Kolegice i kolege, dobro jutro. Nastavljamo s radom. Raspravit ćemo - Prijedlog plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske Unije za 2014. godinu Prijedlog plana dostavila je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Na donošenje plana primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za europske integracije i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministrice vanjskih i europskih poslova, gospodin Joško Klisović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Dopustite mi da vam predstavim Plan usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU za 2014. godinu. Ovaj plan predstavlja potpunu informaciju saborskim zastupnicima o svim zakonskim aktivnostima koje Vlada RH planira tijekom 2014. godine, a koje proizlaze iz punopravnog članstva RH u EU te naše obveze daljnjeg preuzimanja pravne stečevine EU. Iako je RH 1. srpnja 2013. godine postala 28. članicom EU i tijekom pretpristupnih pregovora ispunila sve obveze koje proizlaze iz procesa pristupanja EU što se posebice odnosi na proces usklađivanja zakonodavstva sa pravnom stečevinom, pravna stečevina Unije kontinuirano se razvija te je Hrvatska kao punopravna članica obvezna usklađivati svoje nacionalne propise s novom pravnom stečevinom. Nakon deset godina usklađivanja hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom ulaskom u punopravno članstvo EU, ušli smo u novu fazu usklađivanja u kojoj Hrvatska mijenja svoje zakone paralelno s drugim državama članicama EU. U dostizanju te nove faze, Hrvatski sabor ima jasne zasluge i nemjerljivu ulogu. Važno je istaknuti kako je u pretpristupnom razdoblju usklađivanje zakonodavstva bilo među najznačajnijim poslovima Hrvatskog sabora. Od 2003. godine kada je proces započeo do članstva Hrvatske u EU, Sabor je donio 683 usklađena zakona od čega 152 u 2013. godini. Vlada RH je i ove godine izradila i 17. prosinca 2013. godine usvojila Program Vlade za preuzimanje i provedbu pravne stečevine EU za 2014. godinu. Riječ je o programu transpozicije nove pravne stečevine EU kakvu imaju i druge države članice kojim se provodi redovno godišnje usklađivanje s novom pravnom stečevinom. Sastavni dio programa Vlade za preuzimanje i provedbu pravne stečevine EU za 2014. godinu je plan usklađivanja zakonodavstva s pravnom stečevinom. Plan sadrži ukupno 42 zakona kojim se preuzima nova pravna stečevina EU gdje Hrvatska slijedom aktivnog praćenja razvoja pravne stečevine od strane nadležnih tijela Državne uprave mijenja svoje zakonodavstvo paralelno s drugim državama članicama EU. Dame i gospodo zastupnici, važno je također istaknuti kako se kontinuiranim usklađivanjem nacionalnog zakonodavstva s pravnom stečevinom EU osigurava pravovremena i pravilna primjena preuzetog zakonodavstva što ima velik utjecaj na svakodnevni život svih građana te pridonosi jačanju hrvatskog gospodarstva i društva u cjelini. Obzirom na ključnu i nezamjenjivu ulogu Hrvatskog sabora u raspravi i donošenju zakonskih prijedloga, predlaže se Hrvatskom saboru usvajanje ovog Plana usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU. Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici, zahvaljujem na vašoj pažnji.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih zastupnika za riječ se prijavio Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče, gospodo zastupnici, vrlo kratko. Da, kao što smo i maloprije čuli Sabor je uskladio sa EU 683 zakona, od čega 152 u 2013. godini. Ovdje pred nama je još, koliko, 42 zakonska teksta od kojih, npr. i Zakon o izmjeni zakona o transparentnosti tokova javnih sredstava, međunarodnim mjerama ograničenja, Zakon o energetskoj učinkovitosti, o izvorima energije, Zakon o zaštiti potrošača, pogrebničkoj djelatnosti, čak i to moramo uskladiti s Europom, lučkim kapetanijama, ali i tu je i Zakon o porezu na dodanu vrijednost, Zakon o privatnoj zaštiti, Kaznenom zakonu, a meni izuzetno interesantni Zakon o medijima, Zakon o elektroničkim medijima. I ono što mene ponajviše ovdje zanima to su upravo ti Zakoni o transparentnosti tokova javnih sredstava i Zakon o medijima i Zakon o elektroničkim medijima. Zašto? Zato jer se samo za te namjene, govorimo od lokalne samouprave kada je riječ o medijima u Istri na godišnjoj razini, jasno za odabrana radija, televizije i tiskovine izdvaja do 10 milijuna kuna. znači u jednom mandatu 40 milijuna kuna čime se isti znaju pretvarati u video te televizije i foto albume onih koji "to financiraju" našim ili javnim novcima. I to treba na neki način regulirati i o tome treba početi otvoreno progovarati jer na taj način determinira se i sama izborna volja, a s druge strane vidimo da DORH i druge institucije šute. Sve u svemu jasno pred nama ove godine je 42 zakona koja moramo uskladiti sa europskom stečevinom. Rekoh ovdje ima izuzetno bitnih zakona od Općeg poreznog zakona, Zakona o trgovačkim društvima, Kaznenom zakonu, Zakonu o porezu na dodanu vrijednost, o tokovima javnih sredstava i podvlačim još jednom tu su Zakoni o medijima i Zakon o elektroničkim medijima. Želim vjerovati da će praksa kada usvojimo i ove zakone ili kada ih uskladimo sa europskom stečevinom biti takva da pojedinci te mogućnosti više neće zlorabiti. Hvala.
Za repliku se javlja Branko Vukšić. Izvolite.
Vrlo kratko. Uvaženi kolega Kajin, spomenuli ste Zakon o elektroničkim medijima praksu televizija. Moramo znati da jedno od najneusklađenijih područja u EU su sasvim sigurno mediji i nema neke jedinstvene politike u EU što se tiče medija i što se tiče ponajprije što nas zanima, to je javna televizija i funkcioniranje javne televizije. Sasvim sigurno da postoje u EU primjeri javnih televizija koje mogu biti uzor HTV-u kao što je recimo jedan BBC ili neke druge televizije koje stvarno obavljaju javnu funkciju i koje se prema svim političkim takmacima odnose na način koji je demokratski. Pa onda trebamo znati da mnoge takve televizije nemaju doticaja sa komercijalom i da takve televizije su se lišile EEP-a kako bi mogle biti što nezavisnije u svom djelovanju i kako ne bi ovisile o krupnom kapitalu. Pa sasvim sigurno da ćemo i mi na Odboru za medije otvoriti tu temu i početi razgovarati o tome koliko je HTV ovisna o krupnom kapitalu i koliko kapital utječe na formiranje programa, a sasvim sigurno utječe i jeli uputno razgovarati o tome da se na HRT-u ukine svaki doticaj sa krupnim kapitalom odnosno da se ukinu reklame.
Na repliku odgovara Damir Kajin.
Da, sigurno da ovaj Zakon o elektroničkim medijima treba tangirati i ove velike nacionalne sustave pa između ostalog i HRT. Nisam ja govorio ovom prilikom o HRT-u zato jer će uskoro biti izvješće o HRT-u pred nama saborskim zastupnicima, za koju znamo da na godišnjoj razini kroz formu kako se to zove "poticaja", građani uplaćuju isto milijardu i 200 milijuna kuna. Ja sam želio nešto reći o lokalnim medijima i mislim da prije svega te izvršne vlasti koji ih financiraju javnim novce, našim novcima trebaju odrediti određene kriterije kome, zašto, koliko novaca, a te onda televizije moraju omogućiti ili ti pisani mediji ili ne znam radio stanice pristup svima, a ne da se pretvaraju kao što rekoh ako je riječ o tiskovinama o foto albume onih koji su na vlasti odnosno u kućni video oni koji imaju izvršnu vlast. Ja tvrdim da jedan od najvećih kriminala, poglavito kada gledam Istru, je ovdje u tom prostoru i mediji onda s druge strane vis a vis tih 10 milijuna kuna, vis a vis tih sinekura prikrivaju sve ostalo i na neki način u kohabitaciji su sa onim što se na tim prostorima dešava. Samim time su odgovorni, jasno da DORH šuti, a da bi se nešto promijenilo možda treba nešto mijenjati i u samome DORH-u. Što imamo sada? Mi imamo sada situaciju da vlasnici medija kroz predstečajne nagodbe zlorabe zakon, pojedinci odnosno kroz povezana društva prikazuju znamo iz kakve sve fiktivne obveze likuju i zapravo bih rekao da se svima nama smiju.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. Za klub Jadranke Kosor i HGS-a prijavila se gospođa Jadranka Kosor ali je nema u sabornici, pa njezin klub gubi pravo na raspravu o ovoj temi. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani kolega Davor Božinović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra. Evo dame i gospodo, nastavlja se praksa usvajanja europskih zakona s tim da je naravno situacija nova s obzirom da je Hrvatska postala članica 1.7.2013.godine, to je jedna nova činjenica koja se reflektira i u ovom poslu. Prva stvar na koju bi se ona mogla reflektirati to je sam naziv dokumenta. Dakle mi smo sve ove godine donosili plan usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU usklađivanje sa pravnom stečevinom je termin koji se koristi i u ovom trenutku sa zemljama koje su kandidati, dakle koji su u pregovorima sa Europskom unijom. Tako da mislim da bi mogli razmisliti o tome da sam taj dokument nazovemo nekako drugačije. U konačnici postoji i europska terminologija po tom planu, dakle Europska komisija je zadužena da prati aplictation european law, znači primjene, može provedba, može preuzimanje ali mislim da smo se mi dovoljno dugo usklađivali i 1.7.2013. smo dobili potvrdu toga. Gospodin zamjenik ministrice je ovdje nas upoznao sa dokumentom koji je stavljen u proceduru i između ostalog kazao je da nam on daje jednu potpunu informaciju o planu zakonodavnih aktivnosti Vlade u ovom području. Međutim, podsjetio bih kod plana za 2013. godinu Vlada je u tom planu, u tom dokumentu uz svaki zakon dala i jedna kratki opis direktive ili neke odluke Europskog vijeća, odnosno usvojenog zakonodavstva na koji se naša transpozicija kroz zakonodavstvo Republike Hrvatske konkretno odnosi. I mislim da je to bila dobra praksa i mislim da se s tom praksom moglo bez problema nastaviti jer je onda lakše i zastupnicima da prate pretpostavljam i članovima Vlade. Novost u odnosu na ranije razdoblje se odnosi prije svega na uredbe Europske unije jer u razdoblju, ajmo opet reći usklađivanja koje je prethodilo članstvu i te uredbe su se prenosile u pravni sustav Republike Hrvatske zakonima. Danas one imaju izravnu primjenu dakle one imaju opću primjenu na način da se izravno primjenjuju u zakonodavstvo Republike Hrvatske. Drugim riječima osim u nekim izuzetnim slučajevima kada se za primjenu neke uredbe treba npr. osnovati neko posebno tijelo onda bi i Sabor to morao regulirati zakonom ili kada bi se uredba odnosila na prekršaje ili kaznene odredbe i to bi se s obzirom na naše zakonodavstvo moralo riješiti zakonom. Sve ostale uredbe se primjenjuju u Republici Hrvatskoj kao članici Europske unije onako kako su one donesene. Sada kod toga bih spomenuo čini mi se problem za građane Republike Hrvatske koji bi se mogao relativno lako riješiti a to je dostupnost odnosno informiranost o tim uredbama koje su na snazi, dakle one su činom usvajanja na snazi i u Republici Hrvatskoj. I u ovom trenutku one su pregledno dostupne na siteu Narodnih novina gdje postoji poveznica na euro lex tzv. bazu podataka zakonodavstva Europske unije. Mislim da se tu ipak radi o jednoj prilično sofisticiranoj bazi gdje vi morate točno znati što tražite da biste došli do tog dokumenta dakle koristiti ili precizne ključne riječi ili morate znati što naravno je iluzorno broj tog dokumenta da biste mogli doći do njega. Zbog toga mi se čini da ministarstva i druga državna tijela u čije područje rada spadaju uredbe koje se donose u Europskoj uniji. Na svom web siteu daju pregled tih uredbi, dakle svih onih koje su donesene iz područja poljoprivrede da budu na stranici Ministarstva poljoprivrede da ljudi jednostavno mogu doći do teksta onih zakonskih rješenja odnosno regulative Europske unije koja je bitna za njihov posao bez obzira na koje područje se to odnosi jer kao što znamo Europska unija pokriva velik dio područja i gospodarstva i ekologije i da ne nabrajam. Također ono što mora biti jasno ovdje, točno je da je Sabor važan faktor, da je uloga Sabora odnosno nacionalnih parlamenata promijenjena, da je i uloga Europskog parlamenta stupanjem na snagu Lisabonskog ugovora promijenjena, da je dobio veće ovlasti. Međutim ono što nekako prolazi ispod radara javnosti to je da rad zapravo naših predstavnika u vijeću. Predstavnici u vijeću su službenici, državni službenici koji rade ili u sklopu COREPER 1 i COREPER 2 dakle odbora stalnih predstavnika ali i u mnogim radnim tijelima. Bez obzira što oni dolaze iz izvršne vlasti, njihov stvaran posao je zakonodavan. I mislim da se u tom smislu moramo malo više otvoriti prema javnosti i prema onim interesnim skupinama u Hrvatskoj koje to područje konkretnih zakona, odnosno uredbi, direktiva ili odluka zanima kako bi zapravo došli do jednog dobrog materijala, do jedne dobre pozicije. Naravno Vlada to sa svoje strane radi, međutim taj proces je kad gledate praksu drugih zemalja prilično proširen. Oni su potpuno otvoreni za različite interesne skupine koje djeluju u Bruxellesu. Jučer smo i na odboru nešto o tome govorili. U Bruxellesu ima prema zadnjim, zadnjim nekim podacima više od 6000 lobističkih firmi. Danas se to zbog korektnosti govori o predstavnicima raznih interesa sa peko 20000 ljudi. Dakle, naše interesne skupine s jedne strane naravno trebaju djelovati prema Vladi, ali treba ih poticati da se umrežavaju u te interesne skupine u Bruxellesu jer one su veoma važan dio zakonodavstva, odnosno imaju velik utjecaj na usvajanje zakona unutar EU. Tu imate skupine od ne znam snažnih, moćnih organizacija kao što je europska konfederacija kemijske industrije do asocijacija koje se bave komponentama za liftove. Ali o tome trebamo čini mi se razgovarati, jer to je nešto što i EU i Europska komisija potiče njihovo uključivanje. To trebamo poticati i mi zbog ograničenih kapaciteta administracije da savlada i da stvori osnovu za što kvalitetnije zakone. Druga stvar koju bih primijetio u odnosu na prošli prijedlog, odnosno plan. Mi smo imali po tom planu 108 zakona za usvojiti. Na stranici Sabora stoji brojka da ih je usvojeno u tom razdoblju 125. Ja sam si dao malo truda, izlistavao i našao da ih je 157 europskih zakona koje smo usvojili u 2013. godini. Dakle, očito je da nam nešto sa evidencijom ne štima i mislim da je dobra praksa svih planova da se o tim planovima, odnosno realizaciji planova razgovara onda kad se donosi novi plan. Tako da je moj plan da kod plana za 2015. godinu dobijemo jedan osvrt, jednu analizu onoga što je napravljeno i da to bude jedna konačna brojka, jedna konačna cifra da ne moramo lutati jer svaka evidencija pokazuje nešto drugo. Ja se nadam da to nije zbog toga da bi se određeni zakoni našli samo u hitnoj proceduri. Dakle, kao što sam kazao ljudi koji rade u vijeću su veoma važni i o tome bi se trebalo razmišljati kod reforme državne uprave u smislu da ta reforma mora ići za tome da se proširi kadrovska baza državnih službenika koji su se u stanju nositi sa ovako zahtjevnim poslom. Dakle, oni iako su notificirani kao diplomati oni su stručnjaci, oni su zapravo i u funkciji zakonodavca. Za razliku od toga mi ovdje mjesec dana govorimo o ukidanju Državnog inspektorata kao da je to glavno pitanje reforme državne uprave u Hrvatskoj. Zato i Sabor, a to smo već nekoliko puta spominjali može cijelom ovom procesu dati svoj obol time da bi se i sastanci Odbora za europske poslove otvorili za javnost, pa makar i kroz video prenošenje preko interneta sjednica, da bi se jednostavno proširila ta informacija o tome što se događa u EU. Tu i tamo dođe poneka informacija, ali samo ako je spektakularna kroz medije. 