što nam je citirao Ustav jer je to pročitao isto tako u ovom dokumentu jer se to u ovaj dokument Ustav unosi kao jedan jako koristan prilog dokument kao da zastupnici ne znaju šta piše u Ustavu pa ih vi trebate o tome podučiti. Predstavnik Kluba HDZ-a govorio je o pravu na zdrav okoliš kao temeljnom ljudskom pravu. Je, slažem se. Važno je živjeti u zdravom i čistom okolišu ali ljudi moji dragi pa je li to područje gdje se najviše krše ljudska prava u Hrvatskoj, pa je li to bitno. To je stav HDZ-a u ovom pitanju. Zaštitimo okoliš, napravimo sve, pa smo onda zaštitili ljudska prava u najboljoj mogućoj mjeri. To je ono što je važno. Gledajte, tko najviše i najopasnije krši ljudska prava uopće? Tko je u prilici da to radi? Najprije državna vlast izvršna i onda kad o njoj govorimo pa pogledajte što se događa. Pa tu Protuobavještajna agencija istražuje novinare. Time se ona bavi i to ponovno, i to ponovno nakon što smo mislili da to 1999. godine odnosno 2000. godine da se s time prestalo. Ne, ne, oni su uoči izbora kad su vidjeli što se može, kako izborni rezultat može izgledati onda su išli sebe malo opravdavati, dodvoravati se tamo novome premijeru ne bi li novi premijer zaboravio da je taj isti voditelj Protuobavještajne agencije i o njemu sastavio nekakvu bilješku davno pa je sada to trebalo malo ispraviti. Time se bavi Protuobavještajna agencija, bivši šef a onda da bi to utemeljio onda progoni novinare. Istovremeno ta protuobavještajna agencija ne čini ništa da bi zaštitila ljudska prava na primjer pred djelovanjem organiziranog kriminala. Koga su to oni istražili? Koga su posebnim mjerama iz narko miljea dobili pred sud? Koga? Jedno ime tražim. Gdje je taj procesuiran? Pred kojim sudom? Na koju kaznu? A tu smo imali neki dan izvješće o, o suzbijanju, borbi protiv, protiv droge gdje su porazni podaci. Porazni podaci. Extasy košta manje od Coca Cole. Droge sve više, sve više ugroženih. A šta su oni radili? O tome dakako ovdje nema ni riječi. Što je sa sudbenom vlašću? Što je sa sudbenom vlašću? Gdje su tu zaštićena ljudska prava kad deseci kaznenih postupaka odlaze u zastare? Sudac namjerno pušta da mu ode kazneni postupak u zastaru. I time onaj protiv kojeg se kazneni postupak vodi, taj ništa, taj je oslobođen krivnje. A sucu nikom ništa. A mi svi šutimo oko toga. A vi pišući nacionalni program o tome dakako ni riječi jer to nije problem. Zaštita, zdrav okoliš to je problem. Što je sa žrtvom? Što je sa žrtvama tih kaznenih postupaka? A što je s njihovim ljudskim pravima? Pa znate ako je netko učinio neko kazneno djelo pa onda to kazneno djelo ima svoju žrtvu. Pa i ta žrtva ima neka prava. Što je sa javnošću rada sudova. Mi imamo 309. član Kaznenog zakona koji zabranjuje komentiranje nepravomoćnih presuda. I sad pazite mi ne smijemo komentirati ni rad sutkinje Domić koja je pol Brača upisala na dva privatna imena. Ne smije se to komentirati. Ne. Šutit se o tome mora jer je to prisila nad pravosudnim djelatnikom. Deseci milijuna EUR-a su odlukom suda uknjiženi, ubilježeni na privatni račun člana organiziranog krim miljea. Ne, šutit o tome. To je pritisak na pravosuđe. Sudac Lozina. Tamo su u Lori pobijeni ljudi, ljudi su pobijeni. Pa ima li večeg ugrožavanja ljudskog prava nego prava na život? Onda ispita ključne svjedoke i donese oslobađajuću presudu. I o tome moramo šutjeti, moramo. Jer i to je pritisak na pravosuđe. Pa što ne pišete o 309. KZ-u? Zašto ne predložite da se to ukine? Da se to bar može komentirati ako ništa drugo. Nema o tome ovdje niti jedne riječi. I uglavnom to je jedan dokument draga moja gospodo koji se ne da popraviti. Ne da se to popraviti. Svi oni koji predlažu da to ide u drugo čitanje griješe. To se ne da popraviti, ovo treba baciti u koš. To je ispod razine jednog maturalnog rada. Znate to je jedna kompilacija koječega. Malo Ustava, malo nekakvih pobranih zakona koji su doneseni, malo teorije iz neke knjige, pa eto onda smo napravili dokument i to poslali u Sabor. To se popraviti ne da. To se, to uopće ne odgovara svom nazivu. To nije nikakav prijedlog nacionalnog programa zaštite. To nije ništa. To treba baciti u koš, treba zamijeniti cijelu ekipu koja je to radila, ovoj koja je ovo radila dati neke lakše poslove, a izabrati novu ekipu koja će napraviti jedan ozbiljan plan. Koja će opisati stanje i reći kako se boriti protiv toga stanja. Uključujući i zdrav okoliš, ali najprije korupciju, najprije korupciju, zaštitu prava nacionalnih manjina o čemu je govorio Pupovac, kontrolu protuobavještajne agencije tamo gdje se ljudska prava krše onda okoliš, ovo sve drugo što dolazi na red i s tim doći na Sabor, s time doći. Hvala lijepa.
Hvala. Poslovnikom nije predviđeno bacanje u koš, to znate je li, a promjene se vrše na neki drugi način. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Iako je kolega Stazić iskoristio točku dnevnog reda da govori o svemu i svačemu, a najmanje o onom što čini predmet ovog, ove točke dnevnog reda, to je prijedlog, prijedlog nacionalnog programa, zaštite i promicanja ljudskih prava, ja ću ispraviti ono malo što je rekao i o tom programu. Dakle netočno je reći da je besmislen jer je njegov smisao sasma jasno istaknut i sastoji se od zaštite, promicanja i unapređenja ljudskih prava, razine svijesti svakog pojedinca o važnosti tog područja, unapređivanje suradnje u Republici Hrvatskoj, uspostavljanje sustava obrazovanja za ljudska prava i stvaranje uvjeta za brži razvoj civilnog društva. Dakle to je sasma jasan smisao i ono što je on rekao da je trebalo u ovom izvješću dati analizu stanja ja držim da je sasma netočno jer to bi bio jedan drugi dokumenat koji bi se zvao izvješće o stanju ljudskih prava u Hrvatskoj državi kojeg ćemo isto tako dobiti. Prema tome evo, ispravljam samo ta dva navoda od hrpe onoga što je rečeno, a nema veze sa točkom dnevnog reda pa to neću ni ispravljati.
Povreda Poslovnika. Poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Članak 209. Poslovnika jasno govori što je ispravak netočnog navoda. Time, ovo nije bio ispravak netočnog navoda nego klasična replika, jedino što zastupnica nema petlje uči u repliku pa se skriva iza ispravka netočnog navoda ne ispravljajući ništa. Replicirati možete. Dignite žutu pločicu, izvrgnite se opasnosti da vam odgovorim na tu repliku, ali nemojte kršiti Poslovnik gospodine predsjedniče Sabora nemojte to dopuštati.
Poštovani zastupniče Stazić, već valjda stotinu puta su svi zastupnici pa i vi čuli i upozoreni da članak 209. samo govori o institutu povrede Poslovnika. Drugo, niste naveli ni jedan članak Poslovnika, povreda kojeg bi se odnosila. Treće, kolegica Trakoštanec je ispravljala vaše navode. Označila ih je netočnim, a vi ste se pod firmom povrede Poslovnika osvrnuli na jedan točan poslovnički ispravak netočnog navoda. Vi to savršeno dobro znate, a ja ne mogu sada preskočiti da vam ne izreknem opomenu. Jer ste [[Upadica: Bravo!]] povrijedili Poslovnik višekratno. Drugi ispravak netočnog navoda [[Upadica: Ja ju s ponosom prihvačam.]] je poštovana, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnik Stazić netočno je kazao da je stav Hrvatske demokratske zajednice u sferi zaštite ljudskih prava najbitniji u odnosu na zdrav okoliš ponavljajući to, stavljajući to pod, u konotaciju izvrgavanja i pomalo ruglu taj stav izražen kao stav Hrvatske demokratske zajednice. To nije točno. Stav Hrvatske demokratske zajednice koji je bio prezentiran s ove govornice što se tiče zaštite okoliša jest precizno takav da ljudska prava treće generacije podrazumijeva pravo na zdrav okoliš, kulturna prava i prava na razvoj. To su ljudska prava treće generacije, a vaše izlaganje samo je potvrdilo da vi o ljudskim pravima apsolutno ne znate ništa.
