Kolegice i kolege poslanici molim vas da zauzmete svoja mjesta. Poštovani gosti otvaram 62. sjednicu Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH. Na sjednicu su pozvani naši redovni gosti: predsjedavajući i članovi Predsjedništva BiH, predsjedavajući i članovi Savjeta ministara BiH, predstavnici međunarodnih organizacija i ambasada u BiH koji prate redovno naš rad kao i predstavnici medija. Srdačno pozdravljam sve prisutne poslanike i goste. Odsustvo sa sjednice opravdali su poslanik Mladen Ivanković Lijanović i poslanik Šemsudin Mehmedović je najavio kašnjenje. Prema informaciji službe sjednici je prisutno 34 poslanika. Konstatujem da sjednica ima kvorum za rad i odlučivanje. Na početku dozvolite prvo da se zahvalim kolegi Denisu Bećiroviću za proteklih 8 mjeseci vođenja ovog Doma i korektnu saradnju, i kado drugo dopustite da čestitam i Republici Srbiji na otpočinjanju pregovora sa EU. Što se tiče izmjena i dopunama dnevnog reda sjednice želim napomenuti slijedeće. Na dnevni red dodate su tačke: Tačka 15. Razmatranje Inicijative poslanika Mladena Bosića, Aleksandre Pandurević, Darka Babalja, Borislava Bojića i Vesne Krstović Spremo, koja glasi: „U skladu sa članom 8. Poslovnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH dostavljamo vam poslaničku inicijativu za smjenu poslanika Denisa Bećirovića sa funkcije člana Kolegijuma Predstavničkog doma, na dalju procedur.“ Tačka 16. Predlog odluke o imenovanju članova Komisije za odlučivanje o sukobu interesa. Tačka 17. Imenovanje članova: a) Nezavisnog odbora, b) Odbora za žalbe građana, kao nezavisnih tijela policijske strukture Bosne i Hercegovine. Tačka 19. Razmatranje dopisa Radio-televizije BiH u vezi sa poslovnom i programskom egzistencijom tri javna emitera u Bosni i Hercegovini, sa Mišljenjem Komisije za saobraćaj i komunikacije. 2 Tačka 21. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Ugovora o finansiranju između Bosne i Hercegovine i Republike Srpske i Evropske investicione banke i JP Autoputevi Republike Srpske. Tačka 5. Predlog zakona o pravima žrtava torture – predlagači: poslanici Azra Hadžiahmetović i Beriz Belkić dopunjen je sa Mišljenjem Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku, koje je negativno. Dopunjena je i tačka 6. Predlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o krivičnom postupku BiH – predlagač: Dom naroda Parlamentarne skupštine BiH, sa Mišljenjem Ustavnopravne komisije, koje je negativno i drugi put. Tačka 7. je preformulisana, te sada glasi: Izjašnjavanje Doma o određivanju novog roka za dostavljvanje Mišljenja o Predlogu zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorističkih aktivnosti. S obzirom da je ovo opetovana aktivnost raspravljat ćemo da li će se produžiti rok ili će se obustaviti zakonodavni postupak. Zato je preformulisana tačka dnevnog reda. Otvaram raspravu o predloženom dnevnom redu. Ako nema prijavljenih zaključujem raspravu. Konstatujem da 62. sjednica Doma ima sljedeći Dnevni red 1. Usvajanje zapisnika sa 60. i 61. sjednice Predstavničkog doma; 2. Poslanička pitanja a) Komentari na dobijene odgovore, b) Nova poslanička pitanja; 3. Zahtjev Doma naroda Parlamentarne skupštine BiH za razmatranje Predloga zakona o izmjeni i dopuni Izbornog zakona Bosne i Hercegovine po hitnom postupku, u skladu s članom 127. Poslovnika, zakon broj: 01,02-02-1-56/13, od 19.12.2013. godine; 4. Predlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prekršajima BiH – predlagač: Savjet ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-54/13, od 27.11.2013. godine (drugo čitanje); 5. Predlog zakona o pravima žrtava torture – predlagači: poslanici Azra Hadžiahmetović i Beriz Belkić, zakon broj: 01-02-1-50/13, od 05.11.2013. godine, sa Mišljenjem Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku; 6. Predlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o krivičnom postupku BiH – predlagač: Dom naroda Parlamentarne skupštine BiH, zakon broj: 01-02-1-42/13, od 12.11.2013. godine, sa Mišljenjem Ustavnopravne komisije; 7. Izjašnjavanje Doma o određivanju novog roka za dostavljvanje Mišljenja o Predlogu zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorističkih aktivnosti – predlagač: Savjet ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-52/13, od 20.11.2013. godine ili o obustavljanju zakonodavnog postupka; 8. Predlog zakona o praznicima Bosne i Hercegovine – predlagač: poslanik Denis Bećirović, zakon broj: 01-02-1-53/13, od 25.11.2013. godine (prvo čitanje); 9. Predlog zakona o javnim nabavkama BiH – predlagač: Savjet ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-59/13, od 10.12.2013. godine (prvo čitanje); 3 10. Izvještaj komisije Kolegijuma o nastojanju za postizanje saglasnosti o predlogu da se Predlog zakona o raspolaganju nepokretnom vojnom imovinom razmatra po skraćenom postupku u skladu s članom 126. Poslovnika, zakon broj: 01-02-1-61/13, od 27.12.2013.godine; 11. Izvještaj komisije Kolegijuma o nastojanju za postizanje saglasnosti o inicijativi poslanika Ante Domazeta sa 57. sjednice Doma, održane 20.11.2013., koja glasi: “Pokrećem poslaničku inicijativu prema Savjetu ministara BiH da pripremi informaciju o realizaciji tekućeg aranžmana s MMF-om s naglaskom na sljedeća pitanja: - ocjena opravdanosti aranžmana s MMF-om u odnosu na alternativne načine rješavanja nestabilnosti u javnim finansijama u BiH (radikalna redukcija javne potrošnje, povećanje poreza, prodaja državnog kapitala i drugih resursa države i entiteta, zaduživanje kod komercijalnih banaka i drugo) - evaluacija ostvarenja ključnih ciljeva iz pisma namjere koje su vlasti BiH zaključile s MMF-om (ekonomski rast, poslovno okruženje, strukturalne i druge reforme i drugo) - identifikacija razloga za eventualni produžetak aranžmana s MMF-om - prikaz ciljeva i novih oblasti reformi koji bi se našli u pismu namjere uz eventualni produžetak aranžmana s MMF-om - Također predlažem da se o toj informaciji obavi rasprava na prvoj narednoj sjednici Predstavničkog doma, a svakako prije eventualnog zaključenja produžetka aranžmana s MMF-om.”, broj: 01-50-1-1212/13, od 20.11.2013. godine; 12. Izvještaj komisije Kolegijuma o nastojanju za postizanje saglasnosti o Predlogu rezolucije o odluci Savjeta Regulatorne agencije za komunikacije BiH o skraćivanju dozvoljenog vremena za oglašavanje u programima javnih radiotelevizijskih servisa u Bosni i Hercegovini – predlagači: poslanici Denis Bećirović, Saša Magazinović, Anto Domazet, Mirsad Đugum i Mladen Ivanković Lijanović, broj: 01-02-2-1218/13, od 21.11.2013. godine; 13. Odluka Predsjedništva BiH o postavljenju na dužnost zapovjednika 4. pješadijske brigade Oružanih snaga Bosne i Hercegovine, broj: 01,02-03-1177/13, od 05.12.2013. godine; 14. Odluka o usvajanju Okvirne saobraćajne politike Bosne i Hercegovine za perod od 2013. do 2020. godine, broj: 01,02-02-1-1325/13, od 24.12.2013. godine; 15. Razmatranje Inicijative poslanika Mladena Bosića, Aleksandre Pandurević, Darka Babalja, Borislava Bojića i Vesne Krstović-Spremo, koja glasi: „U skladu sa članom 8. Poslovnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH („Službeni glasnik BiH“, br. 33/06, 41/06, 81/06, 91/06, 91/07, 87/09 i 28/12), dostavljamo vam poslaničku inicijativu za smjenu poslanika Denisa Bećirovića sa funkcije člana Kolegijuma Predstavničkog doma, na dalju proceduru.“, broj: 01-34-1-55/14, od 10.01.2014. godine; 16. Predlog odluke o imenovanju članova Komisije za odlučivanje o sukobu interesa – predlagač: Zajednički kolegijum oba doma Parlamentarne skupštine; 17. Imenovanje članova: c) Nezavisnog odbora, d) Odbora za žalbe građana, kao nezavisnih tijela policijske strukture Bosne i Hercegovine (predlog rang-liste Privremene zajedničke komisije oba doma), broj: 01-02-34-1-110/14, od 22.01.2014. godine; 18. Imenovanje tri člana iz Predstavničkog doma u Zajedničku komisiju oba doma za postizanje identičnog teksta Zakona o programu zaštite svjedoka u Bosni i Hercegovini; 4 19. Razmatranje dopisa Radio-televizije BiH u vezi sa poslovnom i programskom egzistencijom tri javna emitera u Bosni i Hercegovini, sa Mišljenjem Komisije za saobraćaj i komunikacije, broj: 01/5-29-1081,27/13, od 04.12.2013. godine; 20. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Ugovora između Savjeta ministara Bosne i Hercegovine i Savjeta ministara Republike Albanije o saradnji u oblasti veterinarstva, broj: 01,02-05-2-1250/13, od 02.12.2013. godine; 21. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Ugovora o finansiranju između Bosne i Hercegovine i Republike Srpske i Evropske investicione banke i JP Autoputevi Republike Srpske – Autoput Banjaluka–Doboj, broj: 01,02-05-2-64/14, od 13.01.2014. godine; 22. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Sporazuma između Savjeta ministara Bosne i Hercegovine i Vlade Republike Makedonije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak i imovinu, broj: 01,02-05-2-1326/13, od 24.12.2013. godine; 23. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Sporazuma između Savjeta ministara Bosne i Hercegovine i Vlade Republike Slovenije o razmjeni i obostranoj zaštiti tajnih podataka, broj: 01,02-05-2-1327/13, od 24.12.2013. godine; 24. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Bezbjednosnog sporazuma između Savjeta ministara Bosne i Hercegovine i Vlade Republike Srbije, broj: 01,02-05-2-39/14, od 07.01.2014. godine; 25. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Sporazuma između Savjeta ministara Bosne i Hercegovine i OEBS-a iz oblasti odbrane i bezbjednosti, broj: 01,02-05-2-44/14, od 08.01.2014. godine; 26. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Memoranduma o razumijevanju između Evropske unije i Bosne i Hercegovine o učešću Bosne i Hercegovine u programu MEDIA 2007., broj: 01,02-05-2-45/14 od 08.01.2014. godine; 27. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Protokola između Ministarstva spoljne trgovine i ekonomskih odnosa Bosne i Hercegovine i Ministarstva za nacionalnu ekonomiju Mađarske o saradnji malih i srednjih preduzeća, broj: 01,02-05-2-43/14, od 08.01.2014. godine. Prelazimo na realizaciju dnevnog reda. Ad. 1. Usvajanje zapisnika sa 60. i 61. sjednice Predstavničkog doma Zapisnike ste dobili. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Prelazimo na drugu tačku, Ad. 2. Poslanička pitanja a) Komentari na dobijene odgovore
Poštovani predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege. Evo, ponekad se u ovoj tački, koja je uglavnom sumorna i odgovori kasne, dogodi čudo pa dobijete odgovor na pitanje koje ste postavili na prethodnoj sjednici. Gotovo nevjerovatno zvuči, ali ja moram zaista da kažem da ukoliko Ustavni sud, koji je odgovorio na moje pitanje sa prošle sjednice, ovim manifestuje odnos prema Parlamentu ja sam veoma zahvalna predsjednici Ustavnog suda BiH, gospođi Valeriji Galić. Dakle, moje pitanje se odnosilo na to – koliko je do sada stiglo apelacija Ustavnom sudu BiH na presudu Suda BiH zbog retroaktivne primjene Krivičnog zakona. I znate koliko je stiglo? 29 apelacija. Obećava da ćemo imati uzbudljiv rad Ustavnog suda. Drago mi je da sam ovo čula i nadam se da ćemo moći pratiti i ubuduće šta se dešava. Zahvalna sam na odgovoru.
Zahvaljujem. Sljedeći za komentar, uvaženi kolega Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedatelju. Uvažene dame i gospodo. Ja sam postavio sljedeće pitanje o Proračunu institucija BiH i međunarodnih obaveza za 2012. i '13., predviđena su, doduše skromna sredstva za provođenje ... Dejtonskog mirnovnog sporazuma – molim da mi se dostave i ... podaci za koje namjene su utrošena sredstva iz 2012. i 6 prvih 9 mjeseci 2013. sa popisom pojedinačnih projekata i krajnjih korisnika po općinama implementacije. Dobio sam na tri stranice odgovor i ni na jedno od ovih pitanja koje sam postavio nije odgovoreno osim što se načelno može zaključiti, kada se pažljivo iščita, da 2012. i 2013. još nije realiziran ni jedan konkretan projekat ali sam dobio vrlo interesantne odgovore. Institucija koja djeluje u okviru ... povratak koja se zove komisija, Povjerenstvo za izbjeglice i raseljene osobe po odlukama koje je donijela, što vidim iz ove odluke oni su više Povjerenstvo za sprečavanje povratka nego Povjerenstvo za povratak, jer nekim čudom su oni uzeli sebi za ovlast da odrede 60 općina u kojima će implementirati ova sredstva za povratak a onih oko 90 općina drugih kao, po njihovom mišljenju, ne spadaju u tu kategoriju u kojima bi se mogla implementirati ova sredstva među kojima i Općina Kakanj sa čijeg teritorija, u odnosu na predratni broj stanovnika, je raseljeno ili zbjeglo ili protjerano preko 20 tisuća ljudi. Ako ima neka općina sa koje je veći broj raseljenih, izbjeglih, kako god hoćete, predratnih stanovnika općine pa da treba tu pospiješiti apsolutno sam suglasan da nema potrebe ni konvertibilne marke izdvojiti za Općinu Kakanj. Ali kada pogleda popis općina koje je ta Komisija, koja bi trebala biti Komisija za raseljene osobe i izbjeglice, utvrdila kao prioritete moram reći u najmanju ruku, da ne koristim nikakav težak termin, da me čudi i volio bih znati šta je cilj ovog Povjerenstva. Je li cilj da se onemogući povratak bilo koga ko se želi stvarno vratiti, je li cilj da se oni koji su se nekom svojom zabludom vratili tamo gdje su se vratili da im se onemogući opstanak na tom području ili je cilj nešto drugo. Znači, tražim, obnavljam ovo pitanje i tražim da mi se konkretno odgovori, konkretnim podacima, na ovo pitanje i sugeriram da se ove odluke kojima se diskriminiraju građani i općine na teritoriji BiH, koja je u suprotnosti sa Strategijom, da se ona stavi van snage. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeći, uvaženi kolega Zijad Jagodić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovane kolegice i kolege poslanici, uvaženi gosti, mediji, sve skupa vas pozdravljam. Ja bih najprije se zahvalio svima, svim institucijama koje su odgovorile na postavljena poslanička pitanja. Prijed svega želio bih prokomentarisati odgovor od Generalnog sekretarijata Vijeća ministara kojima se posebno zahvaljujem za odgovor po pitanju koje sam postavio u pogledu Zakona iz oblasti prometa i komunikacija, te sam bezbroj puta postavljao nadležnom ministarstvu ali sam odgovore vrlo rijetko dobivao. Međutim, ponukalo me je da od Vijeća ministara zatražim odgovor – šta je sa 10 zakona iz oblasti prometa i komunikacija. I ja im se zahvaljujem, dobio sam odgovor, međutim iz odgovora o pojedinačnim zakonima vidim da je u svakom od njih vrlo malo šta učinjeno. Nisam zadovoljan, ali ću pokrenuti druge inicijative i pitanja. Što se tiče drugog pitanja koje je vrijedno pomena je to – privatizacija Energopetrola. Mi smo praktično na federalnom nivou privatizirali ovo preduzeće. Obaveza kupca je bila da investira 150 miliona maraka, od čega je samo nekih 6, odnosno 10 miliona maraka investirano, odnosno dokapitalizirano iz sredstava tekuće proizvodnje, što nisu dodatna svježa sredstva kao što je to bilo ugovorom predviđeno. Međutim, u tom postupku Vlada nije poduzela ništa i 7 pokrenuću inicijativu raskida Ugovora o dokapitalizaciji, jer praktično obligacije obavezuju svaku ugovornu stranu da postupa po ugovoru. Ovdje je očito da već više godina se crpi državni društveni kapital a Ugovorom o privatizaciji ništa nije učinjeno. Smatram da je ovo jedan od zanimljivijih odgovora, ali iz njega se da naslutiti da i na ovaj način privatizacija nam nije potrebna. Što se tiče još jednog vrlo interesantnog odgovora koga sam uputio svim privrednim komorama, entitetskim i kantonalnim, u pogledu podjele detašmana firmama koje rade diljem Evrope, međutim iz odgovora svih kantonalnih privrednih komora svi pozdravljaju inicijativu, dakle da kantonalne privredne komore odlučuju koje će djelatnosti dobivati detašmane i raditi na terenu, jer najbolje poznaju privredu. Međutim, problematika je na entitetskim nivoima, dakle Federalna privredna komora i Privredna komora u RS-u koja praktično na svoj način, po svom viđenju dodjeljuje detašmane od kojih mi imamo velike probleme. Smatram da ovi odgovori dovoljno upućuju da ovlasti koje imaju privredne entitetske komore treba prenijeti na kantone i tako pomoći razvoju privrede, ubrzati inicijative koje dolaze sa terena od privrednika koji znaju šta treba činiti i šta Evropa traži. Što se tiče ovih odgovora takođe ću se očitovati u narednim inicijativama a za sada zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sljedeći za komentar na dobijeni odgovor se javio uvaženi poslanik Adnan Bašić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Ja sam uputio jedno vrlo značajno pitanje za svakog stanovnika i građanina BiH, naravno radi se o onome što nam je najsvetije, o našem zdravlju. Ovaj odgovor je sličan ogromnom broju odgovora koje svi mi poslanici dobijamo. Mnogo rečenica koje ništa ne govore. U 90% slučajeva bazira se na onom čuvenom sve je to u redu i onda se upotrebljavaju dvije one kratke rečenice koje ..., sve je ok, ali, ili sve je dobro to a. I na tome je baziran moj odgovor. Nije me to iznenadilo, ali kombinacija kada su u pitanju zdravlje svakog stanovnika BiH i posebno u posljednjem periodu ova afera, ... sam ja htio da skrenem pažnju, na tačno utvrđenoj mafijaškoj logici koja se upotrebljava kada je u pitanju i farmakologija, dakle proizvodnja lijekova u našoj državi i farmacija kao onaj ko distribuira te lijekove. Očajna situacija u kojoj se nalazi kompletno zdravstvo BiH, tu nema ni naroda, ni narodnosti, ni vjere, ni nacije. Kada si bolestan onda si bilestan, samo si tada bolestan čovjek. Stvarno sam pokušao nadajući se razložnom obrazloženju zašto se neke stvari ubrzano ne rješavaju, zašto je ovako teška situacija u našem zdravstvu. Moj praktično, hajde mali mini kolegij ovdje ljekara koji sjedi samnom, uvaženi profesor dr Đugum i dr Kabil zajedno samnom i sa našim klubom, sjećate se, često smo postavljali pitanja ... riješiti tragediju koja se zove zdravstvo u BiH. Nikad nismo dobili odgovora a situacija je sve teža i teža. U narednom poslaničkom pitanju, koje ću postaviti kada dođe na to red, možda ćete se ozbiljno zabrinuti zbog onoga što ćete čuti ako imate imalo razuma i logike za ovu ... Hvala lijepo. 8
Zahvaljujem. Završili smo sa komentarima na dobijene odgovore. Prelazimo na b) Nova poslanička pitanja Molim vas da se prijavite. Uvažena kolegica Dušanka Majkić, kao ... Izvolite.
Moje pitanje je vezano za zadnji upad u Kasarni Krčmarice kod Banja Luke. Dakle, postavila sam nekoliko pitanja ministru odbrane, nadam se da će odgovoriti prije nego što ovaj slučaj padne u zaborav. Prvo pitanje – Koja vrsta i količina materijalno tehničkih sredstava je nestala na vojnoj lokaciji Krčmarice kod Banja Luke? Pod dva – Ko je neposredno zadužen za stražu na toj Lokaciji? Pod tri – Da li je tačno da je Bataljon iz Bihaća zamijenio na straži nadležne zbog proslave pravoslavnih praznika i da li je tačno da su isti prijavili krađu u roku od 15 minuta od preuzimanja straže? Kako je izvršena primopredaja skladišta tog dana? Na osnovu čega je krađa prijavljena? Čime možete opravdati tvrdnju da je krađa prijavljena samo fiktivno, kako bi se zaštitili oni koji su ukradena MTS još ranije izvukli sa skladišta i prodali? Kada će biti završen izvještaj o ovom slučaju? Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća je poslanica Azra Hadžiahmetović. Izvolite.
Zahvaljujem perdsjedavajući. Evo, pošto je ovo danas prva sjednica kojom rukovodite, Predstavničkog doma, dozvolite da Vam poželim uspjeha narednih mjeseci vašeg rukovođenja ovim Domom i da se ujedno i zahvalim i kolegi Denisu na dosadašnjem vođenju sjednice, korektnom vođenju sjednice u prethodnom periodu. Ja imam dva poslanička pitanja. Jedno pitanje je upućeno Vijeću ministara. Nakon Odluke institucija Kosova o uvođenju viza za državljane BiH – Da li ste analizirali moguće posljedice iste i moguće modalitete prevazilaženja negativnih posljedica koje se mogu reflektirati na ekonomske odnose BiH i Kosova? Moje pitanje obrazlažem prije svega činjenicom da su sve zemlje u regiji, neovisno od toga da li su uspostavile diplomatske odnose, odnosno izvršili priznanje nezavisnosti Kosova, 9 regulisale status i vizni režim sa Kosovom. I drugi razlog i drugo obrazloženje, Kosovo je značajan spoljnotrgovinski partner BiH i naš izvoz je dobrim dijelom u regiji usmjeren prema Kosovu. I drugo pitanje tiče se, usmjereno je nadležnim institucijama u RS-u i konkretno Opštini Gacko – Ko je i na osnovu koje odluke je postavio putokaz sa oznakom Srbinje na putnom pravcu od Gacka prema Foči, konkretno na izlazu iz Gacka, odnosno ko je odgovoran za neprovođenje presude Ustavnog suda BiH vezane za nazive opština i gradova? Hvala vam.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega Drago Kalabić sljedeći se prijavio. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Takođe u ime Kluba SNSD-a želim vam uspješno predsjedavanje ovim Domom u narednom periodu i zahvalnost dosadašnjem predsjedavajućem. Moje pitanje je upućeno predsjedavajućem Vijeća ministara, gospodinu Bevandi – Šta ćete učiniti povodom činjenice da Uprava za indirektno oporezivanje na čelu sa direktorom opstruiše rad Istražne komisije Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH? Vrlo kratko obrazloženje: Ovaj Dom je već u dva navrata produžio mandat toj Komisiji. Do današnjeg dana Uprava nije dostavila nijedan traženi dokument. Ne odaziva se više na bilo kakve pozive i na dogovore za sastanke, što mi smatramo da je neprimjereno. Ja ne mislim da Komisija neće završiti svoj rad, ali me interesuje stav svih drugih institucija povodom ovog. Ja ne znam kako bi vam, kako bi nazvao takvo ponašanje i mene interesuje šta će učiniti institucije koje imaju veze sa Upravom, govorim o normalnoj komunikaciji i normalnom odnosu među institucijama u BiH, koji je ovdje izostao. Mene on asocira i meni je sve jasno, ali sada govorim vezano za činjenicu da mi do današnjeg dana imamo odbijanje od strane Uprave za bilo kakvim vidom. Sve ono što je obećano pred članovima Komisije nije ispoštovano i odbijanje sudjelovanja u daljem radu Komisije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sljedeći je uvaženi kolega Mirsad Đugum. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovane kolegice i kolege, članovi Vijeća ministara. Ja postavljam dva pitanja, odnosno dvije urgencije prema Ministarstvu civilnih poslova. Drago mi je što je ministar civilnih poslova gospodin Sredoje Noviću tu, čiji rad i kao čovjeka i kao ministra cijenim, ali jednostavno u njegovom obimu je i posao koji se tiče funkcioniranja apsolutno Ministarstva civilnih poslova. Iz tog razloga postavljam dvije urgencije. 10 Jedna je zaključak koji je donijela ova Parlamentarna skupština koji se je trebao realizirati već više od mjesec dana a nije realiziran. I drugo pitanje koje se posebno u ovom momentu ističe. Ako nismo za skoro dva mjeseca ustanju da iz Ministarstva civilnih poslova, odnosno dobijemo sistematizaciju bar jednog sektora koji se je tražio kao odgovor, onda postavljam stvarno pitanje koje je i tada rečeno – Kako ćemo onda realizirati određene projekte i određene zaključke Parlamenta? Ove dvije urgencije se dostavljaju u pismenoj formi i molim gospodina ministra da u što kraćem roku dobijem ovaj odgovor na pitanja koja su već iz 9. mjeseca i iz 12. mjeseca, trebali su biti već na klupama poslanika i o njima se trebalo, ako ništa, ili nešto raspravljati ili da neke stvari se okrenu u pozitivnom svjetlu. Zahvaljujem i nadam se da će ministar ovo uvažiti i u što skorijem roku dostaviti. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Zijad Jagodić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja imam jednu poslaničku inicijativu i jedno pitanje. Poslaničku inicijativu upućujem Narodnoj skupštini RS-a i Vladi RS-a u Banja Luci. Intencija je da praktično decentraliziramo državu što je moguće više kroz institucije, da je približimo građanima, privredi i stanovništvu, itd. U tom pogledu neke stvari se riješavaju na nivou države, takođe na nivou Federacije, međutim smatram da isto tako treba težiti i na području RS-a da se određena ministarstva približe bazama koje pogoduju po svim njenim elementima tom regionu. Stoga i predlažem da se Ministarstvo industrije, energetike i rudarstva u RS-u dislocira u Srebrenicu, Ministarstvo za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu dislocira u Bijeljinu, Ministarstvo za izbjegla i raseljena lica u Prijedor, tačnije Kozarac, Ministarstvo za ekonomske odnose i regionalnu saradnju u Zvornik. Obrazloženje je navedeno u inicijativi. A poslaničko pitanje upućujem Ministarstvu za ljudska prava i izbjeglice, pa i Ministarstvu Oružanih snaga BiH – Da li ovo Ministarstvo, odnosno da li su ova ministarstva upoznata o disciplinskoj kazni zaposlenice u Oružanim snagama BiH za radi nošenja marame u Kasarni Pazarić? Tražim da se ovaj predmet provjeri, ukoliko je to tačno, u skladu sa njihovim ovlaštenjima i nadležnostima poduzmu odgovarajuće mjere protiv odgovornih, te dostave pismeni odgovor. Hvala.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Nermina Zaimović-Uzunović. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi predsjedavajući, kolegice i kolege. 11 Ja imam više pitanja i neću sve pročitati, pročitaću samo ono koje postavljam Ministarstvu civilnih poslova. Naime, htijela bih da podsjetim i Kolegij Predstavničkog doma da je javna rasprava o visokom obrazovanju održana u prethodnom periodu, prije više od pola godine, da to nikada nije došlo, izvještaj sačinjen, nije nikad došlo na dnevni red ovog Doma. Međutim, ja postavljam pitanje koje se tiče nauke. Dakle, moja pitanja su slijedeća: Koliko se u 2013. godini izdvojilo za nauku iz svih nivoa budžeta u RS-u, Federaciji i BiH? Koliko je u 2013. godini nauka povukla sredstava iz međunarodnih projekata i fondova? Koliko će BiH izgubiti zbog storniranja dijela IPA projekata namijenjenih BiH i koje se aktivnosti u Ministarstvu civilnih poslova vode na koordinaciji aktivnosti u naučno- istraživačkom radu i sa kojim institucijama u BiH i izvan? A sljedeći set pitanja koje neću čitati upućena su Ministarstvu vanjske trgovine i ekonomskih odnosa, Uredu za veterinarstvo i ministarstvu, ne znam kojem uredu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Beriz Belkić. Izvolite.
Ja imam jedno pitanje za Vladu RS-a. Dakle – Šta su stvarni razlozi zbog kojih već nekoliko godina odbijate saglasnost za izradu strategije razvoja energetskog sektora BiH, uprkos činjenici da je Sporazumom o načelima energetske politike, koji su potpisali Vijeće ministara i vlade entiteta, utvrđeno da će se nakon usvajanja entitetskih energetskih strategija definisati principi za izradu energetske strategije BiH. Entitetske strategije su usvojene 2009., odnosno 2010., a Vijeće ministara u kontinuitetu u svoj program rada 2010., 2011., 2012., i 2013. uvrštava izradu ovog dokumenta. Nažalost bez realizacije. Dakle, meni se, između ostalog ovdje postavlja i pitanje kada ćemo, da tako kažem, prekinuti jednu vrstu samoubilačke prakse gubljenja sredstava? U ovom konkretnom slučaju mi smo imali iz IPA fondova 750.000 eura koje smo izgubili zbog toga što nismo počeli raditi. Nedavno je direktor Sekretarijata Energetske zajednice Evrope, gospodin Janez Kopač, na debati iznio podatak da BiH ukoliko ne usvoji za početak strateški dokumenat, čak je rekao dvije stranice i naslov BiH, da će BiH svake godine naredne izgubiti 100 miliona eura. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Zahvaljujem se. Dobar mi šlagvort dade uvaženi kolega Beriz Belkić, jer prošle godine naša zemlja je izgubila 71 milion maraka zato što je Centralna banka pod nepovoljnim uslovima kupovala i prodavala zlato. Dakle, možemo mi to i ovdje uštediti, pa je moje pitanje i upućeno u tom smislu. 12 – Mene zanima kojim zakonskim aktom je utvrđeno osnivanje Komiteta za investiranje Centralne banke i visina naknade ovog Komiteta? Ko su članovi tog Komiteta i molim da mi se za sve članove navede koliko su u prošloj godini imali naknade i da li su te naknade slučajno vratili, s obzirom da je njihov rad ovu zemlju koštao 71 milion maraka gubitka? Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Mato Franjičević. Izvolite.
Gospodine predsjedatelju. Svi znamo da nije rijetka pojava da se na zastupnička pitanja nikada ne dobije odgovor ili se dobije sa velikim vremenskim zakašnjenjem. Ja imam običaj da na pitanja koja sam postavio i koja su mi posebno važna čekam otprilike godinu dana da dobijem odgovor i ukoliko u tom roku ne dobijem ja obično ponovim pitanje još jednom. Tako ću napraviti i ovog puta. Prije skoro godinu dana, 14.02. prošle godine, postavio sam sljedeće zastupničko pitanje koje obnavljam. Pitanje je bilo prema Vijeću ministara – Za rješavanje problematike u oblasti vodnog gospodarstva, Ugovorom između Republike Hrvatske i BiH iz '96. godine, formirano je Povjerenstvo za vodno gospodarstvo. Je li to Povjerenstvo u svome dosadašnjem radu imalo u fokusu problematiku vezano za hidroakumulaciju Buško Blato, odnosno uvjete pod kojima se lokalne vode prikupljene na području općina Livno i Tomislav Grad koriste za proizvodnju električne energije u Republici Hrvatskoj? Proširiću pitanje jednim podpitanjem – Ima li Vijeće ministara spoznaju o djelovanju, o radu ovog Povjerenstva koje je vrlo važno? Radi li ono ili je u međuvremenu preminulo? Ali u svakom slučaju zamolio bih uvaženog gospodina Bevandu da poradi na tome da se odgovor na ovo pitanje dobije, jer mi je zaista važan i bez tog odgovora, ma kakav on bio, ja naprosto ne mogu podesiti neke korake koje inače planiram kada je riječ o ovoj problematici. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Boško Tomić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodo predsjedavajući, dame i gospodo, kolege, ministri. U posljednje vrijeme, i posljednjih godina može se reći, veoma često naši radnici dolaze u nezgodnu poziciju zbog toga što nemajući posla na nivou BiH odlaze u druge zemlje. Taj odlazak u druge zemlje, ako se vrši na legalan način, to je putem Zavoda za zapošljavanje, Agencije za rad i zapošljavanje na nivou BiH, onda su, taj legalan tok je verifikovan i na takav način se ne mogu desiti bilo kakvi problemi kada su u pitanju njihovi odlasci, boravci, visina zarada, osiguranje, itd. Međutim, ljudi prisiljeni nemanjem posla idu preko raznih mešetara koji im daju velika obećanja, kroz ta velika obećanja nude i velike zarade, a usput ih ucijene da određena sredstva unaprijed uplate. Iz tih razloga su prinuđeni da odu. Tako se desilo skoro, čini mi se u Azerbejdžanu, pa se onda evo posljednje što se je desilo u Rusiji u Sočiju, gdje su naši 13 radnici tamo bili zatočeni jer nisu posjedovali adekvatne radne dozvole. Iz tih razloga moje pitanje. A onda smo imali u medijima da ništa nije ministarstvo učinilo, da se uopšte nije, ja bih samo zbog javnosti, ako ništa nije učinjeno, onda je bar, ne mogu da vjerujem da ništa, jer sam kroz neke razgovore sa ljudima iz ministarstva, da su se maksimalno angažovali, da su išli itd., ali u medijima se kaže da Ministarstvo vanjskih poslova, da naša ambasada u Moskvi ništa nije učinila da se to riješi. E da bi to u javnosti, ili neka se bar demantuje, neka se to kaže, jer ja predpostavljam da su ipak određene aktivnosti vođene. Možda su one vođene zajedno sa nekim drugim zemljama, ali moje pitanje je iz tih razloga. I još jedna sugestija prije nego što postavim, da ta pitanja kada se postave na ovoj sjednici trebala bi da dođu do slijedeće sjednice. Nisu to teška pitanja koja zahtijevaju po nekoliko mjeseci odgovora i onda ne postaju aktuelna ako se brzo ne riješe. I da preciziram pitanje – Šta je Ministarstvo inostranih poslova poduzelo da pomogne građanima BiH koji su bili zatvoreni u Rusiji u Sočiju zbog neosjedovanja radne vize? Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Saša Bursać. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Pozdravljam kolegice i kolege. Pa, ja imam jedno pitanje i jednu inicijativu. Pitanje ću vam dostaviti pismeno, ali evo inicijativu ću malo da obrazložim. Obzirom, na prošloj sjednici imali smo tačku dnevnog reda baš vezano za moju prethodnu inicijativu koja se ticala graničnih prelaza i prelaska građana i roba preko granice BiH prema drugim zemljama, i obzirom da smo, evo da vas podsjetim malo, na prošlom zasjedanju praktično imali dvije sjednice gdje radilo se o brzini, dok sam se ja javio, tehnika dok je odreagovala, gospodin Bećirović koji je tada predsjedavao sjednicom već je preletio, znači na drugu tačku dnevnog reda. Ja sam ostao bez mogućnosti da predložim zaključke vezano za tu tačku. Pa evo, sad ću ih aktuelizovati, znači ponovo kroz inicijativu, jer to je praktično neki poslovnički način da ja to aktuelizujem ponovo. Dakle, predlažem da Parlamentarna skupština BiH uvrsti u dnevni red naredne sjednice tačku dnevnog reda koja bi glasila – Odluka o obavezi Državne komisije za integrisano upravljanje granicom BiH da svakih 6 mjeseci napravi izvještaj o stanju na svim graničnim prelazima, sa osvrtom na svaki posebno. Dakle, koji je statu svakog graničnog prelaza koji je bio aktivan prije ulaska Hrvatske u EU, šta je u planu sa svakim graničnim prelazom, kako se odvija prelaz roba i građana na svakom graničnom prelazu, koji su ostali problemi sa graničnim prelazima? Dakle, to je moja poslanička inicijativa. A, kao što rekoh, poslaničko pitanje još jedno ću vam dostaviti pismeno. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Adnan Bašić. Izvolite. 14
Gospodine predsjedavajući, u ime gospodina Bašića ja ću pročitati pitanje.
Izvolite.
Hvala lijepo. Dakle, u ime gospodina Bašića postavljamo pitanje Vijeću ministara BiH i nadležnom ministarstvu, premijerki Vlade Republike Srpske i nadležnom ministarstvu i premijeru Vlade Federacije i nadležnom ministarstvu. Svjedoci smo tragičnog, alarmantnog stanja i problema na području cijele BiH, govorim o nedostatku citostatika za liječenje karcinoma i malignih oboljenja. Zapanjujući je podatak da na teritoriji naše zemlje trenutno nedostaje čak 16 lijekova koji se koriste za premedikaciju, hormonalnu terapiju i kemoterapiju. Prema riječima ljekara nedostatak svakog od njih ponaosob može biti fatalan po bolesnike jer utječu na kemoterapijske protokole kojih su se dužni striktno pridržavati u terapiji oboljelih. – Da li ste uvažena gospodo svjesni i imate li informacije o ovom problemu? Čija je ovo odgovornost? Snosite dio odgovornosti za zdravlje i živote oboljelih i stoga molimo da odgovorite koje korake namjeravate poduzeti, da se urgentno riješi ovaj problem? Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Nermin Purić. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsjedavajući. Kolegice i kolege. Ja imam četiri poslanička pitanja. Prvo od njih postaviću Vijeću ministara BiH i molim predsjedavajućeg Vijeća ministara, ukoliko bude u prilici, da odgovori odmah na pitanje, da se ne dopisujemo. Pitanje glasi – Da li Vijeće ministara razmatra Bijelu knjigu koju godišnje izdaje Vijeće stranih investitora u BiH i kakva je suradnja Vijeća ministara sa Vijećem stranih investitora BiH i drugim sličnim asocijacijama ulagača u našoj zemlji? Dakle, kada govorimo o Vijeću stranih investitora BiH radi se o vrlo značajnoj asocijaciji ulagača u BiH, čije članice zapošljavaju veliki broj građana BiH. Poznato je da oni imaju protokole o saradnji sa entitetskim vladama, ali smatram, dakle da bi i Vijeće ministara trebalo biti, da tako kažem, na vezi sa ovom asocijacijom. Molim, dakle za odgovor ukoliko može odmah, a ostala pitanja ću postaviti u pisanom obliku? Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Budući da više nemamo prijavljenih zastupnika za zastupnička pitanja zaključujem drugu točku dnevnog reda. 15 Prelazimo na treću točku dnevnog reda, Ad. 3. Zahtjev Doma naroda Parlamentarne skupštine BiH za razmatranje Prijedloga zakona o izmjeni i dopuni Izbornog zakona Bosne i Hercegovine po hitnom postupku, u skladu sa člankom 127. Poslovnika Prijedlog zakona u proceduru je dostavljen 19.12.2013. godine sa zahtjevom za razmatranje po hitnom postupku u skladu sa člankom 127. Poslovnika. Otvaram raspravu. Uvaženi zastupnik Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo. Usvajanje ovog Zakona je uvjet da BiH može organizirati izbore u oktobru ove godine. Mi smo Zakon sa praktično istim sadržajem već usvojili ovdje u Predstavničkom domu, ali prednost ovog Zakona je što je već usvojen u Domu naroda, jer Dom naroda bez ikakvog razloga, po mom mišljenju, nije razmatrao tekst Zakona kojeg je prije toga usvojio Predstavnički dom. Ali, ja ne želim da vodim polemiku između domova Parlamentarne skupštine, želim da BiH bude što je prije u stanju da organizira generalne izbore ove godine. Zato je potreban ovaj Zakon i mi ćemo ga zbog toga podržati. Dakle, na taj način mi ćemo dobiti izmjenu Izbornog zakona koja znači održavanje izbora i mi ćemo ovaj tekst podržati. Ja bih samo zamolio, neka i ta stvar bude ovdje kazana, kada se bude objavljivao ovaj tekst, ovdje postoji, nije to razlog zbog kojeg mi danas ne traba da usvajamo ovaj Zakon, njega treba usvojiti, ja ću to podržati, ali želim da se kaže, ja sam detaljno pregledao izvorni tekst, dakle temeljni tekst i tekst ovog Zakona, u ovom Zakonu, po mom mišljenju, bezpotrebno se traži brisanje člana 9.3. i 20.13.3.(?) jer je to uradio Ustavni sud, ali eto, mislim ta ... šta možemo, neka stoji tako. A onda se kaže ovako, da se iza člana 9.2. dodaje novi član 9.2.a) i onda se opisuje sastav izbornih jedinica za državni Parlament iz RS-a, a izvorni tekst govori to u članu 9.3. koji je pobrisan. Mislim da je trebalo da stoji da se dodaje novi član 9.3. Ali nema veze, imaćemo sada član 9.2., pa ćemo imati, koji opisuje izborne jedinice iz Federacije, pa 9.2.a) koji opisuje iz RS-a, pa neće biti 9.3. biće 9.4. Neka Sektor za objavljivanje akata vodi računa o ovoj činjenici. Mi ćemo podržati ovaj Zakon i glasat ćemo za ovaj Zakon. Toliko, hvala vam.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Milorad Živković, predsjedatelj Doma. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolegice i kolege poslanici, članovi Savjeta ministara, dame i gospodo. Činjenica je da danas BiH može da dobije Izborni zakon koji može da omogući da se raspišu izbori i na nivou Parlamentarne skupštine BiH i da se odagna bilo kakva sumnja da neko u ovoj zemlji ne želi izbore. Činjenica je i da je ovo mnogo bolji Zakon od Zakona koji smo ovdje imali u proceduri i koji je prošao prema Domu naroda, gdje je dobio negativno mišljenje. 16 Bolji je jer uvažava Zakon o teritorijalnoj organizaciji RS-a i ne krši ponovo odredbe koje je Ustavni sud BiH rekao da moramo da ovdje promijenimo. Ne samo imena gradova, nego i Zakon koji se tiče da su neke opštine prerasle u gradove. Normotehnički, o čemu je govorio kolega Džaferović, bi mogao da bude bolji. Imamo dva principa u rješavanju ovoga problema. Jedan princip koji je zagovarao SDA i SDS, a tiče se da se potpuno ignoriše činjenica da ti članovi postoje u Zakonu, nakon što je Ustavni sud dao svoje tumačenje. Neki drugi misle da Ustavni sud, ja sam provjerio kod pravnika, a za pravo mi daje i prijedlog koji je došao od Savjeta ministara, da Ustavni sud ne može biti zakonodavac i da Ustavni sud može staviti članove van snage ali ih ne može izbaciti iz zakona, i da ova Parlamentarna skupština jedina može da kaže da jedan član se briše ili da se taj član mijenja. Zato i jeste ovo dvoumljenje u vezi sa normativom, odnosno brojevima članova u ovome Zakonu koji je došao iz Doma naroda. Istovremeno, mislim da je mogao da bude i jasniji. Jasniji u smislu da li temporalne odredbe koje se vežu sada za RS, koja je donijela svoj Izborni zakon gdje je uredila, kako regije, odnosno izborne jedinice, tako i broj kompezatornih mandata, da li se to odmah briše automatski iz Zakona ili je potrebno da se kaže da se i ti članovi brišu jer je ta temporalna odredba prestala da važi. Nejasan je član gdje piše dok entiteti ne donose zakone. Da li to veže se za oba entiteta, pa su jedni drugi povezani da oba moraju da donesu zakon ili je vezano za jedan. Znači, govorimo o preciznosti i nejasnoći, kao i o tome da je mogao da bude i malo precizniji, jer po Zakonu o teritorijalnoj organizaciji RS-a i Istočno Sarajevo je grad, bez obzira što je Istočno Sarajevo sastavljeno od opština i nema trenutno nikakvu izbornu komisiju niti članove, ne znači da nekad neće imati. I precizno je moglo da se navede da je i Istočno Sarajevo takođe grad. Međutim, Klub SNSD-a će podržati ovaj Zakon, jer je bolji, mnogo bolji i pravnički ali i suštinski i veoma nam je važno da ne krši Zakon o teritorijalnoj organizaciji RS-a i danas BiH može da dobije taj Zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Beriz Belkić. Izvolite.