90% onih koje su bitne, koje život znače nisu dovoljno prezentabilne građanima, onima kojih se to tiče, onima na koje se te uredbe i zakoni primjenjuju. Zato ja ću ponovit nekoliko prijedloga. Dakle, da se razmisli o nazivu dokumenta. On više ne mora se zvati usklađivanje. Mislim da je najbolje da koristimo terminologiju koja postoji za države članice a to je primjena ili provedba kako god hoćete europskih zakona. Da nas predlagatelj u buduće kod prijedloga plana zakonodavne aktivnosti izvijesti o realizaciji prošloga plana, jer ispada da je nekih pedesetak zakona ovaj Sabor usvojio preko plana. Da ministarstva i druga tijela državne uprave na svojim stranicama korisnike one koje to zanima, a siguran sam da takvi postoje da imaju dio na kojem će se prenijeti uredbe EU za njihovo područje. Dakle, one koje su na snazi u RH. Direktive su nešto drugo. Direktive moraju se transponirati kroz zakone i to se objavljuje u "Narodnim novinama" i to je nešto na što su građani navikli. I četvrto, dakle mislim da svi skupa uključujući i Sabor moramo raditi na poticanju građana, interesnih skupina na jače uključivanje u proces donošenja zakona. Ovi zakoni koje mi donosimo i koje ćemo donijeti u idućoj godini nije zakonodavno djelovanje u klasičnom smislu. Tu nema prevelikih pregovora o sadržaju. Ono što je bitno, bitno je to da se događa u Bruxellesu, s jedne strane u Parlamentu i s druge strane u Vijeću. Parlament je zbog raznih razloga uključujući i europske izbore prisutniji u javnosti. Vijeće, odnosno predstavnici u vijeću trebaju biti na raspolaganju i oni to i jesu [[Upadica Stazić: Privedite kraju polako.]] Ali treba informacija o tome doći do svih kojih se tiče jer tu se utječe na sadržaj zakona koje donosi Europska unija. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo 2 replike. Prvo se javio poštovani Đuro Popijač. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Dakle, poštovani kolega dobro ste iznijeli ono u onom dijelu konstatacije što smo sve činili kada smo pristupali u fazi pregovora EU, koji je to napor bio, koji ogroman posao. Naravno i koje je znanje bilo potrebno da se to i završi. Isto tako govorili ste o tome što znači sada samo usklađivanje, kakav je to proces i kakva je uloga svih onih ljudi koji sjede po raznim tijelima u Europskoj komisiji. No međutim, otvara se pitanje što se događa kada recimo ovaj Sabor, ovaj Parlament donosi zakone koji nisu u skladu sa pravnom regulativom EU, a toga smo svjedoci u dosta primjera u proteklih dvije godine. Dakle, počevši od Zakona o HRT-u pa sad svima već evo jako dobro iskonzumiran i poznat lex Perković. Pa evo i u zadnje vrijeme neke zakone koji vraćaju neke stvari unazad i koji definitivno nisu u skladu sa pravnom regulativom kao što je ukidanje Državnog inspektorata i vraćanje drugostupanjskog postupka u ona tijela kojima se zapravo donose rješenja u prvom stupnju. Mi smo 127 zakona promijenili upravo da bi se uskladili sa europskom praksom i europskom direktivom. Dakle, što se događa i kakve su posljedice moguće kada netko negdje utvrdi da zapravo mi ponovno narušavamo i deharmoniziramo našu regulativu u odnosu na ono što smo ispregovarali i prihvatili kada smo ulazili kao punopravna članica EU.
Druga replika, Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Božinović evo imat ćete prilike ovdje sad odgovoriti. Primijetili ste jednu logičnu, ajmo tako reći pogrešku, kad ste govorili o samom nazivu i u potpunosti se slažem a i ovaj drugi dio replike će se odnositi, mi se i dalje ponašamo kao da nismo članica EU, kao da Hrvatska nije članica EU, a to je onaj dio kad ste govorili o medijima. Kako građani RH mogu biti informirani što se događa u svim tijelima EU i sa činjenicom da smo mi lani stupili u tu EU. Sasvim sigurno da bi o tome najviše trebao voditi javni servis, a to je HRT i radio i televizija, međutim 4. informativni program kao da je u ilegali. Malo toga se učinilo. U vijestima, onim glavnim vijestima HRT-a na 1. programu dobro ste primijetili samo prati se EU na razini ekscesa, na razini zanimljivosti, na razini anegdote se prati EU. Međutim, mi bismo trebali imati, to sam već govorio u Hrvatskom saboru, na javnome servisu dnevne kronike što se događa u EU, sažetke rasprava naših zastupnika u Europskom parlamentu. Međutim, HRT se ponaša kao da se nje EU ne tiče, kao da HRT nije u EU nego ima zasebno svoju priču na Prisavlju. I ono što se urednicima na HRT-u čini zgodno ono je u vijestima. Tako da u potpunosti vašu inicijativu podržavam.
Na repliku odgovara Davor Božinović. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Vukšiću Bruxelles je uz Washington medijski centar svijeta. Više od 800 medijskih kuća je registrirano u Bruxellesu, ne spominjem one koji dolaze kao što su u našem slučaju kad je bilo nešto važno odlazile ekipe u Bruxelles, a takvih je naravno puno. Ja se s vama slažem, ali mislim da je to ipak više stvar uređivačke koncepcije nego novinara. Jer novinari, hrvatski novinari i u javnom servisu koji prate EU su među najboljim poznavateljima problematike EU, ja bih se usudio reći u Hrvatskoj. Tako da kad govorimo o ekscesima to je točno. Ekscesi su i situacije kad se nešto pokušava kroz primjenu odredbi odnosno direktiva EU provući a nije ispregovarano ili nije dogovoreno u postupku pregovora. U tom kontekstu važno je spomenuti da EU to veoma dobro prati. Države članice su dužne svaka dva mjeseca izvješćivati o tome što su donijele, koje zakone i kako su ih donijele. Tako da tu nema prevelikih iznenađenja, to se taj postupak se zove kao statistika, odnosno score bord, i imate točno države koje su ispunile svoje obveze i one koje to nisu. Primjerice u ovom trenutku stoji da je Hrvatska u rujnu 2013. kasnila sa 3 zakona, ne znam na što se konkretno odnosi, nismo mogli čuti u uvodnoj riječi, ali procedura je jasna. Tako da EU ima instrumente naravno da prisili članicu uključujući da je da na Europski sud zbog toga.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba SDP-a govorit će poštovani Daniel Mondekar. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zamjeniče ministrice, kolegice i kolege zastupnici, za ovu godinu planom usklađivanja gdje je kolega Božinović čak dobro spomenuo da bi možda mogli oko imena dokumenta razmisliti imamo 40 akata. Odbor za europske poslove kao i prošle godine i godine prije toga kad se zvao drugačije već dakle tradicionalno zatražio od Vlade dopunu dokumenta i tu se opet pridružujemo da očekujemo tu dopunu kao što smo i prošle godine dobili da se vidi koji akt sa čime je usklađen, koja je to pravni dokument EU s kojima se usklađuju zakoni koje mi moramo onda donijeti kako bi zastupnici u osnovi mogli provjeriti šta u njima stoji. Ovo je nova pravna stečevina. Da mi smo preuzimali kada smo pregovarali, pregovori kad su završili mi nastavljamo preuzimati dalje. Ovi dokumenti, ovih 40 akata su među zadnjima u kojima, tj. u čijoj izradi Hrvatska nije sudjelovala uzevši u obzir da će ovo biti transponirano u 2014., možemo zaključiti da su neki od tih akata doneseni prošle, pretprošle godine, prije dvije, tri godine s obzirom, kako traje ciklus donošenja pravnih dokumenata u EU. I jednako tako možemo zaključiti da za godinu, dvije ja ću se ovdje usudit reć maksimalno dvije, dakle 2016. će biti krug u potpunosti zatvoren. Šta to znači? To znači da će hrvatske institucije od Vlade koja je istina u EU Vlada preuzima ulogu zakonodavne vlasti jer ona sudjeluje u redovnom zakonodavnom postupku sa Europskim parlamentom dakle od Vlade koja sudjeluje u izradi do Sabora koje kontrolira samu izradu do na kraju ukoliko je riječ Direktiva transponiranja iste kada se vrati u Hrvatsku recimo za dvije godine nakon donošenja što znači da za akte u kojima sada sudjelujemo, ne znam jučer smo imali odbor pa smo prošli kroz par dokumenata kada ti akti prođu svoju proceduru na vijeću a ona može trajati nešto duže dakle od orijentacijske debate do političkog dogovora kada prođe Europski parlament odbore Europskog parlamenta i uzmimo obzir da bude izglasano u prvom čitanju i ne ide u drugo čitanje pa do transponiranja u parlamentu može proći dvije, tri, ponekad i četiri godine. Mi imamo sad situacije da jedan dio dokumenata iz radnog programa Europske komisije za 2013.komisija zbog određenih razloga da li je to politički razlog, da li je to pitanje izbora 2014.jer završava legislativno razdoblje i počet će novo legislativno razdoblje dokumente iz 2013.prebacila de facto u 2015. S time da ako ste gledali program radnje Europske komisije za 2013.vidjeli ste da na njemu, ja ću ovdje upotrijebit jedan kolokvijalni izraz se neki dokumenti kisele od 2003.godine i još uvijek su u radnom programu i nisu doneseni. Postupkom tzv. regulatori fitnesa refinery, ta EU će vjerojatno i je dio njih naprosto izbrisala, da ne kažem da će dio biti sada prilagođen potrebama novijeg vremena nego što je to bilo 90-te ili prije deset godina. Dakle, 2016.će u potpunosti zatvoriti krug kao što će recimo 2016.primjerice zbog m+3 pravila vjerojatno i zatvoriti i pitanje prve financijske omotnice iz 2013.godine. Zakoni s čime se usklađuju? Usklađujemo se s direktivama što je kolega Božinović dobro rekao i sa pojedinim uredbama koje zahtijevaju Zakon o provedbi uredbe, nema ih puno, radi se o onima koje propisuju da mora država članica imenovati neko nadležno tijelo za nešto i ukoliko postoji prekršaj koji treba sankcionirati. Naravno kod uredbi koje to ne traže imamo direktnu primjenu. To znači da kada je jedanput donešena ona se više ne vraća u parlament, parlament nema više sa njome posla, ona se objavljuje na hrvatskom jeziku u bazi podataka europske pravne stečevine i ima kao što sam rekao direktnu pravnu primjenu. To uzrokuje dvije stvari ili poziva na dvije stvari. Prvo, na ozbiljan rad i oprez u izradi. Svi moraju sudjelovati u izradi uredbe, mora postojati jasna procjena učinka, mora aktivno sudjelovati Vlada, mora aktivno sudjelovati Sabor i ono što je dobro već rečeno, aktivno moraju sudjelovati zainteresirane skupine. To su udruge, to su sindikati, to su poslodavci i tu je kolega Božinović dobro spomenuo, činjenica je da po nekim statistikama, ovo su neke statistike koje doduše su izdale organizacije koje kontroliraju registar lobista pa možda to je i prenapuhano. U Bruxellesu zaista jako puno, tisuće lobističkih organizacija, to nisu firme velikom većinom, to su velikom većinom upravo to, udruge građana koje su udruženja poslovnog interesa, udruženja kompanija ili udruženje udruženja što znači da se u Hrvatskoj horizontalno u mreže kao što imamo primjer recimo mljekari pa stvore CRO milk organizaciju jer oni žele de facto umrežit se kako bi a) integrirali uslugu i b) zaštitili svoj dio tržišta kada se gleda ogromno tržište od 500 milijuna ljudi jer mi ne samo da možemo plasirati svoj proizvod u EU, bilo koji proizvođač iz EU može plasirati kod nas. I nakon horizontalnog umreženja u domovini itekako je potrebno vertikalno ušimljenje u Bruxellesu, u istu takvu europsku organizaciju koja je direktno utječe na komisiju parlament manje vijeće. Kako to izgleda? Komisija ima ekspertne radne skupine koji su plaćeni da pomažu u komisiji u draftanju akata i te ekspertne radne skupine čine vam poslovne i interesne mreže. U Europskom parlamentu kao što sam spomenuo prije par dana u svom govoru postoje meb industrial forumi, jedan od njih je gostovao i u Hrvatskom saboru. To vam je forum koji se osniva pod paskom Europskom parlamenta, sjedište mu je u Europskom parlamentu i čine ga Europski i nacionalni zastupnici. Njihova članarina je nula eura. Firme koje se bave, u ovom slučaju recimo energetikom, ovdje sam pričao o tom energetskom, plaćaju od 5 do 10 hiljada eura da bi de facto mogle imati doticaj sa europarlamentarcima. Najveći think tankovi Brusellexa su ujedno i među najvećim lobistima u Brusellexu. Kada oni rade state of the union događanja, skupo se plaćaju stolice. I ja osobno, ovdje govorim osobno smatram puno toga krajnje neetičnim, ali to je nešto s čime se mi moramo znat nositi. Mi možda tako ne funkcioniramo, ali to ne znači da neki naši prijatelji iz Europe isto to ne rade, odnosno rade. I zato se moramo s time nositi. I zato treba potaknuti hrvatske poduzetnike i sve skupine da se horizontalno umreže, da plate članarinu u brusellexkim organizacijama i da na taj način također pomognu RH jer je to višedimenzionalna priča. A druga stvar koja proizlazi iz ovog su zaista baze podataka. Njih ima jako puno, ja osobno sam zadovoljan kad vidim da na hrvatskom jeziku se može naći u bazi vijeća točno gdje je svaki akt. Od COREPER-a do političke razine debata, do političkog dogovora gdje legal observatory europskog parlamenta isto tako na hrvatskom jeziku jasno kaže gdje je svaki akt, ali ima dosta tih baza i to je problem. Je to na hrvatskom, to izvrsni su podaci, sve se može naći, ali činjenica je da čovjek jedan akt treba pretraživati kroz tri baze podataka da bi vidio gdje se u samoj proceduri donošenja nalazi. I tu da li je nešto moguće, vjerojatno je i nešto bi se moglo napraviti bez obzira kako, bez obzira na to kako to propisuje europsko pravo gdje se objavljuju, na koji način se objavljuju akti. I treću stvar koju ovo otvara, što smo već spomenuli je pitanje supsidijarnosti. Iako smo mlada članica, ja nemam namjeru biti prepotentan ovdje, ali treba vrlo brzo i u Saboru otvoriti pitanje supsidijarnosti jer Lisabonski sporazum je nama dao veće ovlasti u odnosu na ovlasti koje su imali nacionalni parlamenti prije Lisabona, da se odmah razumijemo jer određeni modeli parlamentarnog nadzora postoje od '74. godine, 70-ih zapravo, dakle. Što se ovdje događa? Lisabon nama kaže nacionalni parlamenti kontroliraju Vladu. Super. Ali u istom trenutku dok mi kontroliramo Vladu, raste broj uredbi sa direktnom primjenom. I ne samo to, što smo već spomenuli jedanput, raste broj uredbi koje mijenjaju pakete, ne jednu uredbu, nego direktive i pakete direktiva. Dakle, uredba mijenja čitav niz direktiva. Što znači dok s jedne strane nama raste politički utjecaj kao nacionalnom parlamentu, s druge strane Europska komisija nam sužava taj prostor način na koji de facto stavlja dokumente, draftove dokumenata u proceduru. I zato Hrvatski sabor, kao i svi ostali nacionalni parlamenti mora se uključiti u političku debatu među 28 parlamenata o onom priči koju smo već rekli, više ili manje Europe gdje i na koji način. I što se tiče nas, Odbor za europske poslove to će odraditi u vrlo kratkom roku, odnosno otvorit će upravo tu političku temu. Ja se zahvaljujem još jedanput. Za kraj klub SDP-a podržat će prijedlog Plana usklađivanja zakonodavstva za 2014. godinu. Hvala puno.
