Željko Reiner izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice tražim stanku u ime kluba HDZ-a zbog još jedne sramotne Vladine odluke u vezi smjenjivanja ravnateljice Vukovarske bolnice heroine Domovinskog rata doktorice Vesne Bosanac. Naime, prije svečanosti u svezi ulaska Hrvatske u EU vjerojatno zato da bi se to prikrilo i prošlo nezapamćeno od javnosti Vlada je donijela tu sramotnu odluku koja predstavlja politički obračun sa jednim od simbola vukovarskog otpora srbočetničkoj agresiji u Domovinskom ratu i mi smatramo da se mora o tome progovoriti ovdje i tražim stanku od 15 minuta. Hvala.
Dajem stanku do 10 sati i 38 minuta. STANKA U 10,28 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,40 SATI]] U ime Kluba HDZ-a nakon održane stanke govoriti će kolega potpredsjednik Željko Reiner. Izvolite.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Evo tražili smo stanku da progovorimo u Saboru o još jednoj sramotnoj odluci Vlade kojom je smijenjena sa mjesta ravnateljice Vukovarske bolnice dr. Vesna Bosanac. Doktorica Vesna Bosanac ne trebam mislim o tome nikome i o njoj ništa govoriti, je uistinu jedan simbol otpora srbočetničkoj agresiji na Hrvatsku ali istovremeno i simbol mira i tolerancije. Ona je u svijetu prepoznata ne samo u Hrvatskoj kao heroina koja je u najstrašnijim ratnim uvjetima brinula za sve ranjenike u Vukovarskoj bolnici bez obzira na nacionalnost i vjersku pripadnost. Svi znamo što je ona prošla u srpskim zatvorima, svi znamo kako je ona bila među prvima koja se vratila u sklopu mirne reintegracije u Vukovar i tamo u uništenom gradu obnovila, opremila i modernizirala Vukovarsku bolnicu doslovno iz ruševina. To je naravno učinjeno s jednim prozirnim izgovorom s izgovorom da se to radi radi sanacije te bolnice kao što je isti izgovor upotrijebljen za partijsku smjenu ravnatelja županijskih bolnica pod izgovorom da su to bolnice koje su u dugovima pa sada treba staviti sanacijske upravitelje koji će spasiti stvar. Naravno radi se o jednoj prozirnoj obmani i o neistinama. Prvo treba jasno reći praktički sve bolnice su u minusu, one su u minusu iz razloga koji je potpuno razvidan upravo na primjeru Vukovarske bolnice gdje je Vukovarska bolnica stalnim smanjenjem budžeta dobiva u zadnje vrijeme 6,2 milijuna kuna a samo za plaće osoblja troši 7,4 milijuna kuna. I naravno iz toga je potpuno razvidno da ona mora biti u minusu kao u ostalom još jedanput naglašavam praktički sve druge hrvatske bolnice. Međutim, da se radi o jasnoj, političkom potezu i da se radi o političkom obračunu sa jednim od simbola vukovarskog otpora govori i to da su u onim bolnicama u kojima su ravnatelji bili članovi ili bliski strankama vladajuće koalicije oni isti ravnatelji naprosto proglašeni za sanacijske upravitelje. Dakle, to je otprilike logika slična kao što recimo da imate tvrtku koja ode u bankrot a onda direktora te tvrtke proglasite za stečajnog upravitelja te iste tvrtke koji je bio na čelu kada je ona odlazila u bankrot. Međutim, nije to sve. Za stečajne upravitelje su proglašeni bivši ravnatelji od kojih neki su, imaju policijske prijave, kaznene prijave zbog zlouporabe obavljanja dužnosti koji su pod istragama DORH-a. I oni su mogli ostati sanacijski upravitelji na svojim mjestima. Ravnatelji kojima su kada su preuzeli bolnice su bolnice bile u plusu a danas su desetke milijuna u minusu oni su mogli ostati na istim svojim mjestima a heroina Domovinskog rata doktorica Vesna Bosanac je pod tim ponavljam prozirnim izgovorom smjenjena. Koja je to poruka? Niz udruga i braniteljskih ali ne samo braniteljskih nego recimo udruga hrvatskih pacijenata su se pobunile protiv toga i rekle da evo citiram da je ona jedan svjetionik koji ne bi trebao i ne bi smio netko gasiti nasiljem. A upravo to se događa, nasilje i gašenje svjetla. Treba vrlo jasno reći da smo itekako zabrinuti jer je to poruka i braniteljima. Branitelji su očito dobri kada ih se rabi kao smokvin list za zavaravanje javnosti primjerice u svezi sa Zakonom o uhidbenom nalogu ali kada su oni heroji domovinskog rata onda ih se može smijeniti i nisu onda tako važni [[Upadica: Zaključite molim vas.]] Želim također vrlo jasno reći da se mnogi branitelji pitaju hoćemo li i mi drugi branitelji dragovoljci Domovinskog rata biti smjenjivani ili će nam se još možda nešto gore dogoditi. Mislim da je to takva sramota da se mora o tome govoriti u Hrvatskom Saboru i zapravo tražim u ime Kluba HDZ-a da predsjednik Vlade dođe ovdje i da objasni taj sramotni događaj bez ikakvog presedana. Hvala vam lijepo.
Sada ćemo prijeći na prvu točku današnjeg dnevnog reda, to je - Prijedlog zakona o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske, prvo čitanje, PZ br. 420 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odrede Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članci 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ste primili na sjednici. A uvodno će prijedlog zakona obrazložiti ministar gospodarstva gospodin Ivan Vrdoljak. Izvolite ministre.
Zahvaljujem se poštovana potpredsjednice. Dame i gospodo zastupnici. Ukratko, nekoliko uvodnih rečenica o zakonu. Velika se rasprava digla prije nekoliko mjeseci kada smo uopće sa nekim draftom, prvim draftom zakona izašli u javnu raspravu i evo po meni na moju žalost, a i mnogih investitora, nismo uspjeli završiti obadva kruga prolaska kroz saborsku proceduru prije ljetne stanke. Nema veze, ništa se neće radikalno, katastrofalno dogoditi. Očito da je i javnost i saborski klubovi i zastupnici nekoliko mjeseci na kvalitetnu raspravu potrošiti je možda bolje nego žuriti u proceduri, a kasnije u primjeni realizacije možda imati problema. Dakle temeljni razlog zašto predlažemo ovaj zakon proizlazi iz potrebe pokretanja investicijskog ciklusa u Republici Hrvatskoj kao jednog od glavnih pokretača razvoja hrvatskog gospodarstva. Zakon se donosi kako bi se ubrzale procedure koje su do sada zaustavljene, znatno usporavale ili činile vremenski vrlo neprihvatljivim investicijske projekte od velike vrijednosti i značaj za Republiku Hrvatsku. Vi znate da smo imali vrlo veliki broj investicija koje su godinama stajali iz raznoraznih proceduralnih razloga ili raznoraznih donošenja prostornih planova na raznim nivoima gdje bi u biti samo zadržavanjem investicija dovodili ga u upitnu fizibilnost iz razloga što i tada cijena kapitala koji se trebao realizirat se naravno mijenja ako i svi planovi investicijski i investitora i financijskog sektora koje prati investitore se postavljaju upitnim. Predložena zakonska rješenja osigurat će potreban pravni okvir koji će stvoriti pretpostavke za pokretanje održivog investicijskog ciklusa, a pokretanje investicijskog ciklus i velikih projekata pozitivno će utjecati na ukupnu investicijsku klimu i još veće privlačenje ostalih projekata. Navedeni razlozi potkrepljuju se i ustavnim zadaćama države koji prema članku 49. stavka 3. Ustava Republike Hrvatske podići gospodarski napredak i socijalno blagostanje građana i brine se za gospodarski razvoj svih svojih krajeva. Evo nekoliko osnovnih zakonskih rješenja i zašto smo se odlučili potaknuti velike investicijske projekte. Bilo je u raspravama dosta o tome zašto ne sve projekte staviti i kako je to moguće operativno pratiti. Zašto veliki? Velike investicije imaju drugačiji, potpuno drugačiji investicijski ciklus no ne naravno netko manje. Dotiče ih se više propisa nego kada se radi o manjim investicijama. Također kod takvih velikih projekata investitor najčešće ima obavezu donošenja detaljnih planova uređenja i urbanističkih planova nižeg reda što je vrlo često na nivoima lokalne i regionalne uprave usporavalo i kompliciralo realizaciju. Velike investicije su ne zanemarujući naravno i ove važnost manjih su od većeg značaja i interesa države, te zbog zapošljavanja većeg broja ljudi zato što se radi o velikim ulaganjima i širem utjecaju na gospodarske prilike u regiji u kojoj se realiziraju u zemlji. Naravno, treba uzeti u obzir da svaka velika investicija pa čak i nakon realizacija ali i tijekom realizacija zapošljava veliki broj srednjih i malih poduzeća. Neki omjer o kojima svi govorimo da je jedan zaposleni u velikom sektoru u velikoj industriji i u velikoj investiciji donosi 4 do 8 zaposlena u malim i srednjim poduzećima na osnovu ili kooperanata tijekom realizacije ili nakon toga outsourcing tvrtki u velikim sustava. I velike investicije pomažu u razvoju infrastrukture i od prometne, komunalne, energetske i sve druge. Meni je želja ovdje naglasiti još nekoliko stvari, da se pojedini segmenti u reguliranju odnosa na koji se odražava ovaj zakon utvrđeni nizom posebnih zakona i propisa koji i dalje ostaju na snazi i koji će se i dalje primjenjivati. Ovim se zakon se želi samo skratiti i ubrzati proces ishođenja ukupne dokumentacije neophodne za ostvarivanje projekata kako javnih tako i privatnih projekata. Prva ideja prije jedno pola godine kada smo razgovarali o tome da nam je potreban takav zakon je bila u stvari javne, ubrzati javne projekte čak bazno one koji dolaze iz strukturnih, financiranje iz strukturnih kohezijskih fondova. Onda smo shvatili da u biti nema razloga da to, tu šansu ne damo ni velikim investicijskim projektima koji su u iniciranju od strane privatnog sektora. Uspostavlja se procedura pripreme i provedbe investicijskog projekta s ciljem njihovog učinkovitog ostvarenja. Procedura ima za zadaću utvrditi sve potrebne procese, nadležnosti tijela u čijem djelokrug spadaju, imenovanje odgovornih osoba koje će imati ulogu izvršitelja od strane nadležnih tijela, obaveze koje državna područna regionalna i lokalna tijela preuzimaju, obveze investitora, te dinamiku njihovog izvršenja. Znači, potpuno čista slika u kojim rokovima, koje odgovorne osobe, koja tijela državne uprave što trebaju učiniti. Uređuju se i kriteriji i postupak za utvrđivanje strateških investicijskih projekata, te raspolaganje nekretninama u vlasništvu Republike Hrvatske davanjem koncesije u vezi s provedbom strateškog projekta i izdavanje upravnih akata u vezi s provedbom tih projekata. Zakon ne daje veća prava nego što je to trenutačno propisano važećim zakonima Republike Hrvatske koji reguliraju ostvarivanje investicije u Republici Hrvatskoj, a uvjeti pod kojima se trenutačno može nekoga izvlastiti se ne mijenjaju i ostaju regulirani dosadašnjim zakonom, ali se utječe samo na brzinu i učinkovitost tih postupaka. Znači i u tome je bila otvorena rasprava da se nešto želi kao prodavati, izvlastiti, rasprodati. Po postojećem zakonu idu sva izvlaštenja. Jedino što će se brinuti o učinkovitosti procedure. Ujedno navodim da niti jedan strateški projekt to ću posebno naglasiti ako treba nekoliko puta neće biti moguće ostvariti ukoliko nije predviđen dokumentima prostornog uređenja. Znači, jednostavno ono što nije u prostornim planovima se ne može realizirati i nitko to nikad nije ni imao za ideju i nikad to nije ni pisalo drugačije. Međutim, za izdavanje lokacijske dozvole, građevinske dozvole, uporabne dozvole propisana je jedinstvena nadležnost Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja čime se značajno skrati procedura izdavanja dozvola. Svi smo svjedoci kako to izgleda kada lokalna uprava čeka prvo svoj stav, a onda kad ga negdje namiriše onda pita mišljenja ministarstva, pa pojedu se tu nekoliko tjedni ili mjeseci u dopisivanju između raznih tijela državne uprave. Ovdje smo po postojećoj zakonskoj regulativi samo nadležnost dali Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja. Od posebne važnosti je i stvaranje mogućnosti privlačenja investicija na područjima od posebne državne skrbi kao i na svim područjima koji se sukladno kriteriju indeksa razvijenosti smatraju manje razvijenim, a na kojima je potrebna ukupna vrijednost troškova ulaganja 20 milijuna kuna. Isto tako, omogućena je realizacija projekta koji mogu biti sufinancirani iz fondova kako sam malo prije napomenuo i programa EU, a ukupna vrijednost kapitalnih troškova projekata jednaka je, u stvari veća je od 75 milijuna kuna. Temeljem ovog zakona Vlada Republike Hrvatske može uputiti javni poziv potencijalnim investitorima za ulaganje i provedbu pojedinačnog strateškog projekta kada procijeni da je to od državnog interesa a i sa ciljem privlačenja investicija i postizanja odluke da svoje investicije realizira i unutar Republike Hrvatske. Prijedlog zakona Ministarstva gospodarstva smo usuglasili sa Ministarstvom pravosuđa oko postupka izvlaštenja i ubrzanog rješavanja imovinsko-pravnih odnosa kao i sa Ministarstvom financija i Ministarstvom pomorstva, prometa i infrastrukture vezano uz koncesije. Zatim, Ministarstva graditeljstva i prostornog uređena, turizma, poljoprivrede, regionalnog razvoja, fondova EU, kulture, zaštite okoliša, prirode, Ministarstvom uprave sa svim kolegama smo u zadnjih nekoliko mjeseci vrlo detaljno iskomunicirali u kojim procedurama i kako se očekuje reakcija bilo kojeg ministarstva tijekom realizacije tog projekta. I sama ministarstva su u stvari tražila rješenja da neke svoje postojeće zakone koji su u procedurama izmjene kroz ovaj zakon u želji da ubrzaju investicije u Republici Hrvatskoj da kroz ovaj zakon u stvari neke svoje formalno-pravne prepreke koje imaju na ovaj način ubrzaju, a onda će naravno u periodu koji slijedi i u postojećoj zakonskoj regulativi odmaknuti te barijere. Možda zaključno, ovaj zakon treba gledati kao instrument koji će nam omogućiti da u relativno kratkom roku podignemo sustav administracije na jednu višu razinu, da administracija dobije konkretne upute i procedure kako i kada pripremati i provoditi jedan investicijski projekt bilo u javnom bilo u privatnom sektoru. Važno je napomenuti da se u okviru ovog zakona za nepostupanje u donošenju upravnih akata predviđene sankcije poput izricanja teške povrede službene dužnosti kao i sankcije za teške povrede službene dužnosti. Znači, jedan dodatak koji može biti osjetljiv ali je nužan kako bi u biti i odgovornim ljudima koji će znati da su odgovorni za pojedini dio posla znati svoje nadležnosti, znati svoje rokove pa da jednom kažemo da kad netko preuzme jednu takvu odgovornost da nakon toga ako ne izvrši, a djelatnik je državne uprave, da može biti sankcioniran. I ponovit ću zakon se donosi kako bi se ubrzale procedure koje su dosada zaustavljene, znatno usporavale i činile vremenski vrlo neprihvatljivim investicijske projekte te kako bi se stvorile pretpostavke za pokretanje održivog investicijskog ciklusa te nužan rast cjelokupnog hrvatskog gospodarstva. Nekoliko zaključnih rečenica. Stvarno vas pozivamo na otvorenu raspravu, otvoreni smo za sve sugestije koje mogu pomoći da ovaj zakon bude što je moguće bolji za RH, za investitore koji dolaze, za građane koji će biti najveći konzumenti realizacije ovog zakona. I kako idemo u dva čitanja tijekom stanke u Saboru ćemo, prošli tjedan smo mislim otvorili javnu raspravu od još mjesec dana, da bi možda još dobili u javnoj raspravi sugestije koje mogu pomoći u realizaciji svih ovih investicijskih ciklusa. Ne želimo dezavuirati bilo koje danas zakonske okvire samo želimo na vrlo jasan način definirati i vremenske rokove i odgovorne ljude i odgovorna tijela državne uprave kako ne bi imali pa tako da kažem neku povijesnu priču u RH da vrlo često investitori i kada ne mogu ići u investiciju ne znaju više ni tko je odgovoran za što ni tko je kriv da se to ne dogodi. Na vrlo transparentan način će Vlada odlučivati i o listi projekata koji će dobiti status strateških investicijskih projekata RH tako da je po meni svi procesi koji se danas na nekim investicijama događaju u Hrvatskoj mi ne znamo što se događa što na lokalnoj što na regionalnoj razini. Na ovaj način će na puno transparentniji i jasniji i javniji način biti praćenje bilo kojeg od projekata koje će Vlada imenovati kao sukladno kriterijima strateškim. Tako da vas pozivam da u konstruktivnoj raspravi napravimo zajednički zakon koji će pomoći, ne trebamo pomoći ovoj Vladi trebamo pomoći investitorima i našim građanima da na što efikasniji način realiziraju svoju investiciju. U konačnici ja bih stvarno želio živjeti u zemlji gdje ovaj zakon nije potreban i to treba reći. Da imamo formalno pravni okvir gdje je sve puno jasnije, gdje tijela državne uprave pa čak i djelatnici na vrlo jasan način mogu reagirati i gdje se nema razlike da u nekoj jedinici lokalne samouprave se dozvole mogu dobiti za 7 dana a u drugoj za 11 mjeseci. Ili, negdje će se prostorni plan promijeniti za 3 mjeseca, a negdje za 6 godina. Međutim, za cjelokupnu izmjenu investicijske klime u RH je potrebno ipak nekoliko godina jer se dugi niz godina u negativnom smislu kvarila investicijska klima. Mislim da nemamo pravo čekati. Ovo je zakon koji treba ustvari osigurati period od nekoliko godina dok se formalni pravni okvir i dok sve ono što radimo na dizanju konkurentnosti ove zemlje i izmjenama zakonskih regulativa u drugim zakonima, evo Zakon o prostornom i u gradnji će biti vrlo brzo, isto tako je izmijenjen i donesen. U vrijeme kada to sve izmijenimo mislim da i ovaj zakon za nekoliko godina u ovoj državi neće biti potreban, a dotada nemamo pravo našim građanima reći sačekajte godinu ili dvije dana jer nije moguće desetke, desetke zakona donijeti u kraćem roku što se puno lakše rješava ovim zakonom. Evo, pozivam vas na javnu otvorenu raspravu. Ja sam uvjeren da će eto od jeseni ponovno doći na drugo čitanje na klupe zakon koji će svima nama biti koristan. Hvala vam lijepo.
Hvala ministre. Imamo repliku kolege Ivana Šukera. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Gospodine ministre, dakle ja sam očekivao da ćete vi u svom uvodnom dijelu najveći dio svog obrazloženja posvetiti članku 17. jer svi ovi članci su, može se o njima diskutirati na ovaj ili na onaj način međutim članak 17. je nešto što stvara prijepor. Dakle, tu se govori o tome da nekretnine u vlasništvu RH uključujući šume, šumsko zemljište, poljoprivredno zemljište i javne ceste za provedbu strateškog projekta raspolaže Vlada Republike Hrvatske. Što je sa AUDI-jem? Hoćete mijenjat Zakon o AUDI-ju? To je jedna stvar. Stavak 2. Vlada Republike Hrvatske raspolaže bez javnog nadmetanja ili bez javnog prikupljanja ponuda po tržišnoj vrijednosti prema procjeni ovlaštenog sudskog vještaka. Ovlašteni sudski vještak je tržišna vrijednost u dvije stvari suprotne. Tržišnu vrijednost ima Porezna uprava, a sudski vještak po nekakvim drugim parametrima radi procjenu. Međutim, to je ključno obrazloženje zašto bez javne nabave i javnog nadmetanja. Dakle, očekivao sam da ćete to obrazložiti. I stavak 3. Vlada Republike Hrvatske uz suglasnost resornog središnjeg tijela državne uprave može izdvojiti šume, odnosno šumsko zemljište potrebno za provedbu strateškog projekta itd. Mislim da je to osnovni prijepor i kod prvog praktički prijedloga zakona, vi tu morate definirati do koje je to razine. Ne može, jer ovdje po ovome može biti tisuću hektara, a može biti i 100 kvadratnih metara. Da povučem nekakvu paralelu, imali ste slučaj IKEA-e gdje je jedan dio ficlek od njihove parcele njima nije odgovarao, drugi ficlek im je trebao i oni su to trebali zamijeniti sa državom. Dakle, jedan komad poljoprivrednog zemljišta za drugi komad poljoprivrednog zemljišta. Dakle to nije sporno da se to tako da. Ali u ovome stavku 3.treba definirati koja je to površina. 100 hektara nije nekakva površina za strateški projekat, razumijete. Ali gledajte, ja vam samo govorim ako otvarate prostor, a s ovim se otvara prostor za raznorazne manipulacije ako nemate javnog nadmetanja onda možemo misliti što se može dogoditi. Kažem, to je bio prijepor od početka i očekivao sam da ćete u svom uvodnom dijelu taj članak 17.obrazložiti i onda bi vjerojatno rasprava išla u nekom drugom smjeru.
Odgovor na repliku ministar Ivan Vrdoljak.
Ja ne znam na koji način bi ja pretpostavio šta vi razmišljate i šta vi očekujete od mene kada ja prezentiram uvodno što su ideje zakona, na koji način bi ja trebao zaključiti u kojem trenutku da je članak 17.vama u fokusu vaših misli, ali dobro. Članak 17.je jedan od članaka ne presudan i ne bježimo od toga da mi vrlo jednostavno predložite što je vaš prijedlog. Kako znate i sami koliko je trajala IKEA-a i jedan bi komadić se trebao zamijeniti drugim komadićem, pa je to trajalo koliko gospodine Šuker, nekoliko godina. Pa smo ih skoro izgubili, pa smo ih dobili pa kako god to bilo. Ja sam vas pozvao da u javnom raspravi predložite koliko bi trebalo biti ograničenje pa ćemo možda svi možda ovdje mi kako i ja tako i svi zastupnici reći što su prednosti ili nedostaci vašeg prijedloga. Ja osobno mislim da ne treba stavljati limite jer limiti vrlo često ako kažemo to je 100 kvadratnih metara će nam doći investicija koja će biti 102 kvadratna metra pa ćemo reći jao kako sada, hoćemo mijenjati zakon ili vi ste kako to vrlo često državna administracija kaže prešli ste 1mm preko pa se više ne uklapate u zakone, pa nam je želja bila da strateški ako se odlučujemo za strateški da će Vlada onda na transparentan način reći koji su to kvadrati ili hektari koji se u interesu realizacije te investicije rješavaju, a ne imati limit kako bi netko nekada našao razlog dal se mislilo na jednu parcelu, dvije parcele, tri parcele ili jedan investitora ili su dva investitora na jednom strateškom projektu financirali … ili bilo što drugo, dakle to je bila ideja. Ali o.k. predložite, idemo u dva čitanja, recite što je vaša procjena da je smijemo napisati da je to nešta što iznad čega se ovaj zakon se ne smije odnositi, da li je to 100 kvadrata ili 100 hektara predložite neki prijedlog pa ćemo zajedno raspraviti o njemu, mislim da je to najmudrije. Što se tiče ove vaše opaske oko javne nabave vidim meni je drago ako je po vašem mišljenju svi članci su izvrsni osim članka 17.to mi je prvenstveno drago, što se tiče javne nabave znači ako Vlada u svojoj proceduri i kriterijima se odluči i stavi na listu strateški projekt koji će na vrlo javan i transparentan način biti prezentiran javnosti tada procedure koje su ispod njega [[Upadica: Zaključite ministre.]] evo, tada su procedure koje je ispod njega, dajte da ih ne kompliciramo, dajte da ne pretpostavimo da će netko tada u sustavima javne nabave a imamo problema u sustavima javne nabave to i vi znate i mi znamo, znamo mjesece gubiti, znamo stotine milijuna kuna gubiti, znamo tvrtke dovesti u problem jer nam sustav javne nabave na funkcionira, a na ovaj način smo već odlukom Vlade donijeli smjer kojim treba ići na transparentan način i nema razloga da gubimo tada mjesece i mjesece na neku nepotrebnu javnu ..
Hvala lijepa. Možete to obrazložiti kada se javite za 10 minuta. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Predsjednik Odbora za gospodarstvo Igor Rađenović. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Evo u najkraćim crtama budući ste pisano izvješće odbora dobili na klupe. Dakle odbor je na svojoj 24.sjednici 27.lipnja raspravio ovaj prijedlog zakona, te dakako u svojstvu matičnog radnog tijela sukladno 67.članku našega Poslovnika. Svi sudionici u raspravi istaknuli su potrebu poboljšanja investicijske klime te zaključili da je ovaj prijedlog zakona važan korak u tome smjeru. Prijedlog zakona predstavlja kompromis s jedne strane zahtjeva za povoljnim i jednostavnim investicijskim okruženjem za ulagače, ali sa druge strane i zaštite interesa RH. Ovim se prijedlogom zakona znatno smanjuje prostor za korupciju kroz instrumente kontrole projekata kao što su davanje mišljenja o projektu od strane Ministarstva gospodarstva te Državno odvjetništva a prije mogućeg sklapanja ugovora o prijenosu vlasništva nekretnina u vlasništvo RH na ulagače. Također je istaknuto da je široka javna rasprava dakle rasprava u dva čitanja važan čimbenik u poboljšanju prijedloga zakona. Nakon provedene rasprave odbor je sa većinom glasova od 7 glasova za i 5 suzdržanih glasova odlučio Hrvatskome saboru predložiti sljedeći zaključak. Pod 1.prihvaća se prijedlog zakona o strateškim projektima RH, a pod 2.sva mišljenja, primjedbe i prijedlozi iznijeti u raspravu upućuju se predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom konačne izrade zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Žele li ostali odbori? Hvala ne. Otvaram raspravu. Najprije će raspravljati klubovi. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Franko Vidović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre sa suradnicima, cijenjene kolegice i kolege. Odmah u samom startu klub SDP-a će podržati Zakon o strateškim investicijskim projektima RH. Pred nama se nalazi dugo očekivani Prijedlog zakona o strateškim investicijama projektima RH. Pod lupom javnosti se još nalazi od siječnja ove godine a evo kako smo sada čuli od ministra nalazit će se još neko vrijeme do kraja drugog čitanja, a prijedlog koji imamo ispred sebe nastao je nakon provedene javne rasprave. Osim mišljenja stručne javnosti u Hrvatskoj u prijedlog se ugađa isto tako i primjedbe Europske komisije, a ključne su bile dorade odredbi o zaštiti okoliša i detaljnije definiranje odredbi po kojima će se neka investicija smatrati strateškom. Temeljni razlog zbog kojeg se predlaže donošenje ovog zakona proizlazi iz potrebe hitnog pokretanja investicijskog ciklusa u RH kao glavnog pokretača rasta i razvoja hrvatskog gospodarstva. Ovim zakonom žele se skratiti i znatno ubrzati procesi ishođenja cjelokupne dokumentacije neophodne za ostvarivanje projekta kako javnih tako i privatnih koji su od strateškog interesa za RH. samo pojednostavljenje ubrzavanja postupka bi trebalo utjecati jasno i na povećanje interesa za investicijske projekte u RH. Zakon se bavi postupkom procjene odabira, pripreme i provedbe strateških projekata, zatim raspolaganjem nekretninama u vlasništvu RH, davanjem koncesija u vezi s provedbom strateških projekata, izdavanjem upravnih akata u svezi sa provedbom strateških projekata. Ali ne na način da mijenja već postojeća zakonska rješenja već da u okviru postojećih, raznih zakonskih rješenja kao i Ustava Republike Hrvatske utvrđuje odgovornosti za projekt i jasne procedure te na taj način u principu skraćuje rokove za dobivanje papira. Članak 5. definira uvjete i najniže granice za dobivanje statusa strateškog projekta. Vrijednost ukupnih kapitalnih troškova projekta mora biti jednaka ili veća od 150 milijuna kuna. Ako projekt ima mogućnost biti sufinanciran iz programa i fondova Europske unije tad ukupna vrijednost kapitalnih troškova projekta treba biti jednaka ili veća 75 milijuna kuna. Ukoliko se pak radi o ulaganju sredstava i razvoju projekta na potpomognutim područjima, odnosno na područjima jedinicama regionalne samouprave prve kategorije, odnosno lokalne samouprave prve i druge skupine te u konačnici otoka onda je donja vrijednost kapitalnih troškova ulaganja 20 milijuna kuna. Pri tome svi projekti koji se kandidiraju i određuju kao strateški moraju biti u skladu sa projektima prostornog uređenja. Moraju biti u skladu sa strateškim dokumentima Europske unije i ne smiju biti u suprotnosti sa obvezama preuzetim međunarodnim ugovorima. I ovaj članak praktički govori o namjeri predlagača da u punoj mjeri uvažava područnu, regionalnu i lokalnu samoupravu. Jer niti jedan projekt ne može biti proglašen strateškim ukoliko nije u skladu sa dokumentima prostornog uređenja. Strateški projekti po prijedlogu Zakona mogu biti privatni, investicijski projekti koji se u cijelosti ili djelomično financiraju kroz ulaganja trgovca, te domaćih i stranih pravnih osoba, i javni investicijski projekti, takvim se smatraju projekti čiji je nositelj javno poduzeće u vlasništvu Republike Hrvatske ili oni projekti koji su predloženi od strane jedinice lokalne i područne, regionalne samouprave, te u konačnici javno privatni investicijski projekti. A takvim se smatraju projekti koji su sukladni propisima kojima se uređuje javno privatno partnerstvo. Posebno osiguranje je postavljeno kroz članak 8. Zakoni koji u principu definira neprihvatljivog investitora i neprihvatljiv kapital. Pa je jasna namjera predlagatelja da eliminira sumnjiv kapital, da pokuša … [[Govornik se ne razumije.]] moguće neuralgične točke u eventualnom budućem partnerskom odnosu koji se treba realizirati kroz sam strateški projekt. I da na taj način postavi zdrave temelje cijelog procesa koji tek se treba izgraditi. U Prijedlogu koji je pred nama temeljem članka 6. Zakona izjednačava se domaće inozemne ulagače u mogućnosti dobivanja statusa strateškog ulagača. To je i razumljivo obzirom na članstvo Hrvatske u Europskoj uniji i na načela na koja se Zakon poziva u članku 4.. Ali i na želju Hrvatske da privuče u znatnijoj mjeri strane investicije … [[Govornik se ne razumije.]] da upravo nepostojanje jasnih procedura kao i na mogućnost sagledavanja roka u kojem će se neki projekt provesti predstavljao prepreku i domaćim i stranim investitorima. U Zakonu se definira i lanac odgovornosti kroz članak 9. Zakona, odnosno kroz obvezu Vlade da formira povjerenstvo za procjenu i utvrđivanje prijedloga strateških projekata. Pa zatim kroz članak 11. u kojem se definira formiranje operativne skupine za pripremu i provedbu strateških projekata. Također u tim člancima Zakona definiran je i opseg poslova kojim se neoformirana tijela trebaju baviti kao i odgovornost za izvršavanja istih. Bitno za naglasiti da su i u Povjerenstvu za procjenu i utvrđivanje prijedloga projekata a zatim i u operativnoj skupini za pripremu i provedbu projekata aktivno uključeni predstavnici lokalne i područne samouprave. Iz tog pravila se vidi da nema niti govora o nametanju odluka jedinicama lokalne i područne, regionalne samouprave. Kao i da nema niti govora o preskakanju istih u lancu odlučivanja. Uvažavajući jednu od sugestija Europske komisije korigiran je raniji prijedlog u segmentu zaštite okoliša pa se propisuje maksimalno poštivanje odredbi Zakona o zaštiti okoliša i zaštiti prirode. Središnje tijelo državne uprave nadležno za zaštitu okoliša i prirode po zakonskom rješenju koje je pred nama dužno je u 15 dana se očitovati i utvrditi potrebu provedbe nekog od postupaka predviđenih posebnim propisima kojima se uređuje zaštita okoliša i prirode. Ukoliko to nije u stanju zbog složenosti ili drugih opravdanih razloga obavijestiti će povjerenstvo ali i zainteresiranog investitora o potrebi za rokom od dodatnih 15 dana. U slučaju kada se utvrdi potreba provedbe postupka bilo procjene utjecaja na okoliš, bilo ocjene prihvatljivosti za ekološku mrežu postupak se provodi sukladno posebnim propisima kojima se utvrđuje zaštita okoliša i prirode. Prijedlogom Zakona je utvrđeno u članku 27. da za provedbu svih zahvata u prostoru, te za građenje svih građevina potrebnih za provedbu strateškog projekta treba pribaviti lokacijsku i građevinsku dozvolu. A za upotrebu tih građevina uporabnu dozvolu. Ono što je jedno od zamjerki koliko sam pročitao iz javne rasprave izvješća po odborima jeste da nije dobro da se ne primjenjuje obveza izrade urbanističkog plana i detaljnog plana u svezi izdavanja lokacijskih dozvola za provedbu projekta. Međutim, prava istina je da je to i do sada bilo moguće, jasno ukoliko je u planu … [[Govornik se ne razumije.]] , odnosno u prostornom planu bila naznačena u tekstualnom dijelu mogućnost da se na taj način prostor rješava. Dobro je i što se napokon uspostavlja sustav odgovornosti za pojedini projekt posebice u administraciji. Svaki dan kašnjenja u izdavanju mišljenja i dozvola za projekte s liste strateških investicija, držane institucije plaćati će 5 tisuća kuna. Tom odredbom Vlada namjerava natjerati administraciju na strogo poštivanje rokova i zakona o strateškim investicijskim projektima. Zakonom se definiraju i ograničavaju rokovi za izdavanje rješenje nakon što investitor uredno preda zahtjev. Postupak je detaljno opisan kroz članak 14. Zakona koji govori o žurnosti postupanja u svezi sa strateškim projektima ali i o mogućnosti kažnjavanja službene osobe i upravnog tijela koje provodi postupak. Bitna promjena je učinjena i u stavkama vezanim uz odobrenje koncesija pa se predviđa ubrzavanje dobivanja koncesija u slučaju kada zainteresirani ulagač treba više raznih koncesija u okviru jednog strateškog projekta. Postupci za donošenje Odluke o dodjeli koncesija u tom slučaju će se objediniti a Vlada RH donijeti će jednu zajedničku odluku za sve te koncesije i sklopiti samo jedan ugovor o koncesiji. Iz svega je jasno vidljivo da namjera Zakona nije da pogoduje investitoru već onom projektu od čije će realizacije koristi imati šira društvena zajednica. Obzirom na stanje u gospodarstvu takva ulaganja su nam nužno potrebna zbog održivog razvoja gospodarstva. A samim time i omogućavanja uravnoteženog i održivog razvoja cijele zajednice. Pri tome jasno da treba podržavati mala ulaganja pa i ona najmanja. Ali ovaj Zakon se ne bavi time i takva ulaganja nisu tema ovoga Zakona. Također, neke od zamjerki upućenih Ministarstvu je da mora uložiti više truda u strukturne reforme, a ne u izradu prečica za privilegirane poduzetnike, da se stvara potencijalna situacija za divljanje kapitala u prostoru bez da na to može utjecat lokalna zajednica. Te zamjerke ne odgovaraju istini i lako je takve navode demantirat. Napravio sam to i dosad u izlaganju, a zbog cijele javnosti to još moram i ponoviti. Ovaj zakon nije nikakva prečica već jasno definiranje procedura i pokazivanje svim zainteresiranima da smo u stanju sustavno i svrhovito raditi na projektu od ideje do realizacije najkraćim i najučinkovitijim putem. Skraćivanjem roka u kojem se investicija provodi praktički podižemo konkurentnost i isplativost projekta na korist cijele zajednice, jasno i na korist zainteresiranog investitora. Ovaj zakon je tu da upravo te stvari razriješi, a ne zbog nikakvih privilegiranih poduzetnika. Temeljno nerazumijevanje ovog zakona jeste u tom što je on u principu duboko okrenut napretku Republike Hrvatske, a njegovi kritičari izvlače pogrešne zaključke o privilegiranim poduzetnicima. Dalje u članku 9. zakona u Povjerenstvu za procjenu i utvrđivanje prijedloga strateških projekata koje formira Vlada temeljem ovog zakona se jasno definira prisutnost predstavnika jedinice lokalne samouprave na čijem se području projekt ostvaruje. Članak 2., članak 5. prijedloga zakona kaže da strateški projekt može postojat samo onaj koji je u skladu s dokumentima prostornog uređenja, dakle nema nikakvog divljanja kapitala. I opet ću naglasiti, na području lokalne i područne (regionalne) samouprave predstavničko tijelo u skladu sa zakonima i u suglasnosti propisane zakonima donosi dokumente prostornog uređenja. Dakle nema govora o isključivanju lokalne i područne (regionalne) samouprave, kao niti o nametanju nekih projekata o kojima se prethodno nije izjasnila lokalna zajednica. Nema govora o nametanju projekata koji nisu interes lokalne zajednice i to treba uporno ponavljat. Poslovni svijet i potencijalni investitor na drugoj strani očekuju da će novi Zakon o strateškim investicijskim projektima pomoći da se maknu administrativne barijere za velika ulaganja. Mi u SDP-u smo svjesni da ovaj zakon ne rješava sve, odnosno da zakon rješava mali segment velikih investicija koje jesu bitne i koje će pomoći da se otvore nova radna mjesta i pošalje signal stranim, ali i domaćim poduzetnicima da je vrijeme da se pokrenu ulaganja. Međutim, paralelno s ovim zakonom i Ministarstvo i Vlada u cjelini moraju što prije pokrenuti i druge mehanizme kako bi uklonili prepreke za sve investitore i mi vjerujemo da će to i napraviti. Ne tvrdim pritom da ne treba biti oprezan u odnosu prema imovini, prema dodjeli koncesija i slično, ali ne treba uvijek puhat na hladno jer smo se jednom davno opekli. U društvu postoji velika evidentna bojazan zbog lošeg iskustva iz '90.-tih godina i ta bojazan je utemeljena na našem povijesnom iskustvu, ali bojazan ne znači da će se tako nešto opet ponoviti. Bojazan nas ne smije zaustaviti u napretku i istraživanju granica dokud ići i u stalnom propitkivanju i micanju tih granica čim se steknu uvjeti. U svakom slučaju, upravo ta bojazan nam može pomoći da bolje definiramo uvjete pod kojima ćemo neki projekt oglasiti strateškim, pod kojim uvjetima smo voljni takvom projektu otvarat sva vrata i micat barijere, ali i svo naše znanje i iskustvo nam na drugoj strani pomažu da sagledamo i moguće koristi od ovog zakona, da ih stavimo u omjer s našom bojazni pa da ocijenimo kojim putem treba krenuti. Nama se donošenjem ovog zakona događa da po prvi put imamo jasno propisane procedure, da jasno vidimo i pokazujemo put i način na koji se investicija treba odvijat i to je zasigurno veliki pomak od dosadašnje prakse. To je sigurno stvar koju svi investitori, bilo oni privatni ili javni, domaći ili strani, izuzetno cijene. Možda je potpredsjednik Vlade Republike Hrvatske Branko Grčić najbolje oslikao duh ovog zakona. Mada meni to nije običaj ali evo citirat ću ga: ovim zakonom primjenjivat će se svi pozitivni propisi Republike Hrvatske koji definiraju različite segmente u pripremi investicijskih projekata. Ovo je zakon koji će iz temelja promijeniti okruženje za strateški vrijedne investicijske projekte. Zbog svega navedenog ministre imate podršku kluba SDP-a, imate i moju osobnu da ustrajete s ovim vjerujem pozitivnim promjenama. Klub SDP-a će podržat Zakon o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Sad ćemo preći na replike. Prvi na redu kolega Domagoj Ivan Milošević. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa uvaženi kolega Vidović, kad bi ja stvarno iznosio repliku na sve što ste rekli to bi trebalo jedno 10-15 minuta, ali suštinski zapravo o svemu što ste rekli ste dokazali da vi jednostavno u SDP-u ne razumijete što znači poticati investicijsku i poduzetničku klimu. A replicirat ću vam samo konkretno na jednu rečenicu koju ste rekli, da ovaj zakon bi trebao biti u funkciji zapravo privlačenja i stranih ulagača. Zamislite da jedan ozbiljan strani ulagač dođe u Hrvatsku i pročita, naravno u ovom zakonu piše da treba priložiti njegova uprava, ajmo reći General Electric, potvrdu o nekažnjavanju, BON 1 i BON 2, a nakon toga će Vlada RH u "Narodnim novinama" objavit detalje njegovog investicijskog projekta. I onda pored toga gledam Mađarsku, Češku, Slovačku, Poljsku i razmislite što će on odlučiti.
Odgovor na repliku, Franko Vidović.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Poštovani kolega, dakle u jednom dijelu ste vi možda u pravu, da, ali je u zakonu navedeno da on može donijeti i one potvrde koje važe u njegovoj državi, odnosno koje … izdaju ali mislim da je to manje bitno. Mislim da će poduzetnici puno više cijeniti da napokon imaju jasan put, jasnu stazu kojom trebaju ići od samog početka investicija pa do kraja, da će puno više cijeniti to što je angažirano od praktički potpredsjednika Vlade zaduženog za gospodarstvo, ministra gospodarstva i slično, u jednom projektu pa do same lokalne zajednice i da pred tim argumentima ovi vaši argumenti nemaju neku posebnu snagu. Hvala.
Replika, Dujomir Marasović. Izvolite kolega.
Štovana gospođo potpredsjednice. Kolega, ma znate što, ja ću jednu generalnu repliku na vaš govor u smislu da sve ovo što vi sad govorite ne bih rekao da nema logičnosti ili čak da ne bih ja mogao podržati neke od prijedloga iz ovog zakona. Nije stvar u tome. Postavlja se pitanje kolega, vi govorite u ime SDP-a i Kukuriku koalicije, pa vi sad nakon dvije godine vlasti predlažete neki zakon koji će možda nešto poboljšati. Pa dvije godine ste proveli u donošenju zakona po hitnom postupku o grobljima, po ovome i onome shvaćate što hoću reć. Izgubili ste dvije godine i sad ćete o nekakvim velikim strateškim projektima recimo gradit Omblu. Pa to će radit 30 ljudi i bit će gotova za 7 godina. Vi ne razumijete što je strateški projekt, je hrvatska poljoprivreda i hrvatski turizam. Tu se moglo zaposlit u jednoj godini odmah recimo stotine tisuća ljudi. Vi sad uništavate turizam na hrvatskim otocima dižući cijenu transporta i prijevoza prema hrvatskim otocima. Poljoprivredu ste uništili i uništavate kontinuirano, neću reći namjerno ali kad bi na neki način moglo bi se reći i tako. Vi ništa Hrvatskoj niste ponudili. I sad ste mi na kraju spomenuli Branka Grčića. To je moj Splićanin. Ja sam malo lokal patriota. Pa taj govori stalno da ćemo imat za godinu dana bolji život. I sad je prešao na 2016., došao je već na 2018. i dvadeset i petu. Pa tko je taj Grčić? Kakvi je on ekonomski strateg? Što je on ekonomski smislio, strateški smislio? Pa on nema pojma o čemu govori, sam su ga mediji … [[Govornik se ne razumije.]] prozvali nekakvom strategom. On nema pojma. Što je to strateški predložio? I vi se na njega pozivate kao i citirate ga, njegove riječi. Makar da ste citirali omiljenog vođu ne bih vam zamjerio, eto. Hvala lijepa.
Kolega, malo ipak pripazite govorite o osobama koje nisu prisutne. Odgovor na repliku, Franko Vidović.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Poštovani kolega Marasoviću, ja neću vašim rječnikom. Reći ću samo evo mi dvije godine čistimo vaša groblja, čistimo ono što ste vi ostavili iza sebe [[Upadica Zgrebec: Kolega molim vas!]] I zbog toga da možete kukati a i mekat koliko hoćete ali to je činjenica. To je činjenica. Što se tiče ljubav prema Hrvatskoj, ljubav prema Hrvatskoj se pokazuje na način da se plaćaju porezi, da se ne uzima mito, da se ne ide u korupciju i slično. To je ljubav prema Hrvatskoj. Dakle, što se tiče samog zakona, ja mislim da je zakon dobar i sve moje kolege vjerujem u klubu SDP-a misle da je dobar. Ono što je jasno ništa nije savršeno i jasno da se stvari još mogu i poboljšavat. A što se tiče gospodina Branka Grčića, nisam ja njegov odvjetnik. Čovjek je potpredsjednik Vlade, profesor doktor Branko Grčić. Mislim da to sve govori, puno to više govori o njemu to nego što ovo što ste izgovorili puno više govori o vama nego o njemu.
Molim vas. Molim vas, kolegice i kolege, molim vas zadržimo malo razinu rasprave, a kolega Šuker molim vas. Ovo raščistite izvan dvorane, a kolega Vidoviću molim vas da birate riječi u raspravi. Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Vidović, vi ste u svom izlaganju kao posebno važan članak ovog zakona istaknuli članak 5. jer kažete on će onemogućiti korupciju i pogodovanje zbog toga što je jasan, što daje striktna i točna načela. Apsolutno ste u krivu. Pogledajte malo članak 5. pogotovo stavak prvi tog članka koji govori o tome da je kriterij da bi nekakav projekt bio strateški bio taj da zapošljava veći broj ljudi. Što to znači? Da znatno doprinosi razvoju ili doprinosi razvoju, da u većoj mjeri doprinosi održivom razvitku i zaštiti prostora i okoliša. Na ovaj način de facto svaki projekt može biti strateški ili možda niti jedan neće biti strateški. Ali onaj sretnik čiji projekt uđe među strateške projekte će upravo ono što ste vi rekli da nije točno on će prolaziti kroz državnu upravu i kroz zakone prečacom. Dok će drugi koji nisu upali u te kriterije morati raditi primjerice urbaničke planove uređenja, morat će raditi detaljne urbaničke planove itd. itd. Prema tome, nisu kriteriji postavljeni jednoznačno osim iznosa, osim iznosa. Ali onda nije trebalo spominjati da neki projekt znatno doprinosi ili omogućuje veće zapošljavanje itd. itd. I ako je Vlada ocijenila da je jedini kriterij visina ulaganja onda to treba napisati, a ne još dodatno čak u prvom stavku tog najvažnijeg članka govoriti o nekakvim općim načelima koji povjerenstvu koje će postaviti neki projekt na listu će omogućiti da jedan projekt odredi da je strateški, a drugi nije. To nije dobro. Takav pristup upravo pogoduje korupciji, upravo pogoduje nekom projektu kojim iz samo Vladi znanih razloga ili tom povjerenstvu koje će Vlada imenovati će biti proglašen strateški ili neće. Prema tome, mislim da sam zakon u mnogim, u mnogim člancima ne ide ka toj transparentnosti kako ste vi to rekli u ime kluba, nego dapače on na ovaj način omogućava da pojedini podobni projekti u isto vrijeme budu i pogodni.
Odgovor na repliku Franko Vidović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovani kolega, ja nisam govorio o članku 5. nego sam govorio o članku 8. kad je u pitanju korupcija, odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, u tom članku se o tome govori. Nemam napisano pa vam mogu pokazati, ali nije bitno. O.k. Što se tiče članka 5. pa mogu se donekle složiti sa vama, da, da neki kriteriji možda se mogu još i poboljšati itd. posebice na otocima. Znamo da na otocima i investicija od milijun kuna velika investicija, mislim da smo toga svi svjesni. Ali sa druge strane isto tako. Gledajte, postoje projekti koji su korisni za cijelu zajednicu. Upravo o takvim projektima ovdje govorimo. Dakle, ne govorimo o nikakvim investitorima, ovom, onom. Govorim upravo o projektima koji će donest korist svima. U takve projekte jasno da treba bit uključena Vlada i dobro je da je uključena Vlada direktno preko ministara i preko svojih tijela, preko na kraju krajeva ovog povjerenstva kojeg Vlada formira i operativne skupine koju Vlada formira. Sa druge strane ukoliko počmu o svim projektima na taj način razmišljati onda mislim da će se sve to rasplinit. Prema tome, ja sam ipak za to da neki kriteriji ostaju. Možemo o njima razgovarati da li 150 milijuna kuna ili 100 milijuna kuna, ali mislim da postoje granice baš ispod kojih ne bi trebali ići u ovom slučaju. Hvala.
Martina Dalić, replika.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Vidović vi ste u jednom trenutku kazali da će ovaj zakon dovesti do skraćivanja i pojednostavljivanja procedura, ubrzavanja. Dakle, iskoristili ste ustvari sve one riječi koje bismo željeli da se pretvore u djelo i u našu stvarnost. Međutim, iako je ovaj zakon došao u saborsku raspravu i nakon dugotrajne javne rasprave ja ustvari nisam sigurna da će on postići taj cilj. Nisam sigurna da će on postići taj cilj zbog mnogobrojnih restriktivnih odredbi koje nameće, a koje je već spominjao i kolega Milošević, BON 1, BON 2. Znate za te velike investicijske projekte osnivaju se i posebne tvrtke. Onda će vam ona imati BON 1, BON 2 prazan, neće imati povijest, neće imati historijat pa će vam iz toga nastati ili u javnosti ili među administracijom brojni problemi. Potvrde o kažnjavanju, nekažnjavanju – Hrvatska je ustvari već poznata da u nekim međunarodnim poslovima traži ovakve potvrde. Na primjer kada hrvatska javna poduzeća raspisuju natječaje za dobivanje financijskih sredstava onda se očekuje da potvrde o nekažnjavanju npr. dostave uprave nekih velikih međunarodnih banaka kao što su JPMorgan i slično. To vam izaziva podsmijeh. Dostave vam potvrde o nekažnjavanju niže rangiranih službenika inače, tako to riješe. Ali neće ovaj zakon pojednostaviti ni administrativnu proceduru. U članku 18., ja kolega to ne razumijem, kaže se da nakon što Vlada donese odluku o izvlaštenju, o izdvajanju šumskog zemljišta iz gospodarske osnove i sve to skupa mišljenje o svrsishodnosti toga da će središnje tijelo Državne uprave za gospodarstvo, a prije sklapanja ugovora o prenošenju prava vlasništva. Čujte, ja to ne razumijem. Nakon što je nekome nešto odlučila Vlada ne vidim kako više ministarstvo može imati ikakvo mišljenje o svrsishodnosti [[Upadica Zgrebec: Kolegice]] Dakle imate jednu i administrativnu petlju.
Odgovor na repliku, Franko Vidović. Molim vas vodite računa o vremenu, puno je prijavljenih.
… [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]]
Uključite mikrofon.
Ispričavam se. Poštovana kolegice mislim da sam na ovaj prvi dio vaše replike odgovorio već kad sam replicirao, odnosno kad sam odgovarao na repliku gospodinu Miloševiću. Dakle, postoje razni putevi, možemo o njima razgovarati. Slažem se s vama da može se formirati nova tvrtka, kad se ide u investiciju ta tvrtka jasno da neće imati ni BON 1 ni BON 2 ni bilo što drugo, imat će samo temeljni kapital, imat će nekakav investicijski kapital itd. Međutim, sa druge strane mislim da moramo ostaviti i određenu slobodu ljudima koji o tome odlučuju obzirom da je to dosta široko tijelo i povjerenstvo i operativna skupina. I sastavljeno je od raznih boja, da se ne bi zavaravali činjenicom, uključena je i lokalna zajednica, uključena su zajednička tijela, uključena je Vlada itd. I mislim da moramo im ostaviti nekog manevarskog prostora u duhu samog zakona. Dakle, ja ovaj zakon vidim kao nešto što nas vodi kroz šumu propisa i što pokušava uspostaviti nekakav put. A sa druge strane ovo o čemu vi govorite možda da u jednom dijelu imate pravo. U ovom drugom dijelu što se tiče kako će Vlada izdvajati? Pa temeljem lokacijskih. Dakle, nakon izdavanja lokacijske, to i sad radi Vlada, radila je i vaša Vlada u prethodnom sazivu isto tako. Dakle, kad je u pitanju državno zemljište na temelju lokacijske Vlada donosi odluku kojom se odriče ili ne odriče odnosno uvjete daje pod kojima daje nekakvo zemljište ili zgradu ili već što god u najam, u zakup, u koncesiju itd. Eto, hvala.
Hvala. I kolega Ante Babić. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolegice Dalić molim vas ne iz klupe. Izvolite kolega Babić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Vidoviću vi ste u svom izlaganju rekli, citiram: "Zakon će pomoći kako stranim tako i domaćim investitorima, a onda ste rekli da intencija ovoga zakona nije da pogoduje investitoru već lokalnoj zajednici." Što nije samo kontradiktorno već vrijeđa i zdravi razum. Naime, logika kapitala je profit, a investitor će jako paziti i na poreznu politiku u RH i na administrativne i ine barijere i na kontradiktorne izjave vladinih dužnosnika i tome slično. I ne zaboravite, nije samo donošenje zakona dovoljno za investicijsku klimu, dovoljno vam je okruženje, treba biti, okruženje treba biti takvo da biste privukli investitore. Često puta, i to sami znate, da je dojam bitniji od samoga sadržaja. Pa i oni ljudi koji dolaze izvana čitaju, gledaju, prate i osluškuju što se to događa u Hrvatskoj. A sjetite se i oni ljudi koji su ležali po cestama na Cvjetnom, ne znam pusti projekti koji su bili u Hrvatskoj, to je odaslalo jednu jako, jako lošu sliku o Hrvatskoj i o stranim investicijama u RH. Zato investitori koji uspiju u RH zbog svoga bogatstva ili bogaćenja postaju suspektni svima, od državnih institucija do medija. A to se jako loše odražava na investicijsku klimu u RH. Hvala.
Odgovor na repliku, Franko Vidović.
Zahvaljujem. Poštovani kolega ja sam rekao da nema govora o nametanju projekata koji nisu interes lokalne zajednice. jasno se to očituje kroz prethodno donošenje prostornih planova jer upravo predstavnička tijela lokalne, regionalne (područne) samouprave su ta koja imaju ovlast donositi prostorne planove. Dakle, ukoliko je nešto, to je naglasio i ministar, ukoliko je nešto u prostornom planu pa onda valjda to i jeste interes te lokalne zajednice. Pa onda je valjda dobro da se to provede. Što se tiče investitora za njih sam rekao da na ovaj način podižemo konkurentnost praktički cijele investicije i isplativosti investicije ukoliko je ubrzamo, ukoliko je uspijemo ubrzati sa ovim zakonom. I da, to je ista i na kraju krajeva pa zbog čega bi bilo nelegitimno da investitor želi zaraditi? Ja ne vidim u čemu je tu problem. I zbog čega bi bilo uopće nelegitimno da netko tko uredno plaća i porez RH od kog zaista ima koristi cijela zajednica da na kraju krajeva i on zarađuje. Mislim da je to sasvim uredu stvar i ne vidim što je vama tu prijeporno. Hvala.
U ime Kluba nezavisnih zastupnika kolega Damir Kajin. Izvolite. Kolega Kajin samo trenutak. Kolega Kajin izvolite.