Pa, i ja ću otprilike početi kao i kolega Živković možda samo sa drugim terminima. Činjenica je da je BiH mogla dobiti Izborni zakon i stvoriti preduslove za održavanje izbora u novembru prošle godine, kada smo ovdje usvojili Prijedlog zakona SDS-a. I ovaj Zakon po mom mišljenju, kada je riječ o proceduri, apsolutno ispunjava uslove, razumljiv je i radi se o potrebi u što bržem roku riješiti ovo pitanje. Dvije tri rečenice vezano za kvalitet nomotehnika, način riješavanja itd. Dakle, očigledno je da praksa predlaganja zakona od strane i poslanika i klubova, itd., bez koordinacije sa CIK- om, sa Ministarstvom pravde, odnosno Vijećem ministara, nije dobro. Mi smo dobili, ako ste primjetili, prije par dana Mišljenje Vijeća ministara o Zakonu koji je predložio Klub SDS-a na istu temu. Nažalost, o svemu se piše i o programu rada i šta treba uraditi itd., ali ni riječi o Zakonu. Doduše, nijedne rečenice nema da Zakon nije dobar, ovo o čemu je gospodin Živković govorio. Ali evo, da ne dangubimo, što kaže naš narod, mi ćemo podržati ovu proceduru i podržaćemo Zakon. 17
Zahvaljujem. Uvaženi poslanik Mladen Bosić. Izvolite
Znači, mi smo zadovoljni kao Klub poslanika SDS-a jer smo došli konačno do rješenja opasnosti blokade provođenja izbora ove godine. To je bio naš cilj. Zbog tog cilja je SDS-a uložila amandmane koji rješavaju ovo pitanje. Ovaj Dom je podržao te amandmane. Ti amandmani su otišli u Dom naroda i onda nastaje čitava ujdurma. Dolaze dva prijedloga SNSD- a, jedan od gospodina Živkovića za, ne znam, kakva je razlika između ova dva nisam upoređivao ovo što je Košarac predložio, i dolazi grčevita borba dokazivanja kako amandmani SDS-a nešto nisu u redu, cijepanje dlake na desetero. Sve u svemu, SDS-a je uspjela da dovede dotle da riješimo ovaj problem. Mi ćemo podržati ovaj zakon bez ikakvih sujeta, bez ikakvih dokazivanja kako ste vi pametni i obrazovani, a mi suprotno od toga, tako da smatramo da smo mi uradili dobar posao. Hvala vam.
Uvaženi kolega Drago Kalabić. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Pa evo, naravno Klub SNSD-a će podržati ovaj Zakon, ali dužan sam da kažem par rečenica vezano za cijelu ovu priču sada kada, evo dobićemo Zakon, kada će prestati sve one priče koje su bile zlonamjerne, sad se vidi netačne. Onaj ko je htio provesti opstrukciju imao je priliku, ima i danas priliku, ali ja takvih nisam vidio u ovom Parlamentu. Međutim, to pokušava da zamagli jednu drugu činjenicu, a to je da mi nismo uradili sveobuhvatne izmjene Izbornog zakona za šta je SNSD-a bio spreman, na čemu smo insistirali i što smo u jednom momentu bili blokirani radnjama onih drugih koji su stvari skrenuli u drugom pravcu. I da ne otvaramo to pitanje, mislim da je to bilo nepotrebno i da smo tada mogli sa tom Interresornom grupom, koliko vidim ova nova se nije ni sastala još uvijek, da smo mogli uraditi mnogo dobrih stvari i popraviti stvari nad kojima mi sada zatvaramo oči, a koje su činjenica. Vidim da se i uvažena parlamentarka Doris Pak osvrnula, da li nasijedajući na dnevnopolitičke priče ili špekulativne medijske natopise, da evo neko neće stvoriti uslove za izbore, ali ima jedna druga činjenica o kojoj nije ni ona govorila i o kojoj i mi ne govorimo, koja ostaje iza nas – da BiH ima loš Izborni zakon. Ne vjerujem da gospođa Pak, a i mi svi, da ne znamo da se i dalje u BiH krade na izborima, ne vjerujem da ne zna da se u BiH legalno kupuju glasovi na izborima. Ne vjerujem da ne zna da u BiH nije bilo ni jedne odluke o poništavanju izbora i sve to pod pokroviteljstvom nekih institucija, i da nadležni organi nisu sproveli ni jednu jedinu bilo kakvu istragu i istražnu radnju, niti bilo koga kaznili za to. Tada je naš cilj bio da barem u zakonodavstvu pokušamo ispraviti i onemogućimo, naravno nismo idealisti da bismo to potpuno eliminisali, da onemogućimo takve stvari određenim popravkama, međutim to se nije imalo razumijevanja. Ostaju sva ona rješenja koja će i dalje omogućavati takve stvari koje se, ne vjerujem da se sprovode igdje u Evropi. Mi smo svjedoci toga, mi koji učestvujemo u izbornom procesu s tim se susrećemo i znamo da to nema veze sa demokratskim izborima i demokratskim tekovinama vezano za izborni proces u 18 evropskim zemljama i ono što se dešava u BiH. Poravažajuća je činjenica da, ja se barem ne sjećam, da nakon bilo kojih izbora nigdje izbori nisu poništeni u onom suštinskom smislu, a imali ste takve primjedbe da čovjek jednostavno ne može da shvati da se to dešavalo na pojedinim biračkim mjestima i sve ono što se naknadno dešavalo, i sami rezultati, i dobro to znate, i između političkih partija i unutar političkih partija, i u izbornim komisijama i slično. Nažalost, neko je namjerno skrenuo pažnju na ovu činjenicu koja sama po sebi jeste opasna jer je suludo da neko opstruiše izbore, i evo mi smo, što malo pod tim pritiskom, neke političke partije su ovdje otvoreno priznale da su zbog tog pritiska ušle u ovu priču koja je skraćena, koja je redukovana, da dođemo samo do zakona, a nisu dale svoj doprinos da u jednoj sveobuhvatnoj reformi izbornog zakonodavstva što više eliminišemo ovih stvari o kojima sam govorio. Nažalost, nismo ih eliminisali i gospođa Pak očito želi izbore po svaku cijenu svjesna da će se i dalje ove stvari ponavljati i očito da njoj to ne smeta, a čim njoj to ne smeta očito da u ovoj zemlji nema snage da se na tom polju bilo šta izmijeni. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega Senad Šepić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Dakle, za mene je ključna stvar da mi ćemo i ovim Prijedlogom zakona, dakle riješiti ključnu dilemu, a to je da ćemo imati ove godine izbore. Dakle, ne vidim ništa suštinski da je različito u odnosu na ono što smo imali prije i mislim da na toj ... trebamo, evo i ovu današnju diskusiju zatvoriti. Drago mi je da se, evo ovdje stvara šira podrška jednom ovakvom prijedlogu, jer je ustvari to ta intencija, da ove godine održimo izbore. I zato bi sugerisao i kolegi Živkoviću, dakle da ne otvara ova dodatna tumačenja – šta se dešava kad Ustavni sud donese neku odluku, kakva je uloga Parlamentarne skupštine, koji je rok kad mi trebamo djelovati i može li Ustavni sud nešto brisati ili ne brisati. Dakle, ja vas pozivam da u tom smislu ostanemo na ovoj intenciji da završimo ovo pitanje danas i da konačno riješimo tu dilemu da ove godine podržimo opće izbore, a da svoju energiju, mislim da smo to trebali uraditi i ranije, dakle okrećemo u potpuno nekom drugom pravcu.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega Mirsad Đugum. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Pa, stav SBB-a da će u potpunosti podržati ovu tačku isto kao što smo podržali prijedlog SDS-a koji je isto tako omogućavao da se provedu izbori. I osnovna intencija je u ovom dijelu da se odluke Ustavnog suda ne komentarišu nego da ih što prije provedemo i omogućimo da se one sprovedu i izglasaju u Predstavničkom domu. To je jedna stvar. I druga stvar, da one koje moramo provesti ne stvaraju bilo kakve tenzije unutar Parlamenta, nego da jednostavno one su obavezujuće neovisno da li ćemo kroz jedan ili drugi prijedlog dobiti, odnosno implementirati te presude, da li ćemo, ako ne u prvom dijelu provođenja određenih presuda i promjena, da li ćemo u drugom dijelu dopuniti neke stavke, ali je bitno u ovom momentu da će se izbori održati u toku 19 2014. godine i da ovim otklanjamo ovu mogućnost. I pozdravljam ovdje i napore SDS-a koji je pokrenuo ovaj točak, da tako kažem, i SNSD-a koji je i objedinio ovaj dio da dobijemo ovaj Zakon u pravoj formi i da jednostavno omogućimo i održavanje izbora. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega Saša Magazinović. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Pa evo, na fonu kolege Đuguma, Šepića, pa i ostalih, želim reći i ponoviti ono što sam svaki put istakao kad smo govorili na ovu temu, a to je da je održavanje ili neodržavanje izbora od samog početka vještačka dilema. I u brojnim izjavama u kojima sam, koje sam ja davao i kolege, ali ja govorim sad u svoje ime, svaki put sam istakao da ni od jednog poslanika bilo koje stranke nikada nisam čuo da neko predlaže zakone sa ili bez tačaka koje su nekom sporne iz razloga da bi se prolongirali izbori. Dakle, to je od početka vještačka dilema. I drago mi je da ćemo staviti tačku na ovo i time na jedan način zatvoriti priču koja je po meni bespotrebno iskorištena za politiziranje. Mi smo imali tri rješenja u proceduri kada govorimo o Parlamentarnoj skupštini BiH, dva u Predstavničkom domu, jedno u Domu naroda. Sva tri rješenja je Klub SDP-a podržavao jer je njihova suština bila da rješavaju presudu Ustavnog suda. Koje je od njih bolje, koje lošije, to je stvar individualne procjene, s tim da stoje primjedbe da je u jednom od tri ponuđena rješenja napravljena materijalna greška jer su zaboravljeni gradovi u RS-u. Kao što rekoh imali smo tri rješenja. Ovo o kome danas glasamo je ono koje će najbrže protrčati kroz cilj i biti usvojeno i kao i kolegama koji su govorili prije mene i meni lično, a i kolegama u Klubu SDP-a, je drago da danas stavimo tačku na priču i otklonimo sve mogućnosti za čak i špekulacije o odgađanju izbora. Hvala vam.
Zahvaljujem. Kolega Darko Babalj. Izvolite.
Evo, ono što je jako bitno da smo mi iz SDS-a došli do cilja i ono što je za nas ovdje sve najbitnije da ćemo dobiti izmjene i dopune i da smo napravili rješenje za Izborni zakon. I ono što je, evo jako lijepo za sve nas, da svi idemo u tom pravcu i da će to biti riješeno. Međutim, ono što moj prijatelj Kalabić reče, što je jako zanimljivo znači, a to je – komisija koju je formirala Parlamentarna skupština za izbor, odnosno za izmjene i dopune Izbornog zakona, ne radi. Evo, ja sam član te komisije, pa ne znam kome da postavim pitanje zašto nije konstituisana, da mi neko da odgovor, ko opstruiše konstituisanje te komisije, kome je cilj da to bude opstruisano i kad ćemo mi početi raditi u toj komisiji? Hvala. 20
Zahvaljujem. Ako dozvolite ja ću. Da bi na jednu špekulaciju o neodržavanju izbora nadovezala se druga špekulacija o tome da neko opstruiše formiranje komisije, dozvolite da vas izvijestim da je juče na Kolegijumu insistirano kod Savjeta ministara da se pošalju njihovi prijedlozi kako bi se formirala ova komisija. I Savjet ministara je juče poslao svoja tri prijedloga, tako da je sutra zakazano, mislim u 9 ili 9:30 formiranje te komisije. Iz tog razloga mislim da je dosta više, da prekinemo špekulacije u vezi ovdje sa bilo kakvim opstrukcijama, nego da se vratimo poslu, posao koji ima svoju stručnu i svoju političku formu. O svojoj stručnoj formi sam ovdje pričao govoreći da je BiH mlada demokratska država u kome se i ovdje u Parlamentarnoj skupštini počelo da pišu zakonu a da nemamo jasnih kriterija kako se to radi. To u Engleskoj ne bi bio problem da se kaže šta se dešava s članovima koje Sud Vrhovni, Ustavni sud stavi van snage. Da li se oni brišu, da li se smatra da oni više ne postoje ili je to zadatak ove Parlamentarne skupštine? Ja mislim, a to će vjerovatno pokazati i zakonodavni pravni odbor i Savjeta ministara, a poslije i u radu ove Skupštine, da te članove ova Skuština mora ili brisati ili kazati da se mijenja i glasi. To je moj stav, vidjet ćemo kako će da bude u budućnosti. Neka prvnici kažu svoje stavove, pa ćemo vidjeti ko će biti upravu. S druge strane, jedna politička važna stvar je ovdje, da je neko htio da kaže i da protrči cilj gazeći zakone RS-a. I shvatam kolege iz Federacije da čak čestitaju prijedlogu SDS-a da gaženjem zakona iz RS-a oni hoće da protrče cilj. Međutim, mi iz RS-a nećemo nikad dopustiti da SDS protrči kroz cilj gaženjem zakona iz RS-a i možete da prepadate koga god hoćete, prepadnite i one za Sejdić-Finci pa da vidimo da li ćemo proći kroz cilj. Hvala. Uvaženi kolega Darko Babalj, replika. Izvolite.
Pa, mislim da je suvišno ovo što ste govorili, kolega Živkoviću, i ne obaziremo se više uopšte na ove Vaše diskusije, jer one više nisu nikome interesantne, a vjerujte ni građanima RS- a, da ovo čime se mi ovdje bavimo i ovako se prepucavamo i repliciramo, više to nikome nije interesantno jer znamo svi kakvo je stanje i u RS-u i u BiH što se tiče ekonomije, posla i tih stvari. I to je ono čime bi mi se trebali baviti. Međutim, ono što sam ja htio Vama da kažem je da Vam se zahvalim. Jer dva mjeseca je Parlament donio odluku oko ove komisije o kojoj sam maloprije govorio, i dobio sam danas odgovor od Vas da ga je opstruisao Savjet ministara. A evo Vi kažete da je sutra zakazana komisija. Ja kao član komisije nisam dobio poziv, ali nadam se da ću ga dobiti danas, a odgovor koji sam očekivao da ću dobiti dobio sam od Vas, znači Savjet ministara je taj koji je opstruisao rad ove komisije.
Replika, uvaženi kolega Beriz Belkić. Izvolite.
... ispravka netačnog navoda. Dakle, naši motivi, kada smo podržavali zakon koji je predlagao SDS, apsolutno nisu bili vezani za volju ili želju i očekivanja da se gaze zakoni RS-a, naravno niti bilo koji zakoni, jer mi jednostavno poštujemo sve zakone, naravno uključujući i zakone RS-a. 21
Zahvaljujem. Uvažena kolegica Aleksandra Pandurević, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se. Moja replika je upućena mom uvaženom kolegi iz Kluba. Vidite uvaženi kolega, ja ne mislim da Savjet ministara opstruiše donošenje ovog Izbornog zakona i formiranje komisije, jer kao što reče juče uvaženi ministar finansija, gospodin Nikola Špirić, u zemlji postoji jedna nadinstitucija lidera vladajuće šestorke koji blokiraju i Savjet ministara i rad Parlamenta. Dakle, nadinstitucija je kriva za sve, po riječima gospodina Špirića. Druga stvar koju bih Vam replicirala, uvaženi kolega, ovo što je rekao gospodin Živković nije suvišno, jer sjećate se da smo se jutros ja i Vi u Klubu kladili koliko ćemo danas čuti uvreda, ružnih riječi iz Kluba SNSD-a na račun SDS-a, i ja sam dobila opkladu.
To vi riješite u stranci. Uvaženi kolega Slavko Jovičić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Ja sam osma godina u Parlamentu i ja zaista nisam čuo ni jednu uvredu koja bi iziskivala zgražavanje, koja bi izazivala napuštanje sjednice, koja bi izazivala frustracije kod bilo koga. Ali želim da repliciram uvaženom kolegi Babalju, kad je Vama replicirao, ne da branim Vas, nego on je uputio Vama repliku misleći na gospodina Kalabića, na mene, gospodina Prodanovića, gospodina Tomića i gospodina Bursaća, uvažene kolegice Majkić i uvaženu Milicu Marković, dakle na kompletan Klub SNSD-a. I kao njemu ništa nije važno šta kaže. Pa, ja sad postavljam pitanje – kad ti ništa nije važno što se uopšte javljaš? Ništa ti nije važno i ne govoriš. I svi na broju, kako ono kažu, svi mirni. Ali tebi je važno da im kažeš. Izvini što te ne persiram, iz porodičnih razloga, pa ću i to otkriti. Ja sam ti tetak ali to neću zloupotrijebiti. Pa eto, da se i to zna. Ne mogu nekako da se priviknem, a i stariji sam čovjek od njega, ništa mu nije važno, ali je vrlo važno da kroz formu tog što mu nije važno optuži SNSD-a. Ja molio ih deset puta, evo tražiću u stenogramu da li je možda 15 puta, pa nemojte atmosferu iz RS-a prenositi u Parlament BiH. Niko tamo ko sjedi u Narodnoj skupštini nije poslanik, ja sam poslanik ovdje i recite meni jesam li ja pogriješio. A kad upućujete repliku gospodinu Živkoviću, pa ja ne vjerujem da treba i jedan advokat i da je sposobniji da vam odgovori od gospodina Živkovića, ali on neće da gubi vrijeme da vam odgovara jer to je više besmisleno, da vam stalno odgovara a vi ništa ne uvažavate. Dakle, to je gubljenje vremena. I sad, vi ste našli poziciju da kroz ovo što mi tražimo, da se usvoji što prije Izborni zakon, jer mi ne pravimo opstrukciju, da bi vi odmah, BN televizija, ne znam kad ima prve vijesti, objavila, jer to je vaš medij, kako je SNSD nastupio kao pod plaštom nisu protiv izbora, a sve rade kako bi ostali još 4 godine na vlasti. Bila promjena, ne bila Izbornog zakona, ostaće neko još 4 godine u ime SNSD-a, jer ja neću biti kandidat, ostaće SNSD vladajuća stranka. Šta god vi radili, prisvojili tu televiziju, svaku noć bili vi urednici dnevnika, voditelji, gosti, publika, oni što se javljaju i šalju u vaše ime SMS poruke, nećete nikako srušiti SNSD, pa radite šta hoćete. Hvala lijepo. 22
Zahvaljujem. Mato Frajičević kolega, diskusija. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedatelju. Vi znate da su zastupnici HDZ-a do sada u sličnim slučajevima bili protiv izmjena Izbornog zakona koje neće biti cjelovite i koje u potpunosti neće otkloniti neustavne, sve neustavne elemente iz Izbornog zakona. Naravno, nama je potpuno jasno da će se te necjelovite izmjene Izbornog zakona koje neće, po nama, još jednom otkloniti sve neustavne elemente iz njega, ipak dogoditi. Omogućiće se održavanje izbora, što na koncu konca nitko ozbiljan nije ni mogao dovesti u pitanje. Želim samo reći da je HDZ-u veoma bitno da se omogući održavanje izbora u listopadu ove godine iz razloga koje ne moram navoditi i koji su svima, nadam se, poznati s obzirom na činjenice, realne činjenice da HDZ ne participira, uzprkos rezultatima koje je postigao na zadnjim općim izborima, u Vladi Federacije BiH, kao i na nekim drugim razinama. Međutim, mislim da je vrlo važno da, kad razgovaramo na ovu temu, pošaljemo poruku da smo osim za činjenicu da omogućimo održavanje općih izbora, da smo također snažno raspoloženi da napravimo što cjelovitije izmjene izbornog zakonodavstva koje će otkloniti sve neustavne elemente iz Izbornog zakona i koje će osigurati da rezultati izbornog procesa što više korespondiraju sa izbornom voljom svih naroda i svih građana u BiH. U tom smislu ću predložiti jedan zaključak koji je otprilike na ovom tragu i koji bi mogao glasiti ovako – Zastupnički dom traži da Interresorna radna grupa za izmjene Izbornog zakona što prije otpočne s radom koji treba rezultirati prijedlogom izmjena Izbornog zakona koje će značiti sveobuhvatnu reformu izbornog zakonodavstva uz potpuno otklanjanje svih neustavnih elemenata, te osiguranje da rezultati izbornog procesa u najvećoj mjeri odgovaraju izbornoj volji svih naroda i građana.
Zahvaljujem. Replika, uvažena kolegica Ismeta Dervoz. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedavajući. Za početak zahvaljujemo gospodinu Bećiroviću na njegovom dijelu predsjedavanja Parlamentarnom skupštinom Zastupničkog doma, Vama želimo mnogo uspjeha u ovom periodu koji je pred Vama. I dozvolite da u ovom tonu u ime zastupnika SBB-a kažem da je ovaj današnji dan i diskusija koja je djelimično se vodila vezano za ovu tačku dnevnog reda pokazatelj mogućnosti da u Parlamentarnoj skupštini BiH možemo uz kulturu dijaloga, uz odgovornost i spoznaju šta nam je zadatak, uz manje ili više bolna odricanja i spoznaje da baš sve nije po onome kako smo mi željeli i mi kreirali, učiniti ono što je važno za građane BiH. I stoga, uvažene koleginice i kolege, ovo danas može biti dan u kojem će Parlamentarna skupština, Zastupnički dom, zavrijediti poštovanje građana BiH zbog odgovornosti o spoznaji da će se izbori u oktobru 2014. godine održati. Hvala vam lijepo. 23
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih. Zaključujem diskusiju. Prelazimo na četvrtu tačku, Ad. 4. Predlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prekršajima BiH – predlagač Savjet ministara BiH (drugo čitanje) Predlog zakona u prvom čitanju usvojen je na 61. sjednici Doma održanoj 30.12.2013. godine. Nadležna Ustavnopravna komisija izvještaj je dostavila 17.01.2014. godine. Nije bilo amandmana. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Prelazimo na petu tačku dnevnog reda, Ad. 5. Predlog zakona o pravima žrtava torture – predlagači: poslanici Azra Hadžiahmetović i Beriz Belkić, sa Mišljenjem Zajedničke komisije za ljudska prava, prava djeteta, mlade, imigraciju, izbjeglice, azil i etiku
Evo, vrlo kratko. Potpuno sam svjestan da mi danas raspravljamo o izvještaju. Međutim, još uvijek o njemu nije moguće raspravljati, a vjerujem da će biti moguće, jer tamo nisu navedeni argumenti zbog kojih je dato negativno mišljenje, ali je naznačeno da će se na samoj sjednici Parlamenta ta argumentacija iznijeti pa će biti prilike da progovorimo i o tome. Nemojte mi zamjeriti, nekoliko ću rečica, dakle zloupotrijebiti svoje vrijeme. Dakle, ovaj Zakon koji danas razmatramo je rezultat višegodišnjih napora nevladinog sektora uperenog prema institucijama BiH sa zahtjevom da Parlament BiH uđe u proceduru donošenja zakona. Nevladin sektor, dakle Savez logoraša BiH i organizacija nevladina Vive Tuzla je u nekoliko navrata svim poslanicima u oba doma Parlamenta ovakvu vrstu zahjteva slao, prijedloge itd., išao i prema Ministarstvu. Mi smo tokom prošle godine pokušavali kroz poslanička pitanja inicirati ovakvu jednu vrstu aktivnosti, nažalost bez uspjeha. I koncem godine smo se opredijelili 24 da preuzmemo ulogu predlagača, dakle da se stavimo na raspolaganje ovim zahtjevima. Ono što smo mogli, dakle to je pozicija mogućnosti predlaganja zakona i naše dvije ruke za ovu njihovu inicijativu. Dakle, mi smo ovaj Zakon dostavili svim poslaničkim klubovima prije nego što je i otišao u proceduru, dostavili smo ga Vijeću ministara, resornom ministarstvu td., nažalost nismo imali odgovora. Mi smo preuzeli ulogu predlagača uvjereni u obavezu, a i mogućnost države, dakle BiH, da na jedinstven način obezbijedi pravo pristupa pravdi i da na isti način obezbijedi isto obeštećenje svim svojim građanima, odnosno sva prava po ovom osnovu. Ni jedan drugi nivo vlasti, po našem mišljenju, to ne može uraditi. Također mislimo da smo to dužni. Najmanje što se može učiniti je da odamo priznanje, razumijevanje i olakšamo život tih kategorija i članova njihovih porodica. Na to nas obavezuje i član 2. Ustava BiH, a koji se odnosi na ljudska prava i osnovne slobode, gdje se je BiH obavezala da će osigurati poštivanje najviših međunarodno priznatih prava i osnovnih sloboda. Žrtve torture su zaštićene nizom međunarodnih konvencija, deklaracija, paktova itd., i na njih se odnosi i tzv. međunarodna imperativna norma. Principi, na kojem je počivao ovaj Zakon su vrlo jednostavni. Dakle, princip registracije, dakle na jednm mjestu preko entitetskih evidencija itd., odgovarajućih procedura uz kriterije itd, doći do tačnog broja i imati ga na jednom mjestu u okviru Ministarstva za ljudska prava i izbjeglice. Drugi princip je reparacija, princip reparacije, dakle naknade nematerijalne štete. I treći princip je princip ... Naravno, o svim ovim stvarima se može razgovarati, o rješenjima itd. Inicijatori i kreatori ovog zakona, dakle nevladin sektor, udruženja na čelu sa Savezom logoraša BiH u komunikaciji redovnoj koju imam s njima iskazali su apsolutnu spremnost i razumijevanje za trenutno ekonomsku socijalnu situaciju zemlje u smislu visine i troškova vezanih za provedbu ovog zakona. Dakle, ja evo malo sam zloupotrijebio, raspravljamo o negativnom izvještaju, evo završavam na način da zamolim poslanike da danas ne podržimo ovaj negativni izvještaj i da damo priliku za jedan ozbiljan dijalog, jedan ozbiljan napor koji bi rezultirao odnosom države prema ovim ljudima, jer ove kategorije praktično su jedine kategorije koje nisu, ili su nedovljno ili samo djelimično tretirane u zakonima koji se bave ovom problematikom. Dakle, još jedanput molba da damo priliku, da vratimo ovaj izvještaj prema komisiji, a da u međuvremenu napravimo jednu vrstu ozbiljnijeg dijaloga, konsultacija itd., pogotovo sa nevladinim sektorom koji okuplja žrtve torture na prostoru RS-a. Iako ima podrški i iz RS-a za donošenje ovog zakona ja cijenim da bi bilo potrebno obezbijediti i dodatnu vrstu konsultacija. Za vašu informaciju ja sam provjeravao program rada Vijeća ministara za 2014. godinu, ne predviđa donošenje ovog zakona. Da li zbog toga što je on u proceduri ovdje već ili zbog toga što nema konsezusa oko toga, dakle ostalo je na ovom Parlamentu da pokušamo na neki način odati dužnu pažnju ovim kategorijama. Evo, oprostite na zloupotrebi možda malo vremena. Hvala.
Zahvaljujem poslaniku Berizu Belkiću. Riječ ima uvažena poslanica Nermina Ćemalović. Izvolite.
Poštovani dopredsjedavajući dozvolite da pozdravim sve prisutne. 25 Kao član Zajedničke komisije za ljudska prava, prije dva dana je bila sjednica, ja sam podržala principe ovog Zakona i donošenje ovog Zakona je neupitno, doista je potreba velika da se ove kategorije uvedu u prava i u okvire ovim Zakonom. Meni je žao da nije bilo na Komisiji rasprave tako da ovim putem ću zamoliti predlagače da nam preciznije obrazlože finansijska sredstva za provođenje ovog Zakona i propisa i finansijske efekte Zakona. Dakle, doista je potreba da imamo preciznije finansijske obaveze koje će država imati donošenjem ovog Zakona i da imamo, znači, preciznu procjenu koliko će biti opterećena država, entiteti, kantoni donošenjem ovog Zakona. Mi u SDP-u ovdje nemamo dilemu, doista smo za to da ovaj Zakon treba doći i doživjeti da izađe na svjetlo dana, znači podržavamo svakako zakon, ali ovo – potreba, da nam predlagač obrazloži, ovaj, neupitna jer moramo znati i imati podatke koliki je broj potencijalnih korisnika ovog Zakona i kolika su, znači ukupno potrebna finansijska sredstva za realizaciju ovog Zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena poslanica Dušanka Majkić. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa, prvo moram da kažem da sam ja zaista oduševljena načinom na koje istrajnost naših dvoje kolega iz Stranke za BiH, jer je ovo čini mi se treći pokušaj da se ovaj Zakon stavi u proceduru, odnosno da se donese. Ja sam našla nekoliko zakona na sličnu temu, možda ne doslovice isti, nisam to provjeravala, ali sam našla da je to treći pokušaj. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Evo izvinjavam se. Drugo, ovaj, zaista postoje objektivni razlozi zašto Zakon ne bi, ne treba usvojiti bez obzira što on djeluje da je sagledan od velikog, širokog kruga ljudi, ali ipak u jednom momentu djeluje da je sagledan od, naročito od nevladinog sektora koji je u funkciji vladinog sektora, to je, to se ne može sakriti. Drugo, vi ste vidjeli i vidim da vam je poznato da RS ima svoj Zakon o civilnim žrtvama rata. Njegova implementacija je prilagođena finansijskoj mogućnosti RS-a. I s obzirom na stanje u društvu predložiti ovako raskošan način kako ste vi to zamislili, a to ću reći u daljem izlaganju, je nevjerovatan. I recimo da pretpostavim da ste vi, da ste dijelom sagledali mišljenje tog nevladinog sektora, ali ipak tu je, ovaj Prijedlog zakona potpisuje jedna profesorica Ekonomskog fakulteta za koje sam očekivala da će voditi računa na koji način se to odražava na fiskalnu stabilnost ove zemlje. Dakle, za mene nema ni jedne dileme da Zakon, da treba podržati Mišljenje Komisije, odnosno da principe Zakona ne treba prihvatiti. I smatram da je dobra ideja da ovakav isti prijedlog putem vaših kolega u Federalnom parlamentu pošaljete tamo, ja bi mogla da se skoro kladim s vama da ne bi prošao ni u Federalnom parlamentu. Šta je ustvari sporno? Član 4. vidi se da je nadležnost za utvrđivanje statusa i priznavanje prava žrtava torture na institucijama Federacije, RS-a i Brčko Distrikta, to je eksplicitan stava koji se isčitava iz Zakona. Dakle, 26 njihova je obaveza da vode računa o stabilnosti svojih budžeta i da se u skladu s tim ponašaju. Jel' ja mogu da govorim ili da vi završite, pa da ja onda? Uvođenje broja prava koji ovaj Zakon stavlja na svjetlost dana uvjerava nas da predlagač apsolutno nije vodio računa o racionalnosti predloženog rješenja. U tački 2. člana 7. je potpuno, potpuno nemoguća za realizaciju, jer npr. Zakon o PIO RS-a na sasvim drugačiji način tretira prava od Zakona u Federaciji BiH. Dakle, jedino što je razumno, što mogu da shvatim je da vi kao opoziciona partija nemate obavezu da vas dotiče ni stanje u društvu, niti problemi koje bi donošenje ovako jednog zakona moglo izazvati. Neracionalnost ovog prijedloga ogleda se u sljedećem. Visina naknade za logoraše od po 300 maraka za dana proveden u logoru ili mjestu zatočenja. Koja zemlja može sebi dozvoliti, posebno ovakva, 300 maraka za dan? Ja ne mogu da vjerujem, gospodine Belkiću, da ste, da Vama to nije jasno bilo. I tu se ne završava, 300 maraka po dan sa pravom nasljeđivanja tog prava. Pa gdje, dokle to vodi, do kojeg koljena? Entiteti bi trebalo znači sve da urade, a onda bi se osnovala neka komisija koju osniva Parlament sa pet članova koji sjednu, na mandat od 4 godine, sjednu odrede koliko je to para, prioritetno pošalju entitetima na rješavanje. Pa ne znam stvarno, ovaj, da nije tako naivno čovjek bi se zapitao stvarno kakve su namjere predlagača. I na kraju, možda samo na kraju ali ne najmanje važno, član 30., baš sam gledala koliko ste vi procijenili da to košta. Niste ništa procjenili, niste napisali koliko treba za realizaciju ovog Zakona iako je logično da takva stvar se napiše. I druga, vi tražite usklađivanje zakona entiteta u roku od 120 dana s ovim Zakonom, ne vodeći računa da su budžeti usvojeni, da su obaveze planirane, mi tražimo za 120 dana da vi te sve zakon uskladite. I na kraju, ovaj Zakon ima prednost u odnosu na sve ostale zakone. Pa vi bi ste napravili haos kad bi ovakav zakon uopšte prošao. Ja sam zaista iznenađena, dvoje poslanika koji toliko godina su u ovoj Parlamentarnoj skupštini mogu izaći sa ovakvim prijedlogom.
Poslanik Beriz Belkić, poslovnička intervencija. Koji član Poslovnika je prekršen? Izvolite.
Dakle, nije mi pri ruci Poslovnik, mi raspravljamo o negativnom Izvještaju, govorim da se vratimo na meritum stvari. Način na koji je kolegica Majkić raspravljala nije u pravcu rasprave o Izvještaju. Doduše nismo ni čuli argumentaciju, ali evo čućemo je vrlo brzo. Ali dvije rečenice, dakle skoro ispade da se ja trebam Vama izvinuti što sam ovo predložio.
nije uključen mikrofon
Mislim nešto ste nas naružili dobro, ovaj izgleda da se trebamo izvinuti, ne znam jeste li Vi dobro čuli šta ste govorili. Dakle, naša namjera, ja sam vrlo jasno rekao, prvo uvjerenje da takav zakon u državi treba, pa sam rekao šta je ustavnopravni osnov i to je prošlo, je ljudska namjera. Mi nismo skupljali političke poene kao opozicija, jeste li primjetili da smo mi držali kakve konferencije za štampu, da smo mi nešto hodali okolo, da smo nešto pričali itd. „A“ progovorili nismo, govorile su nevladine organizacije itd. Predlagači su se spomenuli dva puta, tri, u posljednjih nekoliko mjeseci i vrlo smo strpljivo čekali da dođe ovo na red i vrlo smo 27 korektno u nekoliko ovih rečenica koje sam ja, uz izvinjenje predsjedavajuće, izrekao rekli da je ovo pokušaj da o ovoj stvari razgovaramo i jasno sam rekao da oni koji su inicirali ovaj Zakon s pravom i koji su ga na neki način kreirali uz pomoć ljudi koji se razumiju u ove stvari i rade u našim institucijama itd., iskazali su apsolutnu spremnost da u nekoj drugoj fazi, ako dođe do te faze, i zašto sam vas zamolio, razgovaramo o ekonomskim efektima. Ne možemo govoriti o konkretnim finansijskim efektima jer ne znamo tačan broj ljudi, ali znamo neke relacije, znamo da dan zatvora se plati 100 maraka pa se ne ode u zatvor. Ja ne mogu i nema kriterija kojim ću procjenjivati koliko košta jedan dan zatočen mimo, lišen slobode mimo volje svoje itd. Ja to ne mogu, ovaj, to najbolje znaju ljudi, da li se to uopšte novcem može kompenzirati, to je pravo pitanje.
Zahvaljujem.
I molim vas, evo uredu je, ja vas molim, nemojte ovaj, jer ja neću moći da ne odgovorim, nemojte, dajte argumentaciju može, ne može, i izjasnite se i uredu je. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Belkiću, i konstatiram da je ovo bila poslovnička intervencija u vezi s članom 71. odstupanje od dnevnog reda. Riječ ima, odnosno repliku poslanica Dušanka Majkić. Izvolite.