Poštovani zastupnik, poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Kad se unosi puno dramaturgije i onda, i puno teatra onda se dođe na ove pozicije.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, moram reći da obično bi ili bilo bi normalno i uobičajeno da se bilo koji program radi na temelju nekakvih podataka i analize tih podataka. Prema tome ne mogu se složiti sa svima onima koji govore da tih analiza stanja ili podaci o stanju ljudskih prava u Hrvtskoj nisu potrebni. Dapače mislim da su nužni. Ja bih volio znati na temelju čega je Vlada odnosno, i potpredsjednica Vlade koja je izlagala u ime ove Vlade na čemu je došla da su ciljevi po pojedinim segmentima takvi i takvi. Mi bismo ipak trebali znati koja se ljudska prava u Hrvatskoj najčešće krše, i na temelju vjerojatno takvih analiza se došlo i do ovih ciljeva. Međutim moram krenuti redom. Kada imamo ciljeve o pojedinim stavkama vrlo smo dosljedni vrlo smo precizni kada kažemo da treba dosljedno prevoditi presude Europskog suda za zaštitu ljudskih prava u Strasbourghu. Međutim kada govorimo o pravosuđu u Republici Hrvatskoj onda ne govorimo da bi trebalo isto tako jedan od ciljeva ovoga nacionalnog programa biti dosljedno provođenje sudskih presuda i to dospjelih sudskih presuda u Republici Hrvatskoj. Znamo da jedno od, nemamo podataka, ja sada mogu ovdje lamentirati da jedno od ljudskih prava koje je ugroženije to je brzina i djelotvornost hrvatskih sudova na jednoj strani. Znamo da imamo sudskih postupaka koji traju godinama, čak i takvi poslovi poput upisa u gruntovnicama u Zagrebu i nekim drugim gradovima traju bezrazložno dugo. A dane pričam o tome kako se pravomoćna sudska presuda provodi u život. Od ovrhe pa do puno krupnijih stvari. O tome ovdje niti slova. Nadam se da će s obzirom da ne živom u zabludama i iluzijama da će Vlada povući ovakav tekst, nego kao što je rekla potpredsjednica Vlade ići će se u drugo čitanje, nadam se da će se to do drugoga čitanja nadopuniti. Kada se radi o državnoj odnosno, javnoj upravi, nitko ne govori o problemu a to je šutnja administracije, šutnja birokracije. Ovdje imamo popis želja da se možda ima više javnosti, svega ostaloga. Međutim svjedoci smo znam i iz prakse da postoji nešto što se zove šutnja administracije. Čini mi se da bi o tome trebalo posebno progovoriti u ciljevima vezano za javnu upravu. Nešto oko pravobranitelja, kažemo cilj je pravno osnažiti instituciju pučkog pravobranitelja. I sami se sjećamo koliko je prošle godine trebalo vremena da isuklja bijeli dim iz ove dvorane i da napokon izaberemo pučkog pravobranitelja. Međutim nije dovoljno samo pravno osnažiti funkciju pučkoga pravobranitelja, i svih ostalih pravobranitelja. Često puta i bili smo razgovarali o tome u ovom visokom Domu da treba i financijski osnažiti funkciju pravobranitelja. I svih ostalih. Ako primjerice pravobranitelji da ne nabrajam dane budem prejasan ili pre-precizan, da određeni pravobranitelji i njihovi zamjenici nemaju dovoljno financijskih sredstava da obilaze one koji bi trebali koristiti njihove usluge. Jer moramo biti svjesni da opće stanje financijsko u Republici Hrvatskoj nije takvo da oni čija su ljudska prava često puta ugrožena jednostavno ne mogu hodočastiti u Zagreb nego bi trebali dolaziti ili bi trebali imati zamjenike koji mogu putovati i obilaziti i na kraju krajeva na terenu se uvjeriti na koji način su ugrožena pojedina ljudska prava. Jedan od ciljeva za koje smatram da nije dovoljno precizno izražen unatoč ustavnoj kategoriji a to je jedno od tih ciljeva je ustavno pravo na sindikalno organiziranje. Mi znamo da i o tome se puno u javnosti govorilo da imamo čak i velike najčešće inozemne pa i domaće trgovačke lance koji ne dopuštaju sindikalno organiziranje u svojim tvrtkama. Mislim da treba jače i kvalitetnije regulirati i posebno i kažnjavati zakonske one koji onemogućavaju pravo na sindikalno organiziranje. A možda kao jedan od ciljeva staviti i obvezu čvršćeg i češće dijaloga na lokalnim razinama između poslodavaca i sindikata jer toga često puta nedostaje. Ali isto tako što se tiče ovoga radnog zakonodavstva čini mi se da bi trebalo ustrajati i možda više edukacija oko izrade ja znam da je socijalno partnerstvo i kolektivni ugovor i da su dogovori dvaju strana ali možda više edukacije zainteresiranih da dođemo do kvalitetnijih kolektivnih ugovora nego što ih imamo sada. Jedna od stvari od kojih se često i puno govori to je pravo na rad. Čini mi se da o pravu na rad svi puno govorimo, a od pojedine županije do pojedine županije to pravo na rad je izuzetno ugroženo. Možda dosljednije i kvalitetnije naznačiti o tome pravu na rad i što će država napraviti i Vlada napraviti da bude kvalitetnije dostupnost rada svima. Jer sasvim sigurno nije jednako pravo na rad u Varaždinskoj županiji, u Gradu Zagrebu ili primjerice Lično Senjskoj županiji gdje znamo da je i ta radna struktura daleko lošija nego što bi trebala biti. Mislim da je puno toga rečeno o ljudskim pravima nacionalnih manjina. Ali čini mi se da u ciljevima, mi svi se zalažemo da se skrbi o nacionalnim manjinama i tako dalje. Međutim često puta zakoni kaskaju za praksom i opet nemamo kaznenih odredbi za puno stvari koje su navedene u ovom nacionalnom programu gdje imamo možda u nekim stvarima i relativno dobre ciljeve. Međutim provedba jednostavno ne znamo kako će ići. Što se tiče prava pacijenata, mislim da je to posebna priča. MI moramo sami sebi priznati da nemamo jednaka ljudska prava u pravu na zdravlje u Zagrebu ili u nekim drugim sredinama. Na žalost i država odnosno Vlada, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje na jednak način ne tretiraju sve županije, sve bolnice, ja ću samo govoriti o decentraliziranim sredstvima. Gdje unatoč tome što pojedine županije dobiju određenu svotu novca nemamo jasnih kriterija. A primjerice Varaždinska županija po jednom pacijentu dobiva značajno manje novca nego što primjerice dobiva Dubrovačka županija i tako dalje i tako dalje. Prema tome, nisam to rekao dragi kolega. Jer mislim da su neki drugi razlozi, svi smo svjesni da novca vjerojatno nema dovoljno. I da se često ide po nekakvim vezama i poznanstvima i to nema možda čak niti veze sa političkim strankama. Ali ako vi kao član HDZ-a to tvrdite i govorite onda vjerojatno ste u pravu. Ne mogu reći da niste po tom pitanju u pravu. Prema tome čini mi se, i završno. Mislim da do drugoga čitanja sasvim sigurno trebamo dobiti stanje ljudskih prava, ne u jednoj godini nego možda u određenom presjeku jer sasvim sigurno je došlo do poboljšanja stanja ljudskih prava u određenim segmentima u Republici Hrvatskoj na jednoj strani. Mislim da trebamo imati analizu toga stanja jer sasvim sigurno da se nacionalni program mora raditi na temelju neke analize. Ali ono što je već istaknuto u ovoj raspravi, ono što je nedostatak i što mislim da bi trebalo zajedno sa nacionalnim programom ići u proceduru i biti usvojeno u ovom visokom Domu. To znači da se, da dobijemo operativni program. O tome je bilo već govora. Da imamo rokove i nositelje koji će to napraviti. Kaznene odredbe za neizvršavanje, ali isto tako ono što je posebno bitno i važno novce koji su predviđeni da će svake godine biti iz državnog proračuna predviđeni da se i taj program nacionalni program uistinu i ostvari. Jer bojim se i najbolje zamišljena priča bez novca jednostavno ostaje mrtvo slovo na papiru. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Stjepan Bačić.
Hvala gospodine predsjedniče, ispravio bih netočan navod koji je kolega rekao o povredu prava pacijenata i da Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje neravnopravno tretira neke županije i županijske bolnice. To jednostavno nije točno. Hrvatski zavod ima kriterije kako raspodjeljuje novac. A podsjetio bih da je havarija u sustavu nastala prvenstveno 2002. godine kada je jedna bivša administracija učinila upravo havariju. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Drago Prgomet. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče. Iako, a to se doduše moglo očekivati, danas je riječ o Nacionalnom programu odnosno Prijedlogu nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava za sljedeće četiri godine. Dobrim dijelom bilo je jasno govora i o stanju ljudskih prava, trenutnom stanju ljudskih prava odnosno stanju ljudskih prava tijekom zadnjih 15-tak godina od osamostaljenja Hrvatske pa mi dopustite možda iz dva razloga ću i ja nešto reći možda više na tu temu nego samom Nacionalnog programu jer mislim da ne bi smjeli barem mi ovdje koji sjedimo u Hrvatskom saboru zaboraviti da smo danas ipak svjedoci a to je sigurno istina i ne može se pobiti pojedinačna kršenja ljudskih prava. Zašto to ističem? Ne zaboravimo da smo prije 15 godina živjeli u sustavu u kojem ne samo da se nije moglo konzumirati nego niti govoriti o ljudskim pravima o kojima su bile, onemogućena ljudska prava u smislu političkog izjašnjavanja javnog govora u kojem su bile uskraćene vjerske, nacionalne slobode, intelektualna ovisnost. Ne treba zaboraviti da smo bili svjedoci tijekom ratnih zbivanja ehotatnog ugrožavanja humanitarnih prava praćenih desetinama tisuća prognanih, spaljenih kuća. A treba biti pošten i ne zaboraviti da niti u zadnjih par godina nismo mogli ne primijetiti ugrožavanje ljudskih prava u smislu prava na privatnu imovinu. Srećom sve je to iza nas, iako sve to pogledamo onda nam ipak to daje jedan razlog za optimizam i vjeru da onaj period koji je pred nama što se tiče ostvarivanja ljudskih prava može biti daleko bolji no što je sada. I jasno da se to očekuje i od ove Vlade pa i od nas kroz zakonodavnu vlast. S druge strane to ističem jer mislim da svi mi u Saboru koji smo bili svjedoci tih vremena morali bi s posebnim senzibilitetom i osjećajem govoriti o ljudskim pravima. To govorim zato što se nažalost, takav je moj dojam kod deklatantnih primjera kršenja ljudskih prava previše politizira, previše se traži politički profil. Ja ću ovdje spomenuti svima dobro poznati slučaj novinarke od strane obavještajne službe, gdje je doista bio primjer kršenja ljudskih prava jedne osobe. Međutim nažalost ne mogu se oteti dojmu da je dobrim dijelom sav slučaj dobio jednu političku nepotrebnu dimenziju, jedan populistički pristup, a da se na koncu zaboravilo samu osobu koja je bila žrtva gaženja, odnosno nepoštivanja ljudskih prava. U Nacionalnom programu zaštite i promicanja ljudskih prava nekoliko je naglasaka od kojih ću izdvojiti ovaj vezan uz promicanje rada nevladinih udruga, i one su doista nogometnim rječnikom gledajući ili nazivajući ih pomoćnim sucima čija je dužnost glavnom sucu, odnosno zakonodavnoj vlasti, izvršnoj vlasti sugerirati kada god dođe do kršenja ljudskih prava. I mislim da to udruge dobrim dijelom rade. Nažalost da ima i drugačijih primjera, ja ne mogu zaboraviti primjer kad smo donosili Zakon o zaštitit prava pacijenata kada je jedna od nevladinih udruga ultimativno tražila da se svi njeni amandmani prihvate, ako ne da će u tom slučaju biti svi pacijenti ostavljeni na milost i nemilost medicinskog osoblja. Osobno smatram da se na takav način neće doprinijeti niti daljnjoj zaštiti ljudskih prava niti donošenju onih mjera ili zakonskih akata koji ovu problematiku reguliraju. Mediji su sigurno vrlo važan sudionik u ostvarivanju ljudskih prava gdje novinari nerijetko i sami postaju žrtve gaženja ljudskih prava, ali ne treba zaboraviti da smo nažalost ove godine ako se ne varam od Ujedinjenih naroda imali primjedbu na povredu privatnosti djece u medijima što također predstavlja jedan od primjera gaženja ljudskih prava. Kršenja ljudskih prava nisu ograničena ni na kontinente niti na određene političke sisteme, društvene norme ili religije. Gotovo da ne postoji država u kojoj se u toku jedne godine ne desi jedno kršenje ljudskih prava. Vrijednost i snaga države ogleda se između ostalog a možda iznad svega u tome koliko je sposobna zaštiti najnesposobnijeg građanina upravo u sferi ljudskih prava, i obrnuto u stupnju povjerenja kojega građanin ima u tu državu. I što ta dva elementa budu u jačoj i smbiozi država će biti idealnija odnosno situacija u ovom aspektu društvenog života biti će puno kvalitetnija. Naivno bi bilo očekivati da kršenja ljudskih prava neće biti. Ono što je realno za očekivati da će biti više senzibiliteta, više osjećaja svih segmenata društva za ovaj problem. Ali doista kada je riječ o ljudskim pravima da se one nazivaju i svojim pravim imenom bez dodatnog politikanstva i sličnoga. Izreći ću da je predlagatelj uložio veliki trud u pripremi predloženog dokumenta te da je pri tom sigurno dati značajan doprinos brojnih tijela institucije ove Vlade i ove vlasti i vjerujem da će ovaj, obzirom da se radi o prvom čitanju da će ovaj zakonski akt biti dorađen do drugog čitanja i doista imati onu svoju funkciju a to je da bude sprovediv. Moja dakle primjedba koja se mogla čuti i u više navrata od kolega, sudionika u raspravi vezana je uz žurno donošenje operativnih planova iz kojih bi se jasno vidjeli tko su nositelji projekta, tko će osigurati financijska sredstva da doista ono što sam već naglasio taj zakonski akt bude prihvatljiv odnosno primjenjiv u svakodnevnoj praksi. Hvala vam lijepo.