Gospođo potpredsjednice, gospodine ministre neću u ovome, u ovome nešto piše, Slobodna dalmacija tijekom današnjeg dana, nego ću isključivo i samo o Prijedlogu Zakona o strateškim investicijama i projektima Republike Hrvatske. Ono što je sigurno dobro da Zakon ide u drugo čitanje. Znači čime početi? Ja bih rekao s jednom opaskom, sa ovim člankom 17.-tim, u stavku 2. koji doslovce kaže da nekretninama citiram, u vlasništvu Republike Hrvatske potrebnim za provedbu strateškog projekta Vlada Republike Hrvatske raspolaže bez javnog nadmetanja ili bez javnog prikupljanja ponuda po tržnoj vrijednosti prema procjeni ovlaštenog sudskog vještaka. U stavku 3. kaže se da Vlada Republike Hrvatske uz suglasnost resornog središnjeg tijela državne uprave može izdvojiti šume, odnosno šumsko zemljište potrebno za provedbu strateškog projekta i šumsko-gospodarske osnove i prenijeti pravo vlasništva na drugu pravnu osobu ili osnovati pravo građenja na šumi ili šumskom zemljištu radi njihova korištenja u druge namjene temeljem lokacijske dozvole izdane sukladno dokumentima prostornog plana pa se između ostalog govori i o osnivanju stvarnih prava na javnim cestama u svrhu zbog koje je osnivanje takvog prava dozvoljeno člankom 3. itd. Da, ja doista mislim da je ovaj članak 17. ključan dio ovoga zakona. Ogromna prava i ovlasti biti će na javnim vlastima, znači od diskrecijskih prosudba, koji su to projekti koji će biti pod navodnicima na jedan poseban način praćeni do dodjele državne zemlje, od izvlaštenja, ono što smo nekada do '90. godine nazivali eksproprijacijom do izuzimanja javnih puteva, od redefiniranja recimo i pomorskog dobra pa sve tamo do osnivanja pravo građenja na šumskim tim parcelama ili zemljištima. To radi Vlada. Netko će reći da se ovdje ide čak i daleko dalje od onoga famoznog Zakona o golfu. No što želim reći, da i samu Vladu valja nadzirati. Taj mehanizam nadzora treba nekako ugraditi. Netko će reći pa dobro, nadzor nad Vladom je pojedinih tijela, pravobraniteljstva, tu se može spominjati i DORH, tu je pozicija Sabora, slažem se. Međutim, u članku 18. govori se o središnjem tijelu državne uprave nadležno za gospodarstvo, znači to središnje tijelo državne uprave koje je nadležno za gospodarstvo trebalo bi biti na jedan poseban način nadzirano. Treba ugraditi taj jedan mehanizam i to bi trebao biti conditio sine quanon ovoga zakona. Zašto, zato jer ovo središnje tijelo državne uprave nadležno za gospodarstvo usuđujem se reći imat će po kondicijama kako je zakon predložen i veća prava i od Vlade i od premijera i od Sabora i predsjednika države i ministarstva i šta ja znam koga i to tijelo treba nadzirati. Tu njihovu ogromnu moć treba podvrgnuti nadzoru. Da li bi to mogao biti neki Odbor za gospodarstvo Hrvatskog sabora ili neko drugo tijelo ne znam, ali znam da bi ih trebalo na jedan poseban način nadzirati. O čemu govori između ostalog ovaj zakon? Ovdje se kaže da Zakonom o strateškim investicijama, citiram, projektima Republike Hrvatske žele se skratiti i znatno ubrzati procesi ishođenja ukupne dokumentacije neophodne za ostvarenje projekta pa se kaže, citiram, da ovim zakonom uspostavlja se procedura pripreme provedbe investicijskih projekata s ciljem njihova učinkovitog ostvarenja itd., itd. Eto ušli smo u Europsku uniju, činjenica je da investicija barem do sada u zadnjih nekoliko godina nije bilo. Da li će ovaj zakon nešto promijeniti e to ćemo vidjeti. S druge strane, što je isto tako važno spomenuti, to je ovaj članak 5. koji između ostalog govori da strateškim projektima smatrat će se projekti sukladni s dokumentima prostornog uređenja koji imaju vrijednost ukupnih kapitalnih troškova ulaganja jednaku ili veću od 150 milijuna kuna, koji imaju mogućnost biti sufinancirani iz fondova programa Europske unije, a ukupna vrijednost kapitalnih troškova jednaka je ili veća od 75 milijuna kuna koji se ostvaruju na potpomognutim područjima gdje su investicije veće od 20 milijuna kuna itd. Sve je to u redu, ja mislim da se nikome neće ili barem želim vjerovati da se nikome neće pogodovati temeljem ovih kondicija, da nitko nikoga neće preferirati, da nitko nikoga jednom rječju neće privilegirati. Međutim, što želim reći? Hrvatsku ne drže samo ovi veliki poslovni subjekti koji mogu realizirati projekte teške 150, 75 ili 20 milijuna kuna. Hrvatsku ne pokreću samo veliki gospodarski subjekti, Hrvatsku isto tako ne pokreću samo veliki već Hrvatske ovakve kakve mi poznajemo ne može biti bez malih odnosno i srednjih poduzeća i to jednostavno moramo shvatiti. Ja nemam ništa protiv velikih, ali usuđujem se reći da bez tih malih i srednjih poduzeća ne bi bilo ni Republike Hrvatske i to ovakve kakvu poznajemo i to moramo na neki način razumjeti. Šta ja znam, do '90. godine npr. jedna turistička ekonomija Poreča bila je pokretač cijeloga kraja, po privatizaciji veliki paraliziraju ja bih se čak usudio reći taj prostor, žive za sebe, ne više za kraj. To je ta logika koja se počela mijenjati. Nekada su veliki bili u funkciji pokretanja cijele zajednice, a danas zajednice isključivo doprinose njima, a ne obrnuto. Što želim reći? Veliki ti subjekti koji možda i mogu realizirati ovakve projekte teške 20, 75 ili 150 milijuna kuna, znači ti veliki subjekti koji imaju preko 250 zaposlenih, u Hrvatskoj ih je možda 500 i tih 500 tvrtki cca sa Todorićem, Adris itd., turističkim sektorom, brodogradnjom, zapošljava oko 250 000 ljudi. Oni proračun pune negdje sa 25%, a raspolažu sa 50% financijskog potencijala Republike Hrvatske. 2500 srednjih tvrtki do recimo tu negdje 70, 80, 100 zaposlenih puni proračun sa 25% i u raspodjeli prihoda u ovoj zemlji sudjeluje sa 25%, a s druge strane imamo stotinu tisuća malih tvrtki ne računajući ovdje ili računajući ovdje i koliko osamdesetak hiljada obrtnika, znači koji zapošljavaju gotovo jedan milijun ljudi pune proračun što je logično vis a vis doprinosa itd. pune proračun sa 50% a u ukupnoj masi participira tih financijskih sredstava sa nekih 25%. I na te male na žalost malo tko računa. Neću reći da o njima nitko ne vodi računa, ali kao da su na neki način prepušteni sami sebi i to bi trebalo naprosto na neki način promijeniti. Zašto? Zato jer ti mali poslovni subjekti drže Republiku Hrvatsku, znači rekoh ne samo veliki. Kapa dolje jednome Todoriću koji će sutra preuzeti Mercator, 60000 zaposlenika u kako se zove Konzumu i u ovome drugome. To je otprilike onoliko koliko ima zaposlenika cijela jedna županija Istarska. Istra ima negdje oko 70000 ljudi, ovdje je 60-tak tisuća, znači o kojima vodi računa pod navodnicima jedan čovjek ako se ta transakcija dogodi. Mi moramo isto tako želim reći svako radno mjesto držati kao malo vode na dlanu. Mi malima isto tako bi valjda trebali pomoći kao što ovaj zakon želi pomoći velikim potencijalnim investitorima. Nije nužno da dolaze sa strane, zašto ne i iz Hrvatske. Ali ako malima ne pomognemo već danas naprosto oni će pod navodnicima tržno neću reći nestati, poginuti, nego pitanje šta će od njih uopće opstati. Ja jesam za ubrzanje procedure svima, ali još jedanput bez da se pomogne tim malim subjektima mi ćemo biti na koljenima. Kada dva radnika ostanu bez posla u nekoj državnoj službi onda je cijela Hrvatska na nogama. Kada 2 stotine radnika recimo ostane bez posla u privatnim tvrtkama, e onda se žubori, a kada 20, 30, 50 privatnih tvrtki koji možda zapošljavaju 200 ili 250 ljudi takoreći klekne onda o tome nitko da prozbori niti jednu riječ. Evo samo je dovoljno pogledati koliko je ovih poslovnih prostora zatvoreno u Ilici, Teslinoj, ne znam ovdje u starom gradu ovdje oko Sabora, Vlade, Ustavnog suda. Takoreći ništa niti ne radi. Ono što bih isto tako želio primijetiti, znači ovo je zakon u prvom čitanju, pa možemo načelno o njemu razgovarati zašto recimo jedan ovakav zakon pod navodnicima ne bi imao gotovo svaki grad ili svaka općina ili svaka županija u Republici Hrvatskoj. Jer ono što je nekome 20 milijuna kuna ili 75 milijuna kuna ili 150 milijuna kuna nekome malome je to 200000 kuna ili 50000 kuna ili 150000 kuna. I njima isto tako netko naprosto mora izaći u susret, jer opet ta kumulacija velikih i malih investicija jedino mogu pokrenuti Republiku Hrvatsku. I kad govorim u Istri isto tako što se veliko tamo dešava eto je mogućnost da relativno skoro krene Istarski ipsilon. Koncident je država, osigurala je tih 100 milijuna kuna, koncesionar Buik, znači županija, gradovi ne izdvajaju niti jedne lipe za tu investiciju što je logično. Međutim, ono što je najbitnije da krene što je moguće prije taj projekt nastavka Istarskog ipsilona jer to konkretno znači vraćanje na posao petstotinjak ili više građevinara što može to trusno tržište naprosto stabilizirati. Ono što je isto tako bitno spomenuti, da treba se naprosto izboriti za te i male subjekte, ne razmišljati samo o velikom, ali da razmišljat o velikom. Ti mali, to su ja ću se usuditi reći to je ona najkreativna generacija koja je ne znam devedesetih počela sa nekim privatnim biznisom, koja je pokrenula neki mali obrt, biznis. Danas imaju ti ljudi 55, 60 godina, istječe joj vrijeme, sve je do sada dala državi, radnicima i gotovo ništa nema a u ovoj fiskalnoj presiji mogla bi tako reći i bez svega ostati. Ono što je isto tako bitno spomenuti u ovome zakonu članak 14. svi postupci su hitni ili žurni, nije bitno. Rok je znači 15. dana od zaprimanja tog jednog urednog zakona. U stavku 3. govori se da ukoliko središnje tijelo državne uprave ili pravna osoba nadležna za izdavanje mišljenja ili upravnog akta smatra da zbog složenosti ili drugih opravdanih razloga nije u mogućnosti izraditi zatraženo, izdati pardon mišljenje u roku od 15 dana od zaprimanja uredno podnesenog zahtjeva dužno je odmah pisanim putem obavijestiti povjerenstvo i zainteresiranog investitora. Bit će zanimljivo pratiti te rokove da li smo za nešto takvo sposobni. Drugo, isto tako bi bilo zanimljivo čuti od ministra koji su to veliki projekti koji su pod navodnicima u Republici Hrvatskoj u pojedinoj županiji, gradu, ne znam danas na čekanju koji bi se relativno skoro osim ovog ipsilona ili Zračne luke u Zagrebu mogli već sutra ili prekosutra početi graditi. Da li postoje ti investitori? Na žalost teško ih je u ovom trenutku vidjeti, ali bez obzira na sve možda je ovaj zakon jedan dobar početak, ali mislim da ovo središnje tijelo Državne uprave nadležne za gospodarstvo, ta povjerenstva itd. koja se spominju zbog ogromne diskrecione moći moraju biti na jedan poseban izraženi način nadzirani. Jer rekoh, imaju ovlasti veće kako je zakon pisan i od Vlade i premijera zajedno i od Sabora i predsjednika države zajedno i od resornih ministarstava i to ne može proći bez njihova nadzora. Sve u svemu dobro je da zakon ide u drugo čitanje.
Hvala lijepa. Sada imamo 5 replika i s obzirom da na svaki klub imamo značajan broj replika i da imamo dosta prijavljenih radit ćemo bez stanke, da odradimo ovu točku dnevnog reda danas. Prvi na redu, izvolite kolega Šuker.
Da li je ovo gospođo potpredsjednice počela primjena novog Poslovnika da se u 11 sati najavljuje raspored rada za taj dan? Dakle, ako ćete replicirati neće biti stanke, ako nećete replicirati bit će stanke. Mislim da ovakve stvari ako smo prije dogovarali mislim da je red da i danas se dogovore. Druga stvar, znalo se koja je točka dnevnog reda, da je vrlo interesantna i da će vjerojatno biti otvorena i rasprava oko toga. Mislim da ovakva praksa naprosto nije dobra i ne vodi nas nekakvom dobrom putu.
Ne možemo unaprijed odrediti koliko će trajati rasprava, a s obzirom da ne primjenjujemo onu odredbu u Poslovniku da skraćujemo raspravu mislim da nema nikakvog razloga da danas ne pravimo odnosno da radimo bez stanke. Kolega Lesar, izvolite za repliku.
Kolega Kajin slažem se s vama kad ste izrazili zabrinutost velikim ovlastima Vlade u provođenju dijela ovog zakona, a posebice članka 17. Ali odgovor na vaše pitanje, naime i pozadina tog straha je recimo da Motovunska šuma u livadama ispod Motovuna kao i Murska šuma u Međimurju primjenom članka 17. može biti izuzeta iz šumske osnove i prodana privatnom vlasniku. Kako se u Hrvatskoj donosi prostorno planska dokumentacija svima nam je dobro poznato pa i vama, vi dobro znate kako je to u Istri bilo za … [[Govornik se ne razumije.]] Ali odgovor na pitanje tko bi Vladu trebao nadzirati u provedbi ovog zakona je u Ustavu RH i to u članku 2. i u članku 52. Naime, u članku 2. Ustava piše da Hrvatski sabor ili narod neposredno odlučuje između ostalog o očuvanju prirodnog i kulturnog bogatstva i korištenje njima. U članku 52. stavku 2., a stavak 1. nabraja koje su to posebne vrijednosti zaštićene Ustavom, kaže da se zakonom određuje način na koji dobra od interesa za RH se mogu upotrebljavati i iskorištavati. Ali ne predviđa pravo Vlade da ta dobra prenosi u vlasništvo da nekome daje pravo stjecanja vlasništva niti nad morem, nit nad vodama, nit nad šumama, nit nad pomorskim dobrom, nit nad životinjskim svijetom, kulturnim blagom. A ovaj zakon mimo te odredbe Ustava omogućava da Vlada sama daje nekome pravo vlasništva nad zaštićenim dobrom iz članka 52. Ustava.
Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Da, gospodine Lesar na krivu adresu se obraćate kada spominjete Motovunsku šumu ili Međimursku šumu. Ali se slažem sa vama, ono što se dešavalo recimo u Istri, poglavito u posljednje vrijeme prije izmjene Zakona o poljoprivrednom zemljištu gdje se jedan kvadrat de facto prodavao za protuvrijednost jedne cigarete nešto je što je bolje zaboraviti iako bi trebalo pod navodnicima to "izuzeti" i suditi. Gdje se tisuću kvadrata prodavalo za protuvrijednost 5 šteka cigareta također to treba osuditi. Gdje su pojedinci desetine hektara kupovali za desetak plaća, kasnije to urbanizirali pa sada posjeduju vrijednost u imovini koja se mjeri milijunima eura nešto je što zasigurno treba, o čemu treba govoriti. Ja se apsolutno zalažem da se u ovaj zakon ugrade instrumentariji nadzora. Ja želim vjerovati da je intenca predlagača, znači Vlade RH ili resornog ministarstva, prije svega prvo ubrzati proceduru, paralelno suzbiti kriminal i na neki način naprosto potaknuti jednu dodatnu gospodarsku aktivnost na ovim hrvatskim prostorima. Nikome ne pogodovati, nikoga ne preferirati, ali naprosto omogućiti ljude da rade i da ih administracija ili procedura u tom njihovom naumu ne sprječavaju.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Kajin vi ste u svojoj raspravi rekli nikom se neće pogodovati, nitko neće biti privilegiran. E sad, dajte mi pojasnite sukladno članku 17. kako se to misli provesti? Jer s tim člankom ništa nije definirano, samo dane su neograničene ovlasti Vladi. Međutim, posebno je interesantan stavak 2. koji kaže bez javnog prikupljanja ponuda po tržišnoj vrijednosti. E sad, nekakvo šumsko zemljište praktički ne vrijedi ništa, međutim ako vi naznačite da će tu sutra netko nešto raditi onda to zemljište vrijedi strašno puno. I koja je tržišna vrijednost ako ništa u krugu od 5 km što se tiče šumskog zemljišta ili poljoprivrednog zemljišta nije prodavano? Koja je tu tržišna vrijednost? Da li je to prostor gdje se može nekome pogodovati ili ne pogodovati? Isto tako procjena sudskog vještaka koji ima niz faktora koji mogu biti u plusu i u minusu. Na kraju krajeva to imamo u svakodnevnoj praksi primjenu da ne možete odrediti cijenu. Dakle samo ova odredba stavka 2.članka 17.bez javne nabave i tržišna vrijednost koja ne postoji za određeno poljoprivredno zemljište. I na kraju kada pogledate članak 18.stavak 1.da praktički nakon odluke Vlade će opet nekakvo vladino tijelo reći je ta odluka Vlade uredu. To isto na određeni način može otvoriti prostor i za korupciju pogodovanje i svašta. Dakle svaka nedefinirana odredba u zakonu nažalost otvara prostor za neke stvari i zato jesmo rekli da ovaj članak 17. Mora biti jasno definiran. I ne mora se raspisivati javni natječaj, može se napraviti pozivne ponude nešto bilo na koji način da se vidi koja je stvarna vrijednost nečega. A druga stvar, mi zaboravljamo da u Hrvatskoj imamo formirano 200 i još nešto gospodarskih zone koje su praktički formirane i na poljoprivrednom i šumskom zemljištu i neperspektivnim vojnim nekretninama koje Vlada RH … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Damir Kajin.
Slažem se gospodine Šuker … pitanja i vjerojatno nijedan zakonodavac sva ta pitanja sve te dileme koje će se pojaviti neće moći pretočiti u zakonski tekst ali slažem se da ih treba što je moguće detaljnije propisati kako bi se nedoumice na neki način izbjegle. Sjetimo se samo one polemike Zakona o golfu, a neki elementi u ovome zakonskom rješenju gotovo me podsjećaju na onaj famozni Zakon o golfu. Međutim ono što je dobro da zakon ide u drugo čitanje. I ja želim vjerovati da se nikome neće pogodovati, da će transparentnost biti taj obrazac na kojem će poštivati dodjela tih prostora budućim potencijalnim investitorima. Zato i predlažem jedan nadzor gdje bi možda i pojedina tijela Sabora mogli uključiti kako bi transparentnost bila apsolutno zajamčena. Treba normalno izboriti se za kao što je rekao gospodin Bačić "pogodne" projekte ne za podobne projekte. Daj Bože da kapital sutra nahrli u RH ili da ono slobodnog kapitala iz RH usmjerimo za pojedine investicije, ali bojim se da tu priču tako skoro nećemo gledati. A s druge strane postavljam si otvoreni pitanje što Hrvatska u ovom trenutku može potencijalnim investitorima dati? Može dati možda neke vojne prostore ili dio tih vojnih prostora, može dati dio šuma, može dati dio poljoprivrednog zemljišta itd. I ono što je izuzetno bitno, ona može ubrzati proceduru to se čini recimo ovim zakonom, ona mora suzbiti kriminal ili korupciju i jednom adekvatnom poreskom politikom pokušati pridobiti investitore uz sebe ili za sebe.
Hvala lijepa. Branko Bačić izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Kajin rekli ste u svom izlaganju kako je dobro i to ste pohvalili da strateški projekt je onaj koji između ostalog je sukladan sa dokumentima prostornog uređenja. To nije točno. To je teška obmana ovog Sabora i javnosti. Zbog čega? Zbog toga što prema dokumentu prostornog uređenja za nekakav projekt je predviđeno izraditi urbanički plan uređenja ili detaljni plan uređenja. A ovim zakonom je rečeno da to ne treba. Prema tome nije taj strateški projekt strateški jer udovoljava kriterije, a među njima i to da je u skladu sa dokumentom prostornog uređenja. Dapače, ovu odredbu treba ukloniti iz zakona i reći da je strateški projekt samo onaj koji je u skladu sa zakonom, a nije u isto vrijeme u skladu sa dokumentima prostornog uređenja. Pa ću vam reći npr. kada već spominjete vašu Istru Brijune, zar vi mislite da je moguće realizirati Brijune ne znam Pinetu, Hidrobazu, Sv. Katarinu, MOnumenti ili Muzil da je moguće bez izrade ubraničkog plana uređenja. Nije moguće, taj projekt je moguće realizirati na temelju lokacijske dozvole nekakav strateški projekt samo za neku malu parcelu samostalnu parcelu. Ali tvrditi da ne treba raditi urbanički plan uređenja za površinu od 50, 60 hektara gdje nema komunalne infrastrukture, gdje nema ceste, gdje nema el.struje, gdje nema vode, gdje nema vode, nemoguće. I vi to sami dobro znate. Prema tome nije točno da je ovaj zakon uvažava prostorno-plansku dokumentaciju, to nije točno već dapače ide protiv nje. I druga stvar, meni nije jasno da vi možete hvaliti Vladu zbog toga što nas je počastila s time da je zakon u normalnoj proceduru. Pa valjda je to normalno da Vlada šalje zakone u prvom i drugom čitanju a ne u hitnoj proceduri? Na niske grane je spao ovaj Sabor ako hvali Vladu zbog toga što je jedan zakon u redovnoj proceduri. Mislim da se moramo protiviti tome da ne ide u hitnom a ne da hvalimo Vladu da nas je počastila što je zakon u normalnoj proceduri.
Odgovor na repliku Damir Kajin. 2 minute.
Pa ja sam vjerojatno rekao da je dobro da ovaj zakon ide u drugo čitanje, iako se slažem da je javna rasprava trebala biti možda puno duža no što je bila. Ono na što imam ja najveću zamjerku kada je riječ o ovome zakonu što veliki potencijalni investitori mogu biti u jednom "privilegiranom" položaju od onih malih. Ti veliki recimo "izbjeći" će te urbanističke planove a ovaj mali će morati naprosto sve sam platiti. Ja tvrdim za nekog malog investitora 200 tisuća kuna je bogatstvo to je ogroman novac, kao za nekoga možda 20 milijuna tih eura ili 10 milijuna ili 20 milijuna naprosto kuna. Ali se slažem da treba investicije početi na drugačiji način tretirati i poticati. Šta se tiče Brijuni rivijere ja na njih imam silnih rezervi. Ne mislim da ovako kako je to koncipirano je održivo i ne mislim da će se kroz takvu jednu formu kako je zamišljeno tamo još tako skoro bilo što dešavati. Ali će se isto tako svatko složiti da trebamo potencijalnom investitoru omogućiti da radi. Jer ako netko investira, nije bitno, 10 milijuna eura ili 20 milijuna eura ili onih 100 tisuća kuna ili 200 tisuća kuna. To onda znači da će se iz te investicije plaćati i PDV, da će se nekoga zaposliti, da će se nekoj tvrtki omogućiti da izvodi neke zemljane ili ne znam kakve radove i sve to zajedno naprosto diže našu ekonomiju. Da, još jedanput ću ponoviti, dobro je da ovaj Zakon jer je delikatan Zakon ide u drugo čitanje, dobro bi bilo da između ta dva čitanja se sprovede po mogućnosti što je moguće šira javna rasprava i ako je ikako moguće postigne kakav takav konsenzus [[Upadica: Hvala.]] iako da budem iskren kada je riječ o Hrvatskoj u konsenzuse ja ne … [[Govornik se ne razumije.]]
Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Kajin, vi ste rekli u svojoj raspravi da ovu Vladu treba nadzirati, da ovu Vladu treba nadzirati i meni je drago da vas love ti porivi da vi u vladajućoj koaliciji želite nadzirati Vladu koju podržavate jer shvaćate da se nešto dešava. A mudri ljudi su davno rekli da kada novac progovori da savjest zašuti. I to se dešava upravo kroz ovakav Prijedlog Zakona bez unaprijed određenih namjera da li je on dobar ili nije dobar. Ali ovo što se kažem dešava u posljednjih mjesec dana jasno pokazuje da nas je ovaj tsunami investicija u proteklih godinu i pol dana svih toliko ošamutio da smo počeli bježati od puteva koji su trasirani davno kroz jasne zakonske odredbe mnogih zakona. I da polako pribjegavamo sustavu prečica. A kada krenemo prečicama kao što to predlaže ovaj Zakon vrlo nam se lako može dogoditi da završimo u šumi. Da više nakon toga nećemo znati gdje izaći. Jer došlo je vrijeme, ušli smo u Europsku uniju da jasno kažemo želimo li poštivati zakone koji su se donosili u ovom Domu, ili želimo cijelo vrijeme izmišljati prečice. Podsjećam vas na prošli tjedan kada smo izmislili prečicu u Zakonu o ugostiteljskim djelatnostima gdje se sada svi mogu baviti turizmom bez obzira na to što smo imali do sada. Investitori neće doći u Republiku Hrvatsku zbog ovog Zakona. Oni su jasni i nedvosmisleni. Sada smo ja mislim negdje 58 po tablici konkurentnosti globalnih ekonomija. Nakon donošenja ovog Zakona mi ćemo biti ne 58. biti ćemo zadnji, 60.-ti.
Odgovor na repliku Damir Kajin.
Evo, mislim da ćemo se složiti svi zajedno da i ovu i svaku Vladu treba nadzirati. I naša ministarstva sva ministarstva treba nadzirati. Svako tijelo javne vlasti treba nadzirati. Treba nadzirati i rad nas, saborskih zastupnika. Pa treba nadzirati i … [[Govornik se ne razumije.]] i zato imamo ona godišnja izvješća koja nam za tu namjenu mogu poslužiti. Treba pravobraniteljstvo nadzirati. I mislim da je nadzor naprosto ključan a da je najbitnije u svemu tome naprosto naša javnost. Međutim, o čemu je zapravo riječ. Dvije je godine trebalo da recimo jedan, ili godinu i pol dana ovakav zakonski tekst dođe pred nas. U zadnjih godinu i pol dana niti jedna, pod navodnicima veća strateška investicija gotovo da se nije realizirala. Ali se nije realizirala ni prethodnih četiri godine i moramo naprosto biti pošteni i to sebi priznati. Naprosto trebamo nešto učiniti, olakšati tom jednom potencijalno investitori da se neki poslovi u ovoj zemlji u toj šumi administrativnih barijera može i dogoditi. I po treći put ću reći ako želimo pokrenuti ovu zemlju nisu dovoljno samo veliki nego na isti način trebamo na neki način prilaziti i ovim malim investitorima, ili onim malim investitorima. Ja na taj način doživljavam ovaj Zakon. Da li će ovaj Zakon povući za sobom neke nove investicije ne znam, ali znam da bi trebao olakšati proceduru. A to je jedna od onih pretpostavki da se na ovim prostorima nešto počne dešavati. Ali ako imamo tijela koje imaju jednu enormnu moć već kao što sam rekao za govornicom i od Vlade i od Ministarstva i od Predsjednika Države i od Predsjednika Sabora i od ovih i od onih tijela onda trebamo mehanizmom nadzora jasno na neki način ukalupiti ih da ne izađu iz te pod navodnicima kako bi Istrijani rekli brazde.
Hvala lijepa. Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolega Kajin suglasan sam sa vama kada ste rekli da Hrvatsku ne pokreću samo veliki projekti nego da treba posvetiti pozornost i malima i pomoći malima. Ali želim reći da u stvarnosti nije tako. Prije kratkog vremena smo u ovom Visokom domu raspravljali o Zakonu o obrtu. Kada je 83 tisuće obrtnika izrazilo primjedbe na 9 strana i to naravno nije uvaženo. A dolazi u pitanje 200 tisuća, 200 tisuća je tu zaposlenih i veliki gubitak radnih mjesta. Slična je situacija sa obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima koji svaki dan propada 10 do 20, svakodnevno zbog katastrofalnog odnosa ove Vlade prema poljoprivredi, prema selu. A govori se o poljoprivredi kao strateškoj grani a narodu je puno, već i dosta je te strategije, strateških grana. Očekuju oni djela. Pa to ste i obećali u programu 21.. Niste obećali 25% PDV-a, niste obećali 20% povišenja struje. A sada, evo danas čitamo u medijima da ministar gospodarstva kaže da struju treba smanjiti. Pa što se uopće povisivala cijena struje kada ima prostora da se sada smanjuje? To mi uopće nije jasno. Dakle, uistinu ta, na ta pitanja je trebalo odgovoriti i puno prije. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Damir Kajin.
Iza vaše Vlade dragi kolega ostale su samo rožice. Evo, samo rožice. Tamo gdje je vaša noga prošla doista tamo, tamo sve sjaji, sve cvjeta Upadica se ne razumije./ … Sve raste, šta raste, raste Istrijani bi rekli ribida, drača.
Malo humora. U ime Kluba zastupnika Nacionalnih manjina kolega Deneš Šoja.
Gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Želim reći nekoliko riječi vezano za prijedlog ovoga zakona i to u uvodu odmah da naglasim da je u posljednje vrijeme često se spominje pa i ovdje u ovoj sabornici, a i inače u sredstvima priopćavanja itd., to jako lijepo zvuči, stvaranje investicijske klime. Mislim mi se svi za to zalažemo i to je dobro, mislim da je to stvarno krajnje vrijeme da nekako stvorimo tu investicijsku klimu i po meni proučavajući i obrazloženje i pojedine dijelove, članove ovoga prijedloga zakona mislim da je upravo i ovaj zakon na neki način na tragu toga da se stvara investicijska klima. Naravno, investicijska klima, ono što su kolege maloprije i naglasili, na najvišoj razini i to je ovdje razrađeno u nekoliko članaka vezano za kriterije, za odabir od 20 milijuna do 150. Zatim Vlada osniva određeno povjerenstvo, povjerenstvo osniva operativnu skupinu koja će odraditi taj posao, ne želim dalje komentarisati, a najmanje prepričavati pojedine, sadržaj pojedinih članova toga zakona i mislim da je to doista na tom tragu ukoliko to profunkcionira da tako kažem da će se stvoriti ta investiciona klima pozitivna. Sigurno će biti određenih problema, no međutim svakako da je dobro i da je to jedan veliki poticaj da se stvori takva klima. Možda bi samo sasvim konkretno pročitao ovu točku 11. u članku 11. gdje govori o tome da članovi operativne skupine u toj operativnoj skupini su predstavnici jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave, odgovorni su svom načelniku ili gradonačelniku odnosno županu, koji su pak odgovorni za provedbu i hitnost postupaka iz ovog djelokruga. Malo mi to djeluje ovako apstraktno. Mi načelnici, i ja sam jedan od načelnika ili župani itd., kako će u praksi izgledati ta naša odgovornost jer mi nekako ustvari odgovaramo biračima. E sad vjerojatno je u pitanju operativnost i brzina odnosno tih ljudi koji će iz te lokalne i regionalne samouprave raditi u tim operativnim skupinama. Sad sam nekoliko riječi rekao o toj pozitivnoj klimi, odnosno ocjenjujem da će to doprinijeti stvaranju pozitivne klime. Međutim, vrlo je interesantno taj uvodni dio gdje se daje ocjena stanja i prvi put, bar za mene, na jednom mjestu je nabrojao zapravo koliko zakonskih propisa predodređuje i utječe na efikasnost, na brzinu, realizaciju tih projekata. Ovdje je 16 tih raznih zakona, a po meni još neke stvari nisu tu ni nabrojane koje mogu prilično kočiti ili zagorčati cijelu tu situaciju vezano za određene investicije. Ono što je za mene vrlo bitno i taj momenat sam ja ovdje za ovom govornicom već nekoliko puta naglasio, gotovo 90% institucija da li ministarstva, da li agencije, koji rade na realizaciji tih zakona, odnosno izdavanje određenih dokumenata, potvrda, suglasnosti itd. je centralizirano sa sjedištem u Zagrebu i svaka od 412 ili koliko ima općina, ukoliko ide u realizaciju projekata mora se obratiti ovim institucijama koje se nalaze u Zagrebu. Prema tome, ja kao načelnik gotovo ništa u Osijeku ne mogu riješiti u tom pitanju ili vrlo malo, nego sve se to rješava u Zagrebu, a to nije zapravo isto. Dozvolite mi, vrijeme će dozvoliti, ima toliko još vremena da sad kažem jedan konkretan primjer, da iskoristim ovu govornicu, kako u praksi pokraj najbolje volje i ministara i Vlade i bivše i sadašnje itd. u pogledu te klime koju ja naglašavam, kako u praksi ova birokracija, oni ljudi u drugom i trećem redu mogu stvarati obrnuto, ne pozitivnu nego negativnu klimu vezano za investicije. Moja općina i ja raspisali smo javnu nabavu prije dva mjeseca za izgradnju prometnica. Vrijednost radova je 3 milijuna, to je za jednu općinu moglo bi se reći strateška stvar jer se radi o putnoj mreži koja je vrlo bitna za pristup našim oranicama itd. Između ostalih u kriterijima tamo zakon dozvoljava da od ponuđača možete zatražiti u tehničkoj dokumentaciji da priloži, kaže može, ne mora nego može tražiti onaj koji raspisuje natječaj da prezentira svoje ugovore što je izvodio radove u posljednjih pet godina. Mi smo s obzirom na iskustvo i na izvođače koji prigovaraju jel im je teško naći u arhivi neki put te ugovore, to skratili misleći da to ide njima prilog na tri godine sa mogućnošću da svaki koji se natječe može normalno da se javi da se interesira, da popravimo, ispravimo itd. I za divno čudo javlja se jedan odvjetnik iz Zagreba u ime jedne zagrebačke firme koji inače vidjeli smo po referencama ni ne radi ceste i uloži žalbu zašto smo mi skratili pet godina na tri godine. I to je bilo početkom petog mjeseca. Mi smo lijepih dva mjeseca kad se može puno raditi, 5 i 6 mjesec izgubili. Jučer smo dobili rješenje od Državne komisije za javnu nabavu da su oni u pravu, da smo mi tu jako pogriješili. I to prihvaćam prema ovim tarifama, o tome smo mi raspravljali prije 7, 8 dana. Mi moramo platiti 9000 kuna trošak, u redu to čak i možemo i prihvatiti ako se to tako interpretira. Ali nas jako, jako boli što je sa tim rješenjem još dodijeljeno tom odvjetniku koji je u ime te firme napisao, jer oni izgleda nemaju pravnu službu ili su nepismeni, pa su uzeli odvjetnika da odvjetniku platimo 46000 kuna. To je jako jedan veliki šamar za investicijsku klimu. Možete sad to zamisliti. Dobro, ići će to sad dalje, ne znam što će bit, nismo baš presretni i raspoloženi da to platimo, ali očito sad bi morala biti jedna opaska da je ovdje kojim slučajem ministar pravosuđa da se malo i ta tarifa koju utvrđuje Odvjetnička komora koja se vezuje na iznos spora itd. itd. Jer to je sve skupa na jednoj stranici i još tri, četiri rečenice na drugoj koji vrijedi 46000. Jednostavno, nije ništa složeno. Ovo što sam rekao umjesto tri godine pet itd. I tako se stvara jedna vrlo, vrlo negativna klima investicijska ne radi Vlade, radi ministara itd. nego radi određenih birokratskih struktura. Neću dalje da ulazim u detalje da vas zamaram. Mogu još samo naglasiti da bi, bilo je ovdje riječi kolega Kajin je o tome govorio, da bi bio jako sretan kad bi kod članka 14. gdje se govori o žurnosti itd. da se to možda proširi i na javne investicije iznad milijun kuna, pa da i mi na neki način možemo koristiti efikasno, odnosno taj instrumentarij koji bi trebalo malo da budem prost natjerat tu birokraciju da radi brže. Jer to je konačno i konstatirano ovdje u obrazloženju. Vrlo lijepo kaže "Zakonom o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske žele se skratiti i znatno ubrzati procesi ishođenja ukupne dokumentacije neophodne za ostvarivanje projekata kako javnih, tako i privatnih koji su od strateškog interesa za Republiku". Bilo bi dobro da od strateškog interesa i za općine, jer ono što je za republiku 150 milijuna to je za moju općinu 3 ili 1 milijun, da i mi u tom pogledu nešto profitiramo. To bi u svakom slučaju bilo za svaku pohvalu, no međutim ne znam u drugom čitanju da li ima šanse da se u tom pogledu nešto proširi i promijeni. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prvi se javio Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Šoja, drago mi je da ste u ovom Visokom domu progovorili o problemima s kojima se susreću načelnici općina i na koji način to funkcionira. Isto tako, izrazili ste određenu hajmo reći suzdržanost glede investicijske klime i ovih velikih projekata. Pa stoji u svakom slučaju, jer ako samo spomenemo ova povjerenstva i ove operativne timove. Ako se prisjetimo prije kratkog vremena o raspolaganju poljoprivrednim zemljištem koji je omjer u tim povjerenstvima, koji je omjer i koji će biti utjecaj tih ljudi iz lokalne samouprave, koji će bit utjecaj i koji će način glasovanja biti da to bude u korist jedinica lokalne samouprave. I zamislite sad kaže, veli morat će izvještavati načelnika o tim dogovorima i o tim razgovorima. Pa mi nismo ni znali da smo mi tako moćni i tako značajni. U stvarnosti to neće biti, a druga stvar što se tiče kvaliteta, kvaliteta samih tih investicija koje se nude, hajmo reći u ovim našim ruralnim to su puno puta upitne kvalitete i onda bi oni nas morali uvjeriti da je to dobro, da je to izvrsno. Mi smo zainteresirani za onaj dio gdje smo najjači, a to je u poljoprivredi, poglavito u ruralnim područjima, da se sačuva ta strateška grana, a ne da je se dovede na ovakve grane na koje je dospjela da je selo pred slomom i da uistinu tu strategije nema. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor, kolega Šoja izvolite.
Cijenjeni kolega, vrlo kratko da odgovorim malo na sve ovo što ste vi konstatirali i drago mi je. Ali zapravo moglo bi se u jednoj rečenici sažeti da i ovaj zakon kao i neki drugi propisi i pravila zapravo mora se regulirati, donijeti naprosto iz razloga što dio, dio birokracije ne radi svoj posao ili ne radi dovoljno ažurno. Upravo se svodi na to. Kada bi svatko radio svoj posao i to u rekordnom vremenu možda puno toga ne bi trebalo duplirati i u propisima. Hvala.
Hvala i vama. I još jedna replika, Dujomir Marasović. Izvolite kolega.
Gospodine dopredsjedniče, kolega vi ste rekli da su praktički krivi činovnici iz drugog, trećeg ešalona, birokracija zbog neefikasnosti države. Ne bih se mogao s vama složiti. Kriva je politika i loši zakoni, a loši zakoni se donose ovdje ili se i predlažu ovdje jedna Vlada, druga Vlada, treća. Činovnici moraju štititi sebe. Svatko, recimo naveli ste javnu nabavu pa ću vam replicirati na to. Svatko tko se bavi javnom nabavom unaprijed je proglašen korumpiran, lopovom, nečasnim, unaprijed, unaprijed da je postupak iti počeo. I svaki činovnik mora štititi sebe jer će on biti prijavljen DORH-u, ići će u zatvor. Znači, mi smo tu pozvani popraviti zakone i pojednostavniti zakone. Odmah vam želim reći da je po meni Zakon o javnoj nabavi loš zakon, da ga treba preraditi i pojednostavniti. Onaj tko ga je napisao napravio je doktorat na samom tom svom zakonu i morao je držati tribine kako provesti taj zakon. On je de facto uzrok neefikasnosti države, jedan od uzroka neefikasnosti države je Zakon o javnoj nabavi. Treba ga modernizirati, pojednostaviti, skratiti itd. E onda činovnici rade po tom zakonu. A kako će činovnici raditi nego po zakonu? Piše tamo 5 godina, vi niste stavili, a tko će preuzeti na sebe odgovornost? Pa nisu oni budale da oni na sebe. Činovništvo nije krivo nego smo mi krivi ovdje.
Hvala. Imamo odgovor, izvolite kolega Šoja.
Kolega vrlo kratko ću na to odgovoriti. Sa jednim dijelom ove vaše konstatacije se ja slažem, međutim očito je da ministri i njihovi pomoćnici i zamjenici ili državni tajnici kako se zvali mijenjaju se, a imate određenu strukturu koja se ne mijenja 10, 15, 20 pa i više godina. U tome i je problem. Svakako za krajnju neefikasnost rada pojedine institucije odgovoran je čelni čovjek, to je jasno. A kolike su njegove mogućnosti da u tom smislu napravi radikalne poteze i da doista službe rade efikasno to je drugo pitanje. A ovakav slučaj, ovo što ste spomenuli 3 godine i 5 godina to je jedan tipičan primjer birokratskog pristupa. Nisam pravnik, ali ako negdje piše da može to nije onda isto kao da je propisano da to tako mora biti. Prema tome, sad se možemo mi prepucavati do Vrhovnog suda za 40 ili 50 tisuća kuna, nažalost. Takva je situacija.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika HNS-a Natalija Martinčević. Izvolite kolegice.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi ministre, zamjeniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Pa evo pred nama je jedan od zakona o kojem se pričalo možda više negoli o ijednom drugom zakonu u mandatu ove Vlade. I razlog je vjerojatno jasna svijest o tome da mi kao država imamo ozbiljan problem sa privlačenjem investicija, naravno povezano s time ozbiljan problem sa otvaranjem novih tvrtki i naravno što je najvažnije velik problem sa otvaranjem novih radnih mjesta. Sve statistike o investicijama u Hrvatskoj su poznate, o njima imamo prilike slušati stalno, vjerujem da će i kolega Milošević koji je iza mene nas na njih podsjetiti u svojim raspravama. No, od svih brojeva danas, broj nezaposlenih ljudi govori jasno da je prva i osnovna zadaća ove Vlade da to promijeni. I u tom smislu donošenje ovog zakona je uistinu važno i nužno. U tom procesu naravno odgovornost je i na nama zastupnicima da svojim konstruktivnim rješenjima i prijedlozima pomognemo da ovaj zakon bude što bolji, što kvalitetniji i da ispuni svoj cilj i svrhu. Naravno da kritike da mi ovaj zakon donosimo jer sustav i administracija ne funkcioniraju na način na koji bi trebale su potpuno opravdane. Mi danas možemo naravno raspravljati o tome tko je tomu kriv, da li onaj tko je 20 godina gradio i brižno njegovao takav sustav ili možda ova Vlada koja reforme ne provodi dovoljno brzo? No time nećemo doći do rješenja i popraviti situaciju koju moramo popraviti hitno. Jer činjenice su jasne, mi smo država koja slovi kao nepoželjna za investiranje i to od strane stranih investitora, stranih ambasada, Vlada, imamo prilike kontinuirano slušati. Oni su nam dapače vrlo precizno pobrojali sve probleme sa kojima se susreću i koje ne mogu preskočiti. Dobro je da je ova Vlada te signale počela slušati i u tom smislu smatram da je velik korak naprijed bio i donošenje Zakona o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja kojim je predviđen jedan cijeli niz mjera i poticaja i to od poticaja za mikropoduzetnike, poreznih poticaja, poticaja za otvaranje radnih mjesta pa do poticaja za radno intenzivne projekte. Jer evo do nedavno zemlje u okruženju npr. jedna Slovačka ili Srbija imale su i do duplo više poticaja po određenim projektima negoli je to imala Hrvatska. I naravno da je to investitore odvelo na neke druge lokacije, a ne k nama. Ova Vlada je to prepoznala i u tom smislu taj zakon koji je donesen je iznimno dobar. No, problemi nisu samo u poticajima, problemi su i u našem rješavanju imovinsko-pravnih odnosa, sporosti u donošenju urbanističkih planova i naravno dugotrajni i neizvjesni postupci javne nabave. O tome je danas evo bilo riječi pa sam ja inspirirana da spomenem, o tome sam govorila i prošli tjedan kad smo imali izmjene i dopune Zakona o javnoj nabavi na dnevnom redu, vrlo konkretan varaždinski primjer gdje se je postupak javne nabave posla vrijednosti 130 milijuna kuna i potencijalne ekološke opasnosti jer se naime radi o poznatom slučaju varaždinskog smeća postupak je trajao punih godinu dana. I to zbog žalbi tvrtke koju se od prvog do zadnjeg žalbenog postupka odbijalo zbog nedostatka pravnog interesa. Dakle, tvrtka koja nema pravni interes može odgoditi da li investiciju, da li rješavanje problema na punih godinu dana. Što će svakako reći da mi možemo imati najbolje zakone svijetu međutim ukoliko administracija neće funkcionirati na način koji treba ništa od toga biti neće. Nadalje, ono što muči i brine potencijalne investitore su svakako stalne najave promjena unutar poreznog sustava. Svaki potencijalni investitor kao jedno od najvažnijih stvari koje će provjeriti prije pokretanja investicija su porezi. I stalne najave izmjena poreza stvaraju nesigurnost kod investitora. Ako se za uvođenje nekog novog poreza odlučimo, ako procijenimo da je za to dobar i pametan trenutak tada to treba dobro pripremiti i tada ga treba sprovesti. Međutim stalno izvlačenje nekih novih poreza i nekih novih nameta kao bauka iz ladice nije dobro i radi uistinu u odnosu na investitore jednu kontinuiranu i veliku štetu. No dakle na stranu sve to, bez ovoga o čemu danas razgovaramo a to je ubrzana procedura zapravo čak ne i ubrzana već redovna jer u normalnom investicijskom okruženju nama sada ubrzani rokovi po posebnom zakonu su normalni i realni rokovi, dakle bez jasne i brze procedure investicije će i dalje izostajati. Ovaj zakon na dobar i kvalitetan način rješava veći dio tih problema. Zakon je dobro postavljen i mislim da je u šumi naših pravnih propisa i barijera uspio pronaći put kojim će se on riješiti na brz i na naravno u potpunosti zakonit način. I mislim da je veliki izazov kod izrade ovog zakona, svakako bilo pripremiti kvalitetan opet primjenjiv dokument jer smo i previše puta svjedočili primjerima kada su pojedina zakonska rješenja zadovoljila formu a u principu su bila u realnim životu potpuno neprimjenjiva. Sada bi se kratko osvrnula na par ključnih stvari odnosno onih o kojima se u ovim rasprava i u raspravi koja traje od siječnja kada se prvi puta pojavio zakon najviše govorilo. Dakle velike investicije zašto se pomaže samo velikim investicijama? Velike su investicije ni u kom slučaju ne zanemarujući važnost i utjecaj manjih ipak od značajnijeg interesa za državu i to zato što se radi o velikim ulaganjima, širem utjecaju na gospodarske aktivnosti u zemlji i s time povezanog i većeg zapošljavanja. Velike investicije uvijek u većoj ili manjoj mjeri ali zapravo uvijek uključuju i manje i srednje poduzetnike. Evo prema nekim stručnim analizama jedan zaposleni na velikom projektu generira čak 4 do 8 zaposlenih kao onih koji su uključeni u projekt. I naravno velika investicija uvijek pomaže u razvoju infrastrukture i to od prometne, komunalne, energetske itd. Isto tako novina koja je iznimno važna u odnosu na prvi prijedlog zakona je da se strateškim investicijama smatraju sve investicije koje su veće od 20 milijuna kuna, a koje su na potpomognutim područjima ili na otocima. No što se ukupno gledano investicija tiče nije sporno da i Vlada i sve institucije se moraju odnositi potpuno proaktivno prema svim investicijama i donošenje ovog zakona nikako ne smije biti signal Vladi da je sada sve riješeno. Vlada mora nastaviti još brže i još ažurnije sa sustavnim promjenama koje u konačnici moraju dovesti do toga da mi jednog dana ovaj zakon nećemo trebati jer će sustav funkcionirati i to treba biti cilj ove Vlade. Ova Vlada je u prvoj godini svog mandata postavila jasan gospodarski koncept. Za njega su u prvoj godini mandata u Ministarstvu gospodarstva stvoreni svi preduvjeti za realizaciju i sada se uistinu očekuje proaktivna politika Vlade u realizaciji tog plana i svih u njega uključenih projekta. Jer ne smije se nikako nastaviti praksa prošlih vlada da nama projekti stoje godinama iz uglavnom potpuno nejasnih razloga. Nama se ne smije dogoditi da veliki projekt poput IKEA-e stoj 16 godina, da se na jedan potpis od Hrvatskih autocesta čekao 4 mjeseca, da projekt Srđa stoji 5 godina, da projekti poput Omble stoji jer se netko igra sa ekološkim studijama mjesecima da ne kažem godinama, pa to će otjerati svakog iole ozbiljnog investitora ili banku koja je imala tu namjere podržati. I tu je važna i presudna uloga Vlade da stane iza projekata za koje se odlučila. Određeni projekti posebno iz energetskog sektora bili su dio plana temeljem kojeg smo dobili izbori. Ti projekti su dio strategije ove Vlade i one ih kao takve mora provesti. Ovdje se radi za Hrvatsku u ovom trenutku prevažnim projektima i to su projekti koje nose i zapošljavanje industrije i našeg građevinskog sektora i to su projekti koji nose radna mjesta i tako se ova Vlada prema njima treba i postaviti. U tom smislu treba gledati na donošenje i provođenje ovog zakona. naime, nama je uistinu zadnji čas da pokrenemo gospodarstvo i da privučemo investitore. Dobro je da ovaj zakon ide u dva čitanja premda iskreno rečeno procedura uistinu od siječnja i sada će to na kraju završiti sa rujnom traje predugo. Ovo je prevažan zakon, međutim dobro da do drugog čitanja da bi se sve ove primjedbe o kojima je dana ovdje bilo riječi mogle dobro razmotriti i da bi se neke od njih mogle i usvojiti. Mi smo na Odboru za gospodarstvo razgovarali i čuli o primjedbama koje se odnose na dodatno i nepotrebno administriranje sa raznim potvrdama, ja se u tom dijelu slažem i mislim da trebamo usvojiti iskustva država EU i vjerujem da ćemo na taj način taj zakon moći još i poboljšati. Dakle zaključno, uz Zakon o poticanju investicija i investicijskog okruženja, uz rad Agencije za investicije i konkurentnost koja radi po konkretnom principu, uz aktivnu i odlučnu politiku Vlade u realizaciji zacrtanih projekata i uz naravno povoljan vjetar članstva u EU vjerujem da možemo preokrenuti negativni trend i osigurati investicije i time gospodarski rast. Stoga će klub HNS-a podržati donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala i vama. Imamo podosta replika. Prvi se javio Domagoj Milošević. Izvolite kolega.
Hvala gospodine predsjedavajući. Uvažena kolegice Martinčević pa ja se u velikoj mjeri slažem s vama, međutim ova Vlada nije poduzela niti jednu strukturnu reformu to moramo naglasiti. Ovaj zakon u svakom slučaju nije strukturna reforma, tu nema dileme. A dosezi toga što ova Vlada ništa nije učinila u proteklih godinu i pol dana je činjenica da smo kao što znate nažalost svedeni na razinu investicijskog smeća. A što se tiče grobalja i nereda koje je ostavila HDZ-ova vlada o tome najbolje govori činjenica, a to je dva kvartala gospodarski rast 2011. a minus 2% rezultat aktualne Vlade 2012. i činjenica da što se tiče nereda da smo i započeli i završili pregovore sa Europskom unijom, doduše to nije priznato proteklih dana ali nema veze, povijest ne zaboravlja.
Hvala. Imamo odgovor kolegice Martinčević, izvolite.
Pa ja sam znala da će kolega Milošević ići odmah sa brojkama pa bih ja podsjetila što se tiče samih investicija i konkurentnosti na neke brojke. Npr. na brojke od 2008. do 2011. kada su investicije u Hrvatskoj pale za 30% a njihov udio u BDP-u za dodatnih 27% što dovoljno naravno govori o tome koliko je u to vrijeme i kako radilo što se tiče investicija HDZ-ova Vlada.
Hvala. Sljedeća replika Tomislav Klarić. Izvolite kolega.
Poštovani predsjedavajući, kolege i kolegice zastupnici. Evo gospođa Martinčević je rekla dobro da je Vlada počela slušati. I da na dobar i kvalitetan način rješava probleme. Ono s čime se mogu složiti sa zastupnicom je da smo svi željno očekivali ovakav Zakon. Jedino što je u njemu dobro je njegov naslov. Ono s čime se ne možemo složiti da on ima kriterije, da su kriteriji dobri. Zašto? Jer sukladno, prvi kriterij, jedini koji sam mogao uvažiti u trenutku kada smo ga moji suradnici i ja otvorili je dobar i piše sukladno dokumentima prostornog uređenja. A onda smo ostali zatečeni kada smo vidjeli članak 28 koji direktno miče ingerenciju jedinica lokalne i regionalne samouprave budući se lokacijske i građevinske dozvole i uporabna dozvola za ovakve projekte izdaje bez obveze donošenja ovakvih prostornih dokumenata. Što se tiče kriterija a koji su navedeni u novčanim iznosima u visinama od 150, 75, 20 milijuna kuna to nisu ama baš nikakvi kriteriji. Kriterij po meni bi bio upravo ono što ovaj Zakon propisuje da bi trebala sadržavati odluka Vlade u toj odluci gdje je opis projekata, ciljevi i učinci … [[Govornik se ne razumije.]] na gospodarstvo koje će takvi projekti polučiti. Ovo vam govorim iz iskustva, ne sa namjerom da kritiziram niti Vladu, niti ovaj Zakon nego mislim da čitav ovaj Zakon i ne mogu se složiti s vama da je postavljen onako kako bi trebao biti jedan ovakav Zakon koji bi trebao potaknuti nekakav razvoj. I još jedna opasnost velika ovoga Zakona, na govornici prije mene su se i dotaknuli je članak 17. stavak 2. raspolaganje imovinom, procjena sudskog vještaka kome, što i kako. Kad povežemo sa ovim člankom koji briše donošenje dokumenata prostornog uređenja e onda se ja čitajući ovaj Zakon [[Upadica: Vrijeme.]] stvarno bojim.
Hvala. Imamo odgovor kolegice Martinčević, izvolite.
Pa svašta ste sada tu pobrojali. Ukoliko imat neke dobre i kvalitetne prijedloge evo Zakon ima u dva čitanja, imate ih prilike iznijeti u svojoj raspravi, imate ih prilike dati i Vladi i u obliku amandmana. I ukoliko će biti uistinu dobri i kvalitetni ja vjerujem da će ih Vlada kao takve i usvojiti. Ovaj Zakon sam po sebi naravno da neće privući i potaknuti i gospodarski rast, međutim, riješit će nas jednog velikog problema s kojim se suočavamo već uistinu dugi niz godina a to je da smo zemlja koja ima strahovito puno administrativnih barijera, strahovito puno prepreka za ulaganje i kao takvi smo apsolutno neprivlačni našim i stranim investitorima. U biti to je temelj ovoga Zakona da izmijeni upravo tu proceduru a naravno da su sustavne i strukturne reforme koje se trebaju provesti itekako važne da jednog dana upravo ovakav Zakon više ne bi bio potreban.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Goran Marić. Izvolite kolega.
Hvala lijepa. Gospođo Martinčević, kazali ste da su poznate statistike o investicijama, ali niste kazali da su te statistike iznimno negativne. Naime, u 2011. godini ukupna inozemna ulaganja su iznosila skoro dvije milijarde eura a u 2012. samo 300 milijuna eura. A ova Vlada, kukuriku Vlada je kazala kada je dolazila na Vlast da ima viziju, da ima strategiju i da ima dobre namjere. A ovi iznimno loši rezultati da ne govorim o gospodarskoj aktivnosti pokazuju da se vizija nije ostvarila, da strategije nema a da su možda ostale samo dobre namjere. Jer strategija je bila ulaganje javnih poduzeća i da glavni nositelji investicijskih projekata budu javna poduzeća zbog čega se čak jednokratno 30% poskupila cijena električne energije. Da bi danas isti ministar nalagao pojeftinjenje električne energije. Naravno da zbog svega toga treba zakon o investicijama, ali ne zakon o strateškim investicijskim projektima. Ne smije biti niti jedan zakon diskriminatorski zakon a ovaj to doista jest. Čemu privilegirati velike u odnosu na male? Nama su potrebne investicije a ne samo strateški projekti. Zato je nužan opći Zakon o investicijama, pogotovo o investicijama u proizvodne djelatnosti. Jer ne smijemo pasti u zamku, jer postoji zamka da neki investicijski projekti koi tobože otvaraju radna mjesta, nova radna mjesta zapravo zatvaraju postojeća radna mjesta. A Hrvatskoj su potrebna nova radna mjesta bez zatvaranja postojećih radnih mjesta a većina dosadašnjih projekata je upravo bila takva zato što se izbjegava ulaganje u proizvodnju. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo odgovor, kolegice Martinčević, izvolite.
Pa nisam spominjala statistike jer sam bila sasvim sigurna da ćete ih vi iz Kluba HDZ-a sve pomno pobrojiti. Naravno da brojke nisu dobre i upravo je to razlog zbog čega donosimo ovaj Zakon. Ovaj Zakon uz sve one ostale mjere i zakonska rješenja koja je već predložila ova Vlada trebali bi u konačnici dati i rezultate i trebali bi potaknuti i domaće i strane investitore da dođu više i bolje investirati u Hrvatsku. A što se tiče cijene energenata koju ste spomenuli, pa ja sam u svojoj raspravi dapače i pozvala Vladu da energetske projekte, ulaganje u proizvodne kapacitete mora provoditi ažurnije i aktivnije jer zapravo samo naši proizvodni kapaciteti mogu, nas dovesti u situaciju da možemo zapravo realno upravljati sa cijenama. Sa uvozom naravno da to ne možemo.
Hvala. Sljedeća replika Branko Bačić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolegice Martinčević, kažete da ovaj zakon donosimo između ostalog i zbog neučinkovitosti državne uprave i njene administracije. Ja vjerujem da ste vi pod time mislili da zbog te neučinkovitosti ili nerada nisu krivi državni službenici nego vjerojatno po vašemu, kad u ovakav zakon idemo, loši zakoni. Ali onda me čudi kako to da Vlada u proteklih 18 mjeseci, koliko upravlja Hrvatskom, nije uspjela promijenit svega 16 zakona jer u ocjeni stanja jesu pobrojani zakoni i odluke koje na određeni način zbog svojih administrativnih barijera sprečavaju brz realizaciju investicija u Hrvatskoj. Prema tome čini mi se da je bilo dovoljno vremena da se izmijeni tih nekoliko zakona umjesto da se donosi jedan zakon koji se u zakonodavnoj regulativi u Hrvatskoj ponaša kao slon u staklarnici, porazbija sve zakone koji su građeni, koji su rađeni pa umjesto tog zakona bilo je bolje kroz jednu finu izmjenu ući u izmjenu ovih zakona koji su tu pobrojani. Bar ja tako mislim. I ako Vlada već radi zakon koji je kratak, nema nego 30 članaka, to nije baš nešto bilo komplicirano napisati, mene još više onda razočarava činjenica da i u takvom jednom kratkom zakonu imamo nekakve članke koji su s jednim i drugim u kontradiktornosti, a o tome smo govorili kad govorimo o prostornom uređenju. Ali posebno eve ako mi to vi možete objasniti ili netko iz Vlade što je pjesnik htio reći sa člankom 11. stavkom 8., evo to me interesira. Naime, kaže da je voditelj operativne skupine za privatne projekte ili gospodin Ivan Vrdoljak koji je ministar gospodarstva ili gospodin Damir Novinić koji je predstavnik državne agencije nadležne za investicije, a za javne projekte je opet zadužen gospodin Vrdoljak Ivan i gospodin Damir Novinić. Što je s ovime Vlada htjela reći i Ministarstvo, ja doista ne znam. Koje je poruka ovog članka i ovog stavka, pa evo ako nam može to Vlada reći što je sa ovim stavkom doista mislila.
Hvala. Imamo odgovor kolegice Martinčević. Izvolite.
Pa evo kada govorite o sustavu koji ne funkcionira to je upravo sustav koji se marljivo kao što sam rekla gradio i stvarao i njegovao punih 20 godina i možda 18 mjeseci uistinu nije dovoljno razdoblje da se cijeli sustav i od zakona pa do administracije i birokracije promijeni na kvalitetan način. Ja sam i u svojoj raspravi rekla da ovaj zakon sigurno ne rješava stvari, ali je sada način na koji možemo brzo i kvalitetno riješiti probleme da se investicije potaknu, ali sa sustavnim i strukturnim formama moramo svakako nastaviti i to puno brže i puno ažurnije nego što smo to radili do sada.
Hvala. Sljedeća replika, Dragutin Lesar. Izvolite kolega.
Kolegice Martinčević, bilo je doista dobro čuti onaj dio vaše rasprave u kojoj ste upozoravali da nesigurnost poreznog sustava, dakle česta promjena poreznog sustava je jedan od razloga kojega i domaći i strani investitori ističu kao preprekom jače investiranja u Hrvatskoj, no to je vjerojatno nastavak natezanja između HNS-a i ministra Linića pa bi bilo dobro da taj dio razriješite unutar koalicije. Međutim, izuzetno ste lukavo u svojoj raspravi izostavili dva dijela zakona koja su zapravo najbitnija. Članak 5. stavak 2. koji definira uvjete pod kojim i privatna investicija može dobit karakter strateškog projekta i nastavno na članak 17., kada takav privatni projekat kad dobije značaj strateškog projekta bez natječaja, bez javnih i transparentnih kriterija i uvjeta Vlada svojom odlukom privatnom investitoru, a mimo članka 52. Ustava u vlasništvo može prenijeti šume, šumsko zemljište, poljoprivredno zemljište, javne ceste, pomorsko dobro. To je suština problema kada razgovaramo o održivosti ovakvog zakona u kontekstu odgovornosti Sabora za poštivanje Ustava Republike Hrvatske. I drugo, što mislite da li ovaj zakon koji jest diskriminatorni u odnosu na male investicije ne otvara novu Pandorinu kutiju, nove točke korupcijskog rizika u ovoj zemlji kada 11 ljudi odlučuju o tome čiji ili koji projekat zadovoljava kriterije da bude uvršten u kategoriju strateškog projekta.
Hvala. Odgovor na repliku, kolegica Martinčević. Izvolite.
Pa evo osvrnut ću se možda samo na ovaj zadnji dio oko privatnih investitora. Mi trebamo privatne investitore, trebamo investicije u javnom sektoru, međutim one su uvijek ograničene i limitirane. Trebamo jači priljev privatnog kapitala, domaćeg kapitala, privatnog stranog kapitala. I što se tiče ovoga što ste govorili o zaštiti naših dobara itd., mislim da je to u ovom zakonu jako dobro regulirano i da se zapravo sva zakonska rješenja koja su već postojeća ne narušavaju s ovim zakonom. Ali ja bih samo navela jedan primjer kada bismo na taj način razmišljali o svim projektima, o svim investicijama mi npr. nikada ne bi imali autoceste. Da nismo imali Zakon o izvlaštenju i da nismo imali na taj način posloženu pravnu regulativu tada mi ne bismo zbog nekog tko se odlučio ne prodati ili je ucjenjivao sa iznimno visokom cijenom svojeg zemljišta mi bismo upropastili investicije od 600 milijuna kuna i nikada ne imali završene autoceste. Prema tome, moramo razmišljat na način da se investicije realiziraju, a ne na sve moguće načine i varijante kako da ih blokiramo i kako da se ogradimo sa 100 osigurača jer takovi … nikad neće biti.
Hvala. Sljedeća replika, Branko Hrg. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Martinčević, vi ste rekli da je sustav loš pa ćemo ga riješiti ovim zakonom. Nakon toga ste rekli neke stvari s kojima se ja slažem da ovaj zakon sigurno neće pokrenuti investicije i da se to od njega ne može očekivati. Ja ne mislim da će ovaj zakon riješiti birokratski sustav koji je spor i trom, gdje se prebacuju loptice tko je kriv za takav sustav. Ne znam se tko je kriv za takav sustav, zna se samo da on ne funkcionira i zna se da je on sada nefunkcionalniji nego što je ikada bio. U ovih godinu i pol dana je sve stalo, jednostavno sustav uopće ne funkcionira i ono prije što je bilo sporo gdje se je moglo doći do nekih državnih činovnika, službenika sada se ni to više ne može. Ovo je zakon koji još više centralizira i još više udaljuje i od lokalne samouprave i od ljudi. I ono što meni u ovom zakonu u stvari onako donosi se jedna misao da ovo nije Zakon o strateškim investicijama, nego o stihijskim investicijama, to bi se tako moglo nazvati. I ne vjerujete valjda da će se ovo što je u članku 14. kad govorite o brzini rješavanja problema rješavati problemi brže zato što je to napisano u ovom zakonu, a tamo će se žalbeni postupci rješavati iz područja javne nabave. Znači, smatrat će se hitnima. Što to znači? Da će ovih par ljudi koji su u ovom Povjerenstvu za žalbe po javnoj nabavi moći brže rješavati nešto zato što su već toliko zagušeni i nismo osigurali da to bolje funkcionira. Mislim da se neće ništa dogoditi dobroga u ovom dijelu. Na žalost ja bih htio da se dogodi i čini mi se da se ovaj zakon donosi samo da bi se opet odvratila pozornost javnosti na nesposobnost Kukuriku Vlade koja definitivno ne zna kuda bi više krenula.
Hvala. Imamo odgovor kolegice Martinčević.
Ne znam možda niste dovoljno pažljivo slušali moju raspravu, ali ja sam dapače posebno upozorila Vladu da se sa donošenjem ovog zakona nikako ne smije smatrati da smo mi sada nešto tu važno i ozbiljno riješili. Ja sam dapače rekla da se mora sa sustavnim i strukturnim reformama nastaviti još brže, još ažurnije jer je to zapravo jedini pravi put kako doći zapravo do uistinu punog i pravog poboljšanja funkcioniranja sustava. I dapače, još sam rekla da bi bilo jako dobro da taj sustav uspijemo urediti na način da nam ovakav zakon više niti neće biti potreban. A što se tiče sad dijela lokalne samouprave, Vlade ja mislim da je čak zapravo kod tih velikih investicija i velikih projekata, velikih sredstava zapravo puno bolje i bit će čak i transparentnije da se to napravi u okviru Vlade, a ne na 50 ili 100 ili više mjesta u lokalnim jedinicama samouprave gdje su razno razni lokalni dužnosnici mogli uistinu samovoljno odlučivati o projektima koji su uistinu strateški i značajni za cijelu državu.