Hoću da kažem da ne mislim da sam odstupila od dnevnog reda, jer da je pravilo bi bilo da predsjednik Komisije kaže razloge zbog čega je ovaj Izvještaj dobio negativno mišljenje. Onda bi bilo moje odstupanje od onoga. Pošto ni riječi nije bilo, ja smatram, imam potrebu da kažem zašto mislim da treba prihvatiti Izvještaj Komisije. Dakle, ja mislim da je to, da je to uredu. Ne mogu da prihvatim da primim nešto k znanju a da ne znam zašto je to tako. Drugo, ja veoma poštujem agilnost nekih poslanika, ali ne mogu da vjerujem da možemo da kažemo donjećemo takav zakon koji ko zna koliko će da nas košta, ali mi to sad ne možemo, to vidjećemo, ... zato što nas to i ne zanima, to je obaveza entiteta. Zato to ne smatram da je to dobra namjera. Jer da je dobra namjera bar bi neko rekao – pa stani molim te zakon bi trebao da se primjenjuje od neke godine kad budžeti trebaju da se planiraju, ne negdje u sred godine treba da usvojimo zakon i da dobijemo nasrtaje na budžete. Odgovornost nas ovdje, može nevladin sektor da kaže – mi imamo želju, i mi imamo želju ali moramo da vodimo računa kakve ekonomske mogućnosti ova zemlja ima.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena poslanica Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Zahvaljujem. 28 Ma moram reći prije svega da mene ovaj Zakona podsjeti na onaj Zakon o penzionisanju vojnika s 35 godina, jedan populistički zbog kojih smo poslije imali svi ovdje glavobolje. Naime, ne samo na Komisiji za ljudska prava, nego i na Ustavnopravnoj komisiji glasala sam protiv ovog Zakona, jer mislim da on čak nema ni ustavni osnov za donošenje ovako nečeg zato što zadire u nadležnosti entiteta iz oblasti penzijsko-invalidskog osiguranja, zdravstvene zaštite i socijalnih davanja. Predviđa se ovim Zakonom povećanje penzijske osnovice za 30%, meni je žao, ja ne znam kako je to riješeno u Federaciji, ali mi je žao, recimo, što se Udruženje logoraša u RS-u bavi svim više izuzev što se sve ove godine nije bavilo da ljudi koji su bili u logoru imaju povezan radni staž, da im se makar te godine uračunaju u radni staž, ali sve je to nebitno. Dalje, uvažene koleginice prije mene su govorile o finansijskim efektima. Ja moram reći kad sam pročitala ovaj Zakona kod mene sam kući rekla mojim ukućanima – žao mi je, ja protiv ovog moram glasati, ali izbih nam iz džepa 900 hiljada maraka. A moja mama je na to odgovorila – glasala ti ne glasala ko će nam to isplatiti? Evo, kolega Jovičić, računala sam on bi dobio 400 i nešto hiljada maraka za logor Silos u kome je on bio Federacija bi trebala da isplati preko 100 miliona, samo za jedan. 70 hiljada logoraša u BiH u prosjeku, znači u prosjeku da su bili 90 dana zatočeni, ne više, puta 300 maraka – 2 milijarde. Ja pitam odakle? Odakle i za uvećanje penzije. Evo, recimo sve i da hoćemo, uvećanje penzijske osnovice za 30% kad su nam fondovi Penzijsko-invalidskog osiguranja u oba entiteta kreditno već zavisni, bukvalno negativno posluju, uzimaju kredite da bi isplaćivali penzije. Ovako nešto ja mislim da ne bi mogla ni njemačka privreda izdržati. Jedna Njemačka i dan danas isplaćuje žrtve Drugog svijetskog rada, s njenom privredom, s njenim privrednim rastom, i to su im dali po 5 hiljada maraka, čini mi se, žrtve Drugog svjetskog rata imaju pravo na obeštećenje po 5 hiljada maraka. A mi našim žrtvama dajemo po 400 hiljada maraka. Ja zaista cijenim i žao mi je tih ljudi i njima ono što su doživjeli i preživjeli ni jedno, nikakva finansijska sredstva ne mogu kompenzovati i tim ljudima treba pružiti zaštitu. Uključiti ih u društvo, jer oni su izolovani iz društva i dan danas, oni su na društvenim marginama. Ali bojim se da ovaj Zakon to ne rješava. I onaj, predlagači ovo, ja znam da vi niste, da je ovaj Zakon došao od nevladinih organizacija i žrtava rata. Jedna je stvar spisak lijepih želja, a druga je stvar što zaista može. Mislim da je ovako nešto zaista nesprovodivo, nerealno, da bi nam svima dalo mnogo glavobolje. I ja moram reći i ovo, nek se zna, prije godinu možda i dvije nekome je negdje u bijelom svijetu, konkretnije u Haškom tribunalu, palo napamet da eto treba obeštetiti žrtve i došli su, i ja sam imala razgovor s haškim istražiteljima, i iznijeli su ovakve ideje kao u ovom Zakonu. Moj odgovor im je na to bio – super, evo odmah ćemo to uraditi, samo dajte donatorska sredstva jer ova zemlja nema para za tako nešto, obezbjedite donatorska sredstva kad već želite i vršite pritisak da to uradimo i nema problema to ćemo uraditi. Dakle, ovaj Zakon ne može dobiti našu podršku, mi ga nećemo podržati. Svako realno i racionalno rješenje ćemo u svakom slučaju podržati, evo ovaj Zakon je predvidio još jednu stvar, nema rješenja. Većina, znam u RS-u, logoraša imaju status civilne žrtve rata i imaju određenu mjesečnu kompenzaciju. Šta će oni evo kad bi po ovom Zakonu dobili ponovo neke pare, hoće li vraćati ono što prije dobili, šta će uraditi po tom? Neki koji su bili u logorima i koji su žrtve torture su po pravosnažnim sudskim presudama obeštećeni, šta ćemo u tom slučaju? To su sve zakonom nepredviđene mogućnosti. Znači, oni bi, naplatiće i već što su naplatili preko suda jer su dobili pravosnažne sudske presude i onda ponovo po ovom. Tako da, eto to su razlozi zašto ja mislim da ovaj Zakon nema ni ustavnog osnova, niti možemo podržati svakako njegove principe.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi poslanik Slavko Jovičić. Izvolite. 29
Hvala gospodine predsjedavajući. Prvo zahvaliću gospodinu Belkiću na jednoj plemenitoj inicijativi i da odmah kažem, da ne bi bilo dileme, zašto sam ja na Komisiji glasao protiv ovog Zakona. Zato što ja plediram da zakon može dobiti podršku ako se sastanu predstavnici tri konstitutivna naroda, bilo je i ostalih koji su bili u logorima, a onda je sasvim irelevantno hoće li to u ime tih ljudi podnijeti inicijativu gospodin Belkić, ja, ili ne znam neko drugi. No, ono što je, po meni, neću reći žalosno i neprijatno, ja sam čovjek koji nikada nikome neće ništa zamjeriti, ali odakle Vama gospođo Majkić, nek ste, da ste moja sestra a ne član mog kluba i moje stranke, pravo da Vi ocjenjujete žrtvu i procjenjujete koliko košta moja tortura, kad nemate pojma šta je logor? Odakle Vama gospođo ili uvažena kolegice Pandurević, čiji su roditelji bili u logoru i sve Vam to pričali, pravo da budete protiv ovoga kad Vi niste bili u logoru, a jest Vam bila Vaša mama i tata sa mnom u logoru i da Vi procjenjujete je li vrijednost 900 hiljada maraka, 400 hiljada maraka? Kad bi ja, Bog mi je svjedok a ne Vi, jer mi Vi ne trebate i ne razumijet moju patnju, dao sve što imam imovine da mogu dva metra da pretrčim, i nema tih finansijskih sredstava koja mogu nadoknaditi jedan dan u logoru za koji Boga molim i Gospodu se zahvaljujem, i nije stvar parlamentarne procedure ali jeste stvar ljudskosti, što niste imali takvu nesreću da to doživite. Jedan dan, jedan dan neki logoraš koji je prošao stravičnu i strijeljan, zlostavljan, ni 400 miliona maraka ne može mu vratiti život, a ne 400 hiljada ili kako Vi to procjenjujete. Al' da ja vas upoznam šta ću ja uraditi i nećete vi, fala Bogu, na tome odlučivati jer se nećete ni pitati ko god bude u sljedećem sazivu, Ženevska konvencija Protokol III ima supermat nad Ustavom BiH kao međunarodna konvencija i ona predviđa da je država bila dužna da zaštiti svoje građane. Država je BiH u to vrijeme bila i entiteti, bez obzira kako se mi djelili entiteti, distrikt, kantoni nisu dužni, niti imaju pravo, niti su odgovorni po međunarodnom pravu i po tom Protokolu III Ženevske konvencije da oni isplaćuju, da oni odgovaraju. E pa svi vi koji se zaklinjete da država BiH je država, a i ja je poštujem, biće od mene tužena pa će novi proces, već je aplikacija pripremljena, nisam htio da to danas govorim, al' da znate, pa će to biti umjesto Sejdić-Finci biće Slavko Jovičić sa još jednom ekipom ljudi, koje sam ja samo sebi pridružio da ja ne budem nešto kao važan. I ovdje nisu važna finansijska sredstva, ovdje je bilo važno gaženje ljudskog dostojanstva, ponižavanje i traume porodica, mnoge žrtve ubijene. I manjkavost prijedloga ovog, kažem, ponavljam, plemenite ideje gospodina Belkića i uvažene profesorice Hadžiahmetović jeste u tome što se on može smatrati da je ovo dolazi kao predlog Bošnjačkog udruženja logoraša, jer ovdje predstavnika nema Srba, nema Hrvata. A ja odmah da vam kažem, pošto imam vremena, da vas podsjetim, kad sam bio u Savezu logoraša RS-a, i odmah da kažem volonter, ni marke nisam dobio, da ne bi ste vi rekli da sam ja to zloupotrijebio, ja sam tada uspio da organizujem deset zajedničkih susreta sve tri predstavnika udruženja, bili smo dobro krenuli. Pa sam ovdje u prošlom sazivu Parlamenta rekao – mnoge političke tenzije u BiH će pasti ako gospodin Izetbegović, koji je sjedio na mjestu uvaženog Magazinovića, ode zajedno sa predstavnikom hrvatskog naroda, neka oni izaberu koga hoće, ja koji ništa nisam tada bio u stranci, koji sam obični čovjek, građanin, ali evo predstavnik dvije kategorije, i žrtava i poslanik, da odemo prvo u Potočare, a tamo sam jedini bio i 2003. godine, pa da Srbi odrede, evo neće biti ni jedan logor u kojima sam ja bio, evo Sjekovac, da Hrvati odrede Uzdol ili ne znam ni ja koje žele mjesto, i mi se tamo pojavimo, predstavnici tri naroda na sve tri mjesta i položimo vjenac, vjence. To će ljudi graditi BiH, a neće Vječna vatra za vrijeme nekog praznika koji obilježavaju samo Bošnjaci, a koji mi u RS-u ne priznamo. To razjedinjuje BiH, ja vas, zapamtite ove moje riječi, BiH će graditi kad nas narod vidi zajedno predstavnike sve tri naroda i ostalih na jednom mjestu, kad kažemo – ljudi ovdje su stradali ljudi. Kad u Potočarima kažemo – ovdje su stradali 30 Bošnjaci, kad u Sjekovcu kažemo – ovdje su stradali Srbi, kad u Uzdolu kažemo – ovdje su stradali Hrvati. Pa imali su tu ljudi imena i prezimena, to su sticajem okolnosti danas prešli u brojeve i što je najveća sramota licitacijom ovdje sa 300 maraka dnevno. Vi nećete mene poniziti kao žrtvu, vi nećete meni nadoknaditi to, ali ja vas molim, sve vas koji želite da govorite, koji niste imali tu nesreću, i fala Bogu što niste, da se ne uključujete u ovu temu, ne znate šta je patnja jednog sata, a ne jednog dana ili 1.334 dana koliko sam ja bio. Ja iz pristojnosti vama neću da se obraćam kao čovjek, pa da kažem – sramota je da vas slušam da govorite a nemate pojma o tome. U ime koga govorite? Kao poslanici, kao poslanici možete svašta izglasati, kako vas nije stid Boga kad niste osjetili dan patnje da govorite u ime žrtava, to je sramota. Zato vas molim da ne govorite u ime žrtava, da se ne predstavljate kao veliki zaštitnici naroda, stranaka i ne znam kog,a i da vi izražavate bojazan hoće li BiH imati pare. BiH će izgubiti ovaj spor u Strazburu, jer je ta Ženevska konvencija garant bila ljudskih prava, i Joze i Slavuja i Hazima, i svih onih ljudi koji su bili zatvorani u logore o kojima vi koji danas govorite, htio sam se javiti posljednji a nisam mogao da izdržim da vas slušam, ne što ćete me povrijediti, a već ste to uradili, već vam je to jasno, nego što govorite o temi o kojoj nemate pojma. Čak niste bili ni u jednom tom prostoru da vidite kako to izgleda, da li je tu moguće da čovjek može da opstane, da li je tu moguće životinju zatvoriti da preživi, a ne čovjeka? Zato vas kao prijatelje još jednom, zaista najiskrenije, vjerujte mi ovo što ću reći – nikome od vas neću zamjeriti, ni na kog se neću naljutiti, čovjek sam koji se ne ljuti, ali vas molim da imate obzira prema tim ljudima. Za mene je žrtva i Sulejman Tihić, moj prijatelj, bio je u logoru, za mene je žrtva svaki logoraš bez obzira na prefiks nacionalni i bilo koju političku stranku, mjesto življenja. Ali da vi koji nemate pojma o tome, evo moram malo i oštrije da kažem, da vi govorite je li vrijednost dana 300 maraka jedna, ko će pare naći, to vrijeđa dostojanstvo ljudi koje i ja zastupam, bez obzira bio ja poslanik ne bio, ja kao čovjek govorim. Meni je žao svakog čovjeka i onog u Iraku, jer ja sam jedan od rijetkih ljudi koji je u sebi pobjedio mržnju zato i opstajem, mržnja je bolest. Ništa nećete pomoći. Na svom primjeru, i to ću završiti, pokazaću svi koji su mene zlostavljali nema sudske presude da ih povješaju sad, meni zdravlje neće vratiti, ali ja njih ne mrzim jer ništa time neću dobiti. Ja samo želim satisfakciju kod pravosudnih institucija da pokažu da je tu bio logor. Zato vas molim govorite šta hoćete mene ne možete uvrijediti, mene ne možete povrijediti, ja vam nikad neću zamjeriti, ja se ni na kog neću naljutiti, ja nikad neću nikome reći što si ovo rekao, što si ono, ali vas u ime i bošnjačkih žrtava i hrvatskih žrtava i žrtava ostalih, pa ću na kraju reći i srpskih žrtava, molim da ne govorite o temi o kojoj nemate pojma. Pojma nemate šta znači zlostavljanje, šta znači ne jesti ništa, šta znači da vas neko tjera, ne da vam ruši dostojanstvo da pasete travu, ili ne znam šta da radite, vi nikad nećete razumjeti to i ja Boga molim da ne razumijete, ali vas kao ljude, kao prijatelje molim da ne govorite o temi, govorite o finansijskim stvarima, o ne znam ovim i onim prijedlozima gdje ste zaista upućeniji od mene, ali o ovoj temi da govorite. Nećete me povrijediti, i završiću rečenicom – sve vam opraštam šta god kažete i ubuduće ko bude se javio, nikome neću zamjeriti sve ću vas isto gledati kao i do sad, kao svoje prijatelje, sve ću vas pozdravljati, sve ću vas uvažavati. I završavam, rekao sam završavam, zapamtite najiskrenije govorim, Bog mi je svjedok, ni jednu riječ vam neću zamjeriti, ništa vam neću reći loše, ništa neću pomisliti, neću čak reći ni ono što sam trebao da kažem, jer vi nemate pravo o tome da govorite. Kao poslanici možete izglasati šta hoćete, ali da znate, najavio sam vam, presuda će biti jer Sud u Strazburu ne priznaje diskusiju Slavuja ili bilo koga, da ne pominjem da ne izazivam replike, Sud u Strazburu priznaje da je država BiH bila odgovorna po Protokolu, ponavljam, III da zaštiti dostojanstvo svojih građana. Svi koji su bili u logoru, u logorima iz ovih ili onih razloga nije država zaštitila i ona je odgovorna, nije odgovoran ni jedan entitet. Hvala lijepo. 31
Zahvaljujem. Replika, uvažena kolegica Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Zahvaljujem se. Ma, zaista razmišljam da li da reagujem ili ne na ove prozivke gospodina Jovičića da nemamo pravo da govorimo. Vidite, gospodine Jovičiću, ja zaista ne želim da govorim o onom što se dešavalo ni u bilo čije ime, pa čak ni u ime članova moje porodice, ali kao čovjek, kao poslanik ja ovdje imam odgovornost i prema ostalim građanima RS-a. I kada bi glasala za ovaj Zakon, i nemam pravo apsolutno da licitiram koliko je, kolika je čija žrtva i meni je nepojmljivo da bilo ko u ovoj zemlji može staviti cifru na svoju žrtvu, bilo kakva da je ona, to je nešto što se ne može izmjeriti novcem, nemjerljivo, ali kao poslanik nemam pravo da ugrozim interese drugih kategorija stanovništva u RS-u. Ja ne bih mogla ljudski da mojoj porodici bude dobro, da doživi neku satisfakciju, da stavi u džep 800 hiljada maraka, znate šta bi to značilo, da svako jutro kad izađem iz moje zgrade moram sresti one penzionere čije su penzije još manje, koji preturaju po kontejnerima i nemaju više ni tih penzija, moram sresti roditelje koji više ne mogu za radi ovih davanja poslati svoju djecu na fakultete, moram sresti one mlade ljude kojima bi usvajanjem ovog Zakona zbog njegovih finansijskih efekata oduzeli svaku nadu da će dobiti posao. Pa ako samo meni ili jednoj kategoriji u ovom društvu treba da bude dobro onda nam takva država i ne traba, kome treba takva država.
Replika, uvaženi kolega Slavko Jovičić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Ja sam već na početku rekao da sam glasao protiv na Komisiji zato što to nije obuhvatilo sveukupno sve kategorije, dakle sve tri predstavnika naroda, to je moja bila intencija. Ja sam zamolio da se ne licitira sa nesrećnim sudbinama ljudi kroz finansijska sredstva. Druga stvar, netačno je da su žrtve iz RS-a ostvarile bilo kakva prava, to je najugroženija kategorija, jer kako će ostvariti prava kad niko ne radi nigdje, šta će ostvariti? Svrstan je u kategoriju civilnih žrtava rata koja ne funkcioniše, niko ne prima nikakve naknade. Dakle, ja vas molim nemojte nesrećne sudbine ljudi i teške tragedije koje su ostavile teške posljedice po zdravlje ljudi, mlađe kategorije psihički, fala Bogu pa sam ostao pri pameti, što imam fizičke probleme ne mogu ja sad, niko mi ne može vratiti i neću o sebi da govorim, ja nisam ovdje predstavnik sam sebe. Ali neće se pitati ni gospođica Pandurević, ni Slavuj jer ja ću ovu presudu, ako ostanem živ, u Strazburu dobiti, jer su sve međunarodne konvencije na mojoj strani i mene ne interesuje niko drugi i mene ne interesuju novčana sredstva jer mi ne mogu vratiti zdravlje, mene interesuje da neko prizna u svijetu, pa onda prvo ova država da su postojali logori za Srbe, kao što ja priznajem da su postojali logori za Bošnjake, kao što ja kažem da su postojali logori za Hrvate. Ali ova država ni jedan političar, ni jedan predstavnik iz reda bošnjačkog nije naroda rekao, izuzev nekoliko mojih kolega ovdje, kojim sam uvijek ostao zahvalan i pamtim imena, koji su rekli – naš prijatelj Slavuj je bio u logoru. Ali to je ovdje rečeno za govornicom koje nije važno za mene, meni je važno za moje sapatnike. Ne što se ja borim za njihova prava, nego da država prizna, a ona je jedino odgovorna, već sam rekao po Konvenciji III ženevskoj, koja je jača od svih ustava, da država prizna da nije zaštitila prava, ljudska prava svojih građana. To je 32 suština. O toj odluci neće se izjašnjavati ovaj Parlament, neće se izjašnjavati ni jedan poslanik, neće se izjašnjavati niko, nego će stići presuda, kao što je stigla iz Strazbura Sjedić-Finci pa je mi nekad moramo sprovesti, koliko god mi to tražili vrijeme, četiri, pet godina, ona će biti sprovedena, i ova, ja ću podnijeti i već je pripremljena, samo nisam rekao kad datum, i ako ne budem živ do tada ovlastiću nekoga da zastupa da jednoga dana ta presuda stigne u Parlament kad možda niko ni od mojih kolega neće biti ovdje poslanik. BiH će biti dužna da prizna da su ti ljudi bili protivpravno zatvarani. Hoće li biti materijalna odšteta to je irelevantno i najmanje važno.
Uvažena kolegica Milica Marković, diskusija. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Dakle, Predlog ovog zakona iz dosadašnjih diskusija pokazuje i dokazuje da je za ovakve zakone ili Predlog zakona predlagač koji ih daje u proceduru morao prethodno da obezbijedi veoma široku i ubjedljivu podršku i konsezus svih onih koji treba o ovome da se izjasne i da o ovome glasaju. Zašto? Zato što je ovo jedan od rijetkih zakona koji tretira jednu od najosjetljivijih kategorija i predlagač je na ovaj način, dakle ne obezbijedivši prethodno konsezus i saglasnost većine političkih partija u ovom Parlamentu, ili bar onih koje bi trebale da daju većinu i da se on podrži, svjesno rizikovao i nažalost i uspio u tome da se mi danas dovedemo u situaciju da ovdje imamo predlagača koji kaže kako on ima spisak lijepih želja i kako je bio iniciran stavom nevladinog sektora i nevladinih organizacija da bi uputio jedan ovakav Predlog zakona u proceduru, s jedne strane. I s druge strane poslanici koji ne mogu danas podržati ovakav Predlog zakona iz razloga, koje su prethodni govornici već istakli, a najviše iz finansijsko-materijalnih i opterećenja entitetskih budžeta i iz drugih razloga koji ovdje nisu do sada izrečeni. Dakle, da se dovedemo u siutaciju da mi odbijemo ovakav Predlog zakona iz pomenutih razloga, a pri tom nas je u tu situaciju dovela partija koja ovdje uzgred spada među one koja ima najmanji broj poslanika, koja je u opoziciji i ne snosi nikakvu odgovornost za opterećenje entitetskih budžeta, kojoj je ovo, a koliko se ja sjećam, drugi ili treći pokušaj da zbog toga što je vrlo nisko pala u glasačkom tijelu koristi najosjetljivije teme kao što je ovaj Zakon, kao što je u nekom prethodnom periodu bio Predlog zakona o negiranju genocida i sličnih kategorija. Dakle, na ovaj način tretirajući i hvatajaću se za ovakve teme pokušava da se dodvori glasačkom tijelu sad pred izbore da bi navodno rekli, evo mi smo to poslali, uputili u proceduru, ali neki drugi neće za to da glasaju i da to podrže. Zato želim da kažem da je Mišljenje Komisije kojim je odbijen ovaj Zakon, dato negativno Mišljenje na ovaj Predlog zakona, potpuno opravdan i razložan. Dakle, ne iz ustavnih, od toga što je on ustavno neosnovan, nego iz principijelnih razloga. A sve ovo što smo do sad rekli i što ćemo još reći u vezi sa ovim Predlogom su zapravo principi ovog Zakona zbog kojih i SNSD ne može podržati ovakav Predlog zakona. O finansijskim i materijalnim aspektima, te ne podrške ja neću govoriti jer je dosta o tome rečeno, ali želim da ukažem na nekoliko stvari koje sam ja zapazila u Predlogu ovog teksta, koje mislim da bi bile vrlo, imale negativan efekat u našem društvu. Prije svega predlagač predlaže ovdje negdje na kraju da se ovaj Zakon stavlja iznad svih drugih zakona i na neki način dobija kategoriju leg specijalisa, što nije naslovljen tako i nije tako tretiran u svom Predlogu u formulaciji u kojoj je dat. Dakle, sve druge zakone stavlja po strani, a ovo je neki zakon koji ima najveću prednost. Mislim da je to potpuno neprihvatljivo, jer on tako nije ni formulisan kao leg specijalis i ne može se od nas tražiti ni da ga tako tretiramo, a suštinski 33 se traži da ga tako tretiramo. S druge strane, mislim da je on vrlo diskriminatorski, jer se ovdje kaže da, čak ovo što je rekla koleginica Majkić, ne zna se više do kog koljena to ide da članovi porodica i njihovi nasljednici imaju naslijeđeno pravo da traže svoja potraživanja po osnovu ovog Zakona, a da neko ko je bio u krivičnom postupku, kako oni to kažu, da ovdje sad ne citiram, da oduzimam vrijeme, članove, kaže – koji je bio u krivičnom postupku navodno zbog nekih ratnih zločina i to njihovi članovi porodice to nemaju, nemaju takva prava u vrijeme izdržavanja tih posljedica pravosnažnih sudskih presuda. Ili se recimo kaže da ovaj Zakon, na ovaj Zakon se ne mogu pozivati kategorije koje se tretiraju Zakonom o nestalim licima. Pa kako sad porodica recimo gdje je glava te porodice, otac, muž, nestao i recimo prošlo je 20 godina i još uvijek danas nije pronađen, njegova djeca nemaju pravo da se pozovu na ovaj Zakon, a oni su recimo žrtve toga što im je otac nestao i što nije mogao, još uvijek nije pronađen gdje se nalazi i ne mogu da dođu do njega. To je prva stvar. Druga stvar, na osnovu tog Zakona o nestalim licima je formiran, ili u vezi sa tim zakonom je formiran Institut za traženje nestalih lica. Ko danas može natjerati u ovim organima vlasti BiH, od organa vlasti BiH, ko može natjerati taj Institut da on radi onako kako se očekuje i da taj Institut radi. On što bi trebao da uradi na pravičnosti i na pronalaženju žrtava, na stvaranju pomirenja u ovom društvu, ništa od toga ne radi, a porodice su i dalje žrtve toga što Institut nije uradio svoj posao i što ko zna kad će ga uraditi. I imamo situaciju da predstavnici RS-a moraju da napuštaju sjednice i Upravni odbor tog Instituta. Dakle, mislim da je ovo vrlo površno i da je ovo jedan od populističkih zakona, dakle samo u svrhu i u cilju da se dodvori glasačkom tijelu, a znam da, smjela bi se kladiti da ni predlagač nije siguran bio, odnosno znao je da on ne može dobiti ovakvu podršku u Parlamentu, ali je bitno da se o tome priča da su oni nešto navodno htjeli i željeli. A da vam ne govorim o tome sad, gospodine Belkiću, kad ste obrazlagali rekli ste da, eto vas je inicirao nevladin sektor, nevladine organizacije i to, baš bih voljela da mi kažete koja je to nevladina organizacija iz kategorije koja tretira ovaj zakon iz RS-a bila sam vama u saradnji kad ste pravili Predlog ovog zakona. Ako je to spisak onih nevladinih organizacija na razglednici koju smo dobili u RS-u za 09. januar onda je bolje da to niste spominjali, jer to je pravi argument ako je sve drugo ... to je pravi argument, ako su te nevladine organizacije tražile da se ovakav zakon donese bolje da to niste spominjali danas. Jer mi za sve drugo možemo podnijeti i prihvatiti, ne možemo to podnijeti, da baš te nevladine organizacije traže ovaj Zakon i zato bismo ga odbili, da ne govorim o more drugih razloga zbog čega smatramo da ga treba odbiti. Dakle, ja mislim da mi danas, i pozivamo vas da se podrži negativno Mišljenje Komisije na Predlog ovog zakona, prije iz sega iz odgovornosti, kako mi iz RS-a tako isto i partije iz Federacije koje bi prihvatanje ovakvim zakonom napravile haos u Vladi Federacije, u Budžetu Federacije kao što bi se napravio i haos u Budžetu i u Vladi RS-a. I iz te odgovornosti, dakle mi partije koje vrše vlast i na jednom i na drugom entitetu ne treba da podrže ovakav Predlog zakona, a populističkih zakona i populističke demagogije i koje kakvih sličnih priča je bilo i uvijek će ih biti. Oni koji ne snose odgovornost nizašta, koji su opozicija, oni naravno mogu sebi da dozvole taj luksuz da kažu evo mi ćemo ovo predložiti pa kako i bude. Mi, dakle iz RS-a zbog odgovornosti i more drugih razloga ne možemo podržati ovaj Predlog zakona, a možda je glavni razlog za to iznad svega toga što ovaj Zakon nema podršku i širi konsezus oko svog sadržaja. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi kolega Mirsad Đugum. Izvolite. 34
Zahvaljujem predsjedavajući. Ja imam jednu kratku repliku. Teško je čuti na obrazloženje da je neki Prijedlog zakona spisak lijepih želja. To je stvarno teško čuti bez obzira ko ga dao, i apslutno ne možemo tako razgovarati. Ovo je naša obaveza. Da li je pristup adekvatan, o tome možemo razgovarati, da li je način predloženog zakna adekvatan, o tome možemo razgovarati, ali nije spisak lijepih želja. To je obaveza BiH. I o toj obavezi ne možemo na ovakav način diskutovati ili napraviti, da tako kažem, potpuni poziv da svi glasamo protiv, jer ćemo napraviti haos u Federaciji ili u RS-u. Mi smo napravili haos sa ljudima, njihovim porodicama, njihovim potomstvom koji su bili u logorima i imaju pravo na obeštećenje. Postavimo pitanje šta ako oni pokrenu sudski postupak prema Ženevskoj konvenciji? Šta će nas onda tek zadesiti? Gdje smo onda stali? Ja ovdje pozivam na jedan razum, na razum u rješavanju ovoga problema. Na koji način će biti riješen, kolike će biti odštete predviđene, kako će se isplaćivati, modaliteti su među nama u dogovoru između sviju nas, i između entiteta i na nivou države. Ali mi moramo pristupiti rješavanju problema i onoga što ljudi imaju stvarno pravo po međunarodnom zakonu, odnosno prema Konvenciji, moramo to ispunjavati jer smo mi potpisnici te Konvencije. I molim vas samo da ne idemo u onaj dio da bilo čiju, bilo čiji prijedlog, bilo koje nastojanje da riješimo određene probleme kvalificiramo na način koji se veoma često upotrebljava u ovome Parlamentu. Ovo je naša obaveza, moramo je ispuniti danas ili sutra, ovaj saziv, sljedeći, ili neki drugi. Ili će realizirati to sud ili ćemo mi naći snage, ljudske odgovornosti, tolerancije i moći da o ovome riješimo na bilo koji način. Postoje satisfakcije, je li novčane ili bilo kakve druge, ali mi smo tu da o tome dogovaramo. Toliko, hvala.
Zahvaljujem. Druga replika, uvaženi kolega Zvonko Jurišić. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Evo, nisam, znači mogao da otrpim da se na ovakav način raspravlja o kategoriji koja je uistinu pretrpila torturu, znači u novijoj povijesti na prostoru bivše Jugoslavije, i o tome sam razmišljao, a i današnje BiH. Ovo što sam rekao bivše Jugoslavije, jedno od mojih zastupničkih pitanja je bilo – da li Ministarsko vijeće, eto ta parlamentarna većina, ima namjeru predložiti Zakon o zaštiti i pravima političkih zatvorenika, znači u vrijeme bivše Jugoslavije. Samo da podsjetim da ti politički zatvorenici su u susjednim državama dobili adekvatna obeštećenja i određena prava za to što su proveli po Golom otoku, i raznoraznim golim otocima, što su samo nešto rekli. Mislim da bi BiH, a poglavito kad danas govorimo o ovakvom jednom humanom i potrebnom zakonu za kategorije koje su svašta proživili, o kojima nam je u jednom momentu ovdje govorio uvaženi kolega Slavko Jovičić. I da mi na ovakav način raspravljamo o ovome Zakonu koliko će koštati i treba li ovo uopće. Ovo smo trebali davno napraviti, ovo je obaveza BiH, a nije entiteta. I ne mora se postavljati pitanje da li je to 300 maraka, ili 100, ili 30 maraka. Ali u svakom slučaju, ma nije ni to ..., ti ljudi danas hodaju od nemila do nedraga, nemaju ni zdravstvenog osiguranja, moraju se liječiti. Pa kad ih jako zaboli onda se na neki način snađu ili prevare Zavod pa dođu do zdravstvene iskaznice da bi riješili to stanje. 35 Riješili smo mi ove institucije i u federalnom proračunu i u Proračunu RS-a. Mnogi koji uživaju raznorazna prava po različitim osnovama a ne bi ih trebali uživati. A ovi ljudi koji su evidentirani, koji su zabilježeni tamo, i mi danas postavljamo ovdje ključno pitanje koliko će to koštati. Pa predlagatelj i nije mogao reći koliko će to koštati, objektivno nije mogao reći. A to će u konačnici, trebamo doći do konačne cifre, do svih onih koji su bili torture logora, koji su bili zatočeni iz svakog naroda i svih ostalih, pa onda eventualno razgovarati o cifri koja bi to iznosila. I ja nisam za ono što to tamo stoji da je to 300 maraka, ne znam može li, ali možda je, radi satisfakcije bude i 50 i 30 ili manje od toga, ali u svakom slučaju nije način. Dobro je da je ovo tema, dobro je da je u Parlamentu, a nikako da dočekamo ovo na nož da to ne treba, da to nije obaveza. Ovo je između ostaloga i naša obaveza i Vijeće Evrope je prihvatilo raznorazne deklaracije čiji smo mi član, to je prije sjednicu ili dvije predložio kolega Franjičević, kad je u pitanju Deklaracija o osudi režima zbog kojih su ljudi patili. Evo naš Parlament nije imao snage da donese jednu takvu deklaraciju, kao što je to donijelo Vijeće Evrope, kažem čija smo mi članica. I zato treba nam i hrabrosti i odlučnosti, ovo je interesantna tema, a ovo nisu ja vjerujem nikakve predizborni trikovi, predizborne igre, pa bez obzira što je to predložila stranka koja je danas u opoziciji, vjerovatno će biti i u poziciji sljedeći put. Hvala.
Zahvaljujem. Malo ste prekoračili, ali dobro. Uvažena kolegica Milica Marković. Izvolite.
Ma, ovo što su kolege iznijeli kao repliku nakon moje diskusije ustvari nisu prave replike, jer prosto je neshvatljivo šta hoće da kažu, izuzev toga što sam shvatila to da su se javili u formi replike da kažu jer im je vjerovatno dugo da čekaju za diskusiju da diskutuju u regularnoj proceduri. Ali sam se javila zbog pojašnjenja onoga što sam diskutovala. Dakle, evo sad se potvrđuje da je predlagač svjesno sve nas doveo u situaciju da jedni koji podržavaju zakon kažu mi to zbog tog i tog podržavamo, a mi koji ne možemo podržati da smo mi navodno, nerazumijemo humane razloge i argumentaciju koju vi iznosite. Pa, vaša argumentacija, evo sad ću biti još konkretnija, vaša argumentacija kojom tražite da se podrži ovaj Zakon je prava demagogija. Evo, sad da nazovemo stvari pravim imenom, to je prava klasična demagogija zato što se pozivate na neke humane aspekte da treba ovoj kategoriji obezbijediti to što se traži u zakonu. A da li je humano sad kad bih ja kao poslanik predložila zakon da ova država ili entitetski budžeti obezbijede za 550.000 nezaposlenih lica u BiH da im se obezbijedi, osim toga što imaju zdravstvenu zaštitu, da imaju određenu materijalnu nadoknadu koja će mu obezbijediti život dostojan čovjeka, kao što je to u Švajcarskoj. I šta biste vi onda rekli, pa ne možemo mi to, nismo mi Švajcarska, to može jedna Švajcarska ali ne može BiH. A imamo i tu humane razloge jer imate mlade ljude do 30 godina koji, prvo nisu u stanju da zasnuju porodice, ne mogu da zasnuju brak i porodicu zato što nemaju posla. Znači nemate kud humanije razloge. Imate mlade ljude koji padnu u psihička i depresivna stanja pa izvrše samoubistvo zbog toga što nemaju posla, nemaju porodice, nemaju nikakve perspektive u ovom društvu. Da li su humani razlozi da recimo entiteti ili ova država obezbijedi da žene, mi se stalno pozivamo da nam je natalitet ugrožen u cjelokupnom društvu, da majke koje rađaju 3, 4 i više djece imaju nadoknadu i upogledu radnog staža i materijalnu pomoć zato što rađaju, što povećavaju natalitet u ovom društvu. To bi se reklo – ma ne može znaš, to može neko društvo 36 koje je ekonomski i finansijski stabilno, gdje će to BiH društvo obezbijediti, pa nemamo mi para za to. Pa sve su to humani razlozi. I zato sam se javila da kažem da je to klasična demagogija što pozivate na osnovu te argumentacije da se ovaj Zakon podrži, a svjesni ste i sami, itekako ste svjesni, ali ovo je predizborna godina, svjesni ste da ovaj Zakon će napraviti, što reče koleginica Majkić, veliki nasrtaj i veliku pometnju i turbulenciju u budžetu i Federacije i RS-a i zato ga mi ne možemo podržati.
Ja sam svjestan da u svakoj Skupštini poslanici trebaju da na jednom zakonu provedu određeni dio vremena iako se ne držimo dnevnog reda, ja pokušavam da to završimo na ovome Zakonu a da one ostale tačke dnevnog reda idu malo brže. Ako se i vi slažete, evo ja ću dopustiti da se tako vodi diskusija iako pričamo o negativnom Mišljenju komisije. Uvaženi kolega Mirsad Đugum, replika. Izvolite.
Ja se izvinjavam, ali moram reagirati. Moja replika je bila samo na rečenicu koja je rekla da je ovo spisak lijepih želja, a ja ovo ne prihvatam kao spisak lijepih želja, nego obavezu BiH i nisam se pozvao da se usvoji ovaj Zakon, ali sam rekao da mi imamo obavezu da ove stvari završimo i da uradimo unutar BiH. I apsolutno je neprihvatljivo, kolegice, da onda zovete ovo demagogijom, jer je se referisalo samo na Vašu izrečenu riječ da je ovo spisak lijepih želja. Ako idemo na ove druge kategorije, ako govorite da se pozivamo na humanost i ovo i ono, ja ću vam samo napomenuti, razgovor filozova i matematičara šta to znači dobar čovjek, kaže – dobar čovjek je moralan čovjek i zato mu daje jedinicu, obrazovan, dodaje se nula pa je 10, uspješan je, dodaje se nula pa je 100, ali kaže na kraju – ako nema prve jedinice sve je ostalo nula. I mi moramo biti obrazovani, kulturni, ali prvo moralni da prihvatimo svoju odgovornost prema građanima na takav način da na moralan način rješavamo ovo među sobom i u interesu građana.
Zahvaljujem. Diskusija, uvažena kolegica Vesna Krstović-Spremo. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Kolegice i kolege sve vas pozdravljam. Pa, ja ću samo ukratko da kažem, jer je većina govornika prije mene rekla ono što sam i ja mislila da kažem. Merđutim, sasvim je jasno da kršenje ljudskih prava u BiH kao i u svakoj drugoj zemlji spada u domen kršenja osnovnih nečala ... Deklaracijom o ljudskim pravima. To je znači jedna univerzalna kategorija, ne samo ovdje u BiH nego i u svim ostalim zemljama svijeta. Ako bi mi imali neki etalon da mjerimo ljudsku patnju možda bi to bilo u ovom času dobro, možda bi je mogli mjeriti pa bi rekli da taj etalon stoji u Parizu pa ćemo po tom etalonu da mjerimo ljudsku patnju. Ali mi nemamo etalon da je mjerimo. Potpuno razumijem kolegu Jovičića koji je maloprije vrlo nadahnuto u jednom svom, kako bih rekla, kao voks populi, ovdje pred nama svima iznio svoje patnje iz svog ugla, kao jednog čovjeka koji je pretrpio torturu, koji 37 je jedna žrtva torture svih onih sličnih slučajeva u BiH. S druge strane, ako bi tako jednu raspravu vodili, koliko košta ljudska patnja, ni to ne bi bilo ni regularno, ni lijepo, ne bi bilo etički, ne bi bilo moralno. To bi spadalo u nekakave filozofske apstraktne teorije, rasprave o etici, o moralu i zaista nije primjereno da na ovaj način o tome pričamo. Prijedlog ovog zakona o torturi žrtava u BiH, kolega iz Stranke za BiH, ja shvatam kao jedan prijedlog da se o ovom pitanju raspravlja. Naravno da se o kršenju ljudskih prava treba raspravljati i u BiH i u svakom dijelu svijeta gdje se takva prava krše. Meni je žao što u ovom, znači sektoru nije učestvovao niko, mislim da nisu učestvovali predstavnici RS-a, i to nije dobra poruka. Ne možemo se, znači reći to su nevladine organizacije iz BiH, nisu nevladine organizacije iz BiH, uglavnom su učestvovale nevladine organizacije iz Federacije BiH. Mislim da nije dobro dijeliti ni žrtve, žrtve iz Federacije BiH i žrtve iz RS-a, jer je zaista njihova patnja univerzalna. To ljudi ne možemo mjeriti ni parama, ni ničim. I potpuno, i ja opet kažem, potpuno se ponovo fokusiram na diskusiju svog kolege Jovičića koji je rekao nema tih para kojim se može platiti dan nečije patnje. To ne postoji. To je zaista nešto što mi moramo svi da shvatimo. Zakon ne mogu ja, kao, znači poslanik iz RS-a, u ovom času podržati zbog raznih razloga koje smo ranije već naveli, znači zbog toga što bi on napravio implikacije, određene turbulencije, ako ćemo čak reći, mada mi je to surovo da kažem, i finansijske i sve ostale. A s druge strane predstavlja jedan prenos nadležnosti sa gledišta nas iz RS-a. Zašto? Zato što ovaj Zakon naravno zadire i u pitanja penzijsko-invalidske zaštite, Zakon o pitanjima civilnih žrtava rata u RS-u, jer mi u RS-u imamo usvojen Zakon o civilnim žrtvama rata koji između ostalog tretira i pitanje ...
Samo malo, molim vas.
Da?
Nisam rekao Vama, nego da Vam omogućim tišinu. Izvolite.
Zakon o civilnim žrtvama rata iz RS-a tretira na određeni način pitanja koja se ovdje spominju. Ja ne kažem da je on dovoljan, treba ga doraditi, ali to ćemo mi u RS-u da se dogovorimo i mislim da imamo kvalitetna rješenja u vezi sa tim. Znači, zakon ne mogu podržati i to je ono što sam htjela da kažem. Hvala lijepo.
