Prelazimo na prvu točku dnevnog reda jer smo se tako dogovorili kada smo završili zasjedanje prije nepuna tri tjedna, a to je - Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2010. godini Državno odvjetništvo RH podnijelo je izvješće na temelju članka 40. Zakona o državnom odvjetništvu. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje, a raspravu su proveli Odbor za pravosuđe i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Želi li predstavnik predlagatelja gospodin Glavni državni odvjetnik Mladen Bajić dodatno obrazložiti prijedlog? Ja ga pozivam i ujedno ga i pozdravljam.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici i zastupnice izvješće koje je pred vama sačinjeno je sukladno članku 40. Zakona o državnom odvjetništvu prema kojem zakonu Državno odvjetništvo RH je dužno Hrvatskom saboru jednom godišnje podnijeti Izvješće o radu u prethodnoj godini. Izvješće sukladno zakonskim odredbama sadrži i pokazatelje o stanju i kretanju kriminaliteta, poduzetim radnjama o zaštiti imovine RH te materijalnom i kadrovskom stanju u državnim odvjetništvima tijekom izvještajne godine. Izvješće svojim dijelom upozorava i na stanje i djelovanje pravnog sustava, nedostatke u zakonodavnom i unutarnjem poslovanju državnog odvjetništva. Napominjem da je ovo izvješće za 2010. godinu jer obzirom na protek vremena za koji mjesec, odnosno za mjesec dana otprilike dobit ćete novo Izvješće za 2011. godinu sa aktuelnim i svježim podacima obzirom da je ovo na određeni način već obzirom na protek vremena na određeni način zastarjelo. Međutim podaci koji su u njemu na 150 otprilike stranica detaljno pokazuju o kategorijama o kojima izvješćujemo, a to su stanje i kretanje kriminaliteta i poduzete radnje radi zaštite imovine RH. Izvješće je koncepcijski i metodološki prilagođeno, najprije u zakonskoj odredbi koja to propisuje, ali i ranijim izvješćima iz ranijih godina prije svega kako bi se moglo metodološki uspoređivati i koristiti ne samo vama radi ocjene rada i postupanja u ovim oblastima nego i onim koji se bave znanstvenim proučavanjem ovih ovlasti, prije svega kriminaliteta. Međutim bez obzira na to izvješće u 2010. godini sadrži i neke druge ovlasti koje nisu bile ranije naznačene obzirom da je 2010. godina jako bitna za državno odvjetništvo u cjelini, obzirom da je to zadnja godina važenja starog Zakona o kaznenom postupku koji je u različitim oblicima na ovim područjima vrijedio skoro 150 godina. Naime, usvojen je i u primjeni je novi Zakon o kaznenom postupku u cjelini na području RH od 1. rujna ove godine, a na području USKOK-čke nadležnosti od prije dvije godine, dakle od 2009. godine. S druge strane značajne izmjene procesnih zakona i aktivnosti vezane za pridruživanje RH i Poglavlje 23. o pravosuđu i temeljnim ljudskim pravima ubilježili su rad državnog odvjetništva u 2010. godini jer je upravo zahvaljujući spomenutom Zakonu o kaznenom postupku kao i drugim pratećim zakonima kao što su Zakon o državnom odvjetništvu i Zakon o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta položaj i uloga državnog odvjetništva u zakonodavnom sustavu RH je u bitnom izmijenjena jer je državno odvjetništvo preuzelo jedan bitan segment kaznenog postupka, a to je postupak provođenja istrage. S tim u svezi kod davanja ocjene o učinkovitosti rada na pojedinom području, posebice na području kazneno-pravne zaštite, u području progona počinitelja kaznenih djela nužno je cijeniti kvalitetu i zakonodavnih rješenja i rad drugih tijela posebno onih kad je u pitanju kazneni postupak. Međutim, prije svega treba cijeniti rad državnih odvjetnika, odnosno zamjenika koji rade na ovim vrstama predmeta. Naglašavam, državno odvjetništvo je kako je to zakonski i ustavno definirano tijelo kaznenog progona i naše temeljno pravo i dužnost je progon počinitelja kaznenih djela. Druga tijela, prvenstveno policija te pojedine uprave Ministarstva financija, ovlaštene su i dužne otkrivati počinitelje kaznenih djela i podnositi prijave državnom odvjetništvu. Vrlo često od rada tih državnih tijela zavisi uspješnost državnog odvjetnika u kasnijem postupku. Međutim, opet naglašavam, uspješnost rada prvenstveno ipak ovisi o samom radu državnih odvjetnika. Posao državnog odvjetništva u 2010. godini obavljali su 53 općinska državna odvjetništva, 20 županijskih državnih odvjetništava i Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala ili USKOK i konačno Državno odvjetništvo RH. Ukupno 577 državnih odvjetnika i zamjenika državnih odvjetnika sa pratećim službenicima i namještenicima. Zahvaljujući promjeni Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava broj županijskih državnih odvjetništava smanjen je u protekloj godini na 15, a općinskih na 33, a sukladno i zahtjevima Europske komisije za racionalizaciju mreže sudova i državnih odvjetništava. S tim u svezi obzirom na broj ljudi koji radi u državnom odvjetništvu, a sukladno i preporuci Vlade Republike Hrvatske u svom mišljenju koje je dala povodom ovog izvješća mogu napomenuti da su planirana sredstva korisnika državnog proračuna državnih odvjetništava bila u 2010. godini 289 milijuna kuna, da je odobren plan 260 milijuna, a da je izvršen plan 257 milijuna kuna. Naravno govorimo o zaokruženim brojevima. Dakle državna odvjetništva su potrošila onoliko koliko im je odobreno, koliko im je planirano, odnosno nešto manje sukladno pojedinim okolnostima. S tim da moram kazati da se najveći dio sredstava troši na plaće državnih odvjetnika, zamjenika, službenika i namještenika, ali i značajna sredstva na materijalne rashode u što spadaju i troškovi vještačenja i drugi troškovi vezani za kazneni, ali i građanski postupak. A sad nešto o stanju i kretanju kriminaliteta. Obzirom na činjenicu da je godišnje izvješće dostavljeno svima vama, da je protek vremena učinio svoje vezano za interes o ovom izvješću i činjenica da vrijeme koje mi je na raspolaganju kako bi vas upoznao sa temeljnim stvarima ja ću nastojati da u što kraćem obliku prezentiram ono što mislim da je važno, a što vam možda analizom našeg godišnjeg izvješća nije palo u prvi plan. U 2010. godini došlo je do neznatnog pada podnesenih kaznenih prijava za otprilike 1%, porast kaznenih prijava prisutan je isključivo u najmlađoj populaciji maloljetnika i to za 30% dok su ostali u neznatnom padu. Porast je i protiv nepoznatih počinitelja za nekih 3 do 4%. Moram istaknuti a što proizlazi iz tabelarnih podataka koji su vam dati i u ovom prvom dijelu izvješća a ne samo na kraju Izvješća i usporedih podataka za najmanje 5 godina unatrag, proizlazi da odstupanja u brojkama koje pratimo nema u principu manje razlike iz godine u godinu ili porasta ili pada pokazuju da je broj prijavljenih osoba iz godine u godinu otprilike na istoj razini. Prateći ta kretanja posebno u svezi pojedinih teških kaznenih djela ili kriminala, na koje društvo u cjelini posebno osjetljivo mogu se uočiti različiti trendovi a o njima ćemo govoriti kasnije. U radu na kaznenim predmetima Državno odvjetništvo je zadržalo posebnu razinu ažurnosti koja je dostignuta tamo negdje 2005. Imali smo 2010. u radu kaznene prijave protiv 62 tisuće osoba. Riješili smo 50 tisuća prijava donošenjem odluka, a ostalo je neriješeno 10 tisuća prijava od čega u Državnom odvjetništvu 69 ili 0,13% od ukupnog broja prijava u radu, dok su ostale prijave neriješene zbog toga što su se u tim prijavama tražile dodatne obavijesti koje su potrebne za donošenje jedne od državnoodvjetničkih odluka. S tim da moram napomenuti da u godišnjem izvješću kao i ranijih godina predlaže se da je ažurnost ispod tri mjeseca, a to znači da je manji broj predmeta nego što je tromjesečni priliv. Značajni porast evidentiran je samo u odnosu na broj kaznenih prijava protiv pravnih osoba, što nije ni čudo obzirom da je 2006. godine ovaj institut prvi put uveden u naše zakonodavstva, Zakon o kazneno pravnoj odgovornosti pravnih osoba, i taj porast od 6. do 2010. je svake godine konstantan, prošle godine 1549 pravnih osoba je bilo prijavljeno i većina toga procesuirano. S tim u svezi moram upozoriti da su u Izvješću dati podaci o stanju i kretanju prijavljenog kriminala, a ne onog koji se stvarno dogodio. Ono ne sadrži ocjene o trendovima, o tamnoj brojci kriminala, jer Državno odvjetništvo je pravosudno tijelo, tijelo kojem je prvenstvena zadaća progon počinitelja kaznenih djela. Procjena ugroženosti, procjena tamnih brojki, prelazi naše ovlasti, i spada u domenu i nadležnost drugih tijela. Naime, Državno odvjetništvo radi samo na temelju prijava predmeta koje ima u radu i u kojima mu je podnesena kaznena prijava ali naravno i određeni broj predmeta i postupaka započinje po onoj metodologiji dopro glas do Državnog odvjetnika. Ali taj broj je u odnosu na ukupan broj prijava relativno manji. A sada nešto o stanju i kretanju strukture kriminaliteta i to u onim najvažnijim segmentima koji su možda od posebnog interesa. Kaznena djela protiv života i tijela u ukupnoj strukturi kriminala sudjeluju sa 3,1% prijavljenog kriminala iako bi se medijski praćeno moglo zaključiti da je toga puno, puno više. međutim, nije. Podaci su egzaktni i ovdje u principu nema tamne brojke. Istina nakon 2007. kada je posebno porastao broj prijava u našim evidencijama zahvaljujući tome što je donesena jedna izmjena zakona po kojem su sva kaznena djela na štetu maloljetnika se progone po službenoj dužnosti nakon tog broj tih kaznenih prijava pada, a u 2010. u padu je za čak 10,8%. U tabelarnim prikazima dali smo posebne podatke o najtežim oblicima ovih kaznenih djela pa samo tako dali podatak na području Republike Hrvatske u 2010. bilo teških ubojstava 11, ubojstava 35, pokušaja ubojstava 127 itd. To su egzaktni podaci koji vam govore o tome u kakvom su obimu ova kaznena djela počinjena na području Republike Hrvatske. Nadalje, posebno smatram važnim istaknuti područje kaznenih djela vezanih za zlouporabu opojnih droga. Pokazatelji vam u godišnjem izvješću govore o tome da je došlo do porasta broja podnesenih kaznenih prijava, međutim, analizirajući broj podnesenih kaznenih prijava, vrstu i strukturu vidimo da je najveći broj kaznenih prijava podnesen zbog temeljnog osnovnog kaznenog djela posjedovanja opojne droge iz članka 173 stavak 1. 4227, a ostali oblici uglavnom teži participiraju sa 1491 prijavljene osobe. Vezano za ovaj oblik kaznenih djela ili ovu vrstu kaznenih djela moram kazati da Državno odvjetništvo primjenjuje različite institute kako bi odbacivalo kaznene prijave zbog posjedovanja opojnih droga to radi već godinama i o tome upozoravam u našim izvješćima jer smatramo da se primjenom načela oportuniteta ili primjenom članka 28. koji govori o neznatnoj društvenoj opasnosti itd., veliki broj kaznenih prijava ne procesuira u pred kaznenim sudovima, nego pred prekršajnim sudovima jer smatramo da se time može postići veća svrha kažnjavanja. To ne znači dekriminalizacija ovog oblika kaznenog djela nego jednostavno prebacivanje u nižu sferu koja daje učinkovitije rezultate a manje štete. Zašto govorimo o manjoj šteti? Veliki broj prijavljenih osoba za ova kaznena djela su maloljetnici, za posjedovanje opojnih droga, njihovo procesuiranje, progon za ovo kazneno djelo bi imalo puno veće štetne posljedice za te ljude mlade u budućem životu negoli koristi ili pogotovo prijetnju da to kazneno djelo više ne čini. Edukacija, prevencija, prekršajno kažnjavanje i kontrola i nadzor može polučiti i dati puno veće rezultate. Broj odbačaja za ova kaznena djela se kreće od 55 do 68 odnosno 70% različito od promatranih kategorija. Ratni zločini, u 2010. godini primljeno je 58 novih prijava za ratne zločine. Riješena je većina od tih prijava kao i one koje su ostale neriješene u ranijem razdoblju. Optužena je 71 osoba za različite vrste ratnih zločina, a sudovi su donijeli 13 presuda od kojih 11 presuđujućih. Vezano za ratne zločine posebno je važno istaknuti da smo prošle godine, odnosno 2010. dovršili izradu baze podataka, to je jedan složeni mehanizam, koji u sebi sadrži u elektronskom obliku sve podatke kojima raspolaže ne samo Državno odvjetništvo nego i policija u pogledu kaznenih djela ratnih zločina ali i podatke koje smo dobili od Međunarodnog kaznenog suda za bivšu Jugoslaviju kao i od državnih odvjetništava ili tužilaštava u regiji. Baza podataka je dostupna djelatnicima policije, tajnih službi i svim državnim odvjetnicima kako bi njihovim pretraživanjem mogli doći do korisnih podataka i otvoriti brojne do sada neprocesuirane i neotkrivena kaznena djela ratnih zločina. Podaci koji su naznačeni u izvješću posebno su vam interesantni, a to je naglašavam da je prema kaznenim prijavama i procesuiranim predmetima za ratne zločine prema bazi podataka za vrijeme Domovinskog rata ubijeno najmanje 5 tisuća 998 osoba, da je teško tjelesno povrijeđeno 2 tisuće 266 osoba, izloženo torturi zlostavljanju, nečovječnom postupanju 2 tisuće 354 osobe i silovano 67 osoba. Naravno ovo je promjenjiva kategorija i ona zavisno od rezultata i novih postupaka novih prijava će se mijenjati iz godine u godinu. U izvješću smo spomenuli i istraživanja vezano za ratne zločine počinjene za vrijeme 2. Svjetskog rata. U tom pravcu smo naglasili da je po nalogu Državnog odvjetništva Hrvatski državni arhiv proveo jednu cjelovito istraživanje od strane i pregledao sve arhive ne samo u RH nego i dostupne arhive u susjednim zemljama posebno u zemljama sa područja bivše Jugoslavije. Neprijeporno je utvrđeno da je ratnih zločina i u 2. Svjetskom ratu bilo i da u tom pravcu i policija i Državno odvjetništvo poduzima određene mjere da se u slučaju da je to doista moguće obzirom na protek vremena, utvrde počinitelji i procesuiraju. Naglašavam ovo je izvješće za 2010. godinu. Nešto još o maloljetničkom kriminalitetu. Tu sam posebice smatrao bitnim naglasiti kaznena djela nasilničkog ponašanja u obitelji gdje je pad broja prijava u 2010. izrazit. Razlog tome leži isključivo, razlog je prije svega formalne naravi. Naime, Europski sud za ljudska prava u Strasbourgu donio je prije dvije godine jednu presudu Maresti protiv RH po kojoj se istovremeno ne može za isti učin goniti za prekršaj i za kazneno djelo. Rezultat je toga da za blaže oblike različitih nezakonitih ponašanja Državno odvjetništvo ide u prekršajne postupke, a za teže oblike sukladno obilježjima prekršaja odnosno kaznenog djela ide u kaznene postupke. To je razlog ovog broja pada ovih kaznenih prijava. S druge pak strane sigurni smo što sam naglasio jučer na odboru, nasilničko ponašanje u obitelji i ovi brojevi kojima mi raspolažemo nisu odgovarajuće stanje u naravi u životu, jer sigurno da ti kaznenih djela ima znatno više. Međutim i stvar i društvene edukacije utjecaja zaštite povjerenja mogu dovesti do toga da se nasilništva u obitelji prijavljuju više negoli je to do sada. Naravno, žrtve obiteljskog nasilja smo analizirali prema podnesenim kaznenim prijavama i došli smo do podatka da su maloljetnici i žene u najvećem dijelu žrtve ovih kaznenih djela. Što se tiče kaznenopravne zaštite djece i maloljetnika došlo je do pada prijava u 2010. godini za kaznena djela protiv spolne slobode, spolnog ćudoređa na štetu djece i maloljetnika što je jako dobro, ali isto tako i u odnosu na kaznena djela protiv braka u obitelji i mladeži. Doneseno je 2 tisuće 315 presuda u 2010. godini od kojih je 86,4 osuđujućih. E nešto sada o suzbijanju korupcije i organiziranog kriminala što je po nama od posebnog interesa i važnosti ne samo u 2010. godini nego i kasnije. Za razliku od ovih do sada izloženih područja kriminaliteta organizirani kriminal i korupcija je tijekom 2010. godine postalo područje na kojem su se događale najveće promjene. Prije svega, moram kazati da je 1. sprnja 2009. u primjeni novi Zakon o kaznenom postupku prema kojem je na državne odvjetnike prenesena istraga i od tada državni odvjetnici bar na ovom području provode istragu po novom zakonu i prikupljaju dokaze u svakom pojedinom predmetu. To je odgovor i na sva pitanja zašto od 2009. je došlo do bitnih pomaka posebice u borbi protiv najtežih oblika korupcije. Uvide u spise državnih odvjetništava pokazuje kako smo to pokušavali ranije ali bezuspješno jer nismo imali odgovarajući alat. Novi Zakon o kaznenom postupku dobrim dijelom je to sada omogućio ali uz određene reorganizacije i reforme u dijelu tijela otkrivanja pa i samo Državnog odvjetništva mislim da stvari mogu biti iz godine u godinu samo bolji. Kretanje i struktura predmeta iz nadležnosti ureda. Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta u 2010. godini primio je tisuću 101 kaznenu prijavu. Od toga se 152 prijave odnose na kaznena djela organiziranog kriminala, a 925 kaznenih prijava za korupcijska kaznena djela u širem smislu. Tabelarni prikazi i analiza tih brojeva dana je u godišnjem izvješću puno opširnije. Međutim, na strani 35 jedan grafikon koji je posebno interesantan gdje su dani podaci o kretanju organiziranog kriminala i korupcijskih kaznenih predmeta u užem smislu u razdoblju od 6. do 10. godine. Grafikon pokazuje kako je broj prijava za organizirani kriminal manji od 2007. pa na ovamo. Teško je zaključiti koji su stvari razlozi pada. Da li je to smanjenja otkrivačka djelatnost pojedinih tijela, da li su to novi načini izvršenja koji još nisu prepoznati ili nešto treće. Ipak imajući u vidu pokazatelje o stanju organiziranog kriminala u regiji ali i šire, teško bi se moglo zaključiti da bi razlog drastičnog pada prijava za organizirani kriminal bio stvarni pad ovih kaznenih djela. Mislim da je situacija obrnuta, da tamna brojka kriminala u ovom području je znatno veća, posebno kod teških oblika trgovine opojnim drogama iz stavka 3. gdje se radi o zločinačkim organizacijama i grupama. I mislim da u tom pravcu u narednom razdoblju i tijela otkrivanja zajedno ili u koordinaciji sa Državnim odvjetništvom tu moraju poduzeti puno jače i snažnije mjere da se određeni postupci procesuiraju odnosno otkriju prije toga. Postoji nažalost i kontinuirani pad prijava za korupcijska kaznena djela u užem smislu riječi. Za razliku od organiziranog kriminala gdje razlog pada prijava mogu biti novi način izvršenja, stvarno smanjenje djelovanja organiziranih skupina ili slabije otkrivanje, što mislim da je u prvom redu, pogotovo danas sa određene distance u odnosu na koje je pisano ovo izvješće, svi pokazatelji do kojih dolazimo ukazuju kako korupcijska kaznena djela nisu u padu. Korupcija je nesumnjivo i nadalje prisutna, a nema ni odgovarajuće društvene osude korumpiranih pojedinaca što sve nameće na zaključak kako je razlog pada broja prijavljenih smanjenja otkrivačka djelatnost, a ne stvarno smanjenje broja ovih djela. Istina, kad uspoređujemo podatke, razlog u padu leži između ostalog u činjenici što smo godinu 2007., 2008. imali operativnu akciju "Indeks" koja je rezultirala velikim brojem prijavljenih osoba koje su sve pravomoćno presuđene i osuđene i to moram kazat opet sa povijesne distance. I to je jedna kategorija koja nam gledajući ili uspoređujući sa prethodnim godinama daje veliku obvezu da broj ovih predmeta bude iz godine u godinu veći, ali nažalost pad je ipak prisutan i on je evidentan i mi ne možemo pobjeći od njega. Pad prijava za organizirani kriminalitet i korupciju je razlog za zabrinutost jer broj prijava kako na području organiziranog kriminala, tako i na području korupcije, ne održava stvarno stanje. To odgovorno mogu tvrditi jer iz informacija o kojima naravno ne mogu govoriti, iz provedenih izvida koji nažalost još nisu dali dovoljno argumenata da se popnemo prema Zakonu o kaznenom postupku nivo više u daljnjem postupanju, pokazuje da tih predmeta ima još jako puno, da se oni moraju dobro otkriti, dokazati i procesuirati. Nešto o izrečenim presudama. Postupajući po optuženjima USKOK-a u 2010. godini sudovi su za kaznena djela organiziranog kriminala donijeli 305 presuda od čega 93,7% osuđujućih, od toga 90% zatvorskih kazni. Ovdje pokazuje da su državni odvjetnici i zamjenici ravnatelja USKOK-a ispravno procesuirali jer kontrolu sudova proći u ovakvom stupnju je doista zavidan rezultat. Za korupcijska kaznena djela je stvar slična, sudovi su donijeli 156 presuda od kojih 90,4% osuđujućih. U '11. godini, jer imam već taj podatak, imamo 97% osuđujućih presuda za korupcijska kaznena djela. U korupcijskim predmetima posebna pažnja posvećuje se sigurnosnim mjerama i oduzimanju imovinske koristi. Izrečene su sigurnosne mjere prema 65 osoba dok je od 22 osobe oduzeta imovinska korist stečena kaznenim djelom. U 2010. godini za kaznena djela iz nadležnosti USKOK-a zamrznuta je imovina u vrijednosti od 51 milijun kuna, a sudskim odlukama u postupcima oduzeto je 32 milijuna i 118 tisuća eura, kao i različite nekretnine o čemu postoje podaci u spisu. Podaci u tablicama pokazuju da je konstantni porast oduzete imovinske koristi i godinu dana kasnije, odnosno 2011., to ćete vidjet u sljedećem izvješću. Kad već govorimo o uspješnosti odluka državnog odvjetnika pred sudovima što je po meni najvažnija kontrola rada državnog odvjetnika, bar u onim predmetima koji su pred sudovima, ukupno je 86,3% presuda osuđujuće, ostale su odbijajuće ili oslobađajuće. S tim u svezi moram kazati da je potrebno napomenuti kako Državno odvjetništvo, sukladno zakonskim rješenjima, u ovoj godini, dakle promatranoj godini '10. je u odnosu na čak 5000 i nešto osoba ili u 23,8% svih podignutih optužnih prijedloga smo dobili tzv. kaznene naloge. To su alternativni načini rješavanja kaznenih predmeta što je jako velika pomoć u rješavanju zaostataka u kaznenom sudovanju jer 23% podignutih optužnih prijedloga rješava se bez sudskih rasprava samo na temelju potvrđene odluke Državnog odvjetništva. Nešto o interesantnoj temi koja je predmet interesa i široke javnosti, ali siguran sam i vas uvaženih saborskih zastupnika, a to su izvidi kaznenih djela i ograničenja temeljnih prava i sloboda, kolokvijalno nazvano prisluškivanje. Kako se radi o posebnim izvidnim mjerama kojima se grubo zadire u temeljna prava i slobode pojedinca smatrali smo da je jako važno kao i prošle godine da u našem izvješću damo detaljne podatke o tome. Iz tabelarnog prikaza po pojedinim kaznenim djelima koji vam je sastavni dio izvješća proizlazi da su 2010. godine istražni suci ili suci istrage izdali ukupno 876 naloga za provođenje posebnih izvidnih mjera ili dokaznih radnji koji nalozima su te radnje provođene protiv 2534 osobe. Ako imamo u vidu da smo tijekom '10. godine primili, imali u radu 86339 kaznenih prijava proizlazi da su mjere korištene jednom u odnosu na 34 prijave ili jednom na 1760 građana. Podatak da je 82% naloga izdano isključivo na zahtjev Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala pokazuje da se ove mjere ograničavanja ustavnih i ljudskih prava koriste prvenstveno za najopasnije oblike kaznenih djela organiziranog kriminaliteta i korupcije za koje je USKOK nadležan. Od 719 naloga u uskočkoj nadležnosti 81% izdano je za kaznena djela zlouporabe opojnih droga, ilegalnog prebacivanja osoba preko državne granice i za zločinačko udruživanje. Govorim i o strukturi onih koji se prisluškuju. Redovna nadležnost državnih odvjetništava izdala je svega 157 naloga od kojih 70% za ubojstva i trgovanje narkoticima. I konačno, 61,3% provedenih dokaznih radnji i prisluškivanja dali su rezultat i na temelju njih su pokrenuti odgovarajući kazneni postupci. Ovo su podaci za primjenu ovih mjera isključivo u kaznenim postupcima i temelju odluka nadležnih istražnih sudaca ili sudaca istrage, zavisi o kojoj vrsti predmeta se radi. I konačno, nešto još da kažem o poduzetim radnjama u svezi zaštite imovinskih interesa Republike Hrvatske, o radu na građanskim i upravnim predmetima. U 2010. godini građansko-upravni odjeli državnih odvjetništava imali su u radu ukupno 159000 predmeta što je 19,8% manje nego li godinu dana ranije. Međutim ono što je dobro, a što također se vidi iz našeg izvješća, sudovi su donijeli 7500 prvostupanjskih odluka više nego godinu dana ranije. U predmetima, govorimo u kojima je stranka Republika Hrvatska. Najviše je pao broj sudskih predmeta i to za 36,8%, upravnih za 21,6%. Na smanjenje ukupnog broja novih predmeta utjecalo je prema našem mišljenju smanjenje broja sudskih i upravnih predmeta, smanjen je broj predmeta zbog manjeg broja radnih sporova, smanjen je broj zemljišno-knjižnih predmeta itd., itd. Vidim da me svjetlo upozorava da skratim. Nešto bih još rekao o zastupanju Republike Hrvatske u imovinskim sporovima pred inozemnim sudovima i tijelima. Posebno bih skrenuo pozornost da imamo takvih 19 predmeta u različitim državama. Od svih je najvažniji predmet koji smo prošle godine odnosno '10. zastupali u Njemačkoj, a to je tužba protiv Republike Hrvatske u iznosu od 80 milijuna eura koji spor smo na sreću dobili, obzirom na visoki iznos tužbe. Rad i uspješnost u parničnim predmetima je posebno analizirana u našem izvješću i u onim predmetima gdje je državno odvjetništvo zastupajući RH tužitelj dobili smo 83% sporova, a tamo gdje smo tuženi dobili smo svega 33,5% sporova, a izgubili 26%, ostalo je riješeno na drugi način, odnosno negdje po sredini, pola smo dobili, pola izgubili. Najveća struktura u ovim parničnim predmetima pokazuje da su radni sporovi najviše zastupljeni još uvijek. Stečajni predmeti oni su posebno još važni pa ću samo još nekoliko riječi i o njima. Tijekom 2010. godine u radu u građanskim predmetima je 770 stečajnih predmeta, to je znatno povećanje negoli godinu dana prije. Vezano za to moram kazati da smo i u kaznenom djelu našeg postupanja optužili 20 osoba za različite oblike kaznenih djela zlouporabe stečaja ili zlouporaba u postupku stečaja. 20 osoba je optuženo, a 8 je osuđeno. I konačno na kraju govorimo o utvrđivanju i uknjižbi nepokretne imovine RH, govorimo prije svega o tome da je 99,3% katastarskih čestica za koje postoje evidencije u RH uknjiženo, da su posebni problem poljoprivredno zemljište koje nema odgovarajuću dokumentaciju, posebni problem uknjižba vlasništva nad šumama i šumarskom zemljištu i konačno pomorsko dobro na prostorima RH koje u čijoj zaštiti ima jako puno problema na koje ukazujemo i smatramo da neka zakonodavna rješenja treba mijenjati kako bi zaštitili pomorsko dobro. Još puno toga bih ja mogao govoriti, nažalost vrijeme je učinilo svoje. Ali jednu obvezu koju sam jučer preuzeo, moram kazati da smo za zločine iz mržnje u 2010. godini primili ukupno 30 predmeta, da smo ih 16 optužili, da imamo 9 presuda od kojih 5 pravomoćno i 4 nepravomoćne presude. I konačno isto tako zbog kaznenih djela vezanih za Zakon o suzbijanju diskriminacije i Zakon o ravnopravnosti spolova i kaznena djela iz članka 106. i 174. Kaznenog zakona RH povrede ravnopravnosti građana i rasne i druge diskriminacije procesuirano je ukupno 7 osoba od kojih je jedna osoba dosad osuđena, ove su druge optužene. Hvala.
Hvala lijepa gospodinu Mladenu Bajiću, Glavnom državnom odvjetniku. Nisam primijetio da se netko javio i reagirao. Prelazimo na raspravu. Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Izvolite. Gospodin zastupnik Furio Radin u ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Odbor je navedeno izvješće razmatrao kao zainteresirano radno tijelo, a u raspravi su se članovi odbora složili s ocjenom Vlade Republike Hrvatske da je u Izvješću o radu državnih odvjetništava u RH za 2010. godinu vrlo stručno i temeljito prikazan rad državnih odvjetništava te da predstavljeni podaci pokazuju da je dostignut visok stupanj ažurnosti i kvalitete rada kako državnih odvjetnika tako i njihovih zamjenika na progonu počinitelja kaznenih djela i zaštiti imovine RH. Budući da je u rujnu 2011. stupio na snagu novi Zakon o kaznenom postupku prema kojemu je sa sudova u nadležnosti državnog odvjetništva prebačeno provođenje istraga članovi odbora su izrazili zabrinutost zbog smanjivanja sredstava planiranih u Državnom proračunu za 2012. na stavci državnog odvjetništva. Istaknuto je da se spomenutim zakonom daju značajne ovlasti državnom odvjetniku čime se znatno povećava opseg posla državnih odvjetništava što iziskuje povećanje potrebnih sredstava kako za zapošljavanje novih dužnosnika i službenika tako i za uvođenje novih informatičkih tehnologija i tehničkog opremanja, a potrebna su i znatna sredstva za stručna mišljenja i vještačenja koja se moraju provesti osobito u složenijim predmetima. Posebno je ukazano na problem s kojim se državno odvjetništvo susreće u zapošljavanju dužnosnika koji bi trebali raditi na složenim predmetima, a u nadležnosti županijskih odvjetništava ili bar na čelu državnih odvjetništava. Za takve poslove potrebna su i posebna znanja i odgovarajuća iskustva, a o kakvom se problemu radi pokazuje i podatak iznesen u izvješću prema kojem je početkom 2012. godine bilo nepopunjeno 12 mjesta državnih odvjetnika i 63 mjesta zamjenika državnih odvjetnika. Kako je državni odvjetnik u svome izlaganju iznio i podatke koji nisu obuhvaćeni u predloženom izvješću, a koji se odnose na kazneno djelo zločina iz mržnje prema članku 89. stavak 36. Kaznenoga zakona te na kaznenim djelima diskriminacije potvrde i povrede ravnopravnosti spolova prema Zakonu o suzbijanju diskriminacije i Zakonu o ravnopravnosti spolova kao i na kaznena djela rasne mržnje članovi odbora zatražili su da ti podaci budu predstavljeni u Izvješću državnih odvjetništava za 2011. godinu kako bi svi zastupnici Hrvatskoga sabora bili upoznati s ovim kaznenim djelima. Kada je riječ o određivanju posebnih izvidnih mjera dokazanih radnji kojima se privremeno ograničavaju određena ustavna prava osobito kada je riječ o tzv. "prisluškivanju", odnosno posebnom slušanju komunikacija, istaknuto je da iznesene podatke potrebno je preciznije obrazložiti. Naime, u izvješću se konstatira da je 82% naloga ili njih 719 od ukupno 879 izdano na zahtjev USKOK-a za kaznena djela organiziranog kriminaliteta i korupcije. Preostalih gotovo 20% nije detaljnije obrazloženo. Posebno je ukazano na problem curenja informacija dobivenih prisluškivanjem što se pretvara u vođenje postupaka preko medija. A s time se složio i sam državni odvjetnik. Time se uz ostalo izravno dovode u pitanje prava trećih osoba koje su slučajno obuhvaćene ovom mjerom iako nemaju nikakve veze s kaznenim djelom koje se istražuje i naravno vodi se u pitanju i sam postupak. Članovi odbora zatražili su dodatno objašnjenje podataka koji ukazuje na značajan pad broja prijava sa kaznenih djela nasilničkog ponašanja u obitelji te konstatacije da to ne odražava stvarno stanje ovih kaznenih djela već da je razlog tome što se više ne podnose paralelno kaznene prijave i optužni prijedlozi uz prekršaj. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno 9 glasova za, odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu Državnih odvjetništava u 2010. godini. Hvala.