Hvala. Sljedeća replika Frano Matušić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice Martinčević vi ste rekli u svojoj raspravi da ovaj zakon dobro postavljen. Teško da se može reći za jedan zakon koji želi izbjeći mišljenje i stav građana da je dobro postavljen, a upravo je riječ o tome u ovom zakonu. Jer člankom 28. gdje se zapravo izbjegavaju detaljni planovi uređenja i urbanistički planovi uređenja zapravo se izbjegava mišljenje i stav javnosti i građana o strateškim investicijama o kojima je ovdje riječ. Što to znači? To znači da upravo oni građani na čiji će život presudno utjecati određena investicija neće imati pravo reći svoje mišljenje. Nedavno je bio jedan sličan slučaj na Europskom sudu. Odnosilo se na jednu investiciju također nazvanu stratešku u Slovačkoj. Znate kako je taj slučaj završio? Tako što je Europski sud naložio promjenu zakonodavstva Slovačkoj i upravo involviranje javnosti, što znači građana u svakom dijelu procesa donošenja bilo kakve odluke o strateškim investicijama koji će znatno utjecati na njihov život. Ovdje je riječ o izbjegavanju javnosti, o izbjegavanju mišljenja, kritičkog mišljenja građana na čiji će život presudno utjecati takva investicija. To je članak 28. Članak 13. koji govori o sporazumu sa privatnim partnerom uopće ne govori o obvezi da se taj sporazum javno objavi. Dakle, nema mogućnosti uvida javnosti u to kako taj sporazum sa privatnim investitorom izgleda i što sadrži da ne govorim druge članke u kojima je već bilo rečeno od strane mojih prethodnika. U svakom slučaju smatram da je ovo doista diskriminatorni zakon koji će sasvim sigurno pasti na drugim instancama. Ja sam siguran da ukoliko ga u ovakvom obliku prihvatite, a vjerojatno hoćete po iskazu vaših klubova onda će doista bit zakon koji će imati teške posljedice na sustav Republike Hrvatske i prije svega na kritičko mišljenje građana što je doista pogubno u ovom zakonu.
Hvala. Odgovor kolegice Martinčević, izvolite.
Pa cilj ovog zakona je da popravimo ono što nije dobro, da popravimo ono na što nas upozoravaju svi investitori, da ubrzamo proceduru. Iz ove vaše rasprave uistinu nisam razumjela što vi sad želite reći oko tog uključivanja javnosti. Pa možda da evo kao za Srđ za svaku investiciju raspišemo javni referendum, pa da onda svaka investicija i planiranje traje od pet do deset godina po mogućnosti.
Hvala. I zadnja replika Ivan Šuker. Izvolite kolega Šuker.
Hvala lijepo. Kolegice Martinčević, vi ste rekli da bi trebalo ukloniti administrativne barijere. O.k. Svi se s time slažemo, ali hajmo si postaviti pitanje da li sa ovim zakonom mi uklanjamo administrativne barijere. Dakle, konstatirali ste da sustav ne funkcionira. Mi s ovim zakonom uopće ne stavljamo to da bi sustav funkcionirao. Dapače, imenujemo nova administrativna tijela i administrirat će se. Ali što je najveći problem otvaramo prostor za silne nepravilnosti. Dakle, članak 17. i članak 28. su ključni u ovom zakonu. Ove sve druge članke je netko mogao pobrojiti na ovakav ili onakav način. Međutim, prodaja zemljišta bez javne nabave, bez javnog natječaja, nedefiniranje koliko možete kupiti. Pa zašto nismo u zakon stavili, ministar je rekao, rekli ste i vi kako. Pa evo kako. A da se ne može bez javnog natječaja kupiti više od jedna trećina parcele. Dakle, ako vi imate dvije trećine fali vam jedna trećina za formiranje te parcele, pa recimo da je to jedna trećina. Ali ne možete vi ako imate jednu desetinu devet desetina kupit na javni natječaj. Dakle, da li je ta jedna trećina ili bilo šta, ali hajmo definirat koliko je to, a bez definicije se može svašta dogoditi. A člankom 28. gdje vi isključujete jedinice lokalne samouprave je naprosto smiješan. Pa kome je veći interes nego jedinicama lokalne samouprave da se otvori nekakav pogon ili nešto na njihovom teritoriju, da se zaposle ljudi, da imaju prihod od komunalne naknade, da imaju prihod od komunalnog doprinosa. Volio bih vidjeti koji to gradonačelnik i načelnik bi bio toliko glup da to neće prihvatiti. Ali drugi par cipela je ako mu namećete nešto s čim se jedinica lokalne samouprave ne slaže. Dakle, to je bit ove priče. Jer gledajte i ono na kraju što … [[Govornik se ne razumije.]] zadnje pitanje zar vi mislite da će s ovim zakonom riješiti problem Omble i Plomina? Neće. Prema tome, to su velike strateške investicije. Ne rješavate ih ovih zakonom. Znači zakon na prvom koraku pada jer ne rješava dvije strateške investicije ove Kukuriku koalicije.
Hvala. Imamo odgovor, kolegice Martinčević. Izvolite.
Pa mislim da su jedinice lokalne samouprave zastupljene, imat će svoje predstavnike u povjerenstvu. To je prvo. A koliko to dobro odlučuju jedinice lokalne samouprave imate upravo u onom primjeru koji sam navela, primjer IKEA-e koja je trajala investicija 16 godina. I niz je takvih primjera diljem Hrvatske gdje investicije stoje upravo zato jer nekakvi lokalni čelnik, dužnosnik ima nekakva svoja pravila po kojima će provoditi investicije. Ja mislim da je to prevažno i od prevelikog interesa za RH i da upravo zbog toga je napravljeno ovo da ide samo za velike investicije i da se o njima pobrine Vlada i povjerenstvo u kojem će jedinice lokalne samouprave biti zastupljene.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Domagoj Ivan Milošević. Izvolite kolega.
Prije nekoliko tjedana sam bio u Berlinu pa sam razgovarao tako s jednim njemačkim ulagačem pa me čovjek pita znate li vi što znači ABC? Pa rekoh ne znam. Kaže on anything but Croatia iliti hrvatski abc sve samo nemoj u Hrvatsku ulagati. Uvaženi gospodine predsjedavajući, gospodine ministre sa suradnicima pa ja mislim kad bi postojao zakon kojim bi se propisalo da ćemo ostvariti gospodarski rast, nove investicije i zapošljavanje ja sam siguran da bi svi bez obzira na pripadnost političkoj stranci u ovoj sabornici digli ruku za takav zakon. Međutim, takav zakon ne postoji nažalost ili možda na sreću ne postoji. Kao i u životu prečaci najčešće završavaju tako da čovjek razbije glavu. E sad ja mislim da je ovaj zakon zaista dovoljno važan da o njemu otvoreno razgovaramo. Prema tome treba iako je netko prije rekao da to nije tako treba otvoreno reći da ovaj zakon jest prečac. Prečac, doduše samo za velike ulagače, dakle iznad 150 milijuna kuna odnosno naravno u posebnim područjima 20 itd. sad da to sve skupa ne navodim, međutim ono što se sustavno ne čini godinu i pol dana odnosno čini se upravo suprotno to je da se ne podupire jačanje poduzetničke i investicijske klime u RH i zbog toga su rezultati kakve imamo. Dakle, prvi kvartal ove godine imali smo gospodarski pad od 1,5%. To je 15% veći gospodarski pad nego u prvom kvartalu 2012. godine. Zadnji podatak na Zavodu za statistiku kaže da je industrijska proizvodnja u svibnju pala 5,5%. Ne, 5,3% ispričavam se, a da je broj zaposlenih u industriji u Hrvatskoj u tih godinu dana pao za 5,5%. Ja mislim da je mudrom dosta. Kaže dalje podatak da je prerađivačka industrija u svibnju 2013. u odnosu na 2012. zabilježila pad od 10%. 10% u godini dana, međutim ukupna industrija je pala svega pod navodnicima vrlo cinično "5,5%". Tome je doprinijela kaže opskrba električnom energijom, plinom i parom koja je rasla 29%. Znamo zašto je to raslo. Ne zato što se stvarno proizvodilo više. Jer nijedne investicije u hrvatskoj energetici nema. Međutim, istovremeno je pad broja zaposlenih u tom istom sektoru 10%. Ja mislim da je mudrom dosta i sasvim je jasno da nema arapskog proljeća i da nema rasta hrvatskog turizma danas bi u Hrvatskoj bio nakon godinu i pol dana ove Vlade i vladavine MMF i vjerojatno sva podrška iz EU hvala Bogu da smo napokon u nju ušli. Građevinski radovi u travnju 2013. u odnosu na 2012. strmoglavili su se kaže podatak 8,5%. Neki stalno i neprekidno nagovještavaju neki oporavak, ne znam na temelju čega. Na svim tablicama konkurentnosti ova Vlada se, posebno potpredsjednik Grčić, voli pozivati na doing business Svjetske banke, u prošlih godinu dana pali smo za 4 mjesta. Da vam sad kažem samo nekoliko vrlo interesantnih podataka koji se nažalost ne rješavaju sustavno ovim zakonom. Na primjer dakle od 185 zemalja na toj tablici doing business Svjetske banke kaže dobivanjem građevinskih dozvola smo na 143 mjestu na zemaljskoj kugli od 185. Ili recimo zaštita ulagača 139 mjesto. Ja mislim da dalje ne treba ništa navoditi. Dakle, da se vratimo današnjem ovom zakonu. Mislim da uopće ne trebamo dvojiti nitko da je Hrvatskoj nužno ubrzanje procedura i izdavanja svih dozvola, međutim ovakav zakon ono što zasigurno bi trebao sadržavati to je vremensko ograničenje i to vremensko ograničenje koje će nužno obvezati ovu Vladu da se zaista bavi sustavnim unapređenjem poslovne, poduzetničke investicijske klime a ne da se dešava upravo suprotno čemu svjedočimo ovih godinu i pol dana. Nebrojeno puta u ovom Hrvatskom saboru sam rekao da ova Vlada očito nije imala hrabrosti nastaviti HDZ-ov akcijski plan za uklanjanje prepreka ulagačima, ponovit ću to i danas. Dakle ako se želi već ovakav zakon onda je ključno bitno za sve one koji nemaju 150 milijuna kuna da se konačno nastavi provođenje akcijskog plana za uklanjanje prepreka ulagačima, svima. Onima za 100 tisuća kuna i onima od milijardu kuna. A preduvjet za to je naravno da sustavno prepoznajete prepreke koje su sadržane u današnjim zakonima i podzakonskim aktima. Međutim, to se ne čini, dapače proteklih godinu i pol dana upravo se donose nova zakonska rješenja i porezna presija koja odbija ne samo strane ulagače nego ono što je puno opasnije budući smo danas, zapravo od prekjučer, članica EU a to je da i domaći ulagači budu doslovno prisiljeni napuštati RH. E sad mislim, osobno sam o tome govorio u više navrata, da je sam naziv zapravo pogrešan. Zakon o strateškim investicijama, odnosno sad se više ne zove o strateškim investicijama nego o strateškim investicijskim projektima. Preduvjet za to je dakle da imate strategiju. E sad svi smo nažalost vidjeli u ovih godinu i pol dana da ova Vlada nema nikakvu ekonomsku strategiju, a kamoli viziju. Prema tome, ne može se govoriti o nikakvoj strategiji, a još manje o strateškim projektima. Ova Vlada je odustala od najvažnijeg strateškog projekta za ovu zemlju a to je nizinska pruga nova trasa Rijeka-Zagreb. To je jedini strateški investicijski projekt koji cijelu našu državu može staviti na kartu cijelog svijeta. Staviti Luku Rijeka u punu funkciju i nakon toga zaista privući ozbiljne strane ulagače da dođu ulagati u Hrvatsku državu ne samo u infrastrukturu i logistiku što je očita prednost s obzirom na geografski položaj nego ako hoćete i u industriju da ne potežem ponovno pitanje turizma. Nemam dileme da je uopće turizam izrazito bitan ali znamo kako su dovršili u protekloj odnosno još trajućoj ekonomskoj krizi države na Mediteranu koji isključivo ovise o turizmu, neću ih uopće imenovati. Dakle, nema vizije nema strategije ali ima puno improvizacije. Pa tako vidimo zapravo improvizaciju i u ovom slučaju s obzirom da smo prije 6 mjeseci tresla su se brda od zakona o strateškim investicijama, nakon toga je Europska komisija i mi ovdje u Saboru imali cijeli niz primjedbi. Kada pogledate današnji zakon i bivši zakon ta dva zakona zapravo nemaju nikakve veze, 90% toga je izmijenjeno, međutim tada je prijedlog zakona išao u hitnu proceduru i javna rasprava je trebala trajati 10 dana. 6 mjeseci kasnije idemo u prvo čitanje, što pozdravljam da idemo u prvo čitanje. Ali naglašavam samo koja je razina nesnalaženja i improvizacije u proteklih godinu, godinu i pol dana aktualne Vlade. Idemo nekoliko rečenica reći samo o konkretnim primjedbama na pojedine članke koje u svakom slučaju treba značajno unaprijediti, a recimo već sam nešto spomenuo posebno o ovim stranim ulagačima, kada npr. General electric podsjetit ću vas sve General electric najveća industrijska kompanija na svijetu je 2011.bila jedna odnosno njezin predstavnik, visoki predstavnik te kompanije jedan od panelista na vladinom Investicijskom međunarodnom forumu krajem 2011. I jasno su ljudi iskazali interes za ulaganje u RH. naravno s njima nitko nije razgovarao pa se ne dešava ništa. Međutim kada General electric ili netko iz uprave pročita ovaj naš zakon i kada vidi da treba dostaviti bon 1 i bon 2 ili kada treba dostaviti potvrdu o nekažnjavanju ili kaže sada ću vam to naći, dakle postoji jedan stavak članka 8.koji kaže dobro možda se u nekim država ne može dobiti takav jedan dokaz međutim u tom slučaju predsjednik uprave vjerojatno General electrica treba dostaviti posebnu izjavu i to ne stariju od 30 dana kojom će to dokazati. Ja mislim da se trebamo uozbiljiti ako zaista želimo nekakve ozbiljne strane ulagače, naglašavam i zadržati domaće hrvatske ulagače da ne odu iz Hrvatske, trebamo sasvim drugačije razmišljati i treba se odlučiti što zapravo hoćemo. Što se tiče kolegica Martinčević je rekla da ću svakom slučaju spomenut, da spomenut ću naravno … projekte koji su bili spremni i koji se dan danas ne dešavaju dakle Zračna luka Zagreb, sporazum je potpisan prije godinu i 4 mjeseca ako se ne varam, nema ni lopate nema ničega tamo. Što se tiče francuskog ulagača Brijuni rivijera nitko više ne spominje, Plomin se otegnuo godinu i pol dana, ne zna se što će biti. Koliko ja čujem pojedini strani ulagači konkretno iz Južne Koreje više ne žele sudjelovati u natječaju. Mislim da to sve skupa da nikako nisu dobre poruke, a najmanje su to dobre poruke i status u trenutku kada smo mi ušli u EU. Dakle ako mi u sljedećih godinu, dvije dana ne iskoristimo ovaj trenutak ulaska u EU pa i privlačenjem stranih ulaganja ozbiljnih stranih ulaganja, ne špekulanata u Greenfield investicije na što se prije svega što je dobro odnosi ovaj zakon onda ćemo propustiti sljedećih 10 ili 20 godina bojim se. Još nešto o konkretnim člancima u ovom zakonu npr. članak 11.stavak 8.koji mislim na nekoliko mjesta a ovo je jedan od ključnih dokaza značajno razlikuje privatne i javne ulagače odnosno ulaganja. Pa ima li to smisla da to kaže i famozni članak 7.u zakonu, a to je da jedna pravila vrijede za javne investitore a druge za privatne. Pa ja mislim da to isto nije poruka koju želimo poslati. Dakle točke 3.do 6. U članku 7.točka 3.do 6.iz stavka 2.ovog članka ne odnose se na investicijske projekta. Pa zašto? To ne razumijem. Dakle ako želimo i kunemo se u to da su privatna ulaganja nužna u RH onda ne možemo diskreditirati odnosno raditi razliku između privatnih i javnih ulaganja, tim više što se zapravo u dobroj mjeri radi o javno-privatnim projektima kao što je npr. projekt Plomin. Dakle ja zaista ovdje pozivam prije svega i dobro je da je to u prvom čitanju da ozbiljno razgovaramo i razmišljamo o tome što se može ovakvim zakonom postići, a da se u Hrvatskoj dese pozitivne promjene, međutim naglašavam nužno je baviti se sustavnim unapređenjem investicijske posebne klime, prepoznavati zakone odnosno pogreške u zakonu i podzakonskim aktima koji sprečavaju da i mali poduzetnici i srednji poduzetnici, ako hoćete obrtnici, svi mogu normalno u primjerenim rokovima koji trebaju biti efikasni izvršiti svoja ulaganja. Nažalost, ono što je potrebno još jednom ovdje naglasiti a to je dakle politika je aktualne Vlade u proteklih godinu i pol dana svela naš rejting na razinu investicijskog smeća. To posebno predstavlja problem u vrijeme globalizacije kada svi ozbiljni ulagači gledaju prije svega brojke ovakve brojke i zbog čega je Hrvatska svrstana investicijski na razinu smeća i da ponovim još jednom jer to jest zabrinjavajuće gdje bismo bili da nije bilo Arapskog proljeća i da hrvatski turizam ne ostvaruje dobre rezultate. Ja ne znam brojka nezaposlenih vjerojatno bi danas bila na 400 tisuća ili 370 tisuća. I ovako uz rast hrvatskog turizma bojim se da će ovo ljeto otprilike 40-ak tisuća ljudi biti manje zaposleno nego 2011. Misli li netko da to nije rezultat "ekonomske politike" ove Vlade? Pa naravno da jeste. O tome smo govorili proteklih godinu i pol dana i govorit ćemo i dalje. No evo da privodim ovu raspravu kraju. Kolega Šuker je već govorio o članku 17., ima tu još nekih nedefiniranih članaka koji u svakom slučaju treba popraviti, ali dakle ono što u ovom trenutku treba konstatirati i hvala Bogu da je tako, a HDZ je započeo i završio pregovore za ulazak u EU jedini stabilizirajući faktor za hrvatsku ekonomiju i za privlačenje stranih ulagača i ako Bog da i očuvanje hrvatskih poduzeća i hrvatskih radnih mjesta u Republici Hrvatskoj i upravo ulazak u Europsku uniju. Hvala.
Hvala i vama. Imamo prijavljeno 2, 4, 6, 10 replika. Prvi se javio Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Milošević vi ste govorili o tome da vam je jedan njemački bizmismen rekao anything but Croatia. Dakle ništa od Hrvatske, ništa u Hrvatskoj. Međutim, mislim da ovakve izreke ili skraćenice koje ste izrekli imaju i neku drugu stranu. Naime, usko povezano sa tom izrijekom je i IMT ili IMT. Ima li mene tu. Dakle, oni koji pregovaraju bilo na lokalnoj, bilo na državnoj razini vrlo često upotrjebljavaju možda u nekom drugom obliku, ne baš ovako izravno ima li mene tu kada se radi o investicijama pa onda investicije stoje. Dakle, ono kao tvornica u Beogradu IMT traktora. No, ono što sam htio reći još osim ove skraćenice koju ste upotrijebili je i to da je, da ste i vi kao resorni ministar imali vaš plan, deal o tome da uložite 14 milijardi investicija u izgradnju i infrastrukture, energetiku, vodno gospodarstvo, promet i ostalu infrastrukturu. Što je od toga s obzirom da je to bilo 2010. … [[Govornik se ne razumije.]] 11.-te u ožujku ostvareno dobro znamo. Zapravo nije ništa. Nastavak politike kukuriku koalicije zapravo je isti, potpuno isti. I evo, već, zapravo tri do četiri godine se uopće ne snalazimo u tom, u toj investicijskoj politici. Zakon koji je ovdje pred nama neće to riješiti on je samo forma i govori o velikim, tzv. velikim investitorima. Veliki investitor ima velike novce, ako želi investirati 20 milijuna eura dakle velika investicija donosi nam i najvjerojatnije ulazak i u Hrvatske šume i u Hrvatske vode i u poljoprivredno zemljište, oni tzv. velikih [[Upadica: Vrijeme.]] tzv. multinacionalnih kompanija. Što će se dogodili dakle … [[Govornik se ne razumije.]] se Zakon i o poljoprivrednom zemljištu i o Hrvatskim šumama i o Hrvatskim vodama, to će se vidjeti ako se ovaj Zakon usvoji, što vjerojatno hoće u petak kada bude glasovanje. Hvala lijepa.
Hvala kolega. Imamo odgovor na repliku kolega Milošević. Izvolite.
Da, ja stvarno nemam ni potrebu ni želju se braniti za 2011. godinu. Naime, danas nema niti jednog projekta koji 2011. nije bio na listi pripremljen u višoj ili manjoj razini gotovosti od zračne Luke Zagreb koja je završen dakle tender, Luke Rijeka koja se počela graditi 2011. godine, te iste Luke Rijeka gdje su strani ulagači, neću ih ovdje imenovati u 16 država imaju 23 luke. Morske luke. Dakle, složiti ćete se ozbiljan ulagač koji ima koncesiju na 30 godina, računao da je ovo ozbiljna država u kojoj kada jedna Vlada na svoju listu strateških projekta stavi nizinsku prugu Rijeka-Zagreb novu trasu da to vrijedi za svaku iduću, to naravno nije slučaj. Ali evo, šta ljudi znaju, o nekim drugim projektima sam ovdje, sam ovdje spominjao, neću ih spominjati. Međutim, nemojte govoriti o dealovima i nemojte govoriti u Hrvatskom saboru IMT jer to je loša poruka svim poslodavcima, poduzetnicima, ulagačima. U našoj zemlji postoje ozbiljne službe koje se s time trebaju baviti i istraživati takve slučajeve a mi ovdje trebamo govoriti kako ćemo zaista unaprijediti poduzetničku, investicijsku klimu. Dakle, prepustimo napokon institucijama ove zemlje da se bave tim stvarima a javnoj administraciji da konačno počnu unaprjeđivati svoj, prije svega svoj stav da postane pozitivan prema poduzetnicima i ulagačima što danas nažalost nije slučaj.
Hvala. Sljedeća replika Ivan Šuker. Izvolite kolega Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Milošević, zamislite što će se dogoditi kada spojite odredbe članaka koje su ovako malo razbacane, možemo krenuti odozgora prema dolje, dakle 28., 27. stavak 2. članka 18. stavak 1. i članka 17. Dakle, sa ova dva članka su jedinice lokalne samouprave totalno isključili iz cijele priče kada to nekome paše. Druga stvar, čak u članku 27. stavku 2. je uzeto bilo kakvo pravo jedinicama lokalne samouprave da izdaju građevinske dozvole. Međutim, posebno interesantan članak 17. Dati neograničenu mogućnost da se poljoprivredno i šumsko zemljište pretvori u nekakvu parcelu na kojoj će se nešto graditi, to ne definirati da koja je to veličina, ne obavezati da se za to provodi javni natječaj i imati potpuno nejasnu cijenu. Jer vi kada imate poljoprivredno i šumsko zemljište, osobito recimo, pa bez obzira u kojem dijelu Hrvatske ono samo po sebi dok prostornim planom nije definirano skoro ne vrijedi ništa jer se praktički niti može prodavati niti se može … [[Govornik se ne razumije.]] osnivati bilo kakva gospodarska djelatnost. Pa samim tim i ova Odredba o tržišnoj vrijednosti pada u vodu. Po kojem kriteriju, po kojim parametrima će sudski vještak procjenjivati, po onim budućim parametrima da će tu biti nekakva tvornica i logična stvar da to zemljište onda vrijedi strašno puno i da će se vjerojatno sutra isto tako pojaviti određeni zahtjevi da se tamo formiraju određene parcele. Dakle u ovom članku 17. bi trebalo jasno definirati do kojeg ... [[Govornik se ne razumije.]] dijela od ukupne površine se to može napraviti u slučaju bez javnog natječaja. Isto tako jasnije definirati što je to cijena po kojoj se može prodavati. Jer ponavljam, jedini kojima je želja da se tamo nešto napravi, jedini koji su zainteresirani su jedinice lokalne samouprave a ovo sve drugo je čisto administriranje.
Hvala. Imamo odgovor. Kolega Milošević.
Pa slažem se kolega Šuker sa vašim primjedbama. Sigurno je da treba još doraditi mnoge od ovih članaka i zato je dobro da je ovo prvo čitanje. Međutim, moram ovdje iznijeti nešto sasvim osobno. A to je otprilike 11 mjeseci sam doslovno lijegao i budio se sa idejama kako pomoći pojedinim ulagačima, većim ili manjima na pojedinim mjestima u Hrvatskoj. I sasvim osobno nažalost ne gledaju svi u ovoj zemlji na jednak način pozitivno i poslodavce, poduzetnike i ulagače. Postoji svijetlih primjera na razini lokalne samouprave i postoje katastrofalni primjeri kada se nešto iz bilo kojeg razloga ne želi učiniti. Dakle, ne mogu reći da ne postoji razloga kad treba jednostavno preuzet stvar u svoje ruke ako se želi nešto napraviti. Neću spominjati nebrojene projekte, bili su u hrvatskim medijima zadnjih nekoliko godina. Činjenica je jedna, da svima nama zajedno mora biti iznad političkog interesa barem kad su u pitanju privatni projekti, da se ti privatni projekti u Hrvatskoj moraju moći desit u razumnom roku i bez ikakve korupcije.
Hvala. Inače postoji metodologija za utvrđivanje vrijednosti šuma i šumskog zemljišta. Sljedeća replika, Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega, vi ste iznijeli niz činjenica ali nažalost su dvije minute, naravno ne može se sve replicirat pa ću istaknut samo dvije. Prečaci da razbijemo glavu to je ovaj zakon, nema strategije. Pa što mi ovdje radimo na prijedlog Vlade ili klubova nego stvaramo uvjete, bolje, kvalitetnije regulacije da bi što bolje investicije, konkurentnost i razvoj u Hrvatskoj se mogli razvijati. Pa to je naš posao, ali to se ne zove prečaci, to se zovu zakonska regulativa usklađena u ovom trenutku a i ubuduće sa regulativom Europske unije. Nema strategije. Pa ja se nadam da vi ste propustili u pripremi pogledati malo što je to prostorni plan. Prostorni plan dugoročno definira strategiju korištenja prostora. Prostorni plan definira i određuje, usmjeruje određene djelatnosti, kriterije definira na koji način će se te djelatnosti moći razvijat u određenom prostoru, a naročito po županijama, odnosno regionalnoj i lokalnoj samoupravi. Prema tome, lokalne jedinice županije su te koje definiraju i djelatnosti i namjenu prostora, a ovaj zakon samo osigurava da se to može izvršit u određenim rokovima, a rokovi i neizvršenje rokova do sada je utjecalo da smo bili prvenstveno nekonkurentni, neovisno o pozitivnim primjerima određenim lokalnih samouprava i županija. Pokazalo je iskustvo da nismo konkurentni i da je potrebno uvesti ovakav zakon.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Milošević. Izvolite.
Uvaženi kolega, pa možda me niste dobro čuli. Dakle da, ovaj zakon jest prečac, tog trebamo bit svjesni. Ovaj zakon da bi bio prečac evidentno uvodi diskriminaciju. Diskriminacija ako nemate investiciju veću od 150 milijuna kuna i investirate sve svoje novce na području Grada Zagreba, a to je dakle morat ćete imat investiciju veću od 150 milijuna kuna, to je za početak preduvjet da bi uopće došli na tu listu. Nisam siguran s obzirom kako je ovo strukturirano, nisam spomenuo Narodne novine. Zamislite kad dođe ozbiljan investitor s ozbiljnim projektom pa će u Narodnim novinama netko čitat detalje njegovog projekta. To je smiješno. Ali da, ali i kad se upisujete u školu ili na fakultet isto ste diskriminirani, kaže tamo prvih 100 najboljih po tom i tom rezultatu. Ali nisam govorio o tome, ja sam govorio o ključnom, godinu i pol dana aktualna Vlada upravlja ovom zemljom. Što je poduzeto da uopće ovaj zakon ne treba? Ništa. Ništa, osim porezne represije koja odbija svakog i hrvatskog ulagača da ozbiljno razmišlja o daljnjim ulaganjima ne daj Bože u proizvodnju u našu zemlju koja je ušla u Europsku uniju prekjučer, hvala Bogu.
Hvala. Sljedeća replika, Branko Bačić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Milošević, pravo pitanje je koliko projekata u Republici Hrvatskoj koji se sukladno ovom zakonu mogu smatrati strateškima čeka na realizaciju i koliko takvih projekata koji čeka na realizaciju čekaju iz razloga što su u Hrvatskoj loši zakoni… … /Fali dio fonograma zbog pada sistema. prije same rasprave trebala nas Vlada s time upoznati. Ono što ovaj zakon radi to je u prvom redu derogira ulogu jedinice lokalne samouprave to je jedna stvar. I druga stvar, derogira u Hrvatskoj sustav prostornog planiranja. Ispada prema ovom zakonu da su prostorni planovi i to detaljni planovi uređenja i urbanički planovi uređenja da oni su najveća prepreka ulaganju u Hrvatsku. Ja se s time ne slažem, jer upravo je u interesu investitoru da postoji jedan detaljni plan uređenja jer će on znati gdje su mu prometnice i je li mu tamo riješena vodoopskrba i na koji način će biti riješena ako nije. Je li mu riješen sustav odvodnje? Je li mu riješena elektro opskrba? Dakle on će s tim prostornim planom, tim dokumentom prostornog uređenja znati sve. I on će taj prostorni plan morati napraviti kad-tad prije nego što počne realizirati svoj projekt, prema tome svoju investiciju. Prema tome, mi moramo ako želimo pomoći i dignuti razinu investicijske klime u Hrvatskoj u prvom redu riješiti imovinsko-pravne odnose. To je ono što ja uporno govorim riješiti katastar i zemljišnu knjigu. To je prva stvar i druga stvar donijeti prostorne planove upravo tamo gdje oni nisu doneseni kako bi investitor kad dođe imao to riješeno. I onda će on temeljem sadašnjeg zakona kojeg mi zovemo sve u 45 dana to je postojeći zakon, on će to sve dobiti, a ne na ovaj način mimo, mi ga pozivamo da ćemo mu uništiti one zakone koji mu pomažu u startu, a onda ćemo to što mu sada kažemo da mu ne treba to će mu biti prepreka kad on dobije eventualno građevinsku dozvolu [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] jer će morati riješiti sve ono što mu sada mora riješiti prostorni plan.
Hvala. Imamo odgovor na repliku kolega Milošević, izvolite.
Da, slažem se kolega Bačić. Rečeno mi je da otprilike tridesetak projekata ako se ne varam postoji koji zadovoljavaju bit, dakle strateški. Međutim, otvara se sljedeće pitanje. Dakle, da li je trgovački centar od 300 milijuna kuna strateški projekt za Republiku Hrvatsku. Ja mislim da svatko normalan će reći naravno da nije. Međutim, nakon sveg što je učinila aktualna Vlada u proteklih godinu i pol dana i taj trgovački centar postaje strateški zato što su građevinari svi skupa pred bankrotom, jer nema ničega, jer sve što je i moglo pa najbolji vam je primjer Zračna luka Zagreb. Pa netko misli da su se Francuzi malo zezali pa su poslali ponudu na tender za 250 milijuna eura koncesija nove zračne luke? Pa ne. Ali to stalno naglašavam pitanje je poslovne, poduzetničke, investicijske klime u Republici Hrvatskoj i percepciji u krajnjoj liniji cijelog našeg tržišta koje nije veliko ali potencijal ima, ali ne na ovaj način na koji to pokušava ostvariti ova Vlada. Ne govorim sad o ovom zakonu.
Hvala. Sljedeća replika Tomislav Klarić, izvolite.
Poštovani predsjedavajući, eto moram replicirati budući je gospodin Milošević spomenuo ravničarsku prugu od koje se odustaje ili ne odustaje. Samo primjer te pruge pokazuje da Vlada ne promišlja o strateškim projektima ni o realizaciji projekata. Svojevremeno Vlada je 2011. radila prometnu integralnu studiju koja je koštala 8 i pol milijuna kuna. Financirali su je i Primorsko-goranska županija, Grad Rijeka i država. Ta prometno-integralna studija je odredila trasu te pruge. Sve jedinice lokalne samouprave su morale u Primorsko-goranskoj županiji trasom koja prolazi usklađivat svoje prostorne planove, u to uložile po nekoliko milijuna kuna i sad ova Vlada govori nećemo raditi tu trasu nego idemo kopati tunel od Delnica do Zlobina. Bit ovoga zakona i ovog o čemu govorimo niti je IKEA koja se toliko puta spominje, ali niti General Electric niti ne znam kakav trgovački centar. Bit ovoga je osnovna zadaća države, jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave stvaranje preduvjeta za pokretanje izgradnje u gospodarskom smislu tvrtki firmi. Ovo govorim iz svog primjera. I moramo se u svemu ovome držat nečega što je bilo. Mi smo u nekoliko godina otvorili preko 2000 radnih mjesta sa 20-tak svojih investicija upravo i zato iz tog razloga jer smo na temeljima koje je netko prije nas stvarao nastavili graditi svoju viziju i razradili strategiju. Ovdje se poništava nešto što je prije bilo, nešto je prije pripremljeno i kreće se nešto ispočetka. I upravo iz tog razloga govorim i gospodinu Miloševiću i svima vama da je ovaj zakon opasan jer se prevelika moć daje u ruke premalom dijelu ljudi koji mogu donosit ključne odluke naročito u prostornom planiranju, naročito u dodjeli zemljišta. A ako su strateške investicije, trgovački centri, ne znam kakve tvrtke [[Upadica Batinić: Vrijeme kolega.]] onda ne govorimo o strateškim investicijama ove države.
Hvala. Imamo odgovor kolega Milošević.
Pa kolega Klarić, činjenica je jedna, a to je i ja sam osobno čuo više puta proteklih nekoliko godina pohvale upravo na vaš račun, odnosno zapravo bakra dakle da se tamo dešavaju, da je to pozitivan primjer. Na žalost nemamo kao što sam već rekao uvijek u Hrvatskoj i svugdje tako pozitivne primjere kao što je upravo tamo gdje ste vi načelnik, gradonačelnik.
Sljedeća replika Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Pa uvaženi kolega Milošević, vi ste u svojoj raspravi rekli da turizam nam donosi rezultate. Ja ću to malo promijeniti, pa ću reći da nam je turizam donosio rezultate jer kad pogledamo stanje samo protekli šesti mjesec i početak sedmog mjeseca stanje bookinga i destinacija, broja turista mjere se minusi u dvoznamenkastim brojkama danas gotovo na cijelom Jadranu. Tu se vidi sposobnost ili nesposobnost. Nismo bili u stanju naći načina da dovedemo sto tisuća Rusa. Pogledajmo u kakvom nam je stanju onda turizam Istre. Kada se provozite samo od Rijeke do Senja, kada se mi danas u 21. stoljeću 1.7.2013. vozite po tamponiranoj bijeloj cesti nekoliko kilometara znači, nema nikakve koordinacije između onih tijela koja su zadužena za provedbu nekih infrastrukturnih projekata, nitko nije protiv toga ali dočekati 15.07. da nam netko koji dolazi ovdje u goste vozi se takvim cestama je katastrofa za hrvatski turizam i dugoročno ostavlja posljedice. Govorili ste o nizinskoj pruzi, sam premijer je rekao da je ona bila nizinska, ali da je sad postala gorsko-nizinska ili gorsko-dolinska jer da će u jednom dijelu biti samo malo rekonstruiran kolosijek, a da će se možda nešto u nekoj budućnosti i dograditi tj. da će možda imati i dvije trake. To je neozbiljnost u pristupu kao i sam ovaj zakon koji je čista improvizacija i priznanje da Vlada unutar resora kojim vlada, a to je 20-ak ministarstava ne može dovesti u red sve državne službenike i da bi nešto napravila potrebno je degradirati 15-ak zakona i sve to preuzeti u nekakve male skupine da bi se eventualno nešto promijenilo. A tumačite cijelo vrijeme da se nešto strukturno dešava, da smo u reformama itd., u biti samo sustav prečica bez ikakvih rezultata.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Milošević.
Pa samo kratko. Dakle, spominjao sam arapsko proljeće, trebamo se svi zajedno ovdje zapitati a to je što kad Nijemci ponovno krenu za koju godinu u Tunis, Maroko, Egipat i na neka druga tržišta?
Njihov izbor. Hvala. Sljedeća replika, Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Miloševiću kazali ste da ne može biti strateški projekt izgradnja trgovačkog centra. Naravno, i to iz jednog očitog ekonomskog razloga, potrošnja u Hrvatskoj je ograničena, ona je limitirana. Raspoloživi dohodak je limitiran. Samo ulaganja u proizvodnju, posebice u proizvodnju koja će biti usmjerena ka izvozu može biti od strateške važnosti za RH. Ali da je jedini kriterij 150 milijuna kuna smatrati nekoga strateškim projektom to može proizaći samo iz nerazumijevanja situacije u Hrvatskoj. Temeljem koje analize i kvantitativne i kvalitativne, temeljem koje metodologije se došlo do 150 milijuna kuna? Nema ni riječi o tome u ovom prijedlogu zakona. Ali, ima ovih nejasnih općenitih mjerila koja stvaraju samo prostor za manipulacije. Nesporno je da u Hrvatskoj postoje prepreke za ulagače i nesporno je da ovaj prijedlog zakona ne otklanja te prepreke. Društveno je poželjnije, ekonomski efikasnije i tržišno konkurentnije imati 100 ulagača po milijun i pol kuna nego jednoga ulagača od 150 milijuna kuna. A zakon čak diskriminira ovo što je društveno opravdanije u odnosu na ono što je društveno neopravdanije. Imam osjećaj da je ovaj zakon pisan ne za pojedince nego za nekoliko pojedinaca i da ne brine o situaciji ukupnoj u Hrvatskoj jer poznato je da su prepreke u Hrvatskoj nedostatak infrastrukture i zaštita vlasništva. To nije otklonjeno, a mi smo te prepreke postavili kao strašila a zna se da je novac kao plašljiva srna i bježi kad su strašila u pitanju.
Hvala. Imamo odgovor? Nemamo odgovora, hvala. Sljedeća replika, Đuro Popijač. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Milošević, mnogo toga naravno ste spomenuli, između ostaloga i višekratno investicijsku klimu i naravno i konstatirali da bi bio potreban Zakon o investicijama, što se apsolutno slažem. No međutim, naravno ne ovako unakažen zakon, sklepan rekao bih zbrda zdola. Vi ste naveli nekoliko primjera nekih suludih obveza koje potencijalni investitor će po ovom zakonu morati ispoštovati. Pa recimo članak 8. i njegovih pet stavaka zaista je jedan klasičan primjer kako administracija uopće može zamišljati i razmišljati o svojoj vlastitoj ulozi i svrsi postojanja. Dakle, recimo u stavku 1. piše da se neće moći proglasiti strateškim projektom onaj projekt čija ovlaštena osoba je pravomoćno osuđena za neka nedjela. Pa gdje bi ta osoba trebala biti? Pravomoćno osoba, tu desetak stvari se recimo spominje. Ili zamislimo što će se dogoditi recimo ako netko, a piše to u stavku 4., u Ministarstvu gospodarstva ili gdje to već iskaže sumnju u istinitost podataka u priloženim dokumentima ili izjavama gospodarskog subjekta i onda će radi dobivanja informacija o situaciji čijoj, kojoj situaciji i koga tražiti u drugoj državi neko nadležno tijelo da mu se ta situacija objasni. Ovo je zakon o sprječavanju investicija ili čuvanju tekovina revolucije prije nego o strateškim investicijama. I sva sreća da se mogu raditi investicije i mimo ovog zakona jer tko će lud po ovom zakonu krenuti u bilo kakvu investicijsku operaciju u RH?
Hvala. Imamo odgovor, kolega Milošević.
Pa da, slažem se kolega Popijač. To sam i u ime kluba govorio upravo o tome, a to je ključan je problem zapravo da ako želite nešto proglasiti strateškom investicijom, a onda je vjerojatno odgovornost Vlade, odnosno javne administracije a imamo različite službe da ustanove o kome se radi, da li je taj netko špekulant, ozbiljan ulagač. Dakle, uopće ove neke članke treba u potpunosti izbrisati jer su potpuno besmisleni, nepotrebni. Ako se želi poslati pozitivna poruka. A to smo se složili vjerojatno da je ipak ključ u ovom svemu, da svi zajedno želimo poslati pozitivnu poruku. Naglašavam stalno i ponovno ću reći ne samo stranim ulagačima, ponavljam godinama, govorio sam o tome zapravo i prije nego što sam ušao u politiku. Sad kad smo ušli u EU vjerujte mi pod pritiskom konkurencije mnogi hrvatski poduzetnici će biti prisiljeni napustiti RH. Govorio sam javno o tome nekoliko mojih prijatelja je to učinilo nekoliko proteklih godina. Ima li išta gore za jednu zemlju da nova mlada generacija poduzetnika napušta državu? Ja mislim da nema.
Sljedeća replika Igor Rađenović. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa teško je u dvije minute sažete budući evo i po broju replika desetak a većina iz kluba HDZ-a zapravo govori koliko toga bi se trebalo proturječiti. Najveći dio svoje rasprave kolega Miloševiću potrošili ste kao što vi to obično činite na zadnjih godinu i pol dana i negativne rezultate u tih godinu i pol dana, a dobro znate da se gospodarstvo čarobnim štapićem preko noći ne može okrenuti i da iza nas nažalost kao jedina zemlja i Grčka pet godina u ukupnom trendu pada BDP-a pa sa te strane ukupan BDP-a od 10% i 30% pada investicija u razdoblju samo 2008.-2011.govori dosta o tome. Ja često upotrebljavam u ovoj sabornici paradigmu onog tankera kojega kada povučete kočnicu treba određeno vrijeme, da li je to godinu, dvije, tri s obzirom na teške okolnosti o tome ćemo vidjeti, ali da je trend pravi sigurno jest. Druga stalna dilema također porezna represija da ili ne ili je to zapravo čišćenje reda na tržištu, stalno govorimo koji su to novi porezi koji su doneseni ili nisu ili je plaćanje poreza neuobičajena situacija u cilju ravnopravne tržišne utakmice, ono što se Vlada cijeni i to je upravo glavni adut za tu … biznis put i pozitivnu investicijsku klimu koju svi skupa tražimo. Iskazali ste tugu što nova Kukuriku vlada nije prihvatila tj. nastavila, produžila sa akcijskim planom HDZ-a, gospodine Miloševiću često govorite ja sam u vladi 11 mjeseci itd. HZD je na vlasti od 2003.godine pa te akcijske planove treba provoditi u tih 8 ili 9 godina na vlasti, a koliko govori efikasnost oko te vlasti najbolji govori oko tržišnog centra same IKEA-e koja eto 5, 6 ili 7 godina je čekala tu administraciju da stvar riješe. I zadnje, pruga Zagreb-Rijeka definitivno Vlada nije odustala od projekta Zagreb-Rijeka od modernizacije, ali ono što jest razlika ove i prošle vlade da u okviru postojećih sredstava možemo nešto napraviti ili ne možemo napraviti ali ne letiti kao guske u maglu. Samo HAC 30 milijardi i problemi koji sada dolaze na naplatu su dovoljna tema. Nažalost ipak nisam uspio u dvije minute.
Hvala. Imamo odgovor kolega Milošević.
Uvaženi kolega Rađenović pa da, ali nemam ja problema govoriti o svih 8 godina. Ja se dobro sjećam bio sam daleko od politike kada su stope rasta za vrijeme HDZ-ove vlade bile preko 5%. Da, 2009., odnosno krajem 2008.cijelu EU je zapuhnula globalna kriza, ozbiljna kriza, najveća od 1930.upoće nema dileme. Brojke ne lažu, pogledajte činjenice. Ali da, neću prestati govoriti o ključnoj činjenici a to je da je 2011.evidetno to kaže statistika kriza zaustavljena. Imali ste gospodarski rast dva kvartala. To je i tehnički izlazak iz recesije. Isključivo krivi ekonomski potezi aktualne Vlade su nas vratili u recesiju. Jednostavno je. A što se tiče čišćenja i uvođenja reda, ja mislim da je apsolutno najbolja rečenica iz vaše Vlade bivšeg potpredsjednika Vlade za gospodarstvo i vašeg koalicijskog partnera, nadam se još uvije, a to je samo u mrtvačnici vlada savršen red.
I zadnja replika Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Milošević iz vaše retorike dalo bi se zaključiti da je isključivo ova Vlada kriva za recesiju u kojoj smo. Iz vaše retorike dalo bi se zaključiti da evo kolega Grubišić je spomenuo taj institut ima li mene tu, da je to poslovno nasljeđe isključivo ove Vlade, isključivo ove garniture. Ja ću se tu nadovezati na kolegu Rađenovića i reći pogledajte malo dalje u prošlost, pogledajte koje ste birokratske prepreke, koje ste mentalne prepreke ostavili našim ulagačima upravo vi. I ono što je kolega Rađenović rekao u godinu dana ne mogu se postići čuda. Hoćemo govoriti o problemima osnivanja tvrtke, govorite o poreznom rasterećenju pa reći ću vam koliko parafiskalnih nameta su imali naši poduzetnici. Svi koji su bili u poduzetništvu to itekako znaju hoćete doprinose za komore, za šume, za vode i da ne nabrajam dalje što ste sve morali plaćati. Ova Vlada je barem učinila neke iskorake k tome da se te stvari ukinu. Onda od one smiješne stvari da poljoprivrednici moraju biti istodobno članovi dviju komora, znači da moraju plaćati dvostruke namete parafiskalne što se komora tiče. Nije istina da postoje samo jedna jedinica lokalne samouprave gdje postoji svijetli primjer ulaganja. Postoji njih više ali bojim se da su oni više iznimke koje potvrđuju pravila, a pravilo je da se jako puno stvari nije radilo kako treba i da to nije nasljeđe onoga što je rađeno u godinu dana nego je to nasljeđe kontinuiranog rada ili nerada ako hoćete kroz dugi niz godina. I na kraju govorite o redu, pa dragi kolega vaša vlada je dozvolila da određeni poduzetnici imaju milijunske dugove u porezu i da je vaša vlada ostala ja vjerujem da ih niko ne bi ni pitao da ih plate. To je uvođenja reda. Jednaka pravila za sve i poduzetnička i investicijska klima u kojoj svi mogu ravnopravno i po određenim pravilima koja vrede za sve funkcionirati. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor. Izvolite.
Uvaženi imenjače, pa zato ih vaša vlada otpisuje jel tako, logično. Mi smo dozvoljavali da postoje dugovi. Svatko razuman reći ću vam kada je u pitanju dug, svatko razuman kada ima potraživanje onda neće ubiti onog koji mu duguje jer se nada naplati, a vaša Vlada sustavno da nemamo vremena, što radi da ubije onog koji bi trebao vratiti dug. Nemamo vremena sada o tome ja vama pričam. Razgovarajte s poduzetnicima van ovih vrata. Pa mislim nema dileme što je bilo bolje i kada je bilo bolje, kada su građani imali ove zemlje bolju kupovnu moć 2011.ili 2013.pa to vam statistika pokazuje. Kada su realne plaće bile veće 2011.ili 2013? Šta ćemo o '47.govoriti, o '93.? Uzmite zadnjih nekoliko godina, da, kriza je nitko ne bježi da nije kriza i dan danas su neke Europske unije u krizi. Pa vaš premijer kaže da naš izlazak iz krize ovisi o Italiji, pa dajte uozbiljimo se. Upravljate ovom zemljom, a ne Italijom.
Zahvaljujem. Za riječ se javio u ime predlagatelja ministar Ivan Vrdoljak. Izvolite.
Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici, ja ću samo nekoliko rečenica sada, prvo, žao mi je stvarno što nismo došli prije u saborsku raspravu, žao mi je zbog onih koji žele konzumirati ovaj Zakon. Koji se javljaju, koji žele da riješe neke svoje probleme u svojim investicijama, oni koji ne žele će ići svojim putem, svojim papirima, ne moramo prisiliti nikoga niti to činimo. Izuzetno vam se zahvaljujem na vrlo konstruktivnoj javnoj raspravi u ovoj sabornici. Želim vas podsjetiti da sljedećih 25 dana je javna rasprava otvorena o ovom Zakonu, da imamo mjesec i pol dana doći na drugo čitanje sa vašim prijedlozima. Zamolio bih vas zbog nas, zbog vas, zbog javnosti, zbog investitora da ne čekamo možda zadnji dan sa amandmanima, da nam vrlo otvoreno, službeno u sljedećih 25 dana predložite rješenja, nova ključna, primjedbe koje su vrlo konstruktivne i efikasne. Jer bivši ministri, dugogodišnji saborski zastupnici imaju što reći, mi imamo što čuti u javnoj raspravi o tome, dapače usuglašenost s prostornom dokumentacijom, kriterij, utvrđivanje strateških projekata, problematika raspolaganja nekretninama, zaštita okoliša, pitanje zaštite okoliša, javna nabava, da, ne, gdje, papirologija. Zahvaljujem se na svemu što ste u svojim raspravama do sada iznijeli, skrenuli nam pažnju, na nešto možda nismo mislili da je previše bitno, na nešto možda smo previše dali pažnju. Drago mi je što je došlo iz oporbenih krugova prijedlog da se još liberalizira Zakon. Da neke stvar ne pitamo, da neke stvari ne tražimo. Dakle, moj stav je ovdje da smo u biti i to je istina i sam sam se osjećao tako kada sam želio vrlo brzo doći ovdje i da je najveći nedostatak što ovdje nismo sa ovim tekstom bili evo recimo u trećem mjesecu pa da već sada oni koji žele strateški koristiti Zakon, strateški investicija imaju svoj Zakon. Ali smo eto procijenili da je i funkcioniranje unutar tijela državne uprave dovoljno sporo bilo da nismo stigli. A s druge strane da stvarno dobijemo nešto što svatko od vas može sudjelovati u konkretnoj raspravi. Nama je želja da imamo najbolji mogući Zakon koji treba ubrzati investicije, koji treba ubrzati rast gospodarstva, koji treba donijeti novi posao našim građanima, nova radna mjesta, 5, 10, 500, koliko ne dezavuiram niti jednu manju investiciju. I poslušati ćemo svaki konkretni prijedlog. Dapače, na one koji, ćemo vjerojatno, s argumentima i argumentirano odbijati ćete vi ubrzo biti obaviješteni. Tako da vas samo eto, vraćam se još na tu rečenicu ključnu pozivam da tijekom javne rasprave koja je otvorena, sve saborske klubove, sve saborske zastupnike, sve nevladine udruge, sve investitore i oni se trebaju javiti da nam pomognu, možda oni imaju neki prijedlog da sudjeluju u javnoj raspravi koja je otvorena sljedećih 25 dana. I da ćemo nakon toga sva pitanja koja smo u toj javnoj raspravi dobili i sve sugestije koje ste vi iznijeli ovdje u svojoj izvrsnoj raspravi u Saboru ćemo razmotriti u sljedećem periodu i doći sa rješenjem koje će najbolje biti za našu domovinu, naše građane. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo tri prijavljene replike. Prva se javila zastupnica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine ministre mala pomoć da ne bi bilo nesporazuma, rekli ste da ne čekamo zadnji dan obraćajući se zastupnicima sa amandmanima. Podsjećam, pomažem da ne bi bilo nesporazuma, dakle ovo je prvo čitanje Zakona zastupnici i zastupnice ne mogu podnositi amandmane u prvome čitanju, to ćemo moći tek kada Zakon dođe u drugom čitanju. Zato je jako važno da dobro razmotrite još jedanput, pročitate fonogram, da zaista odvagnete svaku konkretnu i dobronamjernu primjedbu i da je pokušate ugraditi u drugo čitanje Zakona. Tako ćemo sigurno dobiti kvalitetan prijedlog Zakona u konačnoj verziji, odnosno u drugome čitanju. I onda će i potreba za našim amandmanima biti manja. Dakle, ovo je sada ključno razdoblje od prvog do drugog čitanja da zaista bez opterećenja dobro pogledate što smo govorili i što smo predlagali. Hvala.
Imamo odgovor. Izvolite ministre.
Da, znači u potpunosti se slažem samo je krivo shvaćeno kada sam rekao da, naravno da ne očekujem sada amandmane jer nisu mogući nego tada, ali da ih smanjimo i zato sam pozvao. Imamo 25 dana između prvog i drugo čitanja javne rasprave, nakon toga jedno kratko vrijeme da mi konzumiramo sve te vaše prijedloge. Pa pozivam da nam se obrate, naravno mi smo sve primjedbe u raspravi već zapisali i zapisati ćemo ove koji će uslijediti u ostatku pojedinačne rasprave tako da smo se u potpunosti gospođo Kosor složili.
Hvala. Sljedeća replika Đuro Popijač. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine ministre. Ne sporimo uopće namjeru i ono što ste vi unutar ministarstva zaista pokušali ugraditi i sve one pozitivne stvari. Ja dobro razumijem i iščitavam. Vama je netko sa strane kako to već u proceduri donošenja Zakona ugradio toliko rigidnih stvari unutra da je Zakon proizvod različitih interesa i polaznih osnova i stajališta i vrijednosti bih čak rekao. Dakle i ono sve što ste dobro učinili ovim nekim stvarima koje duboko, su glupe na kraju krajeva one bitno umanjuju mogućnost implementacije ovog Zakona. Da li će se to moći popraviti ili ne, ne znam, to je vaša stvar da pobijedite u toj borbi. No međutim, generalno gledajući, a puno se govorilo o, o zaista tom investicijskom okruženju, to su, kolega je dosta stvari rekao o tome. Dakle, pravna sigurnost, poticajna porezna politike, tržište rada, stabilna i poticajno … [[Govornik se ne razumije.]] i vjerodostojnost. I tu je ono što smo mi vjerojatno u zadnjih nekoliko dana duboko potonuli. Potpredsjednica Vivian Reding je rekla ugovori obvezuju. Dakle, ono što je dogovoreno mora se poštovati. Znali ste, potpisali ste to i sada se morate ponašati onako kako vas je vaš potpis obvezao i tu nema promjene. Što smo mi učinili, kako ćemo mi poruku na razini države, vlasti ovog Sabora na odnosu na ovu činjenu a znamo o čemu govorim, što će ti investitori misliti o kakvom, državi trebali ulagati svoja sredstva kada se toliko grubo prevari jedna takva institucija kao što je Europska unija tri dana prije ulaska i kako to mi političku i svaku drugu ozbiljnost kao poruku šaljemo u taj toliko željeni svijet. Vi bilo kakvim zakonom takve stvari ne možete popraviti. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor, ministar Vrdoljak. Izvolite.
Dakle razumijem vaš stav o još većoj liberalizaciji zakona. Ja sam onaj koji sam takav i ja sam išao možda i predaleko s nekim liberalnim stavovima da se svima otvori mogućnost da što prije to napravimo, ali stvarno očekujem i posebno ću osobnu pažnju posvetiti vašem prijedlogu koji će očigledno uslijediti u sljedećih 25 dana, imati javnu raspravu na internet stranicama. Možete mi se osobno obratiti i svaki vaš prijedlog koji će uslijediti osobno ću se pozabaviti s njim da ga izanaliziramo i da ga uvrstimo kao jednu dodatnu vrijednost u ovom zakonu, u konačnom prijedlogu. Hvala vam lijepo.
Hvala. I zadnja replika, Domagoj Milošević. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući. Pa dakle mislim da nam treba bit svima jasno da su ipak ulaganja privatnog sektor iznad partikularnih političkih interesa, trebala bi biti. Međutim uvaženi gospodine ministre, ja vas moram podsjetit da je u proteklih godinu i pol dana u ovoj sabornici HDZ u mnogo navrata pokazao odgovornost, nimalo zluradost i podržali smo cijeli niz zakona za koji smo smatrali da je na korist gospodarskom oporavku ove zemlje i boljem životu naših građana. Istovremeno, ono što proteklih mjeseci čujemo jedino iz aktualne vlasti, a posebno se to moglo čuti i danas, a to je izvlačenje na to što je bilo prije 10 godina, 7 godina, ne znam kada. Nitko neće u ovoj zemlji živjet bolje od toga što će se netko izvlačit šta je bilo nekad davno, nego što danas zna i može učiniti, a to što se danas zna i može učinit, mislim na ovu Vladu, to svi doživljavamo na vlastitoj koži proteklih godinu i pol dana.
Imamo odgovor, izvolite ministre.
Zahvaljujem se potpredsjedniče. Dakle pa ja sam vidio dobru namjeru ustvari sa sudjelovanjem u raspravama na odborima, čak je bila i suzdržanost opozicijska na ovaj prijedlog prvog čitanja što je moram priznati korektno i stvarno očekujem da će to tako i uslijediti s obzirom na raspravu i da ćemo sve vaše konkretne prijedloge koji će uslijediti u ovih 25 dana imati dovoljno vremena da prije slanja u drugo čitanje ozbiljne izanaliziramo. I stvarno očekujem da će ovo biti jedan od zakona, kako vi kažete već ste to imali praksu ove godine činiti, da ono što je korisno, ono što je dobro, ono što je kvalitetno, ono što … i ima dovoljno vremena i ima dovoljno i vaše želje i da sudjelujete u izradi kao što je ovdje, da ćemo zajedno doći do zakona koji ćemo u krajnjoj liniji ja se iskreno nadam u što je moguće većem broju podržati u ovoj sabornici. Tako da s obzirom na vaš stav u odborima koji je bio i na vašu raspravu koja, onaj dio bar koji je bio koncentriran na zakon, ne vidim razloga da se tu u najvećoj mjeri ne usuglasimo.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Dragutin Lesar. Izvolite kolega Lesar.