Sljedeći za diskusiju se javio uvaženi poslanik Salko Sokolović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Koristim priliku da pozdravim sve prisutne u sali. Evo, da kažem da Klub SDA podržava Zakon o pravima žrtava torture i iz tih razloga ćemo glasati protiv negativnog Mišljenja Komisije. Mislimo da ovo nije populistički zakon, ovo je zakon koji bi trebao da otkloni prisutnu diskriminaciju građana BiH. I evo, današnja diskusija po ovoj tačci dnevnog reda ili vrijeme provedeno, potrošeno na ovu tačku dnevnog reda govori da smo mi ipak trebali imati toliko hrabrosti, na Komisiji dati pozitivno mišljenje i otvoriti ovu priču. Jer, jedno je što piše u tekstu Zakona, evo čuli smo i druga mišljenja ljudi ili poslanika u 38 ovim parlamentarnim klupama, ali to znači da smo trebali dati priliku ovome Zakonu da se o njemu porazgovara, da se ako treba i kroz amandmane na jedan drugačiji način tretira, ali u suštini da postigne onaj osnovni cilj, a to je da on u ovom momentu otkloni jednu diskriminaciju prisutnu u bosanskohercegovačkoj javnosti. Od nje mi ne možemo pobjeći. Iz tog razloga mi i jesmo u Klubu stranke protiv ovog negativnog Mišljenja i mislimo da treba otvoriti jedan ozbiljan dijalog u kome bi, koji bi rezultirao jednim korektnim odnosom države spram ovih kategorija. Mislim da se ne trebamo opterećivati plaho i brinuti o tome kakav će biti finansijski efekat, odnosno odnos entiteta prema žrtvama, odnosno korisnicima ovoga zakona. U krajnjem, ovo je stvar o kojoj treba brinuti država, a ne entiteti. I malo me zabrinjava ili ne znam, evo istaknut ću jednu činjenicu zbog čega to tolika bojazan iz RS-a. Mislim u krajnjem kad saberemo, ili kad napravimo analizu, ili kad uspostavimo konačnu cifru žrtava torture vidjet ćemo da će Federacija imati najveći problem u tom finansijskom smislu. Prema tome, hajmo mi pobjeći od tih svakodnevnih priča, hajmo mi kao izabrani predstavnici naroda i građana u ovome Parlamentu odgovoriti obavezi, a ona se danas kroz ovo zakonsko rješenje zove otklanjanje diskriminacije, ući u jednu proceduru razgovora o ovome Zakonu, pa ako treba, evo kažem još jednom, i kroz amandmansku fazu u otvorenom dijalogu doći do konačnog rješenja. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeći se za diskusiju javio drugi zamjenk predsjedavajućeg, uvaženi kolega Denis Bećirović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, vezano za ovaj Zakon želio bih reći nekoliko riječi. Prvo, nije dobro da raspravljamo o tome da li uopšte treba predlagati neke zakone ili ne treba. Svaki poslanik u Predstavničkom domu je povlašteni legitimni predlagač. U tom smislu i naše kolege ovdje su predložile jedan od zakona. Kako će se većina u ovom Domu očitovati to je druga priča. Ali uvijek treba da poštujemo pravo svakog poslanika da ima priliku da u toku svog mandata predloži one zakone i one pravne akte za koje on smatra da su bitni. Pogotovo mislim da je to važno da imaju priliku ljudi koji su u opoziciji. Mislim da još veći razlog imaju i priliku da predlažu takve zakone, pa i one koji eventualno i nisu realni datoj ekonomskoj situaciji, ali njihovo je to legitimno pravo i na to se moramo navići. Čitajući sadržaj ovog Zakona, a i zbog činjenice da sam bio upoznat sa sadržajem tog Zakona prije nego što je i ušao u parlamentarnu proceduru, nema nikakve dvojbe ovdje, vjerujem da ćemo se oko toga barem svi složiti da u suštini kada pogledate šta je intencija tog zakona, jedna je poštena i plemenita namjera. Sasvim je drugo pitanje kakve su finansijske mogućnosti ove države i koji su modaliteti da tu ideju zaista razradimo da bi zaživila u praksi. Javio sam se i zbog toga što s pravom je čitav niz poslanika govorio o odgovornosti države BiH. Mi tu u budućnosti moramo napraviti jedan balans, između onoga što jeste odgovornost države BiH naspram brojnih međunarodnih konvencija, brojne od njih su i sastavni dio našeg ustavnopravnog sistema, i onoga šta su mehanizmi te države da unutar države BiH 39 zaustave sve one oblike kršenja ljudskih prava. Dakle, tu mora postojati neki balans. Ne možemo samo govoriti država je odgovorna, a da ta država nema mehanizme da unutar državne teritorije neke stvari reguliše na način da je to usklađeno potpuno sa ljudskim pravima. I moram reći da, pored svih ovdje diskutanata, za mene je ohrabrujući pristup, naglašavam pristup, kolege Slavka Jovičića koji je preživio to šta je preživio, ali ni iz jedne njegove diskusije ni danas, ni prethodnih sjednica, nikad nismo vidjeli da iz njega isijava neka mržnja, neka osveta. Često ovdje spominje riječ krucijalno za ovu zemlju, riječ oprost itd. Ja takav pristup želim da javno podržim. /kratko prekinut snimak/
Uvažena kolegica Azra Hadžiahmetović je sljedeća za diskusiju, inače predlagač ovog zakona. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Pa evo, ja moram na početku pomenuti da mi je dio argumentacije koju sam imala namjeru reći na samom početku predočio prethodnik, odnosno kolega Bećirović, mada me čudi da kao član Kolegija nije intervenisao kada je bilo diskusije o tome da li neko uopšte može predlagati neke zakone. Ali evo, otom potom, razumjeli smo se zašto je bila Vaša intervencija i evo ja hoću da izrazim prvo nezadovoljstvo da kad neko nema nikakvih argumenata argumente usmjeri prema predlagačima, stranci, statusu stranke, etničkoj pripadnosti predlagača itd., o čemu je danas bilo riječi, iako, evo mi nismo, mi smo se suzdržavali da putem replika ili bilo čega reagujemo i podižemo neku atmosferu ovdje, jer nam namjera nije ni slučajno bila sa predlaganjem ovog zakona da postignemo bilo kakav efekat osim da jednoj kategoriji, koja je u nepravednoj poziciji u ovoj državi, regulišemo njihov status, da ujednačimo status ukoliko je na nejednak način regulisan u složenom sistemu BiH, da registriramo, odnosno da obezbijedimo podlogu za registraciju ljudi koji trebaju da imaju odgovarajući i jednak status neovisno od entitetske, etničke, stranačke, itd., pripadnosti i da država odgovorno odgovorimo svojim obavezama koje proističu iz međunarodnih konvencija, o čemu je, evo da pomenemo, prijatno smo iznenađeni, da smo uskraćeni za potrebu da elaboriramo ono o čemu je govorio kolega Slavko Jovičić. Ja moram da pomenem da zaista nikakve druge namjere predlagača nisu bile. Ako nekome smeta ime predlagača, koje po našem Poslovniku mora biti kad se predlažu zakoni, evo ako postoji poslovnička mogućnost izbrišite naša imena. Ako neko hoće ovdje da bude predlagač ovog Zakona neka stavi svoje ime tu. Svi su imali priliku i svi su imali šansu. Evo dozvolite da ponovim, kolega Belkić je na samom početku rekao i obrazložio na koji način smo pristupili u ovom prethodnom, da kažemo, postupku, možda i neuobičajeno da je ovaj Prijedlog zakona bio upućen i svim klubovima poslanika i Vijeću ministara prije nego što je oficijelno predat u proceduru. Dakle, ja hoću da pomenem, ono što smo najmanje htjeli to je da se ovdje u ovom Domu između sebe vrijeđamo, i personalno, i stranački, i nacionalno, itd. Naša namjera je bila zaista da prvo o ovome otvorimo raspravu i dođemo do nekog rješenja. Mi naravno nismo prejudicirali da su ova rješenja najbolja moguća rješenja. Danas se ovdje govorilo ponekad i o nekim detaljima, čini mi se suvišno, iako je trebalo govoriti o negativnom Izvještaju komisije. Ali je sasvim razumljivo zašto nismo govorili o 40 negativnom Izvještaju komisije. Jer pogledajte kakav je negativan Izvještaj komisije. Bilo je zaista govora dosta i o nadležnostima, pa evo dozvolite da i jedan dio tog Izvještaja pročitam – ... Prijedlog zakona o pravima žrtava torture usaglašen sa Ustavom BiH. Ovdje se, dakle u pogledu i nadležnosti osporavao ustavni osnov ovog zakona. Ako mi imamo dvije ustavnopravne komisije koje su dale svoje mišljenje, evo i dio iz ovog negativnog Izvještaja ove Komisije. I drugo, stoji – nakon rasprave Zajednička komisija nije prihvatila principe i članovi komisije koji su glasali protiv će svoje razloge iznijeti na sjednicama. Ja vas molim da odbijete ovakav negativan Izještaj Komisije. I svaki ovakav negativan izvještaj komisije. Imamo li mi ovdje i jednog argumenta komisija, a ne članova komisija koji misle na način koji su danas iznosili. Zašto mi ispred Komisije nismo dobili argumente neke, pa slagali se mi ili ne slagali sa tim argumentima, ali neke argumente čime se rukovodila komisija kada je odbila ovaj Prijedlog. Ja vas molim da odbijete ovakav negativan Izvještaj Komisije, neovisno od toga šta ko misli o ovom Zakonu i o nekim rješenjima. Ja hoću da pomenem da nije zaista, iako su neke diskusije zaslužile možda da se na neki način referiramo na njih. Bilo je riječi dosta o detaljima ovdje, ali u više navrata pomenut je detalj o finansijama, imamo li mi novaca, naši budžeti. Gospođa Majkić je čak izrazila čuđenje da je jedan od predlagača, kao profesor na Ekonomskom fakultetu, ovim prijedlogom ugrozio fiskalnu stabilnost. Gospođa Pandurević je pominjala druge kategorije da mora da misli o drugim kategorijama, o penzionerima, itd. Evo, ja ću vam kao ekonomista reći, stavite na vagu, iako ne prejudiciram uopšte da su to dobra rješenja, ali stavite na vagu koliko koštaju postojeća rješenja. Koja je cijena alternative 12.000 tužbi koje su u toku sa mogućim i izvjesnim ishodom? Pa da vidimo čak i cijenu koštanja. Ali nije nam namjera bila da o tome govorimo. Namjera nam je bila da otvorimo proces jedan rješavanja ovog problema za koji čak i oni, koji su danas onako sa povišenim temperaturama i emocijama i puni svog nacionalnog i ne znam kog stranačkog zanosa diskutovali na način na koji su diskutovali, neka se pojave sa nekim rješenjima, neka u amandmanskoj fazi predlože druga rješenja, nek sutra predloži drugačiji zakon, itd., ali dajte da regulišemo status i da ih regulišemo jednako u ovoj državi da svi imaju jednaka ljudska prava i da u krajnjem kao država odgovorimo obavezama koje imamo prema međunarodnim konvencijama. U tom smislu je bila naša namjera, zaista bez ikakvih drugih namjera, iako su nam spočitavane, prvo da smo mi već, ne znam koliko navrata predlagali ovaj zakon. Ovo je prvi put da mi predlažemo ovaj, samo što su ... na ovakve teme, pa su možda se sjetili i nekih drugih prijedloga zakona. A kad već govore o nekoj količini ili u kontekstu predstojećih izbora itd., evo i da im odgovorim – mi smo te zakone predlagali kad smo bili u ovom Parlamentu i jači i brojniji nego što su danas stranke onih poslanika koji su to danas ... ovdje u ovom Parlamentu. Ali nemojte da se tako brojimo i da tako diskutujemo o jednoj materiji koja zaslužuje zaista posebnu, posebnu pažnju. Najmanje što zaslužuje jesu oni argumenti kojima su se neki rukovodili danas, nagovještavajući da neće podržati ovakav Prijedlog zakona. Ja hoću samo da pomenem zaista bi mi bilo posebno zadovoljstvo da čujem argumente kojima će se oni rukovoditi podržavajući ovakav negativan izvještaj Komisije. U tom smislu je i moj apel da dobro, dobro razmislimo. Mi ne prejudiciramo da su ova rješenja dobra i da možda postoje bolja, ali dajmo šansu, ali nemojte da se ponašamo kao nojevi da se to nas ne tiče i da iznosimo neke nazovi argumente koji to ustvari i nisu. Ja hoću na kraju, evo diskusije, ja se nadam da neće biti, evo ja mislim da ako treba još obrazloženja koje su bile naše namjere možemo ih dati, ali nije nam namjera zaista da bilo šta iritiramo. Kao predlagači apelujemo na vas da riješimo ovaj problem. Je li ovo dobro rješenje, jel' postoji bolje rješenje td., ali nemojte reći da ovo ne valja pa nećemo nikako rješavati, jer mi to ne možemo, mi to ne možemo uraditi. U tom smislu ja vas molim da razmislite i o ishodu i 41 ovoga, a evo naravno vodeći računa i o nekim argumentima koje sam ovdje pomenula. Ja neću da iritiram bilo koga ovdje. Ovdje se pričalo i o nama, i o našoj stranci, o našoj poziciji ili opoziciji, o nevladinim organizacijama, o nekim nevladinim koje su u funkciji vladinih, govorilo se o nekim vladinim, jel' većina iz ovog ili drugog entiteta itd. Nemojmo se time opterećavati, ako kome treba bilo kakav dokaz evo mi možemo, mi ovdje imamo i nekoliko dopisa nevladinih organizacija koje su danas spominjane da ne postoje ili da ne stoje iza ovog Prijedloga. Evo ja ću vam samo reći da stoje, ali ih nećemo navoditi ovdje, da ne bi bilo koga stavljali na neki pijadestal ili na stub srama, jer nam nije namjera nikakva, osim da otvorimo proces i dođemo do nekog rješenja na neki način. Koji je to način, jel' ovaj način ispravan, nije, ali evo, mi smo pokušali da usaglasimo neka rješenja i prije ulaska u proceduru, ali nije bilo nikakve reakcije od klubova. Mi jednostavno smo ušli u ovaj postupak na način na koji smo ušli. I evo, jedino što mogu da apelujem da svi dobro razmislimo i da damo šansu, prvo da vratimo Izvještaj Komisije, odnosno da ne usvojimo negativan Izvještaj, jer uostalom ja ovo i ne mogu nazvati negativnim izvještajem. Molim vas da pogledate dobro šta piše u ovom papiru koji smo dobili kao negativan Izvještaj Komisije. Dakle, da ga vratimo Komisiji, da damo šansu i otvorimo proces da dođemo do nekih rješenja na principima kojima smo se mi rukovodili, imajući namjeru da zaista riješimo status, da ga riješimo na jednak način i da adekvatno odgovorimo obavezama koje imamo kao država. Hvala vam.
Zahvlajujem. Sljedeći za diskusiju uvaženi kolega Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo. Ja mislim da u ovoj sali nema čovjeka koji misli da država ne treba da se suoči s ovim pitanjem i da država ne treba da rješava ovo pitanje. Također mislim da u ovoj sali nema čovjeka koji misli da se to pitanje treba riješiti na način da se polome odma svi, entitetski, kantonalni i državni budžeti i da sistem stane. Dakle, ja sam ovaj Zakon, prije svega da kažem da je ovo, koleginica i kolega iz Stranke za BiH su ovo predložili, mi smo znali za ove aktivnosti svi, zapravo i njima hvala što je ovo došlo u parlamentarnu proceduru. Ja sam potpuno siguran da i nevladine organizacije koje stoje iza ovog Zakona, i udruženja, da nisu zato da se ovo riješi na način da se polomi kompletan sistem, da se polome svi budžeti, da jednostavno sistem stane. Mislim da bi mi svi trebali da budemo za to da konačno povedemo dijalog na ovu temi i da počnemo da razgovaramo na ovu temu. Kakva će rješenja biti to zavisi od mnogo faktora, jer sistem da bi nešto riješio on mora postojati, dakle on mora biti održiv. Prema tome, ja sam ovaj Zakon vidio kao priliku i vidio kao šansu da u BiH konačno povedemo dijalog. Ja mislim da je to najbolje rješenje. Prvo, to je najhumanije rješenje da to mi sami radimo. I drugo, ja mislim da je to najjeftinije rješenje. Jer ukoliko budemo došli u poziciju da izvršavamo sudske odluke mislim da će BiH biti u težoj poziciji od koje je danas. I ja vas molim da spram ovih činjenica imamo svi skupa razumijevanje. Mislim da bi bilo jako dobro da se ovaj Zakon održi u parlamentarnoj proceduri, mislim da bi bilo jako dobro da se ovo vrati ponovo nazad Komisiji i da ona zajedno, nakon što ga usvojimo u prvom čitanju, da otvorimo javnu raspravu, da razgovaramo sa ljudima koji su žrtve, da razgovaramo sa udruženjima i da vidimo kako ćemo riješiti ovaj problem. Ja sam, odmah kada smo prvi puta dobili ovaj Zakon, od samog početka tvrdio da je zapravo cilj da se konačno otvori dijalog 42 između žrtava i države kako riješiti ovo pitanje. BiH će morati riješiti ovo pitanje, u to nema nikakve dileme. Toliko, hvala vam.
Zahvaljujem. Diskusija, uvaženi kolega Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedatelju. Uvažene dame i gospodo zastupnici, gosti. Pa mi imamo pred sobom jedan Prijedlog zakona koji je, evo inicijativa, ja ću reći ovako, naših kolega zastupnika i ja želim na početku reći dvije stvari. Prvo, pozdravljam uvijek svaku inicijativu, bilo kog zastupnika da uđe u proces i da predlaže određena zakonska rješenja. Drugo, mislim da je ovo više nego plemenita namjera predlagača ovog Zakona. Ne mislim da u ovom Domu, u ovoj Parlamentarnoj skupštini postoji iko ko bi ovim pitanjima manipulirao u dnevnopolitičke svrhe. Ja ću govoriti malo o negativnom Mišljenju, ali ću govoriti i o principima ovog Zakona. Problem ove zemlje je problem principa. Nažalost, evo i u raspravama o ovom Zakonu, o principima ili negativnom Mišljenju mi iskazujemo svoje principe. U ovoj zemlji je previše žrtava na različite načine proizvedenih. Ja sam u komentaru na odgovor na jedno zastupničko pitanje jutros komentirao odnos prema jednoj grupaciji tih žrtava, prema kojoj imamo odnos, generalno u ovoj zemlji, kojim ja nikako nisam zadovoljan. Znači generalno nisam zadovoljan. Imamo drugu grupaciju žrtava koje se zovu stare devizne štediše. Nisam ni odnosnom prema njima nikako zadovoljan. Imamo treću grupaciju nekakvi stari nositelji stanarskog prava prema kojima su neke stvari riješene ovako ili onako. Imamo četvrtu, petu itd., imamo danas vojsku neuposlenih na koje se pozivamo samo kada nam treba da ih uspostavimo kao argument prema nekoj drugoj grupaciji. Ne da bismo rješavali njihova pitanja, njihove probleme, njihove teškoće. Imamo masu bolesnih koji imaju strahovite potrebe u ostvarivanju elementarnih prava na kvalitetnu i korektnu zdravstvenu zaštitu, bez obzira, da se ne pozivamo na zakone koje smo mi donosili i koje su donosili entiteti, koje donose kantoni, na općinske odluke itd. Mi smo inače svi nadležni za sve, ali je činjenica da se ponašamo tako da nismo odgovorni za rješenje niti jednog problema, niti osjećamo baš preveliku grižnju savjesti što ne riješavamo niti jedan od ovih problema. Ne znam kako je u RS-u riješeno, znam da u Federaciji postoji Zakon o pravima nositelja najviših ratnih priznanja koji se plaća svaki mjesec. Znači neko je dobio neko priznanje za svoje zasluge u ratu i to se svaki mjesec uredno plaća i ne znam koliko miliona se izdvaja za to. Mislim da je BiH po tome vrlo, vrlo specifična zemlja. Imamo i stradalnike rata, Zakon o pravima branitelja, pa imamo tamo mjesečne naknade, ne znam ni ja, za obitelj poginulih, za ranjenike itd. Mislim da su jednim dijelom čak i vojnici koji su bili u zatočeništvu, da tako kažem ovaj, definirani tim Zakonom. I imamo one koji su defakto, dejure, kako god hoćete, bili uistinu najveće žrtve proteklog rata. Znači oni nisu imali puške da se brane. To su uglavnom oni koji su bili zarobljeni pa su bili zbog toga nemoćni da se brane, ili oni koji su bili civili pa zato nisu mogli da se brane, i kojima su mnogi od ovih, kojima smo dali već novčana i svaka druga prava, uzimali prava. Mi imamo generalno iščašen sustav vrijednosti. Znači, mi najmanje suosjećamo sa stvarnim žrtvama i najmanje pokušavamo naći rješenja za njihove patnje. Evo, slažem se sa 43 kolegom Jovičićem, koje su to pare kojima se to može platiti? Ima li neko ko to može ovaj, ali nemojmo zato što možda za određena materijalna davanja, kažem možda nemamo dovoljno sredstava, nemojmo zato odbijati kompletnu ideju. Nemojmo zato sprječavati mogućnost da zakonom riješimo ono što realno možemo riješiti. U ovoj grupaciji, ja ne želim sada pominjati nijednu posebnu, ima i u ovoj grupaciji opet podgrupa, da tako kažem, za koje je uistinu teško ljudski, pošteno, korektno zamisliti koji je to uopće oblik satisfakcije. Evo, koji je oblik satisfakcije za silovanu ženu, šta god ko mislio o tome? Ima li neka kontravrijednost kojom se to može? Kad god vidim gospodina Jovičića, evo kolegu zastupnika kako ulazi i izlazi iz ove dvorane dovoljno mi je, da ništa drugo, da ga ne pitam uopće ni kako je, ni šta mu je ni td. Nažalost, takvih je na tisuće. A u ovoj zemlji, opet kažem, nađu se, interesantno je, sredstva za mnoge stvari, za riješavanje mnogih pitanja i nažalost, opet kažem, na onima koji su najveće žrtve, na žrtvama mi pokušavamo štediti. I kada su u pitanju prognanici i kada su u pitanju logoraši, zatočenici, i kada je u pitanju oni koji nemaju pravo na zdravstvenu zaštitu, i kada su u pitanju boesnici, itd. Interesantno, sad nalazimo puno argumenata da, evo iskazujemo svoju brigu za opstojnost države. Znači, meni je osobno, svjestan određenih nedostataka u samom Prijedlogu ovog zakona, ljudski nemoguće je biti protiv ovog rješenja, znači nemoguće. Evo, da izađem iz ove dvorane i da kažem – ja sam bio protiv zato što sam čuvao, ne znam šta. Evo ne znam šta. Mislim da je ideja koju je izgovorio uvaženi kolega Džaferović možda na tragu mogućeg rješenja, da održimo ovu ideju u životu, da glasujemo negativno o Mišljenju nadležnog povjerenstva, da zatražimo drugo mišljenje, da pokušamo podržati principe ovog Zakona.Ja mislim da su prinicpi uredu, a da onda otvorimo jednu korektnu i širu javnu raspravu nakon prvog čitanja i da pokušamo doći do mogućih i izvedivih i provedivih rješenja za ovu kategoriju, jer bi uistinu bilo sramota, opet kažem, da kažemo – evo nećemo se baviti ovim pitanjima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega Emir Kabil ima diskusiju. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvažene kolege. Manje više svi ste rekli sve o ovom Zakonu, ali evo, javio sam se jednostavno da iznesem svoje mišljenje. Mislim da je govor gospodina Slavka bio u prve dvije trećine antologijski, jer je na najizvorniji način ukazao šta mu se u životu desilo, bez imalo empatije, patetike i svega onoga što se vrlo često čuje i vidi u ovim prostorima. Drugi dio je nažalost, odnosno treći dio, po mom mišljenju, je malo pokvario prve dvije trećine, jer je govorio Slavko kao poslanik. Ovdje se nažalost mora govoriti kao poslanik jer smo dobili mandat od svojih građana, etničkih grupa ili kako god hoćete. Ovaj Zakon neće proći to je jasno, i zna se zašto neće proći. Svi izgovori o kojima mi govorimo su manje više suvišni. Da je ovaj Zakon predložio gospodin Jovičić, a mislim da bi to bilo najadekvatnije i najbolje, bilo bi najhumanije i najljudskije, bojim se, to je moje mišljenje ljudsko, da bi bilo suprotna strana našla hiljadu razloga da se taj Zakon ne usvoji. Pazite šta sam rekao. Mnogi će me za ovo optužiti što govorim. Mi ovdje govorimo o dvije kvalifikacije koje su ključne za nas poslanike. O kvalifikaciji nečega i kvantifikaciji. Nažalost, mi kao poslanici prvo govorimo o kvantifikaciji a to je broju, a svaki broj u BiH koji zamagljuje kvalifikaciju problema dovodi do toga da se ne možemo dogovoriti, jer pitanje je ko je imao najviše žrtava. Ovdje je pitanje, ili pomisao da je neko imao 44 više, manje i da se to može iskoristiti protiv nekog. Nažalost, to je najgora i najopasnija premisa koju mi poslanici prihvatamo. Ovaj Zakon, ja ga bar tako doživljavam, imam pravo i mnogo sam kompetentniji od svih vas ovdje u Parlamentu, ponavljam svih vas, i u realnom životu, govorim i radim sa ljudima svih etničkih grupa koji svi imaju iste probleme, znači, kompetentan sam da to kažem, ovaj Zakon treba da podržava samo kvalifikaciju žrtve, o kojoj je Slavko briljantno govorio u prve dvije trećine i koje trebaju biti naš vodić za dalje sastanke i razgovore. Ovo govorim iz razloga što tako šlampavo ponašanje Komisije, po mom mišljenju, je nedopustivo. To je nedopustivo, to nije ljudski. Je li Azra predložila to? Ako je to problem, pa dajte, skinite to ime. Ovdje se borimo o kvalifikaciji problema koji je na najbriljantniji način Slavko iznio u svom prvom dijelu, po mom mišljenju. Država koja nije u stanju da skrbi za ljude koje je kvalificirala ovako kao što je kvalificirala, ima jedan veliki problem, ima užasan problem. Mi ćemo danas govoriti o Zakonu o javnim nabavkama, o lopovlucima, transparentnim lopovlucima. Mi imamo transparentne lopovluke gdje se gube milioni, a nismo u stanju da govorimo o kvalifikaciji žrtve, ma ko to bio. Da li Srbin, Hrvat ili Bošnjak. Ja sam se nadao da ćemo danas na ovom Parlamentu, najvišem zakonodavnom tijelu govoriti o žrtvi i da ćemo konačno brojeve, koji su problem svih naših problema, staviti po strani. Naš je problem što stalno brojimo žrtve i kroz te žrtve pokušavamo da izvučemo političku korist. Dok mi brojimo žrtve u Srebrenici na svim stratištima gdje su Srbi stradali i Hrvati imamo konstantan problem. Zato vas molim, naravno proći će i biće kako će biti, da odluku ove Komisije koja je, po mom mišljenju, šlampavo napravljena, ako ništa drugo zbog kompromisa i želje da postoji ili da postoji nam makar iluzija kompromisa, vratimo ponovo i ovaj Zakon ili ovo, vi nazovite kako hoćete, ostavimo u životu. Puno smo radili mnogo nekorektnijih, nekvalitetnijih kompromisa i mislim da je to nekakav moj prijedlog. Moj vjerovatno neće biti ni usvojen, uostalom to nije ni bitno. To vam samo govorim iz razloga što žrtve, nažalost mora ići u tri etničke grupe koje su dominantne u ovoj državi, a ima i ostalih, imaju uvijek isti problem. I vjerujte mi kada je u pitanju život i zdravlje niko na nas ne pomisli ni ovoliko, misli na onoga ko će ga spasiti. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega Boško Tomić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Evo, izuzetno teška tema i tema u kojoj sa nešto više senzibiliteta i osjećajnosti mora govoriti, kako ne bi čovjek sa bilo kojom svojom riječi nanio još više štete onima, posebno i bola, koji su to nažalost prživjeli u proteklom ratu. I stoga ću se pokušati da trudim da gledajući te ljude kako se pate, a posebno saosječajući sa njima, najteže što pogađa u svemu tome je da žene koje su pretrpile ta silovanja, to je jedna jeza o kojoj niti želim, niti mogu da pričam, niti mogu da shvatim u kakvoj poziciji se te žene nalaze. Ja imam priliku da zajedno sa mojim kolegom Slavkom kroz prelazak nekih 15-ak kilometara, nismo ponekad u stanju da to u jednom cugu pređemo zbog njegovih zdravstvenih problema, pa da ništa drugo osjetio nisam onda bi to vidio kako je, sa čim se čovjek muči. Međutim, u našem društvu je mnogo tih nepravdi, mnogo toga što nije riješeno na kvalitetan način. Nisam siguran da će na ovakav način i ovakvo rješavanje zakona dati bilo 45 kakvu satisfakciju ovim ljudima. Mi imamo, primjera radi, evo gospodin Lozančić je govorio o nekim nepravilnostima, mi imamo, ako je čovjek invalid rada on ima primanja 100, 200 maraka, ako je invalid rata za iste takve ima preko 1.000 maraka. To je non stop primjedba i sa strane drugih, gdje kaže ne možete se tako odnositi. Znači, na takav način su definisani zakoni, u kojima nije isto ako ste postali invalid iz rata, ili invalid iz rada, ili ne iz rada nego slučajno na ulici ako ostanete lice koje je nepokretno vi sasvim mizerna primanja imate, a niste u stanju da dalje sami obavljate bilo kakve funkcije zbog toga što ste u nekim od potreba, da sami ne možete ni da hodate a ne šta drugo da radite. Prema tome, mnogo je tih nepravilnosti. Ovim Zakonom koji je danas predviđen, malo su sebi dali više za prava da u samom Predlogu, iako ja potpuno uvažavam svakog poslanika treba i može da predlaže, da ocjenjuje koliko košta jedan dan. Ja mislim, evo s time će se i moj kolega Slavko složiti, da to nema te cijene i da teško iko može izračunati šta znači jedan dan proveden u tom, u bilo kojoj vrsti torture. Prema tome, i same te procjene onda nas svode na to da je sve na kraju na nekakva materijalna davanja. Možda bi da smo to radili zajedno sa predstavnicima i entiteta, pa da se nađe neko rješenje pa da se kaže – na prvom mjestu su oni koji su to radili da budu pod hitno procesuirani itd. sa najvećim mogućim maksimalnim kaznama. Drugo, da se vrijeme recimo provedeno, nešto što objektivno može da se, vrijeme provedeno u logorima ili na drugi način da se računa u radni staž uvećan duplo, ne znam ovako ili onako. Jer, nema toga ko može izračunati vrijednost života ili vrijednost neke štete koja je nanešena. Iz tih razloga, da ne bismo sveli ove ljude koji su jedanput već doživjeli tu žrtvu, da ponovo licitiramo sa iznosima i sredstvima na koja bi oni kao bili zadovoljni, mislim da ovaj Zakon trebao bi mnogo toga da pretrpi i morao bi se na sasvim drugačiji način da se donese. I da ta rješenja koja se budu predložila objektivno budu provediva. Ništa nama ne znači ako donesemo rješenje sa, Zakon sa kojim će mu dati sva prava, a to se dešavalo i u prethodnom nekom sazivu u pojedinim entitetima, gdje se kaže dajemo 16 prava, a od toga se mogu koristiti samo 2 a ostali kada se steknu uslovi. To je tek bacanje onda prašine, vrijeđanje rana onih koji su to već jedanput dobili. Iz tih razloga ovom Zakonu i ovoj oblasti se treba mnogo detaljnije posvetiti i u tom pravcu napraviti nekakva drugačija rješenja Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Prelazimo na šestu tačku, Ad. 6. Predlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o krivičnom postupku BiH – predlagač: Dom naroda Parlamentarne skupštine BiH, sa Mišljenjem Ustavnopravne komisije Na 61. sjednici Doma, održanoj 30.12.2013. godine, nije usvojeno negativno Mišljenje Ustavnopravne komisije. Ustavnopravna komisija je, u skladu sa članom 107. stav 3. Poslovnika, zadužena da sačini novo mišljenje o Predlogu zakona. Novo Mišljenje je dostavljeno 17.01. Kao što vidite Mišljenje je ponovo negativno. Otvaram raspravu. 46 Prvi se javio kolega Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege. Samo kratko. Kao što vidite ovo je drugo negativno Mišljenje Ustavnopravne komisije i nadležne komisije i potpuno je jasno šta je rezultat kada postoji negativno Mišljenje drugi put, dakle kada je ponovljeno. Ja samo da kažem, prošli put smo govorili o ovom Zakonu, dakle s pravom je ovo negativno Mišljenje zbog toga što Zakon odudara od pravnog sistema BiH i postavlja režim vanrednih pravnih lijekova na način kako je to suprotno i Ustavu BiH i važećim zakonima. Zbog toga ja mislim da je dobro što je negativno Mišljenje i što, evo ovaj Zakon na ovaj način izlazi iz procedure. Hvala vam.
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih. Prelazimo na sedmu tačku, Ad. 7. Izjašnjavanje Doma o određivanju novog roka za dostavljvanje Mišljenja o Predlogu zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorističkih aktivnosti – predlagač: Savjet ministara BiH, ili o obustavljanju zakonodavnog postupka Predlog zakona u proceduru je dostavljen 20.11.2013. godine. Ustavnopravna komisija Mišljenje o ustavnom osnovu dostavila je 04.12. Kolegijum Doma je rok za dostavljanje Mišljenja o principima produžio do naredne 62. sjednice Doma, a nadležna Zajednička komisija za odbranu i bezbjednost je 22.01.2014. godine ponovo zatražila produženje roka za dostavljanje mišljenja zbog ne dolaska predstavnika predlagača na sjednicu Komisije. U skladu sa članom 104.a) stav 3. Poslovnika potrebno je da se Dom izjasni o određivanju novog roka ili obnavljanju postupka. Otvram raspravu. Prva se javila predsjednica Komisije, uvažena kolegica Dušanka Majkić. Izvolite.
Hvala Vam predsjedavajući. Kakle, evo ovaj incident, kako ga ja nazivam, koji se dogodio juče nije i prvi incident koji se desio u Parlamentarnoj skupštini. Veliki broj komisija se otkazuje zato što ili nema poslanika na sjednicama komisije, pa nema kvoruma, ili nema predlagača, ili nema odgovarajučeg predlagača koji može da iznese prijedlog koji je na raspravi komisije. Ja moram reći da veoma pažljivo vodimo računa o tome da u Sekretarijatu Komisije se vodi precizna evidencija o tome kada ko i na kom mjestu mora biti prisutan da bi Komisiji dao potrebna obrazloženja prilikom usvajanja Zakona. Posebno kada se radi o specifičnim zakonima, gdje su potrebna određena znanja i iskustva i to ne znanja i iskustva bilo kog činovnika. Po pravilu, mi smo našom 47 tolerancijom, i pretjeranom tolerancijom, doveli do toga da ministri gotovo uopšte ne dolaze na sjednice komisija. Zamjenici ministara rijetko kada i nivo ljudi koji dolazi u ime predlagača je sve niži. Odgovori koje nam daju na komisijama često nisu dovoljni da bi se kvalitetna rasprava mogla voditi o tome. Dakle, to je problem koji je evidentan i o kome bi ovaj Dom trebao da zauzme stav. Zašto smo mi doveli sebe u takvu poziciju da neko od činovnika Savjeta ministara može da napravi grešku i da ne pošalje informaciju nadležnom ministarstvu. To je problem koji je opet na nama, jer pitanje Zakona o državnim službenicima nikada nismo riješili i sada imate u poziciji da je svaki državni službenik jači od poslanika koji sjedi ovdje, jer on za neizvršenje svoje obaveze ne odgovara nikome, a svi mi za ono što ne uradimo imaćemo javnost koja će suditi o nama, ako ne danas neposredno, onda prilikom sljedećih izbora. Dakle, ja molim Kolegij prvo, a i sve kolege, da nađemo dovoljno razuma da ovakvo stanje prekinemo. Ja nisam imala nikada slučaj da članovi komisije nisu došli. I to je dobro iskustvo koje ova Komisija nosi. Ali da neki službenik u Generalnom sekretarijatu ne dostavi blagovremeno informaciju ministarstvu i da zbog toga se otkaže tema koja je danas na dnevnom redu izaziva zaista moje gnušanje i očekujem da ću dobiti podršku za sankcionisanje takvog stanja. Ministarstvo koliko god bilo krivo ili ne ono je odgovorno da zakon ugleda svjetlost dana sa potrebnom podrškom koju komisije moraju dobiti. Evo ja zaista očekujem da čujem i ostale kolege šta misle o tome, a prijedlog je, oni se moraju sankcionisati. Koji tip sankcije ćemo izabrati? Ili da sve ovo ponovo zanemarimo i da čekamo slijedeći slučaj koji će se dogoditi?
Uvaženi kolega Šefik Džaferović replika. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo. Ja, dakle ne dvojim da je potrebno se baviti pitanjem odnosa Vijeća ministara i svih onih koji prate rad ili su dužni da prate rad Parlamenta i parlamentarnih radnih tijela, da treba da vidimo kakav je taj odnos, da li se izvršavaju obaveze ili se ne izvršavaju obaveze. Ali ja mislim da smo mi bespotrebno danas došli u ovu situaciju. Mi smo jučer mogli završiti sjednicu Komisije a danas dostaviti izvještaj ovdje i ne dovoditi u pitanje sam projekat, sam zakon i istovremeno napisati Parlamentu da imamo ovaj problem o kojem koleginica Majkić govori. Dakle, mi smo jučer, dok smo imali jednu tačku dnevnog reda, dobili obavijest da dolazi predstavnik ministarstva, da je neki zastoj, kojeg svakako treba ispitati, i mislim da je bespotrebno jučer odložena sjednica Komisije. Čak mislim da se nije ni glasalo i da je to bilo, po mom mišljenju, ja to moram kazati, jedno potpuno bespotrebno treniranje strogoće. Mogli smo završiti posao, a napisati Parlamentu pismo i tražiti raspravu na ovu temu, jer i ja isto mislim da ne postoji odgovarajući odnos svih onih koji treba da nas prate prema radu Parlamenta i njegovih radnih tijela. Ali moglo se malo jučer uzeti strpljenja i završiti ovaj posao. Ja sam na tome insistirao, ali nažalost, mislim dole je stvar završena tako što je proglašeno da više nema sjednice, bez glasanja, bez ičega. Mislim da nam ovo ne treba. Toliko, hvala vam.
Kolegice i kolege, prvo da vas napomenem da bi bilo dobro u vašim diskusijama da predložite da li ćemo da obustavimo postupak ili ćemo da damo novi rok. Ako mislite da treba dati novi rok da predložite koji je to rok ili da obrazložite svoj zahtjev ako mislite da treba 48 obustaviti postupak. Rasprava šta se dešavalo na Komisiji možda jeste zanimljiva, ali nas ne vodi do rješenja i zato vas molim da predložite rješenje. Uvažena kolegica Dušanka Majkić. Izvolite.
Moram da kolegi Džaferoviću repliciram. Da je postojala ozbiljna šansa da se dođe do rješenja mogli smo ostati. Ali da se komisije dovedu u poziciju da trčimo za službenicima ministarstava, ja to neću nikada, kao predsjedavajuća ove Komisije, dozvoliti. Oni imaju da budu u zakazano vrijeme i zakazanom mjestu, tamo gdje treba da predstavljaju svoj stav, a da ih mi jurimo i da čekamo 10 članova Komisije, to nije dostojan niko i ja to neću nikada dozvoliti kao predsjedavajuća Komisije. Što se tiče ovog dijela koji je predsjedavajući rekao, mi imamo dvije mogućnosti, da produžimo rok ili da ih sankcionišemo na odgovarajući način, da im se to više ne dogodi. I jedan i drugi je ravnopravan. Stavite jedan, ako ne prođe, ide drugi.
Zahvaljujem. Uvažena kolegica Milica Marković, replika. Izvolite.
Pa, replika je na izlaganje kolege Džaferovića iz razloga što je u svojoj diskusiji postavio stvari kao zamjenu teza. Dakle, ovdje bi sada trebalo predsjednica Komisije i Komisija da bude kriva što se jučer nije mogao završiti posao, umjesto službenika koji nije došao da se odazove na ono što je trebao da uradi. I sada bismo to možda i mogli prihvatiti, da pričamo o Zakonu o igrama na sreću, ali o Zakonu o pranju novca i finansiranju terorističkih aktivnosti to je jedan od krupnih i ozbiljnih zakona o kome mora najkvalitetnija moguća rasprava da se provede i na Komisiji i u Parlamentu i svugdje gdje to treba, da bi se došlo do kvalitetnog zakona. Dakle, moj je prijedlog, kada sam se već javila za repliku, gospodine predsjedavajući, ja mislim da je razložno da se rok produži do sljedeće sjednice, i naravno uz to da idu sankcije za službenika, kao opomena svim onim ubuduće, jer sve što je rekla koleginica Majkić za manjkavosti i probleme u radu i funkcionisanju komisija, nedolasku relevantnih predstavnika iz ministarstava, to se odnosi i na druge komisije. Komisije za vanjske poslove recimo gdje sam ja član, mnogo puta se je desilo da mi moramo da skinemo neke sporazume sa rasprave zato što nema relevantnog izvjestioca iz resornog ministarstva. Dakle, to je poznata stvar i ja mislim da sankcije treba da se provedu i da bismo, ako želimo da dođemo do ovog Zakona, rok se sigurno mora produžiti.
Apsolutno ne želim da ulazim u diskusiju, ali shvatićete da svako iz svoje nadležnosti ima način da provodi sankcije. Nadležni službenik je u ministarstvu određenom koji ima prema njemu obavezu da pokrene sankcije i disciplinski postupak. Mi kao parlamentarci prema ministarstvu znate kako možemo da radimo. To je zahtjev za smjenu ministra, ako ne odrađuje stvari. Prema tome, nemojte tražiti od Kolegija da prema činovniku koji nije došao na Komisiju izriče sankcije. Uvaženi kolega Šefik Džaferović. Izvolite. 49
Ne radi se ljudi, niokakvoj zamjeni teza. Stvari su sljedeće. Dakle, nema nikoga iz ministarstva, sekretarijat Komisije provjerava gdje su, šta su, a pozvani su prije toga. Mi dobijamo obavijest da dolazi osoba da brani Zakon koja treba da dođe za par minuta, a onda se kaže nećemo čekati, nema sjednice Komisije i nema glasanja o tome. Ja samo o tome govorim. To košta sve. Ljudi koji su jučer dole došli došli su iz nekih mjesta, upotrijebili su neka sredstva, to će se platiti. To je bilo 2, 3 minuta, a onda da otvorimo raspravu, sve o problemu koji se zove neprisustvo na samom početku sjednice osoba koje su dužne da prisustvuju. O tome ja govorim, ništa više. Nema tu nikakve neprincipjelnosti. Ovdje ima bespotrebno treniranje strogoće, dakle koje je evidentno i ja molim i ima nepoštivanje procedura. Ovo nije stavljeno na glasanje jučer na Komisiju. Predsjedavajuća uzima sebi da je ona Komisija. Niste Vi gospođo Komisija. Vi ste jedan od 12 u Komisiji i samo možete da vodite Komisiju, ne da odlučujete u njeno ime.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Zijad Jagodić, replika. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja bi želio malo da repliciram kolegici Dušanki Majkić, jer smatram da parlamentarna većina generalno, a posebno ministri u Vijeću ministara, to smo svjedoci, da spavaju. To što ste rekli, a to se u potpunosti slažem, na Komisiji za saobraćaj i komunikacije ministar nikad nije našao za vrijedno da dođe s nama da pet minuta porazgovara, to me apsolutno ne čudi. Samo mene zbunjuje to i zato Vam repliciram, jer Vi predstavljate tu većinu, dajte da se Vaš glas čuje, smjenu tražite. Ja, kad bi bio ministar iz moje stranke ja bi tražio smjenu. Druga stvar, što ste tiče ovog Zakona generalno mogu reći, pošto imam iskustva u ovoj oblasti, smatram da ga moramo, da je dobro da ga podržimo. U suprotnom kao i kod globalne prometne politike imaćemo sličnu situaciju, ali smatram da kolegice morate kritikovati i vaše.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Dušanka Majkić, replika. Izvolite.