Hvala. Replika. Poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Evo ja imam repliku. Dakle slažem se u tom dijelu gdje poštovani kolega govori i ističe rad nevladinih udruga. To se slažem dakle da one moraju imati itekakvu veliku ulogu u kontroli i praćenju kako se stvaraju ljudska prava. Ali s druge strane imamo dakle činjenicu da je upravo ova Vlada svojim Pravilnikom od 20. travnja 2004. godine dakle donijela Odluku o izmjenama Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost kojom je izbrisalo neprofitne organizacije, udruge i ustanove iz popisa pravnih osoba koje su oslobođenje plaćanja PDV-a na dobra i usluge koje se plaćaju ili primaju iz inozemnih donacija. Dakle one su oštećena u velikoj mjeri. Samo da podsjetim da su neprofitne organizacije koje promiču navedene vrijednosti, dakle one su ne samo humanitarnog ili športskog karaktera već uključuju promicanje ljudskih prava, zaštite okoliša, demokracije, prava osoba s posebnim potrebama i sl. Dakle Vlada je svojom uredbom dakle ukinula odredbu da su oni oslobođeni plaćanja PDV-a, na taj način im je otežala njihovo djelovanje. S druge strane eto skupina zastupnika među kojima sam i ja dakle podnijeli smo još u 9. mjesecu prošle godine Prijedlog zakona na dodanu vrijednost kojim bi se te udruge opet oslobodile plaćanja PDV-a. Dakle zakon je podnesen ovdje u Saboru još 24. rujna 2004. godine. Do dana današnjega on nije dobio mišljenje Vlade. Na temelju toga nije mogao biti obrađen niti na sjednici odbora niti na plenarnoj sjednici. Na taj način iščitavamo ukupnu politiku Vlade prema nevladinim udrugama za koje mislimo trenutno da nije dobra. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik Drago Prgomet.
Poštovani kolega, poštovani gospodine predsjedniče. Vrlo mi je teško na osnovu jednog pokazatelja složiti se s vama da se radi o stavu Vlade s time što je zahtijevala ili donijela Pravilnik da se plaća PDV i sa strane humanitarnih udruga. Dakle ne mogu se doista složiti da samo taj jedan element može govoriti da je stav Vlade nazovimo to negativan prema udrugama ili u suprotnosti sa dobrim namjerama ili sa planovima, odnosno sa projektima koji te udruge imaju polazeći u krajnjem slučaju uz pozicije da su svi jednaki pred zakonom pa i udruge kao druge institucije društvene organizacije trebaju plaćati PDV. Međutim kada je riječ o udrugama mislim da one tu još uvijek imaju daleko više mogućnosti u pozitivnom radu prema i nama kao zakonodavnoj vlasti i mislim, a vjerujem da ste imali priliku gledati neki dan televizijsku emisiju u kojoj su između ostaloga udruge više vremena potrošile raspravljajući o tome tko je dobio novaca, sredstava i tko je bio u čijem predsjedničkom izbornom stožeru. Ja osobno mislim da to nije posao udruga, ali se potpuno slažem s vama da su one vrlo bitan segment društva pogotovo u ovako osjetljivom problemu ili u ovako osjetljivom pitanju svakodnevnog života. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Znam da Poslovnik u proceduralnom smislu ne poznaje bacanje u koš bilo kakvog dokumenta pa onda ja bih se založio za to da Vlada povuče ovaj dokument iz procedure iz jednostavnog razloga ni u prvom, ni u drugom, ni u trećem čitanju od ovog dokumenta se ne može napraviti suvisao dokument. Također ne slažem se s onima koji obzirom na retoriku Vlade za ovakav dokument okrivljuju administraciju ili stručnu skupinu. Ovaj dokument je Vlada uputila nama zastupnicima. Ja neću ulaziti u to da li ga je bilo koji član Vlade pročitao ili nije ja to neznam, ali ja bih mogao sada jedno tri sata tu pričati o nesuvislosti ovog dokumenta, koncepcijski, sadržajno itd. Jednostavno mislim da bi bilo bolje radi svih nas da ovaj dokument kao što sam rekao, povučemo. Jer kako je tu netko rekao, mi smo u ovoj sabornici u poziciji kao dio državnog aparata, državnog sustava od koga se najčešće štite ljudska prava, zapravo u poziciji da propisujemo to kako ćemo ta ista ljudska prava braniti. Dakle nalazimo se u jednoj malo nezgodnoj situaciji i u tom prostoru mislim da treba iznaći prava rješenja. Otprilike kazat ću ovako. Ja nisam siguran da li nam treba dokument ovakvog tipa. Prvi dio ovog dokumenta pa i neznam kad ga pogledate cijelog, čak i ispod razine neke skripte ili priručnika za nekog gimnazijalca o poznavanju sa ljudskim pravima. Ako pokušate napraviti pomnu analizu teksta, riječ koja se najčešće ponavlja u ciljevima, a to je osposobljavanje. Dakle to izgleda kao nekakav program za osposobljavanje nekakvih gimnazijalaca. Dakle osposobiti ovog za ono, osposobiti ovog za ono. Pa recimo tako se spominje da treba promicati i osiguravati osposobljavanje novinara za promicanje ljudskih prava. Ja neznam koji su to mehanizmi recimo Vlade da ne kažem Sabor, kojima ćemo mi promicati dakle i tjerati novinare da se obrazuju za promicanje ljudskih prava. Recimo kada uzmete, evo uzet ću nešto onako. Evo, recimo imate naslov "Ljudska prava u Republici Hrvatskoj" i sada očekujete iza tog naslova da ćete dobiti nekakav presjek stanja u Republici Hrvatskoj. Međutim vi kada počnete to čitati vidite da je to teorijska rasprava, ali onda ako je teorijska rasprava nema ljudskih prava u Hrvatskoj. Ljudska prava su ljudska prava bili u Hrvatskoj, bili u Mađarskoj, bili na Madagaskaru. I onda kada čitate ljudska prava u Hrvatskoj, što su ljudska prava i onda se i u nekakvu povijest, u alimentaciju itd. Mislim da ipak su se zastupnici ili velika većina zastupnika ovakvim načinom su podcijenjena u ovom Saboru. Drugo pitanje ono što je dio kolega također kazao. Koliko smisla ima zapravo navesti ovako širok spektar ljudskih pitanja pogotovo u sferi prioriteta i sada jednostavno dobivate situaciju da u istoj razini su svih ovih 17 ljudskih prava. Da li je moguće da Hrvatska s kapacitetima kakvim ima, intelektualnim, kadrovskim, materijalnim itd. ide podjednako na svim razinama ljudskih prava. Ja znam da se to od nas očekuje, ali mislim da mi prije svega o ljudskim pravima moramo razgovarati i koncipirat program o ljudskim pravima ne kako je to navedeno na prvoj, drugoj stranici ovdje radi Bečke konvencije, radi Ujedinjenih naroda. Mislim da prva rečenica u ovome ne može biti Bečka konvencija i Ujedinjeni narodi nego mora biti zbog bolje kvalitete, sigurnijeg života građana Republike Hrvatske. Dakle da mi ovo, da se zna da mi ovo donosimo radi sebe i naših građana, a ne zato što nam neka konvencija ili nekakva međunarodna institucija to propisuje. Dakle on je da tako kažem napisan ono rekao bih iz rukava, s tim prije tu se također navodi da je radna skupina formirana 2002. godine. Ja neznam kad je to radna skupina trebala da ovaj materijal napiše neznam dvije ili tri godine. Ono što ovaj materijal sigurno neće osigurati, neće osigurati da iz njega proiziđe ono što je ovdje najavljeno, nekakav operativan plan. Ja neznam kako ćete iz ovako širokog područja, spektra koji je tu naveden, ljudskih prava koje bi trebalo promicati, zaštititi, koje bi zapravo trebalo na određen način elaborirati kako će se štititi, kako će se promicati, tko će to raditi, koliko će to koštati itd. Neznam kako će se to prevesti u jedan operativan plan. Jer zapravo cjelokupna aktivnost ovog Sabor bi trebala biti usmjerena i svaki zakon bi zapravo trebao biti usmjeren u promicanju ljudskih prava i ako se držimo tog principa onda nam zapravo nije potrebno navoditi sve ovo što se navodi. Recimo tamo sam primijetio oko prioriteta navodi se da između tih sedamnaest prioriteta navodi se pravo na rad. I pravo na rad, o tome je bilo dosta također riječi, stavljeno na 17. mjesto. Ma dajte bar zbog vizualnog efekta stavite ga na prvo mjesto. Jer danas je u Hrvatskoj mislim pravo na rad, ne u Hrvatskoj nego i šire, na žalost dakle jedno osnovno i bitno ljudsko pravo. To je ljudsko pravo s kojim je pogođeno više od 300 tisuća ljudi danas u Hrvatskoj. Ja znam da se ne može očekivati da će se u ovakvom programu elaborirati kako će se to ljudsko pravo ostvariti, ali se cjelokupnom politikom i Vlade i Hrvatskoga sabora zapravo treba raditi na promicanju gospodarstva. Postoji još jedan prostor o kojem sam ja da budem iskren, očekivao nešto više kada sam čitao ovaj materijal i tu ja vidim zapravo za prostor operativnog plana ako će ga se već donositi, ali na osnovu ovog kažem jako će ga biti teško donijeti, a to je da se uzme nekih desetak ne više stvari koje su recimo danas aktualne u Hrvatskoj i koji bitno determiniraju hrvatsku stvarnost i da se pokušamo koncentrirati na njih. Ja neznam koje su također nevladine institucije sudjelovale u pisanju ovog programa, jer neznam da li su sve ove sudjelovale koje pišu tu iz jednostavnog razloga jer nisam baš siguran obzirom da sam s nekima i kontaktirao da bi oni podržali, da oni podržavaju ovakav koncept. Dakle predlažem da se pokušamo odmaknuti od nekakvih šablona i obveza koje nam propisuje netko drugi i da pokušamo shodno onome što znamo, a mislim da čak ne bi bio ni problem da je bilo nekih pet stranica uvoda u kojima se daje ocjena razine ljudskih prava danas u Hrvatskoj, jer pored svega mislim da iz dana u dan idemo naprijed što se tiče ljudskih prava. I sad bi bilo taj trend nekakvog rasta, bilo bi mislim apsurdno zaustavit ili ne znam skrenut pažnju s tog trenda s jednim dokumentom koji zapravo ne garantira ni zaštitu dosegnute razine, ali ni njihovo daljnje promicanje. Dakle, neću moći dignuti ruku za ovaj Prijedlog ni u prvom čitanju ako bude takav prijedlog, a apeliram na predlagatelje da ovaj Prijedlog povuku. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Milanka Opačić.