Poštovane kolegice i kolege, gospodine ministre sa suradnicima. Meni se čini da će najveći investicijski projekt u sljedećih mjesec-dva u Hrvatskoj biti na gradskim tržnicama uvođenje struje, interneta i grijanja radi fiskalnih blagajni. To je jedan od najvećih projekata kojega hitno moramo provesti da bi sačuvali otprilike negdje 20 000 postojećih radnih mjesta. No dopustite da nastavim s citatom koji glasi: nema prodaje, nema privatizacije prirodnih resursa. To su rečenice potpredsjednika Vlade Nevena Mimice izrečene 16. lipnja ove godine u ovoj dvorani kada je predstavljao Strategiju upravljanja državnom imovinom. Čitajući ovaj zakon, a posebice članak 17. moram ustvrditi da je to bilo lažno obećanje. U ocjeni stanja u ovom zakonu ministar Vrdoljak je napisao da je zadaća i cilj ove Vlade gospodarski napredak i socijalno blagostanje, da nema dovoljno investicija, nema dovoljno zainteresiranih i da vlada antiinvesticijska klima za koju su u Hrvatskoj krivi svi osim Vlade i banaka. I ovu tvrdnju i ovakav stav smatram lažnom tvrdnjom. Da najprije krenem od one prve laži. Ovaj zakon omogućuje privatizaciju, dakle prodaju prirodnih resursa, šume, šumsko zemljište, poljoprivredno zemljište, javne ceste i pomorsko dobro u državnom vlasništvu privatnom vlasniku, samo pod uvjetom ako njegov investicijski projekt dobije oznaku strateškog projekta. Pitanje je na koje mi nitko ne želi odgovoriti gdje, u kojoj općini, gradu i županiji je prostorno-planskom dokumentacijom predviđanje izgradnje tvornice u šumi, na poljoprivrednom zemljištu ili pomorskom dobru da bi opravdavali postojeće ponuđeno rješenje tobože u cilju stvaranja gospodarskog prosperiteta i blagostanja. Drugo, tvrdim da je laž da u Hrvatskoj ne postoji zainteresiranost za investicije i ponuda je bilo i ima i one se odbijaju. Ne u općinama, gradovima i županijama nego se odbijaju na nivou države, ako ponuditelji investitori nisu s područja Europske unije nego ne daj Bože iz Rusije, Kine, Izraela, Singapura, pa bi sad mogao nabrajati niz ozbiljnih ponuda za niz ozbiljnih investicija koje su u Hrvatskoj bile odbijene. Neću puno objašnjavati o južnom toku, ali je činjenica kada je u Hrvatskoj prije kratkog vremena boravio drugi čovjek GASPROM-a zbog JANAF-a i eventualno južnog toka predsjednik Vlade je otišao na more da ga ne bi morao primiti na razgovor. Luka Rijeka je također bila velika ponuda investiranja, doduše partnera iz Kine o kojoj se nikad u Hrvatskoj nije željelo ozbiljno, a naročito ne javno raspravljati. Zračna luka Zagreb kao primjer dobrog investitora iz Francuske da bi se konačno dokazalo da kredit i za koje će u njegovom financijskom dijelu ispunjavanja obaveza dati EBRD traži državno jamstvo Republike Hrvatske. I možda Ministar turizma zna za projekat u vrijednosti otprilike od 5 milijardi eura u turizmu na 5000 ha privatnog zemljišta koji u Hrvatskoj na žalost ne može proći jer investitor ne treba usluge europskih banaka u Hrvatskoj. Nitko od bankara u Hrvatskoj na tom projektu ne bi mogao ništa zaraditi i zato je nepoželjan za razvoj hrvatskog turizma. Tko i zašto sve takve projekte opstruira? Kada razgrnete stvari vidjet ćete da iza toga stoje i interesi multinacionalnih kompanija i stranih banaka u Hrvatskoj. I to je prava istina i o tome moramo otvoreno razgovarati. Kažu i da Vlada ovim prijedlogom zakona pokazuje odlučnost. Pitam ima li takvu odlučnost Vlada da recimo proglasi isključivi gospodarski pojas u Jadranskom moru ili još veća hrabrost da krenemo u reviziju javnog duga ovih 174 milijarde kuna što čega sve to unutra ima kao što je recimo kod Islanda, odnosno na Islandu se ustanovilo da preko 35% tadašnjeg javnog duga države zapravo je bio umjetno uguran naročito od strane banaka u javni dug države. I kad su to raščistili smanjili su si ogromne probleme. Proizlazi da investicija nema jer se ne može graditi u šumama, na poljoprivrednom zemljištu, javnim cestama. Pa i bez natječaja treba prodati privatnom investitoru. To je suština ovog zakona koji govori o trenutku kada privatni projekat dobije karakter strateške investicije. U Strategiji upravljanja državnom imovinom zapisano je da je ova država od 2004. do jedanaeste dala, poklonila 75 milijuna i 970000 metara kvadratnog zemljišta za poduzetničke zone, trajne nasade i lokalni razvoj ma što to značilo. Koji je efekat, koji je rezultat, koja je dobrobit i blagostanje postignuto sa ovih 75 milijuna kvadratnih metara zemljišta koja je već u privatnim rukama. Bilo bi jako dobro i razumljivije čitati ovaj zakon da je Vlada uz njega dala popis projekata zbog kojih se ovaj zakon donosi ili da je dala popis državnog građevinskog zemljišta, ponavljam državnog građevinskog zemljišta koji stoji neiskorišten i daje se u ponudu investitorima domaćim i stranim da tamo grade pod uvjetima iz ovog zakona. Da je dala popis vojnih, 300, preko 300 vojnih objekata i poligona koji godinama stoje prazni i nude investitorima. Da je dala popis propalih tvornica i predložila da će izvršit izvlaštenje banaka koji su najčešći vlasnici preostalih nekretnina i ruševina na propalim tvornicama i ponuditi stranim i domaćim investitorima da tamo hitno razvijaju investicijske projekte prema ovom zakonu. Da je dala pregled svih devastiranih turističkih naselja koji 15, 20 godina čekaju na ulaganja u državnom vlasništvu i pozvala strane i domaće investitore da upravo tu investira jer je to već predviđeno za razvoj turizma ili lokacije za energetske projekte. Eto to je jedan od prvih naših prijedloga ministru kojega više nema, a vjerojatno će mu netko prenijeti, da do drugog čitanja u ocjenu stanja upravo to predlože, upravo to napiše, upravo to obrazlože koliko milijuna hektara građevinskog zemljišta, koliko lokacija u državnom vlasništvu u ovom trenutku više od 20 godina vapi za obnovom, investiranjem, preuređenjem i dajemo to investitorima. Pa kada sve to iskoristimo, kada svaki kvadratni metar građevinskog zemljišta, propale tvornice, vojnog objekta iskoristimo onda se zapitajmo da li nam treba za razvoj daljnjeg ulaganja i poljoprivredno zemljište pretvarati u građevinsko i šume krčiti da bi gradili tobože nešto pod uvjetima iz ovog zakona. Ali ovaj zakon ima i problem s Ustavom i s člankom 2. u kojem je jasno propisano da samo u Hrvatski sabor ili građani neposredno odlučuju o očuvanju prirodnog i kulturnog bogatstva i korištenje njime. Ne predviđa mogućnost privatizacije. I s člankom 50. koji jasno propisuje da je zakonom moguće i u interesu Republike Hrvatske ograničiti ili oduzeti vlasništvo uz naknadu tržišta i vrijednosti, a ovo u interesu Republike Hrvatske ja čitam kao interesu naroda, kao konstitutivnog elementa države, a ne u interesu privatnog kapitala. Ustav ovdje kada je prirodno bogatstvo u pitanju govori o interesu Republike Hrvatske, a ne privatnog kapitala. A i sa člankom 52. koji propisuje da se zakonom određuje način na koji dobra od interesa za Republiku Hrvatsku se mogu upotrebljavati i iskorištavati u korist dobrobiti društva, ali ne predviđa prijenos prava vlasništva kao što je to predviđeno ovim zakonom u članku 17. Ali, time neka se pozabave i ustavni ili pravni stručnjaci. Koje kriterije ovaj zakon predviđa proglašenje strateškim projektom? Citiram, zapošljavanje većeg broja osoba, većeg od 1, ako zaposlite 2 zaposlili ste većeg od 1 koji znatno doprinose razvoju. Kriteriji znatno, znatan doprinos, ono povjerenstvo od 11 ljudi će morati strašno jako dobro pametni da razlikuju znatno, manje znatno i jako znatno, kojim se podiže ukupna razina sigurnosti i kvaliteta života i zaštite okoliša. To su kriteriji iz zakona. Dakle, citirao sam kriterije po kojima netko odlučuje o sudbini investicijskog projekta. Pa je naš prijedlog 2 gospodo iz ministarstva ozbiljnije se pozabavite ovim kriterijima, probajte ih ipak pretvoriti u razumljivije, odnosno kriterije koji su mjerljivi. Privatni projekat može dobiti ili postati strateški projekat ponovno po članku 17. ako zadovolji uvjete iz članka 5. kao što autoceste mogu u koncesiju na 99 godina. A koja količina maksimalna zemljišta u tom projektu može biti ili izvlaštenje ili da država bez javnog natječaja i potpuno netransparentno daje privatnom vlasniku. Naš prijedlog br. 3 morate se očitovati i opisati koji dio zemljišta može biti prihvatljiv za RH da bi privatni partner kada dobije status strateškog projekta polagao na to pravo. Ne govorim o javnim investicijama, one se podrazumijevaju. Neki to još vidim ne razumiju i ne razlikuju. Neće biti proglašen strateškim projektom piše u članku 8. i tada nabraja 20 uvjeta, između ostalog ako taj investitor ne plaća mirovinske zdravstvene doprinose. A ako taj veliki investitor ne plaća plaće radnicima onda će dobiti status velikog projekta, strateškog projekta. Ako plaća samo minimalne plaće a ostalo isplaćuje ispod stola onda će dobiti stratešku oznaku. Ako radnike tjera da rade 220 sati mjesečno, a iskazuje 184 sata onda će dobiti certifikat strateškog projekta. Dakle, predlagatelja plaće radnika nisu zanimale pa je to naš prijedlog br. 4 da uz uvjete koje oni moraju zadovoljiti nemojte zaboravljati na radnike. Vodite računa i o radnicima gdje već iskustvo s tim imamo. Sljedeći naš prijedlog odnosi se na članak 17. točka 2. i 3., odluke o tome o proglašenju privatnog projekta strateškim i davanjem prava iz članka 17. točke 2. i 3. ne može donositi Vlada nego samo Sabor. I na kraju jedno pitanje. I gdje je jamstvo kada takav strateški projekat krene dobio praktički sve i kažu promašili smo, propalo? Što je s imovinom? Što je sa svim beneficijama koje je država takvom ulagaču dala sve? Ništa mu se ne događa. On ne duguje nikom ništa. I završno pitanje, da me se ne razumije krivo. I država i privatni investitor svakoj državi su potrebni. Ali podsjećam, a neki bivši ministri će se sjetiti konkretnih primjera koliko hrvatskih poduzetnika posebice malih i srednjih su uništili strani veliki investitori koji nikada nisu isplatili ono što je odrađeno. Koliko radnih mjesta smo zbog toga izgubili, koliko je obrta i srednjih i malih poduzeća u Hrvatskoj propalo jer su samo pod krinkom razvoja i strateških interesa tim investitorima bilo gledano kroz prste sve, a nikada nijedna inspekcija im se nije usudila ući u njihovo dvorište?
Hvala. Imamo prijavljeno nekoliko replika. Prva se javila Jadranka Kosor. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Lesar osobito bolno mjesto ovoga zakona koji ste zapravo čini mi se i prvi spomenuli u svojoj kompetentnoj raspravi jest moguća protuustavnost određenih odredbi ovoga zakona. I to je ono na što treba osobito upozoravati jer bi bilo strašno da donesemo Zakon o strateškim investicijama u Hrvatskome saboru i da ga onda netko ruši na Ustavnome sudu. I svakako slažem se da su određene odredbe zakona u suprotnosti sa strategijom o kojoj smo nekidan ovdje raspravljali. Dakle, isto tako strateškim dokumentom za RH. Svakako treba uskladiti u najmanju ruku zakon sa Ustavom i svakako sa strategijom. Posebno osjetljivo mjesto je davanje bez natječaja. Dakle, Vlada će imati mogućnost davati određena dobra bez natječaja, a znamo i sami da su i natječaji i mnogobrojni i svatko od vas bi se mogao sjetiti barem jednoga koji su bili isto tako namješteni i isto tako dakle izigravali i Ustav i zakone RH, a ono čime smo se naravno sve ove godine borili i što je jedna od zapreka, osobno sam to čula bezbroj puta osobito od stranih investitora, jest korupcija. Dakle, zašto je Hrvatska bila percipirana kao loše mjesto često puta za investicije? To je korupcija. Prema tome, a ovime se na mala vrata otvara takva mogućnost, dakle ne sumnjajući u dobre namjere predlagatelje ali nebrojeno je puno mjesta gdje se otvara mogućnost kroz ovaj zakon za manipulacije, a to nije dobro.
Hvala. Imamo odgovor kolega Lesar. Izvolite.
Kolegice Kosor, ponavljam i bit ću uporan u ponavljanju. Ustav RH jasno je propisao i pod posebnu zaštitu stavio prirodne resurse, prirodna i kulturna dobra i predvidio je mogućnost i njihovu upotrebu i njihovo iskorištavanje, ali nije predvidio mogućnost da na prijedlog 11 ljudi iz nekakvog povjerenstva Vlada donosi odluku da bez javnog natječaja to proda. Druga točka kriteriji iz tog zakona, doista ne znam tko ozbiljan može tražiti potporu za zakon u kojem piše da je strateški projekat onaj koji stvara uvjete za zapošljavanje većeg broja osoba. Pazite u zakonu piše većeg broja osoba koji znatnije doprinosi razvoju i poboljšanju uvjeta, standarda za proizvodnju, pružanja usluga i svega ostaloga. I završavam sa ovlastima. Meni je jasno da će uvijek izvršna vlast tražiti da ima sve ovlasti jer je u Parlamentu uvijek kao sputava. Ali kada smo na području ustavne materije i raspolaganje nečim što u Ustavu piše da uživa posebnu zaštitu, onda Sabor po meni ovlast Vladi davati ne smije.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Branko Hrg. Izvolite kolega Hrg.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar vi ste spominjali probleme oko vojne imovine prvenstveno bivših vojarni i pretvaranjem toga u civilne i gospodarske potrebe. A eto ono što je točno i što se može iščitati i ovaj zakon isto neće to riješiti jer to se može i sada rješavati jer ste vi isto tako dobro spomenuli da nikad nije ili većinom nije na lokalnoj samoupravi zapinjalo nego je uvijek zapelo kada je došlo do državnih službi u državna tijela. Ali je situacija ovdje koja se događa zanimljiva, najprije smo dobili jedno povjerenstvo koje će raspolagati državnim poljoprivrednim zemljištem, sada dobivamo jedno takvo povjerenstvo koje će određivati koje su to strateške investicije, a ja ću vas nadopuniti ovdje, nigdje ne piše, nigdje se ne spominju poslovne zone u jedinicama lokalne samouprave u koje je uloženo hrpa novaca gdje su lokalni čelnici optuženi u protekli par mjeseci da nisu stavili u funkciju poslovne zone. A sada kada bi trebali dogovarati i definirati strateške investicije mi te zone uopće ne spominjemo. I nije točno ovo što ste vi rekli da ovdje unutra u ovom zakonu nema strateških investitora. Ma oni su unutra, samo mi njih ne vidimo. Ali oni koji su ovo pisali jako dobro imaju posloženo na onom blesimetru gdje samo onaj koji govori i koji to piše on to ima napisano i jako dobro zna koji su, gdje će doći i kako će doći. A mi o tome na lokalnoj razini i po cijeloj Hrvatskoj nećemo imati pojma.
Hvala. Odgovor kolega Lesar.
Da kolega Hrg, vojni objekti, vojni poligoni podatak da je oko 300 njih u državnom vlasništvu van upotrebe su navedeni u Strategiji upravljanja državnom imovinom. Što će se s njima, nitko ne zna. Turistički kompleksi, tu i tamo imamo prilike vidjeti televizijski izvještaj i informacije da zapravo danas predstavljaju ruglo usred turističkih zona jer nitko ne želi tamo investirati jer se država nije umiješala i raščistila problem. 75 milijuna kvadratnog metra građevinskog zemljišta dano i u pravu ste, veliki broj zona su potpuno prazne. Pa zašto država ne oduzme to zemljište koje nekome dalo a nije stavljeno u funkciju pa onda sada država dati u funkciju. Ali još nešto, najveći broj tvornica u Hrvatskoj u završnoj fazi propadanja ispostavilo se da su najveći vjerovnici bile banke. Hale propadaju, zgrade propadaju sve se urušava, onda neki gradonačelnici oko tih propalih tvornica stavljaju ogradu da se ne vidi sramota iza. Ja sam očekivao da će ovdje u ovom zakonu biti prijedlog da će država pokrenuti postupak izvlaštenja tih vlasnika, dakle banaka, oduzeti njima da dalje ne manipuliraju mrtvim kapitalom i staviti u funkciju i ponuditi investitorima da tamo grade recimo nove tvornice. Toga u zakonu ni u tragovima nema.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Lesar kazali ste da u članku 5.mjerila nisu mjerljiva. Točno je nisu mjerljiva ali nisu ni provjerljiva, a svako mjerilo treba biti provjerljivo. Kako provjeriti mjerilo da pozitivno utječe na više gospodarskih djelatnosti, da znatno doprinose konkurentnosti hrvatskog gospodarstva, da u većoj mjeri doprinose državnom razvitku. Ovakve nejasne kriterije i mjerila ne smije sadržavati nijedan zakon. ovo su floskule, a ne mjerila. Koje je mjerilo 150 milijuna kuna? To je egzaktno mjerilo ali jednako vjerodostojno i logično kao i ono mjerilo za smanjenje PDV-a od 25 tisuća riječi, otprilike me podsjeća na istu metodologiju. A zamislite investiciju od 20 milijuna kuna za otoke. Pa zar Hvar i Silba zavređuju jednaku vrijednost investicije? A kada ste govorili o članku 8.i navedenih 15 razloga zbog kojih netko ne može biti proglašen strateškim investitorom odnosno strateškim projektom, dodali ste da se zaboravilo na radnike. Točno, nitko ne bi mogao ni u čemu sudjelovati ako je dužan za plaću, ali isto tako nitko ne bi mogao sudjelovati ni u čemu ako je dužan dobavljaču jer taj koji je dužan dobavljačima on onda duguje svom radniku jer je to vezano. Zato svi dužnici ne bi uopće smjeli sudjelovati u ovakvim projektima. A što je s onima koji su u predstečajnoj nagodbi dobili oprost dugova, šta oni smiju? Upropastili su na tisuće malih tvrtki, odveli mnoge na burze, država im … [[Govornik se ne razumije.]] dugove, sada oni po ovom Zakonu mogu biti strateški investitor. Zar je to logično? Naravno da nije. I ovaj Zakon je zasigurno diskriminirajući. I Ustavni sud će imati posla dok je ovakvih Zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Lesar izvolite.
Kolega Marić ja doista se, ne znam, upotrebom članka 5. i tobože kriterija koji su opisani u članku 5. nakon 10 godina tko može izmjeriti rezultate kao kriterije. Ili moraš biti potpuno naivan, vjerovati da su to kriteriji ili moraš biti potpuno poslušan i prihvatiti da su to doista kriteriji ako glasaš za takav Prijedlog Zakona. Ali ima još nešto, u tom članku 5. stavak 2. kaže iz ispunjavanja, uz ispunjavanje kriterija iz stavka 1. ovog članka privatni projekt može biti proglašen strateškim ukoliko se odnosi na proizvodno prerađivačku aktivnost, razvojno inovacijske aktivnosti. E sada ovo, aktivnosti poslovne podrške. Ajmo popisati sve takve moguće aktivnosti, poslovne podrške da bi ovakva načelna odredba bila kasnije mjerljiva. Na radnike se zaboravlja i sada. Na radnike se zaboravlja a jučer sam na tu temu imao poziv kada se i šalje kod poslodavaca za onih 1600 kuna, žao mi je što naprosto ne mogu vam prepričati, ilustrirati koje strahote ti ljudi prolaze kod tih poslodavaca. I onda kada govorimo o tome da privatni investitori moraju biti pokretači gospodarskog razvoja, stanemo i ne nastavimo. Ali ne pod uvjetom da radnike izrabljuju, da ih uništavaju kao ljude, kao osobe bez ikakvih kriterija zaštite i bez ikakve intervencije države. I danas na gradilištima gdje je država investitor, gdje se investicije plaćaju iz proračuna imate najmanje 50 tisuća neprijavljenih radnika. I nikog u ovoj zemlji to nije briga.
Hvala. I zadnja replika Ivan Šuker. Izvolite kolega Šuker.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar kada nemate jasnih i mjerljivih mjerila onda imate administrativne barijere. Jer kada se rađaju administrativne barijere? Kada imate ovako na načelnoj razini opisano nešto što bi netko mogao ili trebao imati. Međutim, kada vi jasno odredite pravila i mjerila i kriterije po kojima netko nešto treba ili ne treba dobiti onda više nema ni administrativnih barijera jer onda onaj referent ili netko drugi ne može razvlačiti predmet dokle god hoće. Međutim, upravo zbog ove načelnosti i bez kriterija pisanja ovog Zakona i zbog činjenice da u Hrvatskoj ima nekoliko stotina gospodarskih zona svi smo zaboravili da Hrvatska ima i na desetine industrijskih zona a to su oni bivši socijalistički mastodonti koji su propali. Nažalost u većini većih gradova u Republici Hrvatskoj postoji bar nekoliko hektara takvog zemljišta sa halama koje propadaju. Dakle nitko ne gleda taj potencijal koji je već i prostorno definiran i infrastrukturno definiran da se tu nešto … [[Govornik se ne razumije.]] Ali međutim, kada idete ovako na načelnu razinu i kada idete sa ovakvim člankom 17. kakav je ovdje predviđen, pa sa člankom 28. isključite jedinice lokalne samouprave onda jasno što se nažalost može dogoditi i da li je ova načelna razina pisana po strogim uputama nekih ili za neke, to ćemo uskoro vidjeti. Međutim, spomenuli su se jednog infrastrukturnog projekata koji je za Hrvatsku vrlo bitan a to je Zračna luka Zagreb. Zašto je to obavijeno veom tajne? Ako investitor ne može dobiti kredit, ako nije kreditno sposoban neka Vlada raskine ugovor, neka se raspisuje novi natječaj. Jer ovo je smiješno što se događa, možete misliti, nekome date koncesiju onda mu Vlada da jamstvo da bi on provodio tu koncesiju. Pa to je smiješno. Pa ili ćeš raditi ili nećeš raditi ili što bi naši ljudi rekli noga vrit neka dođe drugi. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor kolega Lesar, izvolite.
Kolega Šuker, potpuno ste u pravu da u nastavku ovog materijala postoji popis industrijskih i poduzetničkih zona koje u ovom trenutku a one manje-više sve imaju komunalnu infrastrukturu nudimo ulagačima, bilo kome, onda bi ovaj Zakon imao smisla. Da bi ga ja lakše razumio doista mi nedostaje slikovnica da i kroz fotografije vidim za koga je ovo zapravo pisano. A što se tiče Zračne luke Zagreb i to se moram s vama složiti. U koju situaciju opet je Hrvatska dovedena. Strancima damo koncesiju, ali da bi on platio koncesiju, izgradio zračnu luku Republika Hrvatska mora dati jamstvo … [[Govornike se ne razumije.]] Što sada? Je li nekakva caka u ugovoru da ga ne možemo raskinuti? Ja ugovor nisam vidio, on je proglašen tajnom. Pa ako postoji zamka u ugovoru koje je netko u ime Republike Hrvatske potpisao zbog čega ga sada Hrvatska ne može raskinuti i otjerati ovog koji je počeo, skoro sam rekao … [[Govornik se ne razumije.]] oprostite, onda je netko za to odgovoran. A ako takvog štikleca u ugovoru nema raskinite ugovor. Vrlo jednostavno. U čemu je problem? Jer ovo jamstvo ulazi u dug države. To valjda svi znamo.
Hvala. U ime Kluba HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Prijedlog Zakona o strateškim investicijama ili zapravo prijedlog zakona o privatnim projektima u Republici Hrvatskoj. Tako bi se mogao nazvati. Što se iza brda valja, ili što se iza ovog zakona krije, pa dobro je definirao prijašnji govornik, dakle ovaj koji je govorio prije mene, da se zapravo u slikovnici može već napraviti slikovnica sa slikama osoba ili pak pravnih i fizičkih koji pucaju na imovinu i to na imovinu Republike Hrvatske koja je na popisu bilo poljoprivrednih zemljišta, šumskih zemljišta, infrastrukturnih a i prije cestovnih objekata i još nekih. Strategija razvoja Republike Hrvatske, Strategija poljoprivrede, Strategija industrijska itd., sve je to moglo biti određeno u Republici Hrvatskoj, a onda na osnovu tih strategija razvijati i ulagati i u investicije, bez obzira na ograničenja, 20 milijuna eura, 150 milijuna kuna. Što znači to ograničenje, je li to strateški, dakle 150 milijuna kuna je strateški cilj ostvarenja ovoga zakona, davanja mogućnosti za uništenje i poremećaj u okolišu kada govorimo o šumama i poljoprivrednom zemljištu, kada govorimo o prenamjeni i poljoprivrednog i šumskog zemljišta. Kažu da su zastale investicije u Republiku Hrvatsku pa je zbog tih zastoja ovakav zakon prijeko potreban. Zašto su prijašnjih godina investicije u Republiku Hrvatsku recimo dolazile u nekakvom ajde da kažem normalnom, relativno normalnom iznosu. Pa zato što su te investicije bile prije svega investicije u uslužne djelatnosti i u banke. I sada kada je Hrvatska zasićena dovoljnim brojem da kažem onih koji izvršavaju uslužne djelatnosti i silnih broja robnih kuća, marki kakvih god hoćete, stranih, inozemnih itd. i jasno velikim brojem inozemnih banaka koje je Hrvatska dokapitalizirala, kako se to lijepo kaže, novcima hrvatskih poreznih obveznika, sada više nema potrebe za investicije u uslužne djelatnosti jer je dostignut i postignut plafon u kojemu hrvatski potrošač i hrvatski građanin ne može … potrošiti. Nema smisla otvarati novu robnu kuću kad ih imate u Slavonskom Brodu 12, 15. Tko će otvorit novu robnu, nitko neće. Nitko neće investirat u novu robnu kuću. I kaže nema investicija, pa ne investicija, da. Ili imate 7-8 stranih banaka u jednom Slavonskom Brodu. Ono što je potrebno, a što je ovdje i kolega u klubu HDZ-a čini mi se Borić izrekao i gospodin Marić, to je investiranje u proizvodne djelatnosti i ta investicija ne mora biti 20 milijuna eura niti 150 milijuna kuna, može biti i manja, a da bude strateška. Dakle sam naziv strateška koji se veže sa tih 150 milijuna kuna ili 20 milijuna na otocima, bez obzira bila Silba ili Hvar ili Brač ili Krk, nije bitno, i ono što se zove strateški zato što to toliko vrijedi. Dakle novcem se plaća naziv strateški, a strategiju bi trebala propisati Republika Hrvatska u svakom segmentu gospodarstva, od turizma, poljoprivrede, industrije, obrta itd. To je ono što bi trebalo biti strateški, a ne visina i iznos novca koji je potrebno uložiti da bi se neki projekt proglasio strateški. Zbog čega nisu dolazile investicije u gospodarstvo Republike Hrvatske, u otvaranje objekata za proizvodnju u našim kako kaže netko ovdje gospodarskim zonama, poslovnim zonama itd., koje zjape prazne. Na području županije Brodsko-posavske ima 18 takvih zona, a 3 su donekle u funkciji. 15 je potpuno prazno, nema niti jednog objekta u 15 gospodarskih zona od 18 na području Županije Brodsko-posavske. To znači da projekt poslovno-gospodarskih zona nije zaživio ili pak možemo reći da je propao. 300 vojnih objekata, odmarališta ili kakvih drugih vojnih objekata zjapi prazno i propada. Pogledajmo Otok Goli, evo Borić je u blizini pa zna dobro što se tamo događa i kako on izgleda i kako je devastiran i nikom ne pada na pamet da Otok Goli dadne nekome. Osim toga, imamo mi i agenciju koja se zove AUDIO, baš zgodno ima naziv po jednom cijenjenom automobilu, ali ona ima popis imovine Republike Hrvatske, države Hrvatske, hrvatskog naroda i građana Republike Hrvatske. I ono što je u tom popisu i devastirano ili nije u funkciji ili je zapušteno, zbog čega se to ne da, da kažem stavi neću reći na bubanj, na doboš, kako god hoćete, pa da se nađe investitor koji bi pod povoljnim uvjetima postao strateški tako da bi te objekte osposobio i stavio u funkciju. Ne, tu se neke stvari čuvaju za nekoga drugoga, za nekog domaćeg investitora koji nije strateški, koji nema 150 milijuna kuna ili ima vrlo malo, u tisućama se može mjerit njegova investicija da bi pribavio takvu značajnu imovinsku korist u nekretninama. Govorim o nekretninama. A mi ćemo oskvrnuti da kažem doslovce oskvrnuti naše šume, naša poljoprivredna zemljišta kako bi ih prenamijenili u ovako nejasno definirane projekte tzv. strateških investitora, uglavnom i vjerojatno ponajviše u velikom postotku stranih. I onda kaže jedan slogan o Slavoniji koji je bio za vrijeme ovih lokalnih izbora ovako pisalo. Kaže: "Slavonija zelena oaza Hrvatske", kao da je ostala Hrvatska pustinja, a Slavonija će biti zelena oaza Hrvatske. Hoće li sa ovakvim zakonom, Prijedlogom zakona o strateškim investicijama zaista Slavonija ostati zelena oaza Hrvatske? Prenamjenom poljoprivrednog zemljišta u bilo koje drugo zemljište, prenamjenom šumskih površina u nekakvu drugu svrhu samo zato što će doći investitor koji će pod nejasnim okolnostima kako reče Šuker i ostali, dakle mjerila su potpuno maglovita, imaginarna, nisu točno određena, dobiti pravo ne samo korištenja, negoli i pravo vlasništva nad takvim površinama. Logika kapitala točno da je profit, a tamo gdje novac govori kako reče Boris savjest šuti. Zbog toga mi se čini da i s ove lijeve strane danas imamo premalo rasprava pa neću ocjenjivati replike i njihovu kvalitetu jer nisam nadležan za to. Ali zaista ovakav prijedlog zakona je očito crtan za nekoga, nacrtan i to je potpuno jasno. I sada da se vratim na investicije koje su bile predstavljene u ožujku 2010. godine u vrijednosti od 14 milijardi eura ili oko 100 milijardi kuna u vrijeme bivše Vlade. To su bile nekakvih 30 projekata te Vlade od kojih nije ostvaren ni jedan, a to su dakle termo elektrana Plomin, hidro elektrane na rijekama Lika, Gacka, Senj, Senj dva, Sklope, regulacija i korištenje rijeke Save u Zagrebu za proizvodnju struje, hidroelektrana Molve u Koprivničko-križevačkoj županiji, termo elektrana Sisak C, hidro elektrana Dubrovnik dva, hidro elektrana Ombla, rekonstrukcija terminala Omišalj. Zatim program gospodarske uporabe geotermalne energije na lokaciji Kutnjak – Lunjkovec. Zatim program Dubrovnik, rekonstrukcija prostora terminal Žitnjak, elektrana na biomasu u Gorici, naftni terminal Brižine, naftni terminal Gaženica, podzemno skladište Grubišno polje, podmorski prijevoz naftovoda otok Krk, most kopno Pelješac, zatim Brijuni Riviera, turistička zona Prukljan, Prelug, Hrvatski olimpijski izgoreni centar Bjelolasica obnova, centar Bijela kosa sportsko-rekreacijski centar. Zatim program izgradnje sustava odvodnje otpadnih voda na području Republike Hrvatske, višenamjenski kanal Dunav – Sava što se jedini projekt koji se tiče Slavonije i to je bilo predviđeno oko 950 milijuna eura od tih 14 milijardi eura. Izgradnja i modernizacija željezničke pruge na koridoru 5B, dakle Rijeka – Karlovac – Zagreb – Koprivnica – granica sa Republikom Mađarskom. Čini mi se da je tamo Letenje, željeznička stanica u Mađarskoj prva. Evo i Zračna luka Zagreb 302 milijuna eura. To su bili projekti bivše Vlade. Ova sadašnja Vlada Kukuriku koalicije u ovih godinu i 8 hajde mjeseci je nastavila kontinuitet nerada, ništa nije napravila od toga, nego su se premišljali prvo po modelu gospodina Čačića da državna poduzeća budu glavni nositelji investicija, a evo sada nakon 20 mjeseci su se sjetili ne bi li ovako davši u ruke isključivo Vladi Republike Hrvatske putem povjerenstva i odlučivanja u ministarstvima i u Vladi Republike Hrvatske da mogu slobodno bez konzultacije Sabora ili bilo kojih drugih konzultacija dati u ruke vrijednosti koje Republika Hrvatska ima izvan onoga što piše i što je zapisano kao imovina u agenciji AUDIO. Dakle, nova imovina, nove vrijednosti, nove nekretnine da bi strateški investitor ušao u Hrvatsku. Teško se složiti sa ovakvom konstatacijom, ali je ona takva kakva je i mi moramo, ali mi moramo znati da investiranje u proizvodne djelatnosti, dakle recimo u prerađivačko-prehrambenu industriju ili bilo koju drugu industriju nije bilo ni prije i ona je manja od 20 milijuna eura, nije ni potrebna tolika ali je strateška bez obzira što nije 20 milijuna eura. Nije bilo ni prije, nego se ulagalo u izgradnju robnih kuća po Hrvatskoj i u dokapitalizaciju i izgradnju i da kažem modernizaciju i opremanje banaka u Republici Hrvatskoj. To je bio glavni investicijski ulaz, dakle svrha investicijskog ulaza novca u Republiku Hrvatsku bila upravo te uslužne djelatnosti i banke. Nije ni prije bilo ulaganja toliko u osim evo Saint Jean u Slavonskom Brodu, firma koja proizvodi automobilske dijelove, aluminijske i ostale u Slavonskom Brodu i još nekih. Ne daj bože investicije poput Patrije. I to je bila investicija, a vidjet ćemo kako će završiti ta investicija i kako je ona moja izreka koju sam izrekao kao repliku ne znam kome IMT ima li mene tu zaista istinita, i kako reče gospođa Kosor nosi elemente korupcije. Pa tako i sada kada odluka pada na leđa da kažem slabašna leđa Vlade zapravo nosi elemente ili mogućnosti korupcije. O tome trebamo također razmišljati. Točno je i to da su mi mnogi koji su htjeli investirati u RH rekli da naišao sam na barijeru i čovjek je od mene da bi dobio dozvolu tražio uslugu, protuuslugu, novac itd. Ima takvih priča na stotine u RH [[Upadica Zgrebec: Zaključite kolega.]] Zbog toga mislim da ovaj zakonski prijedlog treba popraviti, treba dopuniti i treba ugraditi točna egzaktna mjerila u svezi investiranja u RH kako bi on bio prihvatljiv i kako bismo napokon privukli, ali ne dirati naše bogatstvo šume, polja, ceste.
Hvala lijepa. Isteklo je vrijeme.
Evo, hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice.
Replika, Ivan Šuker.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić vi ste rekli da projekt gospodarskih zona je propao. On nije propao, njega je zaustavila kao i puno toga u Hrvatskoj što se tiče gospodarstva ekonomska kriza. Međutim, ako povučemo nekakvu analogiju između ovoga zakona i gospodarskih zona, što su gospodarske zone bile? Ništa drugo nego određivanje prostora u pojedinim dijelovima Hrvatske da se mogu obavljati određene gospodarske djelatnosti jasno, transparentno. Prema tome, nije bilo potrebe da se izdvaja ovo ili ono. Dakle, to je bio sustav gospodarskih zona i mnoge su od njih, na desetine od njih su zaživjele. Počevši od Dugopolja … [[Govornik se ne razumije.]] Šibeniku, Stankovaca, Virovitice, tu kod sv. Nedjelje itd. Možemo ih nabrajati koliko god hoćemo. Dakle, gospodarske zone koje su zaživjele. Ima ih mnogo gdje su izgrađene infrastrukture, naprosto čekaju investitore i zato jesam rekao da bi Hrvatska trebala napraviti snimku tih gospodarskih zona i onih bivših industrijskih zona i to dati kao zadatak jedinicama lokalne samouprave da se natječu prema budućim investitorima da ih privuku da dođu kod njih i da nešto naprave. Druga stvar, nemojmo se zanositi da će u Hrvatskoj biti nekakve velike proizvodnje koju će pokrenuti netko u Hrvatskoj. To može napraviti samo netko izvana tko će donijeti brend, tko će donijeti ime i praktički s tim osigurati tržište. Sve drugo je u ovakvoj situaciji kad je gospodarska kriza u svijetu, kad su se mnoge zemlje zatvorile da bi praktički poticale svoje gospodarstvo čista iluzija. Prema tome, projekat gospodarskih zona nije propao. Njega je zaustavila gospodarska kriza, a on je bio jasan i transparentan gdje se što i kako može raditi i pod kojim uvjetima a ne nikako pod nejasnim mjerilima i nejasnim uvjetima.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Šuker mnoge su, mnoge, vrlo rijetke zone su zaživjele. Postavit ćemo na kraju krajeva i pitanje o tome koliko gospodarski zona ima u Hrvatskoj, a koliko njih posluje normalno? A u koliko njih je kapitalna dakle ambrozija glavni proizvod? Ambrozija kapitalka. Evo, vam Donji Andrijevci koje ste vi poklonili kao ministar i vaš gospodin Sanader poklonili ste Donjim Andrijevcima općini zemljište za gospodarsku zonu, pogledajte na što to liči. A što se tiče ulaganja u RH evo vidite ovdje je u "Poslovnom dnevniku", novine "Poslovni dnevnik", piše lijepo Vlada napokon skida prašinu sa kataloga njemačkih projekata. Dakle, ima ponuda, postoje ponude, novčane ponude, novčane jasno za investicije u RH. Ja sad nemam vremena da vam elaboriram što to sve njemački investitori nude RH i u kojem segmentu. Gotovo u svim segmentima, od RVE-a do Deutsche Bahna itd. Dakle, njemačkih željeznica, elektromreže njemačke itd. Nije da nema novaca, ima novaca, samo ih treba pametno uložiti.
Srđan Gjurković, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolega Grubišić vi ste u svom izlaganju između ostalog jednu činjenicu iznijeli, odnosno neistinu koja izlazi iz ovog zakona. Dakle, jasno je da ovaj zakon ne prenamjenjuje zemljište ili zelene oaze u građevinsko zemljište kako ste vi rekli. Ne prenamjenjuje. Ovaj zakon jasno kaže da strateški investicijski projekt može biti proglašen strateškim isključivo ukoliko je u skladu s dokumentima prostornog uređenja županije, odnosno općine ili grada. Nema prenamjene, dapače to se kontinuirano i ističe, nego samo se ubrzavaju procesi i lome određene barijere koje su svima jasne i evidentne u većini gradova i općina RH.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Gjurković nije baš tako kao što vi kažete jer ovdje u članku 17. sve je jasno definirano. Dakle, potpuno je jasno napisano tko odlučuje i što odlučuje. Upravo zbog toga sam i rekao da je mogućnost, kako je rekla i ponavljam opet, citiram kolegicu Kosor koja je rekla da upravo u tome leži mogućnost korupcije, mita itd. I to je ono zbog čega se ja bojim da ona SDP-ova fraza koja je pisala, evo sad ću reći i konkretno, na plakatima u Slavoniji – Slavonija, zelena oaza Hrvatske može promijeniti boju u neku drugu boju, ne u zelenu nego u sasvim neku sivu. Hvala lijepo.
Šimo Đurđević, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Kolega Grubišić, rekli ste Slavonija – zelena oaza, ja bih vas podsjetio na nešto drugo. Ima investicija, ima, naša Lučka uprava sa zonom od 82 hektara potpisanih ugovora vrijednosti 750 milijuna kuna gdje bi u perspektivi radilo oko 2 tisuće ljudi i vi i ja amandmanima kada smo usvajali proračun tražili smo 8 milijuna kuna za završetak infrastrukture u toj zoni. Ne za istočnu cestu koja bi povezivala autocestu sa tom zonom da tereti ne idu kroz srce Slavonskoga Broda i gdje je u perspektivi radilo 2 tisuće ljudi tražili smo 8 milijuna kuna da završimo tu infrastrukturu. Znate koji je odgovor bio? Amandman se odbija. Znači investitora ima a uložiš malo da bi na kraju dobio nešto što je vrijedno, prevrijedno za grad Slavonski Brod gdje mogu reći da kada se tiče proizvodnje konkretno proizvodnje da smo na minimum minimuma. Hvala.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Đurđević vi znate da sam ja podnosio amandman za Luku Brod i kada je bila vaša vlada na vlasti prije u posljednjem mandatu i svaki puta mi je rečeno da luka Brod kao riječna luka, dakle luka na unutarnjim vodama kako se to voli reći jer je more vanjske vode, a Sava je unutarnje vode i Dunav itd. dakle da se ide step by step korak po korak. I tako će korak po korak Luka Brod zaživjeti za nekih 100 godina. Tako na kapaljku se dolazi do sredstva umjesto da se prepozna upravo taj jedan resurs Luke Brod i mogućnosti ajde u neko buduće doba izgradnja kanala Dunav-Sava kako bi Luka Brod postala značajna riječna luka uz Luku u Vukovaru. Tako da nemam šta reći ovoj Vladi ni onoj, hvala vam na pomoći za Luku Brod, svima vam hvala puno.
Josip Borić replika.
Kolega Grubišić pa vi ste u svojoj raspravi spomenuli investicije u energetici ne izgradnju nikakvih HE od MOlvi od HE Senja Kosinj itd. Plomina C. što reći o tome? Svi smo vidjeli što se desilo proteklih godinu i pol dana, jedan čelnik uprave HEP-a je smijenjen iako je on tvrdio da je uspješan, dodatno se uzelo hrvatskim građanima iz džepa gotovo 800 milijuna kuna. Najveća investicija tog HEP-a u tih godinu i pol dana je bila nova zgrada uprave i danas ovih dana čitam da je novi predsjednik uprave ustvari picajol, pizza majstor, da se bavio pečenjem pica i mi danas govorimo kažem o strateškim investicijama u energetici. To je jednostavno da čovjek ne povjeruje a bavimo se ozbiljnim poslom. A onda čujemo i da el.energija uslijed konkurencije koja se pojavljuje iz Slovenije iz Njemačke može biti i jeftinija, da je netko očito i na prevaru uzeo nekakvih 700 ili 800 milijuna hrvatskim građanima, a nije bilo potrebno, ali eto malo smo bili u zanosu pa malo ovdje pa malo tamo 20%. I kome je dobro? Uglavnom očito tim ljudima koji vode ta javna poduzeća. Što smo doživjeli od tih investicija? Ništa. Što ćemo doživjeti od tih budućih najavljenih investicija? Ništa. Ne možemo izgraditi Plomin C, a sve je valja pripremljeno, ako ne možemo Plomin C, napravimo D, E, F itd. imamo dovoljno tih slova jer zaista razina na kojoj mi danas razgovaramo o ozbiljnosti investicija dovoljno se oslikava u rečenici premijera koji kaže za 10 godina bit će nam bolje.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
A čujte kolega Borić ne znam za ovu postavku u svezi pizza ali očito će investicije u HEP-u slijediti prema toplom obroku dakle za nabavku pizza, ako je to tako kao što vi kažete dakle u svezi toplog obroka pizze svaki dan, kao što je u jednom ministarstvu bila riba petkom i vegetarijanska hrana zavisno od ministra ili ministrice koji je tamo radio. No bilo kako bilo struja je skuplja 30% i to je ono što je ova Kukuriku koalicija uzela od građana RH i to je činjenica. Tih kako ste sračunali 800 milijuna kuna je 800 milijuna kuna. I evo sam ministar ovdje ga nema ali jučer na televiziji gledam poziva HEP kao da je to nekakva mala igračka, sada gore sada dolje pa mislim to stvarno nema smisla znači moglo je i bez toga. po tome ispada da je moglo i bez poskupljenja od 30%. Čemu je služilo poskupljenje? Pa valjda da bi se platili čuvari gospodina bivšeg direktora HEP-a da ako dirne šalter da ga ne bi stresla struka toliko se on razumio u HEP i u investicije u HEP-u.
Dujomir Marasović replika.
štovana gospođo dopredsjednice. Vi ste se kolega kao čudite zašto je ulaganje u Hrvatsku počelo ulaganje u trgovačke lance i banke itd. ja ne znam što se vi čudite tu. To je logika kapitala. Kapital je "nanjušio" ajmo tako pod navodnike reći gdje će najbrže oploditi svoj kapital i normalno da on sam dolazio. Nije ga trebala pozivati hrvatska Vlada nego on sam logikom profita dolazio u Hrvatsku. Državni proračun je rastao godišnje 10 milijardi i svima je bilo dobro. Država je imala velike potrebe ratom razrušena država je obnavljala kuće, obnavljaj mostove, ceste, putove, željeznice nije se pitalo odakle idemo na taj kapital koji možemo najlakše dobiti. Došla je kriza, trebalo je prije i ranije reagirati to je točno, ali nije to ono o čemu mi trebamo danas raspravljati. Jasno je da je prije dvije godine trebalo sjesti za stol i vidjeti što je ona prethodna Vlada pripremila od projekata. Pa nisu to radile budale niti političari, to su opet radili neki stručni ljudi koji su na nekim lokacijama. Nema Hrvatska milijun lokacija, predvidjelo se nešto na nekim lokacijama što je moguće, što je izvjesno i tako. Zašto se to onda nije nastavilo od 14 što nije realizirano 3, 4, 5 nego iz nekih glupih razloga, je se ovdje ne ustručavam reći to iz glupih razloga uskogrudnih, samoljubnih nećemo to što je prethodna garnitura pripremila, mi ćemo nešto. Što? Ništa. I mi smo danas kao najveći dokaz gubljenja vremena. Mi dvije godine nakon vlast ove garniture, danas smo u prilici raspravljati što bi trebalo raditi u Hrvatskoj. Pa raspravljamo o nekom zakonu, pa što je to što ćemo, gdje ćemo, neka netko kaže ajde, koje su to strateške investicije. Neka mi ih ministar nabroji koja ćemo prodati poljoprivredna zemljišta, državne šume, pa ćemo se dogovoriti za pet minuta što treba prodati. Ima nešto što treba i prodati od Hrvatskim šuma, na otoku Šolti kamenjar, [[Upadica: Hvala lijepa kolega.]] šipražje, gušterice, pa to zovu šume. Pa to treba prodati, neka radi netko … [[Govornik se ne razumije.]]
Odgovor na repliku Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo, hvala lijepo kolega Duje, i po struci i po evo ovom zanimanju koje danas radimo. A vidite imam jedan članak u kojem ću odmah odgovoriti na vašu repliku. Kaže ovako: "Milanovićev new deal, isti kao i new deal Jadranke Kosor". Dakle, ako ćemo koliko toliko vjerovati analizi koja u tom članku postoji zapravo je to jedno te isto. Međutim, nema realizacije, nema ostvarenja, to je problem. A i bojim se da i ovaj zakonski prijedlog neće ništa promijeniti jer sva da kažem administracija ostaje, zapreke koje su se događale u tom administrativnom, upravnom postupku koji su vodili investitori svi ostaju i dalje. Evo jedino što imamo sada ovu odluku a uz sporni članak 17 da Vlada odlučuje i nešto ubrzava taj postupak. Tako da investicije koje su postojale a koje su bile namijenjene odnosno obvezivale državna poduzeća u mandatu HDZ-a, prije svega državna poduzeća nisu se nastavile iako je bilo puno rasprava i plan 21, plan 21 je također obuhvaćao upravo te investicije, neke od tih investicija iz onih 14 milijardi eura koje je imala Vlada gospođe Kosor u prethodnom mandatu.
Nastavljamo s raspravom. U ime Kluba nezavisne zastupnice Jadranke Kosro i HGS-a kolegica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala vam lijepa, poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Evo nas, treći dan smo članica Europske unije, ovo je prva rasprava otkako je Republika Hrvatska postala 28. članica Europske unije, dakle, u Hrvatskome saboru. I jako mi je drago što raspravljamo o investicijama, o strategiji, bez obzira koliko se slagali ili ne slagali a da ne raspravljamo o nekim temama iz 41., 45. ili 48.. Dakle, ovo je dobro. Drago bi mi bilo da je i ministar gospodarstva cijelo vrijeme u sabornici, dakle da je ovdje. Ne zato što bih voljela da me ministar osobno posluša nego zbog toga što ministar kod donošenja, odnosno kod rasprave o ovako važnim temama daje dakako uz puno poštovanje njegovih suradnika daje svojevrsni dignitet raspravi u Hrvatskome saboru. No vjerujem da je ministar imao zaista puno, puno važnijega posla. Jer o čemu mi zapravo razgovaramo? Kroz odredbe ovoga Zakona mi razgovaramo o hrvatskome gospodarstvu danas ali isto tako razgovaramo o tome kako će hrvatsko gospodarstvo izgledati sutra i u konačnici kako ćemo sutra živjeti. Ono što je činjenica i činjenica oko koje i traje rasprava jest da ta situacija danas nije dobra, da investicijska klima nije dobra i da moramo učiniti sve kako bi se ona poboljšala. Puno je u prošlosti bilo riječi o tome kako bismo evo govoreći o političkim strankama, o političkim opcijama trebali učiniti sve da postignemo konsenzus o suglasju se katkada i previše govori ali ako bismo oko nečega trebali postići suglasje onda su to investicije, strategija i svakako strategija upravljanja državnom imovinom. Bojim se da evo naznake iz ove rasprave pokazuju da oko ovoga Zakona nažalost neće biti takvoga suglasja jer mnogo je primjedaba izrečeno, teško je za očekivati da će Vlada odnosno da će ministar, da će ministarstvo prihvatiti svoje primjedbe. Bilo bi međutim važno i bilo bi nužno i neću se prestati tome nadati da će zaista kod donošenja ovoga Zakona ministarstvo proći još jedanput sve najvažnije primjedbe koje su izrečene prije svega oko mogućih otvaranja problema sa protuustavnošću određenih odredbi i isto tako dvojbe oko činjenice da to je i moje mišljenje da određeni članci ovoga Zakona nisu u skladu sa Strategijom upravljanja državnom imovinom o kojoj smo neki dan ovdje razgovarali. Dakle, to su ozbiljne primjedbe. Predlažem zaista da predlagatelj još jedanput pređe doslovce svako slovo jer je svima nama u interesu da ovaj Zakon bude kvalitetan odnosno da ovaj Zakon postigne onaj jedini cilj zbog kojeg je predložen a to je konačno jačanje investicijskog potencijala u Hrvatskoj. Imamo sada povoljne okolnosti. Dakle, članica smo Europske unije i do sada, odnosno do prije nekoliko mjeseci često sam govorila da nam, da nam reiting kao državi drži činjenica da smo tada završili pregovore, da očekujemo ulazak u Europsku uniju ali isto tako Zakon o fiskalnoj odgovornosti kojeg smo donijeli još 2010. godine. Dakle, ovo je jedna nova prilika, sada ćemo biti zanimljivi kao nova članica, puno je ovih dana izrečeno o Hrvatskoj, puno dobrih riječi u svjetskim medijima. U osobito u medijima država članica Europske unije i to je taj trenutak. Međutim, mi sada Zakon imamo u prvom čitanju, dakle, pitanje je kada ćemo ga konačno, odnosno kada će konačno biti glasovanje. I što se Zakon o strateškim investicijama tiče 2013. je i to treba konstatirati je završena. Dakle ovaj zakon će moći ako se i kad se izglasa punom snagom se primjenjivati tek sljedeće godine, a to je ponovo godina dame i gospodo u kojoj ćemo imati izbore, ponovo godina u kojoj ćemo se zbog izbora na političkoj sceni dijeliti, ponovo godina u kojoj će biti velikih prijepora i bojim se da to neće biti godina koja će biti najpovoljnija za stavljanja u funkciju ovako važnoga zakona. Dakle, nadajući se da će predlagatelji prihvatiti primjedbe iznijet ću sasvim konkretne prijedloge, odnosno sasvim konkretne primjedbe. Dakle puno puta je već danas bilo rečeno da nisu do kraja jasni kriteriji, dakle kriteriji o tome što su to strateški projekti. Oni nisu precizno artikulirani u zakonu i dakako da njihovo tumačenje može dovesti do velikih problema, može otvoriti mnoge rasprave i može dakako u ovoj javnoj raspravi ostaviti dojam da se nečemu ili nekome pogodovalo što naprosto nikome ne treba i to nije dobro. Konkretno članak 5., dakle zato predlažem predlagatelju da upravo članak 5. doradi sa konkretiziranjem kriterija po kojima će se neka investicija proglasiti strateškom jer ako se samo kaže u članku 5. u stavku 1. da će se smatrati strateškim projektima, projekti čijom se provedbom stvaraju uvjeti za zapošljavanje većeg broja osoba, o tome se do sada dosta govorilo, to otvara odmah pitanje, odnosno postavlja pitanje a koliko je to osoba. Dakle je li veći broj osoba, jer veći broj osoba kada naravno analizirate jest i 3 i 5 i 10 i 15 i 100 i 1000 tako da možemo reći da je veći broj osoba i 2 osobe. Moje je stajalište uvijek bilo i kad sam vodila Vladu da se svakom investitoru koji otvori investiciju i koji zaposli i jednog čovjeka, i jednu osobu treba Vlada pokloniti i treba izraziti svoje poštovanje jer zaposliti i jednu osobu je velika stvar uvijek, a pogotovo kad se borimo s krizom. Dakle molim vas, pokušajte definirati ove kriterije do kraja jasno i precizno. I čini mi se da se na mnogo mjesta taj sam termin strateški, što je to strateški, nekako olako upotrebljava, dakle da strateški, izraz strateški i pojam treba zaista čuvati za one projekte koji to uistinu jesu. Je li to 150 milijuna uistinu, 75 odnosno 20 milijuna kuna, o tome bi se isto tako dalo razgovarati, ali molim Vlada dakako ima pravo odrediti upravo te limite. I slažem se, kad bismo imali recimo 5, 6, 10, zamislite investicija u sljedećoj godini od 150 milijuna kuna to bi bilo sjajno. Ili isto toliko u iznosu od 75 milijuna kuna ili kad bismo imali zamah od 20 investicija od 20 milijuna kuna evo na otocima to bi bilo zaista sjajno. Dakle podržavam želju predlagatelja, međutim od želje do realizacije, od želje do ostvarenja često je jako, jako dug i trnovit put. Kako sam rekla da ću biti konkretna, dakle idem na ono što mi se čini osobito osjetljivim. Dakle dame i gospodo, kolegice i kolege, previše je pravnih praznina u ovome zakonu, previše je otvorenih mogućnosti za interpretaciju upravo na način da svatko interpretira odredbe zakona ili bolje rečeno prevedeno, da ih prilagođava određenom trenutku ili određenoj situaciji ili određenom investitoru. Naime, članak 9., možda će se nekome ovi primjeri koje ću iznijeti učiniti sasvim banalnim ali upravo na banalnim primjerima mislim da mog ilustrirati najbolje ono što zapravo želim reći. Dakle ovdje se u članku 9. govori o tome da će Vlada osnovati povjerenstvo za procjenu i utvrđivanje prijedloga strateških projekata i sad se kaže povjerenstvo ima predsjednika, zamjenika predsjednika i 7 do 11 članova. Dakle prijedlog definirajte je li to 7 ili je to 11 članova, to nije nebitno. Zatim se kaže da predsjednika, zamjenika i članove imenuje Vlada pri čemu je predsjednik povjerenstva po položaju potpredsjednik Vlade nadležan za gospodarstvo i investicije, a zamjenik predsjednika i sada ili čelnik središnjeg tijela državne uprave nadležnog za gospodarstvo ili zamjenik čelnika središnjeg tijela. Odlučimo se, dakle ne možemo tu ostavljati alternative. Zakon mora jasno govoriti tko će biti zamjenik, znači tko će bit predsjednik i tko će biti zamjenik. Tko će odlučiti o toj alternativi? Vlada dakako, ali mi moramo znati kad budemo glasali o zakonu tko je zamjenik i je li to zamjenik čelnika središnjeg tijela državne uprave ili netko drugi. I sada ono što mi se čini osobito osjetljivom, dakle promjenjiva dva člana povjerenstva predstavnici su jedinica lokalne uprave, odnosno regionalne samouprave na čijem se području projekt ostvaruje. Dakle dobro je, pohvaljujem što su to dva predstavnika lokalne zajednice, ali postavljam pitanje i ovdje u zakonu nema odgovora tko i kako i na koji način, na koji način se biraju ta dva člana koja predstavljaju jedinicu lokalne i područne samouprave. Dozvolite da kažem svoje primjedbe, naravno moguće je replicirati. Moje primjedbe su vrlo dobronamjerne i mislim da su precizne i trudim se apsolutno ne politizirati. Dakle, pravne osim svega dakako pravne praznine ne ostavljaju samo mogućnost različitih interpretacija. Pravne praznine otvaraju mogućnost zlouporaba, otvaraju mogućnost teških zlouporaba, a malo prije sam u replici kolegi Lesaru spomenula da sam kao predsjednica Vlade čula iznimno puno, u razgovoru sa potencijalnim investitorima diljem svijeta primjedbe na temelju njihovih iskustava i na temelju percepcije upravo primjedbe vezane za mogućnost korupcije i naravno ne samo na visokoj državnoj razini, nego osobito na lokalnoj razini. Podsjećam da je i gospođa Laura Stefan koja je bila izvjestiteljica Europske komisije vezano za područje upravo korupcije, odnosno kriminala napomenula da Hrvatska ima još posla u borbi protiv korupcije na lokalnoj razini. Tako da treba učiniti sve da nitko ni na koji način ne može interpretirati odredbe ovoga zakona nego onako kako ovdje piše. Članak 11. također primjedba evo u stavku 8. voditelj operativne skupine za privatne projekte predlaže se i bira iz redova predstavnika državne agencije nadležne za investicije ili iz redova predstavnika resornog središnjeg tijela, a za javne projekte iz redova predstavnika resornog Središnjeg tijela državne uprave ili iz redova predstavnika državne agencije nadležne za investicije. Dakle, zlonamjernik bi mogao interpretirati i reći da će se birati kako kome u određenom trenutku bude odgovaralo što mislim da je nepotrebno i predlažem da Vlada do drugog čitanja sasvim i do kraja precizira ovu odredbu. Članak 18. već je bilo rečeno on je u neskladu na prvi pogled, dakle on je u neskladu sa člankom 17. gdje se kaže da Vlada o nečem Vlada odlučuje a onda tu vladinu odluku, na tu vladinu odluku neko drugo tijelo daje svoje mišljenje, odnosno daje mišljenje o svrsishodnosti. Kad o strateškom projektu odluči Vlada onda je gotovo, onda treba biti gotovo i ne smije se ostavljati dojam izvjesne kakofonije. I napokon, ove odredbe ja potpuno razumijem intenciju time smo se bavili u prošloj Vladi, dakle često puta sam govorila treba učiniti sustav takvim da bude brz, fleksibilan. Dakako da se onemogući bilo kakav utjecaj koruptivnih elemenata, ali da na primjer veliki investitor doslovce dođe i da ga netko uhvati za ruku i da ga provede kroz sustav, da što prije dobije dozvole, da to sve bude naravno učinkovito, brzo i da se počne raditi. Dakle, to potpuno razumijem. Međutim, previše je mogućnosti gdje Vlada može arbitrirati bez natječaja. To treba staviti u okvire. Također sam malo prije rekla, imali smo negativne, na žalost i negativna iskustva i sa natječajima. Dakle, na kraju jer je vrijeme isteklo, podsjećam imali smo jedan primjer Zakon o golfu. Moja ga je Vlada na kraju ukinula. Isto se donosio zato da bismo imali velike investicije, da bi se moglo graditi. Na kraju vidjelo se kad smo zakon ukinuli svejedno se moglo graditi, ali i sa zakonom i bez zakona broj golf igrališta po prilici je ostao isti. Dakle, predlažem na kraju do drugoga čitanja učinite iskorak, ugradite ove primjedbe i zbog toga evo u prvom čitanju moj klub će biti ne protiv, nego ćemo biti suzdržan da damo Vladi vrijeme za popravak. Hvala vam lijepo.
Hvala. Replika Ingrid Antičević-Marinović.
Gospođo potpredsjednice, poštovana gospođo Kosor pa u mnogočemu teško se s vama ne složiti pogotovo kada govorite da već duže vrijeme ne odgovara nam i da nije dobra investicijska klima kao i to, mislim da su to važne poruke koje ste iznijeli, a jednako i tako da u pogledu kad govorimo o ovome da je potrebno postići suglasje, a tim više što ni država, Vlada, niti mi ovdje u Saboru možemo donijeti zakone ukoliko ne bude poticaja i razumijevanja na lokalnoj razini. I potpuno se slažem vaša je ocjena ovu koju ste prenijeli nama da još uvijek je visoki stupanj korupcije na lokalnoj razini. Ovdje su malo prije govorili i kolege, pa i kolega čini mi se Šuker kaže što je sa onim propalim mastodontima, a slavili smo kad su ti mastodonti su rušeni. Dakle i Grčka, pa me eto to podsjeća na to. Ono što danas podrazumijevamo Grčkom nije se stvorilo u samoj Grčkoj nego je uvezeno pod parolom sve prodajte i rasprodajte, da ne govorimo posebno o bankovnom poslovanju. To su već složenije priče, nemamo vremena sada za to. Ali evo osvrnula bih se i na to gdje je Vlada davala svoju imovinu, svoje nekretnine. Mnoge su jedinice lokalne samouprave to iskoristile bez obzira koja je kadrovska tamo i politička kombinacija. Ali mnoge su rasprodale to i gradili su sasvim nešto drugo ili netransparentno. Dakle, uopće ne ono što je tome služilo. Ali ono što je zabrinjavajuće i zato mi se čini vaša rečenica i vaša poruka da je potrebno ovdje suglasje i trebaju nam zakoni takvi koji će potaknuti i kontrolirati jedinice lokalne samouprave što se dole radi govori upravo i o tome da takve jedinice lokalne samouprave i njihovo čelništvo koje se nije tako ponašalo, koje nije gradilo zone nije sankcionirano ni od vlasti, nit se to tražilo često da im se vrati što mislim da sada se to čini, pogotovo ovim sljedećim zakonom koji ćemo imati i koji govori o poduzetničkim zonama. To je jedna stvar. Ali i drugo što je žalosno što ih nije ni narod, što ih građani nisu sankcionirali [[Upadica Zgrebec: Hvala.]] jer očito tko god gradi vodovod, kanalizaciju, poduzetničke zone upitno je kako će proći [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa. Isteklo je vrijeme.]] a tko god radi vodoskoke dobro je prošao, ali bez obzira na to suglasnost nam je tu potrebna.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Da naravno, slažem se i nadam se da nitko od čelnika gradova, općina, županija neće ovu našu raspravu shvatiti kao neki napad ili neki atak na novoizabrane čelnike i vijeća, odnosno skupštine, nego je to činjenica koja je prepoznata evo i u našim pregovorima. Spomenuli ste darovanje nekretnina. Da, darovali smo iznimno vrijedne nekretnine i vojne i druge gradovima primjerice i onda smo mogli nažalost konstatirati nakon određenog vremena da se ništa nije pomaknulo, dapače da su mnoga ta darovanja završila nigdje, odnosno u vjetru. Ali isto tako i činjenica s kojom se ja mislim svaka Vlada dosada suočila da i najbolji projekti, odnosno najbolje strukturirani zakoni koji se tiču investicija često puta zapnu upravo na lokalnoj razini iz različitih razloga. Inercija, strah, dakle treba donositi odluke. Mnogi se danas boje donositi odluke da ne bi završili pod nekom istragom. Ne, onaj tko radi u skladu sa zakonom i donosi hrabre odluke taj nikada neće nastradati, dakako ako nije stavio u svoj džep, ako nije manipulirao zakonom itd. Tako da i vaša replika pokazuje da imamo i dalje jako puno problema, imamo jako puno posla i zato je važno da ako je ikako moguće ovaj zakon bude dobar i da bude provediv.