Pa, hoću da kažem, da budemo krajnje korektni i da bude istinito, ministar bezbjednosti je poslao predstavnika Ministarstva da nam saopšti da nije upoznat sa pozivom i ... znači da nije imalo smisla čekati više. Dakle, on i nije došao da brani Zakon, odnosno da objašnjava Zakon, nego da objasni da nije znao za to. Da ne bi bio, mi smo mogli čekati još, nećemo čekati i ja sam tražila od kolega iz Komisije i gotovo svi su se izjasnili izuzev Vas, evo ima nas ovdje više, svi su se izjasnili da ne trebamo čekati nikoga i mislim da ne trebamo čekati. Ta inferiornost nas je i dovela dovde da nas ne uvažavaju i ne dolaze na komisije.
Zahvaljujem. 50 Nije mi želja da arbitriram, ali iz iskustva rada ostalih komisija čini mi se da smo zauzeli određen principijelan stav da ako nema predlagatelja da ne razmatramo točku. Uvaženi zastupnik Senad Šepić, rasprava. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, kolegice i kolege. Ja želim zaista pozvati da se vratimo na suštinu ovoga što imamo kad je u pitanju ovaj Prijedlog zakona. Dakle, želim reći da mi dvije godine pričamo i imamo, već dvije godine je prošlo kako treba da ispunimo svoju obavezu kad je u pitanju ovaj Zakon. Znate da smo prvo pola godine izgubili jer je radna grupa koja je bila formirana, kad je napravila prvi Prijedlog zakona nakon pola godine je rečeno da nisu bili adekvatno zastupljeni predstavnici entiteta pa da moramo napraviti drugu radnu grupu jer bez jednog takvog pristupa nećemo biti u prilici da ovdje diskutujemo ovaj Zakon. Nako što je i to urađeno, i u drugoj radnoj grupi, dakle ljudi koji su predstavljali nadležne institucije i entitete i druge nivoe, dakle kad su utvrdili tekst članova Zakona koje treba usvojiti, ponaosob, pojedinačno se o svakom članu izjašnjavali, dakle dali konsenzus oko ovoga teksta Zakona kojeg imamo ovdje kod nas u proceduri. I sad mi nakon toga, dakle diskutujemo o tome kakav je ustvari status ovoga Zakona i šta je ustvari razlog zbog jučerašnjeg kašnjenja određenih službenika i zapravo dovodimo sami sebe, kao Parlamentarnu skupštinu, u situaciju da se bavimo potpuno nekim, po meni, nebitnim, sad u ovome momentu po ovaj Zakon nebitnim stvarima. Dakle, podržavam i razumijem diskusije koje govore o tome da se svi moramo uozbiljiti, da svi moramo preuzeti svoj dio odgovornosti za posao koji radimo, ali mislim da to ipak trebamo uraditi na neki drugi način, ne dovodeći nas u poziciju ustvari da zbog ne ispunjavanja naših uvjeta na vrijeme mi trebamo trpiti određene, da kažem, sankcije ili neke negativne prizvuke. Zašto sam se javio da diskutujem o ovome? Ja sam kao član Parlamentarne skupštine BiH u Parlamentarnoj skupštini Vijeća Evrope, dakle već dobio nagovještaj da ljudi koji, da ljudi iz tijela koje se bave ovim pitanjem u Vijeću Evrope žele da se sastanu s nama već prilikom sad ove posjete iduće sedmice u Strazburu i da na neki način razgovaramo zašto mi do sada kao zemlja, evo već dvije godine nismo ispunili svoju obavezu kad je u pitanju ovaj Zakon. Ja vas zato molim da kao Parlamentarna skupština, da kao Predstavnički dom danas imamo određenu vrstu reakcije, ovo vam govorim zato što je, zato što bi bilo potpuno smješno, da kažem, da objašnjavamo tim ljudima kako neki službenik koji je zakasnio 5 minuta na sastanak, pa ustvari ta sjednica nije zbog toga održana i zbog toga nismo mogli imati pozitivan stav. Molim vas da to uzmete u obzir i da na takav način, evo pokušamo i danas okončati priču o ovome Zakonu. Mislim da smo u potpunosti jednim ovakvim pristupom koji je napravljen juče na ovoj Zajedničkoj komisiji bespotrebno sebe uvukli u dodatni problem, pogotovo ako imamo na umu da je ovo priča koja traje dvije godine. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Beriz Belkić, rasprava. Izvolite.
Dakle, ja sam za to da se produži rok i to 15 dana, dakle otprilike negdje za prvu ovu februarsku sjednicu. Ja smatram da je dobro i da se nije moglo drugačije juče, što nije sjednica održana, jer smo poslali jednu poruku na koju je resorni ministar odmah reagirao i najavio, da 51 tako kažem, jednu vrstu istrage. Sjednica je prekinuta, tačno je, bez glasanja, ali je izgubila kvorum. Dakle, ja sam također sjedio, al' o tom ne pričam, do kraja, bila je i gospođa Majkić, bio je i gospodin Džaferović, sjednica je izgubila kvorum i traženi su praktično, početak sjednice je bio, traženi su ti ljudi, od strane Komisije intervenisano itd. I ja potpuno se slažem s tim što smo prekinuli sjednicu, odnosno što nismo čekali i tražili, jer je poziv, prema informacijama koje sam čuo, tek u 16:00 oficijelni poziv je došao u resorno ministarstvo. Dakle, evo ovaj, predlažem da produžimo rok za 15 dana. I jedna još stvar, ja predlažem i sugerišem Kolegiju, zajedničkom, sjedite s Vijećem ministara, odnos predlagača prema zakonima je nedopustiv, umjesto da trče od kluba do kluba, da organiziraju sastanke, da promoviraju zakone, da objašnjavaju, mi njih i ne vidimo, usvojimo zakon ne vidimo ih ni na plenarnoj sjednici. I da ja čekam. Nemojte. Hvala.
Zahvaljujem se. Sljedeća se javila za repliku, uvažena zastupnica Ismeta Dervoz. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedavajući. Neće biti replika, ali cijenim da treba uštediti vrijeme predviđeno za diskusije. Dakle, zastupnici Kluba SBB-a će podržati produljenje roka svjesni značaja zakona o kojem se govori i potrebe njegovog donošenja. I u svoje lično ime moram kazati da u potpunosti podržavam ove posljednje rečenice koje je izgovorio gospodin Belkić, to uvezivanje između nas i svih onih koji treba da budu predlagači zakona i naši suradnici je neophodno i nadamo mu se barem u ovim posljednjim mjesecima naših mandata za ovu godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Saša Magazinović, rasprava. Izvolite.
Vrlo kratko da iznesem stav Kluba SDP-a. On se u mnogome ne razlikuje od stavova drugih klubova, dakle radi se o izuzetno važnom Zakonu. Moramo znati da je ovaj Zakon jednoglasno usvojen od strane Vijeća ministara. I za nas je takođe prihvatljivo da ne ulazimo u dalje detalje, da odredimo odmah danas novi rok od 15 dana. Ono što je loše to je da danas ne raspravljamo o ovom Zakonu iz razloga o kojima su kolege koje imaju više informacija govorili. A ono što je dobro to je da nisam čuo nikoga da spori principe ovog Zakona, tako da nadam se da ćemo ga već na narednoj sjednici imati i usvojiti u prvom čitanju. Naravno, ono o čemu je gospodin Beriz Belkić govorio, a tiče se odnosa inače kada je u pitanju predlaganje zakona i prisustvo na komisijama, kao i kolegica Dervoz, apsolutno podržavam i to jeste tako. 52
Zahvaljujem. Nemamo više prijavljenih. Zaključujem raspravu. Prelazimo na točku osam, Ad. 8. Predlog zakona o praznicima Bosne i Hercegovine – predlagač: poslanik Denis Bećirović (prvo čitanje) Prijedlog zakona u proceduru je dostavljen 25.11.2013. godine. Nadležna Ustavnopravna komisija Mišljenje o ustavnom osnovu dostavila je 17.01.2014. godine. Otvaram raspravu. Nemamo prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Prelazimo na točku devet, Ad. 9. Prijedlog zakona o javnim nabavkama BiH – predlagatelj: Vijeće ministara BiH (prvo čitanje)
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo, javio sam se da iznesem stav svog Kluba Saveza za bolju budućnost vezano za ovaj Zakon, koji je izuzetno bitan, a isto tako i kao predsjednik Komisije za budžet i finansije da neke stvari pojasnim. Pošto se radi o jednom od suštinskih zakona koji je praktično u raspravama već više od dvije godine konačno smo dočekali dan da je vidio svjetlost dana nakon aktivnosti agencije koja je pripremila ovaj Zakon. Mi smo u Komisiji za budžet i finansije prije dva dana dobili principe, prijedloge principa Zakona o javnim nabavkama i nažalost moram konstatirati da svi poslanici koji su bili, odnosno članovi Komisije, na tom sastanku nisu mogli meritorno da donesu svoje mišljenje vezano za ovaj Zakon. Zašto? Zato što smo dobili jako puno materijala, gotovo 120 članova i moram priznati, a to je bio i neki naš interni zaključak, nismo bili dovoljno kompetentni, nismo dobili dovoljno informacija šta ovaj Zakon koji je toliko bitan i koji treba da predupredi korupciju koja je postala svakodnevnica u našem životu, nismo bili sigurni kako da se ponašamo, dobili smo samo jedan izvor informacija. I upravo zbog toga, pošto se radi o izuzetno bitnom Zakonu, mi smo odlučili da podržimo principe Zakona o javnim nabavkama s tim da 53 nakon toga kroz amandmanske forme poboljšamo taj Zakon koji sigurno ima određenih manjkavosti. U međuvremenu desilo se jako puno, ja bih rekao, odjeka na pojavu ovog Zakona u prvom čitanju, u komisijskom, gdje su mnoge organizacije, nevladine organizacije, ukazale na manjkavost i neadekvatnost, ja bi rekao i isuficijentnost pomenutog Zakona. Ono što me je najviše zabrinulo da su se čak i neki predstavnici državnih organa ili institucija takođe sa rezervom u svojim izjavama odredili prema pomenutom Zakonu. Kao primjer za to navešću vam samo nekoliko podataka, a to je da je do sada bilo svega 24% otvorenih postupaka koji moraju biti maksimalno transparentni, u Hrvatskoj ih je bilo 86 u 2012. godini, da je u 41% transparentnih postupaka dokumentacija nije bila objavljivana na web stranici, što po Zakonu mora da bude. Da nije postojao dostatan monitoring od strane Agencije koja je po Zakonu obavezna da radi taj monitoring. Agencija, ukazali su na probleme Agencije koja ima 23 zaposlenih, a tri ureda za razmatranje želbi imaju 16 članova, odnosno 16 uposlenih, dok u Hrvatskoj imaju 6, u Srbiji 5 i rade mnogo efikasnije i kvalitetnije nego što se to dešava u BiH. Nadalje je rečeno da su mehanizmi i alati za izvlačenje sredstava i dalje prisutni i da ukoliko se ne naprave određene amandmanske dopune da će ovaj Zakon biti podloga za korupciju. Mi kao članovi Komisije za budžet i finansije u više navrata, i tu smo imali jedinstven stav, smo ukazali da je osnovni problem i izvor korupcije u institucijama države BiH neadekvatan i neprimjenjiv zakon koji u principu, kad se vidi šta je sada urađeno, bio dobar zato što nije bio adekvatan monitoring. U više navrata smo isticali pa čak i prema Parlamentu, Predstavničkom domu, potrebu da se taj Zakon što prije donese da ne stoji i sjedi u ladicama Vijeća ministara, jer ovo je ja mislim četvrta ili peta dopuna tog Zakona, pokušavajući da kroz Komisiju iniciramo donošenje jednog zakona koji će biti, prije svega, aplikabilan, izuzetno jednostavan i oni koji će ga koristiti će moći koristiti na najednostavniji način. Bojim se da 120 članova i ovoliki Zakon kakav je nama prezentiran nije to. Ja mislim da je složenost nekog zakona u njegovoj jednostavnosti. I moje kolege članovi Komisije su također ukazali na problem podzakonskih akata gdje se kroz podzakonske akte, ja bih rekao, breviraju sve zakonom definisane stavke. Zato je na tragu svega toga i ovih aktivnosti, pa ako hoćete i refleksija na ponuđeni Zakon, Klub zastupnika, odnosno članova Saveza za bolju budućnost predložio jedan zaključak, koji ćemo uputiti prema Parlametnu, a to je: - Da Parlamentarna skupština BiH da nakon usvajanja principa Zakona o javnim nabavkama od 10.12.2013. godine u prvom čitanju u periodu od 15 dana organizira javnu raspravu o Zakonu koji će obezbijediti i omogućiti da sva relevantna dodatna mišljenja budu prihvaćena i što će u krajnjem slučaju doprinijeti da kroz amandmansku formu ovaj Zakon dobije još transparentniji i kvalitetniji oblik. Hvala.
Zahvaljujem. Sukladno dogovoru Kolegija dajemo stanku od sat vremena ili vidimo se ovdje prije tri. /
Kolegice i kolege poslanici dobio sam od stručne službe obavještenje da imamo kvorum i možemo da nastavimo da radimo. Nalazimo se na 9. tački dnevnog reda – Predlog zakona o javnim nabavkama BiH. Prijavljeni su, idemo redom, uvaženi kolega Saša Bursać diskusija. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Evo, po meni jedan od najvažnijih Prijedloga zakona je danas pred nama, to je Zakon o javnim nabavkama, jedan od zakona koji smo praktično imali usvojen od 2004. ali koji je kroz sve ove godine egzistiranja, haj da kažem, u BiH imao mnoge probleme. Jako mnogo je bilo nedorečenosti, nedoumica, veoma često se odlučivalo, znači o samim postupcima javne nabavke baš zahvaljujući prethodnom Zakonu, znači odlučivalo se i na sudu. Veoma je ovo opširna i kompleksna materija, definitivno jedan od najbitnijih zakona za život, ali u isto vrijeme zakon koji je jako teško napisati zato što treba da obuhvati sve sfere života. Pa vi sad uzmete, znači, uzmite u obzir da definitivno jedinstven Zakona o javnim nabavkama recimo za privredu, za poljoprivredu, za turizam, za različite grane privrede, znači definitivno ne da nije lako napisati, nego definitivno to su svaka od tih grana ima osobenosti takve da jako teško je to objediniti u jednom zakonu. Međutim, moje je mišljenje da u Zakonu treba da stoji što više detalja i da treba da ovaj Zakon, naravno kao i svaki drugi, ali ovaj posebno da treba da ima što manje podzakonskih akata, baš zato što su predmeti upravo vezani za javne nabavke veoma često na privrednim sudovima i zato što u tom kontekstu ti problemi znaju da se razvuku i po nekoliko godina. Ono što je najveća, najveći problem u ovom slučaju praktično pri pisanju ovog Zakona to je da Zakon bude, da Zakon ne zadržava procese u BiH, procese javnih nabavki u BiH. Jer pazite, evo ja sam kada smo pričali jednom ovdje o Kancelariji za žalbe sjećam se da sam spominjao, recimo, turizam. Ako se sprovodi javna nabavka pred turističku sezonu, recimo neka tri četiri mjeseca, i ako se taj postupak otegne šest mjeseci, znači praktično se uđe u turističku sezonu, i na bilo koji način kad se riješi ta javna nabavka ona ne služi više ničemu, znači bukvalno ide na štetu BiH, odnosno naših građana. I tako znači u svakoj sferi života svako kašnjenje nas košta svakodnevno, ja vam odgovorno tvrdim, milione maraka. Znači, šta se tražilo u ovom Zakonu? To je brzina i ekspeditivnost, znači svakog zakona o javnim nabavkama je osnovni postulat, znači da se mnogo ne zadržavaju javne nabavke. Ovo je praktično, upoređujući znači ova dva zakona, zakon koji je trenutno na snazi i ovaj koji imamo ovdje u prijedlogu, znači stari zakon, ja ću ga već nazvati stari zakon, znači ima 57 članova, novi je predvidio 124. Znači, potpuno je nov tekst pred nama, nov tekst koji, evo ja iskren da vam budem, znači u nekom svom skromnom radnom stažu imao sam priliku da se sretnem sa dosta javnih nabavki, ali ja dosta dijelova ovog Zakona nisam razumio, pa sam tražio tumačenja svojih kolega pravnika i svakodnevno se, znači čujemo oko ovog Zakona. Ja podržavam inicijativu svoga kolege Kabila, kolege znači iz Komisije, jer zajedno smo raspravljali na Komisiji o ovom Zakonu, baš zato što je problematika teška, opširna, kompleksna i zato što treba da zavrijedi maksimalnu odgovornost nas sviju ovdje, ne bi bilo loše da se održi ta još jedna javna rasprava, mada ja znam da ste vi imali procedure sve te koje se tiču zakona. I isto tako ne bi bilo loše da ovaj Zakon, obzirom da sam načuo praktično da za 14 dana bi trebali imati sjednicu, ne bi bilo loše da druga faza ovog Zakona ne ide na toj sjednici, znači nago da poslije javne rasprave dođe, ako smo se dobro razumjeli ja i gospodin Kabil, znači da ne dolazi odmah nego da dođe poslije na, ne na sljedećoj sjednici nego na nekoj tamo naknadno. Tako da 55 definitivno možemo svi o ovom Zakonu kvalitetnije i da raspravljamo i da eventualna, znači eventualno kroz amandmane, da ne žurimo sa amandmanima, nego kroz amandmane da izvršimo popravke ovog Zakona. Ja neću govoriti ovaj put o principima, ono što sam našao samo kao jednu primjedbu to je da dosta stvari je ostalo da Savjet ministara riješi podzakonskim aktima. To definitivno bi trebalo izbjeći maksimalno koliko se može, ali Bože moj, naravno da neke stvari će morati i rješavati i Savjet ministara. Ali neki novi detalji kao što su kancelarija u Banja Luci i Mostaru su definitivno dobra stvar. Ono što, ako se sjećate isto kada smo raspravljali o Kancelariji za razmatranje žalbi je isto smo insistirali tada, ja sam insistirao i vi ste podržali moju diskusiju, da se ubrzaju procesi kada su sporovi, da se ubrzaju mišljenja kada su sporovi oko javnih nabavki kada se pojave. Tako da definitivno, još jednom ponavljam, sa ovim Zakonom ne treba ... Hvala lijepo, da ne oduzimam više vremena.
Zahvaljujem. Konsultujem se sa stručnom službom u vezi sa prisustvom kako predlagača tako i zainteresovanih iz Agencije za javnu nabavku. Oni su odlučili da svoje, da kažem, prijavljivanje možda na kraju urade. Uvažni kolega Anto Domazet. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Kolegice i kolege, dame i gospodo. Mi danas imamo na raspravi dugo očekivani Zakon o javnim nabavkama za koji svi oni koji žele brži put BiH ka euoratlanskim integracijama i brži ekonomski rast moraju biti jako zainteresirani. Naime, kroz Zakon o javnim nabavkama ispoljavaju se interesi mnoštva stejholdera, pa on u najkraćem može da se okarakterizira kao instrument za poboljšavanje makroekonomske stabilnosti i racionalnosti u potrošnji javnog novca, poboljšanja poslovnog ambijenta u smislu mogućnosti nediskriminiranog pristupa i nediskriminiranih oblika konkurencije, prije svega poslovnog sektora, i u sislu bržeg i efikasnijeg trošenja javnog novca za projekte u kojima državne institucije ili javne kompanije se pojavljuju kao nosioci ugovora. Ja bih htio na početku da kažem da je to također i veoma značajan instrument za prevenciju korupcije koja se u ovoj oblasti sigurno pojavljuje, ali je daleko od onoga što nevladin sektor pruža kao informacije. Ja se sjećam da je u junu, kad je bila debata o izmjenama Zakona o javnim nabavkama, kolala cifra o 800 miliona gubitaka zbog kolektivnih radnji da bi ona danas u januaru 2014. godine narasla na milijarde. Dakle, ima tu dramaturgije, ima tu i Nušića i Sterije, ima tu zaista svakakvih metafora koje možda mogu ponekad i da zavedu i ne prikažu pravi, pravo stanje stvari. Takođe bi htio da istaknem da je ovaj Zakon jedan od sistemskih zakona i da on nije zakon iz djelokruga aranžmana SNSD-a i SDP-a. To je da podsjetim bio Zakon o izmjenama Zakona o javnim nabavkama u junu prošle godine kada su izvršili dvije izmjene, promjenili visinu takse za žalbe i reorganizirali Ured za žalbe. Dakle, ovo je jedan sistemski zakon i ne bi ga trebalo dovoditi ni u kakvu vezu sa aranžmanom SDP-SNSD. Zakon je urađen po najvišim standardima. Ja bih rekao da tome posebno, to posebno potvrđuje podrška Evropske banke za obnovu i razvoj, Svjetske banke za obnovu i razvoj, zatim i EU koja je preko SIGMA-e zajedničkog projekta OECD-a i EU radila, odnosno pružala tehničku pomoć izradi ovog Zakona. Dakle, ako imamo ijedan projekat koji uživa potpunu podršku međunarodnih institucija onda je ovaj Zakon, i u tom smislu možemo biti u velikoj mjeri sigurni da su ključne vrijednosti 56 evropske regulative iz domena javnih nabavki ugrađene u ovaj projekat, a isto tako da imamo i podršku institucija koje se organizirano bore protiv korupcije, odnosno bore za racionalizaciju javne potrošnje kao što je Svjetska banka, da je ovaj Zakon u tom pogledu dostigao jedan standard evropske regulative. Ono što je takođe veoma značajno u pripremi ovog Zakona vodila se široka rasprava, pa ima skoro i dvije godine, i tu su, tu je ostvarena značajna saradnja sa nevladinim sektorom, prije svega tenderom ... I ja želim da istaknem da su ministri SDP-a u Vijeću ministara BiH jedan broj amandmana, koje su upravo ove nevladine organizacije kreirale, uputio prema Vijeću ministara i oni su se u konačnoj, u konačnom obliku našli ugrađeni u određenim formama u ovaj Zakon. Ja bih htio da posebno istaknem princip primjenjen u ovom Zakonu, a to je princip inovacije, dakle novih vrijednosti, nove regulative koja je upravo rezultat uočenih slabosti postojećih zakona. Samo da podsjetim na neke od njih, uvodi se certificiranje službenika, odnosno saradnika na području javnih nabavki u institucijama državnim i u javnim kompanijama, to je ono što se posebno tražilo, i na tome treba dosta raditi u smislu edukacije. Zatim, povećano je transparentnost tenderskih procedura, recimo obavezna objava za konkurencijski postupak koja je do sada bila diskreciono pravo ugovornog organa. Zatim, smanjena je vrijednost radova koja se može aneksom dodatno ugrađivati u ugovore. Nadalje, predviđena je obaveza izrade planova javnih nabavki, njihovog objavljivanja, što znači da se povećava transparentnost i mogućnost dobrih priprema za projekte koji će biti objavljeni u određenom vremenu. A zatim postoji obaveza da se realizacija ugovora dodijeljenih oglašava na web stranici ugovornog organa. Što se tiče procedure koja je ovdje predlagana od strane kolege Kabila, kojoj se pridružio i Saša, mi u Klubu SDP-a također nemamo ništa protiv i podržaćemo da se obavi javna rasprava u trajanju od 15 dana, i da se u toj javnoj raspravi još više kreira mogućih rješenja koja će doprinijeti kvalitetu ovoga Zakona. Da zaključim, dakle mi ćemo podržati principe ovoga Zakona uvjereni da se zaista ovim Zakonom doprinosi i pravi veliki korak u prevenciji korupcije i poboljšanju poslovnog ambijenta i u stvaranju uvjeta za efikasniju javnu potrošnju čime doprinosimo i, u određenoj mjeri, i fiskalnoj održivosti i makroekonomskoj stabilnosti u našoj ekonomiji. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Replika, uvažena kolegica Dušanka Majkić. Izvolite.
Profesoru Domazetu htijela bih da kažem, taman sam pomislila, evo neko ko je vidio o čemu se radi, razumije u Zakon, pri tom provjerio da su već dvije javne rasprave bile po tom Zakonu, uspio da upoređuje šta je postojeći Zakon o javnim nabavkama. Tamo smo imali cijele dijelove Zakona koji su prepisani, ... su prepisani i prevedeni iz anglosaksonskog prava i bili apsolutno nam nerazumljivi. Imali smo 70% ugovornih organa koji nije razumjelo Zakon, imalo veliki broj primjedbi revizije i konačno došli do jednog Zakona koji sad prvi put mi se čini da imamo Zakon po kom ugovorni organ zna šta mu je činiti. Ono što sam mislila, očekivala od Vas, da nećete prihvatiti da to dalje mrcvarenje ovog Zakona ne znači da ćemo dobiti na kvalitetu, jer vidite da svaki dan neka od nevladinih organizacija iznosi svoje stavove. Pritom neke od tih nevladinih organizacija su direktno zainteresovane da prilagode Zakon sebi. Neke od 57 tih nevladinih organizacija baš zbog toga što nisu uspjele da promijene Zakon kako bi sebi obezbijedili veću prolaznost, dovele su u pitanje da je milijarda korupcija u Zakonu o javnim nabavkama. Kada bi mi neko znao samo da objasni kako su to izračunali. Dakle, mislim da na priču o javnim nabavkama treba staviti tačku, jer najgore što nam se može desiti da postojeći Zakon o javnim nabavkama ostane, i da tek na ovom primjeru, da obezbijedimo i za novi saziv, ljudi koji dolaze, da mogu da na kvalitetan način se suoče sa problemima u okviru revizije i u okviru javna nabavka i revizija. I mislim da sada imamo sve elemente da glasamo i da donesemo Zakon. Zato molim profesora Domazeta, a posebno sve članove Komisije za finansije i budžet, ako oni ne stoje iza ovog Zakona, i ako ga oni ne podržavaju, i ako ga oni nisu dobro proučili, onda zaista unošenje dilema kod ostalih nije korektno.
Zahvaljujem. Evo, odgovor na repliku. Uvaženi kolega Anto Domazet. Izvolite.
Pa manje je to odgovor, nego više podsjećanje na ono što još mogu da kažem, i zahvaljujem se gospođi Majkić u tom smislu. Dakle, ostvarena je zaista saradnja sa ovim nevladinim organizacijama. Ja ću samo podsjetiti da je u junskim promjenama Zakona, u one dvije tačke, potpuna saglasnost bila sa tenderom, odnosno akauntom. Danas oni to negiraju. Dakle, prijedlozi vezani za visinu žalbi, prijedlozi vezani za reorganizaciju Ureda za žalbe bili su potpuno usaglašeni. I danas postoji, dakle vrlo veliki broj mjera koje su oni predlagali, koje su uključene u ovaj Zakon a još uvijek se pravi snažna opozicija Zakonu, kao da je on i dalje leglo kriminala, leglo korupcije, leglo netransparentnosti itd. Naravno, mi ćemo uvijek uvažavati nevladin sektor, samo postoje određeni principi saradnje, postoje određene granice i postoji ustvari potreba da javno mjenje bude realno obaviješteno o svemu onome što pripremamo. Mislim da upravo građanima BiH možemo poslati poruku da je ovaj Zakon jedna zaista izuzetno inovirana vrijednost, veoma približena evropskim vrijednostima. Naravno, mi možemo imati zakone evropske, ali ako nemamo administraciju, ako nemamo sistem monitoringa i cjelovitog upravljanja javnim nabavkama, mi nećemo imati rezultate. Zato želim da istaknem i ovu dimenziju da je Zakon veliku pažnju posvetio monitoringu i javnom objavljivanju rezultata ugovora o javnoj nabavci. Da li su oni realizirani, da li su za njih rađeni aneksi pa ostvareno prekoračenje i slične stvari, to će za javnost biti dragocjene informacije i moći ćemo mnogo više argumentima da diskutiramo, a manje osjećajima i manje dramaturgijom. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Slijedeća replika, uvaženi kolega Emir Kabil. Izvolite.
Pa, ja se, moja replika se odnosi na izjavu gospođe Majkić, uvažene poslanice. Gledajte, ja prije svega ne znam ništa iz te oblasti ili vrlo malo znam i to sam vrlo malo pročitao i dajem za 58 pravo da Vi znate jako puno. A isto tako dajem sebi za pravo da ova cijela rasprava, ali nije to javna rasprava pod okriljem Parlamenta, traje već dvije godine, da je bilo maltene 4, 5 dopuna tog Zakona. Znači, Zakon nije kompletan. Ali, kao parlamentarac ne mogu se složiti s Vama u činjenici da predstavnici privrednih subjekata, preduzeća, privatnih i javnih, kažu da ima nedostatnosti u tom ponuđenom Zakonu. Da li oni to znaju ili ne znaju, da li su oni dio nekih lobija, ja u to ne ulazim, ali kao poslanik imam pravo da tražim da se sprovede javna rasprava pod okriljem Parlamenta, ne grupe nekakve tender, polutender ili ne znam ni ja šta. Znači pod okriljem Komisije koja će sprovesti javnu raspravu. Ne vidim u tome ništa loše nakon dvije godine. Zašto? Zato što ćemo mi se ond abolirati od svih negativnosti koje će se pričati da su parlamentarci dio nekakvih klanova i grupa. I u tome ne vidim ništa loše, jer ja to ne znam. Ja priznam da to ne znam. Prema tome, mislim da je naša nakana vrlo poštena, da je bazirana na nekom odjeku koji je eho svih ovih zbivanja i od strane Agencije i od strane predstavnika raznoraznih privrednih subjekata. Eto, to je moj komentar. Hvala.
Zahvaljujem. Druga replika, uvažena kolegica Dušanka Majkić. Izvolite.
Kolega Kabil, vi biste 100% bili u pravu kada biste imali neke nove aktere događaja. Glavni akteri na toj javnoj raspravi će biti ponovo iste, doslovce iste nevladine organizacije. Neće doći niko treći. A tačno znamo svaka od nevladinih organizacija šta je od njenih prijedloga ušlo ovdje, šta nije, i zbog čega traže da to uđe. Zato mislim da je to nepotrebno iscrpljivanje. Isti akteri koji su akteri ove dvije godine će se pojaviti ponovo na trećoj javnoj raspravi na temu javnih nabavki. To je mrcvarenje. Tačku moramo staviti. Nema tog zakona o javnim nabavkama koji će svima odgovarati. Ali šta treba da uradi? Treba da bude toliko transparentan da je moguće putem njegovih procedura smanjiti taj pritisak na javni novac. To je osnovna suština. I sada su značajne mjere preduzete. Ja predpostavljam da EU, koja revnosno prati kako napreduje ovaj Zakon, da oni nisu slučajno dali saglasnost. Da jedna SIGMA takođe nije slučajno dala saglasnost. Ne daju oni saglasnost, da su prvi put implementirane sve direktive koje se odnose na javne nabavke. To ne može da se ne poštuje. Ja mislim da smo mi istinski napredak učinili sa ovim Prijedlogom javnih nabavki i zato mislim da sve drugo je mrcvarenje.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi kolega Saša Bursać. Izvolite.
Ma, nije replika, moram samo da ja dopunim par stvari. Mi kada govorimo o javnim raspravama, o bilo čemu, stalno se vežemo za nevladin sektor. Ja sam Vas slušao Dušanka. Mislim da u ovom slučaju mene lično, uz dužno poštovanje, ne interesuju nevladine organizacije koliko me interesuju javna preduzeća, privredne organizacije, privatna preduzeća i svi ostali koji se bave ovom problematikom. Mislim da sada kada imamo ovaj Zakon uopšte ne bi bilo loše još jednom da ga pogledaju upravo ovi ljudi o kojima sam ja sada pričao. Nevladin sektor, uz dužno 59 poštovanje, svaka im čast, ali oni od toga ne zavise. Od ovoga zavisi privreda, poljoprivreda, turizam, zdravstvo, i ne znam, sve i jedna sfera života, ne zavise nevladine organizacije. Znači, ja vas molim, evo ako se danas dogovorimo da ponovo imamo javnu raspravu, ja vas molim, znači gospodu iz Agencije, da obavijestite sve ljude, znači da obavijestite sve ljude iz raznih sfera života u BiH koji se upravo bave javnim nabavkama i kojih se ovo dotiče, da eventualno, znači ako nisu do sada, da dadnu svoje mišljenje još jedanput. Znači, uz dužno poštovanje nevladinom sektoru, ali mislim definitivno, mislim definitivno da nije ovo Zakon koji nam treba na brzinu. Nije ovo Zakon koji nam treba na brzinu, jer imamo već 10 godina Zakon kakav takav, ali ga imamo. Znači, kada već dolazimo do kvalitetnih rješenja i pričamo svaki put i o svakoj tački dnevnog reda ovdje o kvalitetnim rješenjima, mislim definitivno da treba o ovome najviše da raspravljaju ljudi koji se svakodnevno susreću sa javnim nabavkama. Mislim, uz dužno poštovanje, da to nisu nikakve nevladine organizacije i ako ćemo zbog njih praviti ponovo javnu raspravu onda to ne trebamo raditi. Ali ako ćemo raditi zbog ljudi kojih se tiče upravo ova problematika, onda treba da ti ljudi uzmu ovdje učešće. Hvala.
Zahvaljujem. Vi znate da, ako izglasamo, to radi Komisija za finansije i budžet i na njoj je da poziva koga misli da treba da pozove i sve ostale saradnike. Prema tome, ... sad da otvaramo pitanje ko koga ovdje zove i čija je čija nadležnost. Uvaženi kolega Emir Kabil. Izvolite.
Ma evo, ja ću se opet javiti da repliciram uvaženoj poslanici Majkić, koju zaista izuzetno cijenim i koja je u svom političkom djelovanju kroz sve komisije pokazala jednu konzistentnost, pa čak i strpljenje. Ja ne vidim razloga zašto smo mi toliko nestrpljivi da se to, javna rasprava sprovede. Nije sprovedena do danas javna rasprava preko Parlamenta i tačka. Javna rasprava će ići preko Komisije koja će inicirati istu i pozvaće one aktere koji nisu samo nevladin sektor, nego ćemo pozvati sve one ljude koji suštinski zavise od ovoga Zakona. I ne vidim šta je tu problem? Šta je, znči 15 dana nakon dvije godine? Prema tome, želim da naglasim da ne može se reći da, završićemo to danas, nemojte nas silovati. Ovaj Zakon je suštinski Zakon za BiH i sve flustracije ljudi iz Agencije menene ne interesuju. Mene ne interesuju te frustracije. Javna rasprava preko Parlamentarne skupštine nikada nije sprovedena i to je tako. Prema tome, imate, mi smo članovi Komisije raspravljali o tome, mi o tome ne znamo, želimo da čujemo i privredne subjekte, njihove direktore, jer su oni zivkali, u ova dva dana su me svi zivkali. Ne, nevladin sektor. Mene ne interesuju tenderi ili nevladin sektor, ne znam ni ko ih plaća. Uostalom, to nije ni moj posao. Ali Vas molim da bar Vi, ja sam iznenađen da Vi gospođo Majkić, koja toliko insistirate na procedurama i odmah sam to i naučio kada sam došao, jer to pojma nisam imao, ja tako u svojoj bolnici ne radim. Jednostavno kažete – donesimo to danas i tačka. Ma nema tačke, kakva tačka? Izvinite gospođo Majkić, ja Vas izuzetno cijenim, ali sam iznenađen sa Vašim ponašanjem. Ne može to tako biti. Mi imamo pravo da iznesemo svoje mišljenje da ovaj Parlament, najznačajniji Zakon u ovom trenutku za ovu državu, sprovede javnu raspravu. Ja bih rekao, tačka. Hvala. 60
Zahvaljujem. Ja sam očekivao da ćemo poslije ove pauze malo spustiti tenzije i da ćemo ovaj Zakon da prođemo, da kažem, u jednoj mirnoj atmosferi i da se ne otvaraju nepotrebna pitanja. Komisija čak ima autonomno pravo da otvori, organizuje javnu raspravu. Ovdje je sada došla inicijativa da se ovaj Predstavnički dom odredi, da sugeriše Komisiji da to uradi. A Komisija može to da uradi i bez sugestije, ... Tako da, dajte da se vratimo na prvo čitanje, principe Zakona itd. Vesna Krstović-Spremo, kolegica, javila se za repliku. Izvolite.
Pa, nije klasična replika, ali samo da kažem, ovo što je rekla gospođa Dušanka Majkić, ja se slažem. Prošle godine sam ja na jednoj raspravi ovdje u ovoj velikoj našoj sali učestvovala kao poslanik. Pozvana sam bila od strane tih raznih tzv. nevladinih organizacija koje su se ponašale vjerujte, vrlo, znači ponašale su se tako da idu u korist svoju. Znači apsolutno se tu nije moglo primijetiti da se radi o nevladinom sektoru. Ljudi, to su bile takve salve napada na Agenciju za javne nabavke, na poslanike, na političke stranke, tu je bilo svega, raznih, raznoraznih interesa određenih krugova, koji nimalo mi nisu djelovali nevladino. Ja, naravno koja nisam stručnjak za ekonomska pitanja itd., ali sam u toj jednoj dugotrajnoj maratonskoj raspravi koja se dešavala baš ovdje u Parlamentu BiH, znači zaključila da ljudi nešto nije suštinski uredu. Naravno da postojeći Zakon o javnim nabavkama trebamo, to je živa materija, na svaki zakon se amandmanski djeluje, svi smo dobro došli sa svojim raznim amandmanima i da ćemo to moći da popravimo u toj fazi i to je uredu. Ali je vrlo značajno da donesemo Zakon o javnim nabavkama. To je suštinski, to je bazični zakon svake države i naravno da i stranci i svi ostali vrlo lijepo imaju tu razne svoje interese. S druge strane, ako mi ne bismo davali veliku, kako bih rekla, kolega Kabil ja potpuno razumijem o čemu ste govorili, znači da treba rasprava itd. Treba, ali to je već beskonačno postalo. Mislim, to je, to se raspravlja godinama, ali te su postale zaista, kako bih rekla, diskusije do tog stepena više da, da, moramo nešto imati. Moramo imati nešto na sonu od čega ćemo poći. Jer je sve bolje od onoga da postojeći Zakon ne mijenjamo. S druge strane, znači svi tzv. nevladin sektor nam stalno kaže – pa vi podržavate korupciju. Ko je podržava? Naše znači pozitivno Mišljenje da se ovaj Zakon zaista usvoji, uz dužno poštovanje da on mora imati svoje amandmane itd., treba da zaista radimo na tome da se usvoji. Nema tu mislim, to je postalo već beskonačno. Jer svi se znači označavaju, pa to je leglo korupcije, pa vi ste najkorumpiranija zemlja, pa vi ste ovakvi, pa vi ste onakvi, pa Agencija kriva, svi su krivi. Pa mislim, moramo nešto poduzeti. Mi smo tu da nešto poduzmemo.