Ja se slažem sa svim mojim prethodnicima koji su rekli da ovaj dokument treba povući. Meni je potpuno jasno zbog čega potpredsjednice Vlade danas ovdje nema. Ona je osoba koja je odlučila u svom mandatu promovirati se samo sa pozitivnim projektima. Ovo je apsolutno jedan projekt koji je teško obranjiv, koji dakle nema nijednog argumenta koji možete obraniti ovu papazijaniju koju smo mi danas ovdje dobili pod nazivom Nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava za 2005. do 2008. Ja mislim da smo svi skupa, prvenstveno naši građani umorni već od dokumenata, strategija, programa, velikih riječi koje su napisane u mnogim dokumentima koje je ovaj Sabor donio. Međutim, svaki od građana kada krene tražiti svoja temeljna ljudska prava u našim institucijama svaki puta lupi vrlo snažno glavom o zid i vidi da nije tako lako ostvariti neka temeljna prava u ovoj zemlji. U zadnje vrijeme se dosta često piše po novinama, na primjer, o tome kako policija zlostavlja naše građane. Mi smo prije nepunih mjesec i po dana uputili ministru Mlinariću jedno pismo u kojem smo, na primjer, ga upozorili na povećano nasilje policije. Nažalost, ministar je nama uzvratio natrag pismom i rekao da u najmanju ruku govorimo netočnosti i pričamo gluposti. Ja vas pitam nakon ovoga programa ovdje o kojem danas svi govorimo, o ljudskim pravima, koja su to ljudska prava zaštićena u Republici Hrvatskoj kada imate naslov "policajci ga brutalno tukli i gazili jer su ga zamijenili sa pravim krivcome". Dakle, imate jedan mali problem, a to je da sasvim slučajno možda sličite nekakvom kriminalcu. Pa onda kaže "policajac ženi prijetio smrću", ni manje ni više nego policajac koji bi trebao štititi žene od nasilja u obitelji. Drugo, "policajac vezao muškarca u glavom mu lupao po autu". Policija koja bi nas trebala štititi kažu, evo tako, lupa ljudima glavom po autu. Prije nepunih mjesec i po dana premlaćeni su u Vinkovcima članovi Foruma mladih iz SDP-a samo zbog toga što se policiji sasvim slučajno učinilo da slične nekakvim kriminalcima. Toliko o ljudskim pravima u Republici Hrvatskoj i mislim da je doista ovo jedan segment u kojem bi trebalo vidjeti što učiniti jer mi se čini da se i po statistikama koje nažalost vrlo kasno za proteklu godinu stižu iz Ministarstva unutarnjih poslova se pokazuje da raste trend nasilja kada je u pitanju policija prema građanima. Ajmo vidjet malo što je sa ljudskim pravima i zaštitom obitelji. Kaže se u ovom dokumentu da je osnovno pravo, pravo na rad. Nažalost, svi su ovdje već istakli da je riječ o tome da je to na 17. mjestu na listi prioriteta ljudskih prava, dakle, na zadnjem mjestu. Govori se često puta ovdje o obiteljima koje su na rubu egzistencije, a dakle, ono što bi trebalo učiniti ne dat socijalnu pomoć nego tim ljudima osigurati rad, osigurati radno mjesto i omogućiti im da sami zarade za svoj život i na taj način osiguraju egzistenciju svoje obitelji. To je za ovu Vladu na zadnjem mjestu. Meni je jasno zbog čega je na zadnjem mjestu kad je na primjer u protekloj godini za kreditne linije za malo poduzetništvo koje su dale vrlo dobre rezultate u otvaranju novih radnih mjesta nije utrošena niti jedna jedina lipa. Naprosto, ovoj HDZ-ovoj Vladi očigledno zapošljavanje nije prioritet. Prema tome, nije bilo nikakvog razloga da se projekti koji su zadnje dvije i po godine dobro funkcionirali, da su se u prošloj godini u potpunosti zaustavljeni i sva sredstva na tim pozicijama su ostala neutrošena. Kaže se isto tako u ovom dokumentu o tome da treba poticati uspješno roditeljstvo, afirmativno ići prema tome. Draga moja gospodo, niste ništa učinili da pokušate pronaći model kako će se isplaćivati djeci alimentacije. Čemu pričamo? Kojem odgovornom roditeljstvu? Dosta je lamentiranja o odgovornom roditeljstvu. Ajmo učiniti nešto da te roditelje učinimo doista odgovornima za svoju djecu. Kad smo mi u ovom Domu predložili Fond za alimentacije, predložili smo samo jedan model kako se taj problem mogao riješiti. Nažalost, vi ste rekli da postoje modeli, da vi to znate, da vi to možete i da je to što mi predlažemo je nešto što je naprosto nepotrebno ovoj zemlji. Ja tvrdim da je preko 120 tisuća djece u ovoj zemlji koji ne primaju alimentaciju da se ne slažu sa vama i da smatraju da je ovo problem koji je njima od egzistencijalne važnosti i da ga je trebalo riješiti. Toliko o ljudskim pravima djece i obitelji. Ovdje se govori o tome da treba unaprjeđivati zdravstvenu zaštitu trudnica, rodilja, i tako toga. O kojem unaprjeđivanju govorimo? Znate li kako stoji, na primjer, stanje u rodilištima? Pa vi imate situaciju da imate na 10 rodilja dva toaleta? O ljudskim pravima govorimo? Za mene su to vrlo ugrožena ljudska prava. Govori se o zaštiti reproduktivnog zdravlja žena. Ponovno jedna deklarativna norma ovdje. Ajmo vidjeti što se stvarno radi? Zadnjih godinu dana vodi se rasprava u ministarstvu iako su stručne ekipe, dakle, stručnjaka ljudi koji se već 20-ak godina bave seksualnošću adolescenata. Dakle, napravljen je jedan program spolnog odgoja u školama kako bismo educirali djecu jer tamo ih treba educirati u najranijoj dobi. Tamo se najviše štite reproduktivna prava naše djece. Nažalost, nakon oglašavanja Crkve i još nekih se odustalo od tog jednog projekta i sada se prave neke stručne skupine, neke grupe koje, bojim se, prolijevaju iz šupljeg u prazno jer se ustvari ne želi priznati da se o seksualnom odgoju u školama ne želi djecu podučavati. TO je nešto što je nepotrebno, imamo jedan program koji je apsolutno nepodoban za današnje vrijeme i ne može djecu podučiti kako da se zaštite i kako da odgovorno stupaju u seksualne odnose. Prema tome, priča o zaštiti reproduktivnog zdravlja žena pada naprosto negdje na samom početku. Kaže se ovdje, potrebno je poticati i osnaživati razvoj usluga namijenjenih obiteljima. Pa gospodo draga, u Ministarstvu obitelji, vi ste doduše u Ministarstvu obitelji jedno virtualno ministarstvo kada je obitelj u pitanju. Potpuno jedno virtualno ministarstvo i nemate nikakvih ovlasti. I ono što ste, što je bilo započeto kao neka vrsta servisa i pomoći obiteljima, i to ste zaustavili, a ništa novo niste predložili. Apsolutno ništa novo. Govori se ovdje isto tako o tome kako je potrebno zapošljavanje žena. Mi u zadnjih godinu dana imamo jedan rast koji je stravičan. Mi smo dosegli po prvi puta u zadnjih 50 godina da imamo 60% nezaposlenih žena u ukupnom broju nezaposlenih zbog toga što ste prošle godine ukinuli kreditne linije za žensko poduzetništvo. Dakle, nisu realizirane. I drugo, zbog toga što je krenula iz vaše Vlade, otkako ste došli na vlast, jedna retrogradna politika, a to je da žene trebaju ostati kod kuće rađati i ništa drugo. Prema tome, potpuno bi se trebale maknuti iz jednog svijeta rada. Što se tiče sprječavanja nasilja u obitelji, isto tako. Priča o tome kako bi tu trebalo nešto poboljšati. Pa dajte kad treba poboljšati, dajte učinite ono što sad možete učiniti, a to je da kao Vlada napišete određene provedbene akte kako bi u potpunosti saživio Zakon o sprječavanju nasilja u obitelji. Dakle, tu je samo Ministarstvo unutarnjih poslova napisalo provedbeni akt, niti jedno drugo ministarstvo. Zbog čega? Kada govorite o zlostavljanoj djeci govorite o tome kako treba učiniti sve sa nevladinim udrugama, kako djeci treba pomoći u psihosocijalnoj zaštiti. Znate što ste vi napravili? U prvom mjesecu kada ste došli na vlast u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi ukinuli ste sredstva koja je dobivala jedina institucija koja se bavi zaštitom zlostavljane djece, to je Poliklinika za zaštitu zlostavljanje djece Grada Zagreba ukinuli ste sredstva koja su dolazila, dakle iz Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. Toliko o vašoj brizi za djecu koja su zlostavljena. A što se tiče pomoći isto tako od strane stručnjaka mentalnog zdravlja, e pa gospodo i tu ste negdje zakazali, jer mi smo u proteklih godinu i pol dana naše vlasti počeli zapošljavati stručnjake mentalnog zdravlja u osnovnim i srednjim školama, jer ih je 96. godine postojeća ministrica pomela iz školskog sustava. Dakle, u zadnjih godinu i pol dana našeg mandata osigurali smo sredstva i počeli zapošljavati stručnjake mentalnog zdravlja. Prvo što ste učinili u prvom svom aktu donošenja proračuna bilo je brisanje tih sredstava i zaustavljanje zapošljavanja stručnjaka mentalnog zdravlja u školama. Dakle, ovo ovdje je naprosto što je reklo bi se pričam ti priču stvarna ljudska prava u ovoj zemlji su naprosto na vrlo niskom stupnju i ovo je dokument gospodine predsjedniče ako nema u našem Poslovniku mogućnosti da ga se baci u koš, ima mogućnosti Vlada Republike Hrvatske da ga povuče i da se po drugi puta ne blamira pred ovim Saborom, ali pred hrvatskom javnošću sa ovakvim jednim dokumentom.