Zahvaljujem. Slijede replike. Prvo poštovani Davor Božinović.
Hvala lijepa. Samo par napomena. Ovi podaci koji su izneseni o broju lobista, odnosno predstavnika interesa, kako se to danas korektnije zove se izvlače iz registra transparentnosti, dakle to nisu samo nekakve privatne firme, već i Europska komisija svojom posebnom direktivom, upravo da bi se nekako uveo red u tu lobističku mrežu uspostavila registar transparentnosti. Ovo su podaci koji su, nisu skroz precizni, ali su izašli i pozivaju se na registar transparentnosti. Onaj zadnji koji znam još dok sam malo češće boravio gore, bilo je 2011. 3650 i 15 tisuća osoba. Ja također bih se malo referirao samo na ovo vijeće. Moramo rasvijetliti ulogu vijeća. Ne da je Hrvatska tu nešto posebno. To je pitanje koje je također jedno od legitimnih tema rasprava i debata u EU. Europsko vijeće donosi na nižim razinama 70% zakonodavstva, na nižim razinama, čak nižima i od predstavnika. Dakle tu moramo povezat tu stvar sa daljnjim usavršavanjem javne uprave, a ne se baviti trivijalnim temama koliko god se one u datom trenutku činile politički bitnima. I ono što također želim reći to je da ovaj prijedlog sa kojim sam ja išao je da ribari na site-u ministarstva svoga mogu naći uredbe koje moraju primijeniti u praksi. Isto vrijedi za poljoprivrednike, isto za vrijedi za sve ostale branše. Zahvaljujem se na vašoj podršci i uzvraćam komplimente na entuzijazmu koji ulažete u rad Odbora za europske poslove.
Na repliku odgovara Daniel Mondekar.
Hvala vam puno. Dvije teme su ovo, izvrsne političke teme da se raspravljaju u Hrvatskom saboru. Da, registar lobista je tema, vruća tema koja se povlači, pogotovo zadnjih par mjeseci intenzivno po europskim medijima. Da, brojka raste, to ste u pravu, brojka raste jer se pokazalo da u registar trebaju ne samo firme, nego da trebaju i poslovna udruženja. Onda su poslovna udruženja rekla, ali zašto, mi smo NGO sektor, kao zašto u registar? Kada je i to kao brana se srušilo, a srušilo se zahvaljujući jednom zanimljivom podatku, a to je da je kako komisionari moraju prijaviti koga primaju na razgovore, svaki povjerenik dakle mora prijaviti ja sam primio tu i tu tvrtku ili predstavnike te i te organizacije. Analizom za 2011 ili ovako nešto pokazalo se da 60% tih ljudi koji su došli u Europsku komisiju razgovarati s povjerenicima nisu u registru. I to je zato srušilo barijeru i počelo širiti registar. Ja osobno se slažem s vama oko ovog što smo pričali oko registra i mislim da je vrijeme da počnemo sada u registar gurati i što više predstavnika iz Hrvatske. Druga stvar koja je ovdje bila bitno spomenuta je vijeće. Ja se slažem, zato što Parlament kada dokument izađe iz radnih skupina vijeća, Parlamentu su nacionalno vezane ruke više. Kada dođe do Corepera to je ono što kada smo primali silne delegacije iz zemalja EU kada su nam govorili, ljudi moji kada to uđe u Coreper tu se izmjene dokumenta i stajališta odvijaju putem SMS-a u 13 minuta i tu su nacionalni parlamenti su potpunosti isključeni. I zato je ovo legitimna tema da ju se raspravi upravo o nacionalnim parlamentima. Hvala još jednom.
Drugu repliku iznosi poštovana Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo pridružujući se ovoj atmosferi međusobnog komplimentiranja, a podržavajući ovaj plan koji je pred nama želim samo podsjetiti da smo tijekom pregovora osobito u završnici pregovora pa i kroz rad nacionalnog vijeća neprekidno ponavljali što se sada potvrđuje, evo još u prvim mjesecima članstva, da ćemo kao članica EU i dalje morati puno i predano raditi da taj posao nikada neće prestati, ali bih dodala još nešto što ne piše u ovom planu, naravno nešto što je važno u političkom smislu. Najveće prilagođavanje u ovoj godini u političkom smislu kao članica EU bit će realizacija ovog našeg doprinosa da riješimo prekomjerni deficit, dakle ušli smo u te škare da kao članica EU i to će biti naša najveća prilagodba. Dakle tu ćemo morati pokazati dodanu snagu, odlučnost, upornost jer ćemo uvjerena sam kroz mjere koje smo jučer vidjeli morati dodatno, to naravno i nije dio ovoga plana, ali u najširem smislu političkog plana mora biti, morat ćemo i dodatno sasvim sigurno mijenjati neke zakone. Ako Vlada bude željela ostvariti ono što mora biti cilj svake Vlade da većinu promjena i reformi donese koliko je toliko moguće u suglasju sa socijalnim i svim drugim partnerima. Dakle u političkom smislu prilagođavanja kao 28. članica EU čeka nas težak i rekla bih neizvjestan posao. Hvala.
Na repliku odgovara Daniel Mondekar. Izvolite.
Hvala puno. Tu se apsolutno slažem. Hrvatska je putem pregovora postala drugačija država. To nije ista Hrvatska koja je bila prije 10 godina i EU nije ista kao prije 10 godina. Neke stvari su se bitno promijenile. U pregovorima sa novim državama poput recimo Crne Gore ekonomski kriterij su njima sastavni dio pregovora uključujući i činjenice da počinju sa poglavljem 23.završavaju s poglavljem … dakle iskustva povučena iz Hrvatske, ali iskustva koja je donijela kriza sada su unešena u način na koji drugi pregovaraju. Ključna promjena koja slijedi je ogromna. To je promjena i mentalnog sklopa u državi, to pokazuje činjenica procedura prekomjernog deficita, ali i činjenica ono što sam ja već jednom spomenuo Hrvatska više nije otok u ničemu nije otok. Mi vrlo brzo očekujemo preporuke vezano uz europski semestar kojih svih drugih 28 država kao drugi pak mehanizam, koordinacije makroekonomskih i financijskih politika i to je jedan novitet s kojim će se Hrvatska zaista morati brzo suočiti i morat početi funkcionirati kao dio velike zajednice od 28 država, gdje opet malo kritike da se uputi na zajednicu koja je u mnogočemu prestala biti samo politička unija i u mnogočemu je prije svega ekonomsko-politička unija gdje kao što sam rekao neke stvari ćemo se mi morati naviknuti na njih makar se s njima ne slažemo. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a govorit će poštovani kolega Jozo Radoš. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa evo ja ću krenuti od ovoga o čemu je kolega Mondekar odnosno gospođa Kosor govorila, a to je pitanje jeli Hrvatska ista država nakon što je prošla pregovore sa EU. Na to pitanje se može odgovoriti da se Hrvatska malo promijenila, da se Hrvatska preporodila. Obično promjene koje doživljavate ne možete pratiti, niste u stanju identificirati ono što se vama događa teško možete i sami osjetiti, tako da je to veliko pitanje. U nekim aspektima je svakako došlo do značajnih promjena, ali običan čovjek kada gleda Hrvatsku danas i Hrvatsku prije nekoliko godina će reći da se ništa nije promijenilo. Teško je uhvatiti promjene ali svakako je ovo što se dogodilo u fazi našeg pristupanja bilo vrlo važno. Ali ja ne govorimo to radi toga da bi rasvijetlio to pitanje u kojoj smo se mjeri mi promijenili, nego zbog toga što je naš novi status prilika za promjene na bolje, zato ja to govorim. Dakle ta promjena nije završila. Ako je ona postojala, ako je bila pozitivna, a ja mislim da je pitanje je naravno intenziteta i amplitude te promjene, ali svakako naše članstvo u EU nudi šansu za promjenu na bolje, za brži napredak naše zemlje i to je važnije pitanje nego ovo teoretsko pitanje da li smo se i u kojoj mjeri promijenili, uključujući naravno i praćenje zakonodavstva EU. Kolege su napomenule koji iz njihovoga pogleda iz njihovog interesa zakoni su najvažniji, spominjani su zakoni o medijima. Ja bih iz ovoga paketa za 2014.godinu na neki način poseban naglasak stavio na energetske zakone. 2014.godina je godina primjene 3.energetskog paketa. U energetskom sektoru zakoni EU u velikoj mjeri oni zakoni koji ulaze u naše zakonodavstvo. Radi se o izuzetno važnom području energije koja je sve važnija i biti će osobito važno da pratimo i da te zakone primjenjujemo odnosno ugrađujemo u naše zakonodavstvo na pravi način i tome se posebno treba posvetiti. Kao što je jedno veliko područje i samo ću to još spomenuti iz ovoga paketa usklađivanja, Zakon o zaštiti potrošača. Dakle, jedno područje koje je vrlo razvijeno u Europskoj uniji daleko razvijenije nego što je u Hrvatskoj. I u primjeni toga zakonodavstva možemo bitno napraviti, napraviti prave skokove ne samo u zaštiti potrošača nego u regulaciji uopće jednog gotovo kompletnog djelovanja države jer potrošač je zapravo vezan na sve. I recimo ta dva kompleksa, dakle potrošači energija su za mene u ovom programu u 2014. godini zapravo najvažnije. Ali i još važnije je ono što će se događati i nekako su kolege čini mi se išle korak dalje nego što bi, onoga koji nas čeka, dakle 2016. godine kaže kolega Mondekar, dakle tu negdje ćemo prestati usklađivati naše zakonodavstvo na ovakav način sa onim što je doneseno a u donošenju čega mi nismo sudjelovali. Ali pred nama je onaj korak u kojem ćemo sudjelovati i za taj korak se osobito treba pripremiti. Naravno da je lobiranje važno ali to je nekako korak koji je ispred toga, koji nas još čeka. Naravno ti se koraci mogu i trebaju raditi paralelno. Ali osobito je važno na koji način ćemo sudjelovati u donošenju zakon Europske unije odnosno zakonodavnih akata Europske unije. Jer zapravo naša mogućnost utjecaja i primjene interpretacije tih zakona gotovo da ne postoji. Dio tih dakle uredbi i direktiva se izravno primjenjuje, dakle bez ikakve naše mogućnosti promjene tih dokumenata. A i tamo gdje imamo zakone o provedbi uredbi zapravo naš utjecaj je samo formalne tehničke prirode. Prema tome, kada se jedanput zakon donese, odnosno direktiva ili uredba tada je naša mogućnost, mogućnost Sabora Republike Hrvatske, zakonodavnog tijela naše zemlje zapravo gotovo nikakva. Ili ju izravno primjenjujemo u naš pravni sustav ili ju pak, donosimo zakone o provedbi koji su tehničke naravi. I zato je važno da se osobito koncentriramo na to koji će biti naš doprinos u donošenju zakona Europske unije. I tu se opet moramo kao što je bilo govora kada smo govorili o izvješću predsjednika Vlade, moramo se dobro orijentirati u toj šumi u kojoj je ovdje bilo govora, propisa i procedura i vidjeti šta je zapravo naš interes i gdje mi možemo i trebamo ostvariti nekakve naše ciljeve. Predsjednik Vlade govoreći o tome vjerojatno je u pravu bio kada je rekao da je najviši stupanj upravljanja nekim procesom i planiranja je određivanje prioriteta. Kada od 100 ili 200 ili od nekoliko stotina procesa morate odabrati dva ili tri koja su vam najvažnija i to je najviša razina upravljanja. Zacijelo naša administracija ovoga časa nije u stanju to učiniti na pravi način ali svakako trebamo ići prema tome da budemo aktivni sudionici, da procijenimo što je naš osobiti interes i baš na tom području da postignemo naš cilj. Jer zacijelo ne možemo sudjelovati u kreiranju i promjeni svih dokumenata Europske unije. U svakom procesu treba sudjelovati, treba njega biti svjestan, ali na dio procesa svakako ne možete utjecati i ne smijete gubiti malu energiju koja nam je na raspolaganju, prema tome trebamo odrediti šta bi to trebalo biti. U tom smislu bi kompletna struktura našeg mogućeg utjecaja trebala biti koordinirana. Dakle, nije to, to je svakako veliki utjecaj vijeća pogotovo ovo što je kolega Božinović rekao na nižim razinama, što je razina niža to ju je teže koordinirati. A tu se donosi, kolega kaže 90%, možda je pogodio brojku europskih zakona i to na