Srđan Gjurković, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice Kosor apsolutno se slažem sa većim dijelom vaše rasprave i moram priznati da apsolutno nije bilo politiziranje o čemu ste vi govorili u raspravi nego od članka do članka i detaljno i vjerujem da predstavnici Vlade će po tom pitanju naravno uzeti maksimalno u obzir i za realizaciju konačnog prijedloga zakona. Međutim, moram napomenuti jednu ipak rečenicu koja je u biti odraz politiziranja u Hrvatskoj, a to je kad ste spomenuli šteta da će ovo biti u provedbi u vrijeme kad su izbori pa onda neće biti zajedničkog suglasja itd. A i sad ste maloprije u raspravi rekli probleme vezane za lokalnu samoupravu kočenje, donošenje određenih odluka. Dakle, baš u ovom trenutku kad govorimo o toj politizaciji eventualnoj za vrijeme kad budu euro parlamentarni izbori sljedeće godine, a i ove odluke će se donositi ova Vlada ne politizira nego doslovno donosi odluke koje su potrebne za razvoj Hrvatske države, za razvoj gospodarstva, za investicije neovisno o situaciji, a to se zove lokalni izbori ili europski izbori ili bilo koji izbori, vjerujući da hrvatski narod, hrvatski građani točno znaju i razumiju da se odluke rade u interesu, a ne radi priča i demagogija na koje smo najčešće u medijima i u javnosti svjedoci od strane onih političara koji koriste medije da bi prikazivali i pričali priče koje su nerealne. A ovaj je život i ovaj zakon ono što je realno i što je potrebito u ovom trenutku.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Da, spomenula sam sljedeću godinu i izbore. Znači, to će biti izbori za Europski parlament, ali bit će koliko znam dolaze na red i predsjednički izbori. Što se tiče izbora za Europski parlament pretpostavka je da će na listama biti mnogi i članovi Vlade, odnosno ministri neki, vjerojatno i zastupnici ali svakako i neki gradonačelnici, načelnici, župani itd. i to je trenutak kad zastaje i to je tako uvijek, sjetite se svih prošlih izbora, znači kad se uglavnom ne donose odluke. Zašto? Zato što svatko važe, važu stranke, važu pojedinci da se ne bi biračima na ovaj ili onaj način zamjerili. Dakle, važe se i nastoji se ostaviti o sebi, odnosno o stranci svakako i nezavisni kandidati što je moguće bolji dojam. Jer, slažem se, donošenje često puta hrabrih i odlučnih odluka nije uvijek dočekano pljeskom. I nije uvijek dočekano porastom rejtinga. Tako da zato sam to dovela u taj kontekst jer smo previše vremena izgubili baveći se različitim izborima i pripremama za izbore i poslije izbornim dogovorima, a manje smo se proteklih godina koncentrirali na ono što je suštinsko da radimo odgovorno, odlučno, da donosimo ponavljam još jedanput, da donosimo odluke. A ključ ovog zakona bez obzira kako će biti koncipiran na kraju jer će ga većina donijeti jest da otključa vrata investicijskom potencijalu. Dakle, vrlo brzo vidjet ćemo kakvi su rezultati.
Dujomir Marasović, replika.
Štovana gospođo dopredsjednice, gospođo Kosor pomno sam slušao vaše izlaganje i podržavam ga u cijelosti. Imam repliku na vašu uvodnu rečenicu da vam je drago što ćete raspravljati o modernim temama, a ne o temama iz '41., '45., '50. i još ste neke godine naveli. To je kao u dnevno-političkoj upotrebi dobro, možda i usmjereno ali reći ću vam ne želim to prešutjeti kad bi mi raspravljali samo o temama iz '41., '45., '50. i tako onda bi bili promašena generacija svi mi ovdje od '90-e pa i ovaj saziv Sabora i Vlade. Ali pošto mi nismo te teme htjeli raspravljati i staviti ih na mjesto istine, pravde i morala, etike mi jesmo promašena generacija gospodo. I gospođo Kosor recite Židovima da zaborave razvaline Jeruzalemskog hrama, recite Francuzima da zaborave Bastillu, malo ću ići dalje. Postoji još i individualno pamćenje, postoji povijesno pamćenje i ono je neuništivo. I dok se neke stvari ne stave na mjesto ne može se naprijed. Dakle, mi trebamo raspraviti neke stvari na bazi istine, pravde, objektivnosti u slovu cijelog naroda svih nacija u RH, svih konfesija i tada će tek poslije moći će se reći ne trebamo pričati i neće trebati ni govoriti jer naprosto se neće govoriti o tim temama. A tko više pjeva Marjane, Marjane od kako mi slobodno možemo pjevati Marjane, Marjane, dok se god ta tema ne stavi na način da je istina, mi ćemo raspravljati. Gospođo Kosor mi imamo Ovčaru u Hrvatskoj prije Ovčare. Ako su neki došli iz zagrebačkih bolnica odnijeli ranjenike i bacili nekoliko tisuća ranjenika iz zagrebačkih bolnica u Jamu Jazovku onda mi Hrvati imamo Ovčaru prije Ovčare. Jazovka je Ovčara prije Ovčare.
Hvala lijepa.
… na kulturan način, na civilizacijski način ili smo to ostavili jer smo budale sljedećim generacijama da … [[Govornici govore u isto vrijeme ne razumije se.]]
Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Pa ja mislim kolega Marasoviću da ste se baš na krivu namjerili kada mi želite imputirati zaborav. Dakle, bila sam ministrica branitelja pa ako bismo otvorili raspravu o Ovčari onda bi sasvim sigurno mogla i duže i više i sa više podataka raspravljati i o Ovčari ali i o žrtvama Ovčare, o njihovim obiteljima, o njihovim očevima i majkama nego što bi možda mogli neki drugi u ovoj sabornici. Dakle odbijam imputiranje da se ja zalažem za zaborav i nisam spomenula pedesetu godinu, rekla sam da mi je drago da danas ne raspravljamo o '41., '45.i '48., jer smo tako završili par sati prije ulaska u EU i to je moje mišljenje, kao zastupnica imam pravo na svoje mišljenje. a što se tiče zaborava itekako ali treba donositi kolega Marasoviću odluke. Jedna od odluka moje vlade i mene kao predsjednice je primjerice bio Zakon o ništetnosti ali i mnogi drugi zakoni. Ja osobno sam pitala Zakon o pravima hrvatskih branitelja ali sam jednako tako kao ministrica pisala i Zakon o nediskriminaciji i to su sve vrijednosti za koje se zalažem. A mislim da još uvijek bez obzira što sam izbačena iz stranke kojoj vi pripadate da mi nije onemogućeno misliti i da mi nije onemogućeno govoriti. Hvala.
Josip Salapić replika.
Hvala lijepo potpredsjednice. Uvažena gospođo Kosor, slušao sam vašu raspravu evo i pomalo se u replikama i reklo ono što sam i sam mislio reći ali nije zgorega za ponoviti. Ja se slažem sa vama kada govorite da se o nekim ključnim nacionalnim pitanjima treba postići konsenzus. Mislim da osobno da ovaj Zakon o strateškim investicijama bi trebao biti bitan zakon za sve klubove zastupnika u Hrvatskom saboru ne samo za predlagatelja i dobro je po meni što je ovoga Zakona prvo čitanje zakona, što će biti otvorena široka javna rasprava i činjenica je da u zakonu ima dosta pravnih praznina pa se nadam i vjerujem da će do drugog čitanja te pravne praznine biti otklonjene da ne bismo posumnjali ili dozvolili zakonom eventualnu mogućnost koruptivnih djelatnosti. To mislim da i nije namjera predlagatelja niti Vlade niti bilo koga ovdje od klubova zastupnika u Hrvatskom saboru. a da je teško postići konsenzus u uvjetima u kojima živimo ja se osobno zalažem za konsenzus kada su u pitanju nacionalni interesi. I vi ste spomenuli našu raspravu u Saboru od prije tri dana. Mi nažalost nismo mogli postići konsenzus niti oko Deklaracije o ulasku Hrvatske u EU što je po meni totalno obezvređivanje Hrvatskoga sabora jer to je jedno ključno pitanje. Mi smo taj dan raspravljali istina o '41., '45.a nije bilo vrijeme za raspravu o tome nego bi bilo vrijeme za raspravu oko djelovanja Hrvatskog sabora i funkcioniranja u uvjetima punopravnog članstva u EU. I dok se te neke političke razmirice oko ključnih nacionalnih interesa i pitanja ne riješe i ne postigne mogućnost dogovora tada će svi oni koji prate i rad vlade i rad Hrvatskog sabora u cjelini imati potpuno krivu sliku o onome što mi u Saboru trebamo raditi i što je naša dužnost kao saborskih zastupnika. Ako se oko ključnih pitanja kada su pitanju nova radna mjesta, iskorištavanja mogućnosti investicijskog potencijala RH ne budemo znali iskoristiti svi zajedno bez obzira da li danas bili vladajući ili u oporbi onda smo nažalost učinili ne dobro našim građanima i građankama. I ja se zalažem za to da se do drugog čitanja zakona pronađu oni instrumenti i da se uklone pravne praznine da zakon bude na korist svim građanima RH. to je cilj politike po meni. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Tako je slažem se i moramo se osim toga naučiti evo sada smo članica EU naučiti konstruktivno raspravljati i naučiti prihvatiti tuđe mišljenje ma kako nam se ono ne sviđalo. I nešto o čemu od kako sam ponovo u saborskim klupama često puta govorim dakle da kao političari moramo zastupati iste vrijednosti bez obzira sjedimo li lijevo ili desno ako govorimo o ključnim temama i bez obzira jesmo li na vlasti ili u opoziciji. Dakle danas sam u opoziciji danas zastupam iste vrijednosti koje sam zastupala i kao članica vlade i kao članica jedne velike stranke i kao predsjednica Vlade. A kada to naučimo i kada to dosegnemo sasvim sigurno ćemo mnoge stvari pokrenuti sa mrtve točke. Evo pogledajte Zakon o radu, pogledajte i ovaj zakon koji su neki potpuno nepravedno nazvali i označi li ga imenom jedne osobe. Mislim da o zakonima moramo raspravljati bez obzira koga se oni dotiču i nepotrebno napravili smo probleme, promijenili ga. Žao mi je da Vlada nije prihvatila moj amandman vezan za Zakon o europskom uhidbenom nalogu. Danas sigurno gospođa Vivien Reading ne bi izricala opomene koje izriče i kroz pismo Vladi itd. Tako da treba poslušati nekada i kada bih mogla vratiti vrijeme sigurno da je katkada i u vrijeme kada sam ja odlučivala trebalo prihvatiti neki oporbeni amandman trebao je bilo je i takvih. Ali dobro je doći do toga da to čovjek može javno reći da to može javno priznati. Za to se zauzimam i vjerujem da za desetak godina da će i ovdje u Parlamentu situacija kada budemo raspravljali o zakonima biti drugačija, a Vlada je sada na potezu da sve ove naše dobronamjerne konstruktivne prijedloge ugradi u ovaj zakon.
I Ada Damjanac replika.
… [[Govornica naknadno uključena.]] zaboravljate ali ja ću vas podsjetiti. U vrijeme dok ste vi bila predsjednica Vlade kažete da danas sa ovim Zakonom se omogućava Vladi da protuzakonito dodjeljuje, dijeli zemlju. Međutim, to je ono što ste i vi radili na isti način. Čak više ne vodeći računa o strategiji razvoja jedinica lokalne samouprave. Mislim da vas ne moram podsjećati o kojoj se zemlji radi jer znate odakle, iz koje sredine dolazim. Što se tiče, još jednu vrlo važnu stvar po meni, kažete kako će dva predstavnika jedinica lokalne samouprave biti u povjerenstvu oko dodjele. Pa mislim da će se pitati sigurno jedinice lokalne samouprave koje će te svoje članove dati i to one najvrjednije članove jedinica lokalne samouprave koji će vrlo striktno voditi računa o interesima općina iz kojeg dolaze, grade i o interesima svojih građana. Tako da, drago mi je da razmišljate i da kažete da se zalažete za strateške investicije ali u prošlom radu to zaista niste ni pokazali. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Pa evo na ovo zadnje, naprosto nije istina to što govorite, sjetite se projekta Brijuni Rivijera, a doduše vi osobno niste bili za. Međutim, svi su drugi bili i potpisao je tadašnji župan, predsjednik IDS-a i td.. To je veliki i važan projekt koji je kako su svi proračuni govorili mogao otvoriti otprilike 2 tisuće radnih mjesta, ja mislim da je to puno i dva radna mjesta su puno u krizi a kamoli 2000. Međutim, što se tiče ovih, dakle nisam ja rekla da će Zakon omogućiti nezakonito dijeljenje zemlje. Ja to nisam rekla, ja to nisam rekla, pogledajte fonogram, ja sam rekla da Zakon obiluje pravnim prazninama, dakle, to govorim kao pravnica, koji omogućuje interpretaciju i kojoj onda omogućuju dakle otvaranje prostora za protuzakonito djelovanje. Nisam rekla Vlade nego sam općenito govorila o provedbi Zakona. Dakle, ja nisam izrekla to što mi imputirate u svojoj replici. I evo oko biranja ova dva člana niste, niste očito pozorno slušali. Moje pitanje je bilo jer to zakon mora reći, definirati kako i na koji način će se ta dva člana predstavnika lokalne, jedinica lokalne uprave i samouprave odabrati. Na koji način? Tko će ih predložiti? To sve mora pisati jer to u konačnici kada zakon stupi na snagu ne može odlučivati Vlada. Pa da onda Vlada bilo koja tamo gdje je na vlasti netko tko je bliži Vladi odlučuje na jedan način a tamo gdje su na vlasti neki koji nisu bliže vladi odlučuju na drugi način. Zato to treba napisati, to treba artikulirati i stvar je riješena. Dakle, moji su prijedlozi bili vrlo konkretni, precizni i vjerujem da su to predlagatelji i razumjeli. Hvala vam.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je na redu kolegica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovana potpredsjednice. Pa na samom početku svog izlaganja želim reći da ću podržati ovaj Prijedlog Zakona i to zbog toga što smatram da su Hrvatskoj investicije potrebne a pogotovo strateške investicije. I nadam se da će Vlada odnosno nadležno Ministarstvo ovaj Prijedlog Zakona s obzirom da o njemu raspravljamo u dva čitanja popraviti do drugog čitanja. Ono što je ključan problem po mojem mišljenju u ovom Prijedlogu Zakona je pitanje što su to uopće strateške investicije. I može li doista biti proglašena strateškom investicijom npr. neki projekt izgradnje tvornice žvakaćih guma samo zato što taj projekt košta više od 150 milijuna kuna prema kriterijima ovoga Zakona s obzirom da se radi o prerađivačkoj djelatnosti bi mogao biti proglašen strateškom investicijom. Temeljni nesporazum s ovim Zakonom stoga ne vidim u tzv. atacku na prirodne resurse o čemu je bilo riječi od jako velikog broja udruga već u stvaranju mogućeg ambijenta nepravde i nejednakosti među investitorima. Strateški projekt ne može i ne smije utvrditi neko povjerenstvo, bez obzira na to što ga formira Vlada. To ne može čak niti Vlada Republike Hrvatske, to mora biti posao Sabora kao najvišeg predstavničkog tijela u državi. Jer sam naziv strateški govori o nečemu što je realizacija okvira svih planova, plana svih planova a donošenje svih strategija u državi je u nadležnosti Sabora. Strateški projekt mora udovoljavati jednom ključnom kriteriju a to je da taj projekt mora biti u javnom interesu. A da neki projekt bude u javnom interesu o samoj logici stvari isključuje projekte koji su u parcijalnom, pojedinačnom, partikularnom, financijskom interesu. A taj interes ne može biti pretvoren u javni samo zahvaljujući činjenici, vrijednosti investicije ili broju zaposlenih na nekom projektu. Strateški projekt može proizlaziti samo iz strategije razvoja države i to na razini države. To može biti iz Strategije razvoja znanosti i tehnologije, iz Energetske strategije, iz Strategije primjerice gospodarenja otpadom ili nekakve prometne strategije. A to znači da postupak odabira i stavljanja na listu strateških projekata mora biti obrnut od predloženog koncepta. Odnosno da bi Vlada trebala predložiti a Sabor bi trebao izglasati listu strateških projekata u koji se onda uklapanju javni, privatni ili javno-privatni projekti koji odgovaraju na ključne potrebe stanovništva a ne samo dijela stanovništva i to je ono što zovemo javnim interesom. To mogu biti projekti iz komunalne infrastrukture, pročišćavanja otpadnih voda, gospodarenja otpadom, zaštite okoliša, energetike, razvoja znanosti i tehnologije, cestogradnje i slično, ali po mojem mišljenju to ne mogu biti gospodarski projekti u užem smislu te riječi. Ovaj zakon ima još jednu veliku slabost, a to je da se ovim zakonom ustvari i nažalost priznaje nemoć Vlade pa čak i kapitulacija Vlade pred neučinkovitom nesposobnom birokracijom i državnim aparatom, jer da imamo državnu upravu koja je stvarni servis, efikasan servis svih građana ne bi nam trebali ovakvi lex specialisi koji mogu dovesti do novih podjela i nepravdi i budimo realni, mogućeg pogodovanja pojedinim investitorima. Zdrava ekonomija ne počiva na nekoliko velikih projekata, zdrava ekonomija počiva na cijelom nizu malih i srednjih projekata koji se nažalost neće poticati ovim prijedlogom zakona, a tu je ključ svih problema i zbog toga se Vlada Republike Hrvatske hitno mora uhvatiti u koštac sa reformom državne uprave koja će dovesti do toga da administracija napokon postane ono što mora biti, a to je efikasan, učinkovit i pravedan servis svih građana, a ne samo nekih građana u Republici Hrvatskoj. Dobra je stvar što o ovom zakonu ponavljam raspravljamo u dva čitanja jer to znači, ja pretpostavljam da postoje mogućnosti da se ovaj zakon popravi i poboljša do drugog čitanja, a tu želim i naglasiti da je i ovaj prijedlog o kojem sada raspravljamo znatno bolji od onoga kojeg smo imali prilike pročitati tijekom javne rasprave koja nažalost nije bila javna rasprava jer je trajala prekratko vrijeme, 15 dana. Sukladno Zakonu o zaštiti okoliša, a ovaj zakon spada u tu kategoriju, javna rasprava je trebala trajati 30 dana minimalno. Sada ću progovoriti o nekim konkretnim člancima zakona za koje smatram da bi bilo dobro da se malo korigiraju i malo redefiniraju. Pa evo na početku u članku 2. smatram da je u ovom stavku 1. preširoko definirano šta može sve biti strateški investicijski projekt i mislim da bi se tu ipak trebalo voditi po nekakvom načelu javnog interesa. Članak 5., o njemu se jako puno danas govorilo tijekom rasprave, govori o kriterijima za odabir strateških projekata. Ja doista smatram da to ne bi trebala biti visina ulaganja koja je ovdje definirana na 150 ili 75 ili 20 milijuna kuna jer recimo strateški projekt za državu Hrvatsku može biti rješavanje nekog izrazito važnog komunalnog pitanja vezanog uz gospodarenje otpadom, a taj projekt ne mora nužno imati vrijednost veću od 75 milijuna kuna. Također i u stavku 2. imamo znači šta još može biti dodatni kriterij za proglašavanje nekog privatnog projekta strateškim projektom i sad tu piše u trećem podstavku, aktivnosti poslovne podrške. Dakle prema ovome bi se u to moglo uklapati doista sve i svašta pa i toliko često spominjani shopping mallovi, a doista je tako nešto vrlo, vrlo diskutabilno. U članku 6., o tome sam već govorila tijekom prethodnog dijela svoje rasprave, se definira da projekte predlažu zainteresirani investitori. Ja smatram da je to pogrešno i da bi Vlada ustvari trebala definirati, Sabor izglasati šta je sve na listi strateških projekata za Republiku Hrvatsku, a da bi se onda investitori trebali temeljem toga pronalaziti u tom dijelu i to bi onda bio i jedan put koji bi u značajnoj mjeri suzbio mogućnosti pogodovanja i eventualne korupcije. Slična primjedba se odnosi i na članak 9. koji se odnosi na povjerenstvo koje bi trebalo definirati tu listu strateških projekata zato što bi to trebao biti posao Vlade i Sabora Republike Hrvatske. Htjela bih upozoriti i da je članak 14., a ujedno i članak 26. u suprotnosti sa Zakonom o zaštiti okoliša. Tu se govori o žurnosti postupanja i o hitnoj proceduri koja govori o 15 dana. Rok za donošenje odluke o tome da li je za neki projekt potrebno provoditi procjenu utjecaja na okoliš nije limitirana 15 dana nego na 30 dana i to se mora poštivati. U članku 14. također u stavku 7. govorite o tome da ukoliko upravno tijelo ne postupi sukladno stavcima 2. i 3. ovog članka će ga se prisiliti financijskom kaznom od 5000 kuna što je prilično apsurdno jer to znači da će državna uprava kažnjavati samu sebe i to će kažnjavanje prelijevati u državni proračun tako da ne mislim da je tu baš jako učinkovita mjera. I na kraju, samo bih spomenula da u članku 28. se cijelo vrijeme govori o provedbenim dokumentima prostornog uređenja. Provedbeni dokument prostornog uređenja je definitivno detaljni plan uređenja, ali urbanistički plan uređenja je takav prostorni plan na temelju kojeg je potrebno dalje ishoditi lokacijske dozvole i zbog toga ga ne mogu smatrati i smatram da nije dobro da se definira kao provedbeni dokument.
Krećemo na replike. Domagoj Ivan Milošević.
Hvala gospođo potpredsjednice. Uvažena kolegice Holy, pa ja se u dobrom dijelu slažem sa vašom raspravom, međutim s obzirom da smo se svi složili manje-više barem s ove strane, a i vi ste rekli da u godinu i pol dana nije napravljeno ništa ili gotovo ništa. Da bi se sustavno unaprijedile investicijske i poduzetnička i poslovna klima u Hrvatskoj onda je evidentno da su potrebni ovakvi prečaci. Svi smo govorili tokom dana o mnogim nedorečenostima i siguran sam da ima puno prostora za te izmjene i to popravit. Međutim, ono gdje se ne slažem sa vašom raspravom a to je da tako jasno dijelite privatni, dakle kad govorimo o gospodarstvu privatni i javni interes. Naime, da budem sasvim jasan kad ovo govorim. Dakle, privatni interes, odnosno interesi privatnih tvrtki i privatnog sektora u Hrvatskoj je ujedno i javni. Jer ako očekujemo otvaranje novih javnih mjesta, povećanje prihoda u državni proračun, dakle plaćanjem poreza i gospodarski rast i sutra i bolji standard svih građana to se nikako neće ostvariti nego isključivo kroz privatni sektor, kroz privatne ulagače, dakle privatne investicijske projekte i u tom smislu par puta sam govorio u Hrvatskom saboru, ovdje u ovoj sabornici da jedan od razloga zašto smo mi tako dugo u krizi upravo zato što hrvatska politika i javna administracija ne prepoznaje da je jedini način iskrenom, iskrenom ali transparentnom podrškom privatnom sektoru, privatnim poduzetnicima moguće ostvariti gospodarski rast u 2013., četrnaestoj, petnaestoj ili kad god iako na žalost trendovi barem zadnjih godinu i pol dana govore suprotno. A što se tiče sustava nagrađivanja, odnosno kažnjavanja mislim da tko god će napokon nadam se uskoro pokrenuti stvarnu reorganizaciju javne administracije da će se morati suočiti s činjenicom da će se morati uvodit taj upravo sustav nagrađivanja u javnom sektoru, a to znači na neki način i sustav kažnjavanja.
Odgovor na repliku, Mirela Holy.
Dakle, ja nisam govorila o tome da s protivim da privatne investicije budu stavljene na listu strateških investicijskih projekata. Ja sam samo govorila da kriterij treba biti javnog interesa. Naravno da sa liberalizacijom tržišta i u području energetike i u svim drugim područjima na kraju krajeva smo otvorili prostor za privatne investicije. Ali je pogrešni put i to je pogrešni put i prilikom definiranja prostornih planova da inicijativa da nešto dođe na listu strateških projekata dolazi iz privatnog sektora zbog toga što država sama po sebi bi trebala znati što je njen strateški interes i definirati one projekte koji su u njenom strateškom, odnosno javnom interesu a onda se privatne inicijative u to uklapaju i onda ne bismo imali probleme koje imamo i sa manipulacijama prostornih planova i slično. Dakle, ovdje se ne radi uopće o nikakvom protivljenju privatnom kapitalu, niti toga da se realiziraju različiti projekti privatni. Ali osnovni preduvjet za realizaciju privatnih projekata koji su ipak prvenstveno u nekakvom partikularnom interesu ostvarivanja nekakvog profita što je normalno i logično moraju biti odrađeni na način da država ima učinkovitu birokraciju koja će jednako tretirati sve i to je jedini ispravan put. A nama Zakon o strateškim investicijama treba, ali na potpuno drugačiji način od ovoga na koji je predložen barem po mojem mišljenju.
Tatjana Šimac-Bonačić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolegice Mirela iz ove vaše rasprave zapravo ja iščitavam da tražite još više jasnoće i konkretiziranja u samom ovom zakonskom prijedlogu i slažem se isto tako da su investicije potrebne. Međutim da neke investicije koje su i do sada već u tijeku svog nastanka da su izazvale razno razne rasprave, pa neke su čak dovele i do prvog referenduma. Spomenut ću ovdje dubrovački slučaj golfa na Srđu, odnosno apartmanskog naselja sa golf igralištima koji je sad već jedan iverzibilan proces kao što znamo, nije prošao referendum, ali ne možemo zanemariti ipak tih nekakvih 10000, odnosno 11000 naših građana koji su bili za referendum. Moram ovdje naglasiti da kroz ovaj proces koji je išao 2005. godine da je zapravo bila jako loša komunikacija i da to jest jedan veliki problem kod investicija. Da li je ta loša komunikacija bila namjerna ili ne u to neću ulaziti, međutim bilo je puno polu informacija i pitam se sada da li se igralo otvorenih karata. Bilo je svega od proširenja obuhvata od 2006. godine koji nije bilo zakonski do prodaje državnog zemljišta po smiješnim bagatelnim cijenama, zatim vraćanja prostornih planova na doradu više puta itd. itd. do samog imena jer to nije golf na Srđu nego je to apartmansko naselje sa golf igralištima jer šta drugo reći od 240 vila i 400 apartmana. I sad se pitam kao građanka koliko troškova uopće ide koji će grad investirati, investirati u to, odnosno koliko će se dobiti od komunalne naknade. Da li su ta sredstva dovoljna, da li je zapravo lokalna samouprava oštećena s takvim nekakvim projektima odnosno svjesna sam toga da veliki investicijski projekti su rizični, apsolutno i da je upravo zbog toga jako potrebna što jasnija komunikacija da građani znaju što ih čeka danas, sutra, da vijećnici znaju za što dižu ruke u procesu usvajanja bilo … [[Govornica se ne razumije.]] ili bilo čega drugoga. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Mirela Holy.
Da, poštovana kolegice. Apsolutno se slažem da je presudno u funkcioniranju države da jednaka pravila igre jednako vrijede za sve. I na žalost u Hrvatskoj mi u ovom trenutku i već cijeli niz godina nemamo takvu situaciju. I sve dok bude tako onda će se događati da neki projekti se mogu lomiti preko koljena poput spomenutog projekta golfa na Srđu, dok se s druge strane možda neki drugi pojekti sa sličnim obuhvatom i sa postojanjem kapitala koji bi se mogao uložiti neće biti nikada u prilici biti realizirani, niti razmatrani zbog toga što eto možda ne postoje dovoljno jake političke veze tih investitora sa onima koji odlučuju. Ono što ste spomenuli došlo je do manipulacije sa prostornim planovima vezano za realizaciju tog projekta i apsolutno je točno da je prvo trebalo raditi na jednoj vrlo obuhvatnoj javnoj raspravi oko tog projekta, da se trebao organizirati referendum u vrlo ranoj fazi oko tog projekta pa bi onda na kraju krajeva i investitor imao znatno čišću situaciju, transparentniju situaciju oko toga da li građani koji trebaju imati mogućnost odlučivati o takvim projektima u svojoj lokalnoj sredini podržavaju ili ne podržavaju ovakav projekt.
I replika, potpredsjednik Milorad Batinić.
Zahvaljujem. Kolegice Holy vi ste u svojoj raspravi ono što me posebno zaintrigiralo pitanje što su to strateški projekti, zatim da bi Vlada morala definirati koji su strateški projekti Vlade, derogiranje ostalih nekih zakona koje ovaj Zakon o strateškim investicijskim projektima radi i manipulacija sa prostornim planovima. Naprosto mi određeni zakon koji, ovaj podvlačim, znači radi se o prijedlogu Zakona o strateškim investicijskim projektima, možemo gledati pozitivno i intenciju koju on ima ili možemo tražiti što i je neki cilj rasprave da on bude bolji. Ja ovdje ne iščitavam iz ovog prijedloga zakona, na koji ste vi imali dosta kritika i dosta neke i pozitivne stvari, da će se tu dešavati manipulacija sa prostornim planovima. Naime, taj zakon u svojoj osnovi ne derogira nitijedan zakon. Naime, u samom uvodu kaže, znači u ocjeni stanja citirat ću kaže: "pojedini segmenti u reguliranju odnosa na koje se održava ovaj zakon utvrđeni su nizom posebnih zakona i propisa koji i dalje ostaju na snazi." Pa malo je i čudno da bi Vlada koja je predlagatelj ovoga zakona, predlagatelj niza zakona o kojima smo raspravljali u ovom Domu, sama negirala ili derogirala ovim zakonom ostale zakone. Nema logike. Nadalje, praksa nam govori nešto drugo. Evo primjer moje lokalne sredine, pojavio se investitor, nije bilo prostora u slobodnoj zoni, nije mu odgovarala komunalna infrastruktura, promjer kanalizacijskih cijevi, promjer, odnosno snaga angažirana i morali smo donijeti izmjene prostornih planova i išli smo, radilo se o investitoru o sto novih radnih mjesta sa mogućnošću širenja. U prvoj fazi 5 hektara zemlje, dugoročno 15. Što sam ja trebao napraviti? Pa naravno da je ovaj zakon moguće primijeniti na lokalnoj sredini bilo bi daleko kvalitetnije, tu se slažem sa nizom kolega. Međutim, smatram da ovaj dio koliko sam uspio iščitati iz rasprave da je u skladu i da praksa će potvrditi da je namjera i intencija pozitivna. I nadam se da će što prije biti u primjeni.
Odgovor na repliku, Mirela Holy.
Poštovani potpredsjedniče uvaženi kolega ja nisam govorila da je intencija ovog zakona loša, ja sam rekla da je zakon na kraju krajeva i popravljen u odnosu na onaj dokument koji je bio u javnoj raspravi i nisam govorila o tome da se derogira Zakon o prostornom uređenju i gradnji. Ja sam samo skrenula pažnju na činjenicu da urbanistički plan uređenja ne može biti smatran provedbenim dokumentom s obzirom na činjenicu da nakon donošenja urbanističkog plana uređenja je potrebno ishoditi lokacijske dozvole. Dok kod detaljnog plana uređenja vi ne morate ishoditi lokacijsku dozvolu, što znači da je to doista pravi provedbeni dokument prostornog uređenja. I da bi možda tu trebalo razmotriti o određenim modalitetima. I ja se apsolutno slažem sa time da nam je potreban Zakon o strateškim investicijama pogotovo u dijelu ispunjavanja određenih obaveza prema EU gdje imamo vrlo kratke rokove. Evo ga ja ću se nadovezati pa ću tu spomenuti područje gospodarenja otpadom gdje imamo vrlo kratke rokove za ispunu i gdje nam mogu pomoći ovakav zakon u bržoj realizaciji tih obaveza, ali ti projekti doista jesu u strateškom interesu RH. Ne samo u smislu podizanja standarda zaštite okoliša, zadovoljavanja višeg standarda komunalne infrastrukture nego i u smislu zaštite od plaćanja penala koje ćemo morati platiti prema EU. Dakle, tu postoji razlog zbog čega bi ti projekti mogli biti proglašeni strateškim projektima. Ali ja se ne mogu u potpunosti složiti da neki projekt izgradnje tvornice žvakaćih guma koji ulazi u branšu prerađivačkih djelatnosti može biti proglašen strateškim projektom samo zato što je vrijedan više od 150 milijuna kuna i zapošljava 100-njak ljudi, razumijete? To je ono što je moja temeljna primjedba na ovakav zakon.
Hvala. Kolegice i kolege još jedan naš kolega će pristupiti davanju prisege. Prisega se daje na način da predsjedavajući pročita tekst prisege, a nakon toga zastupnik kada je prozvan ustaje i kaže: "Prisežem." Tekst prisege glasi: "Prisežem svojom čašću da ću dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru obnašati savjesno i odgovorno i da ću se u svom radu držati Ustava i zakona i poštovati pravni poredak te da ću se zauzimati za svekoliki napredak Republike Hrvatske." Zastupnik Ivan Šimunović.
Prisežem. . [[Pljesak.]]
Hvala lijepa. Čestitam vam u ime svih naših kolega zastupnica i zastupnika na položenoj prisezi. Želim vam uspješan rad na ovoj odgovornoj dužnosti zastupnika u Hrvatskom saboru. Nastavljamo sa raspravom. Kolega Zdravko Ronko, izvolite.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, poštovani zamjeniče sa suradnicom. Evo nalazimo se tu gdje se nalazimo, dakle gospodarski trenutak koji je nije dobar i nešto trebamo poduzeti. Bilo je danas ovdje dosta rasprave, bilo je čak traženja krivaca bilo da je on subjektivan ili objektivan, tražio se i u '93., tražio se i u '98., 2008., mogli smo tražiti u bilo kojoj godini, mogli smo ga tražiti u neznanju, u nesposobnosti, u kriminalu ili u refleksijama europske krize, odnosno svjetske krize ali je činjenica da i kad bi ga pronašli da od toga baš puno ne bi imali koristi jer nalazimo se u situaciji da nismo baš poželjna destinacija za ulagače i investitore i da nismo poželjni kada je u pitanju zaštita ulagača i njihovog kapitala. Netko je spominjao kapital kao životinjicu, kao živi stvor pa kada je već riječ o tome onda treba reći da je kapital kada bi bio živi stvor bio najplašljiviji stvor na svijetu upravo zato što on i traži svoju zaštitu. Dakako da evo možemo reći da pokretač razvoja i našeg gospodarstva su zasigurno investicije i se sa investicijama moramo ozbiljno pozabaviti. Dakako da i ovaj zakon ide u ovom pravcu i dakako da ću ga podržati zajedno sa svojim kolegama iz kluba. Vjerujem da ćemo doći do konsenzusa kada je u pitanju ovaj itekako značajan zakon. Žao mi je što nije došao prije. Mislim da smo mogli učiniti taj napor da on dođe i prije i da prije krenemo sa realizacijom jer netko reče tek ćemo ga moći primijeniti iduće godine pa skoro da je i u pravu. Na samom početku današnje rasprave imao sam dosta pitanja, imao sam dosta dilema po pojedinim prijedlozima članaka ovoga zakona, točno i članak 5.o tome da se bolje definira što je to strateški projekt pa sve tamo do uloge središnjeg tijela državne uprave Vlade ili Sabora koliko je bilo ovdje dosta pitanja, evo ja ću se potruditi da ne elaboriram svoje stavove po svojim člancima jer ću vjerojatno dobiti odgovor i kroz ovu raspravu, a i kroz drugo čitanje. Dakako i članak 17.je ostavio dosta dilema i vjerujem da ćemo u ovom narednom razdoblju to raščistiti, razjasniti bolje rečeno. A evo ja ću skratiti svoj dio u cilju ne prizivanja izvanredne sjednice pa ću nastojati biti kraći. Ono što možda nije na najbolji način ili još nije do sada apostrofirano posebno to je članak 8. Pa ću se tu kratko zadržati. Dakle smatram da bi tu trebalo dosta toga olabaviti i uvažiti investitore koji ulaze sa značajnim sredstvima, da li je to 20 na potpomognutim područjima, otocima ili je to 15 milijuna kuna. Posebno bi htio podsjetiti na stavak 4.koji kaže u slučaju postojanja sumnje u istinitost podataka koje su ti investitori priložili da nadležna tijela radi dobivanja informacija o situaciji tih subjekata mogu zatražiti pomoć kod tih nadležnih tijela. I onda je tu povezano negdje i sa člankom 12.da ukoliko se utvrdi da ti podaci nisu točni da se poništava odluka o strateškom projektu. Vratio bih se na ovaj stavak 4. Tko je taj sumnjati ili tko je taj ili na koji način ćemo sa tom sumnjom ili ju realizirati odnosno kako ćemo dalje postupati ako dobijete bilo neku anonimku bilo da vam nekakav referent u središnjem tijelu uprave posumnja u istinitost podataka? Iz tog kuta smatram da bi na samom početku trebalo raščistiti stvari jer ako netko sa toliko sredstava ulazi u investiciju onda ga moramo nekako uvažiti, do njega držati. Nisam siguran da ga možemo baš tako lako staviti na nekakav stup sami znati srama i medijske pozornosti itd. prema tome ja bih radije da se onda iznađe jedno rješenje po kojem će se sve prije utvrditi nego dođemo do same liste ili dođemo do odluke koju će donijeti Vlada ili Sabor, o tome će se još i raspravljati. Evo ja ne bih ništa drugo. Još bih samo skrenuo pozornost na članak 27.ili članak 28.i dao veći značaj donošenju urbanističkog plana uređenja i detaljnog plana uređenja upravo iz razloga što ovi projekti će živjeti ili trebali bi nadživjeti i nas i ostati za buduće generacije, a mi s tim projektima ćemo živjeti ili oni će s njima živjeti i utjecat će i na naš život i na naš rad jel je to ajde ja ću reći nekakvo susjedstvo ako ništa drugo. Pa prema tome mislim da bismo tu morali biti oprezniji bez obzira na svu onu skraćenu proceduru i sve one želje koje mi imamo za bržim napretkom odnosno za bržom provedbom ovih projekata. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I kolega Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Nekoliko rečenica vezano na ovaj prijedlog zakona. Dakle već je ovdje bilo govora o tome i sam sam rekao prije da jednostavno ne vjerujem da će donošenje ovog Zakona nažalost pokrenuti investicijski ciklus u Hrvatskoj iako bih ja to volio kao i svi mi koji ovdje sjedimo. Ono što slušam kroz raspravu danas ovdje me malo zgraža, moram priznati da sam čuo u nekoliko navrata vrlo ružne riječi i osude na račun lokalne samouprave. Čulo se ovdje da se govori o tome mi smo dali lokalnoj samoupravi, mi, … [[Govornik se ne razumije.]] , pa već u tom dijelu se može naslutiti da nismo svi jednaki kao što je rečeno već u nekim raspravama ili ovom Zakonu da ovaj Zakon nije jednak za sve. Očito je da i u ovoj državi nismo svi jednaki i da jednostavno se često puta koristimo onom metodom poznatom s državne razine spram lokalne samouprave "drž'te lopova". Ja jednostavno ne mogu to prihvatiti i mislim da je lokalna samouprava u Prijedlogu ovoga Zakona stvarno degradirana, već od samog onog što je također govoreno gdje nije definirano tko predlaže članove povjerenstva od strane lokalne samouprave. I što isto smatram da mora biti definirano kako bi se znalo tko je taj, zna se kome odgovaraju, kao koga moraju izvješćivati ali ne piše tko ih predlaže. Pa poučeni iskustvima između, u suradnjama između lokalne samouprave i državnih institucija onda izražavam sumnju i zabrinutost da bi moglo biti naravno manipulacija i da bi se moglo događati stvarno da se postavljaju ljudi koji nisu izabrani iz strane legalnih tijela na razinama lokalne samouprave ako nisu politički kompaktibilni državnoj politici. Tako da u svakom slučaju to treba definirati. Rekao bih da bi možda bilo najbolje da mi možda ukinemo lokalnu samoupravu, ja mislim da nje ne treba jer svi zakoni koji se donose u nazad nekoliko mjeseci u principu napadaju lokalnu samoupravu, optužuju ju, okrivljuju kao da su to neka strana tijela, kao da su to neki neprijatelji ove države. A draga moja gospodo život se odvija u lokalnim samoupravama. Ne može načelnik općine ili gradonačelnik nekoga manjeg grada obećati nešto svojim građanima i više se ne pojaviti pred njima. Ne može zato jer je on dnevno sa njima, jer on pije s njima kavu, on s njima živi, oni ga pitaju svakodnevno. I sve je jasno. Ista stvar je kada se govori o brzini ishođenja dokumentacije. Ja vam odgovorno tvrdim da jednostavno i sada, po sadašnjim zakonima i po onima koji su bili prije tri, četiri godine se moglo vrlo brzo ishoditi dozvole, vrlo brzo pripremiti projekt i vrlo brzo ga staviti i u funkciju ako je bilo volje. Znate gdje smo imali najviše problema? U državnim institucijama. Ovdje se govorilo i o, i piše u Zakonu, govori se o imovini države, govori se o vojnim, bivšim objektima, pa dragi moji ljudi, je li možete vjerovati da netko 10 godina ima prepiske sa razno raznim agencijama, ne znam više kako se sve to zove i zvalo, sada je to audio, više ne znam, ne mogu ni ja više pratiti taj slijed i da dan danas nismo riješili neke najosnovnije stvari. Čak gdje smo htjeli kao lokalna samouprava kupiti zemljište od države nismo uspjeli. Čak je porezna donijela procjenu, čak je i sudski vještak donio procjenu, nismo uspjeli to riješiti. Pa ja postavljam pitanja što je onda tu kriva lokalna samouprava i što će ona biti sutra kriva kada se nešto dogodi. Ima i slučajeva gdje su napravljene investicije i u bivšim prostorima vojarne. Evo u mom gradu u Križevcima kažu da je to jedan od dobrih primjera. A znate gdje imamo problem. Imamo problem u nesuglasju opet između lokalne samouprave i države jer smo dobili nešto u vlasništvo, nešto s pravom građenja, nešto na ovoliko, nešto na onoliko godina. I mi imamo odbijene investitore jer ne možemo ponuditi, ne možemo im ponuditi prave uvjete. I tražimo da nam se to promijeni ali nema ni odgovora. Više nam se ne javljaju ni spremačice niti portiri. I to unazad ovih godinu i pol dana ljudi. Blokirani smo totalno. Ja to odgovorno govorim, odgovorno tvrdim, 12 i nešto godina radim posao gradonačelnika, prošao sam sve Vlade, sve strukture, znam dobro kako sa kojima se moglo raditi. Ova zadnja, godinu i pol dana je definitivno najgora. I to kažu i poduzetnici. Dakle, neće Zakon o strateškim investicijama za koje ne znamo koje su, na što se odnose, riješiti pitanje investicija nego će to riješiti sasvim jedna nova, drugačiji pristup tome, jedna klima drugačija koja se treba stvoriti da bi se uopće stvorili neki preduvjeti da netko uopće ima pomisao da ide investirati u Hrvatsku. Bilo je ovdje govora i o poduzetničkim zonama. Ja mislim da bi ovom Zakonu on će biti izglasan naravno, obzirom na većinu u Saboru tako da to nije sporno, nije upitno, ali bi bilo dobro stvarno ga malo popraviti, doraditi, da bi svakako trebalo staviti, ugraditi u Zakon da se prvenstveno strateške investicije znači usmjeravaju u poduzetničke zone gdje je uloženo puno novaca. Vidjeli smo ovaj drugi prijedlog Zakona dakle gdje se spominju poduzetničke zone. Mislim da bi to bilo vrijedno napraviti da imamo nekakvo usmjerenje. Jer ovako imamo stihijsku strategiju. Imamo stihijsku strategiju jer netko će se sjetiti negdje hoće napraviti to i to, država će mu dati zemlju jer će tamo nešto, neko povjerenstvo riješiti i imati ćemo vi skupa problem. I lokalna samouprava, naravno kasnije i država, svi skupa, pa mi smo svi država i lokalna samouprava je u krajnjem slučaju država. Također bih volio i želio dati jedan prijedlog. Dakle, predlažem da se nadopuni u članku 5. ovaj Zakon i da se u njega ugradi jedna definicija, projekti izgradnje društvene infrastrukture po modelu prava građenja. Pojasnit ću malo. Kao strateški program, dakle konkretan projekt i program koji se može razvijati diljem cijele Hrvatske, nema grada pa ni većih općina koje nemaju potrebe danas obzirom na starost Hrvata graditi Domovinskog rata za stare i nemoćne. Država nema novaca, lokalna samouprava nema novaca, privatni domovi u onom čistom privatnom obliku i vlasništvu ne funkcioniraju baš onako kako bi mi htjeli, nije nešto što bi bilo do kraja dorađeno i imamo jedan model dakle koji se primjenjuje, mi ga već na neki način oživljavamo u Križevcima, gradimo dom za stare i nemoćne po ovakvom modelu gdje ćemo subvencionirati smještaj umirovljenika u tom domu i imati kontrolu jer je naše vlasništvo, odnosno državno budući da je pravo građenja. Zašto to kažem? Kažem zato jer bi se sa jednim programčićem od 50 lokacija u Hrvatskoj, od 50 gradova u Hrvatskoj pokrenuo investicijski ciklus od milijardu kuna domaćim kapitalom, dakle zaposlila bi se domaća građevinska operativa odmah sad i to ne na jednom mjestu, ne na jednoj investiciji nego diljem Hrvatske, zbrinulo bi se a to bi nam trebao biti strateški cilj i plan, oko 5000 starijih i nemoćnih osoba i otvorilo bi se 1500 novih radnih mjesta. Da li jedan takav program zaslužuje da se o njemu razmisli i da ga se proba staviti kao strateški, u Zakon o strateškim investicijama? Da li su to investicije koje zaslužuju tako nešto? Mi danas ovdje govorimo o velikim poduzetnicima koji će doći. Pa to neće gradit naši ljudi, tu neće radit naša operativa. Ovi projekti veliki koji se pripremaju strateški, pa koja će hrvatska tvrtka na natječaju dobit taj posao, nijedna. Dakle, prijedlog moj je da se okrenemo u tom pravcu da probamo stvarat uvjete odmah, sad, ovog trenutka, da ne koristimo državna niti lokalna sredstva, da se upotrebljavaju sredstva privatnih investitora, da se zapošljava domaća operativa i da se na taj način i zbrinjavaju ljudi i otvaraju nova radna mjesta. Hvala.
Hvala lijepa. Sad idemo na replike. Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolega Hrg, vi ističete kako je da tako kažem izopćena lokalna samouprava i da je ona apsolutno nepotrebna s obzirom na ovaj zakon, a ovaj zakon su u biti temelji na osnovnim prostorno-planskim dokumentima lokalne samouprave i to je u biti već sam govorio ali moram ponovit očito, temelj razvoja i djelatnosti i namjene prostora usklađeno naravno sa županijskim planom i državnim planom. Ali lokalna samouprava je ta koja definira šta će na određenom prostoru se raditi i graditi. U ovome prijedlogu zakona sudjelovanje lokalne samouprave u odlučivanju je neupitno. Ovo je prvo čitanje, prema tome svi prijedlozi su dobronamjerni u svakom slučaju bili i vjerujem da će Vlada po tom pitanju iščitat stvari na način na koji će biti puno stvari jasnije. Međutim vaše nevjerovanje u uspjeh ovoga zakona, ja vam odmah mogu reći sa sigurnošću da sama Agencija za investicije i konkurentnost u kojoj sjede u upravi, u upravnom vijeću i koordiniraju ministri, otvorila je prostor jednom dijelu investicija, baš sa tom koordinacijom i nadležnošću nad svim ministarstvima i institucijama koje su u vlasništvu države. Ali i dalje se pokazalo očito da problema u realizaciji ima na dijelu lokalne samouprave što znači kad zbog toga riješimo probleme koji postoje čisto birokratske, a mi znamo ne samo zbog stranih analiza nego domaćih analiza i poduzetničkih analiza, da je birokracija jedan od glavnih problema, posebno u lokalnoj samoupravi, pa baš zato ovaj zakon će osigurati da sve one investicije koje u ovom trenutku stoje mogu ići u realizaciju.
Odgovor na repliku, Branko Hrg.
Hvala lijepa na ovoj replici. Pa moram reći da kad ne bi bilo članka čini mi se 27. da bi onda ovo što vi sad govorite važilo, ali obzirom da mi imamo pravo u lokalnoj samoupravi naravno donositi prostorne planove, a onda nam se ovim zakonom ti prostorni planovi stavljaju u stranu i mi više nemamo na to utjecaja onda jedno s drugim ne ide. Sigurno je da je dobro da je prvo čitanje i ja vjerujem da će se dosta kvalitetnih prijedloga i primjedbi koje su ovdje iznijete, stavljati u konačni prijedlog zakona i dao Bog da on donese stvarno jedan investicijski zamah, ciklus, nekakvu navalu investitora koji će biti, ali ja vam u to sumnjam iz jednog vrlo pragmatičnog razloga. Jedan od razloga zašto ja u to sumnjam su recimo iskustva, dosadašnja iskustva u odnosima unutar same Kukuriku koalicije jer kada dolaze neki projekti, kada se počinju pojavljivati određeni interesi onda nastaju sukobi i onda nastaje problem. Onda nema realizacije tog projekta. I ponavljam i dalje, nemojmo generalizirat lokalnu samoupravu, nemojmo je blatit, ne zaslužuje to, ne zaslužuju to oni silni načelnici i gradonačelnici koji su čuda napravili u ovom vremenom koje je iza nas sa vrlo malo novaca. Ima raznih primjera, ali nemojmo zbog nekih par lošijih primjera generalno optuživati sve druge. Ali velim, nadam se da će biti ovako kao što ste vi rekli, dao Bog pa da se to dogodi. Ja ću javno čestitam vam odmah na tom.
Hvala lijepo. Sljedeća replika, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa. Poštovani kolega rekli ste u nekoliko navrata, pa ću ja replicirati nešto slično što vam je replicirao i kolega Gjurković da se radi o degradaciji lokalne samouprave, da bi možda zbog toga svega kakav odnos ima vlast trebalo i ukinuti jedinice lokalne samouprave. Ovaj prijedlog zakona nije u kontekstu ne treba tako gledati, niti ga se može gledati. Prije svega lokalna samouprava vi ste ovdje nastupili kao da ste punomoćnik svekolike lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Samouprava pa i vlast znači ništa drugo nego odgovornost, a kako su se neke jedinice lokalne samouprave ponašale glede investicija to vam je rekla najbolje i gospođa Kosor koja je citirala dužnosnicu točno kako jeste i kako istraživanja govore da je Hrvatskoj i dalje veliki problem korupcija na lokalnoj razini. I razlika je zaista, ja ne bih politizirala u tom smislu da se kaže da su ove neke političke grupacije ili kadrovske kombinacije u pojedinim jedinicama lokalne samouprave identične. Neka zaista jako lijepo rade i koristile su, dakle i pomoć države pogotovo sve vlade od 2000. a i ranije davale su jedinicama lokalne samouprave darovale, najčešće je to bilo besplatno državno zemljište upravo u cilju gospodarske aktivnosti. To se prodalo za aute i za automobile a počesto se ne zna niti da je za to prodano. Prema tome, velike razlike postoje o odgovornosti na razini jedinice lokalne samouprave i kamo sreće da imamo što više zakona koji će unificirati takvo ponašanje i jednostavno prisiliti jedinice lokalne samouprave neograničavajući ih, njihovu samoupravu ali pojačavajući odgovornost. Ja ću vam samo reći na primjeru kad ste vi govorili o svojoj sredini, pa ću vam ja reći jedan primjer velikog grada, grada Zadra u koji evo susjedni Stankovci i Poličnik imaju veliku gospodarsku zonu pogotovo Poličnik, a grad Zadar nema, peti grad. Od 2005. godine govori se o gospodarskoj zoni Crno [[Upadica Reiner: Hvala lijepo.]] Država je dala za vrlo male i povoljne novce tek prije tri mjeseca se isplatila su se sredstva [[Upadica Reiner: Hvala lijepo.]] Pa o čemu mi onda govorimo?
Hvala lijepo. Odgovorit će uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Pa nisam ja zagovornik niti zastupnik sveukupne lokalne samouprave [[Upadica Reiner: Samo malo, molim vas. Malo parlamentarizma, gospodin Branko Hrg odgovara.]] Ali evo vi ste sada u stvari rekli problem koji je, vi ste znači gledali lokalnu samoupravu kroz prizmu Zadra. … [[Upadica Antičević-Marinović, ne čuje se.]]
Gospođo zastupnice, to nije način na koji se razgovara u ovoj sabornici. … [[Upadica Antičević-Marinović, ne čuje se.]] Nemate pravo odgovarati sa mjesta. Molim vas da prekinemo sa time. Gospodin zastupnik Branko Hrg ima riječ.
Hvala lijepa. Dakle, vi ste u stvari gledali kroz prizmu jednog grada, zato sam ja rekao da nije dobro gledati pojedinačno nego moramo gledati generalno i globalno. A evo upravo ste opet ponovili ono Vlada je dala, Vlada je darovala. Pa tko je Vlada i kome je darovala? Tko su ljudi u lokalnoj samoupravi? Tko su ljudi koji žive u nekom gradu? Da li oni pripadaju hrvatskom puku? Da li ona zemlja, ono vlasništvo koje je nekad država možda i oduzela pripada toj sredini? Da li imaju ljudi pravo to dobit nazad? Nemojmo si tako postavljat stvari mi i vi, nema nas i vas. Dakle, postoji samo jedan narod u ovoj državi postoji, tako to treba gledati. A da li je neka lokalna samouprava namjenski koristila nešto ili nije pa to neka državna tijela, institucije naprave. Pa zna se kad dobiš nešto da imaš točnu namjenu. Ako imaš nenamjensko korištenje, nenamjensko trošenje idu sankcije i neka se provedu. Ali nećemo ih provesti ovim zakonom, nego provođenjem i onih drugih zakona koji već postoje. I znam dobro što znači dovoditi investitore i kako se mogu brzo građevinske dozvole dobiti i dovesti strane i domaće investitore i napravit nekakve projekte. Imam u tome iskustva i kažem da ovaj zakon neće puno toga riješiti, ali dao Bog da se nešto pokrene.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Frane Matušića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Hrg, s pravom ste upozorili na članak 9. koji govori o tome kako je sastavljeno povjerenstvo i s pravom ste upozorili na činjenicu da nije jasno definirano kako će se birati predstavnici jedinice lokalne samouprave odnosno regionalne samouprave. Ali hajmo reći da imamo pred sobom jedan prijedlog koji će doživjeti promjene i koji će to definirati, jer ipak tim člankom jasno da će predstavnici jedinica lokalne samouprave biti vjerojatno predloženi iz temeljnog dogovora predstavnika Vlade sa predstavnicima izabranim na izborima. Dakle, sa županima i sa načelnicima općina ili gradonačelnicima pa evo želimo vjerovati u dobroj namjeri da će to biti tako. Ali veći je problem čini mi se izbora onih ostalih članova povjerenstva koji nisu definirani ni po kakvom ključu jer znamo da su samo četiri člana povjerenstva imaju određene funkcije. Dakle, to su predsjednik i zamjenik predsjednika i ova dva promjenjiva člana zavisnosti od toga gdje se projekt treba realizirati. Ali ostali članovi kojih može bit još u ovom konkretnom slučaju i do 7 nejasno je kojim kriterijima će bit birani. Po dosadašnjem iskustvu možemo slobodno reći biti će birani po podobnom ključu partije. Jer sva dosadašnja imenovanja su išla upravo u tom smjeru, vidimo što se događa sa bolnicama, sa županijskim bolnicama i jasno da ide po podobnom ključu, partijskom ključu. I zato s bojimo da će članovi ovog povjerenstva odlučivat po partijskom ključu i preglasavat i one predstavnike jedinica lokalnih samouprava koji se mogu i ne slagat sa tim prijedlogom. Što recimo ako se predstavnik jedinice lokalne samouprave ne bude slagao da je to strateški projekt? Ako jedan župan ili gradonačelnik koji će biti u tom povjerenstvu reći će to za mene nije strateški projekt. Hoće li biti preglasan od strane drugih? A naravno spravom ste primijetili da je članak 28. i 27. potpuno zapravo radi izuzeće jedinica lokalne samouprave I u tom smislu doista riječ je o izbjegavanju mišljenja građana i izbjegavanju mišljenja lokalne samouprave i izbjegavanju mišljenja županijskih skupština, gradskih vijeća i općinskih vijeća. I u tom smislu ovo je degradacija sustava kojeg imamo i negiranje jedinica lokalne samouprave.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa. Pa evo već je i kolegica Kosor govorila o tom članku i također potrebi definiranja tko imenuje i tko je taj tko predlaže u krajnjem slučaju članove povjerenstva. Istina je da će oni biti fikus, istina je da će ti članovi tamo biti u tom povjerenstvu radi demokracije. Znate ono da se zna što se radi, da mogu doći natrag i reći radit će se kod nas to i to pa onda idemo o tome raspravljati. I onda će dolazit naravno do problema kao što ste i sami rekli ako se lokalna sredina ne slaže sa nekim projektom koji se možda želi negdje graditi i onda će se pokrenuti čitav niz aktivnosti da se taj projekat zaustavi. Dakle, opet imamo određene probleme koji će se događati i opet jedna stvar koja i sad postoji, dakle nije dobro da budu fikusi, nije dobro da jednostavno u tom povjerenstvu bude lokalna samouprava kao mjesto odvijanja tog procesa. I upravo se na tim lokacijama gdje ti ljudi žive radi ta investicija koja bi se trebala raditi, dao Bog da će biti puno da nećemo mi stići sve raditi. Ali, ne možeš ljude koji negdje žive pored nečega što će se raditi ako se oni s time ne slažu natjerati da oni to moraju prihvatiti. Na ovaj način nije dobro. Ali ja mislim da to u principu u ovom zakonu je već sve kao što sam i maloprije rekao napisano, da se točno zna o kojim se tu investicijama radi i da se mi ne trebamo baš previše opterećivati time da će sad po cijeloj Hrvatskoj biti takvih problema. Bit će vjerojatno samo na nekim mjestima jer očigledno da je zakon pisan na način da ima već svoje slikovnice što je ovdje bilo govoreno u ovoj sabornici i ima točno određene lokacije i mjesta koja su pripremljena da bi se nešto od strateških projekata za koje ne znamo što su i tko su i kakvi su događalo. Tako da i ono što je bilo govoreno ovdje da se treba napraviti lista projekata također je nužno potrebna.
Hvala lijepo. Sljedeći se za repliku javio uvaženi zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hrg čulo se ovdje danas velikih riječi u ovoj raspravi od borbe za vrijednosti do tsunamija investicija i u tome sigurno se ali na kraju ste vi što mi je jako drago naglašavali značaj lokalne samouprave. Ne vi sami, evo bio je i kolega Šoja je u prijepodnevnoj raspravi o tome govorio. Ali mislim svi se zaklinju u lokalnu samoupravu ali onda kad dođe onda kaže ona ne valja, ovakva je, onakva je, ona koči na neki način investicije i u onome najlošijem obliku. A radi se o sljedećem, radi se, još jednu stvar koju je bitno reći, a radi se i o kvaliteti investicije. Vi ste prvo rekli glede povjerenstva, sam način izbora povjerenstva. Pa će taj govoriti evo vidiš tu se nude kvalitetne takve investicije, a ovaj načelnik taj kome ja moram podnijeti to izvješće on je protiv toga. Pa ja sam apsolutno, sad kaže netko će ponuditi u mojoj sredini odlagalište nuklearnog otpada. Ja sam za investicije koje uvijek govorim i uporno ponavljam takve vrste koje će pomoći mom kraju, a to je mljekara, eventualno klaonica još koju godinu jer uskoro neće ni to trebati kakva se vodi poljoprivredna politika. To je onaj posao i dakle treba naravno usuglasiti se sa potrebama lokalne sredine, lokalne zajednice. A druga stvar, zasigurno je bitno naglasiti i značaj poduzetničkih zona. Mnogi su načelnici i gradonačelnici ulagali značajne napore i glede infrastrukture za te poduzetničke zone gdje bi se moglo. Kad bi mi popunili te poduzetničke zone sa investicijama i sa projektima pa to bi bilo posla i radnih mjesta, a ne na ovaj način kako svaki dan svjedočimo da se broj nezaposlenih na zavodu povećava. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Odgovorit će uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa. Kolega Milinković lokalna samouprava dakle ne dobiva ništa, njoj se samo vraća dio onoga što je ona uplatila u državni proračun a nakon toga mora ići grebat po vratima činovnika i birokrata da bi dio toga dobila nazad. Kad bi imali pravu fiskalnu decentralizaciju, kada bi čelnici općina i gradova znali točno koliko sredstava po glavi stanovnika godišnje imaju ne bi lokalna samouprava trebala ništa tražiti. Ali bi onda državna administracija gubila snagu, gubila bi moć jer ne bi onda imao, ne bi mogli ucjenjivat, ne bi se moglo raditi kako se radi. Imamo mi primjer sad kad govorimo o strategijama razvoja. Evo lagovi su ocjenjivani. Baš su zgodno ocijenjeni isto, morat ću zatražiti odgovor na taj način ocjenjivanja. Kao piše u odbijenici sve ste uvjete ispunili, sve je dobro ali nema više novaca. A onda vidiš da su neki dobili 900 tisuća i više, a neki nisu dobili ništa. A baš slučajno su u nekim sredinama. Tako vam to ide. To možemo očekivati i ovdje. Dakle, kad bi mi htjeli stvarno se primiti pravog posla i napraviti jedan zakon, strateški Zakon o investicijama onda bi morali regionalno se odrediti što ćemo u kojem dijelu Hrvatske strateški gurati, poticati i što ćemo gdje raditi. U tom trenutku bi mogli početi govoriti o nekakvoj pravo strategiji.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Tomislava Klarića.