Zahvaljujem. Prelazimo na diskusije. Uvaženi kolega Dragan Vrankić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovane kolegice i kolege, poštovani gosti. Pa, gledajte, ima ona narodna poslovica – ko izgubi ima pravo da se buni, da se ljuti. Ja mislim da je ovdje, je li, istina negdje između. Imamo Zakon koji nije savršen, imamo puno na njega primjedbi. Evo, ako se sjetimo, samo u ovim klupama uvijek kada bi raspravljali o reviziji, pored onih naših propusta da nemamo standarde i kriterije, odmah iza toga je bio Zakon o javnim 61 nabavkama koji se treba doraditi i koji nije dostigao nivo koji bi trebao da ima transparentnosti u ovom našem stadiju razvoja sustava. Kada se malo pogleda ovo što se dešava ovih dana, ja recimo kao čovjek prihvaćam što je kolega Kabil rekao, pa zašto to mi ne bi imali javnu raspravu kada svi raspravljaju. Mi smo to radili, mislim da možemo odbraniti svaki paragraf. Međutim, sinoć sam pogledao u neka doba televiziju, ne znam ni koja je bila, to je ružno, to je ružno bilo vidjeti. Ko ne zna ili ko je neupućen on bi rekao – ovdje sjedi neka zločinačka grupa koja danas nešto sprema protiv jadnog naroda. To je tako preneseno u jednoj rečenici, ako hoćeš nekom čovjeku nepismenom da kažeš šta je onaj rekao, kao što mi kući koji imamo stare roditelje pa im nekada moramo nešto objasniti. Evo, slikovito sam to htio reći. I mislim, zbog toga treba, razumijem i ove druge pristupe, ali evo, ja mislim da iako treba biti javna rasprava, nisam protiv, može se ... da se ove stvari pojasne koje stoje. Kada je u pitanju ovaj Zakon ja mislim da je on, ne samo po broju članaka sa 50 na 150, to ne mora značiti da je kvalitet, ali sama činjenica da je se razradio, on je toliko podigao transparentnost i ubrzao procedure da, mislim treba to priznati i reći da je to jedna činjenica koja stoji tako. Evo, samo ću neke stvari – da su kraći rokovi, objave planova nabavki, objave realizacije ugovora, dostava detaljnih izvještaja, itd., daje se mogućnost odabira više ponuditelja, zaključivanja okvirnih sporazuma. Sve su to novine koje su bile unutra, imamo portal javnih nabavki, znači gdje možemo sve da vidimo. To su sve značajni koraci. Uvodi se jedna vrsta šifarnika da ljudi kada se nađu u procesu da se mogu odmah snaći, da znaju o čemu se to radi i da nema tih problema koji stoje. Čak smo evo išli malo, kada sam pogledao iznenadio sam se, išli smo na zaštitu domaće proizvodnje. Obično to kao nešto moramo sakriti, ali ja mislim da ne moramo baš sakrivati pošto smo još daleko od EU i nismo, ono što sam uvijek govorio, sposobni igrati utakmicu s njima. Moramo na neki način voditi, oni nas ustvari moraju razumjeti u tome da nam se ne dešava kao što sad imamo na autoputevima dođu sa torbom, pokupe nam pare i odu, a nama ostave probleme – neizgrađene puteve, probleme i sudove koji sad radimo, evo vidimo na tome dijelu. Ono što meni ovdje malo će činiti jedan problem u ovoj implementaciji, kao i svaki zakon puno je podzakonskih akata. Znači to je sada bitna operativnost Vijeća ministara i Agencije ko to sve treba donijeti, i uspostava ovih ureda. E, tu se sada pravi jedan vakum. Ako mi usvojimo Zakon on stupa na snagu, a da bismo mi to sve osposobili, u tom prelazu ono do 800 tisuća maraka, bojim se da tu ne dođemo u neke probleme. Ali evo, samo moja sugestija ovima koji su se bavili time da malo pripaze na taj dio. Jer vidim, i ovaj dio edukacije, mada ona može biti i usputna, ono što se kaže, treba dosta ljudi u tome dijelu i dosta educirati. Jedan od problema koji još stoji, a mi smo ga prošli čini mi se u ovom Domu, zapeo je u ovome drugom Domu, Ured za žalbe. Mislim ljudi nisu imenovani, trenutno je pravni vakum. Ne znam ko to sada radi. Tamo se vjerovatno gomilaju, ja mislim da mi više o tome moramo voditi računa nego o pojedinačnom paragrafu tu koji stoji. Ali evo, ono što na kraju želim reći, treba ga prihvatiti, najbolji je usvojen zakon, a onda kroz implementaciju zakona, i kroz ono sve što u praksi vidimo da trebamo promijeniti, trebamo biti brzi i efikasni i to mijenjati. I to je pravi pristup. I onda ćemo to postići rezultat koji stoji. Tako da evo, naša podrška i Kluba HDZ-a za principe i mislim da je ovo jedan značajan napredak koji će nam olakšati život. Hvala. 62
Zahvaljujem. Slijedeća za diskusiju se javila uvažena poslanica Danijela Martinović. Izvolite.
Hvala najljepše gospodine predsjedavajući. Poštovane dame i gospodo sve vas srdačno pozdravljam. Pa, dosta toga što sam ja željela reći već su rekli moji prethodnici. Dakle ukratko, ja pozdravljam upućivanje navedenog Zakona u našu parlamentarnu proceduru. Drago mi je što je navedeni zakon, Prijedlog zakona jedan značajan korak naprijed, jer je usklađen u velikoj mjeri sa direktivama, dakle sa evropskom pravnom stečevinom. Na Nacrtu, odnosno Prijedlogu zakona radili su kako domaći eksperti, tako i strani eksperti iz SIGMA-e. I zaista smatram da je navedeni Prijedlog zakona pokušaj da se postupak vezan za javne nabavke učini mnogo boljim, bržim, efikasnijim i transparentnim. Da nam je transparentnost potrebna, svjedoči činjenica da je udjel transparentnih ili najtransparentnijih otvorenih postupaka sa javnom objavom se drastično smanjio, sa 91% iz 2008. godine na svega 25% u 2013. godini. Svjesni smo činjenice da su stotine miliona budžetskih sredstava obuhvaćene procedurama javnih nabavki, da se gomila posao i u Agenciji i Uredu za žalbe, a to je u velikoj mjeri rezultat nedorečenosti i nepreciznosti, koje su postojale u postojećem, koje postoje u postojećem Zakonu o javnim nabavkama. Dakle, o pozitivnim izmjenama već su govorili moji prethodnici, ja bih samo apostrofirala nekoliko njih. Naime, sviđa mi se u novom Prijedlogu zakona što su precizirani uvjeti za provedbu pojedinih postupaka javnih nabavki, pogotovo onih specifičnih postupaka. Precizirani su kriteriji za dodjelu ugovora, pogotovo što su definirani ekonomski, ili pojam ekonomski najpovoljnije ponude. Isto tako, povećana je transparentnost jer je tenderska dokumentacija sada dostupna svim zainteresiranim učesnicima. Imamo i objavu informacija, odnosno imaćemo objavu informacija o ugovorima, kao i moguće izmjene navedenih ugovora. Tako da se nivo transparentnosti značajno povećava. Dakle, svakako uvijek postoji, nijedan zakon nije savršen, postoji mogućnost za amandmansko djelovanje i naravno ponekad meni se čini i neophodna je intervencija naše izvršne vlasti, dakle Vijeća ministara, da razmisli o tehničkom i kadrovskom osposobaljavanju i Agencije i Ureda za žalbe, u smislu da se ojača njihova monitoring uloga, odnosno preventivna i kontrolna uloga Agencije koja mi se čini na neki način ponekad zanemarena u dosadašnjim zakonskim rješenjima. Naime, isto tako smatram možda da bi trebalo, kada je riječ o navedenom Zakonu, pored određenih tehničkih možda nejasnoća i nekih neusklađenih članaka, što je opet stvar tehničko pitanje, možda malo precizirati i uslove kada Agencija pokreće prekršajne naloge. Ali naravno, to je, to možemo vezati uz ovu drugu amandmansku fazu. Dakle, ukratko, dobar je tekst Zakona i smatram da, naravno što se tiče javne rasprave, mi smo otvoreni u stranci za javnu raspravu, ali mislim da bi možda bolje bilo amandmanski djelovati kako bismo jednostavno poboljšali navedeni tekst Zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. 63 Slijedeći je kolega Beriz Belkić, diskusija. Izvolite.
Evo, pokušaću vrlo kratko. Dakle, u kontekstu onoga o čemu smo diskutovali prije nekoliko sati vezano za nerazmatranje Zakona od strane ove Komisije za odbranu i sigurnost, evo vidite mi govorimo o jednom od najvažnijih sistemskih zakona i umjesto da imamo cijelo Vijeće ministara koje je predlagač, uz dužno poštovanje mi imamo ljude koji provode zakon. Dakle, podsjećanja radi. Apsolutna podrška Komisiji da donese odluku i da organizira javnu raspravu, apsolutna. Predsjedavajući je rekao mi možemo dati preporuku itd., ali konačnu odluku će Komisija donijeti. Sugestija, moja sugestija, pozovite telekome, pozovite direkcije za ceste, pozovite Elektroprenos, itd., itd., one koji provode tendere na stotine miliona, udruženja poslodavaca, komore, itd. I naravno, zašto da ne i ove. Ovo o čemu govore ljudi, ovi skupovi, itd., ja sam sinoć, ovo što je gledao Dragan, ne znam ni ja koja je televizija i ja sam to vidio, neki sa frizurom malo živopisnijom, jel ..., šta li je, govori čovjek, i pojavi se čovjek zamjenik direktora Agencije za prevenciju korupcije i on neki komentar tamo dade o ovom Zakonu. Dakle, zašto ne bi onda, ja to ne mogu računati javnom raspravom, zašto onda ne bi ova naša Komisija, evo predsjednik Komisije je zaista na jedan vrlo korektan način obrazložio zašto je to potrebno. Toliko kada je riječ o potrebi javne rasprave moj stav. Ja bih volio da je u obrazloženju, ja vjerujem da mi imamo ovdje dvije institucije, za razliku od primjene drugih zakona mi imamo ovdje dvije institucije koje rade na primjeni i koje prate primjenu. I ja bih bio jako zadovoljan da su sva ova rješenja uglavnom oslonjena na vaše analize desetogodišnje primjene. Vrlo ste stidljivo i skromno ovdje spomenuli da ste nešto ko pratili, a niste rekli da ste napravili jednu ozbiljnu analizu primjene, itd. Svaka čast za direktive, svaka čast evropska praksa itd., ali je ključno mi imamo ovdje dvije institucije koje eminentno prate i kompetentne su da kažu nešto o Zakonu. I nekoliko pitanja i, tako da kažem skretanja pažnje na neke stvari. Jesu li aneksi sastavni dio Zakona? Na vrlo čudan tehnički način je to riješeno. Završili ste vi Zakon prelaznim i završnim odredbama, stavili ste potpise, predsjedavajući domova itd., onda ste opet otvorili anekse, pa opet potpise itd. Razmislite, konsultujte se sa uredima za zakonodavstvo na koji način se aneksi rješavaju. Molim vas, u članu 93., prvo je čitanje, ali ovo je jedna situacija koju ne mogu da ne kažem, u članu 93. stav 2. kaže – članovi Ureda za razmatranje žalbi su predstavnici konstitutivnih naroda. Molim vas, dajte ovu formulaciju, dakle članovi Ureda za razmatranje žalbi su predstavnici konstitutivnih naroda. Mi pričamo o diskriminaciji, pričamo o ovom, pričamo o onom, šta je sa ostalima? I nije ovo predstavništvo, ovo je specijalizirana Agencija itd. Naravno treba, može se reći zastupljenost nacionalna itd. To se, ružno je ovo imati u jednom takvom zakonu. Mislim da to treba izbjeći. Volio bih da mi se objasni kako su regulirani mandati predsjedavajućeg Ureda za žalbe i kako je reguliran mandat direktora Agencije za javne nabavke i šta znači formulacija da je direktor Agencije za javne nabavke sekretar s posebnim zadatkom? ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] 64 Molim? Sa posebnim zadatkom? Specijalac. Dobro, dobro, hvala. Dakle, čudo, administracija je čudo, dobro. Dušanka jesam li te šta naljutio? Nisam, izvini molim te. Pa dobro, izvini molim te. Dakle, i ova formulacija je da ne bismo pali u probleme koji su vama svima poznati. Na jednom mjestu se kaže da je mandat pet godina, a onda se kaže ako se ne imenuje novi mandat traje do imenovanja novog. Onda nije mandat pet godina. Dakle, i to treba razriješiti. I to treba precizirati, razriješiti. Evo toliko, ali vas molim da mi odgovorite, kada budete govorili, na ovih nekoliko pitanja. I ove konstitutivne narode i ove mandate ovih ljudi. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega Boško Tomić, diskusija. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo. Evo da, pošto nismo imali dovoljno vremena na Komisiji da neke stvari kažemo, evo prilike da ovdje u jednoj otvorenoj raspravi, gdje vidim da iz istih klubova dolaze različiti prijedlozi i mislim da nema nikakvih problema.
Demokratski.
To je toliko demokratski da jednostavno, ali ćete vi to tamo kada mi dođemo reći kako će biti, pa ćemo se mi složiti sa svojim mišljenjem. Hvala lijepo. Ovo je na vaš račun malo bilo gospodine predsjedavajući. I mene nervira vjerujte mi ovo kada krenu, kaže – korupcija, korupcija, korupcija. Ne znam uopšte ko je izračunao, na koji način se utvrdilo, kojim stepenom itd.? Kada se spomene korupcija, ovdje niko ne misli o onim tamo što konkurišu, o onima što tamo se dogovaraju između sebe, nego uvijek misle na onog izvođača, odnosno na ugovornu stranu onog čovjeka koji je tamo raspisao i uvijek polazi od toga, pošto mi te biramo, onda mi saučestvujemo na određen način sa tim ljudima u toj korupciji. A to što se njih trojica dogovore da da onaj nižu ponudu pa da odustane, pa da takve aranžmane prave, to već njih ne interesuje. Prema tome, na takav način mnogi su se obogatili, konkurišući po javnim, za javne nabavke, odustajući uz određene procente, a da ljudi ni krivi ni dužni su plaćali neke stvari kada se oni urote, dogovore i daju visoke ponude. Eh, mislim da je ovo grupa koja je radila na ovome, radila je skoro dvije godine, napravila poprilično dobar Zakon, Zakon koji može pretrpiti određene i promjene kroz amandmane, ali mislim da je u dobroj mjeri definisan, usaglašen sa evropskim pravilima. Dobivena je podrška i od strane SIGMA-e. E sad ta SIGMA mene podsjeća na onu butmirsku SIGMA-u što je proizvodila elemente, pa nije im to neka reklama, ali kada su rekli čime se bave, onda uvažavam to. 65 Mislim da je to suština, da su svi ti ipak članovi u 90 i nešto procenata usaglašeni. Posebno je dobro što recimo vi ne morate sad za plin, vodu, struju ići na ugovaranje usluga, zbog toga što nemate drugog dobavljača. To su neke prednosti koje su ovdje definisane a u suprotnom, zamislite vi imate jednog dobavljača strujom, plinom ili toplotnom energijom i vi morate ići sa tenderom i onaj ko dođe dovede vas u poziciju da ste prekršili pravila. Ovim novim Zakonom je, ima ipak određena efikasnost u brzini riješavanja predmeta. Ima gdje se odbijaju niske ponude od dobavljača, onih ponuđača itd., ukoliko ne naprave dokaze da stvarno po tu cijenu. Ja se sjećam prilikom nekih tendera gdje su ljudi kvadrat stambenog prostora u gradu za 820 maraka predviđali. A nema cijene ispod 1.000 maraka da se on može napraviti. Ali on je taj, vi ako ne izaberete njega, vi ste napravili prekršaj. To sada ipak je definisano da takvi se mogu odbaciti. I ovo je dobro što se može izabrati više dobavljača. Pa restorani recimo koji su, ili ne znam opredjeljeni na jednog dobavljača i ako on prestane isporučivati meso, hlijeb, mlijeko, on dok raspiše novi tender propade mu sezona. Mislim, to su sve prednosti koje su ovim novim Zakonom obuhvaćene i mislim da su dobre. Zatim, skraćeni su rokovi, ubrzane procedure. Prekvalifikacija je bila i ranije, ali ipak je prekvalifikacija za ove veće ponude i to je na dobar način definisano. Transparentnost maksimalna i posebno mi se sviđa i zaštita domaćih proizvodnje. Istina, vi ste je samo nagovijestili, ne znam kako će to podzakonskim aktom Vijeće ministara uraditi, ali mislim da to moramo. Pa mi bar u ovom ljetnom periodu kada imamo proizvode sa naših prostora, paradajza, ne znam, paprike itd., ne bi bar tada trebalo dozvoliti da se može uvoziti. Da bar ovaj naš čovjek koji se bavi tom proizvodnjom uspije nešto da ostvari. Zatim, ako je nešto još u svemu ovome dobro, dobro je što je na određen način ta rasprava, evo na kraju ću o toj raspravi da i svoj neki stav iznesem, i složiću se vjerovatno sa svojim mišljenjem kada ovo završimo. Prema tome, ako ćemo govoriti o raspravi, rasprava je u dobroj mjeri već i obavljena, ali ne smijemo sada zbog toga, zbog tih 15 dana koliko će trajati rasprava da sve ovo dovedemo u poziciju da se ona ne održi. Mislim da to nije vrijedno ovdje u Parlamentu tako žestokih rasprava, ali ukoliko se i opredjelimo, hajte ovo što i gospodin Belkić predlaže da to budu stvarno privrednici, putevi, oni koji imaju velika sredstva itd., da oni sami kažu šta je to, a najmanje ovi koji se bave tim nekim drugim stvarima. Evo, ja se nadam da će Zakon dobiti svoju podršku, a kako se god opredjelimo, neće biti sporno da se i obavi ta rasprava, jer ćemo onda bar dobiti kvalitetan zakon, da nam ne mogu stavljati primjedbe. A što se triče transparentnosti mislim da je postignuta puna transparentnost. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi poslanik, Petar Kunić, diskusija. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Ja sam prije dvije godine postavljao pitanje kada će Zakon o javnim nabavkama ugledati svjetlo dana. I evo, mislio sam da neću dočekati, da će proći mandat, na moje zadovoljstvo Zakon je došao. Dakako, ovdje se radi o vrlo složenoj materiji. Naravno da ovu materiju mogu razumjeti samo polivalentni kadrovi, dakle koji ulaze u više oblasti i mislim da 15, mjesec dana, dva mjeseca, pa čak i tri mjeseca ne predstavljaju ništa u odnosu koliko nam je svima, koliko bi svima trebalo stati da donesemo dobar zakon. Dramaturgije ima, kako je rekao profesor u diskusiji, u vezi sa radom svih javnih institucija. Mi znamo otkud to dolazi i kako dolazi, no 66 međutim da ima naznaka, ne bih rekao naznaka, nego da ima istine, apsolutno da ima istine. I to dobro dođe državnim organima, odnosno javnim institucijama da se podsjete na neke stvari. Ja sam imao prilike da razgovaram sa dvojicom ljudi koji rade na tenderu. Dakle, koji rade na ugovorima i koji su mi rekli kako, naravno radi se o ranijem Zakonu, kako sve na koji način proces se provodi, ... [[okrenut od mikrofona pa se ne razumije]] kako se zaobilazi zakon. Kako se zaobilazi, kako se uzimaju procenti, kako se uzimaju milioni. Dakle, ovdje se ne radi o stotinama hiljada maraka, nego se radi o milionima. Radi čega se to radi itd., da ne ulazim u to. Drago mi je da ima, moja ideja je bila odmah da ovo ide na javnu raspravu. Naravno, mi smo dobili jedan integralni tekst. Do sada nije bilo jednog integralnog teksta, nego je sada on u fazi i treba održati javnu raspravu o integralnom tekstu koji smo dobili. I pozvati naravno, strukovne ljude, ljude koji rade na tenderima. Treba zadužiti skupštinsku službu da putem određenih informacija, putem elktronskih, elektronike, dođu do saznanja i da pozovu prave ljude na raspravu. Dakle, to apsolutno podržavam. Međutim, da kažem nešto vezano za ovaj Prijedlog. Naravno da je ovo jedan iskorak. Sve stvari počinju prvim iskorakom u poboljšanju, apsolutno. Ali, mislim da ima dosta nerazumljivog teksta. Tekst je, ja bih rekao, preveden, ali je dosta nespretno u nekim stvatrima preveden. Tako da ukoliko se to, pravna norma ne definiše u normativno pravnom smislu, ne iskazuje duh našeg čovjeka, mislim da će stvarati određene probleme u primjeni. I zato bi trebalo nastojati u daljnoj fazi, putem amandmana itd., ove rasprave, poboljšati taj tekst. Jedan od uslova za evropske integracije, naravno uspješno svođenje korupcije u neke normalne okvire i transparentnost rada javnih institucija. To su osnovne stvari. Ovaj Zakon ima šansu da te stvari reguliše, odnosno da poboljša, da se postigne određeni kvalitet. Međutim, ja bih stavio samo neke naznake, primjedbe na član 92., 93. i 116. da svi razmislimo o toj stvari. 92. radi se o Kancelariji za razmatranje žalbi, pa u stavu 5. piše dole filijala u Banja Luci i Mostaru imaju po 5 članova, od kojih su 3 člana iz reda priznatih stručnjaka upravnog prava. Zakonodavac ako kaže ovako onda mora reći, definisati ko su priznati stručnjaci iz upravnog prava, ko su priznati stručnjaci. Ovo ostaje da se u kasnijoj fazi, da određeni organi diskreciono odlučuju, daje im se pravo, a čim se da diskreciono pravo diskrecionog odlučivanja daje se mogućnost manipulacije, manipulisanja. Dakle, to treba reći. Ovdje stav 9. također da li su, ne mogu sad ja da predvidim to, da li je ova Kancelarija vezana samo Ustavom BiH i zakonima BiH, s obzirom da su privredni subjekti na čitavom prostoru, i entitetski, i kantonalni, itd. Dakle to treba sagledati, jer u kasnijoj fazi to može imati određene zbunjujuće reperkusije. Sad ovaj izbor da li je najsretniji od strane Parlamenta nisam siguran, ali možemo i o tome razmisliti također. Šta je bitno ovdje u članu 116. stav 7. Rješavajući u postupku Kancelarija za razmatranje žalbi, rešavajući u postupku po žalbi, na osnovu stanja u spisu može podnijeti krivičnu prijavu. Ovo je već nedovršena pravna norma i ne znam, prijavu može podnijeti svako, no međutim, član 116. samo govori o prekršaju, o novčanim kaznama. Kad se je donosio prvi Zakon u RS-u, ja sam bio u Vladi tada, kada se je donosio Zakon o javnim tenderima onda sam se duboko usprotivio zašto su predviđene samo prekršajne kazne. Zašto? Prema tome, nećemo imati ništa od ovog Zakona ako ovo ostane na ovom i ako ostane na kvalifikciji krivičnog djela, zloupotreba službenog položaja, jer se ovo sve podvodi pod zajednički imenitelj – zloupotreba službenog položaja. Mislim da treba u krivičnom zakonu kvalifikovati krivična djela koja se odnose na ovaj Zakon i propisati. U protivnom, imaćemo malo vajde od ovog Zakona. Mora se, jer neke stvari su takvog karaktera da zaslužuju, da predstavljaju itekako krivično djelo. A da bi olakšali pravosuđu stvar onda treba stvari diferencirati. Hvala. 67
Zahvaljujem. Diskusija, uvaženi poslanik Adnan Bašić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Razmišljajući o svemu ovome u pauzama kada smo pokušavali da riješimo ovaj problem, rješenje koje smo ponudili možda nije najbolje, ali ja stvarno, nije mi jasno zašto toliki oportunizam prema jednom vrlo kvalitetnom pokušaju rješavanja teškog problema koje nas muči. Možda moje opservacije na ovu temu nisu identične vašima, jer ja živim u drugom svijetu. Vi više ne mjerite izgleda vrijeme običnim sekundama nego nano sekundama. Previše brzo živite i nemate vremena koliko ja imam. Nemojte se ljutiti, ne dao Bog da ga imate na ovaj način. Pa možda je moje promišljanje o svemu ovome, radi se o jednom najkrucijalnijem zakonu za svaku državu od postanka ljudske civilizacije. Ova izjava nekima zvuči neobična ... Ako uzmete za primjer principe, onda ću vam reći da je princip ostao isti od početka civilizacije do danas. Onaj sistem od dvije kratke riječi koje mi danas zovemo javne nabavke, postojao je od prvog društveno-političkog uređenja i stvaranja prve države u civilizaciji. Krenite unazad, od novog vijeka preko srednjeg vijeka, do starog vijeka, preko kraljeva, careva, faraona, pa sve do ... u Mesopotaniji, svi su oni imali ovaj problem o kojem mi danas govorimo – javne nabavke. Prihodi i rashodi države kojom vladate i koju želite da napravite što boljom zbog vas i zbog vaših podanika, trošenje sredstava, razmislite o tome da li sam u pravu ili nisam i vidjećete vjerujte. I ako neko misli da je najmodernija država na svijetu ovaj problem riješila, nije. Evo kao što i mi pokušavamo da ga riješimo. U ovom momentu, u maloj BiH ovakvoj kakva je, sa ovakvim uređenjem kakvo jeste, u svakoj opštini, opštinsko vijeće ima najveću glavobolju koja se zove tenderi i javne nabavke, pa do ovoga Parlamenta. Svaki načelnik svake opštine ima isti problem kao što ima gospodin Bevanda i njegovo Vijeće ministara. Dakle, problem koji nije baš jednostavno prelomiti preko koljena. Ja sam čuo mnogo ideja danas ovdje, mnogo rasprava, mnogo, vrlo lijepih stavova, međutim nisam čuo nijedno pravo razmišljanje o nečem što je post festum svega ovoga. Kako u ovaj Zakon ugraditi najbolji instrumentarij za njegovo kontrolisanje i sprečavanje bar većine mahinacija koje se danas dešavaju. Pa ljudi moji, svi mi vrlo dobro znamo, samo se pravimo naivni, koliko je ne humanovskih dogovora, nego kumovskih dogovora sklopljeno na teritoriji BiH. Ovako nedefinisano stanje u javnim nabavkama je eden, raj, dženet, šta god hoćete, za najveće hoštaplere i najveće prevarante i mangupe među našim redovima, kako neko reće. I veoma im dobro ide. Znamo mi to vrlo dobro. Ne treba ovo prelamati preko koljena, vjerujte. Treba stvarno upotrijebiti sve znanje naših ekonomskih stručnjaka, ljudi koji se bave ovim poslom, jer im to osnovni i jeste, da nam pomognu u razrješavanju ovih problema. Apropo toga što sam rekao i danas moderne države od toga pate i nisu ..., zato sam i govorio o ovoj našoj maloj BiH. Uzećemo onu najveću za koju mi znamo, SAD. Američki Kongres i američki Senat najviše polemika, problema, pa čak i međusobnog rata, imaju kada dođe do diskusije o javnim nabavkama u sistemu SAD-a. I ne zaboravite, oni imaju nešto što mi nemamo, ogromnu vojsku. Lavovski dio tih sredstava odlazi na tzv. vojne nabavke i tu se čitav rat vodi. Vjerujte mi, ovo vam iskreno govorim iz iskustva, jer to znam. Veliki broj najboljih romana iz oblasti moderne, hajd da kažem ... SAD-a, napisan je na 68 aferama mogućih i predpostavljenih u sferi javnih nabavki i svim manipulacijama koje ne uzimaju milione kao kod nas, nego milijarde, pa i bilione maraka, znate. Čak filmovi su snimani na tu temu kako se vješti manipulatori provlače kroz ogroman broj zakonodavnih propisa koji štite sredstva namijenjena za javne nabavke, posebno kada je u pitanju američka vojska, i opet nađu načina da ih uzmu. U nas postoji jedna izreka ovdje u Bosni, znamo je svi vrlo dobro. Svaki zakon koji se donese vješti pravnici odmah traže rupe u njemu. Ma kakav mi donesemo netko će se ipak provući i nešto ušičariti. Ali dajte za ime milog Boga, jer nema onaj, što se kaže, idealizma, nema savršenstva, nikada mi nećemo moći donijeti savršen zakon koji će stvarno sve zaštiti da niko ni jednu marku ne ukrade. Evo otvoreno da kažem. Hoće, naći će on načina, ali dajte da to bude što manje. I upravo prijedlog našeg kluba pomaže u tome da stvarno donesemo jednom, da nas ne prozivanju i po novinama, i po televizijama i na ulici, da smo mi svi uključeni. Ja vjerujem da pola od vas ovdje sigurno je načulo negdje da je i on u nekome od tih kumovskih dogovora. Ja Bogami nisam, a za ostale ne znam, neka se snalaze kako znaju. Vjerujte mi, mudrost nije u brzopletosti. Nekada je jutro pametnije od većeri. Dajte molim vas, bar razmislite o našem prijedlogu koji smo vam dali. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega Šefik Džaferović, diskusija. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo. Nekoliko godina, zapravo odmah nakon što je donesen ovaj Zakon i nakon što je uređena oblast javnih nabavki u BiH, prisutni su pokušaji kako da se ovaj Zakon unaprijedi, kako da se problematika bolje uredi, pogotovo nekoliko godina nakon primjene, nakon što su se uvidjeli određeni nedostaci i određeni problemi, ali mi tu oblast do danas nismo na najbolji način standardizirali zbog toga što su sa tim pokušajima, dakle standardizacije zakona, uključivanje evropskih inicijativa, paralelno išli zahtjevi za nekom vrstom razbijanja sistema javnih nabavki u BiH. I konačno smo dobili danas tekst koji je zapravo spoj toga dvoga. Istina, tome je prethodio jedan zakon koji je ovdje u Parlamentu usvojen, kojim je praktično doveden u pitanje cjelovit sistem javnih nabavki kojim je praktično razbijen sistem javnih nabavki u BiH i to je uključeno u ova rješenja. Sada, što se mene tiče dakle i Kluba SDA, mi bismo podržali tu standardizaciju i to unapređenje sistema javnih nabavki, ali ako je to u kombinaciji sa razbijanjem sistema javnih nabavki, kao što je to ovdje u ovom zakonu, onda je to za nas problem. Istina, nije to novina ovog zakona, ponavljam to je već riješeno, prije izvjesnog vremena je bilo glasanja, prije par mjesec ili ne znam ni ja 2, 3 mjeseca, ovdje u Parlamentarnoj skupštini BiH. I to će za nas biti ozbiljan problem. A ja ću sada da pokušam da kažem nekoliko rečenica koje se odnose na sam postupak, na sam standard i da zmolim ljude koji prate ovo da pokušam makar na neki način da se poboljša tekst ovog zakona. Ko se sjeća u prvobitnom tekstu zakona bilo je rješenje da nije bilo jasno šta se dešava sa početkom realizacije javne nabavke nakon što Ured za žalbe odbije sve žalbe, ali se podnese tužba Sudu BiH u upravnom postupku. Pa je onda ta stvar tumačena tako da treba čekati realizaciju nabavke dok Sud u upravnom postupku ne riješi spor. To je tako trajalo nekoliko 69 godina i to je bio veliki problem u BiH i to je došlo nama na Ustavnopravnu komisiju. Mi smo to razmatrali i na kraju smo vidjeli da je to nešto što je atipično u odnosu na naš pravni sistem, pa smo se odlučili na Ustavnopravnoj komisiji, pošto znamo da tužba u upravnom postupku ne treba da zadržava izvršenje konačnog tog akta koji je donesen i izvršnog akta, smo se odlučili da predložimo izmjenu Zakona. I to rješenje je danas na snazi i ono se opetuje i u ovim rješenjima, a to je da kada se okonča postupak pred Uredom za žalbe to je konačan i izvršan akt, ide se u realizaciju toga. Onaj ko podnese tužbu može od suda tražiti da zaustavi izvršenje i to će sud odlučivati. Ovdje se to opisuje na poseban način, ne piše se da je to privremena mjera, kako se nekad to ranije zvalo kad sam se ja bavio ovim stvarima, nego mjera obezbjeđenja, kako se to danas zove, u svakom slučaju odlaganje izvršenja i to jeste rješenje, i to jeste, recimo, jedan veliki napredak kojeg smo napravili u sistemu javnih nabavki jer smo jednostavno deblokirali kompletan taj sistem. I ja mislim ljudi da smo trebali nastaviti tim putem. Da smo trebali nastaviti putem da u okviru jedinstvenog sistema tražimo rješenja da što je moguće prije dobijemo što transparentniji, što pošteniji i što efikasniji sistem javnih nabavki. Ja se bojim da ovakvom kreacijom nismo ušli u određene probleme, prije svega ove procedure i postupak. Ovdje se zakon poziva, dakle on propisuje postupak i kaže u svemu što nije propisano ovim zakonom, kada je postupak u pitanju, obratite se Zakonu o upravnom postupku, dakle upućuje na primjenu Zakona o upravnom postupku, a u svemu što materijalno nije propisano ili uređeno, izvolite postoji zakon ili postoje zakoni o obligacionim odnosima, jer ne postoji na državnom nivou zakon, snađite se u tom zakonu. Dakle, on referira, kada je u pitanju materijalno pravo, na Zakon o obligacijama, kada je u pitanju, na zakone, nažalost zakone, trebao je da bude jedan ali nije, i na Zakon o upravnom postupku koji na svu sreću postoji na nivou BiH. Recimo, tumačeći ovaj Zakon meni ni sada nije jasno, mada znam kako to u praksi ide, kada se izjavi žalba onda se uplati određena taksa, i ovdje nigdje ne piše u Zakonu, pretpostavljam da je to riješeno članom 108. na osnovu podzakonskih akata koje donosi ministarstvo, šta biva sa taksom ukoliko je žalba uspješna, odnosno ukoliko je žalba uvažena? Pretpostavljam da se ona vraća, dakle, ali to ne piše ovdje, ovdje u čanu 108. I mislim da se takva stvar ne treba ostavljati, jer kaže – naknada se uplaćuje u korist Budžeta institucija BiH i međunarodnih obaveza i ona je nepovratna u slučaju neosnovane žalbe. Argumentom akontrario ona je povratna u slučaju osnovane žalbe, ali to ne piše. To treba da piše ovdje negdje, jer, vjerovatno je to riješio stav 7. koji je ovlastio Ministarstvo finansija da detaljnije tu stvar propiše. Ali to je stvar zakona, to je pitanje troškova. Drugačije bih ja poredao ove članove. Prekršajne odredbe su smještene tamo gdje im nije mjesto. Njima je mjesto u kaznenim odredbama. Ali evo, da ja samo ovo navedem kao neku vrstu ideje. Mislim da je postupak trebalo uzeti iz postupaka koje mi imamo. To treba da bude kompilacija postupaka koje imamo u prekršajnom postupku, u upravnom postupku, u parničnom postupku. Dakle, ovdje ima svih tih elemenata, tako da mislim da je na taj način trebalo pristupiti ovome. Ali, to sve skupa za mene nije odlučno, za mene je odlučujuće sljedeće. I ja sad molim da me dobro pratite, ovo će biti veliki problem, ja sam o tome govorio kada smo govorili o samom onom ranijem tekstu zakona. Dakle, radi se o Zakonu, radi se o članu 93. Prije toga je član koji govori o Agenciji za javne nabavke, i ona takođe ima svoje urede u Mostaru i u Banja Luci i to i ne bi bio problem, međutim imajući u vidu nadležnosti, međutim ovdje u članu 93. govori se o Uredu za žalbe. I ovo ima jako velike veze kada je u pitanju nadležnost, jer član 93. stav 7. propisuje da će filijale Ureda za žalbe u Banja Luci i Mostaru donositi odluke po žalbama za vrijednosti nabavke do 800.000 maraka, što znači ko ne bude zadovoljan s njima nema ništa Centralni ured nego se ide na Sud BiH, a da će ovaj Ured u Sarajevu, dakle ne filijale nego Ured, 70 jer Ured je u Sarajevu a filijale su u Banja Luci i Mostaru, donositi odluke po žalbama javnih nabavki preko 800.000 maraka. ____________(?) Do. Preko. U Sarajevu Ured preko 800.000, filijale do 800.000 maraka. I sad pazite, kaže se u stavu 4. člana 93. da će Ured za žalbe imati dvije filijale sa sjedištima u Banja Luci i Mostaru. Filijale neće imati status pravnih lica, filijale će imati pečate itd., i kaže ovako – da će se nadležnost određivati prema sjedištu ugovornog organa. Dakle, stav 7. kaže da će filijale Ureda za žalbe u Banja Luci i Mostaru su nadležne za donošenje doluka po žalbama u vrijednosti do 800.000 maraka. Nadležnost filijale određuje se prema sjedištu ugovornog organa. E sad ja pitam, ovo pitanje nadležnosti filijale ovdje nije teritorijalno postavljeno, ovdje se ne kaže ni entitet, ne kaže ni područje, ne kaže se ništa, i ja sad pitam – da li će čovjek koji u Bihaću ima proceduru javne nabavke izjavljivati žalbu i s tom žalbom, ako je to do 800.000 maraka ići u Banja Luku? Jel' to intencija, to ne piše ovdje? Da li će osoba iz Trebinja sa javnom nabavkom do 800.000 maraka ići u Mostar? Ili je možda zamišljeno da osoba iz Trebinja treba da ide u Banja Luku, a da osoba iz Bihaća ide u Mostar, dakle da se ovo zatvori u entitete. Šta će biti sa licima iz Sarajeva, iz Zenice? Hoće li te osobe sa žalbama do 800.000 maraka, gdje će ići, ako je to zamišljeno kao entitetska stvar, u Mostar ili će ići u Banja Luku. Odgovora na ova pitanja u ovom Zakonu, nema ni u postojećem Zakonu, pazite Zakon koji je na snazi. To će biti veliki problem. Dakle, rješenja su prepisana. Pravnici i ukupan postupak javnih nabavki će imati veliki problem. I zbog toga ja smatram da će ovo dovesti do potpune blokade. Ove stvari se moraju razjasniti ukoliko se hoće ići ovim putem. Dakle, ovo nije rješenje, to je dakle jedna stvar. Ja nigdje nisam pročitao ovdje mjesnu nadležnost.
Vrijeme.
Gospodine predsjedavajući, samo još jedna rečenica, mislio sam da ja ne znam govoriti duže od 10 minuta, izgleda da me je malo ponijelo da to ovdje, materija je takva. Poseban je problem što ćemo mi sada imati namjerno razbijane javne nabavke do 800.000 maraka i to je potpuno urušavanje Centralnog ureda za razmatranje žalbi i razbijanje sistema javnih nabavki. I zbog toga mi nećemo moći dati podršku ovom zakonu i pored najbolje želje da poštujemo evropske direktive, jer ovo je, po mom mišljenju, urušavanje sistema javnih nabavki. Podržat ćemo mišljenja koja idu za tim da treba napraviti parlamentarnu javnu raspravu. Hvala vam i izvinjavam se.
Zahvaljujem. Sljedeći za diskusiju, uvaženi kolega Zvonko Jurišić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Kolegice i kolege. 71 Evo, imam i ja potrebe nešto da kažem kad je u pitanju ovaj Zakon o javnim nabavkama BiH i mislim da se radi o jednom vrlo interesantnom i značajnom zakonu za BiH, da do sada ove javne nabavke su se radile po zakonu i po mnogim dopunama toga zakona i svi smo svjesni jedne činjenice da u provođenju tog zakona ima dosta problema, odnosno da ima dosta nezakonitosti. Da je to tako često puta smo u prilici čitati izvješća Ureda za reviziju kad su u pitanju rad institucija BiH i nemalo u svakom, ili u velikoj većini izvješća, tamo kažemo da se nije poštivao Zakon o javnim nabavkama. Znači, to je u principu postalo jedno pravilo bez obzira koje veličine i koliki je proračun bilo koje institucije BiH, sve te javne nabavke su znači u okvirima tih institucija. I vidite da nije bilo kome u interesu da eventualno napravi centraliziranje tih institucija. Ja inače sam za decentralizaciju, ali ovdje kad su u pitanju javne nabavke tu sam za centralizaciju, bar ono što nabavljaju institucije BiH, pa neka ta neka Komisija za javne nabavke nek bude široka, velika, ali da to ide sve na jedno mjesto. Ali očito postoje veliki interesi i otpori unutar cijelog sustava da se to ne daj Bože ne bi centraliziralo nego da se to decentralizira, jer ne voli niko, što kažu, nekakvoga kapora iznad sebe. Evo, ovdje nema predlagatelja ovoga zakona Vijeća ministara, postavit ću ovako nama nekoliko vrlo praktičnih pitanja, što čini mi se ne regulira ovaj Zakon, mada smatram da treba podržati i podržat ću principe ovoga Zakona, ali zbog ovih praktičnih pitanja apsolutno sam na stajalištu svih onih koji zagovaraju jednu raspravu koju bi organiziralo ili naše povjerenstvo parlamentarno ili vodstvo Parlamenta BiH i da se na tu raspravu pozovu svi oni koji su zainteresirani u provođenju ovoga Zakona o javnim nabavkama. Znači, oni koji nude svoje usluge i svoje robe i oni koji traže, i naravno i nevladine organizacije, jer ovdje smo na neki način zanemarili one koji nude robe i usluge. Pa kažem, ovdje pošto nema predlagatelja nažalost, a radi se o vrlo bitnom zakonu, vidim ovdje znači da bi neko, kad se već dodijeli tender, da bi neko podnio žalbu Uredu za žalbe BiH mora platiti određenu taksu na tu žalbu, pa tamo vidjeli ste za nekakav tender recimo 9 miliona maraka ili nešto, treba dati 25.000 maraka za žalbu. Eh, sad postavljam pitanja, čini mi se da to ovaj Zakon ne regulira, novci se uplaćuju na raznicu na račun BiH – šta ako Ured za žalbe uvaži žalbu tog koji je podnio žalbu. Da li se njemu vraća taj novac, to nešto vraća, je li? E, ako se i to desilo onda je Zakon eventualno predvidio nekakve kazne. Ovdje, neke kolege su spominjale članak 116. kaže – novčanom kaznom će se kazniti za prekršaj, pa sve što je navedeno, ugovorno tijelo. Pa recimo da je ugovorno tijelo nekakva institucija BiH, bilo koje ministarstvo, ili direkcija, ili uprava, pa ćemo onda kazniti ugovorno tijelo sa maksimalnih 15.000 maraka opet instituciju BiH, a odgovornu osobu ćemo kazniti sa 300 do 3.000 maraka. Znate, odgovornoj osobi može biti u interesu, na neki način, da je se kazni. Umjesto da ovo obrnu, da ugovornu instituciju ni kriva ni dužna, jer institucija ugovorna ne ugovara poslove nego predstavnik te ugovorne institucije, da njega kaznimo ovom velikom kaznom a instituciju što manjom. I ne samo to, kada je riječ o institucijama BiH da se protiv toga podnese ili kaznena prijava, odnosno da ga institucije BiH razriješe. Postavit ću, evo u kontekstu toga, ja ću vam ispričati jedan možda neobičano ovako, ali iz života jedan primjerak star jedno 12 godina, ako me hoće neko potužiti je li, znači to je već zastarilo. Znači, bio sam u prilici da raspišem javni natječaj za nabavku roba za određenu instituciju, znači otprilike vrijednosti 500.000 maraka. Bila je jedna kompanija koja je bila najpovoljnija na tom natječaju, ali ja sam zagovarao interese jedne druge kompanije, jer sam bio u prilici. I dodijelio posao toj drugoj kompaniji. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Interes, imao sam interesa, tada sam imao interesa i dodijelio. 72 ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]
Idemo dalje sa diskusijama. Uvaženi kolega Salko Sokolović, diskusija. Nadam se da neće to biti neki primjer iz života.