Hvala. U ime Odbora za pravosuđe? Ne treba. Otvaram raspravu, obavještavam vas da je u ime Klubova se javilo 7 predstavnika Klubova i 25 za pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu gospodin zastupnik Dragutin Lesar u ime Kluba Hrvatskih laburista. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovani državni odvjetniče. Vi ste dosta sramežljivo rekli ja ću jasno reći da ne bude dvojbe naravno da bi bilo daleko korisnije, svrsishodnije da smo o ovom Izvješću raspravljali početkom 2011. Jer danas raspravljati o onome što se događalo 2010. samo da zadovoljimo formu jer Zakon tako nalaže, nije dobro i to bi trebala biti poduka i pouka da ubuduće bez obzira iz kojih razloga je ovo Izvješće stajalo na dnevnom redu tako dugo, da nam se to više ne događa. Institucija, ovo Izvješće prevažno je za funkcioniranje pravne države u svakoj državi pa tako i u Hrvatskoj i mislim da nije dobro nas kao Sabora da ne raspravljanjem o tom Izvješću na vrijeme, upućujemo određenu poruku da nam nije stalo do toga što nije dobro. Možda bi ova rasprava bila idealna da smo ju bar na zadnjoj sjednici prije izbora nabavili. Ono što me zbunjivalo zadnje dvije, tri godine, a ova 2010. obuhvaćena je tom periodu da je znatan napredak učinkovitosti rada svih državnih odvjetništva u Hrvatskoj procesuiranje, suđenje i osuđivanje dijelom promjena u političkoj volji. Pa ono prije nije bilo političke volje, pa je onda najedanput politička volja došla i imamo velike procese koji su zahvatili ne samo sitne kokošare i one koji kradu bicikle po tržnicama nego i one koji su obnašale visoke državne dužnosti. ja sam uvijek mislio da je rad državnih odvjetništava i istražnih tijela u cjelini od policije pa do pravosuđa uvijek posljedica zakonodavnog okvira, poštivanja zakona, čitanja, prijava, obrada prijava, podnošenja optužnih akata ili odbačaja, ali naučili smo da u Hrvatskoj nije dovoljno samo zakonodavni okvir nego mora postojati i nekakva politička volja. E sada čija je to politička volja odlučujuća u uspješnosti rada državnog odvjetništva. Politička volja u Hrvatskoj ili negdje drugdje? Svi se slažu, o tome se puno pisalo i govorilo da je konačno u Hrvatskoj bilo moguće procesuirati sve one velike. E sada, iz ovog izvještaja s obzirom da se odnosi na 2010. ja još uvijek nisam uvjeren da je gospodin Bajić i svi njegovi suradnici, pomoćnici i zamjenici zahvatio sve ili bar veći dio, to ćemo moći vidjeti kada dođe izvještaj za 2011. za koji se toplo nadam da ga nećemo raspravljati 2014. Ali to nije problem državnog odvjetništva nego nas u Saboru. Ja znam da su istrage tajne i da svaka informacija ili podatak o istragama ili istrazi nitko ne smije javno govoriti ali ja ne mogu odoliti da ne znam po koji puta ne pitam što je s onim aferama ili slučajevima za koje nije sporno da se koruptivna ili kriminalna radnja dogodila, samo da nikako utvrdimo tko je u Hrvatskoj bio s druge strane. jedan od takvih primjera je Deimler, zna se tko je davao, koliko je dato ali mi nikako ne možemo utvrditi tko je u Hrvatskoj primao. Vidio sam neki dan u medijima informaciju da je zatražena pomoć Američkih vlasti, zašto ne Njemačkih i kako je moguće da u takvim predmetima, koji su predmeti uvozne korupcije u Hrvatskoj iz Europske unije, predstavnici Europske unije nam nikada nisu održali lekciju o tim slučajevima, nego nekim drugima. Hypo, raspravljajući o izvještaju za 2009. na moje pitanje oko Hypo gospodin Bajić je rekao da Austrijske vlasti nisu bile susretljive. Da je bilo dosta problema u toj međunarodnoj suradnji, pomoći, da li još uvijek kod tog predmeta ta ocjena stoji. Imamo i slučaj Patrie gdje u Finskoj je pokrenuta istraga za davanje mita nekome u Hrvatskoj ali nismo izvješteni da li u Hrvatskoj je pokrenuta istraga tko je to primao. Sada pitam samo na ta tri slučajeva, da li se i ovi predmeti mogu klasificirati u onu sintagmu političke volje, jer onda očito ako je tako nije dovoljna politička volja samo u Hrvatskoj nego i negdje drugdje. E sada gdje je to sve negdje drugdje, doista bih volio jednom da razumijem jer ja ću priznati da doista ne razumijem zašto je politička volja tako bitna kada je ovo područje u pitanju. Dvije stvari koje nisam našao u ovom izvještaju ali je pri samom kraju uvodnog obrazlaganja gospodin Bajić spomenuo jednu od tih tema, prvo je poglavlje kaznenog zakonodavstva članak 114. koji regulira kazneno djelo na štetu rada, radnika, kolektivnih ugovora, mirovinskog, zdravstvenog i socijalnog osiguranje. U ovom Izvještaju gospodine državni odvjetniče napisali ste samo jednu konstataciju da je te 2010. godine bilo 281 prijava i ništa više. Kakva je bila sudbina tih prijava? Tko su podnositelji? Koja su to kaznena djela po članku 114. bila predmet vaše obrade, koliko tih 281 ste vi odbacili, a koliko krenuli dalje? Gdje se to najčešće događaju kaznena djela kada se krše radnička prava? Zašto to područje tako uporno očito i forsirajuće izbjegavate u svojem Izvještaju već treći put za redom? Ovo je treće izvješće kada se na kršenje radničkih prava u dijelu počinjenja kaznenog djela odnosite samo konstatacijom koliko ih je bilo. Jer ako je to samo to, blago nama. Mi u Hrvatskoj po vama nemamo problema kaznenim djelima protiv interesa radnika bilo pojedinačno, bilo organizirano u sindikate, bilo da se radi o pravima iz zakona ili kolektivnih ugovora. Ali svi znamo da nije tako. Svi znamo da ova brojka 281 ne razotkriva pa niti 10% stvarne zbilje, jer članak 114.smo sve do nedavno ne znam kako će to biti ubuduće, tumačili poput žvakaće gume u kojem je trebalo dokazivati da je postojala volja poslodavca da radniku nešto ne da. Dakle, iz obijesti je kršio radnička prava. To sam vam zamjerao do sada, zamjeram vam i sada. I drugo područje je gospodarski kriminal i spomenuli ste u predzadnjoj rečenici stečajne postupke. Ako sam dobro upamtio 27 predmeta 8 osuđujućih na kraju. Zašto sam se toga sjetio? Ja sada ne znam da li su te osude ili prijave bile za ono područje eventualnih kaznenih djela u stečajnom postupku, međutim mene zabrinjava nešto drugo. Ono što se u tim tvrtkama koje završe u stečajnom postupku događa prije početka stečajnog postupka, pa ću vas podsjetiti i ilustrirati. "Kamensko-Zagreb", "Đakovština", "KIO", "MTČ Tvornica rublja", "MTČ Tvornica čarapa", "Jadrankamen", "Dalmacija vino", "Bilokalnik", "Dalit". Što je zajedničko ovim predmetima? Godinu do dvije prije otvaranja stečajnog postupka zaposleni radnici pojedinačno, organizirano kroz sindikate ili na drugačije načine upozoravali su i podnosili prijave nadležnim državnim odvjetništvima sumnjajući ili čak pokušavajući dokazati da se iz tih tvrtki isisava novac, da se rade makinacije i malverzacije samo u cilju da se firma dovede do stečaja ali prije toga toliko prezaduži da iz stečajne mase vjerovnici, a posebice radnici neće moći naplatiti niti 5% svojih potraživanja. Ja imam gore na klupi kopije dvadesetak takvih prijava koje su išle nadležnim državnim odvjetništvima i koje su mahom bile sve odbijene. Sve te tvrtke su završile u stečajnom postupku, u stečaju i svi ti stečajevi završavaju likvidaciju. Nijedan od tih stečajeva nije završio preustrojem, nitko nije nastavio barem djelomičnu proizvodnju i onda kada razotkrijete nakon likvidacije onda dolazite do toga da se zapravo radilo o borbi za zemljište ili drugo izuzetnu vrijednu imovinu. Čemu Zakon o trgovačkim društvima članci 251. i 626.? Čemu Zakon o stečaju a posebice članak 4. koji upravo obavezuje da kada je samo jedan od zakonskih uvjeta za stečajni postupak? Dakle to je ili nesposobnost plaćanja duže od 60 dana ili kada dugovi tvrtke prijeđu vrijednosti imovine, u sljedećih tri tjedna mora podnijeti prijedlog za stečajni postupak. Koliko je uprava ili članova uprava u Hrvatskoj sankcionirano što nisu poštivale ove zakonske odredbe i pokrenule stečajni postupak 61. dana nemogućnosti plaćanja? Zašto svi žmirimo nad tom činjenicom da po dvije godine traju uvjeti za stečaj a nitko ga ne otvara, a isto to vrijeme firma i dalje postaje predmet zaduživanja dijela vlasnika, samo jednog ili svih i to po modelu i receptu? Naprave pet poduzeća, pet tvrtki. Proizvodne hale su u vlasništvu tvrtke A, strojevi vlasništvo tvrtke B, radnici zaposleni u tvrtki C, roba na tržište ide isključivo ide preko tvrtke C i naravno da jedini tko novac od prodane robe i usluge ne dobiva je ona tvrtke gdje su radnici i onda žena direktora osnuje štedno-kreditnu zadrugu koja financira i pozajmljuje, posuđuje novac tvrtki da bi isplaćivala plaće, reketari i kamatari ih godinu dana i natjeraju ih u stečaj. I ta prijava je dana nadležnom državnom odvjetništvu odbačenu i naravno da je ta tvrtka u Karlovcu konkretno kasnije završila u stečaju. Ne mogu shvatiti da od toliko upozorenja, podnešenih prijava, dokazivanja o ovim predmetima koje sam vam naveo nije bilo moguće reagirati prije tako dugo dok dugovi nisu došli do te mjere da radnici ne mogu naplaćivati svoja potraživanja. U zaključcima često ste Sabora upozoravali apelirali, sugerirali i nudili nekakva rješenja poboljšanja zakonodavnog okvira, ovaj puta je to izostalo iz čega zaključujem da više nemate problem u zakonodavnom okviru kao što je to bilo spominjano ranijih godina. I završit ću sada jednim upozorenjem da poslije ne bude nismo znali. Jedan od takvih priprema za stečajni postupak vam se danas dešava usred grada Zagreba. I List "Vjesnik" i Tiskara "Vjesnik" u proteklih godina dovedeni su u takvo zaduženje da će morati završiti u stečaju. Jedni i drugi. Najprije će "Vjesnik" biti dat u "Narodnim novima", onda sam jučer saznao da je "Vjesnik" zapravo sada vlasništvo Hrvatske pošte. Čudno ali istinito. Tiskara zadužena kada i ne bi imala duga teško bi našla kupca, ali sa dugom nikako, i završit će u stečaju uz likvidaciju. A što je u pozadini? Centar grada Zagreba, imovina, zemljište i zgrade. Sada samo potražite od sada pa unazad tko je sve zadužio ta dva pravna subjekta i tko je napravio dvadesetak hipoteka na tu imovinu čekajući samo trenutak kada će radnici izgubiti živce i sami pokrenuti stečajni postupak da barem dobe radne knjižice da se mogu na Burzu prijaviti. Ja vam sada velim, dvije godine se radilo na tome da ta lokacija u centru Zagreba kroz stečajni postupak završi u jednim rukama. Količina pljačke u pretvorbi '90.-tih i danas kroz stečajne postupke je otprilike jednako pogubna, jednako vrijedna. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HNS-a gospođa zastupnica Nada Turina-Đurić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Pa evo imamo pred sobom izvješće na kojeg je naravno prva i glavna primjedba da je već malo zastarjelo, da je iz 2010. godine i stvarno HNS očekuje da sljedeće izvješće za 2011. godinu bude pred nama u prvoj polovici ove godine na raspravi kako bi ove sve statističke podatke koje ste iznijeli u izvješću koji su dosta iscrpni i mislim da je izvješće u cjelini vrlo kvalitetno postavljeno kako bi mogli to izvješće stvarno i realno komparirati onda sa nekakvim prošlim podacima i uopće iznositi nekakve stavove o radu Državnog odvjetništva analizirajući statistiku. Mislim da danas ovo ustvari i nije prilika u diskusiji govoriti o statistici jer ono što je razvidno u ovom izvješću, ako ga uspoređujemo s onim iz 2009. godine, je da u kvantiteti, znači u obrađenosti predmeta, u stanju predmeta u Državnom odvjetništvu su pokazatelji relativno dobri. Znači u kvantitativnom smislu se radi dobro. U kvalitativnom smislu to je možda ono što nas više zanima, a HNS to posebno zanima, u kvalitativnom smislu vrlo je teško tu procijeniti u toj masi brojeva da li upravo oni predmeti koji su najviše u fokusu javnosti, a koji pokazuju zrelost našeg društva u smislu kvalitetnog pravosuđa u našoj državi, da li oni govore da se mi bavimo pravim stvarima i da te stvari pravovremeno rješavamo ili se ipak dešava nešto drugo. Kažu pravda da je spora, ali da je naravno dostižna i to je, svi mi pravdu možemo čekati, međutim pravo, pravosuđe mora bit stručno, mora bit brzo, mora bit efikasno i mora bit neovisno. Onda od tog pravosuđa i od tog prava građani mogu imati koristi i onda ono nešto vrijedi. Ako je ono samo dostižno u nekakvom dalekoj budućnosti onda ono za naše građane ne vrijedi ništa. Zato kažem ovdje iznijeti podaci i statistika pokazuju dobre trendove i to je nešto što ćemo mi kao Hrvatska narodna stranka naravno pozdraviti. Brojevi u pravilu ne lažu, a egzaktno govore da su rezultati rada Državnog odvjetništva u 2010. godini doveli do određenih pomaka. Čak u jednom dijelu bih se osvrnula, znači u nekim segmentima došlo je i do smanjenja broja prijava počinjenih djela što jest objasnio glavni državni odvjetnik da se nešto rješava i u prekršajnom postupku pa je u tom dijelu pao i ovaj dio predmeta. Međutim možda ipak u jednom dijelu kojeg sam ja čini mi se iščitala i mi u HNS-u da smo možda i kao društvo učinili male, ali određene kvalitativne pomake kao društvo znači da imamo ustvari manje u jednom malom dijelu, ali ipak nešto manje kriminala. Smatramo da kvalitetan rad Državnog odvjetništva bitno utječe na ukupnu društvenu klimu i na povjerenje građana u cijeli sustav naše države, ne samo u pravni sustav. Zbog čega? Zadnjih godina znamo i svjedoci smo svi tome da smo posebno se fokusirali odnosno da je fokus javnosti bio prema radu Državnog odvjetništva. Znamo zašto, zato jer su u procesima bili, odnosno u istragama bili vrlo visoki državni dužnosnici. Nekako se otvorila nada naših građana, a ja ću otvoreno reći naše stranke koja se osobito zalagala za učinkovito pravosuđe, otvorila se nada da ćemo brzo, ono što se kaže čistiti od glave i da će u tome Državno odvjetništvo biti ona ključna poluga i ključni oslonac koji će to brzo rješavati. E sad tu smo na onom drugom pitanju koje sam rekla, a to je kvaliteta i uopće percepcija te kvalitete. Uopće ne želeći umanjiti važnost tzv. malih predmeta, mislim da je netko spomenuo krađu bicikala, koliko je to važno naravno za onog građana kojemu je ukraden bicikl. Međutim, predmeti u kojima su naši visoki državni dužnosnici koji su naši predstavnici pod istragama koje traju 20-tak mjeseci, a ja dolazim iz grada odnosno iz regije u kojem je upravo tako protiv jednog vrlo visokog dužnosnika vođena istraga 20 mjeseci. Mi u HNS-u mislimo da osim što je to naravno užasno opterećenje funkcionirati pod takvom kao osoba, funkcionirat u 20 mjeseci na takvoj poziciji kao osoba na odgovornom mjestu, koliko je to strašno za građane koji su dali povjerenje toj osobi da vodi jedan takav veliki grad, u ovom slučaju se radi o gradu Rijeci, da ne govorimo o tome što misle drugi o nama, odnosno da li u taj grad u tih 20 mjeseci bi ikoji pošteni investitor došao i razgovarao sa gradonačelnikom koji je pod istragom da je oštetio budžet za nekakve milijune i milijune kuna. Da li je realno da će ikoji pošteni i kvalitetni investitor doći razgovarati sa takvim gradonačelnikom? A naša država, mi smo upravo u toj situaciji, da čekamo da nam se … [[Ne razumije se.]] U više navrata nas je Europska unija i danas nas upozorava da moramo takve probleme rješavati, takve predmete rješavati sada i ovdje. Vi imate velike ovlasti, Državno odvjetništvo ima velike ovlasti, iz toga proizlazi da ima i veliku moć. HNS, a ja vjerujem i velika većina zastupnika u ovom Domu će vas zdušno podržati u svim prijedlozima i u svim koracima koje ćete poduzeti da upravo te predmete rješavate najvećom mogućom brzinom. To ćete naravno vi procijeniti kojom brzinom možete, ali ako se javlja sumnja, ako se ti predmeti rješavaju po 20-ak mjeseci kao što sam rekla onda ste ili nesposobni ili ste manipulirani. A to je šteta neprocjenjiva. Zato ovdje kažem HNS, a vjerujem i većina zastupnika ovdje će vas podržati u svim prijedlozima koji će ovdje doći za vaš efikasniji rad, brži rad. Pisali ste u ovom izvješću, vidjet ćemo u izvješću za 2011. da li se nešto promijenilo, ali pisali ste u ovom izvješću da imate problema sa resursima kadrovskim, materijalnim i svim ostalim. To pitanje moramo riješiti, to pitanje morate riješiti. Ako je to glavni ili jedan od glavnih problema da državno odvjetništvo ne može rješavati predmete pravovremeno. Evo, stoga mi ćemo ovo izvješće podržati, očekujemo brzo novo izvješće, ali isto tako očekujemo da se poduzme sve jer je fokus javnosti, interes javnosti, a ne samo u RH nego i izvan nje upravo uperen na rješavanje svih ovih nagomilanih problema u zadnje vrijeme koji se najviše vežu naravno uz korupciju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni odvjetniče, uvažena gospodo zastupnici. Jasno da ovo izvješće treba podržati. Svima je isto tako imam dojam jasno zašto se 2011. godine nije raspravljalo o izvješću DORH-a za 2010. godinu. Zašto? Da se ne bi ta rasprava pretvorila u raspravu o bivšem premijeru, točnije ondašnjoj vlasti. Jednom riječju da se sabornica ne bi pretvorila u jednu političku arenu ili bolje rečeno tribinu pred izbore 2011. godine. Evo nismo to raspravili, možda je tako bilo i najbolje, međutim ajde da se vratimo sada na neki početak. Govorio sam puno puta da za prilike u Hrvatskoj sigurno je odgovorna politika. Ona je kumovala pretvorbi, ona je kumovala privatizaciji, ona je kumovala i u onim postupanjima po "Oluji", u onome što se dešavalo recimo na ovim prostorima u vođenju zemlje od 2004. do 2009., adekvatno nešto slično na nekim lokalnim razinama itd., ali sam isto tako govorio da je DORH možda drugačije postupao recimo '91. ne bi došlo tamo '92. do iseljavanja npr. iz vojnih stanova ljudi koji su u njima živjeli. Da je DORH npr. sankcionirao neke zločine koji su počinjeni sa hrvatske strane '92. ne znam u Pakračkoj poljani ili u Osijeku ne bi došlo do tragedije na nekom drugom mjestu. Da je DORH '93. sankcionirao pretvorbu možda ne bi bilo PLIVA-e, možda ne bi bilo ne znam ove privatizacije u našem bankarskom sektoru, možda ne bi bilo ovog o čemu je maloprije govorio gospodin Lesar da je DORH zaustavio ne znam, ili bolje rečeno sankcionirao one paleže po "Oluji" ne bi bilo slučaja Daimler, Verona, Salzburg ili što ja znam kako se to sve zove. Jasno tada su na čelu DORH-a i to treba priznati bili neki drugi ljudi, bilo je to neko drugo vrijeme, ali i to govori da su se ljudi iz hrvatskog pravosuđa itekako vodili barem u ono pod navodnicima "rudimentarno vrijeme" mišljenjima ljudi u politici. Danas je sve drugačije, neka se pravda vrši pa makar svijet propao samo da se procesi koji se vode u Hrvatskoj ne pretvore u ne daj Bože u političke procese. Ne daj