najnižoj razini koju je užasno teško koordinirati. Dakle, da neki predstavnik Ministarstva poljoprivrede svojim doprinosom u stvaranju europskog propisa je na liniji nekakve generalne i zapisane nacionalne Vladine politike. Ako te Vladine politike nema onda taj predstavnik zapravo može biti sjajan ali možda neće napraviti ono što je u interesu jer zapravo nije vođen na pravi način. To je dakle veliki problem kako koordinirati sve te naše doprinose. Naravno tu je nakon Vlade koja je tu svakako najvažnija jer je Vijeće najvažnije u tom procesu tako je i onda vlada i njena tijela su najvažnija nakon toga slijedi Sabor. I Sabor treba dati svoj doprinos preko svih ovih mjera, dakle ispitivanja supsidijarnosti potvrđivanja stajališta Vlade u procesu donošenja nekih dokumenata. Utjecaj komisije, odnosno naših predstavnika u komisiji zapravo ne bi trebao biti veliki zato što komisija bi po definiciji trebala biti nezavisna. Predstavnici u komisiji ne smiju zastupati nacionalne interese ali može postojati komunikacija tako da i s te strane možemo na neki način dobiti informacije koje će nam pomoći da formuliramo svoj plan djelovanja unutar europskih tijela. Postoji gospodarski i socijalni odbor i odbor regija čiji utjecaj nije veliki ali jednako tako i ta tijela daju svoja mišljenja na prijedloge nekih dokumenata Europske unije. Pa bi bilo dobro da i ta tijela i naši predstavnici u tim tijelima imaju nekakav, poveznicu sa ukupnom nacionalnom strategijom djelovanja. Što naravno samo pokazuje, dalje potvrđuje koliko je to kompleksan proces. I na kraju i zastupnici u Europskom parlamentu bez obzira kojoj političkoj grupaciji pripadaju dolazeći iz opozicije u hrvatskom rasporedu snaga mogu djelovati na usvajanju onih zakona koje je Vlada odredila kao važne zakone. I to je moguće i to bi se trebalo događati. To naravno da nije jednostavno. Znači, predstavnici opozicije u Hrvatskom političkom, dakle prostoru bi trebali na razini Europskog parlamenta ponekad ili što je moguće češće raditi na ostvarenju vladine politike. Pri tome su njihove političke skupine ponekad suprotstavljene, ali ako postoji ta komunikacija tada se može postići cilj. Nije ga uvijek lagano postići. Postoje sukobi, ponekad se predstavnici nacionalnih parlamenata, nacionalnih država u Europskom parlamentu nalaze na suprotnim pozicijama jer tamo dominiraju grupe. Ali ponekad u ključnim pitanjima moguće je da se i političke skupine, odnosno naši predstavnici, predstavnici jedne zemlje u političkim skupinama dogovore i rade u nekakvom zajedničkom interesu. Ali prije toga taj interes treba formulirati i oni ga trebaju znati i s njima se treba komunicirati. Dakle, radi se o jednom vrlo kompleksnom pitanju, vrlo kompleksnom poslu i tu je velika odgovornost vlasti i svih nas zapravo koji sudjelujemo u tim poslovima. Kolega Mondekar je govorio o množini tih baza, o količini dokumenata koje je vrlo teško zapravo razumjeti. Ali nitko drugi nije pozvan da omogući, da naša administracija, pa i politički dužnosnici razumiju i prate to nego upravo mi sami. Neće nitko drugi to učiniti. Mediji će naravno ukazati na nekakvu nelogičnost, izvući nešto što je atraktivno ali to je njihov posao. Ali kompletan pregled svega toga, snalaženje u svemu tome, razumijevanje svega toga za to je naravno odgovorna politička vlast. Naravno tu uključujući i predstavnike opozicije koji također imaju svoje specifične interese. Ali sve bi u konačnici zapravo trebalo voditi prema ostvarenju jednog zajedničkog, jasno formuliranog nacionalnog interesa. Evo smatrao sam da o tim pitanjima, dakle koja nas čekaju treba progovoriti. Zato sam malo detaljnije o tome govorio. To je proces u kojem možemo puno dobiti, u kojima možemo puno naučiti i ako dobro u njemu sudjelujemo možemo doprinijeti daljnjoj pozitivnoj promjeni Hrvatske nakon ove ponavljam pozitivne promjene koja se svakako dogodila tijekom našeg pristupanja EU. Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke će podržati ovaj prijedlog plana. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Davor Božinović, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Radoš, naravno kad smo govorili o uredbi nadam se da smo bili jasni, barem da sam ja bio jasan da to nije prostor u kojem se može intervenirati onda kad se jednom ta uredba donese. Dakle, ona se izravno primjenjuje. I upravo zbog izravne primjene evo ja sam dao jedan prijedlog. Možda može biti neki drugi, ali čini mi se da je i ovaj održiv, dakle da ministarstva na koje se te odredbe, odnosno uredbe tiču objave popis uredbi da ljudi koji se informiraju o svom poslu bili poljoprivrednici, ribari ili ne znam tko mogu doći do, na jedan jednostavan način do onoga što im je zapravo u procesnom smislu na snazi. Dakle, onih odredba koje moraju primjenjivati. Naravno kad govorimo o radu vijeća ja sam kazao 70, preko 70%. Podatak je iz knjige The European Union: How does it work?" Oxford university, press 2012. Mislim da je. Ne znam jesam rekao autoricu Elizabeth Bromberger. Dakle, veoma je važno vijeće, veoma je važno da shvatimo. Znate kako ih zovu u Bruxellesu? Upravo te niže razine – muškarci i žene koji vode Europu, man and women that lead Europ. Upravo zbog toga što zapravo oni odrade najveći dio posla. Najveći dio posla ministara kad dođu na Vijeće je da klimanje glavom prolaze kroz tzv. EI points, dakle ono što je već usuglašeno prije njihovog dolaska. Ali mi se čini da je važno da se stavi naglasak na kroz reformu uprave na edukaciju kadrova ako i moraju, moramo proširiti tu kadrovsku bazu. Ovi ljudi koji rade su dobri, ali trebat ćemo ih sve više ne samo u Bruxellesu nego i ovdje u Hrvatskoj.
Na repliku odgovara Jozo Radoš.
Kolega Božinoviću, ja se ne mogu s vama ne složiti da je Vijeće važno zato što je Vijeće važno. Dakle, Vijeće je najvažnije tijelo EU i u zakonodavnom postupku, a pogotovo u drugim postupcima i aktivnostima vođenja EU tako da se ja s vama tu apsolutno slažem. I mislim da ste jako dobro ukazali na potrebu da sudjelovanje u donošenju odluka Vijeća, pogotovo zakonodavnih odluka Vijeća na nižim razinama treba biti od posebnoga interesa i od posebne pozornosti jer se na tim odlukama, na tim razinama zapravo formuliraju odluke koje je onda teško kao što ste rekli na višim razinama mijenjati kada se one približe formatima Vijeća. To je naravno puno teže, a i jednako tako kada dođu do Europskog parlamenta tada promjena više nije tako jednostavna. Zato u potpunosti podržavam to što ste rekli. A jednako tako podržavam i vaš prijedlog da se uredbe zbog toga što je komplicirano to pratiti, dakle zadaća političara bi trebala pratiti i najviših političkih dužnosnika da prate cjelinu. Ali naravno zadaća je ljudi iz pojedinih sektora gospodarstvenika, nije zadaća da plati cjelina, nego samo ono što njih interesira i tada bi vlasti trebale biti servis tim ljudima. I zato svakako podržavam to da se te uredbe objavljuju na odgovarajućim elektroničkim medijima pojedinih ministarstava. Ali jednako tako makar o tome nije bilo govora u vašoj replici podržavam i vaš prijedlog da se uz ove prijedloge plana usklađivanja daju i kratka pojašnjenja o tome šta zapravo pojedini zakon sadrži, odnosno iz kojega on dokumenta zapravo EU i izvire. Tako da bi bilo lakše i voditi raspravu i pratiti ovaj plan usklađivanja u budućnosti. Hvala lijepa.
Repliku će sada iznijeti i poštovana Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Kolega Radoš rekli ste jednu činjenicu s kojom se ja, odnosno iznijeli činjenicu s kojom se apsolutno slažem da Hrvatska kao članica EU nije ista. Mnogi to još možda ne razumiju do kraja, mnogi to ne žele prihvatiti ali mnogo toga za što smo se odlučili tijekom pregovora neće se vratiti na sreću i ne možemo ići unatrag, možemo ići samo unaprijed. Dakle, tu mislim prije svega na reformu pravosuđa koja još uvijek traje, na zaštitu manjinskih i ljudskih prava i mnogo toga na što smo se obvezali svojom voljom koje bi neki htjeli vraćati ali to je nemoguće jer smo 28. članica. Ono što želim istaknuti i što mislim da je jako važno da i kroz naše rasprave u Hrvatskom saboru šaljemo kao poruku javnosti da nas u EU naši partneri, naši kolege dakle preostalih 27 država članica uvijek kao i svaku drugu zemlju doživljavaju kao cjelinu. Dakle, ne kao oporbu i vlast nego kao cjelinu. Pa ako se država, dakle ako se Vlada obveže, bilo koja Vlada na neku vrst promjena, na neki dogovor, na neki paket mjera sa Europskom komisijom onda naši kolege i naši prijatelji, naši partneri i naša obitelj očekuje da to prihvatimo svi zajedno, da to podržavamo, da to provodimo bez obzira tko je kada na vlasti. Dakle, što se politike tiče ja vjerujem da će kroz vrijeme nas to osloboditi i određene doze licemjerja koja je katkada naravno prisutna u politici. I samo mala primjedba još za kraj, nije Sabor RH nego Hrvatski sabor. Evo, važno je da sami znamo kako se zove institucija u kojoj radimo. Hvala.
Odgovor na repliku, Jozo Radoš.
Kolegice Kosor ja se slažem s vama da i na području pravosuđa i manjinskih prava imamo još prostora za poboljšanje i zakona i našega postupanja dakle uopće odnosa prema te dvije teme, odnosno djelovanja pogotovo pravosuđa. Ali bojim se da se malo previše zadržavamo na te dvije teme. Te dvije teme bi trebale biti davno apsolvirane a onda nakon toga bi trebali preći i baviti se ovim temama koje zapravo nakon te podloge institucija kao što su opća prava pa djelovanje pravosudnog sustava da se malo više posvetimo energetici, poljoprivredi, malim i srednjim poduzećima, rastu i zapošljavanju. Ja bih volio da nekako brže iz toga načelnoga prostora politike, dakle temelja političkoga djelovanja funkcioniranja društva uđemo u ova pitanja koja život znače.
I posljednja replika, poštovani Stjepan Milinković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa slažem se s vama kolega Radoš da treba više pozornosti posvetiti poljoprivredi tu ja ne mogu protiv sebe. Ali jučer smo govorili o odgovornosti u okviru rasprave Zakona o fiskalnoj odgovornosti. Vi ste danas isto rekli da je potrebita jedna odgovornost na ovim razinama, itekako velika odgovornost ali i postavili ste jedno zanimljivo razmišljanje glede koordinacije što je izuzetno važno. I ja ću tu malo glasno razmišljati baš u okviru ovoga segmenta poljoprivrede. Prije dva, tri dana je Europskoj komisiji poslan onaj program ruralnog razvoja gdje se kaže kolike su nam nesagledive mogućnosti. Jedno mjesec, po nekakvim pokazateljima mjesec, mjesec i pol dana treba da oni to riješe i odgovore e onda u okviru 6 mjeseci nekih da se ako ja dobro govorim, ako ne ispravite me slobodno, nekih 6 mjeseci da se raspišu natječaji. Ja vas sad pitam što će biti za 6 mjeseci, koje je to vrijeme i koliko ćemo mi moći od tih silnih mogućnosti tih 330 milijuna iskoristiti? Slično je bilo sa agencijom onom za plaćanje, sjećate da smo se provukli da smo bili ponovljeni zahtjev i da smo se provukli kroz iglene uši. I držim da u takvim stvarima ne smije biti nikakvih propusta, ne smije biti slabe koordinacije jer jednostavno to je izuzetno štetno i onda je ono neostvarivo o čemu se stalno govori da mi imamo silne i velike mogućnosti, da imamo mogućnosti europskog tržišta kao što smo čuli danas od 500 milijuna potrošača. Bojim se da mi nećemo imati što izvoziti, a uvozimo sve i svašta. Hvala lijepa.