Hvala gospodine predsjedavajući. Vrlo kratko. Gospodin Džaferović je već rekao suštinu onih stvari o kojima smo mi razgovarali na Klubu i trbali, evo na neki način da istaknemo kao problem i on je u suštini rekao da jest u ovom jednom dijelu, znači proceduralno, kad su u pitanju ispunjavanje obaveza Direktive EU, ispunjene kroz ovaj zakonski okvir, da pokušamo novim Zakonom o javnim nabavkama unaprijediti efikasnost postupka, jasnije definisati odgovornost onih koji provode postupak itd., da ne ponavljam te stvari, ali suštinski jest ovo problem o čemu je gospodin Džaferović maloprije govorio. I evo, da imamo tu predlagača da nam pojasni malo stvari vezano za ovaj Ured za razmatranje žalbi i filijale koje su ovdje predviđene, možda bi na jedan drugačiji način i pristupili ovom samom načinu odlučivanja, kad je u pitanju izjašnjavanje koje ćemo imati poslije završetka rasprave. Evo, ono što gospodin Džaferović nije istakao u svom izlaganju, ja ću samo dodati ili vratiti nas, ko prati ovu materiju, u tekst pa reći da u članu 93. imamo precizno definisano ko su ti članovi Ureda za razmatranje žalbi sa sjedištem u Sarajevu. Evo taj jedan od problema je spomenuo i gospodin Belkić govoreći o preciziranju samo konstitutivnih naroda zaboravljajući ostale, ali ovdje kad su filijale u pitanju, evo nemamo tu na takav način postavljenu priču oko članova filijala Ureda za žalbe koje će funkcionisati u Banja Luci i Mostaru, pa se onda postavlja pitanje ukoliko nemamo odgovor da li će te filijale pokrivati entitetski ili neki regionalni karakter – hoćemo li na ovakav način decentralizacijom doći u situaciju da rad, i pored dobre volje i 73 namjere, Ureda za razmatranje žalbi svedemo možda u neku priču neke daljnje korupcije ili neke dalje netransparentnosti itd. Evo ukoliko ovo zakonsko rješenje prođe mi ćemo vjerovatno sa amandmanima probati ispraviti ovaj tekst u ovom dijelu, a bićemo sudionici priče oko javne rasprave ukoliko Zakon prođe u prvom čitanju. Hvala.
Zahvaljujem. I uvaženi kolega Niko Lozančić se javio za diskusiju. Izvolite.
Zahvaljujem. Ispričavam se što sam se ovako kasno javio, ali da ne reče ovo gospodin Jurišić ja se ne bi javio. Evo još jedanput sve skupa pozdravljam. I neću previše govoriti o Zakonu, ali ću govoriti o nekoliko principa koje bi morao čuvati ovaj Zakon. Mi imamo Zakon o javnim nabavama koji je donešen od prilike prije 10-ak godina i imamo poplavu različitih izjava različitih nevladinih i drugih asocijacija, udruženja, pojedinaca i imamo percepciju javnog mnjenja, da je u ovoj oblasti najrasprostranjenija korupcija. Sad ja neću licitirati je li u ovom procesu koruptivnih aktivnosti uključeno 10.000 KM ili je ne daj Bože milijarda. Postavlja se pitanje zbog čega smo mi prije 10 godina donijeli ovaj Zakon na koji svi kukamo, na ovaj ili onaj način, i zašto sad mijenjamo taj Zakon. Šta ćemo mi, hoćemo li mi smanjiti tu, kod te koruptivne aktivnosti u procesu ... javne nabavke donošenjem ovog Zakona ili ćemo ih ne daj Bože povećati? Pa umjesto milijarde da bude par milijardi. Ja u Nacrtu ovog zakona nisam našao ili sam možda našao, ovo govorim sa ..., nešto zbog čega mislim da nećemo puno spriječiti korupciju u ovom sustavu, koliko god je ima. I ono što je suština ovdje, znači postoje regulirani organi, pa da ne nabrajam koji su regulirani organi, koji su jedan subjekt u procesu javne nabave. Znači, oni raspolažu odgovarajućim društvenim sredstvima kroz koja žele nabaviti određena dobra ili usluga, pojednostavljeno. Oni su jedan mogući, i bez tog subjekta nema korupcije, znači bez tog subjekta. Ali ne mora biti. Sljedeći, ko sudjeluje u ovom procesu su oni koji se natječu, koji traže, nude robe ili usluge tom reguliranom organu. I oni mogu ali ne moraju biti subjekti koruptivnih aktivnosti, ali mogu biti. I treća institucija koja je u ovom lancu mogućeg ... ili potpirivanja, podržavanja itd., koruptivne aktivnosti je Ured za razmatranje žalbi. Bez ove tri institucije nema korupcije. Znači, nema teoretske šanse ni marka jedna, a kamoli ne daj Bože milijarda. E, mi smo proširili ..., doživljaje kroz mnoga rješenja ovdje koja su data u Zakonu, kažemo da smo pojednostavili itd. Ja polazim iz percepcije gospodarskog subjekta koji želi pošteno, znači pošteno, kvalitetno, u tržišnoj utakmici doći do dijela sredstava koja su javna sredstva, korektno prodati robe, korektno izvršiti usluge i u interesu profitabilnosti svoje vlastite firme, svog posla itd., ali i u interesu cjelokupne javnosti, da to bude pošteno, najjeftinije moguće, najkvalitetnije moguće itd. I onda nam se jave tipovi, uz ispriku sad, nadam se da se šalio kolega Jurišić što je maloprije govorio ili je ozbiljno ono što je rekao, ne znam koliko on poznaje kazneno zakonodavstvo, to su rukovoditelji u reguliranim organima. Njih u čitavom Zakonu nema, oni ne postoje. A oni bi trebali biti odgovorni. A umjesto njih postoji Povjerenstvo za nabave. A ko su ti članovi povjerenstva? I oni će biti regulirani podzakonskim aktom, nema ih u Zakonu ovdje. E to su tajnici ovih rukovoditelja, posebno odani ljudi tih rukovoditelja, posebno povjerljivi ljudi tih rukovoditelja koji će skočiti sa petog kata institucije u 74 kojoj sjede ako im taj rukovoditelj kaže, jer ovise o njemu. Jer oni su ti koji će dodijeliti posao kolegi Živkoviću umjesto Kolegi Sokoloviću. I kad oni dodijele posao kolegi Živkoviću, iako je on nepovoljniji cijenom za par miliona, iako nudi falš robu umjesto originalne, iako su mu rokovi izvršenja duži itd., onaj ko je ožalošćen tom činjenicom a želi pošteno raditi mora uložiti žalbu. Eh, mi smo njega malo pritisli. Oprostite što se ovakvom terminologijom koristim ali da budem jasan svima. Njemu smo mi nametnuli malo veće takse, odnosno njega želimo obeshrabriti da se ne bi slučajno ni žalio, jer ima puno onih koji, pogotovo ako pošteno rade, teško kraj s krajem drže, pored ovakvih konkurencija, nelojalne konkurencije, nekorekntne, nepoštene itd. Znači, one nemaju baš toliko para da mogu plaćati velike takse za žalbe. I oni će odustajati od žalbi i jamstva koja moraju osigurati. Sve je to tako opterećujuće za njih. Znači, imamo sve instrumente kojima smo njih obeshrabrili da se i žale. Ako se ne daj Bože žale onda nailaze na sljedeću instituciju, opet koja nije dovoljno, po meni, precizno regulirano ovdje u Zakonu. Ko je odgovoran ako ta institucija donese odluku koja će biti sutra poništena odlukom suda. Nemamo taj dio koji se zove odgovornost rukovoditelja, u reguliranim organima ne postoji. I ja mislim da je to manjkavost dosadašnjeg Zakona, a vidim da je isto i u ovom Zakonu. I mislim da ovaj Zakon u odnosu na dosadašnji, pošto je ostao na istim temeljima, čak je i nepovoljniji za one koji žele pošteno raditi, sigurno neće spriječiti korupciju i koruptivne aktivnosti. Plašim se, ako bi ostalo ovako, vidjet ću, pošto nisam baš ekspert za ova pitanja, hoću li se usuditi amandmanski djelovati, jer mislim da treba široko amandmanski djelovati. I mislim da je dobro iz ovog razloga, znači, ovo osnovna namjena, osnovni cilj donošenja ovog Zakona uopće, znači uopće, jeste spriječiti koruptivne aktivnosti ili zlouporabu javnih sredstava. Ovim prijedlozima to nije osigurano. U to sam debelo uvjeren. Postoje li bolji prijedlozi? Ja mislim da postoje i mi moramo jasno reći u ovom članku, gdje je sad recimo 83. za zakonitost javne nabave ogovoran je rukovoditelj organa. Točka. I ..., meni to ne smeta, ali je on odgovoran. Ja sad mogu i razumjeti, previše je bilo sudionika da bi se došlo do ovog teksta i treba zadovoljiti procjene svačije, ovo ne optužujem vas, nemojte me krivo shvatiti, nego malo naglas razmišljam ponukan ovim živopisnim iskustvom kolege Jurišića, i hvala na poticaju. Hvala lijepo.
Naprotiv, ja vidim kolega Lozančić, da ste Vi do detalja upoznati sa procesom javnih nabavki. Ali evo, oko replike, uvaženi kolega Zvonko Jurišić. Izvolite.
Vidite kako je kolega Lozančić bio inspiriran u ovoj raspravi, kako je moja diskusija znači ga inspirirala. Maloprije sam zaboravio reći, kad sam pojašnjavao maloprije onaj zakon, ali evo dosta o tome je govorio kolega Lozančić. Evo imamo najnoviji primjer u BiH. Znači, sarjevska obilaznica, tanji asfalt, sad trebamo znači kazniti Ceste Federacije zato što su dobile tanji asfalt, elem već oštećene, svi smo mi oštećeni zbog 2 cm debljine asfalta i sad treba odgovornu osobu maltene treba kazniti 300 maraka do 3.000 maraka koja je, znači koja je pogrešno primijenila onaj sporazum o dužini, visini, kvaliteti izvođenja i cijeni. Znači, neko je namjerno propustio da kaže da je, i primio tehnički cijeli taj pu,t i sad trebamo kazniti instituciju, evo u ovom slučaju Federacije BiH, a odgovornu osobu, ona je već nagrađena, treba je nagraditi. I zato kažem da su ovdje naopako postavljene neke stvari. I ovim Zakonom točno je da nećemo riješiti upravo ove životne stvari koje nam se dešavaju pred očima, ali zato se 75 zagovaratelj ove inicijative da se održi jedna rasprva uz ovako vrlo praktična pitanja ljudi koji bi bili na tim raspravama.
Zahvaljujem. Evo, neko ko je još bolje upoznat sa svim ovim, uvažena direktorica Agencije za javne nabavke.
Mogu li ja?
Replika? Izvolite.
Ma ne bi da nije Vama, gospodine predsjedatelju. Na ovu opasku, nemojte Vi uvijek povjerovati kad ja kažem da ne znam nešto. Ja sam član Povjerenstva za finansije i proračun, a ne bi bio slučajno tu da ne poznajem tu oblast. To je broj jedan. I nastojim uvijek da se pripremim za temu o kojoj se raspravlja, pa možda djeluje da neke stvari znam i više nego inače znam. Znači, tako da, nemojte uvijek na prvu povjerovat da ja ne znam nešto.
Ma, uopšte nisam povjerovao.
Šalim se.
Naprotiv, nego kad ste mene spomenuli vidim da znate te detalje. Uvažena gospođa Dženita Fočo je tražila riječ, mislim da će da bude korisno. Izvolite.
Dobar dan gospodine predsjedavajući, dame zastupnice i gospodo zastupnici. Hvala što imam priliku evo samo da kažem par rečenica. Nisam znala da je ovaj Zakon toliko bitan i značajan i da mu se daje tolika važnost nakon ovako duge rasprave. I jutros sam se malo začudila kad sam dobila poruke iz Makedonije, Srbije i Hrvatske, kolega iz srodne institucije, sretno, držimo ti fige. Ali evo, sad poslije svega vidim zašto sam dobila tu poruku. Molim vas, ja ću samo u par rečenica. Zastupnički dom u zadnje dvije godine je donio 4 zaključka, u zadnje 3 godine ovaj saziv, 4 zaključka kojim zadužuje Agenciju za javne nabavke, odnosno Vijeće ministara da napravi Nacrt zakona o javnim nabavkama u skladu sa direktivama EU. Žao mi je što ovdje nemam te materijale da tačno citiram vaše zaključke. Na fonu tih zaključaka Agencija za javne nabavke je početkom 2011. godine pripremila prvi Nacrt zakona i pozvala sve zainteresovane putem svoje web stranice da daju komentare, prijedloge, primjedbe, sugestije. U tim primjedbama i sugestijama najveći broj komentara dalo je Udruženje koje se pominje, čije ime ja ne želim ni spomenuti uz svo uvažavanje, i u konsultacijama sa SIGMA-om, jer smo cijelo vrijeme rada na ovom tekstu Zakona imali tehničku podršku SIGMA OECD. Svi 76 amandmani i komentari pomenutog udruženja, kao i drugih subjekata koji su dostavili svoje komentare i primjedbe su integrisani u tekst zakona. Ono što nije bilo na fonu direktiva, što je SIGMA ocijenila kao neprihvatljivo, nije prihvaćeno. Nadalje, obavljen je čitav niz sastanaka i rasprava sa prestavnicima Akaunt-a, antikorupcijska mreža u BiH, gdje smo direktno u konsultacijama sa SIGMA-om i Akaunt-om vidjeli šta je to što se može prihvatiti i ugraditi u tekst Zakona, a šta je to što nije u skladu sa direktivama. Takođe Transparensiinternešnel je radio analizu teksta zakona i pozitivno se izjasnio o tekstu predloženog Zakona. Nadalje, Evropska banka za obnovu i razvoj, Svjetska banka, su takođe dale pozitivnu ocjenu ovog Zakona i rekle da je ovo značajan korak naprijed. Vrlo je teško bilo napraviti tekst zakona koji će odgovarati i ugovornim organima i ponuđačima, jer u svim procesima gdje imate dvije strane suprostavljene jako je teško udovoljiti objema stranama. To je prva stvar. I druga stvar koju bih ovdje htjela stvarno da naznačim i da istaknem da je ovaj tekst Zakona, sva odstupanja od direktiva koja postoje u tekstu gdje kaže da je djelimično usaglašeno, je rezultate analize koju je napravila Agencija za javne nabavke i koju je Vijeće ministara usvojilo u aprilu mjesecu 2012. godine, što znači da je ovaj zakon kompilacija prakse na terenu i zahtjeva EU. Ja bih ovdje još jednom napomenula, javna rasprava je vođena i čak šta više u četiri navrata smo se odazvali pozivu udruženja koje je juče organizovalo konferenciju, i u četiri navrata smo pokušali s njima da im predstavimo rješenja zašto nudimo takva rješenja. Ja ne kažem da je ovo idealan zakon, ja ne kažem da je ovo zakon koji će riješiti sve probleme, ali mi moramo biti svjesni činjenice da je ovo sistemski zakon koji je direktno ili indirektno povezan sa drugim materijalnim propisima, što je gospodin zastupnik Džaferović govorio. Takođe ovdje govorimo o nekim tehničkim detaljima koji se kroz amandmane mogu poboljšati i unaprijediti, i niko nije protiv toga da se u amandmanskoj fazi ide ka još boljem, finom podešavanju ovog teksta zakona. Ali sve do onog momenta dok Zakon ne počne se primjenjivati mi nećemo vidjeti njegove slabe strane i prednosti. I još jedna stvar koju bih ovdje naznačila, pogotovo što su tu i predstavnici Evropske komisije koji su cijelo vrijeme bili involvirani u ovaj proces, da stvarno se zahvaljujemo SIGMA-i na svesrdnoj pomoći, kao i Evropskoj komisiji koja je insistirala na ovolikom SIGMA- inom angažmanu i da najavim da smo dobili jutros informaciju da će SIGMA učestvovati i u amandmanskoj fazi, znači kada se budu ocjenjivali amandmani koji se budu davali u proceduri u amandmanskoj fazi. Znači, ja vas lijepo molim, dajmo šansu da dobijemo zakon, a onda ćemo ga u hodu podešavati. Još jedna informacija. Mi sad usaglašavamo sa direktivama iz 2004. i 2007. godine, a 15. januara je usvojena nova Direktiva o javnim nabavkama. Hvala i toliko.
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih. Zaključujem raspravu. Sljedeće tri tačke dnevnog reda, Ad. 10. Izvještaj komisije Kolegijuma o nastojanju za postizanje saglasnosti o predlogu da se Predlog zakona o raspolaganju nepokretnom vojnom imovinom razmatra po skraćenom postupku u skladu s članom 126. Poslovnika 77 Ad. 11. Izvještaj komisije Kolegijuma o nastojanju za postizanje saglasnosti o inicijativi poslanika Ante Domazeta sa 57. sjednice Doma, održane 20.11.2013., koja glasi: “Pokrećem poslaničku inicijativu prema Savjetu ministara BiH da pripremi informaciju o realizaciji tekućeg aranžmana s MMF-om s naglaskom na sljedeća pitanja: - ocjena opravdanosti aranžmana s MMF-om u odnosu na alternativne načine rješavanja nestabilnosti u javnim finansijama u BiH (radikalna redukcija javne potrošnje, povećanje poreza, prodaja državnog kapitala i drugih resursa države i entiteta, zaduživanje kod komercijalnih banaka i drugo) - evaluacija ostvarenja ključnih ciljeva iz pisma namjere koje su vlasti BiH zaključile s MMF-om (ekonomski rast, poslovno okruženje, strukturalne i druge reforme i drugo) - identifikacija razloga za eventualni produžetak aranžmana s MMF-om - prikaz ciljeva i novih oblasti reformi koji bi se našli u pismu namjere uz eventualni produžetak aranžmana s MMF-om - Također predlažem da se o toj informaciji obavi rasprava na prvoj narednoj sjednici Predstavničkog doma, a svakako prije eventualnog zaključenja produžetka aranžmana s MMF-om.” Ad. 12. Izvještaj komisije Kolegijuma o nastojanju za postizanje saglasnosti o Predlogu rezolucije o odluci Savjeta Regulatorne agencije za komunikacije BiH o skraćivanju dozvoljenog vremena za oglašavanje u programima javnih radiotelevizijskih servisa u Bosni i Hercegovini – predlagači: poslanici Denis Bećirović, Saša Magazinović, Anto Domazet, Mirsad Đugum i Mladen Ivanković Lijanović Kolegijum nije postigao saglasnosti o ove tri, ova tri izvještaja. O njima nema rasprave. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda, koja se tiče, Ad. 13. Odluka Predsjedništva BiH o postavljenju na dužnost zapovjednika 4. pješadijske brigade Oružanih snaga Bosne i Hercegovine
Zahvaljujem predsjedavajući. Dobro je što smo dobili konačno, nakon dvije ili tri godine dobili smo na dnevni red Okvirnu prometnu politiku BiH koja obuhvata period od 2013. do 2020. godine. U bitstvu poznato je da je to jedan od tri dokumenta koje BiH bi trebala da ima ukoliko bi želila da koristi sredstva kako za projektne dokumentacije tako za infrastrukturu, suprastrukturu prometnog sistema i njegovih podsistema. Ja sam bezbroj puta inicirao niz zakona iz oblasti saobraćaja pa svakako i ovu izradu prometne politike, međutim sada kada smo je dobili, i prije par dana na Komisiji, praktično bio sam zaprepašten. Mislim da taj dokument bi trebao da sadrži daleko više tih elemenata koji su neophodni u jenoj takvoj prometnoj politici, međutim mogu preprosto reći da je to jedan dokument bez zuba koji nikoga ne obavezuje i ne grize. Šta sam time htio reći? Da u tim praktično članovima ponuđene prometne politike niti su pojašnjeni, obrazloženi neophodni, bar minimalni ciljevi, načela, vrste, elementi, instrumenti prometne politike ukoliko se pozivamo na prometnu politiku EU. Pa to je nekoliko puta u tom dokumentu, koga ste vjeruje pročitali, ali smatram da sam dokument, ako ga i metodološki gledamo, jednom se naglašava da je to prometna politika, drugi puta u tekstu piše saobraćajna politika, pa onda piše transportna politika, a sve se odnosi na jedan dokument. Kada su u pitanju ciljevi, praktično u ovom dokumentu koga smo dobili apsolutno ni u jednom dijelu se ne ističe šta želimo da napravimo. Ne mora biti u kilometrima, ne mora biti u dijelovima pojedinih entiteta, ali je bilo potrebno bar u skladu sa Lisabonskom deklaracijom koja definiše, treba bar procentualno reći ili usmjeriti se koja su to težišta. U ponuđenoj prometnoj politici istaknuto je takođe da oni, praktično sve su sami nesvršeni glagoli, nastojaćemo, pogledaćemo, vidjećemo. U pravom smislu riječi politika ovih prostora, ali ne politika prema kojoj smo praktično okrenuti i kako bi je trebali. Što se tiče ciljeva, ja sam na Komisiji za saobraćaj i komunikacije posebno želio da istaknem da niti su navedeni ciljevi prevoznika, niti ciljevi korisnika, niti radne snage, niti ciljevi društva. Što se tiče samih načela, o načelima bi moguće nekako i prećutjeli, probali bi ih nekako i pomoći, međutim kod vrsta istaknuto je samo težište cestovnog, željezničkog saobraćaja, djelom zračnog, međutim nigdje nema telekomunikacija kao jednog bitnog segmenta, nema pošte, nema cjevovodnog sistema, nema žičarskog sistema, nema, da ne govorim o sistemima drugi niz dijela saobraćaja. Međutim, takođe kad su u pitanju elementi, prometna politika EU obuhvata u ovom momentu nekih 48 elemenata, Hrvatska u svojoj prometnoj politici koju privodi kraju ima 28, BiH po našim zadnjim istraživanjima bi trebala da ima obrađenih 21 prometni element. Dakle, trebalo bi da ima infrastrukturu razrađenu, suprastrukturu, da ima prometnu, finansiranje prometnih sistema, trebalo bi da ima prometnu ekologiju, prometno obrazovanje, da ima praktično niz elemenata koji se tiču od prometnog prava itd. Međutim, u ovom dokumentu se apsolutno niti jedna riječ ne navodi. 79 Kada su u pitanju instrumenti, u dijelu recimo prometne politike ili politike cijena, politika regulacije, zatim politika organizacije ili koncesija, na koji način se uključiti kada je u pitanju transport u tranzitu koji Evropska politika jasno upućuje da on mora biti usmjeren na jedan od sistema koji je u deficitu. Mi praktično smo u zadnjem vremenu dali težište isključivo cestovnom saobraćaju, a sve prometne grane bi morali otprilike tretirati na isti način. Što se tiče niza elemenata koji bi morali biti obuhvaćeni od multimodalnog integralnog transporta ništa u ovoj prometnoj politici nije ni spomenuto. Mislim da su i članovi same Komisije za saobraćaj i komunikacije kada su saslušali i izlaganje predlagača zaključili da ovakav dokument nazvan Okvirna prometna politika BiH nije to što nama treba, ali vjerujem da uz jednu, jednu ozbiljnu, jedan ozbiljniji pristup bi se taj dokument mogao u neka dva to tri mjeseca pripremiti kvalitetno i da ga u ovom Parlamentu usvojimo i da kažemo da imamo jedan dokument koji će biti praktično od koristi svima u BiH, bez obzira na organiziranost entitetsku, kantonalnu itd. I stoga smo mišljenja da ovaj dokument treba da se uputi i vrati na doradu. A ja ću, evo pripremio sam jedan zaključak, pa se nadam da ćemo se moći i oko toga izjasniti. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeći za diskusiju, uvaženi kolega Anto Domazet. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Tekst prometne politike koji se nalazi pred nama je rezultat višemjesečne aktivnosti u kojoj je, osim stručne pripreme prijedloga prometne politike ostvarena i ona soft komponenta, a to je usaglašavanje između entitetskih vlada. Dakle Vlade RS-a, Vlada Federacije BiH i Distrikt Brčko dali su saglasnost na ovakvu koncepciju i tekst prometne politike. O samom tekstu prometne politike, odnosno sadržaju treba reći da je to izuzetno značajan dokument koji nam osigurava harmonizaciju sa zahtjevima EU u oblasti prometne politike i omogućava korištenje fondova EU namjenjenih finansiranju prometne infrastrukture. Treba istaći da je ovo bazni dokument nakon koga, nakon čijeg usvajanja se donose strategije za pojedine prometne oblasti u kojima se utvrđuju neposredni zadaci, projekti i koncepcije ostvarenja, o kojima je govorio kolega Jagodić. Dakle, mi imamo jedan dokument koji je veoma uopćenog karaktera, koji je usaglašen i sa EU i sa kažem unutrašnjom našom političkom strukturom. I o njemu, kada bi smo sad išli mak na konac, može se govoriti i kritički, može se izvršiti, mogu se izvršiti dopune, može se izvršiti poboljšanje tog dokumenta, to ne sporim. Međutim, pitanje je sada i političkog konsenzusa, jer ovo je ono o čemu je postignut politički konsenzus. Preporuka da se vrati Vijeću ministara nije samo usmjerena na stručno upotpunjavanje ovog teksta, ona otvara i novi proces političkog dogovaranja koji je i ..., dakle troši vrijeme, a istovremeno je i neizvjestan. Tako da mislimo, mislim govorim to ispred Kluba SDP-a, da mi nećemo imati nikakve posebne dodatne vrijednosti iz ove aktivnosti i upuštamo se u jednu veliku neizvjesnost, veliku neizvjesnost pogotovo u pogledu vremenskog trajanja ove aktivnosti za koju je Komisija, odnosno i kolega Jagodić je danas u svojoj diskusiji iznio u kome pravcu bi trebalo da se kreće. Ja želim da istaknem da će SDP dati saglasnost na ovaj tekst Prometne politike, ne zato što je ministar Hadžić iz SDP-a nego zato što je postignut politički dogovor na nivou entiteta u BiH. I htio bih da apelujem da učinimo napor da usvojimo taj dokument sa preporukom da 80 neposredno i, odnosno bez odlaganja krenu aktivnosti na izradi strategija po pojedinim prometnim oblastima. Inače da kažem da termin „promet“ u ovom slučaju je, treba tretirati kao termin „širi od transporta“, ali on ne uključuje komunikacijsku, politiku telekomunikacija, o kojoj je govorio gospodin Jagodić, jer se politika telekomunikacija utvđuje kao poseban dokument. Prema tome, telekomunikacijama nema mjesta u ovom dokumentu, one nisu po sadržaju, dakle uključene u ovaj dokument. Dakle, mislim da imamo priliku da usvajanjem ove politike napravimo jedan, još jedan proevropski korak koji nam ništa neće smanjiti, odnosno umanjiti vrijednost dokumenta, a otvoriće proces da se prije svega prema EU otvori put u pogledu izvora finansiranja prometnih projekata i da se krene sa strategijama razvoja pojedinih prometnih oblasti, željeznički saobraćaj, cestovni saobraćaj, riječni, avio, pa onda i taj cjevovodni i žičare, itd. Zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Sljedeći, diskusija, uvaženi kolega Beriz Belkić. Izvolite.
Evo, i ja se zahvaljujem kolegi Domazetu što nam je dao dodatne informacije, dakle ovo potpuno mijenja sliku. Međutim, mene sada buni sljedeća situacija, dakle na Komisiji je samo 1 glas bio za, a 6 protiv, dakle tih 6 glasova protiv pretpostavljam da su dijelovi vlasti, predstavnika vlasti koji su usaglasili tekst i čiji predstavnici sjede u Vijeću ministara. Dakle, očigledno neki prekid u komunikaciji je postojao. Dakle, ovo je vrlo slična situacija sa onom situacijom o kojoj sam ja govorio na početku sjednice kroz poslaničko pitanje oko energetske strategije, koju također nemamo, gdje nam je rečeno – dajte dvije stranice i stavite gore da je BiH. I očigledno to je u ovom trenutku domet koji mi možemo napraviti. Alternativa je nastavak, ja sam ga nazvao samoubilačkim odricanjem svih mogućih sredstava i kada bi se sabralo u posljednje dvije, tri godine, dakle od ovih strategija, Sejdića-Fincija itd., pa ljudi dođosmo na stotine miliona. I ja zato mislim da u ovom trenutku, bez obzira na mišljenje Komisije, ja mislim da u ovom trenutku ovaj dokumenat treba usvojiti, bez obzira što djelujem kao opoziciona stranka, ali to je odgovornost vas koji ste parlamentarna većina. Kako se je moglo desiti da 6 članova Komisije glasa protiv dokumenta koji je usaglašen na nivou entiteta, u Vijeću ministara itd.? Dajte nam recite o čemu se radi? Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi poslanik Zijad Jagodić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja bi želio samo još da napomenem, upravo pred kolegicama i kolegama u Parlamentu, da je ovaj dokument bio prije pet, šest godina u Parlamentu, odnosno 2008. godine i da je on kao takav odbijen i da je u cjelosti bio takav kakav jeste. Dakle, nije se u tom periodu ništa učinilo da 81 se prilagodi, a ja sam rekao da se u par mjeseci može, dva, tri mjeseca može se sigurno, ali to moraju učiniti ljudi ili stručnjaci iz saobraćaja. Ja imam informacije da su dva ministarstva sigurno, ali poznavajući ljude koji su to radili, da to ni jedan iz, ja znam da u Tuzlanskom kantonu ministri su ljudi iz socijalne politike koji nemaju apsolutno, ja smatram da možemo to ozbiljno napraviti, ali moramo uključiti ljude od struke koji će ukratko reći šta je to naša ... Ako mi nismo se dotakli, evo damo da kažem još jedanput, crnih tačaka, obzirom da u saobraćaju svake godine od 350 do 400 građana BiH gine na cestama u željeznicama, na pružnim prelazima, na, u svim granama i sistemima saobraćaja, mislim da je vrijedno da u ovoj prometnoj politici bar tolike naznake damo šta nam je cilj u ovoj prometnoj politici koju bi trebali da usvojimo. Toliko, hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi poslanik Petar Kunić. Izvolite.
Ma, da nešto kažem, jer sam bio među onima koji je glasao protiv. Da je profesor Domazet dobio ovakav seminarski rad od studenta, gdje su profesori vrlo tolerantni kad su u pitanju seminarski radovi, on taj rad bi vratio apsolutno, ne jednom nego pet puta. Šta sam htio reći? Ovo što je rekao gospodin Jagodić, taj materijal je vraćen 2008. godine gdje su predstavnici iz RS-a vratili to, nisu glasali za ovu Okvirnu politiku. Dakle, mi možemo to prihvatiti, dakle ja mogu to nešto, ali to što bi rekao naš narod – niti ..., niti miriše. Dakle, to je jedan materijal koji zaista ne zaslužuje prolaz, jer se nadležno ministarstvo ama baš ništa nije upreglo da da jedan materijal koji bi bio određujući. Dakle, to je jedna, jedan vid prepisivanja, apstraktno izražavanje šta, ništa ne razumiješ faktički, ništa ne predstavlja, pored toga nije ni izvršena diferencijacija između institucija na nivou BiH, dakle ni između entiteta, ni između nižih instanci vlasti. Terminologija koja se koristi je neadekvatna, dakle nisu se potrudili da terminološki usklade to sa postojećim propisima, postojećim Ustavom, što je nas onda natjeralo naravno da glasamo protiv ovog. Stvar je na Parlamentu da odluči šta će sa tim, ali materijal, moram reći, da ne vrijedi. I ovaj, profesor Domazet više razmišlja, daje neke svoje projekcije nego što one proizlaze iz ovog materijala. Hvala.
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih.
nije uključen mikrofon
Profesorska.
Pa, nije to moja opservacija osobna. U stručnom pogledu sam jasno rekao da se može poboljšati taj dokument, samo u političkom smislu imamo ograničenja. I opservacija, odnosno 82 preporuka da usvojimo dokument je rezultat činjenice da mi imamo politički konsenzus o onome što je u dokumentu. A izvinite nisu ljudi ni u Vladi Federacije, ni u Vladi RS-a neuki pa da taj loš seminarski rad, kako ste ga nazvali, prođe. Pa vidite, to je naša realnost, to je naša realnost, ne možemo mi našim vladama nuditi prometne politike jedne Švajcarske.
Samo malo, samo malo.
U tom smislu, evo ...
Uvaženi kolega Petar Kunić. Izvolite.
Ma, stoji ova činjenica, teško je to prihvatiti, politike se usklađuju ovde, ovde se politike, dakle svako ima dati, može dati svoje stanovište, svoje mišljenje, ali one se usklađuju ovde. A moj utisak je sljedeći, da ministarstvo RS-a nije baš na nekom, nekoj visini zadatka kad je u pitanju ovaj materijal. Nisam siguran da su to temeljno pročitali. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Za Federaciju ne govorim. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]
Polako samo, polako, molim vas. Ovo je druga replika, naravno da možemo da nastavimo ako ima svrhe oko toga, i dobićete riječ, samo zbog fonograma morate se okrenuti prema mikrofonu da bi ovo bilo snimljeno. Izvolite.
Pa ne, ja bih htio da izrazim veliko zadovoljstvo u vezi sa izjavom profesora Kunića da se politike ovdje usklađuju. Dakle, uskoro ćemo imati priliku da energetsku politiku usklađujemo ovdje. E sad, ako je, ako sam ja u zabludi, ovaj, samo ću reći da vjerno interpretiram izjavu profesora Kunića. Dakle, ja sam kao političar pragmatičar, nisam idealista i smatram da činjenica da su vlade u postupku usaglašavanja ovog dokumenta, o kome mi na kraju donosimo konačnu odluku, dakle i mi ga usaglašavamo, dale svoje saglasnosti da mi tu imamo politički konsenzus. Zašto ga sad ovdje na ovom mjestu devalvirati, eto to je, to je u pitanju. Hvala.
Uvaženi kolega Petar Kunić izvolite, replika druga. 83
Ja ne bi se složio tu s Vama, ja mislim da Vi, ovaj, dosta ideal-tipski gledate neke modele, ali po svojoj vlastitoj viziji na bazi filozofije iz vlastitog džepa, a ne na osnovu materijala. Dakle, to je moje stanovište. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Molim? Šta sam, šta sam želio reći?
Samo malo, molim vas, samo malo.
Mi nismo imali tu saglasnost na Komisiji ni od jednog nadležnog ministarstva iz entiteta. Ako smo imali tu saglasnost, dakle ako postoji saglasnost onda treba biti pismena saglasnost, naravno. A mi je nismo imali, mi je nismo imali, evo tu su ostalih pet članova koji su ...
Dobro, zabrojo sam se. Zaključujem raspravu. Prije nego što pređemo na 15. tačku dnevnog reda želim da vas obavjestim da sam u skladu sa Poslovnikom člana 27. stav f) odluči da sve sljedeće rasprave po tačkama ograničim na 5 minuta. 15. tačka dnevnog reda je, Ad. 15. Razmatranje Inicijative poslanika Mladena Bosića, Aleksandre Pandurević, Darka Babalja, Borislava Bojića i Vesne Krstović-Spremo, koja glasi: „U skladu sa članom 8. Poslovnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH („Službeni glasnik BiH“, br. 33/06, 41/06, 81/06, 91/06, 91/07, 87/09 i 28/12), dostavljamo vam poslaničku inicijativu za smjenu poslanika Denisa Bećirovića sa funkcije člana Kolegijuma Predstavničkog doma, na dalju proceduru.“ Poslanici iz Kluba SDS-a 10.01.2014. dostavili su u proceduru navedenu Inicijativu. Na jučerašnjoj sjednici Kolegijuma odlučeno je da se Inicijativa uvrsti u dnevni red današnje sjednice Doma. Otvaram raspravu. Izvolite. Uvaženi kolega Mladen Bosić. Izvolite.
Gospodine Živkoviću, ja vidim da ste baš na ovoj tački ograničili diskusiju, evo neću se buniti oko toga, to pretpostavljam da je kolegijalni gest prema Vašem kolegi iz Kolegija, a i prema strateškom parneru SDP-u s kojim vršite vlast u BiH. 84 Znači, mi nemamo nikakvih iluzija, mi kad smo podnijeli ovu Inicijativu naša procjena je bila da neće biti dovoljno ruku da se ona izglasa, i znači tu nije ni cilj podnošenja inicijative da dođe do promjene u Kolegiju Predstavničkog doma, ali je namjera bila da se skrene pažnja i da se otvori diskusija oko politika i izjava političara u BiH koji imaju za cilj provokaciju i podizanje međunacionalne tenzije. Ovdje je već dugo politički sport zabadanje prsta u oko jedni drugima, neki to rade vještije, neki to rade upornije, neki to rade sirovije, ali već drugi put mi pokrećemo inicijativu za gospodina Bećirovića za koga je Kluba SDS-a glasao da bude u Kolegiju Predstavničkog doma i to kada je, čini mi se, SNSD bio protiv u tom trenutku. Već drugi put pokrećemo inicijativu smatrajući da kao izabrani član predsjedništva Predstavničkog doma ima odgovornost za svoju javnu riječ. Reći da je praznik Dan Republike Srpske neustavan, reći da nije u skladu sa Dejtonskim sporazumom, eleborirati to na način na koji će izazvati reakciju u RS-u, i u politici, i kod stanovništva, ja smatram da je neodgovorno. Ja moram da primjetim da je ovaj Parlament ipak u svom mandatu napravio neki zaokret u vidu razmišljanja oko toga da se ne pređe neka granica u međusobnom vrijeđanju, međusobnom namjernom optuživanju bez ikakvog smisla. To je bilo u prethodnim parlamentima mnogo izraženije, to je bilo kroz raznorazne inicijative stalno prisutno na svim zasjedanjima, a ovdje se to dešava kao incident. I ovo je jedan od incidenata, a ja se trudim već, evo to je, koliko, četvrta godina da svojim rječnikom ne izazovem negativne emocije kod drugih, mislim na druge narode, da ne pređem granicu koja će biti ponižavanje i vrijeđanje. I to je bio razlog zašto smo mi podnijeli ovu Inicijativu, da skrenemo pažnju na nepotrebne provokacije koje neće sigurno doprinijeti boljem razumijevanju i boljem međusobnom radu. I zašto to dolazi već drugi put od gospodina Bećirovića, koji je iz partije za koja, koja se ponosi tim da je navodno multietnička, zašto upravo gospodin Bećirović daje takve izjave koje nailaze na reakcije u RS-u, to je ustvari stvar politike SDP-a, stvar politike socijaldemokrata koji jedno tvrde međunarodnoj zajednici, a drugo pokušavaju da pokažu narodu. Zašto s vremena na vrijeme obučeni u odjelo evropske tradicije na glavu staviti fes da bi pokazali svojim građanima da navodno branite njihove nacionalne interese jasno je. I dalje ta retorika pali. Ja vjerujem da je gospodin Bećirović i dobio po neki pozitivan poen pred ovu kampanju ove godine, vjerujem da je dobio kod svojih glasača ponovo uvjeravanja da će glasati za njega, ali mi sigurno od toga nećemo imati koristi, ne kao Parlament, nego kao BiH za koju tvrdite da se trudite da opstane kao država u kojoj svi treba ravnopravno da žive. Da li ja treba da otvaram sad ovdje priču o 1. martu, da li treba da kažem da je Vaša inicijativa o praznicima, za koju ste takođe znali da neće proći ovaj Parlament, jer jasno Vam je to, kao što je i nama jasno da ova Inicijativa neće dobiti vićinu glasova u ovom Predstavničkom domu. Da li Vi smatrate da 9. januar kao praznik RS-a Vama smeta više nego što nama smeta 1. mart kao dan koji Vi slavite kao Dan BiH, to je stvar koju mi možemo ovdje raspravljati sljedećih 10 sati. Znači, to su beskorisne inicijative koje imaju za svrhu samo prikupljanje jeftinih političkih bodova bez obzira na efekat koji će ostaviti.