Bože da u ovom zemlji odgovara samo ne znam recimo bivši premijer pa između njega i onih do 2 ili 3 tisuće eura nitko i da između ovih od 2, 3 tisuće eura i do njega budu sve sami pokajnici. Neću govoriti o nekim slučajevima koje su potvrdile pa mogu reći da ove TLM Aluminij potvrđuje i u te odluke sve nove Vlade. Vidimo što se naprosto dešava, što je ovdje posrijedi. Volio bih doista iskreno znati jer iako smo mi iz opozicije pred dvije godine bili protiv onoga zakona koji je de facto beatificirao ono što se radilo do pred dvije ili tri godine danas je to potvrđeno i od nove Vlade i vidjet ćemo kako će to završiti. Što ćemo mi gospodo u ovoj zemlji sa pretvorbom? Što ćemo sa privatizacijom? Što ćemo sa tim ratnim profiterstvom? I odgovor je zasigurno nećemo ništa. Za 2 ili 3 tisuće eura u ovoj zemlji će se jasno svatko jasno loše provesti, a za 20, 30 ili ne znam koliko milijuna eura ili 200, 300 ti ljudi su danas stupovi društva. Pred nama je jasno ovo Izvješće za 2010. godinu, 2010. godina bila je godina gospodarskog sloma. Poslije 1.07. dolazi do promjene ja ću reći ovako neke mini promjene na čelu vlasti, dolazi tamo krajem godine novi predsjednik RH, ne govorim to zbog novog saziva jer to svi mi znamo što se nakon toga zbivalo, ali mislim da je u tom trenutku doista i državno odvjetništvo počelo poprimati one konture koje su očekivali od njega hrvatski građani. Usuđujem se isto tako kazati da su i ljudi u državnom odvjetništvu na neki način izbor hrvatske politike. Ja bih doista volio da oni budu maksimalno neovisni, ali pitanje je da li su svi u državnom odvjetništvu neovisni. Kada bi oni možda bili jedino neovisni? Kada bi se i oni kao i zastupnici, dobro to su neki primjeri iz Amerike i što ja znam nekih drugih zemalja, možda birali neposredno u nekim svojim izbornim jedinicama. Jednostavno ne želim da nam ljudi u hrvatskom pravosuđu razmišljaju što od njih u datom trenutku hoće državna politika. Jednom riječju hoću da se drže pod navodnicima zakona da parafraziram jednog velikog Hrvata kao, zapravo on je malo drugačije rekao, kao pijani plota. Jasno i hrvatski zakoni su isto tako izraz volje ljudi u politici. Shodno tome ponekad čovjek ne zna od koje smrti umrijeti, ali hrvatski ja bih rekao pravni standard danas ma čak je i za koplje iznad onoga u Velikoj Britaniji ili Italiji ili Njemačkoj ili Austriji jer tamo gotovo da nema šanse da se uhapse prvi ljudi države. U Hrvatskoj je to bilo logično, očekivano, mislim da je tako, nisam daleko od istine. ja sam na toj poziciji da se tako jasno i Državno odvjetništvo i ponaša ali isto tako sam uvjeren da je daleko od istine da je jedna Italija manje korumpirana od Hrvatske. NO, mi smo zemlja i tog paradoksa. Hrvatska je zemlja pretvorbe, odnosno privatizacije, Hrvatska je zemlja koja je ekonomsku moć prepustila krupnom kapitalu, i danas on determinira prilikama ne samo u Hrvatskoj ili hrvatskom vlašću u nekim dijelovima Hrvatskim pravosuđima. Oni su ti koji određuju hrvatsku budućnost i koji možda ja bih rekao, preko nekih medija određuju interes za sebe ili za svoje nalogodavce. Još jedanput ću reći, tvrdim da je Hrvatsko pravosuđe djelovalo 91. onako kao što danas radi, ne bi bilo ni ratnog zločina sa Hrvatske strane, ne bi bilo one paleži po Oluji, ne bi bilo pretvorbe, pljačke o 2003. ne bi bilo pogodovanja u nekim ranijim periodima. Na strani 11. tu je dana tablica kretanja prijava prema pravnim osobama, 2006. 588, 2010. 1549. Mi imamo Zakon o javnoj nabavi, ne znam da li znate da recimo po tom Zakonu o javnoj nabavi mogu odgovarati osobe u jedinicama lokalne samouprave, odnosno uprave, odgovorne osobe ali ne i u državnoj upravi odnosno ministarstvima koji raspolažu sa 30, 50 ili 150 puta više novaca nego jedinice lokalne samouprave i onda si čovjek postavlja pitanje da li je to logično, nije logično, to ne može promijeniti DORH nego to treba promijeniti Sabor. Za kraj ja jesam apsolutno za to Izvješće, no poanta je u sljedećem ja neću reći da je DORH na prošlim izborima, ne daj Bože da je to, ni na kraj pameti mi nije, pomogao Kukuriku koaliciji jer i bez DORH-a bi kukuriku koalicije pobijedila, ali i hrvatsko pravosuđe i hrvatska politika je suodgovorno što jesmo tu gdje jesmo u ovom trenutku, jednom riječju ni med cvetjem rekao bi Krleža ni uvijek pravice. Drugo isto ono što mene živo zanima, da li ste vi gospodo u DORH-u još 2010. danas prisutni u nekim elektroničkim medijima, ovdje konkretno mislim na jednu televizijsku kuću s kojom se sudim već jedno 3 godine, gdje je predmet spora prešao 220, 250 hiljada kuna, i zanimalo bi me da li ta pravosudna ili policijska tijela vrše neke uviđaje na Prisavlju. Jer ako netko za ovom saborskom govornicom ne može kazati ono što u datom trenutku misli onda u ovoj zemlji nema medijskih sloboda, nema pravo govora, institut imuniteta ionako ne vrijedi ništa, to nije ni bitno, nema ustavnih sloboda, jednom riječju nismo građansko društvo. Jednom riječju pravo Izvješće biti će de facto ono izvješće za 2011. godinu. Drugo, zašto možda Hrvatsko gospodarstvo ili neke investicije u Hrvatskoj stoje, pa ja bih se usudio kazati između ostalog i stoga zbog ovih nekretnina Državno odvjetništvo o tome se nešto govori na strani 86. gotovo svaku inicijativu gradova, općina blokira, čime se DORH bavi permanentno "istražuje povijesne izvatke pri zemljišno knjižnim sudovima" ok, zastupa državu ok, ali se između ostalog vrlo često blokiraju vrlo ozbiljne investicije na lokalnoj razini. Ja mislim da je došlo vrijeme da stavimo stvarno glave skupa, da nije bitno što je državno, što je lokalno, već da se nešto radi, da se investira, da se gradi pod uvjetom da oni koji vode te poslove, te poslove ne vode za sebe nego da vode za građane. Skoro mi je pobjeglo voze, da ne vozaju sve nas nego da normalno to rade shodno zakonu i vlastitoj savjesti. Država i gradovi, stalno se međusobno spore oko tog zemljišta. Izuzetno bitno je ovo turističko zemljište, bez ijedne kune su ga stekli ovi pretvoreni turistički lanci koji su najčešće u stranom vlasništvu. Dio Državnog odvjetništva moj je sud otvoreno na strani tog kapitala, to je loše, to je pogrešno, to je besperspektivno, to je na neki način usuđujem se kazati najvrjedniji Hrvatski resurs. Državni odvjetnik govori o ratnom zločinu za 2010. čini mi se 58 prijava, 71 optužen, 13 osuđujućih presuda, tu je sigurno puno učinjeno. Zapravo učinjeno je ono što je trebalo 90-tih da i neke prilike budu drugačije, da Hrvatska bude manje kompromitirana. I za kraj što se tiče ovih stečajeva o čemu je govorio gospodin Lesar, mislim da imamo u Hrvatskoj u ovom trenutku gdje 85 do 90 tisuća trgovačkih društava. Negdje izemđu 20 i 25 tisuća ako ne i više tih trgovačkih društava je insolventno, znači oni bi trebali u roku od 21 dana po zakonu o stečaju pokrenuti postupak pred nadležnim trgovačkim sudom. Da li to trgovački sudovi mogu sve riješiti, ne znam mislim da ne mogu, malo prije je spomenut slučaj Vjesnika, Tiskare ali zar gospodo je drugačije na Hrvatskim željeznicama, brodogradilištima, desetinama drugih državnih tvrtki. Ono što treba po meni zakonski riješiti, to opet nije posao Državnog odvjetništva, ako netko vodi neku tvrtku ne podmiri neke obveze, ne može otvoriti novu tvrtku, preuzeti neko mjesto u državnoj upravi itd. Spomenuto je ovdje ta borba za zemljište, možda, ali tko u ovom trenutku ulaže u Hrvatsku a s druge strane kada sam već govorio o Vjesniku u 10 godina povukli su 700 do 800 milijuna kuna, danas to čitam u jednoj tiskovini, politika će donijeti odluku, ja se bojim gašenja institucija između ostalog i Vjesnik je to, daj bože da sve nas nadživi ali pitanje je da li će neki drugi isto pristajati da svake godine 50 milijuna kuna ide za jedan takav medij. Sve u svemu ovo Izvješće o radu Državnog odvjetništva za 2010. godinu treba prihvatiti, a rekoh da pravo izvješće biti će izvješće za 2011.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDSS-a gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika SDSS-a smatra da je izvješće Državnog odvjetništva za 2010. godinu izvještaj u kojem se može vidjeti mnoge činjenice i u kojem se može vidjeti stvarno stanje ne samo aktivnosti Državnog odvjetništva, nego istovremeno stvarno stanje našega pravosudnoga sistema općenito, a i nema samo pravosudno. I u tom smislu koliko god mogli imati pojedinačnih primjedbi na ovaj izvještaj mi mislimo da je on dobar iz oba aspekta. Iz aspekta pokazivanja onoga što su dosadašnje aktivnosti Državno odvjetništva, a istovremeno iz aspekta pokazivanja stvarnoga stanja u državi. U tom smislu bih u ime Kluba SDSS-a se osvrnuo na nekoliko aspekata ili na nekoliko strana ovoga izvještaja. Prvo, što se tiče postupka uknjižbe RH nad zemljištem vodama, šumama i sl. je postupak koji traje već nekoliko godina i u kojem je RH odnosno Državno odvjetništvo razmjerno efikasno u knjiženju RH i jedinice lokalne samouprave tamo gdje su one upisane kao vlasnice u zemljišnim knjigama, a u katastru su upisani posebnici koji su nerijetko u posjedu ne tri godine, nego 30, 40, 50 godina pa bi onda i po pravo dosjelosti a i po nizu drugih prava korištenja zapravo trebali oni biti upisani u zemljišne knjige. Mi smo o tome razgovarali u nekoliko navrata sa državnim odvjetnikom i konstatirali smo da tu postoji velika opasnost da se nanese šteta privatnim licima koji iz različitih razloga o ovim u posljednjih 20 godina ne treba posebno govoriti, dakle ratni kaos, nesređene komunikacije, nesređene komunikacije sa državom i sa institucijama vlasti, a pogotovo u onom ranijem razdoblju kada ljudi iz različitih razloga nisu se upisivali u vlasničke knjige i sada se može napraviti s jedne strane šteta tim ljudima, a s druge strane se može napraviti šteta državi, jer će se otvoriti različiti sporovi koji su se već otvorili i to će predstavljati i trošak za ljude i predstavljat će trošak za same sudove. U tom smislu naš je prijedlog državnom odvjetniku da sa Ministarstvom pravosuđa nađe načina da se uspostavi kontrola da se to ne radi mehanički i da se ne radi automatski, nego da se pozivaju ljudi i da im se da prilika da mogu pokazati jesu li oni ti koji su stvarni vlasnici toga kao što većina jeste, bez obzira o kome se radi, da li se radi o otočnom području, a znamo da se često radi o otočnom području i da li se radi o području od posebne državne skrbi, a vrlo često se radi o području od posebne državne skrbi. Druga tema je tema opojnih droga. Mi bilježimo porast zloupotrebe opojnih droga i izvještaj je u tom pogledu iscrpan. I taj porast se bilježi posebno među mlađim ljudima, među mlađim punoljetnicima i maloljetnicima i to je ono što je zabrinjavajuća pojava u našem društvu. I nema nikakve sumnje da sam porast predstavlja zabrinjavajuću pojavu kao i činjenica koja se ponavlja iz izvještaja u izvještaj, a to je da se zapravo sankcionira uglavnom one koji posjeduju manje količine droge, a da se ne sankcionira one koji posjeduju veće količine droge ili pak one koji puštaju drogu u opticaj znači oni koji zapravo zarađuju novac i koji predstavljaju očito organizirane grupacije i organizirani kriminalitet u sferi prometa opojnim drogama. U tom smislu bi bilo iznimno važno, nešto smo od toga čuli u govoru Državnog odvjetništva, ali bili bi iznimno važno ukoliko bi Državno odvjetništvo predložilo i ovom Saboru a i Vladi mjere koje bi se trebale poduzimati u smislu promjene takvoga trenda, promjene trenda porasta korištenja opojnih droga i stalnog održavanja trenda da se sankcionira samo onaj kod kojeg se nađu manje količine ili kod kojih se nađu količine lakših droga za koje je često moguće utvrditi da bi zapravo ih trebalo legalizirati. A mi umjesto toga da o tome raspravljamo mi raspravljamo o tome da li lake droge treba legalizirati ili ne treba, a za to vrijeme velike ribe i veliki promet, opasan promet opojnim drogama se nesmetano odvija pored nas živih odnosno pored naših institucija vlasti. Treću stvar koju želim istaći a kojoj je sam državni odvjetnik posebno istakao u svojem govoru jeste pitanje suđenja za najteže oblike ratnih zločina odnosno za najteže oblike zločina ako su ratni zločini različitoga tipa gdje po prvi puta u izvještaju dobivamo i nešto određenije podatke u pogledu toga koliko imamo ubojstava, koliko imamo počinitelja koji su poznati, koliko imamo počinitelja koji su nepoznati kao i isto tako što dobivamo podatke o tome koliko je onih koji su procesuirani. Dakle, od 590 i nešto predmeta u suđenjima za ratne zločine 109 su svega u ovom trenutku procesuirani, a 490 nažalost nisu. Mi znamo brojne slučajeve. Prošle godine kada sam ovdje govorio povodom izvještaja za 2009.spomenuo sam Varivode i Gošić. Spomenuo sam slučajeve u kojima je nedvojbeno riječ o tome da su počinjeni ratni zločini, ali naše institucije nisu uspjele utvrditi da je riječ o ratnim zločinima. Jednako tako kao što naše institucije nisu uspjele utvrditi gospodine državni odvjetniče kod 14 zahtjeva podnešenih za nadoknadu štete uslijed terorističkih akata i javnih demonstracija da je riječ o terorističkim aktima. Ako je riječ o osobama da spomenem Sisak ili Karlovac ili neke naše druge sredine u kojima su ljudi boravili u svojim kućama ili Bjelovar i dignuti su u zrak zajedno sa tim kućama, i sada se ne može utvrditi da je riječ o terorističkim aktima. Bilo bi nerijetko dovoljno samo zaviriti u profesionalno sastavljene nerijetko kažem, ne uvijek, nerijetko profesionalno sastavljene izvještaje tadašnje policije. U tom smislu mi se čini da kad je u pitanju suđenje za ratne zločine da je neophodno da ovaj Sabor i Državno odvjetništvo stvore mehanizme za ubrzanje procesa suđenja za ratne zločine i za bolju suradnju, posebno sa zemljama u regiji. Što se tiče tema o kojima su ovdje govorili neki kolege kao što je kolega Lesar i kolega Kajin, dakle oni koji na neki način oslikavaju našu socijalno-ekonomsku situaciju. Ukoliko je ovo, a nema razloga da ne vjerujemo da su stvari ovakve kao što ih vi gospodine državni odvjetniče navodite u svojem izvještaju, … [[Ne razumije se.]] iz sfere radnih sporova i zahtjeva za isplatu koji oštećene osobe temeljem po njihovoj procjeni izgubljenih prava u radnom pravu iznose gotovo 19 milijardi kuna i da je to 7 milijardi kuna više nego što je bilo za 2009. godinu. Vi procjenjujete da su to daleko iznad realnih procjena. Pa čak ako su i 60% iznad realnih procjena, a ja se ne mogu usuditi u to i kazati je li to 60 ili 50 ili 70, to su ogromne sume. Drugim riječima, ako nije 7 milijardi porast, ako je samo 2 milijarde porast to su ogromne sume i ogromni iznosi koji se upućuju prema državi, odnosno u kojem oštećene osobe očekuju da ih država zaštiti i što im više da im nadoknadi štetu. Mi bismo trebali osim ovakvoga solidnoga i konkretnoga izvještaja mi bismo trebali i analizu. O čemu se zapravo radi? Tu analizu bi trebala napraviti nadležna ministarstva i mi zastupnici bismo trebali dobiti potpuniju i detaljniju sliku o stvarnom stanju u tom pogledu. Treća stvar su likvidacije i stečajevi. Ne treća već ne znam koja. Ako je temeljem poreza najvjerojatnije ostalo nenaplaćeno 2 milijarde 367 milijuna kuna pa što mi zapravo radimo? Mi trebamo štediti, trebamo rezati na zdravstvu, na školstvu, trebamo rezati na kulturi, trebamo rezati na nizu segmenata, a zbog načina na koji se realizira stečaj, na koji se realizira likvidacija samo će državi ostati neplaćeno gotovo 2,5 milijarde kuna. Kako je to moguće? Mi trebamo odgovor na to pitanje kako je to moguće, ne odgovor samo na pitanje to se radi različitim tipovima marifetluka, ugasiš onu firmu u kojoj si dospio u stečaj ili koju zatvaraš sa likvidacijom, otvaraš novu i izbjegavaš nadoknade i poreze prema državi. Trebamo i to, ali trebamo i više od toga. Zadnja stvar od ovih tema koje se tiču stanja ne toliko u socijalno-ekonomskoj sferi koliko u pravnoj sferi. Prema vašem izvještaju ili prema izvještaju koji smo dobili od gospodina državnog odvjetnika, kolegice i kolege, u 2010. bilježimo porast kršenja prava na suđenje u razumnom roku od 8,3%. To je državu koštalo 33, gotovo 34 milijuna kuna što jeste manje od 42 milijuna kuna koliko je bilo u 2009. godini, ali ne zato što je ukupan trošak manji nego zato što je država odlučila da manje isplaćuje jer je broj predmeta porastao. Kako je moguće da mi koji smo zaključili pregovore, koji smo konstatirali da imamo unapređenje rada pravosuđa zapravo u prošloj godini zašto trošimo 33 milijuna kuna, 34 milijuna kuna. Dakle ovom Saboru se skida 35 milijuna kuna za njegov rad, a konstatiramo da se 34 milijuna kuna prošle godine isplatilo za prekršaj temeljnoga prava na suđenje u razumnom roku. Gospodine državni odvjetniče, mi vam ne možemo drugo nego zahvalit na ovim podacima ali mi trebamo još odgovora na pitanja. Kako je to moguće, zašto se takve stvari događaju, kako je u takvim okolnostima moguće da država bilo šta uštedi i kojeg smisla ima štednja u takvim okolnostima u državi. Dakle niti možemo zajamčiti ljudima ono što im je elementarno pravo u pogledu njihove pravne sigurnosti, a s druge strane ih zakidamo u njihovoj ekonomskoj i financijskoj sigurnosti. To naprosto nije smisao države, to nije smisao našega djelovanja. Gospodine državni odvjetniče, prije nego što zaključim, mi bismo rado vidjeli više podataka ili nešto podataka u vezi postupaka po službenoj dužnosti Državnog odvjetništva, posebno u slučajevima govora mržnje, posebno u slučajevima zločina iz mržnje. Neću reći da me jedan recentan splitski slučaj ponukao na to da vas pitam kako stvari stoje u vezi sa tim, kako je moguće da nema sankcije za izvikivanje na stadionima, kako je moguće da nema sankcije za poruke koje se mogu vidjeti na javnim mjestima, kako je moguće da taj institut nije korišten nešto više. I na kraju, kao i predsjednik Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih zajednica gospodin Radin, i mi iz Kluba zastupnika Samostalne demokratske srpske stranke mislimo da Državno odvjetništvo i USKOK trebaju zadržati barem prošlogodišnju razinu sredstava neophodnih za njihov rad. Ako se iz vašeg izvještaja vidi da nedostaje 12 i ne znam koliko zamjeničkih pozicija onda nema nikakvog razloga da se ono što je još potrebno unaprijediti i popuniti da se ograničava u unapređenju i popunjavanju. Posebno uz ovakvu sliku kakvu sam ja iznio samo u jednom dijelu, a koju ste vi prikazali u, ako ne u cjelini onda u značajnom dijelu ili u osnovnim temeljnim konturama. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege hvala.