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici, 93. godine je u Beču međunarodna konferencija o ljudskim pravima na kojoj su bile članice Vlade, članice država Ujedinjenih naroda i nevladinim organizacijama i članovima međunarodne zajednice i bila ta Konferencija o ljudskim pravima koja je predložila i preporuke svim državnim članicama Ujedinjenih naroda da pristupi izradi Nacionalnog programa kao plana djelovanja zaštite i promicanja ljudskih prava. U toj preporuci su naznačeni koji su, što bi trebalo sadržavati taj nacionalni program, dakle na jednoj općoj generalnoj razini sa naznakom ciljeva. Danas ovdje u raspravi kritiziraju potezi Vlade pojedinih ministarstava, a ne referira se na što znači taj program u skladu sa preporukom iz Bečke konferencije na temelju koje sve članice Ujedinjenih naroda pristupaju izradi nacionalnih programa, nego se ta rasprava jednostavno ka analizira, usmjeravaju na kritike Vlade, zakona, pojedinih mjera, što je sasvim nešto drugo, nego od ono što je predviđeno kao tema ove rasprave. Toliko žući i toliko karikiranja i napadaja na jedan prijedlog, ne znam da li je potrebno. Ali smo mi različite prijedloge programa u ovom Saboru koji imaju nekoliko stranica, prijedloge, preporuka, ima pravo da, samo to pravo treba onda, zato što sam ja dužan i ovlašten davati objašnjenja kod donošenja zakona, preporuka i nekih drugih kolega Stazić. Znam da vam je jasno, ali očito da nije jasno. Isto kao da, pa ljudsko pravo je da bude i nejasno. Ali ajmo. Malo ispravaka netočnih navoda. Poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Netočan je navod uvažene kolegice da je ovoj Vladi citiram "na zadnjem mjestu prioriteta problem zapošljavanja". Apsolutno nije točno. To apsolutno nije točno, a odražava upravo ovo o čemu smo sada imali prilike kvalitetno čuti, da ste raspravu o ljudskim pravima pokušali iskoristit za kritiziranje rada ministarstava i Vlade, a to ne samo da vam nije pošlo za rukom, nego to nije uopće predmet ovog raspravljanja. A takvih primjera ili ispravaka netočnih navoda vam mogu sada pet nabrojit. Hvala.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
… [[govornik se naknadno uključio, ne čuje se]] gospodine predsjedniče. Ja bih ispravio netočan navod uvažene kolegice, koja je kazala da je retrogradna politika Vlade koja omogućava izbor ženi raditi ili ne raditi nakon poroda. Retrogradno bi kolegice bilo da nema tog prava, i da im je to pravo oduzeto. Međutim, još bih se osvrnuo vrlo kratko na segmente u vašem izlaganju koji govore o obitelji, pa ispravio sam, obitelji, mladeži, pa dopustite mi.
Pa polako, ne ispravlja se, polako. Pa nemojte. Mirno. Ako, nemojte karikirati kolega Stazić. Stvarati atmosferu teatra. To ostavite. Ispravili ste netočan navod i na njemu se i zadržite. Imate li još koji netočni navod, ne osvrtni komentar?
Imam, ali sam prekinut gospodine predsjedniče.
Tako je, da. Izvolite.
Kolegica je kazala kako segmenti ovog dokumenta koji govore o obitelji, mladeži, djeci su ne znam nedopustivo loši ovakvi, onakvi. Ja bih kazao nisu, nego su dobri kolegice, ali je retrogradno nedopustivo da vi kao član Odbora za obitelj, mladež i šport ni jedan put na tome odboru niste bili. Prema tome, niti vas taj odbor zanima, ni obitelj, ni mladež ni šport, ili tamo nema televizijskih kamera, pa onda nema potrebe ni istupit ni govorit. Hvala lijepa.
I sljedeći ispravak. Kolegice Opačić, povreda Poslovnika.
Pa gospodine predsjedniče, povreda Poslovnika članka 209., ja vas lijepo molim da me zaštite, ovo je sada..
Ne može, 209. ne može.
Ovo uopće nije bio ispravak netočnog navoda, ovo je bio bijes kolege zbog svega što sam ja izrekla. On ima pravo na svoj bijes, ali vas molim da to onda radi u svojoj raspravi, a ne u ispravku netočnog navoda.
Nije točno poštovana kolegice Opačić. Prvo ste, niste nazvali koja bi odredba Poslovnika bila povrijeđena i to ja ne moram više ponavljati svima. Zastupnik Bagarić je po njegovom mišljenju ispravio navode za koje on drži da su netočni. A nemojte onda ako netko ispravlja vaše navode, onda se javljate za povredu Poslovnika i željeti onda imati ispravak navoda netočnog navoda. To nije povreda Poslovnika. I poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec, ispravak netočnog navoda.
Hvala. Sasvim netočno i zlonamjerno reći da je politika Hrvatske demokratske zajednice prema ženama da sjede doma i rađaju. Mislim da ne trebam posebno to elaborirati. Time je kolegica uvrijedila ne samo žene u HDZ-u, nego i sve one koje glasaju za našu politiku, a koje nisu ništa manje obrazovane, emancipirane i poslovno sposobne od onih u SDP-u i njihovim simpatizerima. I drugi netočni navod je, sad neću knjižicu ponovo uručivati, jer sam je već dala na onu stranu SDP-a, dakle tiskovinu Ministarstva gospodarstva u kojem imate različite programe između ininih i sad u provedbi one za poticanje poduzetništva u mladih i u žena posebice, dakle na Internet stranici mogu svi oni koji to žele vidjeti da ova Vlada potiče i poduzetništvo u žena, posebno još, a i žene su i u svim ostalim kategorijama koje je, gdje je moguće dobiti kredit. Hvala.
Molim. I ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolegica Trakoštanec je već ispravila što sam ja mislila reći, ali obzirom da ja imam ovdje knjižicu, ja ću još nešto i pročitati. Kolegica je rekla da je ova Vlada ostavila sve projekte vezano za poduzetništvo i zapošljavanje žena. A ovdje evo u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva pored ovih svih programa u kojima mogu ravnopravno sudjelovati žene kao što su lokalni projekt razvoja, poduzetni, projekt, izvoz, poduzetnik početnik, inovacije i sve drugo postoji poseban projekt a to je poduzetništvo žena.
Poštovana zastupnica Marija Lugarić.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege, predstavnici Vlade! Mislim da nikome u Hrvatskoj i Hrvatskom saboru danas … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]]
Dogodila se jedna velika nepravda. Poštovani zastupnik Jurjević se prijavio uredno za repliku.
Opraštam vam vašu zbunjenost
Ne meni, nisam ja zbunjen. Nemojte meni opraštati.
Pa eto zaboravili ste da sam se javio za repliku a ja vam opraštam vašu zbunjenost zbog ove konfuzije koja se stvorila pomalo i zbog jednog čini mi se, imam čudan osjećaj da se pomalo siluje ne ljudsko biće ali poslovnik, naš poslovnik.
Kome replicirate i što replicirate?
Ja repliciram kolegici Opačić jer me njezina rasprava potakla na jedno razmišljanje o tome kako to nema zbilja gospođe Kosor ovdje koja je kao zastupnica znala s pravom upozoravati kako nema tu ministara itd.
Kolega Jurjević, vi znate šta je institut replike.
Znam, znam. Dopustite.
Pa onda replicirajte.
Ja, dopustite mi da dođem do poante.
Pa nećete stići doći.
Naime, ja bi ovdje govorio o zaštiti ljudskih prava zastupnika. Moje je pravo i moja želja da vidim ministricu tu kad se govori o temi koja je vezana za njezino područje.
Na koji navod kolegice Opačić replicirate. To je replika.
Pa evo, kolegice Opačić, vidite ja mislim da bi bilo jako dobro promijeniti poslovnik pa da se omogući ministrici da nam se obraća poslanicom pa da ne mora doći, da se ne muči. Pošalje poslanicu zastupnici, zaštiti naša prava, zaštiti sebe, uredno na drugo mjesto, ovdje se obavlja rasprava i svi zadovoljni.
Kolega Jurjević, kolegica Opačić nije govorila. [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
… to je bilo moje razmišljanje i ja mislim da bi vi trebali podržati ovu moju inicijativu jer ona štiti naša zastupnička prava. Hvala vam gospođo.
Sada kada ne bi bilo neozbiljno ovo bi bila neka ovako recimo je li malo bi spadalo u neke oblike povrede poslovnika, ali vi imate tu kao što ste jučer imali sa Francom Ferdinandom.