Evo ja ću demantirati gospodina Hrga da se jedinice lokalne samouprave ignoriraju i nameću im se rješenja. U jednom jednostavnom primjeru. Imali smo nedavno zakon koji je promijenjen da bi bio učinkovitiji pa si je Vlada imenovala nadzorne odbore, tako da je nadzorni odbor jedne državne tvrtke se sastojao od 5 članova bio sastavljen od isključivo stručnih ljudi nestranačkih kadrova, dvoje s Ekonomskog instituta, pravnika i građevinara smijenjen na način da je ta ista Vlada koja je imenovala u 4. mjesecu u 12. mjesecu raspustila taj takav nadzorni odbor, imenovala jednog člana stranačkog u taj nadzorni odbor. Ta tvrtka i dalje na državnom proračunu 157 tisuća kvadrata zemljišta stoji prazno, ne odrađuje se nijedan projekat i to je ono što demantira vas da se jedinice lokalne samouprave ignoriraju u ovom dijelu. Ono čega se ja bojim, bojim se da se slična situacija sa ovakvim prijedlogom zakona naročito u onom dijelu, opet se vraćam na članak 28.koji poništava u onom smislu urbanističke i prostorne planove kod ishdovanja dozvola daje mogućnost Vladi nekakvom povjerenstvu u kojem će biti nekakva dva člana, dva predstavnika jedinice lokalne samouprave koja će donositi odluku što će to biti na njegovom području strateški projekt. Ovdje odgovorno tvrdim jer je bilo tu takvih riječi da jedinice lokalne samouprave je samovolja, korupcija i ne znam što se sve ne spominje i niti jedna institucija se toliko ne kontrolira koliko jedinice lokalne samouprave od državnih revizija, financijskih inspekcija od svega onoga. A svi ti čelnici i vlast u jedinicama lokalne samouprave izabrani su na neposrednim demokratskim izborima, imaju svoje programe, svoje strategije i ono što namjeravaju odraditi. Ovaj zakon trebao bi biti prvenstveno zbir svih tih strateških projekata jedinica lokalnih i regionalnih samouprava na području naše države uz strateške projekte Vlade RH u koje svakako ulaze i Križišće, Žuta Lokva, Ravničarska pruga i svi oni kapitalni projekti pa do Pelješkog mosta. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Odgovorit će uvaženi zastupnik Branko Hrg.
… [[Govornik naknadno uključen.]] dakle definitivno je na djelu centralizacija i to umjesto onoga što je pisalo u programima decentralizacija mi imamo centralizaciju. Obzirom da sam dugo godina u tom poslu, meni je onako kosa išla u zrak kada je netko spomenuo decentralizaciju. Kad god je bila spomenuta decentralizacija onda je lokalna samouprava stradavala jer joj nešto ukidano, nešto je seljeno, nešto je negdje otišlo i sve to na teret i na štetu građana. To je nevjerojatno što se nama događa koji je to proces. Ali mi je drago da se ovdje sada javilo nekoliko mojih kolega lokalnih čelnika da ne ispada da samo ja govorim o lokalnoj samoupravi, baš ih je puno govorilo, hvala vam na tome jer vi ste spomenuli sada isto neke institucije i zone i sve. Postavljam pitanje, gdje su ovdje u ovom zakonu razvojne agencije, gdje su poduzetnički centri, dali će ovim zakonom doći do novog povećanja birokratskog aparata, da li će doći do novog zapošljavanja u državnoj administraciji? Zašto ne koristimo razvojne agencije i poduzetničke centre koji već imaju svako za svoje područje određene strategije razrađene, zašto oni nisu u ovom dijelu također prisutni, zašto nisu ti koji mogu predlagati i koji mogu u tome aktivno sudjelovati pa da konačno dobiju neku funkciju. Jer kako su naši zakoni posloženi oni u principu postoje ali sve manje i manje imaju neke funkcije koje bi trebali obavljati u principu postaju sami sebi svrha, i to je naš problem. Nešto što ostavljamo postaje uskoro samo sebi svrha.
Hvala lijepo. Sljedeća replika uvažene zastupnice Nadice Jelaš.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Kolega Hrg u svojoj ste raspravi rekli da ne bi trebalo blatiti lokalnu samoupravu jer se ona prema vašim iskustvima pokazala korektnom u realizaciji investicijskih ulaganja, da ste zapravo više problema imali sa državnim institucijama. Ja se u potpunosti s vama slažem. Naime imamo zaista dosta dobrih primjera kvalitetne suradnje lokalne samouprave u realizaciji investicija. Međutim ovaj zakon se ne donosi radi tih pozitivnih primjera. On se donosi radi toga da bi se eliminirali oni loši primjeri. A ja ću vam sada iznijeti primjer upravo takav. Dakle riječ je o primjeru ulagača iz Rusije koji mi je osobno poznat, a koji je prije tri godine odlučio graditi dva hotela visoke kategorije u Podgori. Dakle to su trebali biti hoteli velikih predračunskih vrijednosti koji bi zapošljavali oko 200-njak radnika. I taj je ruski ulagač uplatio u cijelosti komunalni doprinos u proračun lokalne samouprave, riječ je bila o milijunskim iznosima, jer lokalna samouprava nije imala vlastitih sredstava da bi isfinancirala prostorni plan, urbanistički plan i ne znam kakve to sve još planove. Dakle taj je novac lokalna samouprava potrošila za druge namjerne i sada se taj ruski ulagač nalazi u situaciji da moli pomoć hrvatskih institucija. Ja vas pitam što mislite što taj ulagač misli i kakve će "reference" prenijeti drugim ruskim ulagačima, a znamo da eto Rusi imaju velikih raspoloživih sredstava, da imaju veliki kapital i da su vrlo zainteresirani za ulaganja u Hrvatsku ali ne na ovakav način. Dakle ponavljam, zakon se donosi upravo da bi se spriječili ovakvi loši primjeri.
Na repliku će odgovoriti poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa. Pa u redu je da se rješavaju zakonom loši primjeri i dobro je ako se i oni dobri još potaknu da ide još bolje još jače i još brže. Ma govorim zato o oblačenju lokalne samouprave jer je kroz raspravu tako bilo jer je ono definitivno u ovom zakonu je marginalizirana totalno. I nije to samo kažem ponavljam u ovom, to je u mnogim zakonima koji se donose. A ja bih samo ovdje želio podsjetiti malo. Hajmo napraviti analizu, hajdemo napraviti analizu kako je '93.godine posložena lokalna samouprava na ovaj način posebno se odnosi na općine i gradove da vidimo koliko su te male jedinice lokalne samouprave te općine, ima primjera da nije o.k. ali koliko su te općine napravile sa minimalnim sredstvima projekata, koliko se je uložilo truda i kako je izgledala Hrvatska '93.godine u tim sredinama kako izgleda danas. Koliko je sela imalo vodovod u ono vrijeme, koliko sela nije imalo asfalta, danas to izgleda drugačije. I zasluga je to ljudi koji tamo žive koji su se organizirali koji su ogroman trud ulagali da bi nešto napravili neke bolje uvjete za život tamo. I zato ne smijemo degradirati lokalnu samoupravu, zato jednostavno joj moramo Dati joj njezinu, njezinu ulogu u tome svemu skupa i dati joj značaj da ona o tome može aktivno sudjelovati da nije stvarno degradirana a pogotovo ovo drugo što kažem da se ne blati u raspravama. Jer stvarno ako netko je probao biti u lokalnoj samoupravi, ja bih vam to svim preporučio. Nakon toga bi vjerojatno sasvim drugačije govorili. Ja razumijem i ljude koji možda nisu nikada bili na nekoj čelnoj dužnosti u lokalnoj samoupravi pa nemaju iskustva, kada to malo probaš onda to malo izgleda drugačije. Tako da apsolutno u svakom slučaju ja se nadam da će svaki zakon donijeti nešto bolje, neki napredak, eliminirati ono loše i poboljšati ono što je do sada bilo dobro da bude još bolje.
Hvala lijepo. I zadnja replika je poštovanog potpredsjednika Sabora gospodina Milorada Batinića.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Hrg, evo biti će vam vjerojatno drago što … [[Govornik se ne razumije.]] još jedan kolega iz lokalne samouprave će vam omogućiti dulju, produljenje rasprave. Naime, vi ste u ovom dijelu kazali da bi ove strateške projekte koji će se proglasiti strateškim projektima trebalo privući u postojeće industrijske ili poslovne zone znači gdje nisu popunjeni kapaciteti. No, međutim isto tako vrlo teško je to definirati kroz sam Zakon. To je intencija koja se nameće sama po sebi. I svaki investitor, bio on privatni, bilo da je država investitor, što omogućuje ovaj Zakon ići će tamo gdje mu je jeftinija gradnja. Ako se radi o komunalno, o poslovno, o komunalno opremljenim zonama, bila ona industrijska ili poslovna, ukoliko udovoljava zahtjevima i kriterijima projekta pa to ne treba Vlada inicirati, to će sam investitor, već će se snaći i naći u tome dijelu. Što se tiče ovog drugog dijela, što ste kazali razvojne strategije, pa naravno, da slažem se. Mi vrlo dobro znamo na lokalnoj sredini ukoliko nemaš definiranu razvojnu strategiju koja je budi rečeno dinamičan dokumenat, ona se mijenja shodno potrebama, da je vrlo teško i voditi sam grad i razvojne projekte s razine lokalne zajednice. Međutim, ispada da smo do prije godinu i pol dana imali strategiju razvoja Republike Hrvatske, sektorske strategije, nažalost od toga nije bilo ništa. Da je bilo, vjerujem da bi danas oni bili kao smjernica i putokaz i za ove strateške projekte a isto tako da bi se mogle nadograđivati kao strategija. Slažem se sa vama što se tiče da ne treba generalizirati situaciju u lokalnoj zajednici, postoje pozitivni i negativni primjeri. Ali isto tako ispada da je do prije godinu i pol dana, lokalnoj zajednicama da su cvale ruže. Da je bilo i decentralizirano i da smo imali sredstva koliko smo htjeli, pardon s obzirom na potrebe za projekte. I sada odjedanput zadnjih godinu i pol dana ništa ne valja. Tu se ne mogu složiti. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovoriti će uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo, hvala gospodine potpredsjedniče na ovome što ste rekli. Naime, pa zato baš što su poslovne zone rađene, mislim da nije zgorega da u ovakvom Prijedlogu Zakona to negdje bude navedeno da se na neki način već i samim zakonskim okvirom usmjerava pozornost u tom pravcu. Jer vrlo je teško puniti zonu, znate, evo ja ću navesti opet primjer. Vrlo je teško puniti zonu ako ti koncipiraš strateški zonu ne znam uz izgradnju brze ceste ili autoceste. I onda ti stalno dolazi iz državne razine da se prekidaju radovi, pa državni dužnosnici dolaze pa se slikaju tamo, kažu ceste se ne rade, pa ministar napiše da će se prekinuti radovi. I onda ja trebam dovesti investitora, kako da ga dovedem kada je meni ta zona vezana upravo na tu cestu. A onda me se kasnije proziva od strane resornog Ministarstva ili nekih državnih tijela da nismo napunili zonu. Vidite koji je to jedan, zato kažem da bi bilo dobro, mislim to je u dobroj namjeri da se stavi da usmjeravamo, tamo su uloženi novci, da se usmjeravaju znači investicije same u tom pravcu. Što se tiče ovoga imali smo, nismo imali. Nismo imali. Ali ja uopće neću o tome niti govoriti, da li je ili nije nešto bilo. Ono što ja znam, ono što ja znam, prošao sam sve Vlade i Vladu ona koja je bila 2000./2003. i 2003./2007., i 2007./2011. i ovu sada, ja definitivno kažem ljudi, odgovorno kažem, nije nam, barem meni, možda je drugima dobro, ali ono okruženje u kojem se ja krećem, kolege s kojima razgovaram, definitivno je vrlo teško funkcionirati u ovo vrijeme u lokalnoj samoupravi. Možda je nekima dobro. Ali ako je nekim dobro a nekima nije onda nemamo prava pravila igre, ne ponašamo se korektno.
Hvala lijepo. Idemo dalje sa pojedinačnim raspravama. I sada je na redu uvaženi zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Pa evo ja nekoliko misli da podijelim sa kolegama zastupnicima. Kakav je uopće ekonomski, ekonomsko okruženje u kojem živimo danas 7. mjesec 2013.? Već smo danas nešto čuli, nije na odmet ponoviti. Kreditni reiting Republike Hrvatske … [[Govornik se ne razumije.]] BDP glavni pad 2%, ove godine prvi kvartal 1,5%, pad trgovine na malo 2%, pad industrijske proizvodnje u 5. mjesecu 5%, po godišnjaku svjetske konkurentnosti za 2013. Hrvatska je zauzela 58. mjesto od ukupno 60 vodećih svjetskih ekonomija. Iza nas Argentina i Venecuela a sve zemlje Europske unije daleko ispred nas. Nezaposlenost lipanj 2012. 295 tisuća, nezaposlenost lipanj 2013. 315 tisuća, 20 tisuća novo nezaposlenih u godinu dana. U kakva, kakva je najava, što nam se sprema, … [[Govornik se ne razumije.]] autocesta za spas proračuna, koncesija na 50 godina za 3,2 milijarde eura. Kako reagira ova Vlada na taj trenutak u kojem mi danas živimo. Što nam je poručila u pripremi ovog, u pripremi donošenja ovog Zakona. Kaže potpredsjednik Vlade tko ima pravo zaustaviti golf u Dubrovniku, pa tužiti će nas. Zakon o investicijama odnosi se tek na 1,8% zemljišta Republike Hrvatske kaže gospođa Mrak-Taritaš. A onda premijer, Zakon o strateškim investicijama onemogućiti će ucjene lokalnih igrača. Dolazi sustav u kojem će strateške odluke biti centralizirane, ne kao u nekom srednjovjekovnog kraljevstvu ili prosvijećenom carstvu nego kao modernoj državi. I na kraju šlag, poseban Zakon ne mora biti u skladu sa općim zakonima. Bitno je da nije protuustavan. Što je rekla javna rasprava? Svi koji misle ponešto o ovom Zakonu oglasili su se u proteklih nekoliko mjeseci i redom svi protiv. Jedini koji strše, koji su za je … Republike Hrvatske, a vidimo danas i svi klubovi vladajuće koalicije. Reče jedna mudrost, novac koji čovjek ima jeste oružje slobode, novac za kojim čovjek trči jeste oružje ropstva. Zašto? O tome govori upravo ovaj zakon, on je odgovor i finale svega što sam sada naveo. Što reći o zakonu koji je napravljen za investitore, a u tekstu zakona kad govorimo o investitorima nigdje se ne spominju riječi vlasništvo ili prodaja koje permanentno usmjeravaju upravo svakog investitora. Raznim spinovima drži nas se u vjeri da će predloženi zakon postići željeni učinak, odnosno da će strateški investitori pohrliti s investiranjem u koncesije na šume, polja, pomorsko dobro te da će na njima spremno graditi bez dokaza o vlasništvu. Čista iluzija i manipulacija. Prijedlog zakona o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske je samo još jedan dokaz da trenutna politička elita kojoj je vlast pala u krilo, nema pojma što s njome zapravo učiniti. Jedino što znaju je da vlast trebaju što duže zadržati i to pod svaku cijenu. Usvajanjem ovakvog oblika zakona koje Ministarstvo gospodarstva predlaže kao spasonosni lijek za pokretanje investicija bit će omogućena rasprodaja mnogih nekretnina i javnih dobara u vlasništvu Hrvatske države i to po hitnom administrativnom postupku, bez suvišnih zašto. Za strateške projekte vrijednosti od 150 milijuna na više neće više biti žalbenih postupaka, dugotrajnih javnih rasprava, procjena i studija utjecaja na okoliš te sličnih kako se onda često kaže u našem društvu, civilnih zanovijetanja, pa ni onih tradicionalnih odugovlačenja. Kako objašnjavaju, strateškim projektima neće smetati ni prostorni i urbanistički planovi lokalnih samouprava, kao ni sve one dugotrajne birokratske procedure njihovih izmjena ili donošenja. U provođenju strateških projekata Republike Hrvatske neće se trebati primjenjivati ni svi ostali zakoni u Republici Hrvatskoj koji reguliraju neko područje. Za njih će važiti jedino ovaj predloženi zakon po kojem glavnu regulatornu ulogu ima Vlada Republike Hrvatske, odnosno pojedino resorno ministarstvo i povjerenstvo imenovane od strane te iste Vlade. Bit će da je riječ o podobnima jer negdje nam se izgubila u međuvremenu i lokalna samouprava. Ovaj zakon nudi prijenos praktički svih ovlasti u odlučivanju o budućnosti pojedinog prostora u statusu javnog dobra na neko centralizirano tijelo bez javnog i lokalnog sudjelovanja. To zapravo znači suspenziju stručnog i transparentnog postupanja te potpuno preseljenje u zonu političke odluke. Kako ovdje govorimo o posebno prirodno i kulturno osjetljivim područjima, priobalju, rizici od ukidanja obveze izrade provedbenih planova su preveliki. Kad govorimo o rizicima, kad ja govorim o rizicima ne mislim samo na rizike uništavanja prostora gradnje, mislim svakako i na rizike investitora jer provedbeni plan je nužan i potreban je dio projektne dokumentacije kojim se osiguravaju osnovni uvjeti funkcioniranja novog sklopa, od pristupnih cesta, odvodnje, vodoopskrbe, električne energije. Stoga mi je nezamislivo i da bi bilo koji ozbiljni investitor odrekao ovog dijela elaborata ili elaboracije da zaštiti svoju vrijednost investicije. Urbanistički planovi su i više od toga, oni su jedino i isključivo jamstvo barem minimalne razine stručne i javne potpore, a bez kojih se nijedan imalo važniji projekt ne može uspješno voditi. U Hrvatskoj nemamo ni u kojem obliku dokument Strategije razvoja, to smo već danas čuli. Otkud nam onda osnova za strateške projekte? O njoj ovaj zakon ne govori. Nasuprot ovom arbitrarnom pokušaju, nužno je da se kroz široku i kvalitetno pripremljenu i vođenu javnu raspravu odlučimo o strateškim i prostornim ciljevima naše zemlje. Čuli smo već danas primjerice da razvoj usmjeravamo isključivo na već potrošene obuhvate vojnih, turističkih, industrijskih i inih kompleksa te tada izradimo set ciljanih i konkretnih mjera kojima bismo otvorili vrata investicijama. Dodatna opasnost … zakona je neugrađivanje ikakvog zaštitnog mehanizma koji bi definirao obvezu realizacije projekata, jamstava i svega onoga što bi onemogućilo jednostavne preprodaje zemljišta jednom kada budu uvršteni na listu strateških projekata. Moje konkretne primjedbe odnose se na članak 7. jer omogućuje da se na popis strateških investicijskih projekata koje realiziraju javna poduzeća ili koji se realiziraju kroz javno-privatno partnerstvo uvrste i tvrtke gubitaši, budući da se ni za javna ni za privatna poduzeća u javno-privatnom partnerstvu ne traži podnošenje dokaza o financijskoj sposobnosti, dok za projekte koji se realiziraju kroz javna poduzeća nije potrebna niti potvrda o ispunjavanju poreznih obveza i doprinosa. Članak 9. ne definira sastav više od polovice povjerenstva za procjenu i utvrđivanje prijedloga strateških projekata što stavlja mogućnost arbitrarnog odabira članova povjerenstva, bez ikakvih kriterija koji se odnose na njihovu stručnost ili sektor kojeg u povjerenstvu predstavljaju. Ovo i dalje predstavlja ogroman korupcijski rizik budući da omogućava prevagu partikularnih u odnosu na javni interes. I danas najspominjaniji, članak 28. i nadalje se sasvim jednoznačno i bez ikakve daljnje razrade ili pojašnjenja za strateške projekte dokida zakonska obaveza izrade provedbenih prostornih planova. Njome se s aspekta javnog interesa znatno smanjuje kontrola gradnje u hrvatskim najosjetljivijim krajolicima te praktički dokida javni uvid i participacija u projektu. S druge investitorske strane ova odredba znatno povećava sve poslovne rizike koji mogu proizaći iz nedostatnosti infrastrukturnih mreža neuravnoteženja s drugim zahvatima u prostoru ili pak lošeg publiciteta izazvanog javnom nevidljivošću takvih projekata. I na kraju da zaključim kako se ovdje radi o želji da ovi mrtvi kapitali kojima Vlada raspolaže postanu živi imajući u vidu dosadašnju praksu i načine rada ove Vlade bojim se da će i ovaj prijedlog zakona kad bude donesen ostati mrtvo slovo na papiru, a Hrvatska ni po ovom zakonu investicija vidjeti neće. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Vaše izlaganje izazvalo tri replike. Prva je ona uvaženog zastupnika Srđana Gjurkovića.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Boriću, vi ste ovako malo nešto i recitirali, malo i cinično govorili da je ovaj zakon za investitore. Pa naravno koga nego za investitore rađen, a investicije su i domaće i strane uključene u ovaj zakon, u ovaj prijedlog zakona jer one u biti pokreću zapošljavanje, rast bruto proizvoda, razvoj zemlje. Male i srednje investicije koje u ovom trenutku u ovome zakonu nisu uključene one su uključene na način da ni jedna velika investicija ne može se realizirati bez uključenja malih i srednjih poduzetnika, odnosno tog dijela gospodarstva. Zakon ne daje veća prava nego što je trenutačno propisano važećim zakonima Republike Hrvatske. To je jasno iz ovoga zakona samo se ubrzavaju procesi. Vaša rasprava u kojem iskazujete da je ovo, nekako ovaj zakon neko oružje ropstva isto moram priznat da ne razumijem u kom kontekstu želite to iskazivati jer vaš uvod koji je definirao statističke podatke Zavoda za statistiku i one analize koje su poznate po pitanju konkurentnosti Hrvatske na 58 mjestu. Nismo bili ni prošlih godina ništa bolji samo ukazuje da je potreba za reakcijom odgovorne vlasti i ovoga Hrvatskog sabora da donese uvjete i regulira odnose u kojima će ta konkurentnost u smislu investicija biti adekvatna, a opet naglašavam u skladu sa svim postojećim zakonima i poštujući sve zakone i procedure, ali ovog puta na jednom mjestu kako bi što brže sa hodogramom točnih događanja i datuma moglo se ići u realizaciju investicija da budemo zemlja u kojoj se neće reći da birokracija caruje.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani zastupnik Borić.
Hvala lijepo. Kolega Gjurković, ja sam dao svoje viđenje ovog zakona na svoj način. Mislim da nisam nikoga ni povrijedio, niti sam nešto krivo rekao. Smatram da jest ovo jedan nivo trčanja upravo za tim novcem jer smo derogirali sve zakone. Samo odredbom članka 28. jedan dobar Zakon o prostornom uređenju i građenju jer smatramo da ga ne treba poštovati niti urbanističke planove, niti detaljne planove i da je to dovoljan razlog da netko dođe investirati. Ja sam naveo zašto neće doći investirati jer i on sebe želi zaštititi, a imati negdje komad od 10, 20 hektara zemljišta i tamo nagraditi nekakav objekt bez znanja što ga okružuje, kakav će imati pristup, gdje će se spojiti na vodo opskrbu, gdje na odvodnju, tko će mu to riješiti nije dovoljno napisati u zakonu kako ste vi napisali da je dovoljno da je projekat u skladu s prostorno-planskom dokumentacijom jer on to ni u kojem slučaju ne može biti osim u dijelu kada možemo locirati jedan takav projekt da li je on u građevinskoj, da li je on u turističkoj zoni ili nekakvoj drugoj zoni posebnih namjena. Jer jednostavno ja drugačije to ne mogu pogledati. A da vi o investitorima ne razmišljate rekao sam već na početku. Njih prvenstveno ne interesira vlasništvo mogu li ga dobiti kroz ovo. Kažete koncesije, pa možda netko i hoće na 50, 100 godina. Zašto ne? Možda i neće, to ćemo vidjeti. Što će on sa tim vlasništvom u banci ili negdje drugdje gdje će s takvim oblikom vlasništva koje je koncesija napraviti to je pitanje. Ali za mene je nepojmljivo da mi sada državnoj službi najavljujemo da će netko imati pravo prvenstva prilikom određivanja recimo granice pomorskog dobra samo zato jer želimo neki hotel odmah na liniji mora ili što? Zašto to Povjerenstvo za utvrđivanje granica ne radi kontinuirano i ne utvrdi granice pomorskog dobra? Gdje nam je Zakon o pomorskom dobru? Mi ćemo to onako u nekoliko ljudi, operativnim timovima, povjerenstvima rješavati u nekakvim prostorima i dogovarati se, naravno. I naravno da će onda iz toga ispasti sve super kao i proteklih godinu i pol dana a razina investicija nikad nije bila manja.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Frane Matušića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Borić, citirali ste bili izjavu premijera koji je govorio da je riječ o centralizaciji, ali ne nekoj centralizaciji koja bi se mogla usporediti sa srednjim vijekom kao što ste to i citirali. Pa na žalost i ne može se usporediti zato što je u srednjem vijeku bilo i odgovornih vladara kojima je bilo stalo do mišljenja svojih podanika i do građanstva na području na kojem su vladale za razliku od odredbi Vlade kojima nije stalo do mišljenja, pa člankom 28. kao što ste s pravom upozorili zapravo izbjegavaju čuti mišljenje građana na čijem području će biti realizirana ta investicija. Jer što znači izbjegavanje detaljnih planova uređenja i urbanistički plan uređenja. To znači izbjegavanje javne rasprave na tom području, u tim gradovima, u tim jedinicama lokalne samouprave. Jer kroz proceduru izrade tih prostorno-planskih dokumenata mora se proći kroz javnu raspravu, moraju građani tih jedinica lokalne samouprave reći svoje mišljenje, svoj stav o takvim investicijama. Dakle, ovdje se izbjegava čuti mišljenje građana. Ovdje se radi o jednoj teškoj uzurpaciji koja je apsolutno neprimjerena europskim pravilima. Neka predstavnici Vlade pođu do Bruxellesa i vide kako funkcionira Kongres lokalne samouprave i područne samouprave, neka vide koja pravila vrijede u tim institucijama, neka vide kako se odnosi EU prema tim institucijama. Dok su bili u oporbi zagovarali su decentralizaciju. Danas ni D od decentralizacije, štoviše imamo na djelu centralizaciju uzurpaciju prava jedinica lokalne samouprave, jedinica lokalne i regionalne samouprave. dakle vrlo opasno stanje i doista vodi k onomu što je rekao kolega Hrg pa dajete onda ukinite onda lokalnu samoupravu ako već na takav način mislite uzurpirati prava jedinica lokalne i regionalne i područne samouprave onda ukinite lokalnu samoupravu. Ovdje je doista riječ o beskrupuloznoj uzurpaciji prava i građana i jedinica lokalne samouprave.
Hvala lijepo. Na repliku odgovara poštovani zastupnik Josip Borić.
Hvala. Kolega Matušić ponovo ću vam citirati izjavu gospodina predsjednika Vlade, "Dolazi sustav u kojem će strateške odluke biti centralizirane ne kao u nekom srednjevjekovnom kraljevstvu ili prosječnom carstvu nego kao u modernoj državi". Poistovjetili smo centralizaciju ustvari sa modernom državom. Sve koje su decentralizirane su u biti ne moderne, one su srednjevjekovne, renesansne ili ne znam kakve. To je opasnost, nemali broj zakona očešao je lokalnu samoupravu, ona praktički i više nama daha, proračuni su sve manji, investicija s državne razine nema. Kada se pokušava upozoriti Vladu da nešto ne štima da nešto nije dobro doživljava nas se sasvim krivo. Mi smo uvijek kao nešto protiv. Pogledajmo situaciju danas na granici sa Neumom, kilometarske kontrole, 15. do 20km gospodo. Znali smo da ćemo ući u EU. Nikoga se ne sluša ne lokalnu samoupravu, ne oporbu. To su te univerzalne pameti koje nam se onda raznoraznim spinovima objašnjavaju kao veliki iskoraci. Kada jednim člankom poništite nekoliko zakona i sve ono što se gradilo mukotrpno godinama da postane neko pravilo ponašanja vi kažete ne treba nam ništa, ništa nam ne treba, sve ćemo mi to riješiti u nekom povjerenstvu. Naravno tada se otvara onaj prostor korupcije i svega ostaloga na što smo upozoravali. Upozoravali smo mi i ministra uprave što će se desiti na lokalnim izborima li evo iskustva pokazuju. Doći će vrijeme kada će doći na ono što smo mi govorili raspuštanja vijeća, gradonačelnika, načelnika radi ne donošenja recimo proračuna i svega ostalog i to će doći. A što čekat tu lokalnu samoupravu? Čeka je dokidanje ako ste dobro popratili najave ministra uprave, oni razmišljaju o ukidanju određenog broja lokalnih samouprava za koje oni procijene da nisu dovoljno kvalitetne.
Hvala lijepa. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Boriću iz vaše se rasprave ako se to može svesti na dvije, tri bitna načela svodi na sljedeće, prva stvar govorimo o degradaciji jedinica lokalne i samouprave u dijelu u kojemu se odriče pravo jedinica lokalne i samouprave da uređuje urbaničkom smislu svoj vlastiti prostor. I o tome smo već čuli i ja o tome ne bih govorio. Ali ono što ovaj zakon radi to je šteta u smislu upravljanja prostorom. Naime, svatko tko je radio prostorne planove bilo da su oni županijske razine, gradske, općinske, bilo da su to urbanički planovi uređenja ili detaljni planovi uređenja, znaju da su ti dokumenti prostornog uređenja praktično poticaj investiranju u Hrvatskoj i tu apsolutno nema dvojbe. Ukinuti u postupku realizaciju nekog projekta koji se razvija u jednoj turističkoj, industrijskoj, poduzetničkoj zoni od nekoliko desetina hektara, ukinuti potrebu izrade detaljnog plana uređenja ili urbaničkog plana uređenja to je isto kao da se počinje graditi kuću bez temelja. Nema tog stručnjaka u Hrvatskoj koji može izdati lokacijsku dozvolu kako ovaj zakon predviđa direktno iz prostornog plana uređenje za jednu greenfield investiciju koja se razvija na prostoru negdje 50 hektara, nema toga. jer niti zna osnovne parametre, a to su gdje su mu prometnice, ne zna gdje mu je kompletna infrastruktura, kako će on tu građevinu prespojiti kasnije na infrastrukturu bez tog dokumenta. I ja sam siguran da će poduzetnici odnosno budući investitori sami tražiti prije nego što mu se izda građevinska dozvola da mu se napravi taj dokument jer bez njega neće moći razraditi projekt odnosno nepostojanje tog projekta bit će to najveća barijera u realizaciji njegovog projekta.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani Josip Borić.
Slažem se kolega Bačić ja sam o tome i govorio. Svatko tko želi investirati 150 milijuna kuna ili 20 milijuna eura hoće zaštititi taj svoj kapital. I njemu nije svejedno da li je on došao na nekakvu ledinu da bi napravio svoj nekakav objekt za koji ništa ne zna što će ga u tome popratiti ni gdje će se spojiti ni što će sutra s takvim objektom uopće u prostoru. Što ako on i dobije odlukama Vlade mogućnost da gradi a u jednom trenutku to poželi prodati? Mi ne znamo što će se dešavati. Smije li on uopće prodati takav objekat? Gdje to piše? Nigdje. Vlasništvo i prodaja u smislu investitora u ovom zakonu uopće se ne spominje nijednom jedinom riječju, a to i permanentno usmjerava u sve. I onda što će nam se desiti? Doći će netko na obali, htjet će na pomorskom dobru napraviti hotel, tko ga ne bi htio napraviti, direktno na moru, na plaži. Dobit ćeš mogućnost, javnost će se u jednom trenutku sjetiti da im netko pored njih gradi hotel. Zašto mislimo da će oni biti dobronamjerno raspoloženi prema takvom projektu hotelu od 20 katova koji nagrđuje okoliš i njihove prostore. Zašto mislimo ? to je sve krivo. I upravo zato ova rasprave treba usmjeriti zakonodavca da itekako dobro razmisli zašto ukida ili dokida urbanističke ili detaljne planove jer će se desiti događanje naroda u pojedinim destinacijama kada se pojave svi i prođu svi oni preduvjeti do dolaska do investicije. Oni su kroz urbanističke planove, detaljne planove imali pravo uvida, javnu raspravu i donošenja na nivou gradskog ili općinskog vijeća. Svi su se nešto interesirali. Sada kada se netko pojavi od nikuda sa projektom i kaže ja ću ovdje graditi tek tada počinju problemi. Ako je to cilj, onda je to loš cilj i ne doprinosi ničemu.
Hvala lijepo. Sljedeća se za raspravu javila poštovana zastupnica Nadica Jelaš.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, zamjeniče, poštovane kolegice i kolege. Kolega Borić je u svojoj raspravi iznio niz makroekonomskih pokazatelja trenutačne situacije u Hrvatskoj i oni doista nisu dobri. Oni su loši. Međutim, nedvojbeno najveći problem Hrvatske u ovom trenutku je visoka nezaposlenost odnosno niska razina zaposlenosti. Dakle, u Hrvatskoj radi tek svaki drugi radno sposoban građanin, što je daleko lošije od europskog prosjeka. Ovoga trenutka kao što reče kolega imamo 315 tisuća građana nezaposlenih, imamo treću najveću stopu nezaposlenosti u Europi, on je 19,6% dakle sve to skupa je loše ali zašto o tome govorim? Zato što upravo tih 315 tisuća nezaposleni ne može više čekati da se počnu masovnije otvarati radna mjesta za njih. Istina otvaraju se radna mjesta i sada. Evo u posljednjih 5 mjeseci otvoreno ih je stotinu i 2 tisuće. Međutim, problem je u tome što se nažalost još uvijek više radnih mjesta zatvara. I to nije problem od jučer, niti je problem od godinu i pol dana koliko pokušava i kako pokušava to sugerirati oporba. Dakle to je trajna posljedica loše strukture hrvatskog gospodarstva, strukture koja je neprilagođena globalnom tržištu a nažalost posljednja dva desetljeća nisu iskorištena da bi se ta struktura gospodarstva bar imalo promijenila iako su uvjeti za to postojali, iako je bio kapital i jeftiniji i neusporedivo dostupniji nego što je to sada slučaj. A kada potrebne promjene ne učinite u normalnim okolnostima onda ste ih u vremenu kada više nemate izbora doslovno prisiljeni činiti na radikalniji način ili kao što to reče kolega Milošević određenim prečacem. Dakle, ovaj Zakon doista jest svojevrstan prečac ali je činjenica da se Zakon ne donosi na prečac. Pretpostavka otvaranja većeg broja radnih mjesta su investicije, to je neprijeporno, investicije, inovacije, industrija, izvoz, integracije, to je onih famoznih 5i koje su bile zapravo sukus strategije kukuriku koalicije. Vlada ima zadatak kreirati uvjete za gospodarsku aktivnost i gospodarski rast i ovaj Zakon ima upravo tu svrhu, dakle, potaknuti investicije i ubrzati proceduru njihove realizacije. Naime, jedna od primarnih zamjerki potencijalnih ulagača u Hrvatsku a o tome je također govorio kolega Milošević da je Nijemac rekao ulagati svugdje samo ne u Hrvatsku, dakle te osnovne primjedbe su bile, bilo da je riječ o stranim, bilo da je riječ o domaćim investitorima da imamo kompliciranu i dugotrajnu administrativnu proceduru kod ishođenja dokumentacije potrebne za investicijska ulaganja. I to je istina. To je doista istina. Dakle, postavili smo tisuću prepreka. Ulaganja u Hrvatskoj je zapravo trka s preponama i to na stazu za koju se ne zna koliko će zapravo biti duga. I sada kada se eto to pokušava riješiti, sada se evo ovaj Zakon dočekuje "na nož", ja to doslovno tako moram reći i doslovno se traži "dlaka u jajetu". Mislim da je to u ovoj situaciji deplasirano, dakle, u situaciji kada smo u recimo u 2012. imali manje od milijardu kuna, odnosno eura ispričavam se, izravnih ulaganja s tim da ih u posljednjem tromjesečju 2012. zapravo uopće nismo imali. Usporedbe radi, reći ću samo da smo u pred kriznoj 2008. godini imali 4,2 milijarde eura izravnih ulaganja u Hrvatsku. Isto tako mislim da je deplasirano u trenutku kada imamo najvišu razinu nezaposlenosti u posljednjih 10-ak godina o čemu sam uvodno govorila govoriti da se ovaj Zakon donosi radi rasprodaje hrvatskih nacionalnih resursa. Jer činjenica je da se i do danas dakle po postojećim zakonima moglo izvlastiti privatne vlasnike zemljišta ako je to bio javni interes a privatni vlasnik je opstruirao realizaciju investicijskog projekta. Ne može država biti talac uskog privatno interesa a isto tako državni interes ne može biti podređen lokalnom interesu i to smo govorili u replikama kolegi Hrgu. Kolega Milošević je rekao da ima katastrofalnih primjera lošeg postupanja jedinica lokalne samouprave vezano za investicije. Dakle, upravo ta njegova izjava sugerira da kada je u pitanju strateški interes države ne može taj isti interes biti blokiran uskim lokalnim interesom pojedinog općinskog načelnika ili gradonačelnika. Naravno to ne znači odricanje prava lokalnoj samoupravi da učestvuje u odlučivanju o strateškim investicijskim projektima. Dakle, lokalna samouprava će imati svoje predstavnike u povjerenstvu za investicije, skraćeno ću ga tako nazvati. Sve u svemu očito je da u Hrvatskoj imamo problem investiranja. Naime, mi bismo htjeli da ulagači dođu i da odrade sve onako kako mi želimo, kako je u našem interesu, da ne grade trgovačke centre nego da grade proizvodne pogone, dakle, industrijska postrojenja. Mi bismo da sve bude po modelu "vuk sit a ovce na broju". Očito to tako ne ide, investitori grade tamo gdje žele, ulažu tamo gdje hoće, i u što hoće. Dakle, realizacija investicijskog ulaganja dogoditi će se samo onda ako se domaći interes uskladi sa interesom stranoga ili domaćega ulagača. Ono što želim naglasiti na kraju je da ovaj Zakon ne uzima nikakva javna dobra, da ne ruši nikakve postupke i procedure, samo ih bitno ubrzava. Dakle to je važno naglasiti. Bitno se ubrzavaju procedure. Ono što traje godinama po ovom bi Zakonu trebalo trajati neusporedivo kraće jer zakon jasno postavlja pravila za investitore, određuje konkretne procedure i rokove koji se moraju držati i investitori, ali i državna uprava i sve bi to zapravo trebalo osigurati daleko veću i transparentnost i odgovornost i to i za investitora i za državnu upravu prilikom realizacije određenih investicijskih projekata. Naime, procedura proglašavanja nekog projekta strateškim vrlo je temeljita. Administrativnu provjeru zaprimljenih projekata obavlja Središnje tijelo državne uprave nadležno za gospodarstvo, a Vlada proglašava neki projekt strateškim na prijedlog Povjerenstva za procjenu i utvrđivanje prijedloga strateških projekata. Projekt koji je proglašen strateškim projektom uvrštava se na listu strateških projekata. Dakle, svi postupci za pripremu i provedbu strateških projekata kao i žalbeni postupci smatraju se hitnim i zato su najvažniji element ovog zakona ponovno to podcrtavam rokovi. Dakle, rokovi. Svako odstupanje od propisanih rokova kvalificira se kao teška povreda službene dužnosti dok je za upravno tijelo predviđena i kazna od 5000 kuna po danu kašnjenja. Dakle, zaista mjere u zakonu su rigorozne što govori o opredijeljenosti Vlade da ovaj zakon učini jednim efikasnim alatom za jačanje investicijske klime u državi, za pokretanje gospodarskog rasta, a onda i posljedično za otvaranje prostora za novo zapošljavanje. Kako je ovaj zakonski prijedlog u prvom čitanju u današnjoj ovoj vrlo širokoj raspravi nadam se da će predstavnici predlagača, dakle Vlade dobiti dovoljno materijala, da će sav taj materijal kako da kažem protresti i da će ono što je najbolje iz njega uvrstiti u ovaj zakonski prijedlog da bi on bio što kvalitetniji u konačnici. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Vaše izlaganje je izazvalo 7 replika. Prva je ona uvaženog zastupnika Josipa Borića.
Hvala lijepo. Kolegice Jelaš, slažemo se i vi i ja da je broj nezaposlenih velik ali da je to veliki dio rezultata i ove Vlade. 20000 u godinu dana nije malo. Sjetimo se rekordnih brojka od 375000 u veljači. To je ono što nas mora svih zabrinuti. Turizam nije uspio uzeti sa biroa sve ono što se nekada moglo. Turizam više ne može usisati sve ono što ostane bez posla u drugim djelatnostima. I došli smo u problem ovdje gdje vi tvrdite da upravo ovaj zakon može pospješiti taj segment zapošljavanja. Ovo je možda mogući početak nečega gdje bi se zapošljavanje moglo vidjeti za dvije ili tri godine ako se sve posloži onako kako investitor hoće. Međutim, ovdje se radi o tome, a i sami ste o tome pričali da imamo kao problem u nekakvim administrativnim barijerama, pa da je to razlog nedolaska investicija. Ja smatram da to nije očito tako jer smo mi imali puno više investicija u jednom zakonodavstvu koje je prethodilo ovome i onda nikome ništa nije smetalo. Sada smo u godinu dan promijenili nekoliko stotina zakona pa sve smeta. To nije logično. Po meni je kriva od početka porezna politika koja nas je učinila najskupljom državom u Europi, po režijama možda i u svijetu. Ovdje je skupo investirati. Nekretnine su skupe, zemljišta su skupa a porezna presija najveća od svih zemalja EU. Možda je to razlog. Možda da tamo počnemo stvarati preduvjete da nam ne trebaju ovakve priče, spinovi i ovakvi zakoni koji će brzo spasiti stvar. Ništa se neće spasiti jer to je nemoguće sa ovom vlasti.
Hvala lijepo. Odgovorit će uvažena zastupnica Nadica Jelaš.
Poštovani kolega Boriću vi dobro znate da do ovog velikog broja nezaposlenih nije došlo preko noći. Ja sam to u svojoj raspravi rekla. to je činjenica. To je naprosto posljedica strukture, loše strukture hrvatskog gospodarstva koja se nije mijenjala pa neću reći samo posljednjih 20-tak godina, posljednjih 50-tak godina. Dakle, propala je tekstilna industrija, propala je drvoprerađivačka industrija, obućarska. Vrlo, vrlo malo toga je ostalo samo u fragmentima. Dakle, činjenica je da je trebalo i da treba mijenjati gospodarsku strukturu, stvoriti takvu strukturu koja će biti sposobna apsorbirati veći broj zaposlenih. Što se tiče porezne politike mi smo napravili to što mislimo da je dobro, dakle išli smo na rasterećenje rada na način da smo smanjili cijenu rada kroz smanjenje doprinosa za zdravstveno osiguranje i na taj način zapravo poduzetnicima ostavljeno negdje oko 2,6 milijardi kuna. E sad, kamo su to poduzetnici investirali? Jesu li investirali ili su potrošili u kupnju potrošnih dobara to je njima na dušu.
Hvala lijepo. Za repliku se javio i uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa. Kolegice Jelaš vi ste rekli da je ovaj zakon dugo čekan i da je sada dočekan na nož i da se traži dlaka u jajetu. Ma ja nisam doživio da je bilo tko u ovoj sabornici protiv ovog zakona. Mislim da svi koji raspravljaju, raspravljaju na način da se taj zakon detaljizira, da bude jasniji, da se stvarno nešto napravi, poboljša kako bi se počeo događati neki gospodarski razvoj Hrvatske. Ali da se i onemogući jednoj uskoj, maloj grupi ljudi da može manipulirati, da može proglašavat neke projekte strateškima, a da s druge strane neki drugi projekti koji su možda isto strateški za nekoga budu u nekom drugom planu. Nije normalno da jednim zakonom ubrzavamo proces izdavanja dozvola, a za sve druge ne omogućujemo da se isto tako brzo izdaju dozvole. U tome je poanta cijele priče. Dakle, mi moramo znati koji su to strateški projekti, na što se to odnosi, točna pravila igre i moramo u krajnjem slučaju osigurati da svi oni koji nešto investiraju mogu vrlo brzo ili što brže ishoditi potrebnu dokumentaciju. Ovako se govoreno je o tome već događa jedan neravnopravan položaj opet jedna degradacija različitih projekata i potencijalna manipulacija. I nema ovdje veze nikakvi uski lokalni interesi jer ljudi koji negdje žive imaju pravo odlučivati o tome koga će imati u svom susjedstvu, dali će njihova ognjišta netko ugroziti na kojima su možda stoljećima ili imaju pravo tamo živjeti. A po ovom zakonu ako bi ovako išlo država može postati talac uskog privatnog interesa jer nije jasno rečeno što će se strateški koji strateški projekt se događa. Znači netko može doći privatni poduzetnik s nekim svojim interesom i komisija će to odrediti povjerenstvo i on će biti taj hoće u principu provoditi svoj uski interes.
Hvala lijepo. Dobit ćete i odgovor dužan zastupnice Nadice Jelaš.
Poštovani zastupniče, dakle meni je drago što niste protiv zakona, doista se iz pojedinih rasprava upravo i može iščitati svojevrsna podrška ali na način da se uvaže primjedbe. Naravno vi koji ste bili angažirani i radili u lokalnoj samoupravi jeste kompetentni da takve primjedbe dajete i ja se iskreno nadam da će predstavnici i pojedine od tih primjedbi uvažiti. Vaša je zamjerka da će jedna mala grupa odlučivati o investicijama i da ubrzanje dozvola za samo jednu grupu investitora predstavlja svojevrsnu diskriminaciju. Ne. Dakle ovdje u ovom zakonu je riječ o strateškim projektima koji su od posebnog interesa za državu i u tom slučaju mora država biti ta koja će odlučivati o njima. Dakle ne može lokalni ili privatni interes biti kočničar realizacije tih državnih investicija jer smo u zakonu točno naveli koji su to kriteriji da se nešto može tretirati strateškim projektom.
Hvala lijepo. Sljedeća će biti replika uvažene zastupnice Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Pa kolegice Jelaš vrijeđa vaša izjava kada kažete da se u ovom zakonu gleda dlaka u jaju. Zakon u kojem se želi izbjeći izrada urbanističkog plana detaljnog plana uređenja želi se izbjeći da takva jedna investicija bude na oku javnosti građana sa tog područja. Da li možda znate da za izgradnju groblja jedinice lokalne samouprave trebaju izraditi detaljni plan uređenja i očito da su jedinice lokalne samouprave nema toliko povjerenja koliko u privatnog investitora kada to mora ići na javni uvid, javnu raspravu i sve ono što slijedi prije i poslije, a za jednu ovakvu investiciju ne. Pa tko je od gradova ili općina protiv jedne investicije koja donosi nova radna mjesta i koja neće biti nakaradna u prostoru? ja mislim da neće biti one jedinice lokalne samouprave i građana koji će biti protiv svih onih prihoda koji su prije izgradnje objekta znači od komunalnog doprinosa priključaka i slično i kasnije kada bude investicija gotova i kada budu nova radna mjesta otvorena svi oni prihodi od zapošljavanja, poreza i prireza. Pitam ja vas a tko će platiti troškove sudskih sporova koji su neizbježni nakon donošenja ovakvog zakona kada se jedan ovakav objekt naše u prostoru znamo da prostorni planovi samo imaju grube odredbe, znači nemaju toliko preciziranu ni katnost ni pristup neke lokalne ceste, znači u prostornim planovima znamo da imamo samo nivo županijskih cesta. ne znamo točno što je s infrastrukturom i kada jedan tako investitor sve to potroši za projekt ide ishodovati dozvolu i dogodi se ili narod ili uopće ne dobije dozvolu pitam se onda tko će snositi sve moguće troškove. Grad Vodice ima takva iskustva, 12 godina sudski spor zato što se dogodio narod nakon ishodovanih dozvola za više stambeni objekt.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovana zastupnica Nadica Jelaš.
Poštovana kolegice ja se nadam da neće biti jer ne bi trebalo biti sudskih sporova. Naime, svi investicijski projekti koji će biti proglašeni strateškim projektima trebali bi biti usklađeni s prostorno-planskom dokumentacijom lokalne samouprave.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Branka Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Jelaš moram priznati da mi je zanimljiv vaš stav da lokalna samouprava ovim zakonom nije degradirana, da njen značaj i uloga ovim zakonom nije degradirana jer doslovno kažete pa oni će sudjelovati u radu povjerenstva za utvrđivanje strateških projekata. Po meni je takav stav neprihvatljiv jer ono što je europskom poveljom o lokalnoj samoupravi ono što je Ustavom RH zajamčeno lokalnom samoupravom to je to pravo da donosi dokument uređenja prostora kojim dokumentima ona propisuje način upravljanja postupanja s prostorom na kojim se ta jedinice lokalne samouprave proteže, a da ne govorim da onda jasno u tom kontekstu je također degradiran i značaj jedinica područne samouprave tj. županije. Ono temeljno pravo koje je Ustav i zakoni su dali jedinicama lokalne samouprave se ovim zakonom derogira i praktično osnovni posao jednog gradskog vijeća jedne županijske skupštine, a to su vam donošenje prostorno-planskih dokumenata izbačeni iz ruke. Da ne govorim da u tom smislu se može postaviti onda i postaviti se pitanje ustavnopravne jednakosti. Zašto bi onda za neku investiciju koja vrijedi 148 milijuna kuna trebalo raditi cjelokupnu proceduru koja je previđena Zakonom o prostornom uređenju i gradnji a za investiciju koja svega prelazi 2 milijuna kuna i upitno je da li će imati više zaposlenih ili će uopće imati dva ili tri zaposlena u odnosu na onu investiciju koja teži 148 milijuna kuna gdje će se možda zaposliti 100 ljudi. I onaj neće raditi DPU ili UPU a ovaj mora raditi zbog toga što nije upao u taj projekt kako ga ovaj Zakon predviđa. Ja mislim da takav stav nije dobar i da u tom smislu treba tu debelo, debelo proraditi na ovom Zakonu da je bio sa ustavno pravne osnove jednak za sve građane Republike Hrvatske.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Josipa Đakića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa kolegice Jelaš, ovaj Zakon koji ste obrazlagali sigurno ima svojih i dobrih strana ali ima i nedostataka. Pa tako s jedne strane je dobro da je u dva čitanja i da se mogu ispraviti sve ove bitne stvari koje nisu ni korektne a koje idu na teret lokalne samouprave ili isključuju lokalnu samoupravu. S druge strane njegov osnovan cilj koji proizlazi iz potrebe hitnoga pokretanja investicijskog ciklusa neće biti ostvaren tako brzo. I neće biti kao što je tu napisano hitno pokretanje investicijskog ciklusa. Kako bi i bilo kada u ove dvije godine porez na nekretnine koji stalno najavljuje gospodin Linić, koji stalno prijeti poduzetnicima i kaže im da su oni ti koji su osiromašili naše građane. Kako bi bilo kada je 2009. godine bilo 256 tisuća nezaposlenih i to pred kraj 2009. godine a danas vidimo koja je brojka. Ne znam zašto danas Severina ne nosi broj sa brojem nezaposlenih. Pitam se i kakva je to temeljita provjera za strateške projekte koju će činiti povjerenstva. Onda ih je trebalo napisati ovdje neka svi strateški projekti budu u ovom Zakonu. Mogli su biti pobrojeni svi objekti koji nisu stavljeni u funkciju a tiču se Ministarstva obrane, Ministarstva unutarnjih poslova, svih državnih institucija koji mogu biti stavljeni u punu funkciju i za koje su pojedini poduzetnici ili investitori zainteresirani. Jednako tako bilo bi pravedno kada bi kao što je za one investitore koji će dobiti u koncesiju određena dobra preko 50 godina odlučivati Hrvatski sabor. Tako i za sve ove projekte koji će biti na listi Hrvatski sabor donese odluku onda bi to bilo pošteno, pravedno, kristalno jasno kome se daje šta i zašto mu se daje.
Hvala lijepo. Dobiti ćete odgovor, uvažene zastupnice Nadice Jelaš.
Poštovani zastupniče Đakić. Moram reći da je ovo jedan interventni Zakon koji uvažava sadašnju situaciju, koji želi zaista da se pokrene nešto u svezi investicijama jer ova situacija sa ovim brojem nezaposlenih doista je neodrživa. A kada spominjete Linića, dakle, Linić uvodi red i oni koji do sada nisu poštivali red, koji nisu plaćali državi poreze, ti su unesrećeni, ti se zaista ne snalaze u ovoj situaciji. Ima onih koji tuku one druge koji žele poštivati zakone ove države. Dakle, tako treba gledati na poteze ministra financija. On želi u ovu državu uvesti red. Nažalost do sada toga reda nije bilo.
Hvala lijepo. Sljedeći se za repliku javio poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Jelaš, vi ste u svom izlaganju rekli realizacija investicijskog ulaganja vezana je za uski interes čelnika jedinica lokalne samouprave. Pa zar vi mislite da su čelnici lokalne uprave i samouprave toliko ludi da bi radili protiv sebe? Ja u to ne vjerujem. Zaboravljate a trebate znati da u Prijedlogu ovog Zakona se govorilo zapravo o onome programu 21. kukuriku koalicije. I to pompozno. Prošlo je 20 mjeseci a ovaj Zakon nije prošao niti prvo čitanje. Dok se dogodi još drugo čitanje već će proći dvije godine, dvije godine ove Vlade. Današnjoj Vladi zapravo ne trebaju novi Zakoni, to je moje mišljenje. Vi trebate jednim dojmom, konzistentnošću, vjerodostojnošću stvarati klimu za ulaganje. A o toj klimi vam je danas govorio u ime Kluba Hrvatske Demokratske Zajednice gospodin Domagoj Milošević. Inače teško ćete vi s ovim Zakonom doživjeti nove investicije. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovoriti će poštovana zastupnica Nadica Jelaš.
Poštovani kolega Babiću, pa niste dobro shvatili ono što sam ja u raspravi rekla. Dakle, ne bi lokalni čelnici radili protiv sebe, ma oni u jednom broju rade za sebe, znate. Za sebe. Jedan veliki broj radi onako kako treba ali ima i onih drugih, ne znam da li ste bili ovdje u sabornici pa čuli onaj negativan primjer koji sam iznijela. A što se tiče ovoga što primjećujete za donošenje Zakona, ja ću vas podsjetiti da smo u prethodnom mandatu mi predložili više od 30-ak zakonskih prijedloga. Niste nažalost usvojili niti jedan. Evo vi niste do sada u godinu i pol pa i nešto više mandata predložili niti jedan zakonski prijedlog. Zašto ne predlažete? [[Upadica: Kada ga nećete usvojiti.]] Ma nije istina. Ne bi se mi ponašali tako kao što ste se ponašali vi. Dakle, dakle vi ste osim toga govorili da ćete osnovati Vladu u sjeni. Pa što se događa, nema Vlade u, ostala samo sjena od Vlade. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Sljedeća replika biti će poštovanog potpredsjednika Sabora gospodina Milorada Batinića. … [[Upadica se ne čuje.]] A pardon, ne, malo, redoslijedom, prvo onda ipak replika poštovanog zastupnika Tomislava Klarića.
Pa evo poštovani potpredsjedniče. Zastupnica je rekla da ovaj Zakon bitno ubrzava. E sada si ja postavljam pitanje što to bitno ubrzava? Bitno ubrzava možda prijenos zemljišta iz vlasništva Republike Hrvatske na nekakvog privatnog ili ne znam kakvog investitora. Međutim, sve ostalo stoji u tri osnovna problema, katastar, neriješeno imovinsko-pravni odnosi, dugotrajnost postupka i … [[Govornik se ne razumije.]] gospodarska infrastruktura o čemu su prethodnici govorili. Onaj tko nije radio operativno u provedbi bilo kojeg programa može tako govoriti i projekta. Dugotrajnost rješavanja imovinsko-pravnih odnosa za samo par sto metara kvadratnih na nekakvoj čestici sudskim putem, žalbe i sve ostalo ako ide u tom smjeru trajat će godinama. Tome smo svjedoci svi mi i vi, a ja osobno najviše sam stalno u tim problemima. I oni će itekako usporit realizaciju koliko god vi mislili da je ovaj zakon loš. Ovo sad ja govorim s mjesta opozicije, međutim uopće ne razmišljam tako. Ja doista želim da se donese zakon koji će pokrenut, potaknut investicije i koji će osmislit strategiju na koji način ih realizirati. Donošenje samo ovog zakona ne unašajući u njega interes Republike Hrvatske, mogućnost izvlaštenja zemljišta na tim prostorima jednostavno neće bit moguć. I ono što me i osobno vrijeđa je da dobar dio čelnika radi za sebe. To ste rekli. Ja odgovorno mogu potvrditi da niti jedan čelnik ne radi za sebe, a ukoliko itko radi za sebe, valjda postoje institucije ove države koje to trebaju riješiti. Tri osnovna su problema: katastar, neriješeni imovinsko-pravni odnosi, neizgrađena gospodarska infrastruktura. I ukoliko ovakav zakon bude u primjedbi ja osobnu ću svojim kolegama, a i ja na terenu razmišljat o tome da zemljište u vlasništvu jedinice lokalne samouprave unesem u temeljni kapital nekakvog trgovačkog društva koji ćemo osnovat kao poslovna zona kako ne bi nekakvim hitnim postupkom se rješavalo nešto što će se događati na ovom našem prostoru. Imam očiti primjer gdje je obveza donošenja urbanističkog plana spriječila devastaciju Bakarskog zaljeva, jer je to dalo dovoljan argument [[Upadica Reiner: Hvala.]] jedinici lokalne samouprave i građanima da se suprotstave takvoj investiciji. Članak 28. to poništava. Ide se u neposrednu primjenu i to je atak na prostor.
Hvala lijepo. Vrijeme. Odgovorit će poštovana zastupnica Nadica Jelaš.
Poštovani zastupniče Klariću uvjereni ste da ovaj zakon neće doprinijeti ubrzanju investicijskih ulaganja, odnosno pospješenju ukupne investicijske klime. Dakle, ja mislim da niste u pravu. Mislim da hoće. Dakle, rokovi su u ovom zakonu ja bih rekla najvažniji element. Štoviše kaže se da svi postupci za pripremu i provedbu strateškog projekta pa čak i oni žalbeni postupci smatraju se hitnim i to je ono što mene uvjerava da će zaista ovaj zakon dovesti do toga da će investicije se realizirati po ubrzanom postupku. Dakle, ono što vezano za te rokove želim i reći da po meni postoji jedna mjera po kojoj će se svako odstupanje od tih propisanih rokova okvalificirati kao teška povreda službene dužnosti i da je predviđena i sankcija za takvo ponašanje u iznosu od eto 5000 kuna po danu. Po meni, svatko će promisliti hoće li napraviti ovakvu štetu državi.
Hvala lijepo. I zadnja replika je poštovanog potpredsjednika Sabora gospodina Milorada Batinića.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Jelaš, u svom izlaganju bili ste spomenuli kad ste govorili o investitorima način njihovog funkcioniranja. Naime, kapital ima svoju logiku. Upotrijebit ću to kao sinonim za strateške investicije, investitore i ono što ste skrenuli pozornost time se definitivno slažem to je što ovaj zakon ne utvrđuje što će tko graditi nego način, način kako će se sprovoditi investicije i svakako neće se derogirati pozitivni zakoni Republike Hrvatske sa time. Ono što je također što ste istaknuli u tom dijelu to je skraćivanje procedure. Ja samo mogu iznijeti i neke pozitivne i neke negativne, više negativnih primjera. Recimo 2008. godine kod izmjena i dopuna prostorno-planske dokumentacije mišljenje nadležnog Ministarstva poljoprivrede nije došlo dan danas na određeni upit. Morao sam ponovo opetovati zahtjev, iščekujem ovih dana rješenje. Isto tako što se tiče nekretnina u vlasništvu Republike Hrvatske koje su također veliki potencijal za investiranje imali smo Agenciju za upravljanje državnom imovinom. Prema sadašnjoj strategiji stvari bi se trebale pokrenuti. Od 2003. godine dobio sam svega na 5 upita, dobio sam svega jedan odgovor i to nakon pet godina. Upravo je ovo, znači u ovom dijelu zakona koje govori o skraćivanju procedure, sankcioniranju procedure. Mislim da bi to, tu se slažem s nekim kolegama isto iz lokalne samouprave da bi to trebalo možda primijeniti i na ne samo strateške investicije nego takav pristup skraćivanja procedure odnosno restrukturiranje ili ne znam kako već da se sva nadležna ministarstva po modelu znači ovoga Zakona o strateškim investicijama da se ponašaju odnosno da budu i servis lokalnoj samoupravi.