Hvala i vama. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik i potpredsjednik Hrvatskog sabora Josip Leko. Izvolite. Samo trenutak, oprostite. Samo da obavijestim da u 11,40 ističe rok za prijavu od 10 minuta. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa na početku izlaganja u ime kluba SDP-a mogu reći ovo – Izvještaj državnog odvjetnika za 2010. godinu pokazuje da je državno odvjetništvo ostvarilo zakonom utvrđenu zadaću po obimu i po kvaliteti. Čak mogu reći da je statistički izvještaj optimističan. Međutim, čemu služi izvještaj državnog odvjetnika nakon proteka vremena od cijele jedne godine? Nije demokratski prihvatljivo, nije standard demokratski, nije ni normalno da predstavničko tijelo, dakle Hrvatski sabor kojem odgovara državno odvjetništvo, ne raspravlja o Izvještaju državnog odvjetnika za cijelu jednu godinu, da to preskoči. Posebno kad znamo da je državno odvjetništvo institucija koja na zakonit i demokratski način predstavlja moć države. Zašto to govorim? Pa zato što je uloga Hrvatskog sabora da nadzire rad državnog odvjetništva. Naime, kolegice i kolege, nema ni pravnog instituta ni druge demokratske institucije koja može nadzirati rad državnog odvjetništva. Zato je propust da Hrvatski sabor ne ostvari svoju ustavnu funkciju zaista veliki propust prema građanima RH. Zašto to navodim? Naime, ovaj izvještaj sadrži osim dobrih statističkih podataka i vrlo dobrih ocjena pa i pitanja upućenih Hrvatskom saboru. Da je to točno citirat ću na str. 5. jedan pasus. Naime "Državno odvjetništvo je tijelo kaznenog progona. Njegovo temeljno pravo i dužnost je progon počinitelja kaznenih djela. Druga tijela, prvenstveno policija te pojedine uprave Ministarstva financija ovlaštene su i dužne ostvarivati i otkrivati počinitelje kaznenih djela, podnositi prijave državnom odvjetništvu i to vrlo često od njih zavisi uspješnost rada državnog odvjetništva." A drugo što želim opet citirati – "poznato je da se davanjem većih ovlasti državnom odvjetniku i policiji u kaznenom postupku postiže veća učinkovitost, ali u tom slučaju može doći do ozbiljnih povreda temeljnih prava i sloboda pojedinaca u RH." Zadaća hrvatskog Parlamenta nije samo da promatra je li državno odvjetništvo uspješno se borilo da optuži sve one koji su počinili kaznena djela, zadaća hrvatskog Parlamenta je da kontrolira državno odvjetništvo da nekoga ne optuži, a on nije izvršio kazneno djelo. Moguće je, a već sam napomenuo da nema pravnog instituta za sprečavanje mogućih pogrešaka pa i zloupotreba državnog odvjetništva niti druge demokratske institucije da to kontrolira moguće je da se to dogodi. Posebno moram naglasiti ovo zbog toga što se u vrlo specifičnim okolnostima često događa da mediji presuđuju prije optuživanja od strane državnog odvjetnika ili odvjetništva i prije suđenja u sudu u RH. Jedno iskustvo koje sam stekao u radu Državnog sudbenog vijeća. Naime na natječaj za izbor prekršajnih sudaca predsjednika prekršajnih sudova od 25 kandidata njih 23 je u svojem programu rada predvidjelo, kao suci naglašavam, kao nezavisno tijelo, kao oni koji ne gledaju ni lijevo ni desno, slijepi su na utjecaje policije ili odvjetnika, navode da je njihova opcija suradnja sa policijom. Taj ostatak iz nekog drugog vremena naveo me da to i ovdje kažem. Ovdje je druga situacija, ovdje državni odvjetnik s razlogom upire prstom na inspekcije i policiju da mu ne daju kvalitetne informacije i kvalitetnu podlogu da može optužiti pravedno, pravično i zakonito počinitelja kaznenog djela. Zbog toga, gospodine državni odvjetniče, mislim da je vrlo vrijedno što još neke stvari ističete u izvještaju koje vi ne možete riješiti, a čine problem i društvu i Hrvatskom saboru i sudovima. Naime, vi konstatirate da po načelu oportuniteta, odnosno svrsishodnosti često ne postupate protiv počinitelja kaznenih djela male vrijednosti, a to je najčešće kod opojnih droga, ali konstatirate da se zloupotreba droga povećava. Nema reakcije ni iz Parlamenta, a niti može biti reakcije iz državnog odvjetništva. Zato sam na početku pitao čemu služi Izvještaj državnog odvjetništva? Naime, negativna kretanja u strukturi maloljetničkog kriminaliteta također su ocjena koju daje državno odvjetništvo u ovom Izvještaju za 2010. godinu. Je li netko od drugih tijela u Republici Hrvatskoj kojima je zadaća da se bavi analizom i pronalaženjem mjera koje će smanjiti da tako kažem broj maloljetnika koji ulaze u kriminalno područje. Ako toga nemamo onda ovaj izvještaj ne postiže svrhu barem u ovom segmentu. Ima još tako kvalitetnih zaključaka koje državno odvjetništvo podastire pitanje je naše reakcije, odgođene za godinu dana. Još nešto želim naglasiti a sve se to da vidjeti iz ovog Izvještaja. Naime, unatoč percepcije Hrvatskih građana da Hrvatski parlament stvara za njih uvjete i odlučuje o njihovom životu to najčešće nije slučaj, u hijerarhiji propisa, najčešće podzakonski akti ili interpretacija zakona od strane izvršnih vlasti ili drugih državnih tijela utječe na kvalitetu života. To je najbolji pokazatelj recimo kada je riječ o ovom izvještaju iz područja radnih sporova, posebno radnih sporova sa državnom upravom. Naime, koriste se ogromni kapaciteti državnog odvjetništva iz zastupanja države, a često su svjesni da gube spor. Takva kako bih rekao šutnja od strane parlamenta, govori državnom odvjetništvu da on može pisati u svakom izvještaju to, a pročitao sam četiri izvještaja, u četiri zadnja izvještaja piše to i nema nikakve reakcije na brigu koju ima Državno odvjetništvo u ime provođenja zakona. Naime, još ću se jedanput posebno osvrnuti na problem koji državni odvjetnik ističe, riječ je o radu policije, riječ je o izvještaju za 2010. godinu, porezne i carinske uprave. ja se slažem sa državnim odvjetnikom u ime Kluba SDP-a prvi koji se suočavaju, prvi koji uočavaju povredu Zakona ili kazneno djelo u nastajanju su inspekcije. Prije možda od policije, vrlo specifična kaznena djela. Zbog toga po mojem i našem sudu Državno odvjetništvo i svih 1461 radnika u državnim odvjetništvima s pravom traže da se a to piše opet u izvještaju da im se osigura bolja materijalna pozicija za izvršavanje svojih zadaća to je zaista u interesu Hrvatskog društva. Ali naša je zadaća da nađemo model, demokratski institut, pravni institut za sprečavanje grešaka pa i zloupotreba od strane državnog odvjetništva ili državnog odvjetnika. Poseban problem vraćam se, jeste curenje informacija. Naime, državni odvjetnik konstatira na nekoliko mjesta da je donošenje novog Zakona o kaznenom postupku i Zakona o državnom odvjetništvu ponešto, ne ponešto nego značajno ojačala uloga Državnog odvjetništva u pronalaženju istragama, izvidima za utvrđivanje kaznenih djela ali za takvu odgovornu funkciju mora imati sve alate na raspolaganju. Nadam se da je godina 2011. dobro iskustvo koje se neće ponoviti i da će državni odvjetnik za 2011. godinu doći sa izvještajem ali ne sa ponavljanjem zaključaka, nego tražiti da se u Hrvatskom saboru donesu zaključci koji mu omogućuju da provede Zakon o Državnom odvjetništvu, Zakon o kaznenom postupku u skladu sa očekivanjem hrvatskog društva, a kakva su očekivanja hrvatskog društva u ovom dijelu mora utvrditi Hrvatski parlament. Ako dobijemo na neki način bolji uvid u kaznena djela o kojima je gospodin Bajić ovdje govorio da su u porastu, a da nema prijedloga što treba učiniti smatrat ću taj izvještaj manjkavim. Dakle, pokušao sam s obzirom da se radi o izvještaju Državnog odvjetništva za 2010. godinu, kada je reakcija na potrebne stvari manje potrebna jer očekujemo izvještaj za 2011. govoriti nešto o problemskim odnosima između Državnog odvjetništva, Hrvatskog parlamenta, sudova i Hrvatskog društva da bi napravili korak koji će osigurati da se kriminalci uhvate, zakonito procesuiraju, a da oni koji nisu zaslužili tu situaciju ne dođu pod kritike ili udar javnosti jer je to zadaća nas i u Saboru i u Državnom odvjetništvu da odvojimo jedno od drugoga. Glasat ćemo za prihvaćanje ovog Izvještaja.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi glavni državni odvjetniče, kolegice zastupnice i zastupnici. Za početak vrlo je važno naglasiti da nam je drago u Klubu HDZ-a da je gospodin Leko u ime kluba SDP-a rekao da podržava Izvješće glavnog državnog odvjetnika za 2010. godinu, jer u zaključcima za Izvješće za 2009. godinu je rečeno dokle god glavni državni odvjetnika gospodin Bajić uživa povjerenje vladajuće većine koalicije, tada je to bila Hrvatska demokratska zajednica sa svojim partnerima da na žalost alternative nema. Evo nama je drago da danas podržavate glavnog državnog odvjetnika jer vidimo svi zajedno da je njegov rad uspješan i da alternative za Hrvatsku itekako ima. Poštovane kolegice i kolege, pred nama je Izvješće glavnog državnog odvjetnika za 2010. godinu. Klub HDZ-a prihvaća ovo izvješće i ne bi se složili sa tezom da je ovo zakašnjelo izvješće. Naime, problemi i stavovi u radu državnog odvjetnika itekako i danas postoje. Ovo izvješće samo je kontinuirano i nastavlja se na rad gospodina Mladena Bajića glavnog državnog odvjetnika za sve ono što je Državno odvjetništvo zajedno sa Hrvatskim saborom učinilo u svom doprinosu u zaštiti interesa prije svega RH, ali posebno i svih građana RH. Važno je za Klub HDZ-a istaknuti da je upravo HDZ inicirala promjene hrvatskoga Ustava jer smo predložili jačanje neovisnosti glavnog državnog odvjetnika, Državnog odvjetničkog vijeća, Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetništva u cjelini. Smatramo da je to dalo snažan doprinos ka završetku pregovora RH za ulazak Hrvatske u EU a isto tako dala snažan doprinos za zaključivanje poglavlja 23 koje je danas bio praćenja monitoringa Europske komisije, smatramo da smo našim prijedlozima i potezima dali čvrst doprinos za borbu protiv korupcije i organiziranog kriminala u RH i da je naša vlada, vlada HDZ-a na čelu sa predsjednicom gospođom Kosor dala snažan doprinos i udarila snažan temelj za bezrezervnu borbu protiv korupcije i organiziranog kriminala u Hrvatskoj. To je jedan od glavnih pregovora za zaključivanje pregovora i za demokratizaciju Hrvatske i za ulazak naše zemlje u EU. Ako pratimo i zakone koji su pospješili vaš rad gospodine glavni državni odvjetniče Zakon o oduzimanje imovinske koristi za kaznena djela koja su nastala iz organiziranog kriminala i korupcije Zakon o financiranju političkih stranaka gdje smo snažim zakonskim rješenjima doveli financiranje političkih stranaka u jedan čvrsti zakonski okvir da se prije svega spriječi koruptivnost u političkim strankama. A isto tako treba ovdje pred hrvatskom javnosti posebno naglasiti da smo akcijskim planom za sva javna poduzeća u RH donijeli zaključak i odluku da se mora izraditi akcijski plan za praćenje borbe protiv korupcije i za sprečavanje koruptivnih radnji unutar javnih poduzeća u RH. To sve je jedan vrlo važan čimbenik, to je sve ono što hrvatska javnost treba znati i to je sve ono što se oslanja na vaš rad glavni državni odvjetniče. Inače vaše izvješće Hrvatskom saboru i hrvatskim građanima ne bi imali smisla da u ovom zajedničkom radu kako vas, Hrvatske policije, a isto tako ovog političkog snažnog okvira Hrvatskog sabora i hrvatske Vlade nije bilo ne bi bilo ni vašega uspjeha. Ne bih se složio sa tezom gospodina Leke da vi imate moć, da vi štite moć države. Ne, vi štite interes RH kroz vašu neovisnost i kroz zakonski okvir koji vam je stvoren ovdje u najvišem predstavničkom tijelu hrvatskih građana u Hrvatskome saboru. Vi ste dakle uz nas i predstavnik hrvatskih građana i vi zajedno sa nama štite interese svih državljana RH. Vaše izvješće za 2010. godinu je kao i sva ostala izvješća do sada temeljito, stručno napisano i u vašem izvješću možemo pratiti kretanja kako stanja kriminaliteta u RH tako i svih onih problema sa kojima se vi i Državno odvjetništvo i zamjenici državnih odvjetnika ali i hrvatsko pravosuđe u cjelini nalazi. Ono što je važno reći, snažno je i potrebno je podržati vaše teze. Ja sam pratio vaše izvješće za 2008., za 2009. i ovo za 2010. stručnost kadrova, usavršavanje osoblja nema kvalitetne primjene Zakona o kaznenom postupku ukoliko ljudi koji rade u Državnom odvjetništvu nisu dovoljno obrazovani, nisu dovoljno stručni i ne mogu pratiti vrijeme u kojem živimo. Tako klub HDZ-a vama glavni državni odvjetniče, a i ovdje u Hrvatskom saboru posebno napominje dajemo punu podršku da vaši kadrovi, usavršavanje vaših kadrova da se za sve ljude koji rade u Državnom odvjetništvu bilo dužnosnici ili službenici osiguraju sredstva. Jer vrlo je važno da se zakon mora provoditi ukoliko na provođenju zakona rade ljudi koji mogu pratiti vrijeme u kojem živimo, vrijeme modernih tehnologija, vrijeme i sofisticiranih zločina i kriminala jednostavno ono što je u prošlosti više ne može pratiti trendove. Jer kako napreduju i zakoni tako i kriminal napreduje da se i zakon izbjegava i da se organizirani kriminal i korupcija u velikom dijelu uvijek pronađe načine kako da se izigraju zakoni. U tome imate punu potporu i smatram da ovo što vi imate probleme u ljudskim resursima gdje kažete da je vrlo teško naći kadrove koji su se voljni javiti za rad Državnom odvjetništvu. To je pomalo žalosno. I ako želimo kvalitetno i snažno interese RH svih naših građana onda trebamo dodatno motivirati ljude koji će raditi u Državnom odvjetništvu kako sa njihovim plaćama tako i sa njihovim mogućnostima da se stručno obrazuju i da time daju doprinos i kvaliteti vašega rada. Ako ćemo bolje pratiti ovo što se dešavalo u našoj zemlji u proteklih dvije, tri godine kada ste vi gospodine glavni državni odvjetniče vodili snažnu borbu protiv korupcije i organiziranog kriminala zajedno sa našom vladom i predsjednicom vlade gospođom Kosor, u nekim zemljama u susjedstvu kada se tako snažno zadre u pore kriminala i korupcije kada se tako snažno pošalje poruka iz Hrvatskog sabora i od vas gospodine glavni državni odvjetniče ali i iz MUP-a onda postoji opasnost da čelni ljudi koji provode takvu borbu budu i meta kriminala i mafije i prije svega onih koji žele takve ljude maknuti i likvidirati sa političke scene. Zato ste i vi se održali zato ste vi dali svojim radom doprinos tome i jasna je poruka ovdje iz hrvatskog Parlamenta svima onima koji krše zakone i koji se bave kriminalom i organiziranim kriminalnom i likvidacijama i oštećivanjima građana RH da je tome u ovoj zemlji kraj bez obzira o kome se radi o kojem imenu i prezimenu o kojoj političkoj stranci, hrvatskom narodu prije svega hrvatski Parlament ali vi glavni državni odvjetniče trebate dati jamstvo i sigurnost da živimo u zemlji koja prije svega počiva na zakonima na temeljima Ustava i na temelju toga da smo svi slobodni i sigurni u zemlji u kojoj živimo i radimo. Posebno naglašavamo da će Klub HDZ-a donijeti i predložiti zaključak Hrvatskome saboru da se od vas gospodine glavni državni odvjetniče zatraži da se ispitaju način i kako je moguće da informacije o tajnosti istraga o iskazima svjedoka o vrlo važnim činjenicama koje su činjenično i pravno vrlo važe i za sam sudski postupak da takvi iskazi i takvi dokazi se nalaze dođu prije u sredstva javnog priopćavanja u medije negoli u hrvatske sudove. Time se izravno iz Državnog odvjetništva prije svega krše temeljna ljudska prava ali i onemogućava rad hrvatskom pravosuđu. Jel nemoguće je ako javnost kroz medije stekne određenu sliku o predmetima i slučajevima koji vi istražujete i vodite da se stvori drugačija slika ako hrvatski sudovi na temelju zakona i prava na kojima rade, a mi želimo neovisno, stručno i nepristrano sudstvo, da se donese zakonita i na Ustavu temeljena odluka ako je hrvatska javnost odnosno mediji već stvorili sliku da je osoba koja je predmet vaših istražnih radnji već unaprijed osuđena. To je nešto što moramo spriječiti i to je nešto što će klub Hrvatske demokratske zajednice svojim zaključkom od vas tražiti jer nemoguće je da se ono što je tajno i ono što je vrlo važno za sam predmet istrage i za samo hrvatsko sudstvo daljnje u istražnom i sudskom postupku odluči da se već unaprijed ljudi proglašavaju krivima. To je nešto što je veliki udar na temelje hrvatskoga pravosuđa, to je nešto što zadire u same temelje hrvatskoga Ustava. I mi vas, klub Hrvatske demokratske zajednice gospodine glavni državni odvjetniče molimo da do kraja spriječite ovakve načine rada u Državnom odvjetništvu i upravo ovo što smo rekli na početku, podržavamo vaše zahtjeve za dodatnim financijskim sredstvima, za stručnost vaših kadrova, za nepristranost ljudi koji rade u Državnom odvjetništvu, ali ne dozvoljavamo da se hrvatski građani, bez obzira u kojim se oblicima našli pred vašim tijelima izlažu sramu javnosti prije nego što o tome donose zaključak pravosuđe odnosno sudovi Republike Hrvatske. Vi ćete našu potporu u vašem radu uvijek imati, mi se nećemo vraćati u prošlost kada vas ova sadašnja vladajuća koalicija nije podržavala, mi smo vas podržavali uvijek, podržavali smo vas u svakom vašem izvješću i svakom vašem radu. Za HDZ je bilo ključno da do kraja zatvorite slučajeve i povedite istrage bez obzira o kome se tu radilo pa makar i došlo do vrata samog HDZ-a i do nekih ljudi koji su do jučer bili čelni ljudi naše stranke. Vi ste dobili naš puni doprinos, dobili ste puni zamah u vašem radu i mi vas molimo da zaista institucija neovisna koju vi vodite i koja je vrlo važna za sigurnost i budućnost Republike Hrvatske, naših građana bude zaista neovisna, nepristrana i stručna, a da ljudi koji su vaši djelatnici, službenici, dužnosnici budu adekvatno plaćeni za svoj rad, za svoj prije svega stručni rad ali da ne dozvolite da ono što ne smije ići u javnost prije nego što sud donese o tome pravorijek, dođe u bilo koji medij. To je vaša zadaća i na to vas Hrvatski sabor kroz klub HDZ-a posebno ovlašćuje i moli jer to je interes prije svega neovisnosti hrvatskoga pravosuđa, ali samim time pravne sigurnosti Republike Hrvatske i svih naših građana. Mi ćemo vaš rad i dalje podržavati i pratiti, imate punu potporu u vašem radu. Vi ste isto tako posebno snažni temelj za ulazak naše zemlje u Europsku uniju i mi želimo da Državno odvjetništvo, Hrvatska policija, Porezna uprava Republike Hrvatske i sve institucije Republike Hrvatske rade u interesu građana, u interesu svih onih za koje smo i mi ovdje u Hrvatskom saboru dobili mandate, ali i vi kao glavni državni odvjetnik jer vaš mandat proistječe iz ovog Visokog doma. Imate našu potporu i molimo vas da i dalje nastavite raditi u pravcu i u trendu kojim ste pokazali da to možete. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći za riječ u ime kluba Nacionalnih manjina poštovani zastupnik Furio Radin.
hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Klub zastupnika Nacionalnih manjina smatra da je ovo Izvješće o radu državnih odvjetništava za 2010. godinu primjeran sa metodološkog stanovišta. Gledajući ne toliko formu koja je uobičajena, koliko korišteni kriterij u prikazivanju sadržaja, rekao bih da je ovo izvješće naročito vrijedan kada su u fokusu ljudska prava i prava nacionalnih manjina ali pogotovo ljudska prava kako ljudi koji su u postupku istrage tako i moguće kolateralne žrtve i naravno javnosti ili bolje rečeno građana koji opravdano očekuju od državnih odvjetništava da ih koliko je to realno u suvremenom društvu štiti od kriminala. Podaci koji su izneseni u izvješću, ali sa našeg stanovišta još više oni koji su izneseni u separatu, koji su predočeni na nekim odborima i koji se tiču zločina iz mržnje i oni podaci koji su poredani također u separatima po kriterijima važnim za ravnopravnost spolova predstavljaju pravu riznicu vrlo korisnih informacija, toliko da prijedlogu samoga državnoga odvjetnika, glavnog državnog odvjetnika da ti nazovimo ih separati postanu sastavni dio idućeg izvještaja kojeg s nestrpljenjem očekujemo za koji mjesec, taj prijedlog naravno ne može nego bit podržan od našeg kluba, kao i vjerujem od svih zastupnika ovoga Sabora. Ipak što je u samoj prirodi ovoga predmeta mnogi problemi ostaju otvoreni. Korisno je zato da nakon pohvale za metodologiju ukazujemo i na neke kritične točke bez ponavljanja onih koji su u prethodnim raspravama već iznesene, koje jednostavno supotpisujemo, posebno konstatacije da se niti očiti znakovi rasizma u hrvatskome društvu koji se manifestiraju koristeći relativnu anonimnost stadiona. Kažem relativno jer bi trebala na stadionu bi se trebalo napokon primijeniti ono što stoji u zakonima, a u zakonima stoji da oni stadioni i oni objekti sportski koji nisu pod nadzorom, koji nisu bili pod nadzorom do ja mislim prije dvije godine, točno je bio iznesen datum, da moraju biti izbačeni iz natjecanja. To nikad se nije dogodilo, to nikad nije primijenjeno. Kažem relativna anonimnost zato što od svih stadiona koji imaju u Hrvatskoj samo je Maksimir djelomično pod nadzorom. Znači policija uopće ne može raditi, ne radi svoj posao i organi progona uopće ne mogu vidjeti što se događa u toj anonimnosti stadiona gdje se izvikuju parole ne samo protiv pripadnika drugih nacionalnosti, drugih vjera nego i drugih rasa. Sjetimo se ono što je bilo upućeno igračima koji imaju, čiji jedini grijeh je da imaju drugačiju boju kože. Znači uputio bih taj apel i državnom odvjetniku da se malo pozabavimo s time zašto sport ne poštuje zakone, možda tu nije ni primjereno reći sport, nije ni primjereno, nego zašto lokalne samouprave, zašto gradska vijeća, zašto oni koji su vlasnici stadiona ne poštuju zakon. Ja mislim da je krajnji rok za video nadzor stadiona bio, neću griješit, ali vjerojatno prije dvije godine. Nitko o tome ne otvara ni usta, bez obzira kojoj stranci pripada ili kojoj političkoj boji. Zato i pozdravljam napore koje ulaže sadašnji ministar obrazovanja i sporta da napokon se uvede nešto malo reda u sportu. Znači bez ponavljanja onoga što je već rečeno, ali želim podcrtati te zločine iz mržnje, te jasne znakove da postoji te jasne rasističke manifestacije koje očito postoje u našem društvu i koje mogu eskalirati ako se taj problem ne kontrolira i koje se očituju i koje se dobro očituju na stadionima, ali i u grafitima kao što je rekao prije gospodin Pupovac koristeći u ovom slučaju malo manju relativnu anonimnost mraka i u tom mraku ja bih rekao da organi progona nikad ne zaviruju. Podsjetit ću da u prethodnim godinama osim naravno svega onoga što je rečeno ovdje nije sankcioniran niti jedan od čina vrijeđanja npr., govorim o tome jer tu sam upućeniji, talijanskih državnih simbola, sjećamo se zastava koje su bile spaljene itd. Nikad nitko, bez obzira što bi trebali biti pod video nadzorom ta mjesta, nitko nije nikad nikog našao. Da ne govorimo o diskriminaciji i vrijeđanju pripadnika nacionalnih manjina i općenito svih onih koji su drugačiji, posebno naravno neke nacionalne manjine. Zato je bitno da su ovdje dani podaci odvjetništava, zaposlenih dužnosnika odvjetništava i po nacionalnom sastavu odvjetnika, ali treba reći da su ti podaci dani globalni samo pa se iz njih ne može dobiti precizniji uvid u to u kojoj mjeri se ostvaruje Ustavnim zakonom zajamčeno pravo na zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u državnom odvjetništvu. Naime, članak 22. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina utvrđeno je ovim člankom da se pripadnicima nacionalnih manjina osigurava zastupljenost u pravosudnim tijelima u što spada i državno odvjetništvo sukladno odredbama posebnog zakona i drugih akata o politici zapošljavanja u tim tijelima vodeći računa o sudjelovanju pripadnika nacionalnih manjina u ukupnom stanovništvu na razini na kojoj je ustrojeno pravosudno tijelo i vodeći računa o stečenim pravima. Ovdje imamo jedan podatak globalni koji kaže da u državnom odvjetništvu dužnosnika ima 94,1% Hrvata, 3,46% Srbi, 0,69% Crnogorci i sve manje i manje ostali naravno pripadnici ostalih manjinskih zajednica. Ali međutim nama fale podaci za pojedine regije da tako kažem okvirno gdje se mogu usporediti i sa sastavom stanovništva. U sljedećem izvješću stoga bi podatke o nacionalnom sastavu trebali dati za svaku razinu na kojoj je ustrojeno državno odvjetništvo i usporediti ih s podacima u nacionalnoj strukturi stanovništva. Naime, sukladno zakonu, a kako se konstatira i u samom izvješću na str. 6. organizacija Državnog odvjetništva u RH sačinjavaju državno odvjetništvo, Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta USKOK te županijska državna odvjetništva i općinska državna odvjetništva te kako bi te podatke trebalo dati za svaku od tih razina organiziranja državnog odvjetništva. To što se tiče da tako kažem nekih kritičnih točki koje su bitne za, koje je bitno podcrtati i naglasiti za predmet zaštite prava nacionalnih manjina, naravno nekih jel'da? I sada na kraju vratimo se trenutak onom problemu koji je ovih posljednjih dana imao dosta odjeka u novinama i to je problem koji se tiče privremenog ograničavanja određenih ustavnih prava. Osobno kada je riječ i o tzv. "prisluškivanju", odnosno posebnom slušanju komunikacija i ovdje opće je mišljenje da se ti podaci moraju preciznije pokazati u sljedećem izvješću. Jer 82% naloga, od njih 719 dosta mislim, od ukupno od njih 719 jel'da izdano, odnosno 719 od ukupno 876, 82% uglavnom izdano je na zahtjev USKOK-a za kaznena djela organiziranog kriminaliteta i korupcije. Ali, ostaje još jedno 18%, 20% koji nije preciznije izraženo. Naravno ovdje pored tih podataka i ovdje otvaram jednu zagradu bilo bi dobro imati, bilo bi dobro da narodni zastupnici imaju s vremena na vrijeme i onih podataka koji su možda zanimljiviji jel'da od ovih 80% ili od ovih 20%, a to su oni podaci koje razmatra Vrhovni sud i koje dozvole za sigurnost zemlje. Naravno nitko ne traži da se čine javnim ono što javno po prirodi posla ne treba ili ne smije biti, ali okvirni podaci bi trebalo također bi trebali biti ovdje izneseni kako bi znali koliko ljudi je prisluškivano od nas i koji su razlozi tih dozvola koje Vrhovni sud daje. Otvaram zagradu jer to se ne tiče državnog odvjetnika. Naravno Glavnog državnog odvjetnika sigurno se tiču podaci curenja informacija. I sam gospodin Bajić je na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina iznio svoju zabrinutost za to što cure podaci. Način koji nam je predočen, način dostupnosti podataka ukazalo bi, po riječima gospodina Bajića koji je bio dosta uvjerljiv u tome, da podaci ne cure iz državnog odvjetništva. Dokaz tome je da dok podaci su samo u okviru državnog odvjetništva i to su oni podaci koji su u domeni rada USKOK-a znači onih prethodnih radnji koje su tajne, koje nisu još domena javnosti, rečeno nam je iz tog prostora da tako kažem nikad niti jedan podatak nije iscurio. Znači da ti podaci iscure u trenutku oni postanu previše javni u trenutku kad postanu ograničeno javni, znači samo za sudionike u postupku. To je također međutim problem državnog odvjetnika i naravno i Ministarstva pravosuđa i Vlade da se nađu načini kako i obilježiti te dokumente kako bi se moglo doći do onih koji krše prava. I ne samo to, i na taj način krše i ljudska prava ne samo ljudi koji su u postupku, ne samo samoga postupka, nego i kolateralne žrtve, znači svih onih koji se na neki način pojavljuju u tim telefonskim pozivima koji mogu biti sasvim ljudi koji nemaju nikakve veze sa postupkom. Ipak je to problem i državnog odvjetnika da se stane na kraj. Rečeno je da u velikim postupcima s obzirom na broj odvjetnika da na primjer integralna prisluškivanja idu na 50-tak adresa, koje tajnice i svi zaposlenih u tih 50-tak u tim uredima, jako je važno za zaštitu ljudskih prava da se kontrolira kompletno da se kontrolira privatnost ovih podataka. I na kraju želim pohvaliti još jednom državnog odvjetnika i želim mu zahvaliti što je, pogotovo na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina nas uputio na neke stvari koje doista nismo poznavali i koje malo bolje poznajemo i koje u budućnosti želimo upoznati još bolje. Hvala.
Hvala lijepa. Prvo obavijest, 2. sjednica odbora za lokalnu i područnu samoupravu Hrvatskog sabora održat će se danas dakle 15. veljače 2012. godine u 12 sati u dvorani Janka Draškovića, 202. drugi kat. hvala lijepa. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Prva za raspravu javila se poštovana kolegica zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani glavni državni odvjetniče kolegice i kolege. Uvijek kada raspravljamo o izvješću o radu Državnih odvjetništava moramo se sjetiti i uvijek neka nam na umu bude odredba iz Ustava, članak 125. glava koja govori o državnom odvjetništvu. Prvi stavak govori i citirat ću nikada nije na odmet: "Državno odvjetništvo je samostalno i neovisno pravosudno tijelo ovlašteno i dužno postupati protiv počinitelja kaznenih i drugih kažnjivih djela, poduzimati pravne radnje radi zaštite imovine Republike Hrvatske te podnositi pravna sredstva za zaštitu Ustava i prava". Zašto je ovo važno? Važno je upravo zbog toga što Državno odvjetništvo u svom radu oslanja se na pomoć policije, redarstvenih snaga i koliko god ono bilo dobro obučeno, faktički pojedine radnje po prirodi stvari, treba i po zakonu može izvršiti samo policija, samo redarstvene snage. Napomenuti ću to da to nije nikakva tajna samo što se to nigdje u uljuđenim zemljama ne radi, bar ne javno, da policija ima presizanje prema državnom odvjetništvu. To po našem zakonu nikada nije bilo moguće, osim onih brkatih vremena do 53. godine kada je policija vodila istragu. Od 67. to dakle na ovim političkim prostorima nije bilo moguće, bar ne zakonski. I dakle da se ne zavaravamo u mnogim puno demokratskijim zemljama policija na jedan pritajeni način nastoji izvršiti pritisak nad pravosuđem odnosno nad državnim odvjetništvom bez obzira da li je negdje u nekim sustavima državno odvjetništvo nije sastavni dio neovisne pravosudne vlasti, nego pripada egzekutivi, tj. na izravan ili neizravan način dio je izvršne vlasti. Zbog toga, ne samo zbog novog ZKP-a koji je izrijekom rekao kada je Državno odvjetništvo i kako smo se oko toga svi složili kada smo vršili te pripremne radnje a novi Zakon o kaznenom postupku po kojem će Državno odvjetništvo preuzeti dakle istrage. Policija radi po nalogu Državnog odvjetništva i to mora biti jasno i glasno rečeno, ali jednako tako utuvljeno svakom ovdje pojedinačno bez obzira kojoj političkoj grupaciji pripadaju, da se više nikada ne dogodi da ministar govori unaprijed ovdje, pred nama pred Hrvatskom javnošću koje će istrage vršiti a koje neće vršiti. Da bi se to dogodilo u jednoj uljuđenoj demokratskoj zemlji, ne samo što bi odletio taj ministar, nego bi s njim odletila istog trenutka i čitava Vlada,a ministar bi bio zadovoljan da ne završi tamo gdje mu je mjesto u bajbuku. To se ne smije dogoditi nikada. Zato više nego išta ohrabruju riječi, to je prvi put, moramo priznati prvi puta je javno rečeno pred hrvatskom javnošću, meni je žao što to nije naišlo na neki veći odjek ali to je ključno, gdje je ministar imao snage, prije vrlo kratkog vremena, prije 20-tak dana, ministar unutarnjih poslova gospodin Ranko Ostojić koji je javno rekao truditi ću se i učiniti sve da policija bude ono što treba biti servis Državnom odvjetništvu. Jedino tako dakle, ne samo zakonski što je formirano nego ako u praksi to tako bude funkcioniralo možemo imati zajamčeni uspjeh. Kada se vrše radnje otkrivanja, procesuiranja, osiguranja tragova protiv počinitelja kaznenog djela, država kreće u rat protiv određenog štetnog kaznenog i opasnog događaja. Ne mogu to po logici stvari, ne mogu u tom smislu postojati dvije linije zapovijedanja. zato je upravo i rečeno u Zakonu o kaznenom postupku, na više puta i na više mjesta je istaknuto kako će policija postupati po tim nalozima i u kojem roku. Ali jednako tako i druga državna tijela i bilo koja druga fizička i pravna osoba, međutim, tomu još nije tako mi smo svjedoci da još uvijek to u praksi tako ne funkcionira pa Državno odvjetništvo može čekati mjesece ponekad i više da se neko državno tijelo udostoji da dade neke potrebne podatke. Naravno da je onda javnost ogorčena, što se to radi, ništa se ne radi itd. Prema tome, takva jedna disciplina mora postojati jer ovdje smo svi da se uloga i mjesto i položaj Državnih odvjetništava u cjelini pa i glavnog državnog odvjetnika a time i svih nas uzvisi a ne unizi. Mislim da je prošlo vrijeme i da se više nikada ne može dogoditi i ne smije dogoditi ono što se događalo. Veliko je zlo ukoliko se ne progone počinitelji kaznenih djela ali ukoliko se progone nevini ljudi onda je to sumrak. Mi smo imali slučaj da je policija, ne samo da je podnosila prijave, nego da je vršila pritisak na Državno odvjetništvo do te mjere da je tražila izmjene Zakona o državnom odvjetništvu ali ipak pritisak mi smo imali ovdje snage, a i Državno odvjetništvo se tome protivilo da bi policija kontrolirala odbačaje kaznenih prijava. Pa u kojoj to zemlji policija kontrolira odbačaje državnog odvjetništva? Državno odvjetništvo, ja ovdje nisam odvjetnica Državnog odvjetništva i ona može pogriješiti, možda ponekada i u više puta policija biti u pravu. Međutim ako mi postavimo sustav da će policija kontrolirati Državno odvjetništvo i njegove odbačaje onda smo svi u problemu i to se ne smije dogoditi. Najbolji lijek je u tom pravcu u koje je i krenulo Državno odvjetništvo a to je da se javno obrazlože odluke. I nema dakle oko svih sumnji, nekakvih nedoumica ima li tu nekakvih mutnih poslova u jednom ili u drugom stadiju ovisi u kojoj je fazi došao određeni postupak dakle transparentnog postupanja i objašnjenja javnosti. Dakle zbog čega je jedna prijava odbačena. Naravno kada se ona usvoji i kada se krene u istragu ili kasnije u optuženje onda je sve jasno jer onda to sadrže i ti određeni pravni akti slučaja o kojem je riječ. Dakle mi moramo razmisliti o ovoj jednoj odredbi gdje policija učestvuje o žalbama, pritužbama da li je Državno odvjetništvo bilo u pravo. Iako tu policija nema dominantnu ulogu radi se o samo jednoj osobi, to loše zvuči. Mi kao demokratska zemlja policija je završila onog trenutka svoj posao kada je predala svoju vlastitu kaznenu prijavu ili onda … /Govornica isključena./ … u više slučajeva nezadovoljna, ali onda to nije način da se na ovakav način pokušava kontrolirati rad Državno odvjetništva. Dakle, još jedanput ističem da ovo što radi Državno odvjetništvo objavom o određenim postupcima, o odbačajima najbolji je lijek o ispravnosti postupanja u konkretnim slučajevima. Ono što također zabrinjava i što se iz godine u godinu se postavlja i što Državno odvjetništvo svaki puta govori, a mi se oglušujemo. Ja mislim da je ovo sada alarmantna situacija. Pogledajte čime smo mi zaposlili policiju a na kraju krajeva i cijeli poslije represivni aparat i srećom da postoji onaj institut neznatnog kaznenog djela ili načela oportuniteta kojim se obilatom koristi i s pravom Državno odvjetništvo gdje dolazi do odbačaja kaznenih prijava u odnosu najčešće na maloljetnike kada se radi o kaznenim djelima zlouporabe droga i to onaj prvi stavak najblaži stavak posjedovanja droge. Evo vidite možete pratiti na str. 28 je u izvješću je jasno da u odnosu na mlađe punoljetnike odbačene 70% prijava a u odnosu na maloljetnike 68% prijava. E sada se mi moramo zamisliti gdje mi trošimo novce proračunske i kakva je svrha toga. Naravno moramo raditi na izmjenama Kaznenog zakona i na takav način i drugačije reagirati. Isto tako želim posebno napomenuti što se tiče kaznenih djela korupcije i organiziranog kriminaliteta da je još uvijek žalosno bez obzira što smo ukinuli zastaru ali Kazneni zakon mora doživjeti svoju promjenu jer nije moguće i mi to ne smijemo ovdje mirno gledati da se može opljačkati kompletna imovina u Hrvatskoj i da je maksimalna kazna zatvora 10 godina. To je jednostavno neprihvatljivo. A što se tiče ove građanskog dijela postupanja Državno odvjetništva molim da tu postupaju državni odvjetnici u korist građana gdje se radi zaista obveza gdje se radi o očiglednim tužbenim zahtjevima koje država mora priznati kako bi na jedan način smanjila ne samo troškove nego i postupala pravedno i pošteno u odnosu na vlastite građane. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći za riječ javio se poštovani zastupnik Josip Kregar. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Poštovane kolegice i kolege, glavni državni odvjetniče. Kada sam jutros razmišljao kako započeti ovaj mali prigodni govor, onda sam si zamišljao ili razmišljao o tome da jedna slika govori više nego tisuću riječi. A slika je sljedeća, gospodin državni odvjetnik sjedi sam pred nas stotinu kao da je on predmet istraživanja i ispitivanja. Ali kako vrijeme ide meni se čini da je to kriva slika. Valjda je u takvoj izjavi komu vjerojatno služe na čast i na ponos i … ohrabrenje i izraz političke volje, kako je bilo rečeno da nastavi sa svojim poslom. Naravno, on će sam procijeniti koliko mu je to potrebno i koliko iskreno. Ono međutim od čega doista treba početi ja ću samo tri stvari istaknuti je jedna usuđujem se reći senzacionalno dobra statistika koja pokazuje da preko 4/5 svih slučajeva optuženja završava izricanjem kazne u odnosu kada se radi u građanskim postupcima isto tako postotak je vrlo visok. To je nešto što je mjerljivi pozitivan učinak. Tako nešto takva statistika zaslužuje svaku pohvalu. Uostalom u odboru je to bilo posebno naglašeno. Međutim tu bi trebalo na tri stvari obratiti pozornost. Prvo, pravo se ne testira na rutinskim stvarima i malim vrijednostima, nego na … kako kaže … na onim najvažnijim slučajevima koji zaokupljaju pozornost javnosti i po kojima će se doista testirati sposobnost našeg odvjetništva pa i pravosuđa da promjenjuje zakone RH. I ovo ne bih rekao da ne postoji nešto što u ovom izvješću ukazuje na poteškoće. Ako pogledate u izvješću se ukazuje na to da sudovi imaju sklonost izricati uvjetne i vrlo blage kazne u odnosu na ono što je bio zahtjev Državno odvjetništva. Naravno, to nije rezultat oportunizma, sudstva, nego doista jednog velikog pritiska da se na ovaj način sudovanjem ili istragom riješe ono što su inače društveni problem pa je to i ovdje došlo do izražaja. Nezaposlenost, radni sporovi i sl. nisu problem Državno odvjetništva, to su problem našeg gospodarstva, Vlade u cjelini Ovo je kraj jednog lanca pritiska s kojim se nosi Državno odvjetništvo i ne možemo zbog toga biti zadovoljni, to tim prije što državni odvjetnik nije s time zadovoljan. Ako tu istina izuzmemo ova pitanja koja se tiču posjedovanja odnosno dilanja opojnih droga ili sredstava. Drugo pitanje koje malo utječe na uvjerljivost … statistike je zapravo selektivnost u izboru slučajeva koji se procesuiraju. I drugo, inzistiranje na načelu oportuniteta kao kriteriju prilikom prosuđivanja hoće li se optužnicom završiti neki postupak. I ovo dovodim međutim također u vezu sa … [[Ne razumije se.]] okolnostima u kojima se mi nalazimo. Mi živimo u društvu koje je željno pravde i kojem neće biti objašnjenje da je nešto malo vrijedno pa onda ni ne zaslužuje da se procesuira. U tome, iako ja razumijem praktične poteškoće, treba biti krajnje oprezan i izbjegavati zapravo dojam da se radi o tome da se selektivnost zapravo onda ruši na malim slučajevima na kojima ljudi testiraju pravednost ili ne. Druga stvar koju želim istaknuti je činjenica da je Državno odvjetništvo pa i državni odvjetnik osoba i institucija koja ima vrlo visoko povjerenje građana. To ne pokazuju samo istraživanja nego i činjenica velikog broja prijava. Želi se imati povjerenje u jednu takvu instituciju zbog toga jer se ljudi obraćaju. Da misle da je pod kontrolom Vlade ili vlasti političkih stranaka ili politike općenito ne bi to činili. Međutim i istraživanja, a naročito jedna druga okolnost koju ističem, a to je ocjena od strane relevantnih inozemnih ocjenjivača je vrlo dobra. U svim onim izvješćima o napretku Hrvatske Državno odvjetništvo je zaslužilo i veliku podršku i pozitivnu ocjenu. To je nešto što se u ovakvom razgovoru mora ponovno istaknuti i mora se poštivati. Treća stvar, da ne duljim, tiče se izvjesnih područja rizika koji se u ovom izvješću iznose. Prije svega to je pitanje organiziranog kriminaliteta i gospodin državni odvjetnik je to i napomenuo da se malo čudi podacima o padu. Radi se o tome da je kod nas razlika između normalnog poslovanja i kriminala vrlo neodređena, da zapravo vrijedi ono pravilo ne pitaj me za prvi milijun, a nakon toga sam poduzetnik i to pošten. Ovdje se radi o tome da su izvjesni kapitali, nova sredstva koja su ostvarena ne sasvim zakonitim i poštenim načinima uključivo i sasvim teškim oblicima kriminaliteta poslužila kao temelj za nastavak velikih poslovnih carstava. To nije laka situacija, to se neda istražiti, tu zakon nije pomoć već svojom neodređenosti velika smetnja. I druga smetnja u vezi s tim što se ističe je nedostatak odgovarajućeg personala odnosno iskustva za takve slučajeve. To je vrlo ozbiljna stvar jer u Hrvatskoj nije problem kriminal na ulici, zastrašivanje. Problem je veliki kapital u kojem su složene financijske operacije sastavni dio. Tome se ne možemo suprotstaviti novoprimljenim ljudima u Državno odvjetništvo već sustavnim razvijanjem znanja i mogućnosti da se i takve stvari riješe. Ovdje je navedeno i pitanje suradnje kao jedno vrlo važno pitanje. Mi smo ovdje dobili, još nećemo raspravljati o tome, izvješće recimo Državno ureda za reviziju koje je malo zastrašujuće ali neću sada o tome, ali koje upućuje na to da postoje razlozi za pokretanje postupaka kod Državnog odvjetništva, a nisam siguran da je baš to tako raširena i uobičajena praksa. Mi imamo nedostatak suradnje sa policijom i upotrebom njihovih sredstava jer ne može USKOK sam ili Državno odvjetništvo svim svojim sredstvima rješavati sve. I naravno treće, podtočka trećega je pitanje pritiska javnosti. Nije lako biti u koži ili na mjestu državnog odvjetnika i čitati novine za koje ne znaš hoće li te proglasiti … [[Ne razumije se.]] , u kojem ćeš biti pozitivno ili negativno ocijenjen, u kojem će tvoj slučaj biti upropašten jer će činjenice procuriti u javnost rano u čemu će se svjedoci možda pokolebati i zastrašiti. Ove stvari koje sam naveo međutim govore u prilog zaključku da treba podržati prijedlog Vlade Republike Hrvatske da se izvješće prihvati jer ovo izvješće pa i taj prijedlog je napravljeno pošteno, sa naznakom ne samo onih stvari koje idu u korist i prilog pozitivne ocjene nego i ukazuju na izvjesne poteškoće. Naša odluka o prihvaćanju je i potrebna jer pokazuje političku volju, makar ne još u sredstvima i ljudima ali svakako u namjerama da se podrži Državno odvjetništvo u njegovom djelovanju i ova ocjena koju Vlada šalje nama je odmjerena, pravovremena i ne bi trebalo pretvarat ju u psihologiziranje odnosa ovog ili onog čovjeka ili osobe. Ovdje se radi o načelnom stavu i Sabor bi trebao prihvatiti ovo izvješće. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća za riječ poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine glavni državni odvjetniče. Evo ja ću kao i dosadašnjih godina podržati izvješće Državnog odvjetništva iz razloga što mislim, kao i u prethodnim godinama, da je ono izrađeno stručno, detaljno, analitički i da nam govori o stanju, o kretanju kriminaliteta u Republici Hrvatskoj, jednako tako i o stanju zaštite imovinsko-pravnih prava Republike Hrvatske, a jednako tako i o radu državnih odvjetništava. Konstatirali smo već da sada raspravljamo u 2012. o izvješću za 2010. naravno što nam se čini da je kasno, ali evo bila je specifična godina prošla izborna. Ovo izvješće je izrađeno u kolovozu, Sabor je raspušten u listopadu, dakle moglo je bit otprilike mjesec dana zasjedanja Sabora, nije stiglo na red i kako čujemo glavnog državnog odvjetnika da će izvješće za 2011. doći uskoro i ja se nadam da ćemo ga raspraviti tijekom prve polovice ove godine i onda zapravo to izvješće za 2011. će biti relevantno jer će govorit i o vremenu potpune primjene novoga ZKP-a naravno koliko je pripremljena i Hrvatska i odvjetništvo i u kapacitetu samih dužnosnika u Državnom odvjetništvu, ali jednako tako u osiguravanju sredstava prostora i opreme. Svi ovi dosadašnji izvještaji ja bih rekla već i za 2009., pa i ovaj za 2010. govore o kontinuitetu, napretku rada Državnog odvjetništva. Evo mene i veseli, ali bi bilo zanimljivo znati i razloge kako nam Vlada sada daje mišljenje da smatra da je izvješće o radu Državnog odvjetništva vrlo stručno, temeljito i da daje prikaz dobrog rada državnih odvjetništava, da je dosegnut visok stupanj ažurnosti i kvalitete itd., premda isti ljudi koji su danas u Vladi, a tada su bili oporba i u ime kluba zastupnika oporbenog tada žestoko se obrušili na Izvješće za 2009. i na državnoga odvjetnika koji je evo i danas pred nama. A to Izvješće za 2009. sam državni odvjetnik kaže, evo citiram u ovom Izvješću za 2010. "da je državno odvjetništvo uspjelo zadržati postojeću ažurnost i postojeću uspješnost." Dakle u 2010. se nije krenulo naprijed nego se zadržala ona dobra ažurnost. Dobra ažurnost je ažurnost ispod 3 mjeseca, a uspješnost i to jedina uspješnost kao što je rekao Glavni državni odvjetnik koja se mjeri je uspješnost osuđujućih presuda. U ovom izvješću vidimo, kao i u onom za 2009., da je ona zaista izvrsna, da je otprilike ovisno o pojedinim županijskim državnim odvjetništvima ona varira, ali je gotovo svagdje iznad 70% pa do 90%. To su izvanredni rezultati. Tko se sjeća rasprava o izvješćima državnog odvjetništva tamo negdje 2005. kada su mnogi zastupnici napadali na sudove da sudovi opstruiraju, da ne presuđuju, da štite kriminal. Svašta je tu bilo rečeno. Tada smo sramežljivo upitali o kvaliteti rada državnog odvjetništva jer sud može presuditi temeljem onoga što mu državno odvjetništvo podnese, koje mu dokaze podnese. Stoga ja evo sa zadovoljstvom konstatiram da je tijekom ovih godina državno odvjetništvo itekako poboljšalo kvalitetu, naravno i kao što je i danas ponovio Glavni državni odvjetnik rezultati su bolji jer državno odvjetništvo ima alate. Prije svega alate mu je dao ovaj Hrvatski sabor donoseći novi Zakon o kaznenom postupku, ali i niz drugih zakona, a jednako tako sustavno povećavajući stavku državnog proračuna za državno odvjetništvo, a poglavito za USKOK i za povećanje u kadrovskom smislu, ali i sredstva za rad Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranoga kriminaliteta. Naravno da ti dobri rezultati, njih je prepoznala ne samo ove godine nego i lani, i Europska komisija u svom Izvješću o napretku i naravno i ti rezultati poglavito u borbi protiv korupcije i organiziranog kriminaliteta su itekako pridonijeli privremenom zatvaranju Poglavlja 23. i potpisivanju pristupnoga ugovora. Evo to je što se tiče uspješnosti, ja bih se sada osvrnula na nekoliko segmenata ovoga izvješća i na neke stvari koje su ovdje već spomenute. Prvo ću pohvaliti zaista primjenu načela oportuniteta iz ZKP-a i načela beznačajnog djela iz KZ-a. Vidimo iz izvješća da su odbačene prijave gotovo u 70% u odnosu na maloljetnike i starije punoljetnike. Ono što iz izvješća vidimo i na neki način se potužio državni odvjetnik da to varira od jednog do drugog državnog odvjetništva jednako tako kao i što variraju podizanje neposredne optužnice, odnosno zahtjev za provođenjem istrage. Ja bih ovdje ukazala državnom odvjetniku da možda posegne za institutom obveznog naloga i naravno ne u pojedinačnom predmetu nego kao naputak državnim odvjetništvima da ujednače praksu u primjeni zakona prije svega radi učinkovitosti kaznenoga postupka. Još nešto, a na to je upozorio i Odbor za ljudska prava, ovdje smo čuli i ja svaki puta kad se raspravlja o Izvješću državnog odvjetništva postavljam isto pitanje, i dobivam isti odgovor od Glavnog državnog odvjetnika, a to je kolokvijalno rečeno curenje informacija. Naravno prije svega smatram curenje informacija da je izuzetno loše za sam tijek kaznenoga postupka i za učinkovitost kaznenog postupka jer s jedne strane se određuje pritvor pa se vrlo često onda plaćaju i naknade za neosnovani pritvor ili za dugotrajni pritvor itd. iz razloga neutjecanja na svjedoke, a istovremeno svih njih i potencijalne osumnjičenike ili okrivljenike lijepo putem medija upozoravamo na sve što bi im se moglo pisati. Kad pitamo kako je moguće da sve to dođe od fonograma, ispisa telefonskih razgovora itd. u medije onda dobijemo odgovor koji je ponovio Glavni državni odvjetnik i jučer na odboru da u fazi prije otvaranja istrage, naloga za otvaranje istrage nikad ništa ne iscuri nego tek poslije kada se upoznaju sa predmetom odvjetnici. Nitko iz državnog odvjetništva nije ni trenutka posumnjao da to netko dila informacije iz državnoga odvjetništva. Ne, ali nismo dobili odgovor zašto državno odvjetništvo ne posegne za onim što mu stoji na raspolaganju. A ja ću pročitati, ovo je članak Zakona o USKOK-u kaže: "Bez odobrenja ravnatelja ne smiju se objaviti podaci o kaznenom progonu u predmetima iz članka 21-oga, neovlašteno objavljivanje ovih podataka je kazneno djelo odavanja službenih tajni iz članka 351. KZ-a." I sad da ne čitam članak 351. KZ-a, dakle govori se o sljedećem: o kaznenom djelu objave i učinjenju pristupačnim zaštićenog podatka. Dakle, nije bitno tko je podatak iznio, tko ga je na neki način iz državnog odvjetništva ili USKOK-a iznio, bitno je tko ga je dalje objavljivao. Samo objavljivanje je kazneno djelo koje se progoni po službenoj dužnosti i ja pitam zbog čega nema nijednog pokrenutog postupka protiv onih koji su dalje objavljivali zaštićeni podatak? I evo vrijeme mi ističe, ali bih još upozorila na nešto što mi se također čini izuzetno značajnim, a što iščitavamo iz ovoga izvješća, a to je u građanskom dijelu državnog odvjetništva, dakle gdje se radi o zastupanju RH u imovinsko-pravnim zahtjevima. Evo ja čestitam državnom odvjetništvu na 83% uspjeha u predmetima gdje se zastupa RH kao tužitelj. Međutim, ono o čemu je već ovdje govoreno, a to je da tamo gdje državni odvjetnik zastupa RH kao tuženika da je uspjeh samo 33%. Nije to krivnja državnog odvjetništva, to su zahtjevi građana koji im po zakonu pripadaju i koje nema načina da obrani državno odvjetništvo, ali itekako treba biti alarm svim državnim tijelima dakle da svojim građanima ne osporavaju ono što im po zakonu pripada, a da nakon toga ta ista država i svi mi zajedno moramo plaćati ne samo sudske troškove, rad odvjetništva, već i njihove zastupnike pravne, odnosno odvjetnike i njihove naknade i tarife. Evo ali usprkos svemu, ja pohvaljujem dakle unatoč tome pohvaljujem rad državnog odvjetništva i ovo izvješće koje je pred nama. Hvala.
Hvala lijepa na vaše izlaganje poštovana kolegice ima i jedna replika. Poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Ja znam da je curenje podataka, ajde recimo to ozbiljan problem, ali nisam razumio kolegicu Lovrin da se kazneno gone novinari i izdavači. Možda bi bilo dobro razmisliti da zapravo promijenimo tu odredbu. Možda da utvrdimo faze kada dokle je tajna, kada tajna prestaje biti, jer mislim da je to sizifov posao jer nikad, tužili vi novinare ili ne, uvijek će logika, možete je nazvati interes javnosti, interes profita tjerati da se neke stvari objavljuju. Već kada sam išao u ovom pravcu vam replicirati, meni nije jasna jedna stvar, kako se ne zna otkud cure podaci. Hrvatska država ima tako brojnu, opremljenu tajnu službu, meni nije jasno da nitko iz tajne službe ne može u roku par dana otkriti otkud je neki dokument procurio. Pa mi onda isto tako nije jasno kako imamo problema sa organiziranim kriminalom i onom sivom zonom, kada znamo da tajne službe imaju veliki dio koji se zapravo bave organiziranim kriminalom. Prema tome, mislim da postoje instrumenti koji nisu samo u državnom odvjetništvu ni samo u policiji, nego i šire, da se neke stvari preveniraju ali ajmo razmisliti o tome da li promijeniti zapravo zakonsko rješenje istrage, tajnost istrage itd.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ana Lovrin.