Prekjučer.
Prekjučer, tako i danas je li. Morate znati šta su instituti replike. [[Upadica se ne razumije.]] Replika je kada replicirate. [[Upadica se ne čuje.]] Ma … [[Govornik se ne razumije.]] koliko ćete vi trebati to ponavljati.
Elementa latina.
E, elementa latina, da, da. [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] I to su replike. To su replike. Poštovana zastupnica Marija Lugarić.
Hvala, gospodine predsjedniče po drugi puta. Mislim da nikome pametnome i nikome normalnome u javnosti i ovdje u Hrvatskom saboru od nas zastupnica i zastupnika ne pada na pamet biti protiv ideje i potrebe da se donese Nacionalni program zaštite promicanja ljudskih prava i čini mi se da kad ljudi i građani koji gledaju ovu našu raspravu danas i sjednicu misle tako jedna važna tema a oni zapravo tako prilično neozbiljno raspravljaju. Pa mora biti neozbiljna rasprava o neozbiljnom dokumentu. Naime, ja sam rekla i posve se slažem s idejom da se program donese, da se donese ono što program je. Ne deklaracija, ne strategija nego program jer ovo što ovdje imamo to su kolege već i prije mene rekli je zapravo samo katalog onoga što se osjeća da bi se trebalo učiniti a obzirom na ono što u njemu piše i na izričaj u samom dokumentu meni se čini da se ili ne zna kako se to treba učiniti pa onda je suludo donositi uopće taj dokument da formalno nekakvog pokrića ima jer onda ostaje samo nekakva iluzija koja će se kad-tad rasprsnuti ili se ne želi ništa konkretno učiniti u što ja osobno ne želim vjerovati. Možda bi ispravnije bilo ovaj dokument nazvati zaista deklaracijom, nazvati zaista strategijom jer to program nije. Ja ću ovdje se osvrnuti u diskusiji na dva aspekta ovog programa ili na dva djela tog programa gdje se nadam da ću argumentirati ovu početnu tezu koju sam rekla. Ono što mi je kao učitelju mislim najviše važno a u ovom području zaštite ljudskih prava to je pitanje odgoja i obrazovanja za ljudska prava. Prvo je posve neprihvatljivo da se u nacionalnom programu koji, ponavljam, to nije piše, citiram, da se u cilju izgradnje održivog razvoja demokratskog društva podržava obrazovanje za ljudska prava. To je preslaba formulacija i posve neprihvatljiv izričaj obzirom da se puno više treba učiniti od podržavanja jer pitanje obrazovanja, osvješćivanja ljudskih prava je puno šire od toga. Činjenica je ono što se navodi dalje u dokumentu da je Hrvatska 1999. godine donijela Nacionalni program odgoja i obrazovanja za ljudska prava, no međutim malo ljudi zna koja je stvarna situacija u školi s tim nacionalnim programom. To vam je kao otprilike sa ovim programom da se ovakav usvoji i ako se ovakav usvoji. Program formalno postoji u okviru nastavnog plana i programa, no međutim on ne spada niti u jedan nastavni predmet. Piše uredno na početku i onda se kaže to će se provoditi u nastavi u svim satima u svim nastavnim predmetima. Nažalost, svakodnevica je u školi takva da ono što se provodi uvijek i svagda je zapravo da se ne provodi nigdje i meni se čini da ako ovaj dokument ostane ovakav ga čeka takva ista sudbina. Gledajmo ciljeve. Poticati obrazovanje o ljudskim pravima. Nije dovoljno poticati obrazovanje. Treba uvesti novi nastavni predmet, poseban nastavni predmet koji bi se bavio obrazovanjem o ljudskim pravima i o civilnom društvu. Dalje, stručno osposobljavati i usavršavati odgojno-obrazovne djelatnike u području obrazovanja za ljudska prava. Ja se s tim ciljem slažem, no međutim ja ne vjerujem da ova Vlada to želi provesti i da to želi provesti ona bi to već provela. Dvije stvari. U proračunu za 2004. i 2005. godinu ukinuta su sredstva za obrazovanje u ljudskim pravima. Osobno sam i kao zastupnica pisala amandman na te iznose jer smatram to posve neprihvatljivim i to nije zločesto tumačenje, to je naprosto činjenica. I s druge strane, nije potrošena niti jedna jedina lipa od 10 milijuna u osnovnom školstvu i 5 milijuna kuna u srednjem školstvu koje se trebalo odnositi na osposobljavanje učitelja i stručnih suradnika i njihovo trajno usavršavanje, između ostalog i za ovaj program. Treći cilj koji mi je osobno vrlo, ne znam što bi zapravo trebao značiti, voljela bi dobiti pojašnjenje. Zakonski regulirati obrazovanje za ljudska prava u okviru obrazovnog zakonodavstva. To ne znači ali apsolutno n išta. Za onog koji pozna obrazovno zakonodavstvo i za onog tko zna kako funkcionira škola. Jačati odgojno-obrazovnu ulogu škole i poticati provedbu, mislim tu se slažem s kolegom Lučinom da je tu sve se nešto jača, promovira, potiče, no međutim program treba dati odgovor na pitanje kako to jačati, kako to provesti, kojim mjerama to provesti. Gospodine predsjedniče, Bolonjska, Bečka deklaracija na koju se pozivate upravo ima formulaciju da se mora donijeti aktivnosti a ne deklarativni stavovi i općenite stvari vezano uz poštovanje ljudskih prava. Druga tema pitanje mladih, pitanje obitelji. Posve je pogrešno. Ja vas molim da i evo ovdje se posebno sada obraćam predstavniku Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Posebno je posve pogrešno u kontekstu ljudskih prava mlade vezivati isključivo uz obitelj. Sva istraživanja koja postoje, sve ono što pokazuje zbog čega uopće i dolazimo u situaciju da mlade izdvajamo kao diskriminiranu skupinu zbog kojih treba štititi njihova ljudska prava je upravo u tome se nalazi u činjenici da se oni otežano osamostaljuju svoje primarne obitelji, da se otežano zapošljavaju, da ima problema oko stambenog zbrinjavanja itd. I posve je pogrešno mlade vezivati uz djecu i posve je pogrešno to sve skupa trpati u obitelj posebno što se mladih tiče. Da su mladi danas u Hrvatskoj posebno, ali nije Hrvatska tu eksluzivitet, diskriminirani ima više dokaza. Jedan od možda značajnijih koje ovako posve ovih naših dnevno političkih aspekata UNDP kad je objavljivao izvješće o društvenom razvoju ove godine po prvi puta je nakon 7 ili 8 izvješća napravio isključivo i tematsko izvješće o mladima. Znači i oni su već prepoznali da tu negdje stvari u Hrvatskoj ne štimaju. Sama, jedan od važnijih pokazatelja i pitanje društvene participacije mladih koje je na izuzetno niskoj razini, a da ne pričam jednu ovdje već u Hrvatskom saboru poznatu priču, nacionalni program djelovanja za mlade koji je donesen, se uopće ne provodi. Ono što je problem i ovdje u Hrvatskoj, a što ovaj program nažalost ne prepoznaje, a prepoznaje za neke druge grupacije ljudi, prepoznalo se za žene iako ne dovoljno o ovom programu, prepoznaje se za nacionalne manjine, prepoznaje se za invalide no međutim ne prepoznaje se da postoji unutar društva i statifikacija po dobi i da je tu potrebno učiniti mnogo da bi se izbjegla taj tip diskriminacije. Svi trendovi u Europi i dokumenti i Europe i Europske komisije i Vijeća Europe pa i već spomenutog UNDP-a kazuju da je to prepoznato kao problem i da to spada u jednu, pa možda ne treću, ali drugu generaciju ljudskih prava koju treba štititi. Osim ovog načelnog jednog stava prema mladima ovdje ima u vašem Prijedlogu programa i netočnosti. Citiram: «Uspostavljeni su institucionalni mehanizmi u cilju napređenja, unapređivanja i promicanja prava djece i mladih.» Koji, koji institucionalni mehanizmi vezani uz mlade? Pa ministrica Kosor na moja 3 zastupnička pitanja pismeno mi odgovara da nije formirano tijelo, da se nacionalni program ne provodi onda valjda Vlada sama sebe dovodi u zabludu ili sama sebi ne vjeruje. Mislim, ja naprosto ne znam o čemu se tu radi jer sama ministrica koja je za to i zadužena govori da naprosto to ne postoji. Tako da je to jedna formalna netočnost koju molim vas da ispravite. Jedno pitanje. U ciljevima oko mladih kaže se da će se unaprijediti socijalna politika prema mladima. Osim što je to općenito je li to možda znači da će se konačno provesti obećanje vladajuće stranke da će se uvesti dječji doplatci za studente? Je li to možda znači ostvarenje obećanja prema mladima da će se povećati broj stipendija, a ne ko što su se zadnje dvije godine smanjivale. Mislim da, malo pogledajte te svoje dokumente i pokušajte konkretizirati jer ovaj dio oko mladih i sam nacionalni program koji citirate vam je totalno u svađi s ovime što ovdje navodite. Na kraju načelno, svi programi pa i ovo što ima ambiciju zvati se programom, a to nije su samo po sebi slabi instrumenti, ali su državi i nužni i važni, no međutim ovdje je nužna jedna operacionalizacija obzirom na previsoku razinu općenitosti ovog dokumenta ja ne mislim da će se on moći popraviti i zaista se slažem s apelima da bi možda bilo bolje utrošiti vrijeme i novac da se zaista okupi ljudi koji će napraviti konkretan program jer dok mi ovdje govorimo o deklaracijama ljudska prava su jedna vrlo konkretna stvar. Ljudska prava se ne štite deklaracijama. Ljudska prava se ne štite tim suosjećanjima, ljudska prava se ne štite suzama, ne štite se, ne štite se tog tipa aktivnosti. I na kraju mene je impresionirao popis uglednih ljudi koji su radili na ovome, na ovome programu no unatoč tome, svim tim uglednicima ja ne mogu podržati ovaj program iz razloga koje sam malo prije izrekla.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Hvala. Moram ispraviti mladu kolegicu da je, da je ovaj program neozbiljan. Dakle, on je vrlo ozbiljan. Temeljen je na vrlo ozbiljnim međunarodnim dokumentima i hrvatskim zakonima od Ustava na niže i ne može se reći da je suludo ga provoditi. Smatram da je to sasma normalno prihvatiti ovakav program koji će biti operacionaliziram, a kolegica još svoju izjavu temelji na svojoj vjeri. Dakle priznaje da je točno što piše u tom programu, ali ona ne vjeruje da će to biti provedeno. Dakle ne mogu vjerovati da je to uopće mogla izreći i ispravljam još jednom taj navod da se ne štite, još treći navod da se ne štite ljudska prava deklaracijama, dokumentima ili ne znam čime. Štite se kolegice početno time, a onda provedbom u stvarnosti i kontrolom te provedbe u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Ivo Josipović.