Hvala lijepo. I odgovor poštovane zastupnice Nadice Jelaš.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, dakle u pravu ste. Logika kapitala je takva da se zaista može smatrati ga plahom životinjom, on bježi iz nesigurnog okruženja, odnosno u nesigurno okruženje niti ne dolazi. Vezano za ono u što će investitori ulagati, dakle to je nešto o čemu na žalost, na što na žalost mi možemo u vrlo maloj mjeri utjecati. Dakle, investitor je taj koji odlučuje gdje, u kojoj sferi će se njegov kapital najbolje oploditi. Ako samo uzmemo 25 milijardi eura koje su u posljednjih 20 godina uložene u Hrvatsku onda ćemo vidjeti da je najveći dio od toga na žalost, na žalost ili na sreću uložen u bankarski sektor. Nešto manje ulagalo se u trgovački sektor, a najmanje zapravo u industrijski sektor.
Hvala lijepo. Sljedeća rasprava bit će ona poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa u trenucima kad imamo rekordnu nezaposlenost, kada imamo pad industrijske proizvodnje kada već pet kvartala imamo pad bruto domaćeg proizvoda, kada ministar financija nakon silnih hvalospjeva o potezima u poreznoj politici javno kaže da se proračun puni da će do kraja godine trebat biti rebalans, vlada predlaže Zakon o strateškim investicijama. Iskreno govoreći u obrazloženju zašto se predlaže ovaj zakon čovjek bi očekivao da će bar jedan argument od ovih spomenuti. Ne, Vlada veli da se ovaj zakon donosi zbog stvaranje preduvjeta za povećane investicije u hrvatsko gospodarstvo. I to je sve što obrazlaže zašto se donosi ovaj zakon. i onda pobraja 16 zakona i odluka koje tangira ovaj zakon. ja bih rekao da konstatira da sustav ne funkcionira jer ako imate zakone koje ne mijenjate nego se pozivate na njih da ćete ih primijeniti onda javno priznate da vam sustav ne funkcionira da ste nemoćni donosite zakon da bi nešto mimo tog sustava napravili. No ono što je ključno u ovom zakonu je na stranici 4, veli raspolaganje nekretninama u vlasništvu RH obuhvaća šume, šumsko zemljište, poljoprivredno zemljište, javne ceste, javno vodno dobro odnosno dobro kojim raspolaže RH. I to je ključ zbog kojega se donosi ovaj zakon. međutim on je reguliran samo s jednim člankom a to je članak 17. Međutim kada bi ovaj zakon donosili sa stvarnom namjerom da uspijemo onda bi jedinice lokalne samouprave trebalo gledati kao strateškog partnera a ne nekoga koga u datom momentu kao nekoga tko je zločest i tko nešto stopira treba isključiti iz cijele priče jer ovaj projekat ne može uspjeti ako nema subordinacije između resornih ministarstava i jedinice lokalne samouprave. pa čak i u tamo nekim situacijama kada jedinice lokalne samouprave otvoreno kaže ne mi taj nećemo projekat, možda će biti neka druga jedinice lokalne samouprave koja će taj projekat htjeti. I da smo možda krenuli sa tih predispozicija u izradu ovog zakona i sa tih polazišta vjerojatno bi ovaj zakon ponudio neka konkretna rješenja, a ne nešto samo na načelnoj razini. Iskreno govoreći ja ne vidim iz ovoga prijedloga zakona što mi stvarno očekujemo od ovih strateških projekata jer kada kažete zapošljavanje većeg broja osoba, ma nije svejedno da li ćete zaposliti 5 ljudi negdje na području od posebne državne skrbi u nekakvoj općini od 2, 3 tisuće stanovnika ili ćete zaposliti 5 osoba u gradu Zagrebu. 5 osoba u gradu Zagrebu ne znači ništa ili u Rijeci ili u Splitu ili bilo kojem većem gradu. Znači taj pojam strateške investicije … toga što očekujemo od te strateške investicije vrlo bitno gdje se ona događa i što s njom želimo postići. Dakle to bi trebao biti kriterij jer kriterij po tome da veći broj osoba ne znači ništa. Puno je nešto imaginarno i u potpunosti ne znači ništa. Pa pogledajte si samo investiciju Plive, koliko 100 milijuna eura da bi se zaposlilo dvadesetak ljudi ali to je takva industrija i ona će neki drugi način doprinijeti ukupnom rastu BDP-a i vjerojatno izvoznoj bilanci RH. ali investicija od 100 milijuna eura 20 novih radnih mjesta. U nekoj drugoj situaciji investicija možda 10 milijuna eura će donesti nekakvih 100 ili 200 radnih mjesta. Prema tome govoriti na ovako jedan uopće način ne znači ništa. Inače članak 5.stavak 2.veli uz ispunjavanje kriterija ovih 6 kriterija koje ste vi pobrojali ma 99% investicije će vam zadovoljiti ove načelne i opće kriterije. Zašto? Zato što oni toliko rastezljivog pojma da nekome ne možete reći da ne zadovoljava neke od ovih kriterija. No naročito je interesantan članak 7.i članak 8.ali isto tako i članak 6. veli stavak 2. Zainteresirani investitori predlažu projekte središnjem tijelu državne uprave nadležnom za gospodarstvo. Pa ako se predlaže jedan projekat iz zaštite okoliša onda mislim da bi bilo daleko logičnije da o njemu odlučuje Ministarstvo zaštite okoliša ili ako se radi o projektima vodoopskrbe, odvodnje bilo bi daleko i na kraju meritornije da o njemu odlučuje vodoprivreda ili ministarstvo koje je nadležno za to, ali dobro vi ste se odlučili za to. Međutim ovaj sadržaj prijava što se tiče članka 7.i 8.je u najmanju ruku smiješan. Kako vi mislite podstavak u stavku 2., 4., 5.primijeniti na strance? Kako kompletan članak 8.mislite primijeniti na strance? Pa zar vi mislite da svi ti ljudi čekaju na granici u niskom startu čeka da predsjednik Sabora proglasi da je ovaj zakon donesen i onda te opali s pištoljem, oni će svi s granice Hrvatske nagrnuti u Hrvatsku investirati? To je naša najveća zabluda naprosto takvih nema. Ima neki koji možda pokazuju interes ali sa ovakvim načinom i nekim izjavama koje se događaju u RH oni su 15 puta štetnije od ovoga što bi možda ovaj zakon trebao donijeti. Članak 9.povjerenstva, vi čim imate od 7 do 11 ljudi u kojem se nalaze pretežito ministri i potpredsjednici Vlade takvo povjerenstvo je vrlo teško skupiti u tom sastavu. Prema tome glomazno neoperativno. Ali naročito je interesantan stavak 4.promjenjiva dva člana povjerenstva predstavnici jedinice lokalne, područne (regionalne) samouprave na čijem području se projekt ostvaruje, dakle po dva člana. E sada gledajte, imate 550 jedinica lokalne samouprave i uzmimo da njih stotinjak ima nekakve strateške projekte i sada Vlada treba imenovati tih 200 ljudi i sada se održava sjednica povjerenstva i raspravlja se o 50 projekata u 50 različitih jedinice lokalne samouprave, 100 ljudi ih čeka ispred ureda i onda završi jedan projekat izlazi van, završi drugi izlazi van a inače njihova mogućnost odlučivanja među 7 ili 11 ljudi njih dvojica sama je praktički nikakva. To je čista farsa da se samo može reći da jedinice lokalne samouprave sudjeluju u svemu tome skupa. I članak 17.o njemu sam već danas nekoliko puta govorio i želim opet reći jer stvarno mi nije jasno da nekretnina u vlasništvu RH spominje se dakle provede strateški projekat raspolaže Vlada Republike Hrvatske u sukladu sa lokacijskom dozvolom izdanom sukladno dokumentima prostornog uređenja. Pa, postavlja se jedno elementarno pitanje ako je to sve kao što piše u ovom stavku 1. što treba razno razna povjerenstva i što treba određivati da je to strateška investicija. Dakle, kada je sve u redu, onda ne trebaju nikavi posrednici. I to će se odviti bez problema i brzo. Međutim, kada se pojavljuju problemi onda treba detektirati gdje se taj problem nalazi. I ono što je kolega Klarić već govorio tu su vam zemljišne knjige, katastar, nešto što ne možete preskočiti sa 1700 odredbi u članku 17. Međutim, ono s čime se nikako ne mogu složiti i smatram da nije u redu i da može sutra stvoriti silne probleme a to je stavak 2. članka 17. vi naprosto morate definirati koja, koji je to veličina poljoprivrednog, šumskog zemljišta koja se bez javnog natječaja može dati potencijalnom investitoru. To naprosto mora biti ili jedna trećina ili jedna četvrtina od onoga što on već ima. Ne može se dogoditi da on ima jednu četvrtinu a da tri četvrtine dobije na ovakav način. Naprosto se ne može dogoditi. I ovo što kažete da će se ponuda po tržišnoj vrijednosti prema procjeni ovlaštenog sudskog vještaka. Ja ću vam reći jedan primjer, autocesta Zagreb-Velika Gorica-Sisak, ovaj potez od Hrašća do ranžirnog kolodvora rezerviran koridor za autocestu, to je poljoprivredno zemljište. I nije uopće građevinsko zemljište. I ono u principu vrijedi toliko koliko vrijedi. Ono dobiva građevinski status tek u onom trenutku kada prođe autocesta i niti lijevo niti desno, ništa. Ali cijeli projekat stoji već četiri godine, ljudi traže … [[Govornik se ne razumije.]] cijenu za tu zemlju. Radi se o poljoprivrednom zemljištu. Zar vi mislite ako vam se u ovakvom slučaju pojavi nekakva privatna parcela da nećete imati istu situaciju. Ili da vam netko neće reći da ste državno poljoprivredno zemljište ili šumsko zemljište prodali ispod cijene. No, odlučili ste za to za što ste se odlučili. To je nešto što je ustvari razlog zašto donosite ovaj Zakon. A ponavljam članak 28. i članak 27. je totalno isključuje jedinice lokalne samouprave. Dakle, tamo gdje je netko zainteresiran a izlobirao je ovakav Zakon bez problema će slomiti otpor jedinica lokalne samouprave da bi se taj Zakon, zapravo da bi došao do te parcele i da bi se to sve skupa napravilo onako kako on želi.
Hvala lijepo. I na vaše izlaganje imamo nekoliko replika. Prva je ona zamjenika predsjednika, potpredsjednika Sabora uvaženog kolega Milorada Batinića.
Hvala kolega potpredsjedniče. Naime, kolega Šuker vi ste na početku kazali, znači Zakon o strateškim investicijama. Ovo je Zakon o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske. Vjerojatno da imamo ispravak netočnog navoda, razlika je izuzetno velika. Naime, vaša čitava rasprava je bila na tragu strateških investicija a ne Zakona koji na neki način definira, vodi, ukazuje kako će se voditi strateški projekti. To je evo, velim da imamo poslovničku mogućnost ispravak netočnog navoda a da bi to bilo to. Naime, članak 17. izazvao je dosta bure i mogu iščitati iz vašeg izlaganja možda da aludirate na nekretnine u vlasništvu Republike Hrvatske na način kada se spominju šume, niste samo vi nego i neke druge kolege govorili o tome. Naime, postoji procedura, procedura koju ovaj Zakon ne derogira, ne zaobilazi. Izvlaštenje na način, odnosno izdvajanje šumsko-gospodarskih osnova. Znači zakonska procedura koja se provodi i dan danas. Međutim, ona će biti skraćena. Ima nekoliko primjera i simulacija na primjer radi se upravo o izdvajanju iz šumsko gospodarske osnove. Procedura redovna. Županijska skupština ima rok 60 dana. Utvrđivanje interesa RH po sadašnjoj proceduri narednih mjesec dana. Donošenje rješenja o izuzimanju Ministarstvo nadležno najkraći rok 30 dana. Postupak izdvajanja itd., i to naredni mjesec. To je 2, 3, 4, to je 6 mjeseci. To je 6 mjeseci praksa potvrđena koja se skraćuje ovim postupkom na 2 mjeseca, najdulji rok. Znači to je intencija ovoga Zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovoriti će poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Pa uvaženi kolega Batinić, ja sam rekao da se predlagatelj poziva na 16 zakona i odluka. To znači da se poziva i na ovo što vi kažete. Pa ako smatra da pod tim zakonima i odlukama se ne može kvalitetno provesti određeni postupak onda treba mijenjati … [[Govornik se ne razumije.]] Zakona. Dakle, ja sam upravo rekao to o čemu vi govorite. A druga stvar, stvarno ne vidim u čemu je razlika između strateške investicije i strateški investicijskih projekata. Pa sama investicija za sebe je projekat. Ali očigledno igrom riječi to je daleko bitnije nego prodati zemljište u neograničenim količinama bez javnog natječaja. Jer ovo da li je investicija ili investicijski projekat i to će sigurno oštetiti Hrvatsku ako ne budemo rekli da je projekat nego investicija. Ali ponavljam, čudi me da kao čelnik jedinice lokalne samouprave možete pristati na članak 28. ili članak 27. jer vi kao čelnik jedinice lokalne samouprave sigurno daleko najbolje znate što u vašoj jedinici lokalne samouprave je bilo dobro, što bi to bilo kvalitetno za tu jedinicu lokalne samouprave. A isto tako kao i čelni čovjek i čelni politički čovjek znate što bi bilo štetno i što bi trebalo spriječiti da dođe na područje vaše jedinice lokalne samouprave.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker i vi ste u članku 5. primijetili da su kriteriji koji utvrđuju i određuju strateške projekte toliko preširoko postavljeni da zapravo nema egzaktnih pokazatelja koji bi od predloženih projekata mogao biti na listi a koji bi mogao biti izbačen s te liste. Naime, … [[Govornik se ne razumije.]] zapošljava veći broj ljudi, znatno doprinosi ili samo doprinosi razvoju itd., itd.. u stvari ostavlja mogućnost povjerenstvu da prilično široko određuje tu listu strateških projekata koje će onda jasno imati taj privilegij da prolaze kroz državnu upravu ono ko vihor, čak će se kažnjavati službenici državni ako slučajne zakasne u ispunjenju obveza tog projekta. Druga stvar, također koliko ste primijetili ovim prijedlogom zakona bi Ministarstvo gospodarstva moglo postati mega ministarstvo, nadministarstvo koje će preuzeti ovlasti i Ministarstva prostornog uređenja, Ministarstva zaštite okoliša, koje će preuzeti ovlasti Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture itd. Tako da me doista čudi s obzirom na velike ovlasti koje su ovim zakonom Ministarstvu gospodarstva date što ovdje radi recimo prvi potpredsjednik Vlade, odnosno potpredsjednik Vlade zadužen za gospodarstvo čije Ministarstvo ovdje nema nikakvu ulogu. Sve što god on bude radio sve će mu određivati Ministarstvo gospodarstva. Kompletnu proceduru, kompletnu operativu provođenja ovog programa jest u nadležnosti Ministarstva gospodarstva, a … na čelu tog povjerenstva potpredsjednik Vlade zadužen za gospodarstvo. Meni je malo to sve skupa čudno što će ministar koji ima svoj portfelj, koji ima Ministarstvo regionalnog razvoja uopće raditi u ovom projektu, a sve poslove koji su važni za realizaciju ovog zakona praktično radi Ministarstvo gospodarstvo. Prema tome, evo u tom dijelu možda ovaj zakon doista jest revolucionaran kako je i rekao ministar odnosno potpredsjednik Vlade zadužen za gospodarstvo.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Bačić, pa bilo bi logičnije da umjesto ovih odredbi u članku 9., naročito u stavku 5. gdje se definira koje su zadaće povjerenstva i koje su zadaće operativne skupine, da to povjerenstvo naprosto delegira određene procese koje mora napravit resorno ministarstvo. Čemu stvarat operativne skupine od ljudi koji će bit smješteni zbrda-zdola umjesto povjerenstva u kojem će u principu biti manje-više ovi gospodarski ministri da tako kažem, naprosto delegira nešto u resornom ministarstvu da mora napraviti. Isto tako delegira prema jedinici lokalne samouprave ono što treba napraviti. On se naprosto nema mogućnosti da se igra pokvarenog telefona, oni koji trebaju napravit određen posao dobiju direktan zadatak i njih se nakon pet ili deset dana može pitati jeste napravili, ako niste napravili zašto niste napravili. Dakle kad bi se išlo na takav način, a to se očigledno ne želi na takav način radit nego se opet nekakvim nejasnim kriterijima nažalost gubimo administrativno, slažemo još dva administrativna sloja, a to naprosto nije dobro. A sama odredba članka 5. naprosto stvara, ne ruši administrativne barijere nego ih stvara. Jer vi ako administrativcima ne ponudite jasne kriterije vi ste napravili novu administrativnu barijeru. Sad vi uzmite recimo 550 jedinica lokalne samouprave kako će tko protumačiti zapošljavanje većeg broja osoba kad niste …, a to je jedan od ključnih kriterija da to bude strateški investicijski projekt. Dakle jasna definicija sprečava i korupciju i administrativne barijere sve skupa jer ako vi imate jasno kao investitor što trebate napravit, što trebate poduzet, što trebate dostaviti, onda vas ne može nikakav referent maltretirati da niste ovo ili ono na ovakav ili onakav način napravili, ako se vi koristite jasnim odredbama zakona. I kako već spominjete ovih 16 zakona, pa držite se tih zakona, nemojte izmišljat nove zakone.
Hvala lijepo. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Josipa Đakića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Šuker, dobro ste konstatirali da u članku 5. nisu jasno precizirani svi uvjeti koji će biti za te strateške projekte. Naime, strateški projekti su onako opisani zbrda-zdola što bi trebali oni činiti, što bi trebali doprinijeti. Nema koliko treba zaposlenih biti, dal je to od 5 do 10, od 10 do 20, od 20 do 200 ili takvim nekakvim redom. Jasno se govori o tome da će dva predstavnika lokalne samouprave učestvovati u tome, ne kaže se ni tko, dal je to načelnik općine koji je izabran neposrednim izborima, da li je to predstavnik općinskog vijeća ili predsjednik općinskog vijeća, tko su te osobe i kako će surađivati ili će partija određivat tko će biti predstavnici lokalne samouprave. To je pitanje kao što je bilo pitanje u Zakonu o poljoprivrednom zemljištu. Jednako tako i tamo se definiralo u drugom čitanju tko su te osobe, znači predstavnik koji je legalno izabran, načelnik općine ili gradonačelnik i drugi je onaj predstavnik općinskog ili gradskog vijeća. Jednako tako, ovaj zakon pun manjkavosti sigurno neće hitno pokrenuti investicijski ciklus u Republici Hrvatskoj niti doprinijeti smanjenju nezaposlenosti bar u naredne dvije godine jer on zapravo neće u naredne dvije godine doprinijeti ničemu s obzirom da nismo čuli od predlagača nijedan strateški projekt koji već postoji zainteresiran netko izvana da bi ga počeo graditi ili raditi, da li je poduzeo određene korake kao što tu piše i da su određeni koraci napravljeni već ka ostvarenju toga projekta. Znači ovo je jedan pamflet koji želi samo opet zamagliti očima na jedno vrijeme i koji želi opet hrvatskom narodu dati kao nekakvu nadu u svoj zbrci nesnalaženja, nesposobnosti i svega onoga što se dogodilo u proteklih ovih godinu i pol dana na prostoru gospodarstva u Republici Hrvatskoj. Nezaposlenost jasno govori kao i sve ono što ste naglasili, od smanjenja industrijske proizvodnje, od pada BDP-a do nepunjenja onako kako su zamišljali, proračuna i novim kreditima se želi pokriti grupe koje su nastale poreznom presijom, uništavanjem malih i srednjih poduzetnika i gašenjem 25000 obrta u Republici Hrvatskoj sigurno jasno pokazuju sliku kako žele dočekat investitore.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Đakić, gledajući kriterije iz članka 5. iz stavka 1. i stavka 2. vrlo malo pravih investicijskih projekata ne zadovoljava te uvjete i bilo bi logičnije da onda ovo povjerenstvo iz članka 9. konstatira koji su problemi kod pojedinih investicijskih, strateških investicijskih projekata i da temeljem toga onda pozove one koji bi trebali te prepreke ukloniti jer samim tim da će se oni sjesti i temeljem nedefiniranih kriterija iz članka 5 definirati što su to strateški projekti je čisti gubitak vremena. Pa logičnije je ako se pojavi projekat, ako se pojavi problem da to povjerenstvo reagira. Onda je to pravi posao. Čemu određivat strateški da je nekakav projekat strateški investicijski projekat ako u provođenju tog projekta nema nikakvih problema, ako kad krene u proces sve se odvija manje-više bez ikakvog problema. Druga stvar, iskreno govoreći ovdje je jedna velika odgovornost na članovima povjerenstva da im sutra netko ne prigovori i da im ne prišije da su nekome pogodovali. Jer ako vi, ako temeljem ovoga vama netko dođe i vi sad njemu vučete ga ovdje, vučete ga ondje da mu se napravi ovo, ono. Netko tko je drugi zainteresiran za sličnu takvu investiciju, a zbog ovog ili onog razloga ili zbog nekakve sitnice ili nekakvog zareza ili zbog toga što nekom nije simpatičan njegov projekat se ne proglasi strateškim projektom on može komotno pokrenuti proces da je netko nekome pogodovao i da je zbog toga kazneno odgovoran. Zašto? Zato što nema jasnih kriterija. Dakle, jasni kriteriji mogu ljude koji najpoštenije rade i pošteno rade svoj posao dovesti u jednu izuzetno tešku situaciju. Ponavljam, nejasni kriteriji su sjajna stvar za stvaranje administrativnih barijera i sjajna stvar za koruptivne djelatnosti. Jasni kriteriji naprosto to sužavaju na praktički nemoguću razinu. A ovaj zakon na žalost vrvi, vrvi od nejasnoća. I nije mi jasno da se i ministar gospodarstva i Vlada da se dovode u tu situaciju da zbog nejasnih odredbi se nađu sutra u vrlo neugodnoj situaciji.
Hvala lijepo. I zadnja replika je poštovane zastupnice Nadice Jelaš.
Poštovani kolega Šuker, moram reagirati na dvije stvari koje ste izrekli u svojoj raspravi. Prvo, rekli ste da ovim zakonom priznajemo da sustav ne funkcionira, dakle da smo zapravo izgubili bitku sa državnom administracijom i da stvaramo jedan paralelni sustav državnim institucijama. A vezano na to ja vama postavljam pitanje. Zašto ste vi osnivali HITRO.HR? Dakle, obrazloženje je bilo da je osnivanje tvrtke bilo dugotrajno i problematično i da HITRO.HR zapravo jest svojevrstan prečac koji je trebao upravo ubrzati proceduru registracije, odnosno osnivanja tvrtki. I druga stvar na koju moram reagirati. Rekli ste da je farsa sudjelovanje čelnika lokalne samouprave u Povjerenstvu za utvrđivanje strateških projekata. Žao mi je što moram reći ali farsu ste zapravo radili vi kad ste rekli da će 50 čelnika različitih jedinica lokalne samouprave čekati u redu da bi učestvovali u radu povjerenstva, a minutu iza toga ste rekli da investitora neće biti puno, da oni ne čekaju u niskom startu na granici i da eto će uletjeti sa svojim kapitalom u Hrvatsku. Dakle, želim reći da bi osobno zaista bilo krasno da bude toliko strateških projekata da se članovi povjerenstva koji će biti delegirani iz jedinica lokalne samouprave zaista izmjenjuju svakih pola sata u povjerenstvu.
Hvala lijepo. Čut ćemo odgovor poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Jelaš, ja stvarno ne znam što bih rekao ako sam predlagatelj u svom uvodnom obrazloženju pobraja 16 zakona i te zakone ne mijenja, nego dapače ovaj zakon naslanja na te zakone. Znači da imamo operativne i provedbene zakone, ali oni ne funkcioniraju. To znači da sustav ne funkcionira. Ja ne znam koji se drugi zaključak može iz svega toga izvući. HITRO.HR je naprosto bio jedan projekat koji na žalost je stao, netko ga je zaustavio ne znam zašto. Ali upravo s tim da se uklone sve te silne administrativne barijere, ali ne na ovakav način. Ne da imamo povjerenstvo, ne da imamo ovo, ne da imamo ono, nego naprosto bilo je jedno tijelo koje je radilo taj posao. I hoćete nećete to tijelo je imalo uspjeha. Taj HITRO.HR je napravio veliki posao. A što se tiče članova jedinica lokalne samouprave u povjerenstvo od 7 ili 11 članova povjerenstva samo su dva jedinica lokalne samouprave. Ja sam vam samo rekao, pokušao parafrazirati da se istovremeno na povjerenstu odlučuje o 40 projekata. Znači, 40 projekata različitih jedinica lokalne samouprave puta dva. To vam je 80 ljudi koji kao na tekućoj vrpci kad se završi jedan projekat, jedan izlazi, drugi ulazi. Dakle, radi se o tome. Iako bi bilo logičnije ako se radi o nekakvom projektu da se uputi jedinici lokalne samouprave upit i da se praktički to riješi na jedan vrlo, vrlo jednostavan način. A tamo gdje jedinica lokalne samouprave koči taj projekat, ako ga ne želi, pa nađe se druga jedinica lokalne samouprave gdje to želi napraviti. Prema tome, mislim da naprosto ovakav projekat ne može biti uspješan niti bilo koji projekat ako jedinica lokalne samouprave tu nije ravnopravni partner. Jer se događa na njenom terenu, ona je zainteresirana ili nezainteresirana za to. Pa na kraju krajeva sve ove poduzetničke zone koje su uspjele, uspjele su zbog aktivnosti jedinica lokalne samouprave, zbog njihove predanosti tom poslu, zato što su htjeli nešto napraviti. A one jedinice lokalne samouprave koje nisu dale dovoljno energije, snage nisu uspjele aktivirati svoje gospodarske zone. Zašto? Zato što je velika konkurencija i nitko neće trčat k njima u gospodarske zone ako im oni neće stvorit preduvjete.
Hvala lijepo. Sada ćemo čuti raspravu poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege. Ja se slažem sa svima koji govore da ovaj zakon predstavlja poraz aktualne Vlade Republike Hrvatske u postupku uređenja pravnog sustava u Republici Hrvatskoj koji bi stvorio toliko željenu zazivanu poduzetničku klimu u Republici Hrvatskoj. Jer ovaj zakon koji bi trebao predstavljati prečac kroz brojne zakone koji po mišljenju Vlade onemogućuju tu investicijsku klimu u Republici Hrvatskoj donosi se nakon, u sedamnaestom, osamnaestom mjesecu rada ove Vlade. Dakle, nakon što je Vlada pokušala vjerojatno sa brojnim drugim zakonima potaknuti tu investicijsku klimu utvrdila je da investicija u Hrvatskoj nema, da je njih sve manje i zato drži odgovornim s jedne strane loše je zakonodavstvo u RH koje nije prijateljski raspoloženo prema investicijama, a s druge strane i ajmo ih tako nazvati birokrate koji i te loše zakone na određeni način opstruiraju. Ovaj zakon po meni nije apsolutno revolucionaran kako je to rekao prvi potpredsjednik Vlade jer onda bi se dalo očekivati da on praktično predstavlja i bit će početak jedne antibirokratske revolucije koji se spominjao da je bilo prije 25, 26 godina. On po meni nije revolucionaran zbog toga što derogira određene zakone koji su godinama stvarani, dograđivani i na temelju kojih je uspostavljen određeni sustav i on praktično postaje jedan specijalan zakon koji u važnom trenutku upravo ono što pojedini zakoni donose i rješavaju u pitanju koncesioniranja, uređenja prostora, određivanja pomorskog dobra itd. on sada to propisuje na jedan poseban način koji po meni evo kažem nije dobar. Dobro bi bilo, ono što je gospođa Nadica Jelaš maloprije spomenula, na tom tragu je i bio organiziran HITRO.HR da popiše sve one barijere koje su u pojedinim zakonima prepoznati i da onda te zakone u tom dijelu koji predstavljaju barijere, prepreke za investiranje mijenja. A to nije puno tih zakona jer da ih je puno onda ne bi ovako bio kratak popis zakona koji su u ocjeni stanja pobrojani. Ima ih čini mi se manje od 13, 14 ima 16. stavak, od toga su 3, 4 odluke. Prema tome, kad je u pitanju to zakonodavstvo koje je strašna prepreka ulaganju u Hrvatskoj onda smo mogli u ovih 18 mjeseci a to bi bilo onda revolucionarno pronaći te barijere, ukinuti i promijeniti ali ne umanjujući značaj Sabora i ne umanjujući značaj Vlade i ne umanjujući značaj županija, gradova i općina što je ovi zakonom napravljeno. Dakle, ovim zakonom ostaje i dalje Vlada središnje mjesto upravljanja svim i svačim u ovoj državi dok je derogirana uloga Sabora, a da ne govorim jedinica lokalne samouprave. Evo samo jedan primjer kako smo derogirali Sabor. Činjenica da Vlada ovim zakonom će davati koncesije na 99 godina na pomorskom dobru. To je prema postojećem zakonu Vlada već ima ogromne ovlasti jer daje koncesije bez pitanja Sabora do 50 godina, a sada ovim zakonom i ovim se stavlja u mogućnost da odlučuje i o koncesijama do 99 godina. Dakle rekao sam da, i to sam danas nekoliko puta spomenuo, derogira značaj lokalne samouprave i to ne samo u dijelu u kojemu lokalna samouprava određuje što će na svom području se moći napraviti, je li to termoelektrana na plin ili na ugljen, je li to OMBLA ili nije, je li to golf ili nije, je li to nekakva gospodarska zona ili nije. Dakle, to ćemo sada sa ovim prijedlogom zakona u značajnoj mjeri okljaštriti ulogu jedinica lokalne samouprave. Ali ne samo to, nego čak i u onom dijelu u kojemu je država prepustila tu ulogu županijama pa i dijelu velikih gradova, a i manjih gradova i općina u Hrvatskoj da mogu izdavati akte o građenju ili uporabi lokacijske ili građevinske dozvole, to ćemo ovim zakonom također to skinuti i to ćemo prepisati središnjem državnom tijelu odnosno Ministarstvu prostornog uređenja i graditeljstva. Dakle, sve ono što je bilo prepušteno i decentralizirano a vrlo važno lokalnoj samoupravi pa i područnoj ovim zakonom mi to ukidamo. Evo da jednu anketu među ovdje nama koji smo bili ili načelnici ili gradonačelnici ili župani da je napraviti koji nam je to po važnosti dokument kojega donosimo u svom mandatu, važan po nekom hijerarhijskom, koji su to dokumenti važni? To je proračun i drugi je prostorni plan. Nema važnijeg dokumenta od prostornog jer vi kroz prostorni plan govorite kakvo je vaše viđenje razvoja jedinice lokalne samouprave. I sada kad smo rekli da ćemo s tim prostornim planom urediti svoju općinu kako znamo, e sad će nam Vlada ovim zakonom, odnosno Sabor, ne Vlada (sačuvaj Bože) nego Sabor sada kada u petak usvoji Vlada taj jedan dio prostora ćemo bez onih koji su jedini o tome pozvani odlučivati stavit ćemo ih sa strane i o tome će određivati povjerenstvo, vladino povjerenstvo, koje onda sada će propisivati što je dobro u toj jedinici lokalne samouprave a što nije. Ja a priori ne govorim da će oni loše odrediti ali je ispravno, zakonito i to je doseg jedne demokratske države kao što Hrvatska želi biti jel' da ono što je u nadležnosti gradova i općina prepusti njima, a ne uzima. Dovoljno smo mi Zakonom o prostornom uređenju i gradnji propisali državnih objekata, projekata koje ionako već sada rješava država, dovoljno. To su svi državni projekti koji se na pojedinom području realiziraju i sada nitko ne odriče državi odnosno ministarstvu pravo da izdaje građevinske dozvole, ali smo bili propisali koji su to poslovi u kojima rješava u prvom stupnju jedinica područne odnosno lokalne samouprave ako se radi o velikim gradovima ili onim gradovima i općinama na kojima su prenesene te ovlasti. I to im sada dižemo. To nije dobro i ja mislim da na takav način ne bi trebalo postupati. Ja držim da mi sa ovim dovodimo čak i sebe, a da ne govorim poduzetnike i investitore u zabludu jer nema tog investitora, nema tog referenta, nema tog zaposlenika u državnoj upravi koji može jednu veliku green field investiciju realizirati na način da izda lokacijsku i građevinsku dozvolu. Tko god je u tom projektu sudjelovao to zna. Bez detaljnog plana uređenja ne može se izdati taj akt, jednostavno nema šanse jer toliko je upitnika pred tim referentom koji tu lokacijsku dozvolu ili tu građevinsku dozvolu ili potvrdu glavnog projekta već što bude mora realizirati da on jednostavno to ne može dati. Vi znate da smo mi donijeli Zakon o postupanju i uvjetima gradnje radi poticanja ulaganja ili popularno nazvan zakon "sve u 45 dana". To je sjajan zakon. Isto je zakon brz i on je izdao već na stotine rješenja o uvjetima građenja za brojne projekte, ali nije derogirao jedinicu lokalne samouprave. Dapače, da bi netko ušao u taj zakon i svoju investiciju mogao brže realizirati nužna je pretpostavka da postoji urbanistički plan uređenja. I tada mu država izlazi u susret na način da ne vodi s njime dva upravna postupka, jedan za lokacijsku dozvolu, a drugi za građevinsku dozvolu nego u jednom upravnom postupku sve rješava, ali rješava na temelju prostornog dokumenta koji je jedini dokument koji može reći investitoru kako mu objekt izgleda, kolika mu je maksimalna izgrađenost, gdje mu je cesta, gdje mu je voda, gdje mu je struja. To je nešto što se bez tog plana ne može realizirati. I na kraju moram još jednu stvar reći, to stalno ponavljam u ovom Saboru, stvarna prepreka najvažnija prepreka investiranja u Hrvatskoj i velikih projekata strateških projekata i onih malih projekata gdje se grade obiteljske kuće ili nekakve manje radionice itd. nesređen katastar i zemljišna knjiga, ja to uporno govorim. Bez sređivanja katastra i gruntovnice ovaj će zakon ostati nažalost u velikoj mjeri mrtvo slovo na papiru. Ako mi ne sredimo imovinskopravne odnose ako stanje u zemljišnoj knjizi i stanje u katastru ne bude odgovaralo stanju na terenu ovaj zakon neće se moći realizirati jer mi smo ovdje sve propisali. Pokušali smo staviti sa strane sve što god bi malo upućivalo na mogućnost da se negdje poštuje ovlast jedinice lokalne samouprave pritiskamo državne službenike da to rade u jedan dan sve što treba napraviti ali osoba koja nema riješeno imovinskopravno pitanje neće moći uopće doći u mogućnost da se prema ovom zakonu postupa prema njenoj investiciji. Prema tome, ja upozoravam Vladu da ne skida sredstva Ministarstva prostora, uređenja i graditeljstva na poziciji državne … uprave da se povećaju sredstva s kim ćemo napraviti novu geodetsku izmjeru i katastar zemljišta u Hrvatskoj. Da imamo tih sredstava sada iz ovog Zakona o legalizaciji gdje će značajna sredstva biti priskrbljena i umjesto da ta sredstva uložimo u izradu katastra i zemljišne knjige upravo na tim mjestima gdje očekujemo najveće investicije, to je pravi put da se realizira. Na ovaj način ja držim da nećemo postignuti ovo što ovim zakonom planiramo, a napravit ćemo nered i u lokalnoj samoupravi i u sustavu prostornog uređenja u Hrvatskoj.
Hvala. Imamo prijavljene dvije replike. Prvi se javio Deneš Šoja. Izvolite kolega.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega slušao sam vaše izlaganje i više puta ste spomenuli barijere u postojećim zakonskim propisima i u logu lokalne samouprave. ja se slažem s određenim vašim konstatacijama, zalažem se zato posebno kada su ruralne sredine u pitanju da bi u samom tekstu u raspravi do drugog čitanja više trebalo staviti naglasak kod tih ulaganja na momenat otvaranja novih radnih mjesta. Jer u ruralnim sredinama strateška ulaganja, velika u poljoprivredi mi kao lokalna samouprava to naprosto sa strahom prihVaćamo jer ako u jednoj farmi od 1000 muznih krava trenutno radi 30 radnika ili 40 ili 28, strateškim ulaganjem ako ga moderniziramo zaposlene ćemo svesti na 7 ili 8 ili sa dva moderna kombajna Jhon Deara ili traktora zamijenit ćemo desetak fergusona. Prema tome tu akcenat staviti na stimulaciju takvih ulaganja na kanalsku mrežu na navodnjavanje da se favorizira proizvodnja radno intenzivnih kultura i uslužne djelatnosti u ruralnim sredinama. A ovakva ulaganja samo smanjuju, to je najbolji primjer recimo ne nekim bivšim kombinatima itd. i oni koji imaju velike površine drastično smanjuje radnu snagu.
Hvala. Odgovor kolega Bačić izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šoja vi ste načelnik općine pa znam kako ste i vi sami kada smo donosili izmjene Zakona o prostornom uređenju, a pogotovo postupanje s nezakonito izgrađenim zgradama dali savjet kako i na koji način uključiti jedinicu lokalne samouprave u poslove koje se odnose na prostorno uređenje. Vidite ja držim da bi ovaj zakon mogao da se mogao poboljšati na način da se propišu skraćeni rokovi i za postupak donošenja prostorno-planskih dokumenta. Ako smo skratili rokove za ocjenu o potrebi izrade studija utjecaja na okoliš, ako smo skratili sve moguće rokove na 10 ili 15 dana onda za pojedine lokacije na kojima očekujemo ili za koje već postoji zainteresirani investitori za koje postoje, ali ne ovako općenito nego za koje postoje zainteresirani investitori ne ovo Ministarstvo gospodarstva nego ono resorno ministarstvo prostornog uređenja propiše skraćene rokove da lokalna samouprava da sada u jednoj ubrzanoj proceduri ako to može državna onda može i lokalna samouprava, donese određene dokumente uređenja prostora koji su nužni za realizaciju. Ako to napravimo bar ćemo napraviti manju štetu u tom prostornom planiranju nego ovako. Evo mene bi interesiralo da gospodin zamjenik ministra nam kaže kakav je stav Ministarstva prostornog uređenja i zaštite okoliša po ovom zakonu, jesu li baš u cijelosti suglasni s time da se ne donosu dokumenti prostornog uređenja, primjerice u zaštićenom obalnom području mora gdje je to obveza. Brojne su jedinice lokalne samouprave napravile bezrazložno potrebu da se rade planovi nižeg reda dakle ubranički planovi uređenja, bez razloga. Ali neki prostori su obvezni na njima se nalaže obveza izrade tih prostorno-planskih dokumenata, a sada ih ovim zakonom praktično kažemo da to ne treba.
Hvala. Sljedeća replika Frano Matušić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Bačić s vama se apsolutno slažem kada ste govorili o derogiranju prava jedinica lokalne samouprave, ali ja ne znam da li je Vlada svjesna da se ovim zakonom krši Europsku povelju o pravima koje proizlaze iz te Povelje … [[Govornik se ne razumije.]] za sve jedinice lokalne i regionalne samouprave. Ne znam uopće da li su oni svjesni da se s ovim Zakonom suprotno toj Europskoj povelji reguliraju stvari koje se tiču odlučivanja u prostoru za koji je nadležna jedinica lokalne samouprave. Meni uopće nije jasno da li ste proučili dovoljno regulativu koja se tiče ovog područja i koja je na snazi u Europskoj uniji. A posebice kažem glede ovog pitanja. Jednako tako ustavno pravno doista je pitanje da li je riječ o diskriminirajućem Zakonu ovdje. Ovdje je u pitanju činjenica da se nekim investitorima samo na osnovu uglavnom cijene kao što smo mogli ovdje čuti, cijene koštanja te investicije izlazi u susret sa posebnim, posebnim okolnostima na način da neće morati ispunjavati određene zakonske preduvjete koji se inače tiču svih ostalih investicija koje su evo za jednu kunu manje, za jednu kunu manje. Ne za dva milijuna eura manje nego za jednu kunu manje od tog iznosa. Dakle pitanje je doista, je li riječ o diskriminirajućem Zakonu, po mom uvjerenju apsolutno jest. I treća stvar o kojoj ste govori upravo sada zašto se nije išlo zapravo na skraćenje rokova u svim ovim zakonima koji reguliraju ovo područje. Jedino na to, skratimo rokove u postojećim zakonima i na taj način smo ubrzali procedure. A ne na ovaj način zapravo izbjegavati raspravu. Jer ono što je ključno, još jedanput ću istaknuti, ovdje se izbjegava čuti mišljenje građana kroz javne rasprave tijekom donošenja prostorno planske dokumentacije, detaljni planovi uređenja i urbanistički plan uređenja. Imate presude na Europskom sudu koji je poništio slične aktivnosti u slučaju, točno znam Slovačke koja je imala isti način izbjegavanja rasprave na ovoj lokalnoj razini.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega … [[Govornik se ne razumije.]] mene je također interesiralo da li je ministarstvo, da li je Vlada u postupku donošenja ovog Zakona ishodila, tražila, tražila suglasnost udruge i općina, udruge i gradova, i udruge županija. Ja vjerujem da bi oni imali što za reći kada je u pitanju ovaj Zakon jer se praktično direktno uzimaju ovlasti koje iz Ustava i iz zakona proizlaze. Ja sam još jutros također negdje u nekoj replici to rekao Zakon je, koliko god se o njemu već dugo govori i negdje oko 5 mjeseci mislim da je prvi put na svjetlo dana izašla prava varijanta negdje nakon Nove godine, bio u javnoj raspravi, o njemu se govorilo. Ali nije mi jasno da prolazi Ured za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske, da prolazi mišljenja svih ministarstava i da u njemu može biti još jedan članak sa jednim stavkom koji nema veze s ničim ili mu fali rečenica ili je nešto drugo pisalo pa se to ukinulo a taj se članak zaboravio napisati. Zaboravio onda ukinuti. Naime, gospodine zamjeniče što vam radi stavak 8. članka 11. ako mi možete, objasnite mi. Naime, kaže se da za privatne investicije je zadužen kao prva osoba koja o tome brine ministar gospodarstva i čelnik agencije za investicije i konkurentnost. A za javne investicije opet te dvije iste osobe. Ja mislim, ne znam što ste time htjeli reći, doista ne znam da je to moglo proći Vladu Republike Hrvatske i doći u Sabor i da to nitko nije primijetio da taj stavak apsolutno ništa ne govori nego konstatira dva puta istu stvar u jednom istom stavku, jednog istog članka. To samo … [[Govornik se ne razumije.]] netko je govorio da je Zakon koncizan, da je dobro propisan, da je, evo da je temeljito napravljen, evo samo na jednom malo primjeru se pokazuje da ništa u tom jednom stavku toga članka se ništa ne govori. Ja nemam pojma uopće što, zašto se on nalazi u ovom Zakonu.
Hvala. Sljedeći za raspravu se prijavio Igor Rađenović. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo u 9-tom satu rasprave teško je pronaći neku veću inspiraciju za, vidim da i pada, pada i količina replika, čak i one unutar istog kluba. Velim teško je pronaći zapravo inspiraciju za reći nešto novo a da se ne ponavljate. Ali očigledno velim iz rasprave i diskusije svih kolega radi se o važnom Zakonu koji smo čekali dosta dugo. I stoga me čudi pomalo skepsa, skepsa kolege iz opozicije da se Zakonom zapravo neće ništa učiniti i pitanje da li je potreban. Pođimo od činjenica, više puta ovdje je rečeno i sa jedne i sa druge strane političkog spektra, dakle, loša, objektivno loši makroekonomski pokazatelji, BDP pada već petu godinu zajedno sa Grčkom više od 10%. Imamo pad investicija od 30, 40% dakle barem za jednu trećinu. Imamo pad gospodarske aktivnosti u okruženju i imamo i otvaranje granica ali i bez nje, politiku naših susjeda, znači naše konkurencije u svjetskoj gospodarskoj krizi gdje investitora ima sve manje, sve su traženiji da tako kažemo, mala … [[Govornik se ne razumije.]] puno krokodila malo novca a puno želje za njime. Imamo i puno susjeda koji zapravo se i utrkuju i u stvarnom … [[Govornik se ne razumije.]] smislu ali i puno šire koje se utrkuju u potrazi za tim investitorima. I sada možemo samo postaviti retoričko pitanje da li mi ovaj Zakon trebamo, da li nešto želimo promijeniti ili ćemo i dalje nastaviti sa svim ovim trendovima. Kažem pa i … [[Govornik se ne razumije.]] govorimo da su investicije i samo investicije a … [[Govornik se ne razumije.]] i zapošljavanje i poraste BDP-a izlaz iz krize. I naša dilema je samo hoćemo li činiti ništa ili nešto. Ovaj Zakon je pokušaj da nešto učinimo i da sami sebi priznamo, rekli su i kolege iz opozicije da očigledno kroz svu administraciju koju imamo da je prilično i efikasnost državne uprave da je puno toga što stoji kao prepreka samim investitorima i da se one ne odvijaju ritmom kojim bi mi to željeli. Možda IKEA, spomenuo sam u jednoj replici danas ujutro nekome je možda IKEA najbolji primjer, svi znamo za brend, svi znamo koliko znači građevinskoj industriji našoj posljedično kroz razvoj toga ali nismo uspjeli realizirati dva … [[Govornik se ne razumije.]] tamo da prebacimo ili jednu spojnu cestu. Očigledno postojeća administracija to ne može učiniti. I sada kažem ili ćemo to sami sebi priznati i pokušati nešto učiniti sa ovim Prijedlogom Zakona ili ne. Mislim da smo odabrali dobar put i da nešto probamo učiniti. I da ćemo se svi zajedno složiti da su nam tu dakle ciljevi zajednički oko poboljšanja poduzetničke investicijske klime, investicijskog okruženja. Da ćemo se složiti da nam je ta brzina i učinkovitost potrebna, ali kažem, moram demantirati kolege sa one strane iako je sto puta rečeno treba reći još jednom da se ovim prijedlogom zakona ne derogira nijedan postojeći zakon, ne derogira se nijedno postojeće pravilo, radi se na brzini, radi se na učinkovitosti koja nam je očigledno potrebna. Kažem, osobito imajući u vidu svo okruženje oko nas, dakle konkurenciju koju imamo i okolnosti koje se inače mijenjaju na tržištima. Glavni prigovori, generalni glavni prigovori i u onoj prethodnoj javnoj raspravi, a oko većeg broja udruga i sa lijeve i sa desne strane bili su dakle ravnopravnost, da li ovim prijedlogom zakona nekome pogodujemo ili ne pogodujemo. Ja mislim da je najbolji odgovor dao ministar Vrdoljak danas, a čuo sam da je tu izjavio imao i prije, kada je rekao bio bi najsretniji da ovaj zakon nama ne treba i da ga ne moramo donositi. Očigledno nam je potreban, očigledno mi neke stvari oko toga moramo probiti i promijeniti, a kud je bolji put nego da to učinimo na taj najtransparentniji mogući način, dakle kroz povjerenstvo koje čine članovi Vlade i predstvnici lokalne zajednice, ali i na samim sjednicama Vlade i pod svim svjetlima pozornice. Kažem to je bio neki drugi prigovor da će se neke stvari rasprodati itd. Znači ovim zakonom se ne mijenjaju i ne uvode se nikakva nova rješenja koja do sada nisu bila moguća nekim drugim razinama, dakle na jedinicama lokalne samouprave da se nisu mogla doći, samo su bila daleko sporija i pod daleko manjom kontrolom javnosti nego što je tome tako. Naravno da je tu bilo i puno manipulacija, puno problema, osobito sa prostornim planovima itd. i da su nas loša iskustva u tom pogledu u Hrvatskoj dovela do ovog negativnog pristupa. Sjećate se da je ovaj zakon praktički dočekan na nož u svojim začecima kad ga nitko nije ni vidio i njegov tekst, a i to onda opet potiče ovu lošu investicijsku klimu i tu se zapravo vrtimo u krug i dolazimo do onog prvog pitanja kako poboljšati tu našu investicijsku klimu, investicijsko okruženje i poduzetničku klimu. Stoga je dobro da ovaj zakon ide u dva čitanja, da provedemo još jednu raspravu kažem sa javnosti i svi mi ovdje zajedno i da Ministarstvo i Vlada u cjelini razmotri sve primjedbe i prijedloge iz ovoga i da zapravo pokušamo doći do najboljeg rješenja. Jer kažem, kao što sam postavio po meni retoričko pitanje u svojoj raspravi da li nam je ovaj zakon potreban ili nije, nažalost ovaj zakon nam je potreban ili na sreću, s koje strane gledamo. Dopustite najkraće oko nekih članaka koje osobno držim najvažnijima. Članak 5. dakle kriteriji za odabir strateških projekata, dosta kritike je bilo oko baš toga da nisu dovoljno propisani kriteriji i to je zapravo pitanje koje se provlači kroz cijeli zakon, koliki je manevarski prostor ostavljen dakle donositeljima odluka oko ovog zakona. Po meni je dobro da je on nešto širi jer dakako ne može se propisati svaki detalj pa da onda on bude prepreka za ostvarenje određene investicije. Nešto slično smo sad napravili promjenama Zakona o javnoj nabavi i mislim da naravno da se zakonom ne može predvidjeti sve, ali tko je pozvaniji da određenu odluku donese od ministara Vlade Republike Hrvatske, od Vlade u cjelini i kažem pod punom pažnjom i svjetlima pozornice, pod punom kontrolom javnosti. Kažem, s te strane bilo je prigovora da stvari ovdje treba nešto detaljnije propisati, s druge strane je bilo prijedloga zapravo da se nedovoljno detaljno propisuju. Bilo je tu prigovora i za neke druge točke dnevnog reda. Mislim da velim odabirom povjerenstva sa najvišim dužnosnicima da je rješenje oko toga najbolje. Oko članka 7. bilo je prigovora dakle oko stranih investitora kako će nosit BON 1, BON 2, možemo se oko toga složit, vjerojatno će zakonodavac razmisliti kako da riješi to pitanje. Ja sam i na Odboru za gospodarstvo matičnom rekao da mene budi i ovaj stavak 3., on se odnosi na projekte javnoprivatnog partnerstva kada po ovom prijedlogu ne treba donijeti dokaz o financijskoj sposobnosti i detaljni profil društva, uključujući povezana društva te referentnu listu. Po meni baš za javno, ako igdje treba onda treba baš za javnoprivatno partnerstvo, dakle to su obično projektne firme iza kojih stoji netko drugi da bi ipak trebao donijeti taj jedan svoj profil i mogućnost financiranja. Naravno da to su zapravo conditio sine quanon, zapravo osnovni uvjeti za javnoprivatno partnerstvo. Nadalje, članak 9. koji je izazvao određene prijepore oko toga jesu li jedinice lokalne samouprave derogirane ili nisu, zašto je potpredsjednik Vlade za gospodarstvo na čelu povjerenstva, a tko drugi i kao drugi član ministar ili zamjenik ministra gospodarstva. Ne znam, možda … rješenje da propišemo i sve članove povjerenstva ispred Vlade ili barem njih 5-6 pa da onda 1-2 eventualno budu promjenjivi oko resora pa da i sa te strane izmaknemo sve moguće prigovore na transparentnost. A kažem, ova promjenjiva dva člana ispred jedinice lokalne samouprave također, ja naprosto ne mogu zamislit situaciju da bi povjerenstvo donijelo neku odluku preglasavanjem i da jedinica lokalne samouprave bude protiv. A dao Bog govorio netko, kolega Šuker, da će čekati ovi članovi vani i 50 ili 100 tih povjerenstava. Pa čujte, bilo bi dobro, 150 milijuna kuna pa da čeka njih 100, to je jedno 15 milijardi kuna na samo jednoj sjednici. Da to tako riješimo, dao Bog da imamo takve sjednice povjerenstva. Vrijeme polako ističe pa evo članci 14. i 17. su zapravo izazvali najveće rasprave i to su zapravo ti hrabri iskoraci dakle oko žurnosti postupanja. Je li to revolucionaran korak ili nije, oko ovih 15 dana, plus 15 dana oko kažnjavanja ako se stvari ne učine. Ima li tu diskriminacije i kakve, po meni je ta pozitivna diskriminacija u ovom času bitna i kažem da taj iskorak napravimo oko ovih strateških investicija. Kažem, dao Bog da ih ima što više pa da u krajnjoj liniji ovih plus 15 dana zatraže ministarstva, možda bi mi taj scenarij bio i najdraži … da se u roku od 30 dana stvari riješe. Oko članka 17. rekli su kolege isto, trebalo bi možda razmisliti da se možda bolje propiše taj stavak 2. o tome kada se nekretninama može raspolagati bez javnog nadmetanja ili bez javnog prikupljanja ponuda, da i tu kažem izbjegnemo nedoumice. I članak 18. čini mi se isto racionalnim prijedlogom da središnje tijelo nadležno za gospodarstvo ne nakon donošenja Vlade nego prije donošenja Vlade da svoje mišljenje jednako kao što se podrazumijeva za Državno odvjetništvo, a ne oko ovoga. Evo zaključno. Ja vjerujem da je ovo korak naprijed. Pozdravljam stav kažem ministarstva isto kao i ministra da iskažemo što više toga u raspravi, da se i kroz drugi krug oko amandmana i nadam se da će ovo biti jedan od zakona kojeg možemo donijeti konsenzusom jer su investicije ovoj zemlji nasušno potrebne. Hvala lijepo potpredsjedniče.
Hvala i vama. Za repliku se javio Frano Matušić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Kolega Rađenović, rekli ste da se ovim prijedlogom zakona ne derogiraju prava jedinica lokalne samouprave. Ja ne znam da li mi imamo isti zakon pred sobom, ali za svaki slučaj pročitat ću vam članak 28. "Na izdavanje lokacijskih dozvola iz članka 27. stavka 1. ovog zakona ne primjenjuju se odredbe propisa iz upravnog područja prostornog uređenja koja se odnose na obvezu izrade i donošenja provedbenih dokumenata prostornog uređenja urbanističkog plana uređenja i detaljnog plana uređenja. A to je zakon koji potpuno derogira prava jedinica lokalne samouprave. Zašto? Zato što su te jedinice lokalne samouprave kroz svoje generalne urbanističke planove točno definirale i svoje zone od turističkih zona do građevinskih zona i definirale su da u tim zonama mora bit izrađen urbanistički plan uređenja ili detaljni plan uređenja. Ne postoji ni jedna jedinica lokalne samouprave koja to nije napravila na ovaj način, a vi ovim zakonom derogirate njihova prava, derogirate prava o tome da odlučuju kako će u toj zoni biti zapravo ta investicija napravljena i na koji način će ona bit tretirana u tom prostoru. Vi u detaljnim planovima imate doslovno svako stablo nacrtano, stablo, a kamoli druge sadržaje koji se donose upravo kroz te detaljne planove koji služe javnosti itd. Vi potpuno derogirate pravo jedinica lokalne samouprave. I onda govorite da to ovaj zakon ne radi. To jednostavno nije istina. I druga stvar, bilo bi bolje da se omoguće investicije manjih iznosa. Mi ćemo bit sretni i imat ćemo doista stvaran napredak ukoliko Hrvatskoj bude u jednom trenutku na djelu recimo stotinu ili tisuće investicija od milijun ili milijun i pol eura. Znači, od desetak milijuna kuna koji uopće nisu obuhvaćeni ovim zakonom, ali tek tada ćemo osjetiti pravi gospodarski napredak i rast gospodarstva. Dakle, cilj nam treba biti doista potaknuti investicije bez obzira jesu li one manjih iznosa ili većih iznosa, ali u svakom slučaju stvoriti jednu investicijsku klimu, a ovo je pogodovanje pojedincima. Ovo je ono neki su jednakiji pred drugim.
Vrijeme. Imamo odgovor kolega Rađenović, izvolite.
Evo … [[Govornik se ne razumije.]] pa ako dozvole da ih citiram, to je sprječavanje pogodovanja na neki način. Budući se pogodovanje ipak događalo kolega Matišiću složit ćete se sa mnom u nekim jedinicama lokalne samouprave i rekao sam u svojoj raspravi to je možda razlog zbog dobrog dijela negativne investicijske klime, tj. negativne poduzetničke klime u hrvatskoj javnosti jer se takve stvari događaju. Ja sam u svojoj raspravi rekao da mi je naprosto nemoguće zamisliti da bi hrvatska Vlada donijela neku odluku koja neće biti usklađena sa interesom jedinice lokalne samouprave i da članovi povjerenstva ispred jedinice lokalne samouprave neće zajednički donijeti odluku na Vladi da se neće oko toga preglasavati. Znači ne radi se, jasno to piše u zakonu. Ni jedan strateški projekt, znači ne može se prebaciti ukoliko nije usklađen sa prostornim planovima jedinice lokalne samouprave. Prema tome, u tom smislu ne može se ona preskočiti. A kažem, kroz ta dva člana ne znam da li vi možete zamisliti da gradonačelnik ili lokalna skupština delegira članove povjerenstva i da oni glasaju kontra odluke Vlade i da oko toga ne izbije skandal. Ovaj zakon naprosto omogućuje da se stvari događaju brže i jednostavnije, a najbolji primjer da se to možda pokaže također sam rekao u raspravi primjer tog trgovačkog centra IKEA-e, svjetski poznate IKEA-e koja nije u 7, 8 riješiti dakle banalan birokratski problem. Imamo više takvih situacija od Vukovara do Dubrovnika, od Čakovca do ne znam koja je najjužnija točka Dvor na Uni ili ovdje u ovom središnjem dijelu. Prema tome, sve se događa pod svjetlima pozornice, sve se događa sa sudionicima iz lokalne samouprave, sve se događa na sjednicama povjerenstva, sve se događa na sjednicama Vlade gdje vjerojatno ima najvećih kamera. I ono što često prigovarate i na Twitteru i na Facebooku i sve drugo. Prema tome, odluke će se u tom pogledu, ja sam uvjeren da se ni jedna odluka neće donijeti preglasavanjem. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nastavljamo sa raspravom pojedinačnom. Kolega Mladen Novak, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dok sam čitao Prijedlog ovog zakona o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske sjetio sam se Johna Perkinsa i njegovih prikrivenih ekonomskih ubojica. Sjetio sam se i nobelovca Stigleca, nadam se da se tako izgovara. Ako ne, nadam se da će mi oprostit i njegove teorije o četiri koraka do prokletstva. Pa među ta četiri koraka prvi korak do prokletstva je privatizacija. I točno kako on navodi po uputama Svjetske banke i MMF-a kod nas je provedena privatizacija. Drugi korak iz te njegove teorije liberalizacija. I sad koliko god mene lijevi, mada mi sjede desno i desni koji mi sjede lijevo, mada tu je bilo i izuzetaka koji su govorili upravo na tragu ovoga što želim reći uvjeravali da ovo nije na tragu toga. Moram priznati da sam ja i izuzetno skeptičan i vjerujem da nisam ni slučajno sam u tome. Meni ovaj prijedlog zakona djeluje kao savršen školski primjer provođenja zadaće koje smo dobili od svjetskih ili u ovom slučaju čak će biti prije europskih financijskih centara moći, a kada bih sad spomenuo neke zemlje tipa Bolivije, Indonezije, Argentine, Brazila ili ako hoćete što je kolegica malo prije spomenula i Grčku kod nas se obično stvara mišljenje da je to riječ o zemljama koje su egzotične, koje su prilično nesređene i nešto tako tome slično. Uglavnom sve u tom kontekstu. Ali upravo su te zemlje karakterističan primjer ova 4 koraka do prokletstva. A vjerujem da su i tamo u tim zemljama političke elite vodile rasprave na visokoj razini, uglađene rasprave koje su bile ne znam sve s ciljem dobrobiti njihovih naroda u njihovim visokim domovima, ali vidimo kakvu posljedicu imamo. Sad kod nas vlada mišljenje, mi smo sami tako izgradili, da smo mi dio te europske civilizacije, dio nečega što je ajmo reći malo par razina iznad ali to nam nije nikakva garancija da nećemo proći upravo tako po istom tom modelu. I sad da ne bi bilo zabune nemam ja ništa protiv investicija ali da te investicije budu provedene na neki pravedan, pošten i javan način. Sad naglašavam ovo javan način jer upravo je maloprije spomenuti nobelovac govorio o tome, odnosno upozorio je da ti planovi financijskih centara moći se stvaraju u tajnosti i uvijek su obavijeni velom tajne. I druga karakteristika tih planova je da nikada nisu uspješni. Sad oko toga u Hrvatskoj, koliko ima poslovnih zona u Hrvatskoj koje nisu nikad stavljene u funkciju? Koliko ima građevinskog zemljišta ili vojnih objekata koji nisu nikada stavljeni u funkciju koji stoje i dan danas 20 ili 20 i neku godinu zapušteni i derutni? Zar u svim tim ili barem u većini tih objekata ne postoji već gotova infrastruktura koja može poslužiti budućem investitoru? Ali ne sad, mi otvaramo mogućnost da taj isti investitor mora praviti, ne znam koji mu je to interes, pravit će novu infrastrukturu ili ćemo mi praviti za njega ne znam u centru neke šume ili na pomorskom dobru. Na isti taj način je krenula recimo i Bolivija sa privatizacijom vode. Kod nas pomorsko dobro, šumsko zemljište kod njih su bile vode i to je proveo nama poznati BECHTEL pa su troškovi vode recimo tamo porasli po 400% pa na kraju se završilo to kojekakvim revolucijama. Imamo primjer sad i Brazila. A nije mi jasno ako su ovo strateške investicije zbog čega ne izuzmemo upravo ta poljoprivredna zemljišta koja su između ostalog i drugim zakonom regulirana, zbog čega ne izuzmemo i šume i šumska gospodarstva, šumsko zemljište, zbog čega pomorska dobra? I dosad je bilo dokaza da se izvlaštenje može napraviti vrlo jednostavno kad je bila izgradnja autocesta zar nije i tad došlo do izražaja izvlaštenje tog zemljišta što je bilo uglavnom poljoprivredno zemljište ali zar i tad nije došlo se do spoznaja da je to moguće napraviti? Ovo oko ovih vojnih objekata, industrijskih objekata pa dan danas postoji recimo što ja znam cijela Banovina ima hoćete od Siska, Gline, Dvora svuda postoje objekti koji su zapušteni. Zbog čega se to ne koristi? Ok, to je možda privatno vlasništvo, ne možda je sigurno. Ali zbog čega se dozvoljava da to stoji? Ako postoji interes onda ajmo izvlastiti nekoga tko neće staviti u funkciju ono što tamo stoji. Ali tamo već postoji infrastruktura. Znači, očito da nije to baš to. S druge strane me interesira oko stranih investitora. Netko je već danas spomenuo, mislim da je baš kolega Lesar spomenuo, Rusiju, Kinu i tako neke zemlje pa ja bih još dodao tu i Iran. Iran je pod sankcijama i nama je to obrazloženje, mi sa Iranom skoro pa ništa. Ali interesantno nema dugo pročitam u novinama upravo zemlja koja je nametnula sankcije Iranu u godini dana 10 puta poveća svoju robnu razmjenu sa Iranom. E sad, za koga vrijede te sankcije? Izgleda da vrijede za nas i nama slične koji nismo se ili spremni ili sposobni izboriti sa takvim nečim. Zgrozio sam se danas kad sam čuo da je ministar izjavio da je čak štoviše spomenuo je i vas da ste i vi u tom dijelu jednako zainteresirani za dodatnu liberalizaciju. Pa kad se sad sjetimo da je nekoliko zastupnika spomenulo da je ovaj zakon već u suprotnosti sa pojedinim odredbama Ustava. Zar postoji neki veći oblik liberalizacije od toga? To je po mome ne znam sama liberalizacija i to što se uključilo upravo ovo poljoprivredno zemljište, šume, šumsko zemljište, pomorsko dobro. To po mome nikako ne bi smjelo biti dio toga i onda bi to bio Zakon o investicijama, odnosno o strateškim investicijama. I sad bi tu podsjetio na ono što je spomenula i kolegica Holy, strateške investicije pa što su to strateške investicije? Po članku 2. ovog zakona to je sve i sva. Kome god što padne na pamet to može biti proglašeno strateškom investicijom. Strateške investicije treba odrediti država, a onda eventualno ih otvoriti za mogućnost pristupa stranim investitorima. Onda bi to bile strateške investicije. Ovo sve drugo jesu investicije ali ne mogu se okarakterizirati kao strateške. O potrebi konkretizacije kriterija ja vjerujem da malo koji zastupnik danas to nije spominjao pa prema tome nema smisla da to nadopunjavamo. Uglavnom su svi citirali isti tekst. Još samo da napomenem recimo gospođa Kosor koje nažalost nema tu ali mislim da je i kolega Milošević da su spomenuli i nedefiniranost članaka 9.stavak 3.o imenovanju zamjenika predsjednika i mislim da je još članak 11.stavak 8.isto tako. To je ustvari kolega Bačić spominjao. Ne znam po mome to daje sliku o nedefiniranosti odnosa unutar koalicije, pa još uvijek do drugog čekanja čekamo da vidimo čija će opcija ovdje prevagnuti, čijeg igrača ćemo na kraju krajeva morati progurati. I sada mi ovdje ovim zakonom moramo vjerovati Vlada. Vlada je dobila povjerenje od naroda i sada to uzak krug Vlada i povjerenstvo donosi odluku što će proglasiti strateškim projektom ili što neće. Podsjetit ću vas na jednu staru narodnu "Prilika pravi lopova", pa nažalost desetak zastupnika ovdje reklo da ovo je dobar temelj za koruptivne djelatnosti. Pa nadam se da se ovo neće tretirati na taj način. Hvala.