I na ovu repliku odgovara poštovani Jozo Radoš.
Pa evo kolega Milinkoviću vi ste ušli u drugo područje koje često puta dominira u našem problematiziranju i tematiziranju EU, a to su fondovi. Fondovi EU čine tek 1% BDP-a, zapravo ukupan proračun nam onda fondovi čine puno manje, negdje oko 0,75% BDP-a EU a ovim zakonodavnim utjecajem EU odnosno njena tijela utječu na više od možda 50% BDP-a jedne zemlje. I to je zapravo važnije pitanje nego fondovi o kojima mi često govorimo. Ali kada govorite o fondovima ono što je pretpostavka je da se ponajprije dobro zna o čemu se radi tako da se s time ne manipulira. A to se često ovdje kod nas radi. Zato bi se trebalo posvetiti svakom izvješću o korištenju tih fondova da se točno zna koji je doprinos koje administracije u tom smislu. Kod nas je to vrlo teško zbog toga što se ti pojedini programi, odnosno fondovi pogotovo ovi iz pretpristupnog razdoblja ostvaruju u razdoblju od 7 godina ili više godina. I onda u tom razdoblju se mijenjaju administracije i više ne znate koji je doprinos koga. Zato ja vas pozivam da bi to bilo efikasnije da se zajedno sa mnom malo više pozabavite tim izvješćima tako da kad dobijemo izvješće da znamo što je tko doista učinio pa ga onda možemo honorirati ili ga eventualno kazniti. Ne mi nego birači.
Zahvaljujem. Zaključujem ovu točku dnevnoga reda. O njoj ćemo glasati za nekih sat i 15 minuta .
Prijedlog Plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom EU za 2014. godinu. Rasprava o prijedlogu plana je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog plana. Molim da se izjasnite. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 101 glasa za, 2 glasa protiv i 1 suzdržanim glasom donesen Plan usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom EU za 2014. godinu u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na iduću točku a to je - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o euroatlantskom partnerstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 558 Predlagateljica Zakona je Vlada RH, a sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obranu. Izvješća ste primili na sjednici? Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog, da, poštovani zamjenik ministrice vanjskih i europskih poslova Joško Klisović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Ovo je već treći ugovor koji šaljemo po istoj tematici u Sabor na potvrđivanje. Sjećate se već ste potvrdili ugovor o euroatlantskom partnerstvu sa Moldovom i sa Crnom Gorom. Ti se ugovori provode dnevno, posebice intenzivna suradnja temeljem ovog ugovora sa Crnom Gorom koja je započela pregovore i koja stvarno koristi naše savjete i našu tehničku pomoć koju u kontekstu ovom šaljemo. Pred vama je dakle ugovor o euroatlantskom partnerstvu između RH i Republike Makedonije, dakle on je također manifestacija, jedan odraz naše politike prema našim susjedima, politike pomoći na njihovom putu prema EU, sve te države su deklarirale svoju želju da uđu u EU a i mi smatramo da je u interesu RH ulazak nama susjednih država i onih iz malo daljeg susjedstva u EU, time širimo jedan prostor stabilnosti, jedan prostor prosperiteta i omogućujemo jednu lakšu suradnju kako na ekonomskom, obrazovnom, kulturnom i svakom drugom polju. Ovaj ugovor je potpisan 31.svibnja 2013.godine u Ohridu i evo sad ga predlažemo Saboru na ratifikaciju. Cilj ugovora je dakle pomoći Makedoniji koja još nije započela pregovore, to svi znamo, nije započela usprkos preporuci Europske komisije, Europsko vijeće je odlučilo o tome, odgodilo odlučivanje za 2014.godinu, sada Grčka predsjedava kao što znamo, tako da evo još čekamo da se donese formalna odluka za početak pregovora Makedonije o pristupanju EU i mislili smo da svejedno, da treba započeti proces pomoći, tehničke i političke pomoći Makedoniji i u tom kontekstu predlažemo i ovaj sporazum na potvrđivanje u Sabor. Smatramo da treba pomoći Makedoniji da uspostavi jednu kvalitetnu infrastrukturu, institucionalnu infrastrukturu, da se što bolje osposobe makedonski stručnjaci koji će sudjelovati u pregovorima sa EU, smatramo da možemo pomoći i na području informiranja javnosti u pristupanju EU, Makedoniji, smatramo da možemo na ovaj način olakšati i sam tijek pregovora kada oni započnu te da možemo doprinijeti učinkovitijem usklađivanju nacionalnog zakonodavstva Makedonije sa Europskim acquis-em. Mi imamo jednu prednost u odnosu na sve druge praktički članice EU a to je da se u cijeloj našoj Jugoistočnoj Europi više-manje razumije hrvatski jezik tako da mi možemo stvarno doći do svih razina vlasti kojima je potreban određen savjet ili tehnička pomoć, mi smo kao što vi znate već i predali prijevode acquis-a europskog našim susjedima kao što je vrlo korisno za njih. Prema tome i tu im možemo pomoći čisto zbog toga što nas dobro razumiju a mnoge stvari koji su pitanje usklađivanja zakonodavstva sa Europskim acquis-em naići će na slične probleme na koje smo i mi nailazili često iz činjenice što smo nekad davno bili u jednom pravnom sustavu tako kad se usklađuje zakon sa acquis-om onda dolazi do sličnih problema. Što se tiče početka pregovora Makedonije sa EU to još uvijek dakle nije poznato, ono što Hrvatska pokušava biti konstruktivna u tom smislu i pokušati ne blokirati daljnje razgovore odnosno početak pregovora time da se riješi pitanje imena, znamo da je to temeljni problem ustavno dakle ime Makedonije, pokušavamo ići sa prijedlozima da možda pitanje imena bude neko mjerilo za zatvaranje pregovora a ne za otvaranje pregovora, o tome ne odlučujemo sami nego sa svim drugim članicama EU i dok tu ne bude konsenzusa vjerojatno Europsko vijeće neće donijeti odluku. Sam ugovor koji je danas ovdje na potvrđivanju, za njega ne treba osigurati dodatna financijska sredstva iz državnog proračuna.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu. U ime kluba HNS-a govorit će poštovani kolega Boris Blažeković, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministrice gospodine Klisović. Potvrđivanjem ugovora između RH i Republike Makedonije o euroatlantskom partnerstvu Hrvatska još jednom dokazuje svoju želju ali i stvarno stanje zemlje, zemlje okrenute suradnji, kooperaciji i raznih oblika partnerstava vezanih uz sigurnost i stabilnost regije. U odnosima Makedonije Hrvatsku dodatno obogaćuje iskrene prijateljske veze. Ovaj predloženi ugovor u svojih 6 članaka dodatno obavezuje obje zemlje oko partnerstva vezanih uz pristupanje Makedonije EU i NATO-u. Hrvatska se posebno obvezuje da će u okviru svojih mogućnosti ali s punom spremnošću pomagati Makedoniji temeljem vlastitih iskustava na njezinom putu. Jasno cilj je da taj trnovit put Makedonija prođe što bezbolnije, što lakše i što brže. Poznata je situacija VETA Grčke na prijem Makedonije u članstvo NATO-a. Nažalost taj vanjsko politički neuspjeh Makedoniju destabilizirao na unutrašnjem planu, probujao nacionalizam svih vrsta a naglo su zastale institucionalne i gospodarske reforme, šteta. No Makedonija je i dalje na putu prema euroatlantskim integracijama, jasno danas su znatno složenijim uvjetima i zato je važno da je Hrvatska obećala i ovim ugovorom osigurava Makedoniji svoju pomoć. od početka 90-tih naša regija je trusno i nestabilno područje, nametnut je rat Hrvatskoj, BIH, Kosovu učine strašna zla ljudima s ovih područja. Fizički su razarani domovi, naselja i gradovi i kao najgore masovno su ubijani ljudi što je ujedno rezultiralo pravim egzodusom izbjeglica i raseljenih osoba. Brojni ljudi pa i cijele obitelji se nisu i nikad se više neće vratiti u svoje bivše domove i u svoje bivše domovine. Previše je poginulih i previše je zvjerstva učinjeno na ovim prostorima, sve to i dalje u većoj ili manjoj mjeri opterećuje odnose država u regiji, a time i sigurnosti i stabilnost. I sama tranzicija iz jednostranačja u višestranačje, iz komunizma u kapitalizam je izuzetno složen i stresan proces, ali je još opterećen ratnim razarajućim posljedicama, sam proces je višeslojno teži i kompliciraniji. To nas dovodi do toga da danas imamo dvije zemlje u okruženju u kojima su međunarodne političke, policijske i vojne snage kako bi se očuvao mir i red u njima. To su BiH i Kosovo. To je jasan indikator osjetljivosti područja, osjetljivosti regije. Na zasjedanju Parlamentarne skupštine NATO-a u Dubrovniku u listopadu prošle godine na sjednici Političkog odbora, francuski parlamentarac ustvrdio je kako je fokus NATO-a i međunarodne zajednice maknut s ovog područja jer je na Balkanu posao završen. Hrvatska ministrica vanjskih i europskih poslova mu se s pravom usprotivila konstatirajući da bi takav pristup, a temeljeno i na stoljetnom iskustvu, dok god nije riješeno u potpunosti pitanje Kosova, a posebno BiH, mogao biti koban te da se u avanturizam dizanja ruku od Balkana ni NATO ni EU ni u kojem slučaju ne bi trebali upustiti. Pitanje sigurnosti i stabilnosti Balkana bit će čini se u cijelosti riješeno tek onda kad sve zemlje Balkana budu punopravne članice EU ili NATO-a. Zato su ugovori kao što je i predloženi ugovor između RH i Republike Makedonije posebno važni i za daljnje stabiliziranje regije. I ukupna komunikacija na planu sigurnosti i stabilnosti među zemljama regije je neobično važna i korisna. U cilju informiranja šire javnosti o nedovoljno poznatim inicijativama i organizacijama, mi iz HNS-a smatramo da se treba referirati na dvije po nama izuzetno važne i kvalitetne. Prvo je Američko-jadranska povelja. Američko-jadranska povelja je inicijativa kojoj je Hrvatska i Albaniji i Makedoniji pomogla u pripremama za punopravno članstvo u NATO. Početkom 2000-ih Hrvatska, Albanija i Makedonija odlučile su nastaviti s nastojanjem da se međusobnu suradnju u duhu … [[Govornik se ne razumije.]] skupine i u okviru akcijskog plana za članstvo u NATO ubrza proces pridruživanja Savezu. 03. svibnja 2003. u Tirani je potpisana Američko-jadranska povelja. Povelju su potpisali ministri vanjskih poslova triju zemalja te državni tajnik SAD-a Collin Powell. Povelja formalizira potporu SAD-a trima državama na njihovom putu u NATO i predviđa trilateranu suradnju poradi ispunjavanja uvjeta za budući ulazak u članstvo Saveza. Povelja je pozvala Savez na napredak zemalja procjenjuje prema individualnom postignuću svake države potpisnice. Dokument ističe važnost jačanja demokracije i manjinskih prava suzbijanja terorizma, prekograničnog kriminala i oružja za masovno rješenje potiče započete reforme oružanih snaga u trima zemljama, te njihovu međusobnu vojnu suradnju. Poveljom je osnovana Partnerska komisija koja postavlja političke smjernice za međusobnu suradnju. Partnerska komisija se sastoje jednom do dva puta godišnje na razini ministara vanjskih poslova ili njihovih pomoćnika. Karakter, opseg i razina aktivnosti koji se odvija unutar povelje vrlo je širok, od sastanaka visokih državnih izaslanstava, ekspertnih sastanaka pa do vojnih vježbi s velikim brojem sudionika. Po opsegu najsadržajnija suradnja na području obrane i sigurnosti. Spomenutoj inicijativi 2008. godine pristupile su BiH te Crna Gora. I drugo, posebno važan, a u javnosti također nedovoljno poznat Centar sigurnosne suradnje je jedina međunarodna organizacija sa stalnim smještajem na teritoriju RH, Centar Rakvijak. Inicijativu za osnivanje Rakvijaka sa sjedištem u RH u vojarni u Rakitju pored Zagreba, pokrenula je '99. godine Savezna Republika Njemačka. Sporazum o osnivanju Rakvijaka sklopljen je 8. ožujka 2001. godine između RH i Savezne Republike Njemačke u okviru Pakta o stabilnosti. Rakvijak je počeo djelovati kao multinacionalno regionalno sjedište za pomoć u provedbi Sporazuma o nadzoru naoružanja u zemljama jugoistočne Europe. Uzimajući u obzir, neprestani razvoj i promjenu u sigurnosnom okruženju, u području jugoistočne Europe, gašenje Pakta o stabilnosti te jačanje tzv. regionalnog vlasništva, zainteresirane države procesa suradnje u jugoistočnoj Europi pristupile su reorganizaciji i preustroju Rakvijaka. Ugovor, novi ugovor o Rakvijaku, Centru za sigurnosnu suradnju potpisan je 14. travnja 2010. godine u Budvi od strane Albanije, BiH, Crne Gore, Hrvatske, Makedonije, Srbije, Turske i Rumunjske. Ugovor je stupio na snagu 01. prosinca 2011. godine. Prema tom novom ugovoru članice Rakvijaka imaju obvezu sekundiranja osoblja, plaćanja članarine i jedine su nadležne za donošenje odluka. Od osnivanja pa do današnjeg dana, Rakvijak je prerastao iz multinacionalnog regionalnog središta za pomoć u provođenju Sporazuma o nadzoru naoružanja u zemljama jugoistočne Europe u Centar za sigurnosnu suradnju, jedinstvenu međunarodnu organizaciju vezano uz promicanje stabilnosti i sigurnosti u regiji. Glavno težište djelovanja Rakvijaka u razdoblju do 2015. godine, biti će reforma sigurnosnog sektora, međunarodna i regionalna suradnja glede bržeg integriranja zemalja regije u europske i euroatlantske integracije tih sigurnosnih suradnja zemalja regije u području kontrole naoružanja. RH ima veliki interes sa punom i aktivnom podrškom Rakvijaku. S obzirom da je sjedište ove međunarodne organizacije u Zagrebu, u Rakitju, a istovremeno područje djelovanja Rakvijaka, stabilnost i sigurnost u regiji jedan je od najvažnijih vanjsko političkih prioriteta RH. I na koncu, mi u HNS-u smatramo da je okruženje u kojem živimo tzv. naša regija, još uvijek sigurnosno vrlo trusno područje i zato je svako nastajanje da se uspostavi veća, bliža i konstruktivnija suradnja između zemalja regije naprosto dobra vijest. Stoga će klub HNS-a Liberalnih demokrata podržati ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani Davor Božinović. Izvolite za govornicu.