Pa evo ja bih kolegici Lugarić replicirao, ponukan njenom posljednjom rečenicom ili dvije, a osvrčući se malo i na ono, inspiriralo me što je zastupnik Pupovac govorio. Naime najprije sam se počeo zgražati nad tim kako zastupnik Pupovac kritizira ovaj dokument kad su dvije istaknute srpske organizacije podržale taj prijedlog. Ali onda je spomenuo i moje ime. I sad se tu osvrćem na kolegicu Lugarić pa sam sa zaprepaštenjem čuo da sam i ja, kaže vanjski suradnik u izradi ovog prijedloga. Pa sam onda ne budi lijen nazvao još neka druga imena vanjskih suradnika od sudaca Vrhovnog suda, o tome ću poslije detaljno govoriti, istaknutih profesora, aktivista za ljudska prava i svi oni jednoglasno tvrde da nisu bili nikakvi vanjski suradnici, da su možda sudjelovali na ovoj ili onoj okruglom stolu ali da nikakvi vanjski suradnici nisu bili. I mislim da o tome vrijedi porazgovarati, ali to ću kasnije. Zahvaljujem.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Marija Lugarić.
Pa poštovani kolega meni bi osobno bilo također vrlo neugodno u vašoj situaciji, no međutim očito je da i taj primjer koji ste vi naveli za vas i vaše kolege pokazuje i svu licemjernost jer u dokumentu gdje bi se trebala štititi ljudska prava ne štite se temeljna ljudska prava, ljudi koji su posve pogrešno i suprotno njima na kraju spomenuti.
Gospođe i gospodo zastupnici ... [[Govornik se ne razumije.]] prekinuo ovu raspravu na čas da raspravimo Prijedlog odluke o izmjeni odluke o osnivanju istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u vezi sa izdanim državnim jamstvima kreditorima privatnog društva brodogradilišta Viktor Lenac. Predlagatelj odluke je Istražno povjerenstvo. To smo utvrdili neki dan u dnevni red. Radi se o tome da je Istražno povjerenstvo zatražilo produženje roka za mjesec i po dana. Rok koji mu je bio odobren je, ističe 15. veljače. Oni nisu dovršili svoj posao, a 15. veljače ističe rok u kojem bi trebali završiti pa ćemo sa ovom točkom sada nastaviti i molim predsjednika odnosno tajnika Istražnog povjerenstva da kratko obrazložite samo prijedlog za produženje kojeg sam ja već i obrazložio u biti. Sada bi trebali nastaviti raspravu o Prijedlogu nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava, ali eto primiče se vrijeme stanke pa ćemo tu raspravu prekinuti. Nastavit ćemo je 16. veljače u 9,30 sati. Na redu po toj raspravi je poštovana zastupnica Gordana Sobol pa Davorko Vidović itd. Imamo još koliko zastupnika? Da, ima još 12 zastupnika. U 15,00 sati glasovanje.
Hvala gospodine predsjedniče. Vrlo kratko, a suštinu stvari ste vi i sami kazali. Povjerenstvo je pri samom kraju i treba nam još, evo ovdje je predložena u roku od 6 mjeseci, dakle produljenje roka da u potpunosti odradimo onaj zadatak za koji nas je ovaj Visoki dom dakle Hrvatski sabor zadužio i predlažem da ovakovu izmjenjenu odluku podržimo kako ponavljam povjerenstvo bi moglo na kvalitetan način privesti svoj posao kraju. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a PGS-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, malo sam se zadihao jer nisam znao da će ovako upasti naglo u dnevni red. Ja bih ovdje bio vrlo kratak ali bih ipak imao potrebu postaviti u svezi s ovim prijedlogom 5 pitanja. Prvo, da li je kolegice i kolege netko tražio od Istražnog povjerenstva da posao odrade u nerealno kratkom roku pa zbog toga sada po drugi puta traže od Sabora da im se rok produži. Drugo pitanje. Dali je točno da je istražno povjerenstvo odlučilo ne-ispitati neke članove bivše Vlade jer ako je odgovor potvrdan onda treće pitanje glasi. Dali je logično da se zbog skraćivanja liste onih s kojima će biti obavljeni razgovori traži produženje ili skraćenje roka. Četvrto pitanje, ako se već došlo do zaključka da nije potrebno razgovarati sa najodgovornijim ljudima iz prošle Vlade a predmet istrage jesu upravo vladina jamstva. Onda se pitamo dali povjerenstvo uopće treba nastaviti sa radom ili nam odmah sada dati svoje izvješće. I peto i zadnje pitanje. Dali je moguće kolegice i kolege da netko od hrvatskih građana i od nas saborskih zastupnika radi bedake. Hvala lijepa.
U ime predlagatelja za tajnik povjerenstva poštovani zastupnik Emil Tomljenović.
Hvala gospodine predsjedniče, odgovorit ću vrlo kratko i precizno na sva postavljena pitanja. Potrebna nam je dakle rok, ukupno će biti rok sada 6 mjeseci da je to i zakonski rok. U okvirima smo naravno zakona. Rad istražnog povjerenstva ne svodi se samo na ispitivanje ovih ili onih ljudi odnosno u svojstvu svjedoka. Ako budete imali vremena ja ću vam pokazati sveobuhvatnu dokumentaciju koju smo kao članovi povjerenstva morali proučiti koji je to sveobuhvatan i obiman posao ako će se na ozbiljan način i provoditi i ako se od povjerenstva zapravo onda i može očekivati da obavi zadaću koju je ovaj visoki Dom i dao. Dakle o tome se radi u smislu produžetka ovoga roka. Dali će istražno povjerenstvo i koje osobe u svojstvu svjedoka pozvati mi smo u radu povjerenstva pozivali naravno svjedoke saslušavali ih oni su dali svoj iskaz. Ali to nije dakle saslušavanje ili iskaz svjedoka nije jedini način ili metodologija na koju se dolazi do činjeničnog supstrata ili svih onih stvar koji su bitni da bi povjerenstvo donijelo prijedlog odluke odnosno prijedlog mjera koji će u vrlo brzo budimo strpljivo evo radi se samo o mjesec dana prezentirati ovom visokom Domu. I na kraju nitko a najmanje članovi povjerenstva ni od koga ne prave bedake. Ako smo dobili zadatak mi smo svjesni savjesni odgovorni ljudi, želimo ga na najbolji mogući način ne odraditi nego uraditi. Poštujući u pravom redu ovu instituciju koja nam je i dala taj zadatak. Ali ne možemo nešto uraditi ako nam je prekratak rok. Tražimo samo rok da bi smo zadatak koji ste nam povjerili na najbolji mogući način mogli privesti kraju.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad STazić. Izvolite.
Pa nije tajna što Klub SDP-a ili ja osobno, jer sad govorim ovdje osobno, mislim o tim istražnim povjerenstvima. Fora kod istražnih povjerenstava je u njihovu osnivanju. To je onaj moment kada se može nekoga neargumentirano oblatiti na nekoga pokušati navaliti krivnja. A onda to dalje što će se u povjerenstvu događati to ćemo vidjeti. Još je nešto kod tih povjerenstava čudno, čudno je to da je ovo povjerenstvo osnovano na prijedlog parlamentarne većine, a parlamentarna većina ista ta ima i većinu članova u tome povjerenstvu. Na stranu to što ona ima vlast pa je sve one navode koje bi trebalo povjerenstvo ispitati mogli ispitati tijela državne vlasti, i trebala i morala nastranu to. Ali sama činjenica da onaj tko povjerenstvo predlaže osnivati ima u njemu većinu potvrđuje da će tu kadija i tužiti i suditi. Mi ovdje nismo čuli obrazloženje zašto sada treba produženje roka. Nismo čuli suvislo. Gledajte da je netko ovdje došao i rekao, gledajte mi smo sada započeli s ispitivanjima ali smo došli do zapreke, ne možemo doći do nekih dokumenata, obećali su nam te dokumente za dva mjeseca a mi dok te dokumente ne dobijemo mi ne možemo. Znate nekakvo suvislo obrazloženje. Naprosto smo čuli, nama treba malo više vremena. Do kada više vremena. Ja mislim negdje do lokalnih izbora da ste si to tako naštimali. Negdje do lokalnih izbora ili negdje pred lokalne izbore, kada bi kadija koji je optužnicu podigao i koji će presudu donijeti mogao s onim istim argumentima s kojima je istražno povjerenstvo i zatražio izaći sa nalazima. MI se nismo protivili, dapače podržali smo osnivanje ovoga povjerenstva, podržavao da ono završi svoj rad. Unaprijed izričem svoje sumnje. Unaprijed izričem svoje sumnje, zbog odnosa parlamentarne većine i manjine u vjerodostojnosti tih zaključaka. Ali neke činjenice se neće moći promijeniti. Činjenice su činjenice. I sve činjenice koje do kojih to povjerenstvo dođe ono će nadam se te činjenice će se nadam se prezentirati javnosti. Neovisno o političkom aspektu ili politikantskom aspektu osnivanja i rada povjerenstva. Nemam ništa protiv da se povjerenstvu produži rok rada, ako ono ima valjane argumente. Zato ovdje ih nismo čuli, unaprijed upozoravam zbog javnosti da očito je da taj rok traže produžiti do negdje do pred lokalne izbore. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Ivo Ločar.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa gospodin Stazić je rekao da se zna tko je kadija, da se zna tko tući tko sudu. Govorio je o parlamentarnoj većini govorio je o većini u povjerenstvu. Ako me sjećanje ne vara postavi bih pitanje moj dragom i uvaženom kolegi Nenadu Staziću jeli on slučajno bio u Saboru o prošlomu mandatu kada se osnivalo istražni povjerenstvo za pšeničnu aferi, što je tada govorio, zbog čega to povjerenstvo nije tada radilo, tko je tada bio na vlasti, tko je tada bio kadija i tko je tada tužio i tko je tada sudio. Samo da vas podsjetim. I neku večer sam vas gledao na televiziji, bili ste sa gospodinom Zlatkom Tomčić i on je silno se u toj emisiji posvađao sa istinom kada je rekao kako to povjerenstvo nije radilo. A vama na znanje kao i ovomu Parlamentu i cijeloj hrvatskoj javnosti ja sam osobno 16 puta u ovomu Saboru postavljao pitanje zašto to povjerenstvo ne radi. Dali je to tada ovisilo o parlamentarnoj većini ili o parlamentarnoj manjini. A znam dragi kolega da znadete kao i ja da se je radilo o takvomu kriminalu kakav se ne pamti u Hrvatskoj. Ja imam dokaze da je tadašnja vlast opljačkala hrvatsku državu, hrvatske seljake i hrvatske porezne obveznike za milijardu kuna. A cijela afera je teška milijardu i 560 milijuna kuna. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Izvrsna prilika kolega Lončar da ponovno pokrenete tu svoju inicijativu uvjeren sam da će ova parlamentarna većina vas u tome podržati. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala. Poštovani zastupnik Branimir Glavaš.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Nisam mislio raspravljati jer nisam smatrao da postoji potrebe vezano uz ovaj zahtjev povjerenstva prema ovom Visokom domu da se produži zakonski rok, ali očito da ima nekih nejasnoća i prema gospodinu Staziću i prema članovima Kluba HNS-a a vjerojatno to interesira i hrvatsku javnost, pa evo iskoristiti ću ovih 10 minuta da kažem nekoliko riječi vezano uz ono što je povjerenstvo do sada napravilo, što nije napravilo i zbog čega nije napravilo i što treba napraviti ako ovaj Dom odluči da produži rok rada povjerenstva. Mi smo od prvog dana krenuli odgovorno raditi posao koji nam je ovaj Dom povjerio i moram reći da smo od prvog dana kao povjerenstvo naišli na podmetanja os strane onih koji su trebali opslužiti ovaj Dom odnosno ovo povjerenstvo dokumentacijom koja je neophodna i nužna da uđemo u jednu temeljitu analizu kako bi dobili odgovore na postavljena pitanja koja interesiraju i ovaj Dom i hrvatsku javnost. Izdvojio bih samo jednoga s obzirom da ćemo o tome govoriti u kompletnom izvješću koje ćemo prezentirati u ovome Domu, to je stečajni upravitelj gospodin Škrlec koji je odgovarao na naše dopise u stilu i smislu ne raspolažemo dokumentacijom, ne znamo gdje je dokumentacija, tražite tu dokumentaciju tamo i tamo. Kada smo zatražili na adresi na koju nas gospodin Škrlec uputi, odgovor sa te adrese, ta dokumentacija nije kod nas, mi smo tu dokumentaciju razdužili prije četiri ili pet godina. Prema tome, iz ovoga vidite jasno sa kakvim problemima se mi suočavamo. U analizi tih problema postavljali smo si pitanja kako to da je Trgovački sud postavio jednog kritičara za jednog stečajnog upravitelja "Viktora Lenca". Što se iza toga krije? Da li se nešto krije iza toga? Nije li postavljen čovjek ciljano kako da prikrije neke stvari što se događalo u "Viktoru Lencu", kako da se ne dođe do odgovora na pitanja koje interesira povjerenstvo, Dom i hrvatsku javnost. I to su ti razlozi zbog čega smo mi trošili dane i dane, tjedne i mjesece a da nismo dobivali odgovore na pitanja koja su nas interesirala. Evo prošlo je četiri i po mjeseca ako se ne varam. Mi još uvijek nismo došli do odgovora na pitanje tko je bio vlasnik "Viktora Lenca". Mi ne znamo tko je bio vlasnik "Viktora Lenca" jer nismo imali uvida u dioničarske knjige. Knjigama dionica zameo se trag. Bili ste svjedoci preko medija što ste uspjeli čuti i saznati da knjiga dionica jednostavno nije bilo. To nitko nije znao, nije znao gospodin Škrlec kao stečajni upravitelj gdje su knjige dionica, nije znala ni revizija koja je pravila izvješća gdje su knjige dionica. Knjiga dionica jednostavno nije bilo. Gospodin Vrhovnik je na povjerenstvu rekao da knjiga dionica ni nema, izdao je i čak i priopćenje, dakle da ga ja ne intrepretiram izdao je priopćenje koje je objavila HINA i svi mediji gdje decidirano tvrdi da knjiga dionica nikada nije bilo. I taj dan kada je gospodin Vrhovnik izdao priopćenje da knjiga dionica nije bilo, taj dan pojavljuju se knjige dionica, tovare se u kamion i dovoze se ovdje u Hrvatski sabor i predaju se knjige dionica. Mi nismo eksperti financijski stručnjaci da bi mogli izvršiti analizu toga što se nalazi u tim knjigama dionica i normalno je da moramo angažirati za to ovlaštenu kuću koja će izvršiti temeljitu analizu što u tim knjigama dionica stoji da se vidi povijest, povijest stjecanja vlasništva nad "Viktorom Lencom" dakle od prvog dana od 1991. godine pa sve do trenutka otvaranja stečaja. A najmanje što nas interesira je 1999. dakle 2000. godina. Nije sporno uopće, ja to mogu već sada reći, u svoje ime govorim, ne u ime povjerenstva da se na pomorsko dobro nije mogla uknjižiti nikakva hipoteka. Nije sporno da se "Viktor Lenac" nalazi na pomorskom dobru i da ono što se je događalo nije se moglo događati. To uopće nije sporno. Ponavljam govorim u svoje ime. Isto tako evo koristim ovu raspravu da odgovorim gospođi Zgrebec ako je točno što pišu današnje novine da ja izbjegavam i okrznuti gospodina Račana. Na taj način želim demantirati ono što kaže gospodin Stazić, da "kadija te tuži kadija sudi". Bilo je prijedloga čak od predsjednika povjerenstva gospodina Đapića da se u ovaj petak pozove gospodin Račan, gospodin Linić, gospodin Jurčić i ne znam još neki ministri hrvatske Vlade, gospodin Crkvenac, na što sam ja u svoje ime rekao da mislim da je to rano, da nema potrebe pozivati gospodina Račana, Linića, Crkvenca, Jurčića dok mi nemamo pregled situacije što se tamo događalo obzirom da ćemo u tom slučaju morati tu gospodu pozivati dva i više puta, a što bi se vjerojatno shvatilo kao šikaniranje ili pokušaj kompromitiranja naših uvaženih stranačkih kolega, bivšeg predsjednika Vlade i bivših ministara, što nam nije ni na kraj pameti. I to jednostavno ne želimo raditi. … [[Upadica se ne razumije.]] Saborski oprostite. Ja nisam bio član Partije, prema tome … [[Upadica se ne razumije.]] Da. Ne, ne nisam, nisam [[Upadica: Dobro Branimire ajde nastavi.]] Prema tome, drage moje saborske kolege ovo povjerenstvo uistinu želi odraditi ovaj posao na jedan kvalitetan odgovoran način bez namjere da kompromitira nikoga, bez namjere da kompromitira članove bivše Vlade, članove vaše stranke, bez namjere da se stvori jedna iskrivljena i lažna slika o onome što se događalo, već nam je jedini cilj i namjera da prezentiramo u ovom Domu stvarne činjenice. I za to je nama potrebno vrijeme, potrebno nam je najmanje dakle još ovih mjesec i po dana. Ja vjerujem da ćemo završiti, osim toga i zakon nas obvezuje da to završimo u ovome roku, mi ćemo to završiti, ali je nužna dakle ta povijesna rekonstrukcija stjecanja vlasništva u "Viktoru Lencu" od 1992. do 2000. godine i za to smo se odlučili da odaberemo jednu kuću, ja ću vam sad po prvi puta reći, ta kuća se zove "Kodeks sortium" koja je vodila dioničarske knjige do 2000. godine do kraja 99. godine i ima informacije o tome što se je događalo. A 2000. godine knjige su predane u Središnju depozitarnu agenciju. Dakle, odlukom povjerenstva angažirati će se ta kuća. I jučer smo obaviješteni od strane te kuće da za rekonstrukciju knjiga dionica im je potrebno najmanje 21 dan te da ukoliko se odlučimo za ove usluge ove kuće postoji i obveza povjerenstva odnosno Hrvatskog sabora u visini od 119 tisuća kuna plus PDV. Dakle mi tražimo i tražiti ćemo suglasnost odgovornih ljudi za trošenje proračunskog novca ovoga Sabora za ovu odluku i ovaj potez. Ukoliko bude odluka da Sabor neće platiti ove troškove ove kuće da se izvrši povijesna rekonstrukcija dioničarskih knjiga mi se tog prihvaćamo. Ukoliko bude odluka da će Sabor stati iza tih troškova mi smo spremni ovaj posao kvalitetno odraditi i podnijeti izvješće Hrvatskom saboru u zakonskom roku, dakle najdalje u roku od 45 dana. Evo to je u najkraćim crtama ono što vas interesira. Dakle, još jednom i zaključujem s time. Odbacujem sve insinuacije onih koji pokušavaju baciti sjenu na rad ovoga povjerenstva i u svoje ime i u ime svojih kolega odgovorno tvrdim da ćemo pošteno i korektno i profesionalno odraditi ovaj posao i istinito izvijestiti Sabor o onome što onim podacima i činjenicama koje povjerenstvo kroz svoj rad dobije, odnosno zaključcima koje prihvati i donese na svojim sjednicama. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Ja bih želio se zahvaliti gospodinu Glavašu i postaviti šesto pitanje, zar nije bilo moguće odmah izaći s ovim jasnim argumentima pa bi bilo manje pitanja, manje sumnji, manje neugodnosti za sve nas. Hvala lijepa gospodine Glavaš.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branimir Glavaš.
U potpunosti se sa vama slažem. Povjerenstvo radi u skladu sa Poslovnikom, a Poslovnik kaže da javne isprave, javne nastupe u ime Povjerenstva ima pravo predsjednik Povjerenstva i tajnik Povjerenstva. Predsjednik Povjerenstva je na službenom putu ovaj tjedan i nije davao izjave, a tajnik je u najkraćim crtama izvijestio pa evo otvorena je rasprava i na za to mjerodavnom mjestu mi vas istinito i točno informiramo na vrijeme.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu po ovoj točci dnevnoga reda. I prijedlog odluke o izmjeni odluke o osnivanju Istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u vezi sa izdanim jamstvima, kreditorima privatnog društva brodogradilišta Viktor Lenac d.d. Rasprava je zaključena. To je ona za mjesec i pol dana produženje. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je odluka donijeta sa 101 glasom za, 6 suzdržanih i jednim protiv.