Hvala i vama. Imamo prijavljenu jednu repliku. Srđan Gjurković. Izvolite kolega.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. Ma kolega moram priznati kada ste vi rekli da ste se zgrozili s raspravom ministra gospodarstva gospodina Vrdoljaka u svezi liberalizacije, ja moram reći da sam se ja zgrozio s vašom raspravom jer vi govorite kao da ste u spomenuti egzotičnim zemljama i raspravljate komitetski u smislu straha od poduzetničke inicijative i kapitalizma. Mislim demokracija je procedura, mi u Hrvatskom saboru u ovom prvom čitanju provodimo proceduru sa raspravama, prijedlozima koje ćemo imati u konačnom prijedlogu zakona. Vi govorite pravilan i pošten i javan način, pa ne može biti pravilnijeg i poštenijeg javnog načina nego ovog kojeg sada se sprovodi sa javnom raspravom koja slijedi nakon ovoga. A ono što je ključno prostorni planovi temeljem čega idu poduzetničke inicijative i strane i domaće su isto na javnim raspravama, a posebno ih rade prvo županije, a nakon toga lokalne samouprave. i tu ne postoji iole netransparentnosti u bilo kakvim odlukama i definiranju bilo kakvih pogodovanja posebno u ovoj situaciji. Dosta je bilo rasprava i oko vi ste spominjali zone, pa ono što je isto loše za naše zone kojih ima u Hrvatskoj u različitim fazama razvoja ili opremljenosti infrastrukture, različitih cijena zemljišta, uvjeta, nepoštivanja predugovora sa potencijalnim investitorima. Na ovaj način osigurat ćemo investitorima unificiranost u cijeloj RH u pristupu njihovim investicijama, a to je ono što je ključno i što je već davno rečeno i cijelo vrijeme se ponavlja i sa strane opozicije sigurnost investitora.
Hvala. Imamo odgovor kolega Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. Spomenuo sam egzotične države, znate pametan čovjek kaže da uči na tuđim greškama, onaj drugi prvo mora lupiti glavom o zid da bi bio svjestan da to boli. A što se tiče transparentnosti i poštenja i ovog svega što sam ja naglašavao, gledajte ovdje se uzima a priori zapravo Vlada odlučuje odnosno Vlada i povjerenstvo i to mora biti, vi nama morate vjerovati mi imamo ekskluzivu i na pamet i na poštenje. Ali isto tako sada imamo recimo ide privatizacija Hrvatske poštanske banke i Croatia osiguranja i ministar Linić kaže, ja ne dajem 7% dionica kao da je njegovo. Ja ne dajem to u Braniteljski fond, poruka ja vama ne vjerujem. A ovako svi mi moramo vjerovati da je to pošteno. Pa mi imamo dovoljno iskustva samo u ove 23 godine kada netko na poziciji priča o svom poštenju.
Zahvaljujem. Sljedeća za raspravu Nansi Tireli. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani zamjeniče, kolegice i kolege. Pa evo možda nakon cijelog dana rasprave na ovu temu strateških investicijskih projekata jedan rezime svega što smo čuli, možda najviše zbog mene da vidim da li sam uopće nešto razumjela. Čini mi se sve da nisam. S jedne strane čujemo da se svi ćemo se složiti dakako oko toga da nam Zakon o investicijama treba i da su nam investicije odnosno strateške investicijski projekti nužno potrebni. Čuli smo činjenice da je u Hrvatskoj loša gospodarska situacija, velik broj nezaposlenih i da nema investicija. Točno. Zbog tih činjenica vladajući su odlučili napraviti jedan vrlo dobar i kvalitetan zakon kojima bi te investicije u jednom trenutku napravili velikima i pokrenuli taj gospodarski prosperitet Hrvatske i zaposlili građane koji su sada evo 300 i toliko tisuća nezaposlenih i rekli su konačno smo odlučili stvar uzeti u svoje ruke i odlučili da moramo nešto napraviti jer stanje je neizdrživo. Nakon cijelog dana ja si sada postavljam samo jedno pitanje, što je to što se radi? Ako se ovaj zakon kako predlagatelj zakona tvrdi donosi samo zbog ubrzanja procedure koja je do sada bila spora i zbog koje se isključivo investicije nisu događale u Hrvatskoj, a to je najveći argument vladajućih danas, onda nam ovaj zakon ne treba u tom kontekstu nego bi nam bio sasvim dovoljan članak 14.gdje pričamo o žurnosti postupanja prilikom investicija i o kaznenim odredbama za one koji te investicije u datom roku ne izvršavaju. I to bi bilo dovoljno da mi te investicije ubrzamo i poboljšamo ako cijelo vrijeme tvrdimo da Zakon donosimo zbog sporosti. Drugo pitanje koje se danas cijelo vrijeme vuče jeste tko je kriv zbog toga što nemamo investicije u Hrvatskoj. Zakonodavac kaže da su krive jedinice lokalne samouprave jer su one najveća kočnica zbog neizvršavanja investicija. Jedinice lokalne samouprave pak kažu da nisu one krive nego da je kriva država, upravne službe, službenici itd.. A onda neki između jednih i drugih kažu da su tome krivi isključivo zakoni koji nisu dobri. I sada ako idemo tražiti krivca a vjerojatno ga nikada nećemo naći jer je naša praksa postala upravo to, kada donosimo jedan zakon onda vladajući kažu bili su, ništa se ne dešava jer su bili krivi oni prije nas. Oni koji su bili prije kažu sada se ništa ne dešava jer ste vi nesposobni da se bilo što dogodi i kod nas je vječito jedan status quo. Međutim, mislim da je najveći problem kod nas upravo ne komunikacija i ne suradnja Vlade sa bilo kime u Republici Hrvatskoj. Kada imamo parlamentarne izbore, lokalne izbore, onda komunikacija ide od dole prema gore. Onda se svi spuštamo u bazu, svi slušamo što nam imaju za reći građani, svi se sa građanima družimo i družimo se i sa svima u jedinicama lokalne samouprave. Kada donosimo zakone onda smo sami sebi dostatni, odnosno Vlada je sama sebi dostatna, jer Vladi ne trebaju ni građani, ni načelnici, ni gradonačelnici pa čak niti saborski zastupnici da bi odlučili o tome da li je nešto dobro ili nije dobro. Zakon koji Vlada predloži jednostavno se u petak mora izglasati da li nakon prvog ili nakon drugog čitanja i tu cijela priča stane. Kada se neki zakon donosi na ovakve načine sa ovakvim objašnjenjima tko je kriv i zašto onda bi bilo vrlo poželjno da u prijedlogu ovakvih i sličnih zakona bude bilo kakva analiza. Ako kažemo da su krive jedinice lokalne samouprave onda bi se predlagatelj mogao potruditi ako je već ozbiljno radio na pripremi ovoga Zakona u tome da saborskim zastupnicima da na uvid nekoliko stranica uz ove stranice koje jesu kao prijedlog zakona o tome koje to jedinice lokalne samouprave odnosno koji načelnici i gradonačelnici nisu kvalitetno odrađivali svoj posao. Onda bi … [[Govornik se ne razumije.]] mogli reći, evo od 400 i toliko načelnika i gradonačelnika postotak onih koji nisu radili je takav. Ako kažemo da je kriva spora administracija onda se ja pitam tko je ikada u Hrvatskoj od administracije odgovarao za svoju sporost. Mislim da nitko nije snosio nikakve sankcije u bilo kome ministarstvu zato što u određenom roku nije nešto donio ili nešto napravio a njegov pretpostavljeni mu je rekao da to u tom roku treba biti doneseno. Odgovornost je najprije i u prvom redu na ministru. Ako ministar nije sposoban svoju organizacijsku strukturu u ministarstvu složiti, srediti onda je vrlo, vrlo neozbiljno od svakog ministra da kaže moja administracija je spora. Jer donošenjem ovakvog Zakona i tumačenjem Zakona na ovakav način ministarstva i Vlada su priznali da nisu sposobni napraviti organizaciju koja bi mogla i trebala funkcionirati. E sada smo rekli dnevno ćemo plaćati 5 tisuća kuna ukoliko se ne izvrši u zadanom roku … [[Govornik se ne razumije.]] Ovaj Zakon je definitivno diskriminirajući. U Hrvatskoj imamo oko 90 tisuća obrtnika koji imaju jako velik broj zaposlenih, … [[Govornik se ne razumije.]] od kojeg živi preko 500 tisuća hrvatskih građana. Taj obrtnik teško da ima 20 milijuna kuna na otocima ili 75 milijuna ili 150 milijuna kuna da bi napravio nekakvu investiciju. Ali baš nas briga za tog obrtnika mi ćemo podržavati žurno samo one strateške investicijske projekte koji su izuzetno teški. Znači pravna nesigurnosti u Hrvatskoj sa još jednim zakonom nema. I to je ono što svaki dan sve više i više zabrinjava. Nitko u Hrvatskoj više ne zna što može, koliko može i koliko uopće novaca mora imati da bi nešto po zakonima mogao. Ja ću vas samo podsjetiti koliko će ovaj Zakon moguće donijeti u skorom vremenu problema. U prvom mjesecu ove godine Vrhovni sud Republike Hrvatske je donio jedno pravno stajalište da šume i šumska zemljišta koja su se na dan stupanja na snagu Zakona o izmjenama šumama 90.-te godine nalazile u društvenom vlasništvu Republike, pripadaju Republici Hrvatskoj a ne jedinicama lokalne samouprave. Dakle, od 90.-te godine danas jedinice lokalne samouprave gube nešto što su napravili zato što je nakon 20 i toliko godina tumačenje nečega drugačije. Ista stvar je moguća da će nam se dogoditi sa ovim Zakonom. Ali radi se ne zaboravimo o privatnim investicijama. Privatniku nećemo tako lako uzeti njegov novac i doći ćemo do problema o kojima smo isto tako danas puno puta slušali. Ono što me posebno zabrinjava članak 7. stavak 2. zainteresirani investitor uz prijavu prilaže i elaborat koji sadrži idejni opis, status i lokaciju projekta. Po ovome ispada da zainteresirani investitor sam bira lokaciju na kome će, na kojoj će nešto napraviti po ovome šta piše. Dakle, sve ono što smo radili plašim se da nismo napravili dobro i plašim se da ovakvim Zakonom skrivamo nekakve druge namjere. Kriterij za odabir strateških projekata su vrlo nejasni i vrlo, vrlo površni. Argument da se ovom Zakonu pristupa i da se ovaj Zakon donosi u proceduru zato da bi se povećao broj zaposlenih ne stoji. Mi imamo jednu stratešku investiciju otvorenu u Republici Hrvatskoj tešku 80 milijuna kuna, a to je termoelektrana Plomin koja u svojoj projekciji nema niti jedno novo radno mjesto. Prema tome, ukoliko želimo biti transparentni, iskreni prema građanima, najprije prema građanima, onda ajmo ove kriterije do drugog čitanja transparentno navest da znamo tko to ima pravo dobivat državnu imovinu u privatno vlasništvo zato što igrom slučaja u ovom trenutku ima dovoljno novaca da to može napraviti. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Srđan Gjurković. Izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice, mislim ako vi postavljate upit zašto idejni opis, status i lokacija projekta mora bit navedena, mislim stvarno moram priznat da ne znam šta bi posebno komentirao. A kako ćete definirat i projekt, kako ćete definirat ako nemate studiju isplativosti i izvedivosti, odnosno mi često to zovemo fizibilnosti projekta, da povjerenstvo, a sutra Vlada kod odluke donose kvalitetnu odluku ne samo po broju naših građanki i građana koji će se zaposlit, kako ste vi sad spomenuli Plomin, nego o strateškoj investiciji koja ima širu ekonomsku korist i utjecaj na gospodarske aktivnosti. Jer ako vi kažete da recimo TE Plomin nema utjecaj na zapošljavanje, a svi znamo da energetska neovisnost Republike Hrvatske je nešto što je apsolutni prioritet, jedan apsolutni cilj koji ima šire ekonomske koristi u smislu stabilnosti Hrvatske, onda ne znam šta je strateški projekt u tom smislu. Prema tome raspravu o tome zbog čega ovaj zakon, dosta ste dobrih pitanja postavili, a samo je jedan odgovor. Zakon ne daje veća prava nego što je trenutačno propisano važećim zakonima Republike Hrvatske koji reguliraju ostvarivanje investicija u Hrvatskoj, ali osigurava učinkovitost, ročnost i više nema nepoznanica investitorima kada će dobiti sve dokumente i kad će moći krenuti u realizaciju projekta, a u cijeloj Hrvatskoj bit će unificirani uvjeti.
Hvala. Imamo odgovor kolegice Tireli.
Kolega Gjurković, zahvaljujem na replici. Pa evo pokušat ću krenut od početka. Ja sam spomenula samo lokacijsku dakle elaborat sadrži lokaciju projekta. Što znači lokacija projekta? Pa koji ozbiljan investitor će ulagat svoj novac, a da nema elaborat. Mislim rekli smo već danas nekoliko puta da su sadržaji prijave, traženje određenih bonova itd. smiješni ako želimo stranog investitora. Najprije bismo mogla naučit po kojim uvjetima i na koji način oni posluju, ali dobro, o tom potom. Što se tiče naše energetske učinkovitosti, nemam dovoljno vremena da sad govorim o tome, ali ću vas samo uputit da si pogledate izvješće Državne revizije vezano za HEP i vezano za TE Plomin i da pogledate koliko smo mi to energetski neovisni kada je … u pitanju i na koji način poslujemo u Plominu d.o.o. koje nema niti jednog zaposlenog i koji se novci vrte. I na kraju ste rekao nepoznanica, nisam vas baš točno razumjela pa ne mogu vam ni replicirat, nisam shvatila što ste time htio reći. Ali ono definitivno što mislim, mislim da je ovaj zakon nepoznanica upravo za te investitore koji žele doći u Hrvatsku jer oni koji žele doći žele imat zakone decidirane, zakone koji su na snazi duže vremena, zakone koji se dobro i kvalitetno i lako mogu sprovest upravo zbog toga da bi bilo manje čim manje nepoznanica i da bi imali pravnu sigurnost u državi, da znaju da ta država, odnosno da ta Vlada neće za godinu ili dvije donijet neki drugi zakon po hitnom postupku gdje će ovoga jednostavno stavit ad acta.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Srđan Gjurković, izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ne bih se želio ponavljat po pitanju podrške ovome zakonu jer mislim da je potpuno jasno da je većina skoro konsenzus saborskih zastupnika za ovaj zakon uz naravno određene primjedbe kako to obično biva kod prvog čitanja. Ono što je po meni ključna poruka i javnosti, a i investitorima, posebno onima koji su u Hrvatskoj i čekaju godinama realizaciju, a to je da je ova hrvatska Vlada prvo između ostaloga osnivanjem Agencije za investicije i konkurentnost postavila direktno svoju instituciju prema njima da bude i usluga i pomoć u pripremi dokumentacije, tumačenju zakona, ali i u segmentu komunikacije sa lokalnim samoupravama i institucijama koje nisu u nadležnosti Vlade Republike Hrvatske. Od 1993. do 2011. godine u Hrvatskoj smo imali 24,7 milijardi eura, a najveći dio je bio usmjeren na vlasničko preuzimanje u uslužnom sektoru, a 50% u financijskom posredovanju i trgovini. Mi u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj, zahvaljujući Agenciji za investicije i konkurentnost imamo jasno više od 60 evidentiranih investicija ne u financijski sektor nego u trgovinu manjim dijelom, većim dijelom u turizam i proizvodnju u vrijednosti od 3 milijarde eura. 24 milijarde je od '93. do 2011. u Hrvatsku uloženo. I to je ključno što ćemo ovim zakonom omogućiti, a većina tih projekata se u brzom roku može realizirat. To je glavna poruka svim budućim investitorima da u Hrvatskoj je svaki investitor dobro došao, da svaki investitor ima jednako pravo u ulaganje i da je Hrvatska konkurentna zemlja za sve one koji žele investirati. Preskače se često danas u raspravama prostorni plan koji donosi lokalna samouprava na način da se kaže da članak 28. ukazuje da lokalna samouprava u biti onda nema nikakve ovlasti jer ona to crta i stabla gdje moraju biti posađena, a da s ovim načinom u biti lokalna samouprava nema nikakvo pravo. Svi koji su radili investicijske projekte, bili u gospodarstvu vrlo dobro znaju da izdavanje lokacijske dozvole je u biti postavljanje uvjeta koje mora investitor imati kako bi u skladu sa prostornim planom i svim važećim zakonskim propisima, a ovaj Zakon o strateškim investicijama ne derogira ni jedan zakon po tom pitanju, a u lokacijsku dozvolu i lokalna samouprava i komunalna poduzeća i lokalne samouprave isto tako davaju svoje uvjete i za ceste i za priključenje vode, struje naravno daje HEP, kanalizacije itd. Prema tome i učestvovanje lokalne samouprave u povjerenstvu o odlučivanju da li je to u biti strateška investicija, jer nitko nije rekao ovdje da će svaka investicija biti proglašena strateškom investicijom. Radit će se procjena i lokalna samouprava će u tome sudjelovat i ne vjerujem da će i jedna se investicija donijet i odlučit da bude strateška preglasavanjem bez suglasnosti lokalne samouprave kao što je većina rekla da lokalna samouprava naravno nije protiv investicija. To što načelnici ili gradonačelnici žele pomoći i učinit da investicija krene ne znači da određene službe, određene lokalne institucije ne mogu, neće a svjesni smo na žalost i ne koče određene procedure. Prema tome, ovo što je vezano za strateške investicije i lokalnu samoupravu sigurno je, a nisam čuo u raspravi, a vjerujem da će jedan dio čelnika lokalne samouprave biti zadovoljan jer na ovaj način rasteretit će ih i određenih obaveza i dokumentacije koju moraju obrađivati i pripremati jer će na ovaj način država odnosno Vlada preuzeti velik dio obaveza u vrlo kratkim rokovima. I još jedna napomena vezano za stalno spominjanu 2011. godinu u kojoj se govori da su krenule investicije, rastao je brutoproizvod, a da smo mi u biti kao nova vlast to zakočili. Izvješće Hrvatske narodne banke jasno ukazuje da su ulaganja u prva tri mjeseca, prva tri tromjesečja bila u Hrvatskoj 1 milijarda eura. Ali vrlo mali dio od tog ulaganja je išao u proizvodne kapacitete, a veći dio ulaganja iskorišten je za otplatu inozemnih dugova vjerovnicima privatnih tvrtki. To je milijardu. Onih drugih 900 milijuna eura što se spominje kao investicije u 2011. godini koje su naravno utjecale na brutoproizvod isključivo su vlasnička ulaganja u 2011. koja u cijelosti su povezana sa pretvaranjem potražnje inozemnih vlasnika u temeljni kapital tvrtki. Prema tome, knjižno sve ispravno, brutoproizvod je raso, investicije su rasle. A kakav je bio efekt? Slab ili nikakav. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, kolegica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kada ste kolega rekli mislim da te to i dobro i zapazili, ali htjela bih još nečim i nadopuniti, da veliki je ovdje, velika se rasprava vodila oko samostalnosti jedinice lokalne samouprave u upravljanju zemljištem, te ste posebno napomenuli da se na takav način jedinicama lokalne samouprave dolazi u biti i izlazi u susret sa rješavanjem mnogih problema i to na određeno vrijeme. Ja upravo to tako gledam. I ja bih još rekla da se na takav način daje svestrana pomoć jedinicama lokalne samouprave. I zato ja u cjelini dajem podršku ovom zakonu, jer upravljanje zemljištem najveći je crimen i najveće zlouporabe i korupcije se tu događaju na razini jedinice lokalne samouprave. I tako je bilo oduvijek. I tome se treba suprotstaviti. I ova, posebna ona odredba na koju su se mnogi okomili je najdragocjenija, a ja mislim i zakon u cjelini. Što bi Vlada trebala onda učiniti da otkloni, jer ti su glasni u javnosti. Oni neće reći da zbog toga se oni bune, nego ih se boje kako će to izgledati. Dakle, to sasvim dobiva jedno ruho, čak i neku aureolu božanstvenosti iza čega se krije briga za nedodirljivost jedinica lokalne samouprave. Pa na prste jedne ruke se mogu izbrojiti jedinice lokalne samouprave koje su dovele proizvodne aktivnosti. Ima ih i te služe na čast i potječu kažem od mnogih koalicija sasvim različitih opcija. Međutim, mnoge samo muljaju sa teritorijem, sa zemljištem koje su u vlasništvu jedinica lokalne samouprave ili koje su dobile od države, a dobile su ih upravo u cilju da razviju gospodarske djelatnosti. Ali oni to nisu učinili. Vidjet ćemo sada i sa ovim sljedećim zakonom koji je na, koji će uskoro biti na dnevnom redu Prijedlog zakona o unapređenju poduzetničke infrastrukture koja puno o tome govori. Dakle, ovaj zakon treba promatrati [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] Evo samo dozvolite da završim. Upravo kroz svjetlo onemogućavanja korupcije ali obvezuje onda Vladu da sve odluke pa i poviše zakona i onih striktnih odredbi obrazloži zašto je netko dobio i otvoreno i transparentno mislim da će začepiti svakome usta.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Gjurković.
Hvala lijepa. Kolegice, jasno je da korupciju posebno kad je vezana za velike investicije, posebno kad je vezana za zemljište najbolje se istrebljuje da to tako kažem na način da je sve javno i transparentno, da se jasno zna imenom i prezimenom tko odgovara u određenim procesima donošenja odluka i na taj način, a i ovim zakonom osigurava se da građani RH znaju svugdje gdje se rade investicije odnosno gdje će se raditi strateške investicije, na koji način se rade, koja je vrijednost investicije, koja je isplativost investicije, što je sa onim dijelom zemljišta koje se mora izvlastiti, po kojoj cijeni se izvlašćuje. Dakle, u tom trenutku više nema nepoznanica. Jer kad postoje nepoznanice onda postoji sumnja. Kad nema transparentnosti onda počinju igre ispod stola.
Zahvaljujem. I završna riječ u ime kluba HDZ-a Domagoj Milošević. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa danas smo čuli mnogo puta zapravo da sve naravno ovisi o ljudima, postoje moralni, nemoralni, sposobni, nesposobni itd., međutim ako želimo konačno postati uređena civilizirana i organizirana zemlja onda ne možemo ovisiti o pojedincima, onda država mora postaviti sustav i to organizirani sustav. A kolega Gjurković što se tiče investicija ja ću vam drage volje platiti ručak ako nađete više od 3 nove investicije u odnosu na popis koji sam ja osobno ostavio vašem prvom potpredsjedniku, odnosno bivšem predsjedniku stranke gospodinu Čačiću krajem 2011. Popis je tada predan u primopredaji vlasti, ako do danas nađete više od 3 ja plaćam ručak. Dakle, evo nekoliko rečenica samo na kraju ovog dana. Svi smo se zapravo bez obzira na pripadnost stranci i vladajućoj ili oporbenoj stranci složili da u Hrvatskoj treba učiniti mnogo toga da jednostavno se investitore podupre, da se smanje i pojednostave procedure naravno da one budu transparentne. I u tom smislu treba jasno zaključiti da ovaj zakon jest prečac, kako god to netko tumačio ovako ili onako međutim on jest činjenica je prečac. I u tom smislu taj prečac treba konstatirati u ovom prvom čitanju ima puno nedorečenosti i puno toga što još treba nadopuniti, kriterija koje treba uvesti. Nismo se nažalost pretjerano složili oko toga, ali zapravo investicije i poduzetnička klima prije svega se moraju sustavno graditi i to nijedan zakon neće preko noći promijeniti, ali jedan akcijski plan za uklanjanje prepreka ulagačima i sustavno prepoznavanje tih prepreka i stvaranje poduzetničke klime to bi u svakom slučaju činilo. I završno, ono što mi tražimo, to sam već danas rekao i više kolega, a to je dakle tražimo da se upravo iz ovih razloga ograniči rok trajanja ovog zakona, da se sustavno pristupi uklanjanju prepreka svim ulagačima i velikima i malima i obrtnicima od 100 tisuća kuna za koje je to sve i onima od milijardu kuna i više. I na kraju nakon svih ovih današnjih rasprava mislim da bi bilo vrlo pametno i predlažemo da ne kažem tražimo da se osnuje u Saboru saborski Odbor za investicije i konkurentnost koji bi prije svega s obzirom na nedorečenost i netransparentnosti a i više navrata iskazivanja danas i nepovjerenja u pojedine odluke ove Vlade zapravo nadzirao donošenje odluka kada su u pitanju strateške investicije. A osim toga zapravo sustavno se brinuo ono što je trenutno najvažnije, a to je unapređenje konkurentnosti i te poslovne investicijske klime. Evo, hvala najljepša.
Hvala lijepa. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Nastavljamo sa glasanjem. Prijedlog zakona o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske, prvo čitanje, PZ br. 420. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, sa 78 glasova za i 5 protiv, usvojen predloženi zaključak.
Nastavljamo sa objedinjenom raspravom po točkama - Izvješće o provedbi Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje 2009. – 2012.; - Prijedlog Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje od 2013. do 2016. godine; Izvješće je dostavila Vlada Republike Hrvatske. Materijale ste primili u pretince. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Izvješća ste primili. S nama je zamjenik ministra gospodarstva uvodno da li želite par riječi? Nadam se kratko.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Evo što se tiče Izvještaja o provedbi Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje 2009. do 2012. godine znamo da područje zaštite potrošača je dinamično, koje je potrebno kontinuirano pratiti i razvijati s ciljem izgradnje socijalno osjetljivog gospodarstva koje je sposobno konkurirati na međunarodnom tržištu. Vlada Republike Hrvatske do danas je realizirala čitav niz mjera i aktivnosti s ciljem podizanja razine potrošača. Isto tako Hrvatski sabor je u veljači 2010. godine donio Nacionalni program zaštite potrošača za razdoblje od 2009. do 2012. i temeljem članka 121. Zakona o zaštiti potrošača Nacionalnim programom zaštite potrošača određuje se temelji politike zaštite potrošača te definiraju prioritetni poslovi na području zaštite potrošača koji će se financirati iz Državnog proračuna RH, a u cilju stalnog napretka kvalitete života svih građana sukladno standardima zemalja EU. Slijedom navedenog izdvojio bih najznačajnije aktivnosti na području zaštite potrošača koje su se provodile u razdoblju od 2009. do 2012. godine. Uspostavio se centralni informacijski sustav za zaštitu potrošača, potrošačima je omogućeno da putem elektroničke pošte na jednom mjestu zatraže objašnjenje propisa i postupak od Ministarstva gospodarstva, od Savjetovališta za zaštitu potrošača odnosno da upute prijavu Državnom inspektoratu vezano uz povrede potrošačkog prava. Sustav je kao što sam rekao u funkciji od ožujka 2008. godine. Dosada je u sustav zaprimljeno preko 11 tisuća različitih upita i prijava potrošača s vidljivim trendom godišnjeg porasta. Želimo naglasiti da mnoge aktivnosti ne bismo mogli postići bez suradnje s nevladinim sektorom. Isto tako Vlada je uspostavila odličan dijalog s udrugama za zaštitu potrošača koje su uključene u kreiranje i provedbu politike zaštite potrošača. U okviru zaštite potrošača u područjima javnih usluga nadležno ministarstvo, regulatorna agencija kao i ostale institucije provodile su niz aktivnosti u cilju stvaranja odgovarajućih uvjeta za tržišno natjecanje kao osiguranje njihovog obavljanja na socijalno prihvatljivi način u području zdravstvenih usluga a sukladno zadaćama nacionalnog programa zaštite potrošača i obavezi davatelja zdravstvenih usluga da potrošačima osiguranicima pruže obavijesti o njihovim pravima, a vezano uz cijene zdravstvenih usluga i to na način da cijene moraju biti istaknute kao i usluge koje pacijenti dobivaju besplatno davatelji zdravstvenih usluga moraju potrošačima pružiti jasne informacije o obavezi plaćanja pojedinih usluga odnosno o participiranju istima. Što se tiče sigurnosti proizvoda pitanje je od iznimne važnosti kako državama članicama EU tako i RH. inspekcijski nadzor gospodarskih inspektora kontinuirano se provode u razdoblju od 2009.do 2012.godine. Izvješće o provedbi nacionalnog programa zaštite potrošača pokazuje da se politika zaštite potrošača u proteklom razdoblju vrlo intenzivno provodila na svim razinama te da se tijekom proteklog razdoblja u provedbi ove politike aktivno uključio čitav niz dionika, a što je doprinijelo većoj razini zaštite potrošača u RH. Hvala.
Hvala i vama. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a Gordana Sobol. Izvolite kolegice Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Pa evo u ime kluba SDP-a odmah na početku ću reći da ćemo podržati s jedne strane izvješća o provedbi Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje 2009.-2012., a s druge strane i Prijedlog Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje 2013.-2016.godine. Kada pogledamo izvješće koje je pred nama, pogotovo ja bih ovako rekla ovaj zadnji dio gdje je kroz niz tabela prikazano što je sve po pojedinim područjima rađeno u okvirima prilagodbe hrvatskog zakonodavstva EU u području zaštite potrošača, onda mislim da stvarno možemo reći da je napravljen jedan ogroman posao i u biti je i RH kao što je to u uvodnom dijelu izvješća i rečeno i sama prepoznala politiku zaštite potrošača kao jednu od prioritetnih područja kojima se trebala baviti u proteklih nekoliko godina, ali na kojima će se očito baviti i u vremenu koje je ispred nas. I stvarno je to bilo kada pogledamo koje su sve zakonske izmjene učinjene, koji su sve pravilnici doneseni, koliki okrugli stolovi na različite teme odrađeni, agencije koje su osnovane sa svojim izvješćima itd. onda to je jedan ogroman posao koji se radio u kontinuitetu. No koliko je to područje zahtjevno i koliko je ja bi ovako rekla možda još uvijek i nedovoljno poznato samim potrošačima u smislu toga koliko sve ono što smo donosili proteklih godina i radili je upravo njima na korist da tako kažem dakle onim krajnjim odnosno svima nama koji smo u svakodnevnoj ulozi potrošača, govori jedan detalj koji stoji u ovom izvješću, a to je anketa koja je rađena u okviru podizanja javne svijesti o zaštiti potrošača i 2011., a i 2012.potrošačima su postavljena ista pitanja. I njihovi odgovori ukazuju na to da očito još uvijek u približavanju mogućnosti zaštite samih potrošača i njihovih prava još uvijek imamo jako puno posla. Naime, u 2011.godini postavljeno je anketno pitanje da li kao potrošač uspijevate ostvariti svoja prava, većina njih anketiranih njih 65% odgovorila je da ne uspijeva ostvariti svoja potrošačka prava, a 15% misli da uspijevaju. U 2012.godini na isto to pitanje 63% je odgovorilo da ne uspijeva ostvariti svoja potrošačka prava, a njih 19% misli da uspijevaju. Na pitanje da li se osjećaju dovoljno informirani o svojim potrošačkim pravima 2011.godine odgovorili su njih 94% da se ne osjeća dovoljno informiranima. Isto toliko postotak je bio u 2012.godini, dakle čini nam se da, ne čini nam se nego sigurno je da u periodu koji bi trebao biti ispred nas uz sve ono što ćemo još morati učinit i na zakonodavnom dijelu na ugrađivanju direktiva koje su u međuvremenu stupile na snagu odnosno i neke koje se tek predviđaju da puno više možda sredstava bismo trebali usmjeriti upravo na informiranje onih krajnjih korisnika, potrošača kako i na koji način mogu ostvariti svoja prava. Što se tiče Prijedloga Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje od 2013.do 2016.godine, možda ovako ipak jedna od primjedbi koju imamo mada to nije bilo rađeno niti u prošlom prijedlogu nacionalnog programa. Naime, za Nacionalni program zaštite potrošača Vlada je bila ta koja je na osnovu programa sama donosila akcijski plan da tako kažem djelovanja i provedbe programa. Kako sam tu duže u ovom Saboru ja ipak mislim da bi bilo bolje da uz ovaj program bude priložen i taj akcijski plan, bilo bi nam onda lakše i govoriti jer bismo onda imali i nekakve rokove naznačene, imali bismo nositelje konkretne, imali bismo otprilike nekakva predviđena financijska sredstva koja su potrebna i slično. Jer obično uz nacionalne programe koje usvajamo ovdje u Hrvatskom saboru idu i ti akcijski planovi. No kako ovo time nije, nije predviđeno, nije bilo u prošlom programu, nije u ovom. Ali ipak negdje mi se čini, možda sam predvidjela ali bi trebalo negdje stajati da će akcijski plan provedbe ovoga Nacionalnoga programa da će se u nekom periodu desiti, da li će to biti 3 mjeseca, 6 mjeseci ili koliko nakon usvajanja ovoga programa. Jer kažem, da sada imamo rokove i nositelje bilo bi, bilo bi sigurno, sigurno bolje. A ovako kažem, nam se čini da su neke stvari koje su u programu, svjesni smo toga se i ponavljaju ali dakle nema određenih rokova do kada šta smo dužni, dužni napraviti ili ćemo napraviti. Mada u nekim područjima je vrlo konkretno naznačeno u kojem periodu će se neke stvari izvršiti. Također znamo da postoji određeni problem sa, trenutno, sa radom Savjetovališta za zaštitu potrošača. Naime svih ovih godina iz državnog proračuna su se financirala rad, dakle to su udruge koje rade kao savjetovališta na lokalnim razinama, ima ih nekoliko u Hrvatskoj, sve ove godine, pa i za 2013. godinu predviđena su ista sredstva dakle nije došlo ni do kakvog smanjenja. Međutim, podržavamo napore Ministarstva gospodarstva i svih onih koji o tome trebaju brinuti da se i kvaliteta, odnosno u ovom periodu kada će pretpostavljam biti otvoreni natječaj da se kvaliteta usluge ustvari i tih savjetovališta podigne i na višu razinu. Jer sve ono što smo do sada radili na zaštiti potrošača a mislim i sve ono što nas sada čeka, odnosno ušli smo u Europsku uniju da i od te razine, dakle savjetovališta također se očekuje izrazito visoka ustvari osposobljenost da tako kažem i stručnost da mogu na pravi način dati dobru informaciju svima onima, svima onima koji se njima obraćaju. Te vjerujemo da će taj dio problema biti završen. Mislim da nije još proveden ili je proveden natječaj, ispričavam se, nisam uspjela to vidjeti. Ali evo vjerujem da će se i taj problem uskoro riješiti. I ono drugo što mi se čini da se provlači i kroz izvješće o dosadašnjem radu a i u ovom novom Prijedlogu programa a to je da se pokuša i nastoji na sve načine više u ovo pitanje, ovu problematiku uključiti i lokalnu samoupravu. Jer mi se čini da upravo u ovom dijelu i financiranja i podrške udruga koje se bave zaštitom potrošača sa razine lokalne samouprave do sada nije bilo dovoljne podrške da tako kažem. I evo da dalje previše ne duljim, još jedanput ponavljam u ime Kluba SDP-a podržavamo i Izvješće i podržavamo Prijedlog novog Nacionalnog programa zaštite potrošača. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika HNS-a Jozo Radoš.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine zamjeniče ministra. Zaštita potrošača je politika koja omogućava da se zapravo verificira svaka prava politika. Jer svaka prava politika treba zapravo završiti na dobrobiti građana. Makar postoje majstori koji stvaraju uvjerenja o tome da je građanima bolje a stvaraju iluzije manipuliraju a zapravo građanima stvarno nije bolje. Ali zaštita potrošača na neki način izbija podlogu i takovim politikama jer u konačnici kada potrošač postane svjestan šta za njega znači neka politika i šta mu politika nosi onda ta politika teže može manipulirati njegovim percepcijama i njegovim doživljajima različitih politika. Zato je politika zaštite potrošača zapravo jedan moćan instrument u poboljšanju ukupne politike koju treba voditi u odnosu prema građanima. I tu bi zapravo trebalo malo parafrazirati ono načelo misli globalno, djeluje lokalno. Dakle, misli na razini zajednice a djeluje prema pojedincu tako da pojedincu bude bolje, onda će naravno biti bolje i zajednici. Tako će i ova politika koja se počela razvijati 2001. godine potpisivanjem stabilizacije, Ugovora o stabilizaciji i pridruživanju, dakle nedugo je relativno u Hrvatskoj dok u Europskoj uniji provodi zadnjih 50-ak godina, će u mnogome pomoći da se dakle poboljša ukupna politika u Hrvatskoj. Naravno taj proces neće biti tako kratak. I ona je pokazatelj toga što je nama neposredno na ovom području donijela Europska unija. Ne samo u pogledu najužih dokumenata koji se tiču ovoga područja nego u pogledu poboljšanja, dakle ukupnih naših politika. Jer se dakle na ovoj politici zapravo verificira kvaliteta ukupne politike i otežava se zamagljivanje rezultata i uspjeha i doprinosa neke politike. Naravno uz ovo, ova politika zaštite potrošača ima i neposredne gospodarske učinke. Tako se primjerice ovdje radi zaštite potrošača uređuje jedan vrlo važan instrument korištenja raznih objekata za ponajviše u turizmu. To je ta vremenska podjela korištenja objekata ili tzv. time sharing koji se nije mogao i nije se regulirao u Hrvatskoj do sada na pravi način a sada u uvjetima otvorenoga tržišta i naravno olakšanog dolaska ljudi na područje Republike Hrvatske radi turizma. To će naravno sigurno otvoriti i prostor gospodarskom razvoju tog važnog dakle segmenta našega gospodarstva. A naravno i drugi segmenti koji imaju dakle za cilj da olakšaju komunikaciju i razumijevanje potrošača će također omogućiti i lakše gospodarenje. Pa će biti, doći do neposrednih gospodarskih učinaka iz ove politike kao što je e-poslovanje koje naravno ima i svojih prednosti i svojih rizika, e-uprava koja će omogućiti smanjivanje troškova poslovanja i lakše poslovanje i građana i naravno gospodarskih subjekata. To su dakle vrlo važne stvari koje izviru zapravo iz ove politike zaštite potrošača i daju jednu dodatnu vrijednost kao jednog moćnog instrumenta poboljšanja ukupne politike. Koliko se Europska unija bavi ovim pitanjem govore neke direktive, najraniju koju sam ja našao, a postoji ranije je iz 1985. godine koja govori o sklapanju ugovora izvan poslovnih prostora trgovca. Dakle već tada se u Europskoj uniji donosi Direktiva o sklapanju ugovora izvan poslovnih prostora trgovca jer naravno, takvo sklapanje ugovora može otežati poziciju potrošača, odnosno građanina konzumenta jer omogućava da se u takvim okolnostima dođe do ugovore koji njemu idu na štetu. A godine 1990. donosi se Direktiva o prodaji financijskih usluga na daljinu, već tada 1990. godine, što naravno u uvjetima suvremene elektroničke komunikacije i naravno otvorenog tržišta postaje osobito zanimljivo pitanje i za nas danas u Hrvatskoj, ali govori o superiornosti Europske unije u tretiranju ovoga problema. Jedna od zasluga, ja ću to spomenuti kao jednu zgodnu ilustraciju, uvođenja dakle tih pravila, prihvaćanja pravila Europske unije je navođenje cijene na proizvodu za jedinicu mjere. Toga u Hrvatskoj nije bilo prije, to je nova pojava u Hrvatskoj koja naravno onemogućava ili otežava proizvođačima zamagljivanje zapravo pa imate ona velika pakiranja, unutra imate puno ambalaže, a proizvoda ima vrlo malo. Ovdje se kao što znate za sireve itd. navodi koliko je cijena toga proizvoda po kg što naravno omogućava lakše snalaženje naših potrošača. Ali naravno ima i poteškoća u provođenju tih dobrih rješenja Europske unije. Tako imate primjerice Zakon o nedopuštenom oglašavanju koji smo mi donijeli ovdje u Hrvatskom saboru na temelju jedne Direktive Europske unije koja zapravo još preciznije na neki način identificira to pitanje, a zove se Direktiva o zavaravajućem oglašavanju kojega naravno i danas imamo u velikoj mjeri i vrlo ga je teško spriječiti kada se nekom reklamom zapravo zavarava i privlači potrošač a postoji zakon, o tome postoji direktiva i to dugoga vijeka u Europskoj uniji koja kažem po mom mišljenju preciznije zapravo opisuje taj problem, govori o zavaravajućem, a mi govorimo o nedopuštenom oglašavanju. Tu svakako još imamo puno za činiti. Plod ovih napora koje imamo je i to što, ali i jedna deformacija u tom našem prihvaćanju i primjeni je opomena za dospjela i nenaplaćena potraživanja ovdje piše trgovaca, ali ne samo trgovaca, nego i državnih tijela. Mi smo dakle našim zakonom dozvolili da se opomena ne naplaćuje, dakle zabranili naplaćivanje opomene ali su se onda trgovci da tu opomenu onda uopće ne šalju. Da stvar bude još gora, to rade i državna tijela. Državna tijela danas kada vas hoće opomenuti, odnosno kada bi vas trebala opomenuti temeljem toga da to ne naplaćuju ona su prestala opominjati građane, uključujući i naše sudove, naša upravna tijela i time zapravo rade više štete nego koristi od takvog rješenja jer ponekad građanina treba opomenuti da bi platio. Većinu građana treba opomenuti da bi platio ako je nešto zaboravio. Ovako vam ovrha stigne od strane hrvatskog suda za nešto što niste platili ili jeste platili sa zakašnjenjem, dođe vam ali bez ikakve prethodne opomene, naravno sa ovrhom, sa sankcijama itd. Jedna od deformacije koje svakako treba dalje regulirati su u pogledu ovih ugovora na daljinu, dakle ugovora koji se ne sklapaju u poslovnom prostoru kao što su razni telefonski ugovori ili pristajanja je automatsko produžavanje ugovora bez vašega pristanka. Možda to čak i piše u nekom onom velikom općim uvjetima koje vi niste pročitali kada ste te ugovore potpisivali jer su to dokumenti od nekolik desetaka stranica gusto tiskanog teksta, tako da vi zapravo potpisujući ugovor ne znate što ste potpisali, a onda vam nakon isteka ugovora dođe do produženja toga ugovora, a da vi to zapravo ne želite. Zapravo ste se s time suglasili što je opet neka vrsta zavaravanja potrošača. Meni se dogodilo primjerice da sam na jedan takav ugovor naložio u nekakvoj dobroj vjeri plaćanje preko moje kreditne kartice pa su oni nastavili pružanje usluge koju ja više nisam želio prko moje kreditne kartice čiji su broj imali. Ja sam se očito negdje suglasio s time što je svakako zavaravanje potrošača. Dakle to su te deformacije koje mi doživljavamo u primjeni ovih europskih direktiva, ali naravno svakako treba tome stati na kraj. I to je zadaća zapravo drugoga dokumenta, a to je Nacionalni program za razdoblje 2013.-2016. godina koji je lošiji dokumenat od izvješća zato što je vrlo općenit, zato što nema programske elemente u sebi, u velikoj mjeri ponavlja ono što piše u strategiji odnosno u izvješću, a naravno program bi trebao biti prilično precizan tako da morate tražiti zapravo u jednom opisnom njihovom obliku šta oni to zapravo imaju za program. Prema tome, taj dokument bi u perspektivi trebao biti precizniji. Kolegica Sobol je govorila o akcijskom planu, ali elementi akcijskog plana, najvažniji elementi akcijskog plana svakako trebaju biti u programu tako da je ovaj dokument svakako dokument koji treba poboljšavati u idućim razdobljima. A što se tiče, dakle tog nacionalnog programa za iduće razdoblje treba napomenuti nekoliko činjenica. Hrvatske udruge potrošača koje dakle imaju potporu države i koje se razvijaju nadam se na dobrobit građana imat će prilike ući u dvije velike europske udruge potrošača i time u toj suradnji i poboljšati svoju aktivnost. Ono što je veliki pomak i što je veliki problem za većinu jedan dobar dio građana Republike Hrvatske to je pokušaj koji se ovdje na neki način otvara, odnosno više u obliku apela ili sugestije da se potrošnja bilo čega plaća prema stvarnoj potrošnji kao što je i potrošnja vode, kao što je odvoz smeća, kao što je potrošnja energije za grijanje. Danas veliki dio građana Republike Hrvatske te svoje potrebe plaća u nekakvom paušalu neovisno o tome koliko je potrošio, a to svakako nije u interesu zaštite potrošača. To je ono što stoji pred nama u idućem razdoblju i to je jedno vrlo važno, na izgled možda sitno ali vrlo važno područje da čovjek plaća vodu, odvoz smeća, potrošak energije prema onome što je potrošio a ne prema nekim drugim zapravo neodgovarajućim kriterijima. Naravno da treba formirati i samostalno tijelo koje bi time što je samostalno trebalo bit nezavisno u obavljanju toga posla i potpuno predano tome poslu, odgovorno naravno najvišim tijelima kao što je Hrvatski sabor. A naravno ono što postaje osobito interesantno u ovom razdoblju otvorenosti tržišta, odnosno ulaska u zajedničko tržište je prekogranična suradnja, prekogranična trgovina na jedinstvenom tržištu koja će rasti, koja ni sad nije u velikoj mjeri zastupljena u EU ali će sigurno rasti, a pogotovo nije u našoj hrvatskoj trgovini sa svijetom izvan. Tako da je to jedno veliko pitanje koje ćemo morati regulirati zajedno naravno sa EU. A ono što je također jedna velika i važna zadaća je izvanparnično, izvan sudsko rješavanje sporova koje se potiče u svim mogućim politikama zaštite potrošača a jedna od njegovih novih dimenzija je rješavanje sporova putem interneta. Dakle, ne samo da izbjegavate sud koji naravno onda košta i traje, nego imate puno elegantniji i jednostavniji način rješavanja sporova i to su pitanja kojima ćemo se baviti u idućih nekoliko godina. A tu je naravno i formiranje europskog potrošačkog centra u Republici Hrvatskoj koji će onda činiti mrežu 28 plus dva potrošačka centra. Dakle, sve zemlje EU i plus toga Island i Norveška, dakle 30 zemalja. Dakle, Republika Hrvatska će ući i u informiranje toga centra. Klub zastupnika HNS-a završno će naravno podržati ovo izvješće. Podržat će i nacionalni program unatoč tome što on može i treba zapravo u perspektivi biti bolji jer se radi o jednoj dobroj politici i radi se o politici koja još nije dala sve svoje mogućnosti ponavljam na blagotvorni utjecaj, na ukupni upravljački politički proces u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Ante Babić. Izvolite kolega Babić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Nastojat ću biti kolegijalan u ovoj objedinjenoj raspravi i što kraće nešto reći o izvješću i o prijedlogu Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje od 2013. do 2016. godine. Naime, politika zaštite potrošača sustavno se razvija već 30-tak godina i obuhvaća niz mjera kojima se nastoji poboljšati položaj potrošača na jedinstvenom europskom tržištu. Jedan od važnih segmenata politike zaštite potrošača jest pravo zaštite potrošača. Zbog toga je i zaštita potrošača jedna horizontalna politika što znači da se o njoj vodi računa pri provedbi svih ostalih službenih politika. To je područje podijeljene nadležnosti između EU i države članica. Radi različitosti nacionalnih uređenja u zakonskom smislu osporava se slobodan protok roba i usluga, a potrošači ne žele trgovati u drugim zemljama jer ne znaju imaju li ista prava kao u svojoj zemlji. Svaka od njih pruža potrošačima onoliko zaštite koliko smatra da je potrebno i primjereno. No, da bi svi potrošači u EU bez obzira na državu imali približno jednaku zaštitu pravilima EU predviđa se minimum pravne zaštite o svakoj članici, a njima se dopušta da svojim pravnim poretkom pruža i višu razinu zaštite. Budući da je zaštita potrošača horizontalna politika veliki broj direktiva na području ostalih politika periferno uređuje i zaštitu potrošača. Zaštita potrošača u Hrvatskoj kao i u državama članicama EU uređena je nizom zakona i podzakonskih akata. Intenzivan razvoj politike zaštite potrošača u našoj zemlji počinje približavanjem EU. Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju Republika Hrvatska se obvezala uskladiti svoje pravo s pravnom stečevinom EU i danas je ona u području zaštite potrošača gotovo potpuno usklađeno. Prihvaćanjem jedinstvenih europskih pravila zaštite potrošača hrvatskim se trgovcima olakšava i pojeftinjuje poslovanje na jedinstvenom tržištu EU. Poslujući u skladu s hrvatskim pravilima mogu biti sigurni da ispunjavaju kriterije zaštite potrošača u svim državama članicama EU. Time se ukida i potreba za skupim i dugotrajnim analizama pravnih poredaka drugih zemalja i troškovi usklađivanja poslovanja s pravilima o zaštiti potrošača drugih zemalja. Umjesto da posluju na tržištu od 4 i pol milijuna potencijalnih potrošača otvara im se mogućnost poslovanja na tržištu s gotovo 500 milijuna potencijalnih potrošača. Velika pozornost posvećivala se obaviještenosti i edukaciji potrošača. Kada smo već početkom 2010. godine raspravljali o Prijedlogu nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje od 2009. do 2012. govorili smo o potrebi daljnjeg educiranja potrošača pri čemu smo naznačili iznimnu važnost i važnu ulogu koju imaju mediji u tom procesu. Pohvalili smo i emisiju "Potrošački kod" HRT-a iza čega stojimo i danas jer već dugi niz godina uspješno djeluje na svijest potrošača upoznajući ih s njihovim pravima kroz prizmu životnih primjera i rasvjetljavanja brojnih slučajeva u kojima su građani na neki način žrtve. U tom smislu smo pohvalili još jednu emisiju, a to je "Provjereno" NOVA TV koji se zapravo ne bavi isključivom tematikom zaštite potrošača ali djelomično progovara o toj temi kroz povremene priloge. Glede prijedloga Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje od 2013. do 2016. godine ono nas u jednom svom dijelu detaljnije upoznaje sa institucionalnim okvirom politike zaštite potrošača, položaju potrošača i smjerovima politike zaštite potrošača u državama članicama EU što je od značaja s obzirom na činjenicu da je Hrvatska do prije nekoliko dana punopravna članica EU te je potrebno hrvatske potrošače upoznati s njihovim pravima u okviru europskog zakonodavstva. Tijekom godina konstantno se radilo na ujednačavanju prava država članica jer različitost propisa u članicama odvraća potrošače iz jedne od njih od kupnje roba i usluga u drugoj ili primjerice trgovce od trgovanja u drugoj državi članici s konačnim ciljem slobodnog protoka roba i usluga na unutarnjem tržištu EU. Pozdravljamo svakako opći cilj ovog Nacionalnog programa, a to je sa stajališta prosječnog potrošača daljnje podizanje znanja o pravima potrošača i jačanje uloge potrošača na zajedničkom tržištu. U programu stoji da će se to činiti kroz unapređenje institucionalnog okvira, odnosno kroz Nacionalno vijeće za zaštitu potrošača, udruge i daljnji institucionalni razvoj u području politike zaštite potrošača. Isto tako naveden je i daljnji razvoj zakonodavnog okvira i jačanje nadzora nad tržištem, odnosno inspekcijskog nadzora kojeg obavlja Državni inspektorat s ovlastima poduzimanja odgovarajućih i hitnih mjera kada su ozbiljno ugrožena prava potrošača. Jedno od najčešćih kršenja propisa je u ispravama koje prate proizvode, primjerice poput nepostojanja podataka o sastojcima proizvoda. A kako bi mogao usporediti robu i usluge koje mu se nude na tržištu, kako bi mogao biti u potpunosti svjestan osnovnih karakteristika roba i usluga te biti upoznat sa svojim pravima i obvezama pri kupnji proizvoda ili usluge potrošač mora dobiti sve potrebne informacije. Tako je Državni inspektorat tijekom 2012. obavio ukupno 101 822 inspekcijska nadzora u kojima su procesuirali ukupno 46 443 povrede propisa od čega je 34 036 kontrola provedeno nad primjenom odredbi Zakona o zaštiti potrošača. Istodobno je provedeno oko 9 000 kontrola propisa u području tehničkih proizvoda te su otkrivena 33 opasna proizvoda. Smatram da u ovom Nacionalnom programu zaštite potrošača za razdoblje od 2013. do 2016. nedostaje praktičnosti, nedostaje akcijskih planova, konkretnih aktivnosti o čemu su govorili moji prethodnici, nedostaje konkretnih projekata i kampanja kroz medije za što bolje informiranje. Jedino područje o kojem se nešto konkretnije može pročitati o aktivnostima koje će se provoditi u narednom razdoblju je područje sigurnosti i kakvoće hrane. Smatramo također da je potrebno u narednom razdoblju sve što je već navedeno uložiti napore i unapređivanje suradnje među udrugama potrošača kao i njihovoj suradnji s nadležnim institucijama. Ministarstvo gospodarstva raspisalo je natječaj za dodjelu financijske potpore udrugama koje djeluju u području zaštite potrošača u RH za sufinanciranje projekata savjetovanja potrošača. Sredstva za spomenuto sufinanciranje osiguravaju se u državnom proračunu, a rok za podnošenje prijava još traje do 10. srpnja ove godine. U tom okviru posebno bih pozdravio natječaj koji bi bio raspisan za konkretne projekte ili kampanje u području informiranja potrošača i unapređenju njihovih prava o čemu sam govorio nešto ranije. Jedan takav hvale vrijedan projekat je "Hoću znati obračunati". To je usluga koja se od svibnja može koristiti putem internetskih stranica Saveza udruga za zaštitu potrošača, odnosno to je tarifni obračunski kalkulator električne energije preko kojeg građani mogu kontrolirati potrošnju električne energije u svom kućanstvu te na kraju mjeseca platiti određeni iznos bez sumnje u njegovu vjerodostojnost. Oni zapravo mogu biti sigurni da će platiti samo onoliko koliko su stvarno potrošili u svom kućanstvu. Isto tako postavlja se pitanje na koji su način pripremljeni hrvatski potrošači glede zaštite njihovih potrošačkih prava kao građani EU koji uživaju niz prava. Primjerice, propisi EU jamče zaštitu potrošača u pogledu kupovine, uključujući kupovinu usluga poput bankarskih kredita, zaštite osobnih podataka i drugih prava prilikom online kupovine, cijene telekomunikacijskih usluga u roamingu, sigurnost proizvoda i hrane te prava putnika. Europska unija osigurava da građani kao putnici u zračnom prometu imaju pravo na točne informacije o letovima i rezervacijama uključujući točnu informaciju o ukupnoj cijeni leta koja mora uključivati sve naknade, pristojbe i dodatne troškove leta. Putnici također imaju pravo na naknadu za oštećenu prtljagu, naknadu za kašnjenja i otkazane letove ili zabrane ukrcavanja te pravo na odštetu u slučaju nesreće. Putnici s invaliditetom i stariji putnici imaju pravo na besplatnu pomoć u zrakoplovu i zračnim lukama kako bi im se omogućilo da putuju uz iste uvjete kao i svi drugi. Slična prava odnose se i na putovanja željezničkim i pomorskim prometom, a od 2013. godine ove specifične vrste putničkih prava uvode se i u cestovni promet čime se zaokružuje pravni okvir za korisnike svih prijevoznih sredstava na razini EU. Pitanje je koliko su hrvatske institucije i udruge s područja zaštite potrošača spremne odgovoriti ovakvim zahtjevima pitanjima i pritužbama na koje će se vjerojatno brzo susresti odnosno još je bolje pitanje koliko su hrvatske tvrtke spremne provoditi ta prava, primjerice Hrvatske željeznice kada znamo da tisuće građana svakodnevno koriste prigradske linije za odlazak na posao, a vlakovi redovito kasne? Hoće li putnici dobiti mogućnost da iskoriste svoje pravo na naknadu za kašnjenje vlakova recimo od Siska do Zagreba? Pravila EU moraju se ispravno provoditi, a pojedinci moraju biti u stanju dobiti odštetu. Europski potrošači već imaju ograničen opseg za dobivanje odštete. Paralelna mreža FINN-NET-a ispunjava istu ulogu za prekogranične žalbe o financijskim uslugama. U interesu je RH da ima visoku razinu zaštite potrošača, kontinuiranu edukaciju i informiranje, zadovoljne potrošače čime će imati i razvijeno i konkurentno gospodarstvo. U istom interesu vjerujem nastaje i ovaj dokument koji se može poboljšati uključivanjem praktičnosti u njegov sadržaj o čemu su govorile prethodno i moje kolege. HDZ će podržati ovo izvješće kao i prijedlog Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje od 2013.do 2016.godine. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. I završavamo sa današnjim radom. Sutra nastavljamo sa Izvješćem o korištenju pretpristupnih programa pomoći EU za razdoblje od 1.srpnja do 31.prosinca 2012.godine. Želim vam ugodan nastavak dana. Nadam se da još nije mrak vani. Počinjemo u 9,30.
Izvješće o provedbi Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje 2009.-2012., rasprava je zaključena. Dajem na glasanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Izvješće o provedbi Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje 2009.-2012." Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 83 glasova, usvojen predloženi zaključak.