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora. Ja ću iskoristiti ovu točku ne da bi problematizirao sadržaj sporazuma jer se tu nema što problematizirati već da bi i sa strane kluba HDZ-a dao podršku Republici Makedoniji na njezinom putu u EU i NATO. Mislim da je to jedno od ključnih pitanja za stabilnost jugoistočne Europe i zato je dobro da Hrvatska nastavi ono što već cijeli niz godina radi, a to je da pomaže Makedoniji i ne samo Makedoniji naravno da krene onim putem koji je zacrtala i kojim je krenula od početka devedesetih. Ja ću vas podsjetiti da je i zbog činjenice ranog rasporeda međunarodnih snaga u Makedoniji, zbog činjenice da je Makedonija ipak izbjegla rat nametnut iz velikosrpske kuhinje, Makedonija je devedesetih godina bila najbliža euroatlantskim integracijama od svih zemalja na području jugoistočne Europe koje su u tom trenutku se osamostalile i tražile svoj priključak prema zapadnim integracijama. Nažalost zastala je na tom putu, zastala je zbog blokade, zbog otvorenog pitanja imena. Mi smo bili skupa 2009.u Bukureštu, još uvijek je Makedonija i u tom trenutku tog Samita NATO-a povijesnog za Hrvatsku očekivala pozivnicu i taj dan je prelomljena odluka da se Makedoniju ne pozove skupa sa Hrvatskom i Albanijom u tom trenutku članstva u NATO-u. Međutim mi ne smijemo zaboraviti Makedoniju, zemlju s kojom nismo i nemamo nikakvih otvorenih pitanja, bez obzira što se u prvoj točki ovog sporazuma govori da ćemo dobrosusjedskim odnosima rješavati otvorena pitanja, ali to je tipski sporazum tako da se to definitivno ne odnosi na Makedoniju. Hrvatska je članica i NATO-a i EU i u tom smislu ona ima odgovornost i prema Makedoniji da rekao bi na tri načina pridonosi integraciji i napretku i zemalja prema članstvu u NATO-u i EU jedno je da nastavi ono što je nastavila i prethodna Vlada, a mislim da će gospođa Kosor o tome nešto kasnije govoriti, a to je da sa konkretnim primjerima kao što je bila predaja pravne stečevine EU i na ekspertnim razinama pomogne Makedoniji. Ja znam da postoji cijeli niz skupina koje idu u Makedoniju, koje primaju stručnjake iz Makedonije kako bi ih se pripremilo za ono što ih čeka jednog dana kada uđu u EU. Drugo je djelovanje Hrvatske prema partnerima u NATO-u i u EU. Hrvatska mora stalno i neumorno lobirati za Makedoniju jer Makedonija je zaslužila tamo biti. A treće i na to bi se posebno osvrnuo, možda i najvažnije jest kako Hrvatska djeluje unutar NATO-a i unutar EU. Ta slika koju Hrvatska stvara o sebi kod onih koji donose odluku ima puno veći značaj nego što smo ponekad toga i sami svjesni na njihove procjene i odluke o budućem proširenju EU i NATO-a na druge zemlje regije, uključujući u ovom slučaju Republiku Makedoniju. Dakle, s pozicije predstavnika Kluba zastupnika HDZ-a želimo sve najbolje Makedoniji i glasovat ćemo za ovaj sporazum.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a govorit će poštovana zastupnica Dunja Špoljar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi zamjeniče ministrice, poštovane kolegice i kolege. Dakle Hrvatska i Makedonija imaju dugogodišnje prijateljske odnose te vrlo uspješnu i obrambenu suradnju koja datira od vremena partnerstva za mir i početka članstva u Američko-Jadranskoj povelji. Podrška RH državama jugoistočne Europe na njihovom putu prema europskoj i euroatlantskoj integracijama, a u korist stabilnosti i sigurnosti svih država, društava i građana kategorična je. Suradnja Hrvatske i Makedonije unapređivana je tijekom 2013.godine, tako su dvije države ojačale suradnju na gospodarskom planu. U listopadu prošle godine ministar gospodarstva Makedonije sastao se u Zagrebu sa hrvatskim kolegom, a ministri su razgovarali o budućoj suradnji na planu robne razmjene između dviju zemalja. Hrvatska gospodarska komora i Gospodarska komora Makedonije potpisale su u studenom 2013.u Skopju Sporazum o suradnji dviju komora. Ministar turizma Darko Lorencin u lipnju 2013.primio je veleposlanicu Makedonije te su razgovarali o jačanju suradnje između turističkih agencija u Hrvatskoj i Makedoniji s ciljem povećanja broja dolazaka. U prosincu 2013.u Ministarstvu zdravlja u Zagrebu potpisan je plan suradnje između Ministarstva zdravlja Republike Hrvatske i Ministarstva zdravstva Republike Makedonije u području zdravstva i medicine od 2013. do '16.-te čiji je cilj poticanje daljnje suradnje. Ovaj euroatlantski sporazum još će više učvrstiti dobre odnose Hrvatske i Makedonije i pri tome pridonijeti jačanju svekolike suradnje jer podupire Makedoniju da što prije slijedi i nastavi hrvatski put u Europsku uniju. I kao što je sam zamjenik naveo kroz pružanje pomoći, dakle u ispunjavanju kriterija, dakle doprinijeti učinkovitom usklađivanju nacionalnih zakonodavstava, olakšati prilagodbu institucionalne infrastrukture i pomoći razviti proces kvalitetnog i pravodobnog informiranja javnosti odnosno medija, kroz medije. Obrambena suradnja Hrvatske i Makedonije na visokoj je razini a bilateralni odnosi Ministarstava obrane, dviju zemalja još će se pojačati i ovim sporazumom. Hrvatska snažno podupire Makedoniju i na njenom putu u punopravno članstvo u NATO savezu Makedonija je provela i provodi reforme te sudjeluje mirovnim operacijama što Hrvatsku uz politiku otvorenih vrata NATO-a ohrabruje da u konkretnim i u NATO i u EU ističe kako Makedonija ali i Crna Gora trebaju ući u taj savez. Hrvatska i Makedonija imaju mnogo obrambenih točaka suradnje kao što su primjerice razmjena iskustava u vojnom školstvu, moguću zajedničku izobrazbu časnika ili suradnju u NATO-ovoj misiji ISAF-a u Afganistanu i drugim operacijama. Ostvariva je i vojnotehnička suradnja u kontekstu NATO-vog načela tzv. pametne obrane, posebice u remontu i modernizaciji tenkova i helikoptera naravno s ciljem uštede. Dakle politička spremnost za suradnju uz izgradnju euroatlantskog partnerstva Hrvatske i Makedonije neosporna je. 31. svibnja 2013. potpisan je ugovor u Ohridu između Hrvatske i Makedonije o euroatlantskom partnerstvu kojim se uspostavlja potrebni međunarodni okvir za suradnju dviju država u procesu pristupanja Republike Makedonije Europskoj uniji i NATO-u. Ovim Prijedlogom zakona potvrđuje se navedeni ugovor odnosno potvrđuje se visoka razina bilateralnih odnosa temeljenih na uzajamnom povjerenju i poštivanju. I kao i prethodne dvije rasprave Kluba zastupnika HNS-a i HDZ-a i ova je usmjerena u smislu podrške Makedoniji, ulasku u Europsku uniju u NATO i Klub SDP će stoga podržati ovaj Prijedlog zakona. Hvala.
Sada nam ostaje još čuti stajališta Kluba Jadranke Kosor i HGS-a. Iznijeti će ih poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo puno je toga rečeno, treba još jedanput naglasiti da Republika Hrvatska snažno podupire i mislim da oko toga zaista postoji, što me jako raduje apsolutni konsenzus i u Hrvatskome saboru i Republiku Makedoniju na njezinom euroatlantskom putu. Podsjećam da smo mi pri kraju naših pregovora za ulazak u Europsku uniju dodatno naglašavali da kao država nećemo bilateralna pitanja, ni jedno bilateralno pitanje postavljati kao prepreku našim susjedima na njihovom euroatlantskom putu. Dakle to smo više puta naglašavali ali i kroz dokument Hrvatskoga parlamenta, Hrvatskoga sabora gdje smo to jasno i napisali, za to se opredijelili i tako i glasali. Među ostalim taj je odluka bila i na tragu našeg teškog iskustva sa susjednom Slovenijom. Podsjećam vas dakle da u srpnju 2009. dakle, evo govorim o mandatu Vlade koju sam vodila da je Republika Slovenija blokirala čak 14 poglavlja, 14 do 35 poglavlja koje smo morali završiti, dakle i otvoriti i zatvoriti da bismo postali članica Europske unije. Republika Slovenija, prijateljska zemlja blokirala je 14. Neke druge su naravno imale rezerve oko poglavlja 23. ali ovdje govorimo o susjedstvu, dobrom susjedstvu. To je bilo pitanje granice, dakle teško i bolno pitanje koje punih 18 godina nitko nije rješavao, to je nekako pitanje bilo koje se stavljalo u zapećak. Uspjeli smo dogovoriti kako ćemo to pitanje riješiti. I dakako da je to onda otvorilo put za nastavak pregovora, otvaranje i zatvaranje poglavlja, ispunjavanje mjerila i u konačnici završetak pregovora. Dakle, mi koji smo prošli jedno teško iskustvo itekako razumijemo poteškoće s kojima se oni koji žele tim euroatlantskim putem doći do cilja suočavaju. Kolega Božinović koji je bio dio upravo te ekipe koja je sudjelovala samnom u rješavanju problema sa Slovenijom je malo prije spomenuo darovanje acquisa. To je bila isto jedna simbolična gesta Vlade ali gesta koja je zapravo bila snažna politička poruka jer smo dvije Vlade, dakle gospodina Pahora i moja pokrenule među ostalim i tzv. brdo proces gdje smo uspjeli okupiti veći dio predstavnika, najviših predstavnika evo zemalja jugoistoka Europe. I upravo tada sam simbolično predala prijevod acquisa naknadno predsjedniku Vlade Republike Srbije u Zagrebu. Dakle prijevod acquisa koji je značio želimo vam pomoći. Mi smo u taj posao među ostalim uložili 8 milijuna eura, vama to darujemo kako biste evo već sada vidjeli kojim smjerom treba ići. I zato ovaj Sporazum itekako podupiremo jer on naznačava jedan okvir u kojem će se kretati dvije Vlade ali i druge institucije u potpori. Potpora se prije svega treba odnositi na prenošenje iskustava. Važno je da Makedonija kreće tim euroatlantskim putem i da ga završi. Važno je zbog mira i stabilnosti u ovom dijelu Europe. Mi itekako to razumijemo, itekako znamo. Ali ponekad mi se čini da to čak i olako zaboravljamo zašto je bilo tako važno ući i u NATO i u EU. Zaboravljamo one temeljne vrijednosti primjerice EU. To je mir i stabilnost. Hrvatska koja je tako užasno stradala zbog velikosrpske Miloševićeve politike itekako razumije kako je mir i stabilnost važan. Otuda sve počinje. Prema tome, upravo zbog toga želimo svaku potporu, odnosno želimo dokazati tu potporu djelatno i kroz ovaj sporazum. Republika Makedonija zaslužuje krenuti u pregovore, završiti pregovore, postati članica EU i NATO saveza. I posebno naravno ističem ono što je dio i ovoga sporazuma, a to je naglašavanje važnosti individualnoga pristupa u procjenjivanju ispunjavanja kriterija na putu i u EU i u NATO. Poruka na kraju i prijateljima i kolegama u Makedoniji hrabro i odlučno dalje. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. I zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnoga reda.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o euroatlantskom partnerstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 558. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 105 glasova donesen Zakon o potvrđivanju ugovora između RH i Republike Makedonije o euroatlantskom partnerstvu u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na iduću točku i probat ćemo završiti raspravu o njoj ako klubovi budu racionalno koristili vrijeme do 12,00 sati kada ćemo glasati. A ako ne, onda ćemo u 12,00 sati prekinuti ovu raspravu pa ćemo je nastaviti nakon glasanja. Dakle, prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o trgovini oružjem, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 589. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi zamjenik ministrice vanjskih i europskih poslova poštovani Joško Klisović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora. Dakle, donošenje Zakona o potvrđivanju ugovora o trgovanju oružjem predlaže se kako bi se njegove odredbe uskladile u smislu članka 140. stavka 1. Ustava, sa Ustavom odnosno postali dio unutarnjeg poretka, pravnog poretka Republike Hrvatske. Hrvatska je ugovoru pristupila 3. lipnja na svečanom potpisivanju u sjedištu UN-a. Istog dana ugovoru je pristupilo 23 države članice EU. Iako se formalno kao predlagatelj donošenja navedenog propisa javlja Ministarstvo vanjskih i europskih poslova za njegovu provedbu nadležna će biti tijela državne uprave sukladno Zakonu o nadzoru prometa robe vojne namjene i nevojnih ubojitih sredstava koji određuje područje ugovora o trgovini oružjem, a to su ministarstva nadležna za poslove gospodarstva, obrane, unutarnjih poslova, vanjskih poslova i carina odnosno financija. Potvrđivanje ugovora ne zahtijeva donošenje novih ili izmjenu postojećih zakona, te ne predviđa osiguranje dodatnih financijskih sredstava iz državnog proračuna Republike Hrvatske, no podliježe potvrđivanju s obzirom da je riječ o međunarodnom ugovoru sukladno Zakonu o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora. Ugovor o trgovini oružjem uspostavlja po prvi puta zajedničke pravno obvezujuće standarde za uvoz, izvoz i prijenos konvencionalnog oružja, te čini trgovinu oružjem globalno odgovornom i transparentnijom umanjujući pravni prostor ilegalne trgovine oružjem. Time njegovo stupanje na snagu za što je potrebno 50 ratifikacija predstavlja jedan od sigurnosnih, trgovinskih i razvojnih prioriteta EU. EU zakonodavstvo postavlja globalno najstrože kriterije prilikom izvoza, uvoza i transfera konvencionalnog oružja, te se smatra zlatnim standardom. Nacionalna zakonodavstva svih država članica Unije su naravno usklađena sa EU regulativom, tako je i hrvatsko. Svim državama članicama EU je što brže stupanje na snagu Ugovora o trgovini oružjem osim političkom i od visokog ekonomskog značaja kako bi se globalna trgovina oružjem postala ravnopravnija za sve izvoznike i uvoznike. Ugovor o trgovini oružjem sadrži odredbe o zabrani izvoza, procjenama rizika izvoza, obvezama prilikom uvoza, provozu i pretovaru, posredovanju rizicima, skretanju robe, uspostavi, vođenju evidencija o izdanim uvoznim i izvoznim odobrenjima i prijenosima konvencionalnog oružja. S obzirom da je relevantni pravni akti EU sadrže odredbe koje su usklađene sa sklapanjem i izvršavanjem ugovora o trgovini oružjem, potvrđivanje istog ne zahtijeva prilagodbu nacionalnog zakonodavstva država članica EU što omogućuje ubrzani postupak nacionalnih parlamenata, u parlamentima za potvrđivanje. Navedene odredbe i obveze iz ugovora o trgovini oružjem u Republici Hrvatskoj se provode kroz primjenu Zakona o nadzoru prometa vojne robe, odnosno robe vojne namjene i nevojnih ubojitih sredstava. Prema informaciji stalne misije naše u New Yorku postoji prijedlog da države članice EU zajednički predaju svoje instrumente o potvrđivanju depozitaru, glavnom tajniku UN-a Ban Ki-moonu čim se za to steknu uvjeti, a moguće u ožujku. Potrebno je dovršiti nacionalne procedure. Naravno prije toga potvrđivanja u državama članicama kao i odobrenje Europskog parlamenta na osnovu kojeg će se usvojiti odluka Vijeća EU. Mislimo da bi to moglo biti predviđeno tijekom veljače. Uz gore navedene argumente za žurno usvajanje Zakona o potvrđivanju Ugovora o trgovini oružjem u ritmu ostalih članica EU i europskih institucija podsjećam da Hrvatska ove godine u travnju predsjeda Komisijom za razoružanje u New Yorku čime naši postupci imaju povećanu vidljivost i značenje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a govorit će poštovani Boris Blažeković.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministrice gospodine Klisović. Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o trgovini oružjem o kojem danas raspravljamo dobra je prilika za promišljanje pozicije RH kao sastavnice mreže sigurnosti i stabilnosti u svijetu. Već je više puta rečeno ali nikada nije na odmet ponoviti da je sigurnost i stabilnost na određenom području osnovni preduvjet za bilo kakav razvoj i napredak država i društava. Koliko je to i za Hrvatsku bitno vidimo iz trenutne prvenstveno gospodarske ali i ukupne političke situacije. Nametnuti nam krvavi agresivni rat i sve posljedice istog osjećamo i osjećat ćemo još dugo. Prvenstveno u ljudskim žrtvama, raseljenim osobama i uništenim objektima ali i posljedicama loše i često kriminalno vođene tranzicije i pljačke u privatizaciji gdje su doslovno uništene cijele grane privrede i velika industrijska postrojenja. Turizam je sjećamo se tada zbog ratnih uvjeta preko noći naprosto bio nestao. I puko nabrajanje samo par činjenica iz našeg vlastitog iskustva govori koliko je sigurnost i stabilnost nasušna za normalan život, razvoj zemlje i njezinih građana. I zato je važno i dobro da Hrvatska sudjeluje u brojnim procesima u okviru svih relevantnih međunarodnih organizacija vezanih uz povećanje sigurnosti u svijetu. Ugovor o trgovini oružjem 2. travnja 2013. godine usvojila je Opća skupština UN-a velikom većinom glasova nakon 6-godišnjeg multilateralnog pregovaračkog procesa pod okriljem UN-a. Republika Hrvatska sudjelovala je u pregovaračkom procesu, glasovala je za usvajanje ugovora o Općoj skupštini 2. travnja 2013. godine te je isti potpisala 3. lipnja 2013. godine na svečanom potpisivanju održanom u sjedištu UN-a u New iskustva govori koliko je sigurnost i stabilnost nasušna za normalan život, razvoj zemlje i njezinih građana. I zato je važno i dobro da Hrvatska sudjeluje u brojnim procesima u okviru svih relevantnih međunarodnih organizacija vezanih uz povećanje sigurnosti u svijetu. Ugovor o trgovini oružjem 2. travnja 2013. godine usvojila je Opća skupština UN-a velikom većinom glasova nakon 6-godišnjeg multilateralnog pregovaračkog procesa pod okriljem UN-a. Republika Hrvatska sudjelovala je u pregovaračkom procesu, glasovala je za usvajanje ugovora o Općoj skupštini 2. travnja 2013. godine te je isti potpisala 3. lipnja 2013. godine na svečanom potpisivanju održanom u sjedištu UN-a u New Yorku istovremeno s većinom država članica EU. Ugovor o trgovini oružjem uspostavlja zajedničke pravno obvezujuće standarde za uvoz, izvoz i prijenos konvencionalnog oružja te čini trgovinu oružjem odgovornijom i transparentnijom. Uzimajući u obzir ciljeve i dosege ugovora o trgovini oružjem njegovo stupanje na snagu predstavlja sigurnosno-trgovinski prioritet u okviru EU te je stoga važno da države članice što skorije okončaju svoje unutarnje pravne postupke kako bi po donošenju uz prethodni pristanak Europskog parlamenta odluke Vijeća EU kojom se ovlašćuju države članice u pogledu onih pitanja koja ulaze u područje isključivo nadležnosti EU da ratificiraju ugovor o trgovini oružjem u interesu EU mogle položiti kod depozitara svoje isprave o ratifikaciji i time iskazati pristanak biti vezane ugovorom o trgovini oružjem. U Republici Hrvatskoj to područje je uređeno Zakonom o nadzoru robe vojne namjene i nevojnih ubojnih sredstava koji je na snazi od srpnja 2013. godine. Mi u HNS-u smatramo da za bolje razumijevanje ali i ispravno informiranje šire javnosti da je potrebno na glas pročitati preambulu samog ugovora. Države stranke ovog ugovora vođene ciljevima, načelima Povelje UN-a podsjećajući na članak 26. Povelje UN-a kojim se promiče uspostavljanje i održavanje međunarodnog mira i sigurnosti uz što manje odvajanje ljudskih i ekonomskih izvora svijeta za naoružanje naglašavajući potrebu sprečavanja, iskorjenjivanja nezakonite trgovine konvencionalnim oružjem i sprečavanju njegovog usmjeravanja prema nezakonitom tržištu, neovlaštenoj uporabi i neovlaštenim krajnjim korisnicima uključujući u počinjenje terorističkih djela prepoznajući legitimne političke sigurnosne, gospodarske i trgovinske interese država u međunarodnoj trgovini konvencionalnim oružjem ponovno potvrđujući suvereno pravo svake države da u skladu s vlastitim pravnim ili ustavnim poretkom uređuje i kontrolira konvencionalno oružje isključivo na vlastitom državnom području. Potvrđujući da su mir i sigurnost, razvoj i ljudska prava stupovi sustava UN-a i temelji za kolektivnu sigurnost te prepoznajući da su razvoj, mir i sigurnost te ljudska prava međusobno povezani i uzajamno se jačaju. Podsjećajući na smjernice Komisije UN-a o razoružanju o međunarodnim prijenosima oružja u kontekstu Rezolucije Opće skupštine od prosinca 1991. primjenjujući doprinos programa djelovanja UN-a za sprečavanje, suzbijanje i iskorjenjivanje svih vidova nezakonite trgovine malim i lakim vatrenim oružjem kao i protokola protiv nezakonite proizvodnje trgovanja vatrenim oružjem, njegovim dijelovima i komponentama te streljivom kojim se dopunjuje Konvencija UN-a protiv transnacionalnog organiziranog kriminaliteta te međunarodnog instrumenta kojim se državama omogućuje pravovremeno i pouzdano prepoznavanje i pronalaženje nezakonitog malog i lakog oružja. Prepoznajući sigurnosne društvene, gospodarske i humanitarne posljedice nezakonito i neuređene trgovine konvencionalnim oružjem imajući u vidu da veliku količinu osoba zahvaćenih oružanim sukobima, oružanim nasiljem čine civili, a posebno žene i djeca. Prepoznajući izazove s kojima se suočavaju žrtve oružanog sukoba i njihovu potrebu za odgovarajućom skrbi, oporavkom te socijalnim i gospodarskim uključivanjem naglašavajući kako ništa u ovom ugovoru ne sprečava države da zadrže ili donesu dodatne učinkovite mjere za unapređivanje cilja i svrhe ovog ugovora imajući na umu zakonitu trgovinu i zakonito posjedovanje te uporabu određenih konvencionalnih oružja za rekreativne, kulturne, povijesne i sportske aktivnosti kad su takva trgovina posjedovanje i uporaba zakonom dopušteni i zaštićeni. Imajući na umu i ulogu koju mogu imati regionalne organizacije u pružanju pomoći strankama na njihov zahtjev u provedbi ovog ugovora. Prepoznajući aktivnu ulogu koju na dragovoljnoj osnovi u podizanju svijesti o ciljevima i svrsi ovog ugovora kao i njegovoj provedbi mogu imati civilno društvo uključujući i nevladine organizacije i industriju potvrđujući kako uređenje međunarodne trgovine konvencionalnim oružjem i sprečavanje njegove zlouporabe ne bi smjelo ometati međunarodnu suradnju i zakonitu trgovinu vojnim potrepštinama, opremom i tehnologijom koje su namijenjene za miroljubive svrhe. Ističući kako je bilo poželjno postići opće poštivanje odredaba ovog ugovora odlučno djelovati u skladu sa sljedećim načelima: neotuđivo pravo svih država, … [[Govornik se ne razumije.]] ili kolektivno samoobranu kako je priznato u članku 51. Povelje UN-a, rješavanje međunarodnih sporova mirnim sredstvima na način koji ne ugrožava međunarodni mir i sigurnost te pravdu u skladu sa člankom 2.stavkom 3. Povelje UN-a suzdržavanje u svojim međunarodnim odnosima od prijetnje silom i od upotrebe sile koje su uperene protiv teritorijalne cjelovitosti ili političke neovisnosti bilo koje države ili su na bilo koje druge načine spojivi s ciljevima UN-a u skladu sa člankom 2.stavkom 4. Povelje UN-a, ne miješanje u poslove koji po svojoj biti spadaju u unutrašnju nadležnost svake države u skladu s člankom 2.stavkom 7. Povelje UN-a, poštivanje osiguravanja poštivanja međunarodnog humanitarnog prava između ostalog u skladu sa Ženevskom Konvencijama iz 49. te poštivanje, osiguranje i poštivanje ljudskih prava u skladu između ostalog s Poveljom UN-a i Općom deklaracijom o ljudskim pravima, odgovornost svih država u skladu s njihovim odgovarajućim međunarodnim obvezama za djelotvorno, pravno uređenje međunarodne trgovine komercijalnim oružjem i za sprječavanjem njegove zlouporabe koja je primarna odgovornost svih država za uspostavljanje i provedbu vlastitih nacionalnih sustava nadzora, poštivanje legitimnih interesa države za kupnju komercijalnog oružja radi ostvarivanja prava na samoobranu, za potrebe operacije za očuvanje mira te za proizvodnju izvoz, uvoz i prijenos komercijalnog oružja dosljedna, objektivna i nediskriminirajuća provedba ovog ugovora. I na koncu očekuje se da će primjena ugovora o trgovini oružjem značajno doprinijeti jačoj globalnoj kontroli tokova oružja s ciljem suzbijanja nezakonite trgovine komercijalnim oružjem te jednako tako pridonijeti očuvanju ljudskih prava i poboljšanju uvjeta za postizanje globalnih razvojnih ciljeva. Zbog svega navedenog Klub HNS-a liberalnih demokrata podržati će prijedlog ovog zakona. Hvala.
Dražen Đurović replika.
Da, kolega ovdje se radi o jednom međunarodnom ugovoru gdje RH istrčava u prvom krugu država koje mu daju potporu. Upravo RH koja na svojoj koži iskusila što znači biti pod nepravedno nametnutim embargom na uvoz oružja. Upravo RH koja je sama morala zbog nepravedno nametnog embarga i uvozit to oružje određenim kanalima i da li RH danas prva ili među prvih nekoliko država članica UN-a koja mora iskočiti sa ratifikacijom jednog ovakvog međunarodnog ugovora, ili RH možda ipak treba pričekat da se krug tih država koje prve moraju zapravo ratificirati taj ugovor ipak malo proširi pa da onda RH bude negdje u skupini država. Mislim da upravo povijesno iskustvo koje mi kao RH imamo sa nepravedno nametnutim embargom i potrebom da smo uvozili oružje su usprkos tom embargu bi trebale bit jedna činjenica koju bismo trebali imati na umu kao država kod ratifikacije ovakvih međunarodnih ugovora i da li će dobra namjera kojom je pun prijedlog tog međunarodnog ugovora možda i neke druge države koje će boriti za svoju neovisnost dovest u situaciju da će se naći u sličnoj situaciji kao što se našla RH samo uvjetima koje će ovi međunarodni ugovori postaviti i zato nisam siguran da smo mi baš ti koji smo trebali odmah par mjeseci nakon početka uopće propisa ratifikacije iskočit među prvih nekoliko država koje ratificiraju na ovakav ugovor.
Odgovor na repliku, Boris Blažeković.