Zahvaljujem. Uvažena kolegica Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Zahvaljujem se predsjedavajući. Kao što reče predsjednik Bosić riječ je o jeftinom prikupljanju poena od strane gospodina Bećirovića a to ću dokazati i argumentima. Zakon o praznicima ste u Parlament uputili 25. 85 novembra. I očito je Kolegijum je taj koji zakon šalje nadležnim komisijama. On se nije pojavio pred nadležnim komisijama, da biste 09. januara mogli da izvedete predstavu koju ste izveli. Možete Vi te predstave izvoditi kao poslanik običan, kao funkcioner SDP-a, ali u kancelarijama SDP-a, a ne predstavljajući se kao član Kolegijuma i kao predsjedavajući Predstavničkog doma. Kada kao predsjedavajući Predstavničkog doma iznosite takve kvalifikacije dužni ste da poštujete ovaj Poslovnik. Ja sam uvjerena da Vam gospodin Živković nije dao saglasnost za takve stavove. Pored onog, kvalifikacija koje ste iznijeli o 09. januaru kao anti-dejtonskom ja moram reći da Vam je ta izjava upravo anti-dejtonska. Nadležnosti BiH su nabrojane u članu 3. stav 1. Ustava BiH. Sve ostalo su nadležnosti entiteta. Republika Srpska, prema svom Ustavu, ima pravo da donosi svoje zakone. Po Ustavu i u skladu sa Ustavom je i donijela svoj zakon. I Ustavni sud RS-a je o tom zakonu rekao to što je rekao. Dakle, Vi sporite i odluke Ustavnog suda, gospodine Bećiroviću. No, bez obzira što se smješkate znam da sad pridajete na značaju, ja sad moram reći da je meni, zaista bila sam zapanjena i rekla sam – ljudi moji pa kad ovo ljudi sa strane čitaju šta pomisle, ko predstavlja ovu zemlju. Ovaj udar SDS-a otvara oči svima u ovoj zemlji, i kako je krenulo možda ovo postane jedna velika prekretnica u borbi za BiH. Pa, gospodine Bećiroviću molim Vas, hoćete reći da ste Vi snažniji od države, za akciju za Vašu smjenu – udar na BiH. Pa nismo mi rekli da neko drugi iz SDP-a ... i da tu više niko ne bi sjedio. I kaže – svi uviđaju da je država BiH preča od bilo koje stranke i pojedinca i da je vrag odnio šalu kada je u pitanju odbrana državnosti BiH. Znači, između jednog člana Kolegijuma i države BiH, kako ja shvatih, stoji znak jednakosti. Ne daj Bože, gospodine Bećiroviću, to su autokratska društva. Ja ne znam, možda u nekim partijama vladaju takva pravila. I kaže – poslije ovog ništa više neće biti isto. Vidite da je sve isto gospodine Bećiroviću. A ni međunarodna zajednica više neće moći sjediti skrštenih ruku kao što je to do sada radila. Naš problem jeste što se međunarodna zajednica ovdje malo previše miješala, uvijek na stranu jednih, pa sad kad međunarodna zajednica pokušava da vidi da li ova zemlja i kako može da funkcioniše neki ovdje očito ne mogu da shvate da trebaju da rade svoj posao za koji su ih birali građani BiH. A Vi ste dobili jako mnogo glasova i, gospodine Bećiroviću, ja vjerujem da oni koji su birali Vas i glasali za Vas očekuju da Vi radite Vaš posao a ne da u ime Vas taj posao radi neko iz međunarodne zajednice. Dakle, kvalifikacije koje ste iznijeli, ja moram reći kada je ova inicijativa pokrenuta ono što sam kasnije čula me dodatno uvjerilo koliko smo u pravu i koliko ne treba tu da sjedite, a posebno gladajući Vaše gostovanje, u funkciji opet predsjedavajućeg, na Face televiziji kao gost Senada Hadžifejzovića. Ja bih molila gospodina Živkovića da nam ovdje kaže da li je to tako, gdje ste nam pričali kako ste u Beogradu održali neke lekcije tamošnjem rukovodstvu Narodne skupštine gdje ste bili zajedno sa gospodinom Živkovićem, vidim gospodin Živković se mršti. Provjerili smo i kod rukovodstva Narodne skupštine Srbije – niste im ništa rekli tamo gospodine Bećiroviću. Naprotiv, bili ste jako ljubazni, jako fini, smješkali ste se, kao što se i sada smješkate, ali ste ovdje došli i izašli u medije s jednim jedinim ciljem da sebi pribavite neki jeftin politički poen i da podignete međunacionalne tenzije, i da podignete tenzije u BiH. Jasno mi je i zašto to radite, mada se Vama lično čudim, radite jer nemate ni jedan rezultat rada za ove tri godine, zato što se nikada gore nije živjelo u Federaciji, zato što nikada veća korupcija nije bila, zato što nikada više kriminala nije bilo. I da biste skrenuli pažnju sa svega toga okrenuli ste se nekim drugim stvarima. Mene iznenađuje od Vas gospodine Bećiroviću jer lično mislim da Vi niste iz one kategorije korumpiranih političara zašto pristajete da budete pokriće nekim svojim partijskim kolegama za njihove neuspjehe i neispunjena obećanja, umjesto da iziađete i kažete kakvo je zaista stanje u ovoj zemlji i da se kanite ovakvih nepotrebnih stvari. 86
Zahvaljujem. Replika, uvaženi kolega Denis Bećirović. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, uvaženi predsjedavajući. Pažljivo sam saslušao izlaganje uvaženog kolege Bladena Bosića i predsjednika SDS-a. U jednom početnom dijelu njegovog izlaganja ja moram reći čak i da se slažem s ocjenama a to je u onom dijelu da bi bilo dobro da svi, ali svi, svoju energiju usmjerimo u funkciju ekonomskog razvoja i stabilizacije države BiH. Bilo je tu raznih ocjena. Ja sve što mogu reći u ovom trenutku, a neću puno pričati jer mislim da previše i ne zavređuje, jeste činjenica da ni jedan čovjek pa ni ja nema tu moć da nekom zabrani da iznosi svoje stavove. Dakle, vi ste ovdje parlamentarna stranka, imate pravo da iznosite svoje stavove i vi ste gospodari svojih stavova. Ja to razumijem. Međutim, ima jedna stvar koju ja mogu da kontrolišem, ja sam gospodar svoje reakcija na vaše stavove, a ona neće biti nimalo ni nervozna, ni isfrustrirana, ni provocirajuća. Ja sam vas saslušao, ja se nadam da ste ovaj put obezbijedili većinu za ovo što ste pokrenuli i Predstavnički dom će se izjasniti. Kao demokrata poštovat ću svaku odluku Predstavničkog doma. Ne bi mi prvi put bilo ni da sjedim u poslaničkim klupama, i tu dakle nema nikakve dileme. Sve ovo ostalo, klevete uvrede, prizemne stvari koje kolega o kolegi može da govori ovde u parlamentu ja na to odgovaram na način da još više sa uvažavanjem prilazim svakom poslaniku. A kada ružno govorite o svom kolegi vi u stvari najružnije govorite o sebi, sebe predstavljate. Ja naravno na takav način neću razgovarati već potpuno obrnuta logika, svakom poslaniku pristupam kao čovjeku kojeg je jedan dio biračkog tijela izabrao i on je ovdje u Parlamentu. Naravno, neke stvari zaista nema potrebe da obrazlažem. U Beogradu u zvaničnoj posjeti Republici Srbiji bio je, od nas šest pozvanih, pored mene još jedino i kolega Milorad Živković koji jako dobro zna o čemu smo govorili i koji je, za razliku od SDS-ovog čovjeka koji nije tamo otišao, a mogao je i on sve to, je li, negirati, na jedan pristojan način rekao ovo o čemu govori Bećirović. I to nisu stavovi Parlamenta već njegovi, ja se s tim uopšte ne slažem. A sve te izjave naravno, ne samo da su zabilježene na sastancima, već imaju i medijski prilozi, i prilozi sa pres konferencije u hali Narodne skupštine Republike Srbije .../kratko prekinut snimak/... Da zaključim, dakle legitimna inicijativa, Dom će se izjasniti, svako će iz ovoga neku pouku valjda izvući.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik, predsjedatelj Doma, dr Milorad Živković. Izvolite.
Pa, ja mislim da nije nepoznanica da je sve teže biti član Kolegijuma i da se koliko vidim ni ovde u samom Parlamentu ne otimaju kolegice i kolege da budu na tom mjestu gore. Sve je više obaveza a sve je manje privilegija, ili ih nije nikad ni bilo, ali se je uvijek moralo da vodi računa kada neko u Kolegijumu istupa ispred ovog Parlamenta, bilo da je predsjedavajući ili 87 prvi, ili drugi zamjenik, a kada obavlja dio posla, koji ima i po zakonu, kao poslanik. Ja ovdje nisam UDBA da bilo koga, da kažem, kontrolišem, niti da gledam neke televizijske izjave i da nakon toga reagujem. Ako se dogovorimo da je neko izašao izvan svog mandata, bilo kao predsjedavajući, dajte da zajedno to razmotrimo. Mislim da je ovo sve jedno veliko politikanstvo i da oko ovoga ne treba da se diže ovoliko buke. Što se tiče nas iz RS-a, mislim kolega iz SNSD-a, evo podržaćemo vašu inicijativu samo nam dajte prijedlog ko će biti umjesto gospodina Denisa Bećirovića. Vi koji želite da radi ovaj Parlament, koji želite da u ovoj instituciji radimo i velike poslove kao što je provedba odluke Sejdić-Finci, želite da obezglavite ovaj Dom. Predložite kandidata i dajte da glasamo o tome. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Saša Magazinović, replika. Izvolite.
Želeći da sačuvamo tolerantnu diskusiju, prije svega članova Kolegija, ja ću samo reagovati na dvije male stvari. Što se tiče multietičnosti SDP-a malo ko može sebi uzeti za pravo da to ocjenjuje, a posebno ne bi to trebao sebi uzeti za pravo predsjednik SDS-a. Sastav našeg kluba to dovoljno pokazuje i što se toga tiče to su činjenice. Vi ste dugo obrazlagali svoju inicijativu ali opšta je ocjena da se radi o politiziranju nečega što nije trebalo biti izpolitizirano. I upravo ono za šta optužujete gospodina Bećirovića to je bio vaš cilj da uberete koji politički poen. Od svega što ste reki ja sam zapamtio i najupečatljivije je to da ste rekli da ste predložili nešto što znate da neće uspjeti. Vi ste onda i Izborni zakon izgleda predlo9žili po istom principu, eto da nešto predložite a znate da neće uspjeti. Možda se vi onda namjerno zaboravili one gradove iz RS-a u Izbornom zakonu. Vi ste inicijativu za smjenu gospodina Bećirovića napisali tako da bez angažmana Kolegija i užeg i proširenog ona nikada ne bi mogla doći na sjednicu. Vi ste pogriješili članove Poslovnika. Dakle, ne samo da ste znali da ne može biti smijenjen, nego ste pokušali to napisati tako da nikad ne uđe u Parlament. Prema tome, u pravu ste, predložili ste nešto što je osuđeno na neuspjeh. Ja nas sve pozivam da završimo ovu diskusiju i da idemo na tačke koje su preostale i završimo sjednicu.
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih. Zaključujem raspravu. Prelazimo na tačku 16., Ad. 16. Predlog odluke o imenovanju članova Komisije za odlučivanje o sukobu interesa – predlagač: Zajednički kolegijum oba doma Parlamentarne skupštine Zajednički kolegij utvrdio je Predlog odluke. Iz Predstavničkog doma predloženi su poslanici: Nermina Zaimović-Uzunović, Lazar Prodanović i Zvonko Jurišić, iz Doma naroda predloženi su delegati: Staša Košarac, Borjana Krišto i Halid Genjac. 88 Otvaram raspravu. Uvažena kolegica Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Znači, ono što vidimo ovdje jeste da vladajuća većina nastoji da ovlada i ovom Komisijom za sukob interesa. Mene interesuje zašto ovdje nema prijedloga SDS-a koja je najveća opoziciona stranka iz RS-a i kada je to Klub srpskih delegata i ko uopšte predložio gospodina Stašu Košarca. Naime, i delegati SNSD-a, i delegat DNS-a, i gospodin Ivanić i gospodin Tadić tvrde da nikada na klupu srpskih delegata nisu imali i da im je nepoznat ovaj prijedlog, tako da razjasnimo čiji je ovo prijedlog. Koliko nam je poznato klubovi, upućen je poziv klubovima da predlože, Klub srpskih delegata nije predložio gospodina Stašu Košarca.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik, predsjedatelj Doma, Milorad Živković. Izvolite.
Na Kolegiju smo nekoliko puta zasijedali i čekali smo da svi praktično klubovi pošalju svoje prijedloge. Mi smo imali juče prijedlog od kluba(?) Doma naroda, i ja bih volio ako želite da napravimo pauzu od 10 minuta da to pogledate. Znači, to je bilo. Drugo, nemojte zaboraviti da ovu Komisiju čine i oni iz Agencije za prevenciju korupcije i koordinaciju borbe protiv korupcije. Hoćete li da spomenemo ko je iz SDS-a u toj Agenciji i ko je ovde ispred vas u ovoj Komisiji. Ako hoćete da kažemo i ta imena.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Aleksandra Pandurević, replika. Izvolite.
Prvo ispred SDS-a nije niko. Koliko mi je poznato u Agenciji sjede ljudi koji ne mogu bili članovi ni jedne partije i nisu ničiji partijski kadrovi. Znači, SDS nema nikog. Druga stvar, tačno je gospodin Tadić je juče zatekao na Proširenom kolegijumu, nije htio da reaguje jer je mislio da možda samo on nije bio na toj sjednici Kluba delegata kada je gospodin Staša Košarac na Proširenom kolegijumu rekao da je on kandidat Kluba srpskih delegata. Međutim, nakon toga smo se informisali, gospodin Krstan Simić, gospodin Rodić, gospodin Ivanić, svi su gospodinu Tadiću rekli da uopšte Klub srpskih delegata nije razmatrao to pitanje.
Zahvaljujem. Ja očekujem da će stručna služba donijeti papir koji je potpisan od gospodina Rodića. Ali evo, uvaženi kolega Beriz Belkić. A ako bude trebalo tražićemo i pauzu.
Vrlo kratko, ako sam dobro Vas shvatio maločas kad se identificirali rukovodstvo Agencije za prevenciju korupcije sa stanovišta neke stranačke pripadnosti – da li to znači da je 89 na taj način uključena opozicija preko ljudi iz rukovodstva ove Agencije. A inače sam se javio da priupitam – ko je ovdje ustvari opozicija, ko su ljudi iz opozicije? Meni se čini Jurišić, gospodin Jurišić jeste koliko ja znam, a ko je iz Doma naroda? Halid Genjac?
Je li Vi mislite da gospodin Zvonko Jurišić nije opozicija?
Ne, ne mislim ja na gospodina Zvonku Jurišića.
A na Halida Henjca?
Ja mislim da nije.
Halid Genjac nije.
Ja mislim da nije.
Dobro. Nema više prijavljenih, uvaženi kolega Darko Babalj. Izvolite.
nije uključen mikrofon
Mirasad, je li to replika, ili je diskusija?
Diskusija.
Diskusija.
Ili je Darko Babalj prvo.
Pa evo, Vi, hajte izvolite.
Zahvaljujem. Neovisno što je ovo Kolegij oba doma predložio mislim da se je o ovome trebalo porazgovarati sa i predsjednicima klubova svih stranaka. Sa ovim nismo upoznati, ovo smo dobili danas i mislim da u ovome dijelu je trebalo se porazgovarati sa predsjednicima svih klubova. I apsolutno je za nas ovo neprihvatljivo da bez prethodnog upoznavanja, ako ništa konsultacije, da prihvatamo nešto ono što nije i u stranačkom dijelu dogovoreno, a i među 90 strankama unutar Parlamenta koje su, neovisno, u poziciji ili opoziciji. I mislim da je ovo primjedba i da ovu tačku treba skinuti sa dnevnog reda, napraviti konsultacije sa svim predsjednicima klubova i nakon toga predložiti članove Komisije.
Samo malo, prije nego što kolega Babalj dobije riječ dozvolite kolega Đugum da kažem da su svi klubovi dobili obavještenje od Kolegijuma da daju svoje kandidate. Znači, svi klubovi su dobili obavještenje da predlože svoje kandidate, i nakon toga je Kolegij prema tome, prijedlozima, razmatrao i dostavio ovo. To nije onda više bila obaveza da se razgovara sa bilo kojim predsjednikom kluba. To je bila stvar Kolegijuma da ovo predloži. Mi smo mislili da ovim prijedlogom sve zakonske odredbe koje se tiču članova Komisije iz opozicije, iz pozicije i sve ostalo ... S druge strane dužan sam da kažem da 17.01.2014., odnosno broj: ... 2014., sitnim slovima je broj, kroz protokol prošao, potpisano od kolege Dragutina Rodića – U skladu sa vašim dopisom broj 01,02-34 itd., od 23.12. Klub delegata Srpskog naroda u Domu naroda Parlamentarne skupštine BiH za člana Komisije za odlučivanje o sukobu interesa predlaže gospodina Stašu Košarca. Molim vas dostavite Klubu SDS-a ovaj papir. Uvaženi Mirsad Đugum, replika. Izvolite.
Tačno je da su svi klubovi dobili da predlože svoje kandidate ispred klubova i to je učinio ja mislim skoro svaki klub. Postoji jedno pravilo, kojim smo se do sada rukovodili, da ipak na Kolegiju ili Proširenom kolegiju sastav kompletnih komisija gledamo i prema izbornim rezultatima koliko ima mjesta za predsjednika pojedinih komisija ili predsjedavajućih pojedinih komisija i da se na Kolegiju izabere sastav komisija. To je do sada bilo uvijek. Ovo je prvi put da ja učestvujem u ovome da dobijemo napisan papir poslije predloženih kandidata iz bilo kojeg, iz svih klubova, da onda samo prošireni Kolegij odredi članove ko će biti, bez konsultacije sa drugim strankama. Hvala.
Nije Prošireni kolegij, nego Zajednički kolegij.
Zajednički kolegij.
Po zakonu je to dužnost bila Zajedničkog kolegijuma da predloži parlamentima i mi smo to uradili prema zakonu. Uvažena kolegica Aleksandra Pandurević, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se. Ja zaist moram reći da sam šokirana ovim što vidim i da se bojim da rječ, ja ne mogu da vjerujem, gospodin Rodić je jako odgovoran čovjek, da bi juče rekao neistinu i bio zatečen ovim prijedlogom. Gospodin Krstan Simić je isto to rekao da je klub o tom razmatrao, tu su bili i 91 gospodin Tadić i članovi kluba i gospodin Mladen Ivanić i jedan bi od njih predložio možda nekog drugog. Juče niko o svemu ovom nije, i gospodin Rodić je bio šokiran i iznenađen ovim prijedlogom. Ja se bojim da je ovdje riječ možda o nekom falsifikatu što govori da se neki ovdje služe svim mogućim sredstvima da bi imali ovu Komisiju pod svojom kontrolom.
Ja mislim da je ovo otišlo predaleko, s obzirom da se ovdje imputira da je Zajednički kolegij ovdje nešto radio mimo zakona. S obzirom da, da je to tako ja ću dati ove sve diskusije, a onda ćemo vidjeti o tome da istjeramo sve do kraja ko se u ovome Parlamentu bavi takvim radnjama. Uvaženi kolega Drago Kalabić, replika. Izvolite.
Pa, gospodine predsjedavajući, moja bi samo bila molba zaista ako ima načina da ovo vratimo u okvire, zato što potpuno je vidljivo da je sve regularno, da je sve korektno i da je sve provedeno. Razumijem i nezadovoljstvo i sve razumijem, ali da idemo u tu krajnost da se bavimo nečim što nije primjereno ovom Domu, što ja ne želim jednostavno na neki način da slušam, dovoljno imamo svojih problema i obaveza da bi se bavili nekim drugim stvarima koje apsolutno nemaju veze sa nama. I mislim da, mislim da je sve urađeno korektno, razumijem da onaj ko ne bude zadovoljan prijedlogom ima mogućnost da glasa protiv prijedloga i ne znam na koji način, mislim da ovo pretvaramo u neku potpuno nepotrebnu farsu. Mislim da trebamo dovesti to do glasanja i svako će, ako ne prođu prijedlozi ići će nova procedura i ne znam, jer znam, svjedok sam da je sve provedeno na način kako to treba. I znam da su drugi nezadovoljni, ali ne može na ovaj način da idemo u neke stvari koje nemaju veze sa procedurama i sa ovim Domom.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega Darko Babalj, diskusija. Izvolite.
Ma, ja mislim da je ovo nekorektno, evo da kažemo što se tiče srpskih pozicija, gospodin Lazar Prodanović i gospodin Staša Košarac. Znači, obraćam se SNSD-u, nije ovo korektno, jer je trebao biti neko iz opozicije. Nije dobro da se radi ovako o imenovanju članova Komisije za odlučivanje o sukobu interesa. Nije dobro da vi odlučujete sami o sukobu interesa. Otvarate nešto što nije dobro za nas, mislim za svih nas 14. Politika je danas gore, sutra dole, pa opet gore, pa ope dole. Ovo što vi radite je da udarate jedan temelj koji nije dobar za RS. Nemojte biti nekorektni, nemojte biti nekolegijalni, nemojte preuzimati odgovornost na sebe, jer, opet ponavljam, radi se o Komisiji za odlučivanje o sukobu interesa, uvažite nas, dajte da damo svoj prijedlog, ispoštujte nas. Otvorite vrata, možda će za 9 mjeseci biti drugačije, naravno mi ćemo biti veliki, nemojte pretjerivati, nije korektno. Hvala.
Je li ima neki prijedlog zaključka, bilo šta ili rasprave više nema o ovome? Ako nema zaključujemo raspravu. 92 Prelazimo na 17. tačku, Ad. 17. Imenovanje članova: a) Nezavisnog odbora i b) Odbora za žalbe građana, kao nezavisnih tijela policijske strukture Bosne i Hercegovine (predlog rang-liste Privremene zajedničke komisije oba doma) Izvještaj Privremene zajedničke komisije sa prijedlogom rang-liste ste dobili. Žiko Krunić predložen je za predsjednika, Enes Obrajlija za prvog zamjenika, Mato Jović za drugog zamjenika predsjednika Nezavisnog odbora. Za članove Nezavisnog odbora predloženi su: Mehić Jusuf, Bašić Ilma, Begić Adisa, Džambas Nikola, Miletić Mate, Kuravica Ljubomir i Škorić Miroslav. Za predsjednika Odbora za žalbe građana predložen je Vjekoslav Vuković, Bakir Daudbašić za prvog, Borislav Radić za drugog zamjenika. Za članove Odbora za žalbe građana predloženi su: Šut Semir, Marenčić Tihomir, Stjepanović Negosava i Martinović Aleksandra. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Ad. 18. Imenovanje tri člana iz Predstavničkog doma u Zajedničku komisiju oba doma za postizanje identičnog teksta Zakona o programu zaštite svjedoka u Bosni i Hercegovini
nije uključen mikrofon
Možete predložiti nekog drugog?
nije uključen mikrofon
Pa najbolji smo imali prijelog koji smo imali. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Vi ste najbolji prijedlog, najbolji prijedlog. Znači nema niko za diskusiju. 19. tačka je, Ad. 19. Razmatranje dopisa Radio-televizije BiH u vezi sa poslovnom i programskom egzistencijom tri javna emitera u Bosni i Hercegovini, sa Mišljenjem Komisije za saobraćaj i komunikacije
Hvala predsjedavajući. Evo ovako, ja ću malo oko zaključaka. Ja sam u ovoj Komisiji i mi smo izglasali te zaključke, ali ja imam dopunu, znači ovih zaključaka koja bi glasila ovako: Predlažem dopunu zaključcima Komisije za saobraćaj i komunikacije u vezi roka za izvršenje predloženih zaključaka. Dakle, Akcioni plan za restruktuiranje Janog RTV servisa iz drugog zaključka, odgađanje primjene Kodeksa o komercijalnim komunikacijama iz trećeg zaključka, analiza finansijskog stanja i stvarnih potreba sva tri javna RTV servisa iz četvrtog zaključka, ponavljanje rasprave o potrebi izmjene skraćivanja dozvoljenog vremena za oglašavanje u programima javnih RTV servisa u BiH iz petog zaključka, da se sve gore navedeno završi za šest mjeseci i da nakon toga Parlamentarna skupština BiH raspravi o istom. 94 Zašto predlažem ovaj zaključak? Zato što ovdje ima prilično mnogo posla. Vjerujem da bi se to moglo uraditi i za manji vremenski rok, ali eto ovaj šest mjeseci mislim da u svakom slučaju će to biti sasvim dovoljno vremena. Mislim isto tako da ako ovo sad razvodnimo, znači ako ovo sad razvodnimo na ovakav način definitivno je pitanje kad će to doći na dnevni red. Problematika je veoma ozbiljna. Ljudi koji žele da skrate, znači ovo vrijeme oglašavanja za Javni RTV servis mogu da odreaguju, znači i bez nas, što smo mi i konstatovali u prvom zaključku. Mislim da uvažavajući ovaj tajming i znači naše ove zaključke ne bi trebali ni oni u tom slučaju biti nestrpljivi, nego bi trebali sačekati tih 6 mjeseci da se dođe do nekog kvalitetnijeg rješenja, znači da se snimi stanje, napravi presjek, da se vidi kako i na koji način, da se naprave akcioni planovi, itd., itd., pa eventualno znači da vidimo da li će i oni posegnuti za tom svojom odlukom ili će promijeniti mišljenje. Ali definitivno na ovaj način mislim da i mi imamo dilemu, evo ja iskren da vam budem, imam dilemu, znači, kako i na koji način postupiti po ovom pitanju. Ali vjerovatno kada dođemo do svega ovoga što se traži u zaključcima te dileme neće biti ili u najgorem slučaju biće manja. Moram još nešto da kažem. Ja sam pitao BHRT u vezi prenosa sjednice koja je bila ovdje, vi se sjećate kada je to, kada je bila rekonstrukcija Savjeta ministara, nisam to htio komentarisati, znači ja sam to postavio kao poslaničko pitanje, nisam to kroz komentare htio da komentarišem, ali evo hoću vas ovdje da upoznam definitivno. Ja sam pitao zašto to nisu prenosili? A evo danas sam im postavio pitanje, ako se sjećate postavio sam pitanje pismeno, postavio sam im pitanje – zašto nisu prenosili sjednicu prije dva dana? Po meni ono je jako važno pitanje, po meni je ono najvažnije pitanje za BiH, po meni je ono pitanje znači koje ide direktno iz Međunarodnog suda za ljudska prava gdje je BiH izgubila praktično spor i gdje treba da napravimo najveći pomak ka evropskom putu. I oni nisu našli za shodno da prenose onu sjednicu, a rekonstrukcija, konstrukcija i Bog zna čega sve sa Savjetom ministara nije bilo, oni su našli za shodno da prenose tu odluku. Znači, oni su meni poslali odgovor na moje pitanje, znači zašto su prenosili tu i ne prenose ni jednu više, a evo bila je preključe jedna jako važna i onda su oni, evo ja ću, ja sam neke djelove sebi podvukao pa ću prenijeti i vama. Kaže – naša je zadaća informisati građane ali omogućiti javne debate, pa u zagradi, kao što je prenos sjednice PS BiH u kojima se profilišu ciljevi i interesi demokratske javnosti. Za svoj rad i ukupno medijsko djelovanje ovi emiteri su jedino odgovorni javnosti. Ok, znači ja prihvatam taj dio, jesu odgovorni su sasvim je uredu, ali baš zbog toga, zbog ovoga što su ovdje napisali mislim da su trebali prenositi sjednicu koja je bila prije dva dana. Moram pročitati još nešto – kako je precizirano u članu 1. stav 5. javni emiteri dužni su prenositi sjednice ili djelove sjednica Parlamenta kada ta tijela na dnevnom redu imaju zakone i odredbe od iznimne važnosti za cjelokupnu javnost. Zar to nije presuda Sejdić-Finci o kojoj se priča ne znam ti ni ja koliko? Također će prenositi konstituirajuće sjednice, te sjednice na kojima se imenuju i dopunjavaju vlade. Konačnu odluku o izboru i načinu praćenja sjednica Parlamenta ili izbornih aktivnosti i događaja za koja najšira javnost pokazuje interes donosi uređivački tim emitera. Slažem se, vidim da je vrijeme isteklo, evo završavam. Znači, mislim da su ovdje pogriješili, ne želim ja da se mješam u uređivačku politiku, ali kada jednom poslaniku napišete ovako, evo imali ste prilike svi ovo da pročitate, nekorektno, znači mi smo ti koji možemo da radimo u tom kontekstu šta hoćemo. Evo, i mi smo sad u prilici da uradimo šta mi hoćemo, ali mislim da smo opet korektni ako prihvatimo ove zaključke i moju ovu dopunu zaključaka, mislim da smo više nego korektni i nismo uzeli sebi za pravo da mi završimo stvar ovdje i da 95 presječemo kao što su oni meni poslali u ovom dopisu, a evo vidjećete svi, odnosno vidjećemo svi kako će mi odgovoriti i na ovo moje pitanje danas postavljeno. Mislim da smo korektni i ne može nam se prigovoriti nekorektnost i miješanje i uplitanje bilo gdje. A ipak ne mogu da se složim sa svim i ostajem pri onome što sam u prethodnim tačkama oko BHRT-a, i u raspravi po ovom pitanju, pri svemu što sam rekao na prethodnim sjednicama ostajem i dalje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvažena kolegica Ismeta Dervoz diskusija. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. I zaista vrlo kratko jer smo o ovom pitanju govorili već u nekoliko navrata u posljednjih nekoliko mjeseci vrlo iscrpno, posljednji put kod imenovanja novih članova Vijeća RAK-a. Ja želim samo govoriti u korist ovih predloženih zaključaka naše Komisije za saobraćaj i komunikacije, sa jednom malom inicijativom za jednu malu korekciju. Dakle, najprije moram kazati da svi smo dobili ove materijale BHRT-a i ono što je vrlo vidljivo u njima je da su ovo zajednički materijali koji su dostavljeni od strane generalnih direktora, BHRT-a i Odbora Javnog RTV sistema, što mene osobito raduje. Dakle, mi prvi put imamo zaista na djelu RTV sistem u BiH zajedno. Osim toga ovdje je potpuno jasno da postoje čvrsti pravni osnovi za ispitivanje odluke Vijeća Regulatorne agencije za komunikacije i pobrojani su zakoni o Javnom RTV sistemu i Zakon o komunikacijama sa preciznim odrednicama. Takođe treba naglasiti da su postojale dobronamjerne inicijative od strane Delegacije EU i Ureda OSCE-a za medije u Beču koji su takođe inicirali da se odgodi donošenje ove odluke o skraćenju marketinškog vremena za javne emitere do ostvarivanja i izrade nezavisne analize i sveobuhvatne studije o stvaranju adekvatnog okruženja za rad i stabilnu finansijsku održivost RTV sistema. I s toga ja samo sugeriram da se prihvate ovih pet zaključaka naše Komisije za saobraćaj i komunikacije uz malu izmjenu u prijedlogu broj četiri. Dakle on glasi – Poziva se Regulatorna agencija za komunikacije BiH da u suradnji s javnim RTV servisima u BiH izradi vjerodostojnu analizu finansijskog stanja i stvarnih potreba sva tri javna emitera, mislim da bi bilo adekvatnije i preciznije kazati – izradi nezavisnu analizu finansijskog stanja i stvarnih potreba sva tri javna RTV sistema. To sugeriram da bude izmjena. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Diskusija, uvaženi kolega Mato Franjičević. Izvolite.
Ma, ja mislim, ponoviću zapravo nešto što sam govorio, ako se ne varam, na zadnjoj sjednici Zastupničkog doma na ovu ili sličnu temu. Ja mislim da je, da bi bilo puno bolje da se mi ne miješamo u poslove neovisnog regulatora, jer miješajući se u poslove RAK-a mi zapravo destruiramo sustav koji je uspostavljen tako kako je uspostavljen. To je jedna stvar. 96 Druga stvar, naravno kolega Bursać mi je oduzeo dio materijala o kojem sam mislio govoriti, činjenica da prije dva dana jedan od tih javnih servisa nije osjetio da je potrebno da izravno prenosi raspravu o temi koja, što se tiče javnosti u čijoj funkciji bi taj javni servis trebao biti i deklarativno kaže da je, ne može biti važnija, riječ je o raspravi o izmjenama Ustava ove zemlje, dovoljno govori. To dovoljno ilustrira svima poznatu činjenicu, ponoviću još jednom, koju će neki priznati, a neki neće, neki će je reći naglas neki tiho, da mi nemamo javne servise, da ti servisi nisu u funkciji javnosti, nego su u funkciji pojedinih nacionalnih i političkih establišmenata u ovoj zemlji. I naravno ja uopće ne sumnjam da će ti politički subjekti, u čijoj su funkciji ti javni servisi, dati sve od sebe da ih zaštite. Hvala.
Zahvaljujem. Nemamo više prijavljenih. Zaključujem diskusiju. Prije nego pređemo na 20. tačku predlažem da se Dom izjasni o tome da se objedine rasprave o tačkama od 20. do 27. dnevnog reda, jer se radi o davanjima saglasnosti za ratifikaciju sporazuma. Molim vas da se pripremite za glasanje. Možete glasati sad. Za 27, protiv 2, suzdržanih nije bilo, dovoljna entitetska većina. Konstatujem da smo se složili da se objedini rasprava. Ad. 20. – 27. Davanje saglasnosti za ratifikaciju sporazuma, ugovora, Protokola i Memoranduma Mišljenje nadležne Komisije za spoljne poslove ste dobili. Otvaram raspravu. Uvaženi kolega Drago Kalabić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Mi smo danas na Komisiji imali jednu raspravu u kojoj smo imali primjedbe na Sporazum između BiH i OSCE-a vezano za oblast naoružanja i tražili smo da se odgodi izjašnjavanje o tom Sporazumu. Pa evo, ako je moguće naš prijedlog je da se do naredne sjednice odgodi izjašnjavanje o tom Sporazumu.
To je tačka dnevnog reda 25., je li tako? Vi tražite da se odloži izjašnjavanje o toj tački dnevnog reda je li tako?
Jeste. 97
Dobro. Uvažena kolegica Azra Hadžiahmetović diskusija. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Evo, dozvolite da podsjetim ovaj Dom da smo prije nekoliko sjednica usvojili jedan zaključak da ovaj Parlament neće više davati saglasnosti na ratifikacije novih zaduženja sve dok Vijeće ministara ovom Parlamentu ne dostavi jednu analizu u smislu i dinamike otplate duga, mogućnosti sposobnosti zaduživanja, itd Mi do sada pojedinačno, barem kao poslanici, nismo dobili nikakav odgovor od strane Vijeća ministara, nije mi poznato da li je to traženo, ali znam da je ovaj Parlament usvojio taj zaključak. Dakle, mi i danas imamo jednu tačku, jedna od tačaka dnevnog reda odnosi se na saglasnost za ratifikaciju ugovora o novom, odnosno dodatnom zaduživanju i u tom smislu upozoravam, odnosno skrećem pažnju i podsjećam na zaključak ovog Parlamenta. Hvala vam.
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih. Zaključujem raspravu. Da li je dovoljno vremena da u pola sedam glasamo? U 18:30 glasanje. [[PAUZA]] Molim vas da pozovete Klub SDS-a da se priljuči za glasanje, ili da napravim pauzu pa da svi čekamo da ljudi dođu. Izaberite. Evo, ja sam predložio da ih zovnu. [[zajednička diskusija]]
nije uključen mikrofon
Odustaje. Zahvaljujem. Tačka 15. – Razmatranje Inicijative poslanika Mladena Bosića, Aleksandre Pandurević, Darka Babalja, Borislava Bojića i Vesne Krstović-Spremo, koja glasi: „U skladu sa članom 8. Poslovnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH („Službeni glasnik BiH“, br. 33/06, 41/06, 81/06, 91/06, 91/07, 87/09 i 28/12), dostavljamo vam poslaničku inicijativu za smjenu poslanika Denisa Bećirovića sa funkcije člana Kolegijuma Predstavničkog doma, na dalju procedur.“ Glasamo o usvajanju Inicijative, odnosno o smjeni poslanika Denisa Bećirovića sa funkcije člana Kolegijuma. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 12, protiv 26, suzdržan 1. Konstatujem da ovu Inicijativu nismo prihvatili. 102 Prelazimo na 16. tačku – Predlog odluke o imenovanju članova Komisije za odlučivanje o sukobu interesa – predlagač: Zajednički kolegijum oba doma Parlamentarne skupštine. Prije nego što glasamo o ovoj odluci prvo ćemo se izjasniti o prijedlogu zaključka poslanika iz Kluba SBB-a koji glasi: Predlažemo da se o ovoj tački i odluci o imenovanju članova Komisije za odlučivanje o sukobu interesa izjašnjavanje odgodi za narednu sjednicu Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH, te da Kolegij oba doma Parlamentarne skupštine zajedno sa predsjednicima klubova predloži listu članova Komisije za odlučivanje o sukobu interesa. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 24, protiv 14, suzdržanih 1, nedovoljna podrška iz RS-a. Je li se slažete da idemo odmah? Ja se slažem da idemo odmah u drugi krug jer smatram da je vrlo važno da dođemo do ove Komisije što prije. Glasamo u drugom krugu. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 25, protiv 13, suzdržanih 1, nije bilo 2/3 protiv ni iz Federacije BiH, ni iz RS-a. Konstatujem da je ovaj zaključak usvojen i da nema potrebe da glasamo o odluci. Prelazimo na tačku 17. – Imenovanje članova: a) Nezavisnog odbora, b) Odbora za žalbe građana, kao nezavisnih tijela policijske strukture BiH (predlog rang-liste Privremene zajedničke komisije oba doma). Glasamo prvo o imenovanju članova Nezavisnog odbora. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 28, protiv nije bilo, suzdržanih 10. Konstatujem da smo glasali o imenovanju članova Nezavisnog odbora. Sada glasamo o imenovanju članova Odbora za žalbe građana. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 27, protiv nije bilo, suzdržanih 10. Konstatujem da smo potvrdili i imenovanje članova Odbora za žalbe građana. Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda – Imenovanje tri člana iz Predstavničkog doma u Zajedničku komisiju oba doma za postizanje identičnog teksta Zakona o programu zaštite svjedoka u BiH. Glasamo o imenovanju poslanika Petra Kunića, Mate Franjičevića i Šefika Džaferovića u Zajedničku komisiju za usaglašavanje. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. 103 Za 34, provi 1, sudzržanih 4. Konstatujem da smo imenovali poslanike. Tačka 19. – Razmatranje dopisa Radio-televizije BiH u vezi sa poslovnom i programskom egzistencijom tri javna emitera u Bosni i Hercegovini, sa Mišljenjem Komisije za saobraćaj i komunikacije. Glasamo o prijedlogu zaključaka iz Mišljenja Komisije za saobraćaj i komunikacije. Tih zaključaka ima 5. Ima li potrebe da ih čitam? Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 29, protiv 5, suzdržanih 4, dovoljna entitetska većina. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Naravno. Na zahtjev Kluba HDZ-a ponovljamo glasanje. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 28, protiv 8, suzdržanih 2, dovoljna entitetska podrška. Konstatujem da smo usvojili ove zaključke. Sada glasamo o prijedlogu zaključaka poslanika Saše Bursaća. Ima li potrebe da čitam ove zaključke? Predlažem dopunu zaključaka Komisije za saobraćaj i komunikacije u vezi roka za izvršenje predloženih zaključaka: – Akcioni plan za rekonstruisanje Javnog RTV servisa BiH iz 2. zaključka odgađanje primjene Kodeksa o izmjeni Kodeksa o komercijalnim komunikacijama iz 3. zaključka, analiza finansijskog satanja i stvarnih potreba za sva tri javna RTV servisa u BiH iz 4. zaključka, ponavljanje rasprave o potrebi izmjene skraćivanja dozvoljenog vremena za oglašavanje u programima javnih RTV servisa u BiH iz 5. zaključka, da se sve gore navedeno završi za šest mjeseci i da nakon toga u Parlamentarnoj skupštini BiH raspravi o istom Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 12, protiv 23, suzdržanih 3. Ovaj zaključak nije dobio ni prostu većinu. Da li je bilo možda još nekih zaključaka ili se ja ne sjećam. Nije. Dobro. Sada glasamo prvo, kolege i kolegice, prijedlog zaključka kojeg je poslanik Drago Kalabić dostavio, a to je da se odgađa izjašnjavanje o tački 25. – ratifikacija sporazuma. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 19, protiv 18. 104 Na zahtjev više klubova ponavljam glasanje. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 16, protiv 21, suzdržanih 1. Ovaj zaključak nije dobio prostu većinu. I sada stavljam na glasanje prijedlog da se o tačkama od 20. do 27. izjašnjavamo u paketu osim ako neko nema protiv, zato što ovaj zaključak nije prošao, da o 25. se posebno. Predlažem da glasamo u paketu ovaj sed. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 33, protiv 3, suzdržanih nije bilo. Konstatujem da smo odlučili da glasamo u paketu o ratifikaciji od 20. do 27. tačke. Tačke 20. – 27. – Davanje saglasnosti za ratifikaciju ugovora, sporazuma, Memoranduma i Protokola. Molim vas pripremite se za glasanje. Možete glasati sad. Za 37, protiv nije bilo, suzdržanih 2. Konstatujem da smo dali saglasnost za ratifikaciju navedenih sporazuma. Zaključujem 62. sjednicu Predstavničkog doma. Napominjem da je naredna sjednica Doma planirana za 6. februar 2014. godine. Hvala nas saradnji. Sjednica završena u 19:00 sati.