Pa prvo ovaj ugovor nema apsolutno nikakve veze sa bilo kakvim embargom bilo gdje na svijetu, baš zbog tog boljeg razumijevanja ugovora što je, ja sam pročitao cijelu preambulu da bi bilo jasnije o čemu se radi jer ta preambula točno govori i o suverenosti zemalja da odlučuje sama o određenim stvarima vezano uz korištenje odnosno uporabu oružja i o svim mnogim drugim aspektima vezanim uz konvencionalno naoružanje. A ovom prilikom dozvolite mi da osobno iskažem svoj ponos da Hrvatska jest među pravima u takvim situacijama. Iskazujem svoj ponos da je Hrvatska zemlja koja predvodi u bilo kakvom naoružanju, protiv bilo kakvog naoružanja kao uvjereni pacifist ali u potpunosti svjestan da realne situacije da se nažalost bez oružja danas ne može voditi bilo kakva državna politika uz puno razumijevanje postojanja organizacije kao što je NATO, iskrena mi je želja da Hrvatska kad god može da svoj mali doprinos i da bude među predvodnicima gdje će se smanjivati količina oružja, gdje će se kontrolirati promet i prodaja toga oružja da bi oružje na koncu služilo isključivo u obrambene svrhe na svim meridijanima ove i paralelama ove zemaljske kugle.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Vedran Babić.
Hvala poštovana potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o trgovini oružjem. Kronološki gledano ugovor o trgovini oružjem usvojila je 2.travnja 2013.godine opća skupština UN-a velikom većinom glasova nakon šestogodišnje multilateralnog pregovaračkog procesa UN-a. RH sudjelovala je u tom procesu a glasovala je za usvajanje ugovora na općoj skupštini 2.travnja iste godine te isti potpisala 3.lipnja. Do sada je ovaj ugovor potpisalo 113 članica dok je 7 položio kod depozitara svoje isprave o ratifikaciji. Ugovor o trgovini oružjem će stupiti na snagu 90 dana nakon datuma polaganja 50-te ispravne ratifikacije i prihvatu ili odobrenju kod depozitara. Budući da ugovor o trgovini oružjem uređuje pitanje koje su djelom u isključivoj nadležnosti EU a djelom u nadležnosti država članica te budući da EU kao takva ne može postati strankom istog, države članice nisu u položaju samostalno odlučivati o potpisivanju i ratifikaciji ugovora o trgovini oružjem, već na međunarodnoj razini mogu poduzimati te radnje nakon odluke i odobrenja Vijeća EU, donesene na prijedlog Europske komisije. U tom smislu postoji potreba da institucije EU i države članice surađuju radi poduzimanja svih potrebnih mjera vezanih za ratifikaciju ugovora o trgovini oružjem i osiguranja provedbe obveza proizašlih iz tog ugovora. Vijeće EU uputilo je 22. srpnja prošle godine Europskom parlamentu na mišljenje Odluku o ratifikaciji ugovora o trgovini oružjem od strane država članica EU. Po primitku suglasnosti Europskog parlamenta, Vijeće EU donijet će odluku kojom se ovlašćuju države članice da ratificiraju ugovor o trgovini oružjem. Europski parlament je 10. listopada prošle godine ovlastio Odbor za vanjsku trgovinu da razmotri prijedlog Europske komisije koji se potom upućuje Vijeću EU na usvajanje. Prema dinamici rada Europskog parlamenta i Vijeća EU, ovaj proces trebao bi biti završen početkom ove godine, nakon čega države članice EU pa tako i RH mogu položiti ispravu o ratifikaciji depozitaru. RH kao i ostale članice EU uređuje pitanje trgovine oružjem sukladno za to područje relevantnim aktima EU koji su usklađeni s ugovorom o trgovini oružjem. Kod nas je to područje uređeno Zakonom o nadzoru robe vojne namjene i nevojnih ubojnih sredstava koji je na snazi od 6. srpnja 2013. I samo informativno, cilj ovog ugovora je uspostaviti najviše moguće zajedničke međunarodne standarde za uređenje ili za poboljšanje uređenja međunarodne trgovine konvencionalnim oružjem i spriječiti i iskorijeniti nezakonitu trgovinu konvencionalnim oružjem i spriječiti njegovu zlouporabu, a svrha mu je doprinos međunarodnom i regionalnom miru, sigurnosti i stabilnosti, smanjenje ljudskih patnji i promicanje suradnje i transparentnosti odgovornog djelovanja država stranaka u međunarodnoj trgovini konvencionalnim oružjem čime se izgrađuje povjerenje među državama strankama. Kao što sam već naveo, ovaj ugovor primjenjuje se na konvencionalno oružje podijeljeno u sljedeće kategorije, borbeni tenkovi i borbena oklopna vozila, topnički sustav velikog kalibra, borbeni zrakoplovi, jurišni helikopteri, ratni brodovi, rakete i raketni bacači te malo i lako oružje. Također o trgovini oružjem ne primjenjuju se na situacije u kojima je neka država stranka za vlastitu potrebu premještala konvencionalno oružje ili to netko čini u njezino ime pod uvjetom da to konvencionalno oružje i dalje ostaje u vlasništvu te države stranke. O samom ugovoru neću govoriti više, nego ću na kraju napomenuti da za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva i klub SDP-a podržat će Prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o trgovini oružjem. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davor Božinović.
Hvala gospođo potpredsjednice. Evo, kao i u prethodnom slučaju ja sam ovdje izašao za govornicom da u ime Kluba zastupnika HDZ-a dam potporu ratificiranju ovog sporazuma koji je veoma važan sporazum koji se dugo pregovarao, nekakvih pa skoro 8 godina i možda jedan od povijesnih postignuća svjetske organizacije, organizacije UN-a koja je prvi puta zapravo uspjela sa jednom ogromnom većinom glasova usvojiti konvenciju koja regulira veoma važnu problematiku. Mislim da nije nitko rekao ovdje pa ću ja to reći. Radi se na godišnjoj razini o prometu oko 70 milijardi dolara. I naravno da ta činjenica kao i sve drugo što ide vezano za oružje, njegovu uporabu i trgovinu s oružjem zaslužuje da bude regulirana na svjetskoj razini. Do sad je bilo nekih drugih pokušaja, ali nikad ovako sveobuhvatnih i nikad ovako, pa za standarde UN-a ipak relativno brzo, u relativno brzoj proceduri usvojeno međunarodne konvencije. S obzirom da je bilo ovdje i malo disonantnih tonova, ja bih kazao da ova konvencija ne sprječava ono na što se netko može legitimno zapitati da li se time nekakvi oslobodilački prodemokratski pokreti, jesu li oni zbog toga zakinuti usvajanjem ove konvencije s obzirom da su potpisnice konvencije države članice? Nisu. Nisu doduše sve države članice ni potpisale ovu konvenciju. Nisu, protiv su glasovale, odnosno spriječile su konsenzus oko ove konvencije. Iran, Sirija i Sjeverna Koreja, a neke važne članice su se suzdržale od glasovanja upravo zbog toga što ova konvencija po njihovom mišljenju ne sprječava pomoć, kako oni to kažu, pobunjeničkim ili terorističkim skupinama, mi bi ih nazvali nekako drugačije s naše pozicije razumijevanja demokracije u trećim zemljama. Dakle, upravo je suprotno i zbog toga konvencija nije u prvoj faza podržana od svih, bilo je tamo negdje 2012. i puno više zemalja i nama bližih zemalja koje su se tome protivile, u međuvremenu su se okolnosti promijenile i ono što je ovdje rečeno to je možda jedan od boljih primjera kako je EU uspjela jednu veoma važnu temu i za sebe i za međunarodni mir i za međunarodnu sigurnost. Ta EU je vjerojatno najjača miroljubiva sila u današnjem svijetu uspjela svojom diplomacijom, svojim lobiranjem omogućiti njezino potpisivanje i od strane najvažnijih saveznika EU. U tom kontekstu važno je da EU odnosno da države članice EU one su potpisnice što prije svojim primjerom pokažu i potvrde svoju predanost jednom ovakvom dokumentu i u tom smislu ne vidim stvarno nikakve zapreke da RH napravi ono što se od nje očekuje i kao članica EU i kao države koja je bila suočena sa ratom i sa agresijom, koja vrlo dobro razumije o čemu se radi u međunarodnim odnosima u međunarodnim sigurnosnim odnosima i u tom smislu mi ćemo ovo podržati. Hvala.
Dražen Đurović replika.
Hvala. Podsjetit ću samo još jednom da se ne zaboravi da su neki ljudi i suđen i osuđivani zbog toga i izvan granica RH što su sudjelovali u pomoći RH prilikom nabavke oružja za obranu. Podsjetit ću također da se prisjetimo na koji način su neke od vrlo važnih članica međunarodne zajednice ocjenjivale i procjenjivale u počecima obrane Hrvatske legitimitet i legalitet te obrane koju je RH tada imala i koje su bile tada formalno pravne zapreke radi kojih je bio osporavan legitimitet prava RH da nabavlja oružje. Ne dvojim o tome da mi tu konvenciju trebamo potpisati i sudjelovati kao članica EU, ali izražavam skepsu oko toga da mi trebamo biti predvodnik potpisivanja i među prvim članicama EU koje moraju potpisati ovakve konvencije jer ipak imamo jedno povijesno iskustvo, imali smo jedan problem. i kao država smo ako hoćete u jednom vremenu išli nasuprot zbog potreba obrane suvereniteta i uspostave svoje države išli nasuprot tada određenih pozicija koje je međunarodna zajednica zauzimala. Prema tome imate niz primjeraka da države imaju određeno svoje povijesno iskustvo i onda ne žure potpisivati neke dokumente suprotne tom povijesnom iskustvu ne dvojeć da zajednica kojoj pripadaju pa će i on na kraju to potpisati, ali neće biti među prvima. Prema tome mislim da u ovakvim stvarima ne dvojeć na dobre namjere RH ne treba biti među prvima.
Odgovor na repliku Davor Božinović.
Ja se s vama slažem, međutim opet pokušavam reći stvari su malo drugačije postavljene. Da ne ulazimo sada u povijesne rasprave o tome. Vi ste uglavnom u općenitim kategorijama korektno naveli važne činjenice. Ono što niste naveli to je da tada nije postojala regulirana trgovina oružjem na razini svjetske organizacije, na razini UN-a koja u ovom tekstu spominje humanitarnu intervenciju, humanitarne razloge, a kada govorimo o međunarodnom pravu to je bio temelj na kojem je međunarodna zajednica kada se angažirala na pravoj strani prije svega u BiH bazirala svoju intervenciju. Do tada je to sa aspekta međunarodnog prava i povelje UN-a bilo da kažem u sivoj zoni u kojoj su napisane knjige o tome da li su oni koji su pomogli BiH da li su oni koji su pomogli Kosovu prekršili međunarodno pravo. Dakle stvar nije baš kako izgleda na prvu ruku. Ja upravo mislim zbog našeg iskustva i članstva u EU, ali i zbog našeg iskustva da je i to razlog da se podrži ovakva konvencija.
U ime kluba nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Dakle nastavit ću ovo što je malo prije u replici rekao kolega Božinović. Da, ja upravo mislim da zbog našeg iskustva, povijesnog iskustva, teškog iskustva, krvavog iskustva ali i zbog činjenice da smo članica i NATO Saveza i EU da trebamo prihvatiti ovaj dokument, da ga trebamo prihvatiti, da ga trebamo potvrditi i da ga trebamo provoditi. Međutim javila bih se kako bih ukazala na jednu činjenicu koja se iz obrazloženja ovog prijedloga zakona jasno vidi. Tu činjenicu valja ponavljati, dakle u obrazloženju među ostalim se navodi podsjeća kada smo postali članica UN-a kao država, dakle u svibnju '92.godine. Malo prije toga bili smo međunarodno priznati, dakle ova kronologija koja se ovdje navodi bi nas trebala još jedanput ponukati da budemo više ponosni na ono što jesmo na ono što smo napravili, na ono što smo ostvarili, dakle od krvavog rata, od međunarodnog priznanja '92.ulaska u UN pa onda u sve druge međunarodne institucije. A podsjećam '92.kada smo postali članica UN-a još je bilo daleko od '98.npr. u siječnju kada smo tek vratili Vukovaru ustavnopravni poredak RH, nakon mirne reintegracije. Dakle to su zaista velika postignuća i onda 2009.članica NATO Saveza, predsjedavajuća, nestalna članica Vijeća sigurnosti, predsjedavajući znači 2009.godine i u konačnici članica EU. Dakle i ovakvi dokumenti nas podsjećaju na ovu nedavnu povijest, na ono što smo napravili, dakako i u kontekstu činjenice da smo bili izloženi embargu na uvoz oružja, da smo se zapravo sami goloruki branili i baš zato mislim da bismo vratili to samopouzdanje koje nam treba da bismo riješili mnoge gospodarske teškoće treba zaista više i odlučnosti i samopouzdanja. Država i narod koji napravi tako puno posla, tako velikog posla u tako malo vremena i tako nemogućim uvjetima je osuđena na to da bude uspješna. Svakako potpora ovom zakonu. Hvala.
Hvala lijepa. Zamjeniče ministrice želite li? Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Kolegice i kolege, kratka stanka do 12,00 sati kada molim da se okupimo radi glasanja o raspravljenim točkama. Hvala. STANKA U 11,53 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o trgovini oružjem, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 589 Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 105 glasova donesen zakon o potvrđivanju ugovora o trgovini oružjem u tekstu kako ga je predložila predlagateljica. Poštovane kolegice i poštovani kolege zastupnici. Time smo iscrpili glasovanje na današnjem zasjedanju. Sad ćemo zastati i najaviti plenarno zasjedanje u utorak 4.veljače ove godine, Izvješće o radu programskog vijeća HRT-a i provedbi programskih načela i obveza HRT-a sa b, c, d i e izvješćima. Dal da čitam? Ne. To ćemo spojiti ako se dogovorimo na početku. Dobro. Hvala lijepa. SJEDNICA PREKINUTA U 13,50 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,55 SATI]] Poštovane kolegice, poštovani kolege zastupnici, vrijeme za stanku je isteklo. Molim predstavnike klubova, prvo poštovani zastupnik Jasen Mesić u ime Kluba HDZ-a u Hrvatskom saboru.