E da kolega Lučin, upravo to govorim. Da se goni one tko je neovlašteno objavio zaštićeni podatak, država na to ima pravo i nije točno da se ne zna do kuda je tajna i otkud nije tajna, jer novi ZKP koji je tu tajnost istrage malo ublažio premda je tajnost istrage na eksplicitno traženje Europske stečevine neke pravne traženo da se ubaci u ZKP pa je kasnije to malo ublaženo. Dakle, postupanje tijekom istrage je tajno, tijelo mora upozoriti na to, a kada za to postoji interes javnosti i drugi opravdani razlozi a nije u suprotnosti sa interesima istrage niti drugim odredbama ovog Zakona tijelo koje vodi istragu može odlučiti da se određena dokazana radnja ili dokazne radnje da nisu tajne. O tome će tijelo dakle odlučiti postoji li interes javnosti. A nešto što je meni sada, upravo to mislim nakladnika i urednika goniti zato što je zaštićeni državni podatak objavio, a rekli ste ovdje da se, rekli ste nešto zanimljivo, interes javnosti, interes profita. Interes profita nije interes javnosti, interes profita je interes nekoga da stekne imovinsku korist vrlo uskog dijela ljudi, dakle nipošto se građani Hrvatske ne bi rekli da je njihov interes interes profita nekolicine. Dakle, interes javnosti može biti opravdan, o tome će tijelo prosuditi da li mu šteti istrazi i dozvoliti njegovo objavljivanje, ali kada to tijelo kaže i kada je po Zakonu tajno onda nitko nema pravo opstruirati državu, opstruirati kazneni progon i istragu i to objavljivati.
Hvala lijepo. Sljedeća za riječ poštovana zastupnica Vesna Fabijančić-Križanić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Ono što smo od dosta kolega čuli a to je nezadovoljstvo što danas 2012. raspravljamo o Izvješću Državnog odvjetništva za 2010. godinu čuli smo izraze zastarjelo ne bih se složila sa time da je to zastarjelo izvjeđšće, radi se o podacima koji ne mogu zastarijeti ali svakako nije primjereno da sa tolikim odmakom raspravljamo o Izvješću Državnog odvjetništva iako je već prošlo puno vremena. Međutim, vjerujem da kao što su moji prethodnici spominjali da očekuju da će Izvješće Državnog odvjetništva za 2011. godinu biti vrlo uskoro ili bar prvoj polovici ove godine, vjerujem da će to biti daljnja praksa. U svakom slučaju zadovoljna sam s ovim Izvješćem naravno jer ono na sveobuhvatan način sadrži podatke o stanju i kretanju krimaliteta, poduzetim radnjama na zaštiti imovinskih interesa Republike Hrvatske, radu državnih odvjetništava te materijalnom i kadrovskom stanju istih. Osvrnut ću se na neke segmente ovog Izvješća, neke od njih smo čuli u prethodnim raspravama ali mislim da im treba posebno dati pažnju i u budućem radu i postupanju Državnog odvjetništva. Pa ću krenuti redom jer smatram da s jedne strane ima određenih podataka naravno i u najboljim izvješćima se dogodi copy-paste. Pa se tako i vama potkradao na strani 9. Izvješća pod točkom 3.1.1.1 kretanje kriminaliteta tekstualni dio, nije u skladu s tablicom jer su brojke iz 2009. prikazane kao brojke iz 2010. godine. Naime, u 2010. godini je protiv poznatih počinitelja podnesena 51 tisuća 916 tisuća a nepoznatih 34 tisuće 423, što je 1% manje kod poznatih odnosno više kod nepoznatih počinitelja, a isti je slučaj i kod podnesenih prijava protiv pravnih osoba. Ista vele proizlazi da je podneseno 10% više. U izvješće je nadalje što smatram da bi trebalo naglasiti kroz podatke donesenih prvostupanjskih presuda apostrofirana oscilacija u uspješnosti pojedinih državnih odvjetništava. Radi se doista o znatnim razlikama. Naime uspješnost u postupku zadovoljavajuća je naravno globalno na državnoj razini ali pojedina državna odvjetništva odstupaju od prosjeka u broju osuđujućih odluka pa je ta uspješnost od 81,3 do 95,1%. I vi sami niste sa time bili zadovoljni pa ste jednako kao, iako nisam bila u prošlom mandatu ali sam pogledala Izvješće Državnog odvjetništva za 2009. i tada naložili državnim odvjetništvima da izvrše određene analize i da na osnovi određenih analiza i zaključnih ocjena stanja promijene svoj pristup, dakle, na jednak način za 2009. i 2010. i mene će doista osobno interesirati izvješće u 2011. da li je u tom segmentu došlo do ikakvog pomaka. Nadalje, uvažavajući sve objektivne okolnosti isto tako pozdravljam što i sami niste zadovoljni su uspješnošću i radu na području kaznenog djela gospodarskog kriminaliteta. U porastu je broj prijava za kazneno djelo protiv službene dužnosti i kazneno djelo gospodarske prijevare, a uspješnost u postupku sa 77 odnosno 56% od prosjeka od 93% doista nije zadovoljavajuća. Ne samo da je javnost zainteresirana za rad i učinkovitost Državno odvjetništva općenito naravno da je zainteresirana za uspješnost posebno u ovom segmentu zloupotrebe položaja i gospodarskog kriminaliteta. Ne moram posebno naglašavati koje su sve to opće poznate činjenice. Uglavnom slažem se da postoje objektivne okolnosti koje ste i sami spomenuli u izvješću, ali doista smatram da se usprkos složenosti ovih kaznenih djela i teškoća u dokazivanju svakako u većoj mjeri može prevladati i zalaganjem i upornošću i osposobljenošću i posebnim znanjima, a naravno i dobrom pripremom i korištenjem novih procesnih odredbi što će nadam se biti vidljivo u izvješću Državno odvjetništva za 2011. godinu. I vrlo kratko još vezano za uspješnost u građanskim predmetima. Kolegica Ingrid Antićević se isto na to osvrnula ali ja isto tako doista smatram da na to treba dati poseban naglasak. Ne može se reći za sporove u kojima Državno odvjetništvo zastupa RH kao tuženika da se radi o uspješnosti. I sami ste rekli da ne. I doista 32% ne može biti uspješnost ali doista mora biti reakcija i ovdje u Parlamentu naravno i u izvršnoj vlasti da se neke stvari promjene. Ali slažem se i sa kolegicom Antičević i u pristup Državno odvjetništva koje u onim predmetima kada zastupa RH kao tuženika gdje je izuzetno izvjesno a ne vrlo izvjesno da će se spor izgubiti jer se nisu poštovale određene zakonske ili ugovorne obveze, nije dobra poruka javnosti da država se pretvara u onoga koji se objesno parniči. Vi ste vrlo iscrpno u tablicama nama prikazali kako to izgleda u pojedinim ministarstvima i u onim ministarstvima bivše Vlade koji su bili drugačije strukturirana nego što su ova danas. Pa recimo vrlo bode u oči da je u predmetima bivšeg Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvitka 90 sporova dobiveno a čak 359 izgubljeno. U predmetima bivšeg Ministarstva regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva 17 sporova dobiveno, a čak 153 izgubljeno. Ali ono što doista odašilja vrlo lošu sliku, a to je slika u predmetima Ministarstva pravosuđa koje je RH kao tuženik je 69 dobiveno, a 238 izgubljeno. Doista smatram da ti podaci govore sami za sebe, ukazuju na potrebu iskazivanja veće odgovornosti prema izbjegavanju obijesnog parničenja koje nepotrebno multiplicira i sudske predmete s jedne strane, a s druge strane stvara nepotrebne i visoke troškove. Stoga se doista valja usmjeriti na dodatne aktivnosti u cilju povećanja broja slučajeva mirnog rješenja spora i racionalizacije postupaka. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Za 10 minuta rasprave o izvješću prijavio se poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovani gospodine državni odvjetniče. Evo prije početka izlaganja dopustite mi da ovim putem pozdravim predan i požrtvovan rad državnog odvjetništva. Smatram da je Državno odvjetništvo kako u svojoj borbi protiv kriminala tako i u borbi za zaštitu prava i interesa RH pokazalo znatnu predanost i znatno je doprinijelo položaju u kojem se sada nalazimo. No, naravno da situacija može biti i bolja, pa ću u svojem izlaganju ukazati na određene po mojem mišljenju manje manjkavosti u samom izvještaju kao i na određene pojave u radu Državno odvjetništva s kojima nisam zadovoljan. Prije svega dok smo slušali vaše izlaganje danas i dok smo proučavali dokumentaciju koju ste nam dostavili uočio sam da se pozivate na prvostupanjske presude. Pa isto kao što smo već i na Odboru za pravosuđe razgovarali smatram da bi bilo poželjno pa ako možete možda i u završnom izlaganju obavijestiti ovaj Dom o tome kakav je rezultat Državno odvjetništva u situaciji kada se pogledaju pravomoćne presude. Jer svjesni smo ponekad da i prvostupanjski sudovi namjerno donose nekakve presude i pri kraju postupka odnosno pri trenutku kada se bliži zastara, čisto da sa sebe prebace odgovornost što su dugi niz godina spise čuvali u ladicama tako da me zanima da li je rezultat kako je prikazan na polju prvostupanjskih presuda jednako tako dobar kada govorimo i o onim pravomoćnim presudama koje rezultiraju i konačnim služenjem kazne za počinitelje kaznenih djela. Toliko što se tiče samog izvještaja. A u pogledu rada kaznenog odijela uočio sam određene anomalije koje ukazuju da Državno odvjetništvo koje je ustrojeno kao strogo hijerarskijska organizacija ne postupa baš uvijek i baš svugdje na potpuno isti način. Naime, kada gledamo podatke o postupanju Državnog odvjetništva u skladu sa člancima 28. Kaznenog zakona i člankom 175.Zakona o kaznenom postupku odnosno kada govorimo o postupanju po načelu oprtuniteta i beznačajnog kaznenog djela dolazi do izuzetno velikih odstupanja u radu pojedinih Državnih odvjetništava. Tako npr. Državno odvjetništvo u Dubrovniku odnosno na području djelokruga tog županijskog državnog odvjetništva odbacuje prijave postupajući po tim člancima u 36% slučajeva dok na području Koprivnice možemo govoriti o samo 6% slučajeva odbacivanja. Mislim da se radi o izuzetno velikoj razlici koja je nedopustiva kada znamo da je pravni poredak na cijelom teritoriju RH isti. Toliko o radu kaznenog odijela. A u nastavku ću se malo više osvrnuti na rad Građansko-upravnog odijela Državnog odvjetništva. Kao što smo vidjeli u vašem izlaganju, a i u izlaganju kolega, žiža interesa javnosti i vašega nažalost je ipak na radu kaznenog odjela što je razumljivo, to je i vaša vokacija, to je vaš poziv. Upravo stoga smatram da se nakon određenog broja godina kada su ta dva odjela djelovala pod istim krovom, smatram da je došlo vrijeme da se oni izdvoje. Kada ste odgovarali na to pitanje pred Odborom za pravosuđe rekli ste da je gotovo 200 državnih odvjetnika zaposleno u radu građansko-upravnog odjela. S obzirom da on brine rekli ste nam o 20 milijardi kuna koje su u raznim parnicama mislim da bi se trebala posvetiti malo veća pažnja pa čak i do toga da se ta dva odjela razdvoje, ali evo prepuštam to čisto kao jedno razmišljanje za budućnost. Međutim što se tiče rada samog građansko-upravnog odjela evo kolegice koje su govorile prije mene ukazale su na nešto što ću ja dodatno apostrofirati, a to je problem nagodbe. Republika Hrvatska je u posljednjih nekoliko godina uložila znatna sredstva i znatne napore da istakne mirenje kao jedan alternativni način rješavanja sporova. Nažalost, iz izvještaja koji smo dobili vidjeli smo da je u parničnim postupcima Republika Hrvatska kao stranka u postupku generator parničenja. Npr. u predparničnim postupcima Republika Hrvatska se nagađa tek u oko 10-tak % predmeta a kada dolazi do parničnih postupaka od čini mi se 19922 postupka koji su bili aktivni tijekom 2010. godine Republika Hrvatska se nagodila tek u oko 1% tih predmeta. Smatram da je to izrazito malo, pogotovo kada imamo situacije kao što je prije bilo istaknuto da je vidljivo od samog početka da će se spor izgubiti i da će vođenje takvog postupka do kraja nositi znatnu štetu za Republiku Hrvatsku. Ovaj problem nagodbi naravno nije na dušu samog Državnog odvjetništva i vi ste u svojem izvještaju to istaknuli. Problem je u tome što komunikacija Državnog odvjetništva i nadležnih upravnih tijela često biva jednosmjerna, a to je da vi kao Državno odvjetništvo upozoravate na neke pojave, upozoravate na neke situacije, a s druge strane nažalost nema dovoljnog odgovora. I zato i mi ovdje moramo dodatno potaknuti izvršnu vlast i upravna tijela da više komuniciraju s vama, ne samo da vas više poslušaju kada predlažete nagodbe nego i da vam dostavljaju podatke i sve ostalo kako bi se situacije gdje se … [[Ne razumije se.]] postupci izbjegle i kako bi se troškovi za Republiku Hrvatsku smanjili. Upravo zbog toga volio bih u ovom izvještaju koji ste najavili već za mjesec dana vidjeti i jednu analizu podataka koliko Republika Hrvatska gubi u vidu sudskih troškova, zateznih kamata i slično u onim postupcima koje je kao tuženik izgubila. Kada ste izlagali rekli ste da je to otprilike pola postupaka, podjednak omjer onih gdje kao tuženik Republika Hrvatska uspijeva i onih gdje Republika Hrvatska gubi pa bi trebalo vidjeti koliko nas ti postupci koje gubimo koštaju u ovim recimo tako dodatnim troškovima. Evo s time bih zaključio i svakako podržavam ovo izvješće, treba ga prihvatiti, ali smatram da još postoji mogućnosti za napredak. Naravno to nije moguće za ono što bi bilo logično da kada raspravljamo početkom godine već u toj godini kada raspravljamo izvještaj vidimo nekakav napredak ali evo za koji mjesec raspravljat ćemo ponovno, vidjet ćemo kako ste se snašli u 2011. godini, kako ste se snašli sa primjenom novog Zakona o kaznenom postupku i onda se nadam da ćemo ove primjedbe koje vam dajemo moći vidjeti kao nešto pozitivno u izvještaju koji ćemo proučavati za 2012. godinu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća za raspravu od 10 minuta javila se poštovana zastupnica Sonja König. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Osvrnut ću se na dio Izvješća o radu Državnog odvjetništva koji govori o problematici prilikom primjene Obiteljskog zakona, a vezano uz povrat troškova privremenog uzdržavanja djece. Kao što se i navodi u izvješću o kojem danas raspravljamo, Obiteljskim zakonom propisana je nadležnost Državnog odvjetništva u postupcima povrata novčanih sredstava koja se daju za privremeno uzdržavanje djece. U svom izvješću i Državno odvjetništvo navodi da se kao i naši sugrađani svakodnevno susreće sa nizom poteškoća u primjeni zakona. Tuženici se ne odazivaju na rasprave, sudski sporovi su dugotrajni, iako naš Obiteljski zakon propisuje da su takvi postupci hitni. Prema popisu stanovništva iz 2001., ovaj novi popis čekamo kao ozeblo sunce, u Hrvatskoj ima oko 188000 jednoroditeljskih obitelji, a u takvim obiteljima živi 258000 djece. Među njima je više od 88000 maloljetnika od kojih je polovica bez uzdržavanja što znači da oko 44000 malodobne djece ne prima alimentaciju od roditelja. Često se dogodi da roditelj ili dijete alimentaciju niti ne traži jer nemaju novaca jasno za skupe postupke ili su u strahu od nasilnog supružnika. Državno odvjetništvo je nadležnom ministarstvu još 2010. predložilo da pristupi izmjeni i dopuni Obiteljskog zakona kojim je određen institut privremenog uzdržavanja djece ali kako i samo navodi, izmjene još nisu predložene. Budući da smo i mi u klubu HNS-a svjesni velikih problema s kojima se susreću naši građani u ovoj navedenoj tematici nastojat ćemo što prije poduzeti odgovarajuće mjere, uključujući i mogući zakonski okvir koji bi išao u smjeru osnivanja alimentacijskog fonda. Takav fond bi na sebe preuzeo obvezu isplaćivanja alimentacija i oslobodio jednoroditeljske obitelji dugotrajnih sudskih postupaka i utjerivanja dugova. Alimentacijski fond dakle kakav ga vidi HNS je fond za sakupljanje i plaćanje alimentacije, a ima svrhu na sebe preuzeti obvezu redovnog plaćanja alimentacije jasno uz preuzimanje rizika naplate od obveznika uzdržavanja no ne način da se u potpunosti financira iz državnog proračuna već kao projekt koji će spojiti društveni interes s interesom institucionalnog kapitala tj. ulagača. Jer smo mišljenja da bi postojanje takvog fonda osiguralo novčana sredstva potrebna za normalan život djece, pojednostavila bi se i skratila procedura oko naplate alimentacija, prebacio bi se rizik naplate alimentacija sa samohranih roditelja i djece na taj alimentacijski fond, povećala bi se stopa plaćanja alimentacije, a smanjile bi se ucjene i nasilje koje se često pojavljuje u ovakvim slučajevima, a to bi jasno olakšalo i rad našeg državnog odvjetništva. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći za riječ se javio poštovani zastupnik Željko Kolar. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, glavni državni odvjetniče. Evo ja ću nešto reći o zemljištu, nitko o tome nije danas govorio. Uknjižba prava vlasništva Republike Hrvatske na nekretninama je od izuzetnog značaja za Republiku Hrvatsku. I sada u izvješću se govori koliko je državno odvjetništvo obradilo i provjerilo preko milijun i 512 tisuća katastarskih čestica, da je 987 tisuća katastarskih čestica uknjiženo u zemljišnim knjigama na RH, da je za 254 tisuće katastarskih čestica utvrđeno da je u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, da je od ureda nadležnih za poslove prostornog planiranja zatraženo izdavanje uvjerenja o pravnom statusu za 103 tisuće čestica. Samo ti brojevi govore koliko je zapravo veliki posao obavilo državno odvjetništvo i građansko-upravni odjel naravno u suradnji sa općinskim sudovima, odnosno sa zemljišno-knjižnim odjelima, sa Državnom geodetskom upravom, odnosno sa katastrima i sa uredima za graditeljstvo i prostorno uređenje da li to županijskim ili gradovima. Međutim ima tu postupci izmjere i osnivanja i preoblikovanja zemljišnih knjiga. Pa kaže na poslovima izmjere, osnivanja i preoblikovanja zemljišnih knjiga koje se ne smatraju redovnim poslom, a ovo je naglasak da se ne smatraju redovnim poslom, posebno osnivanje katastarska i sudska povjerenstva prema podacima Državne geodetske uprave u posljednjih 10-ak godina dovršena su 84 katastarske izmjere i stavljene u uporabu 62 su trenutno u postupku izlaganja, a 45 dovršenih izmjera čeka na izlaganje. 106 izmjera je u tijeku i bit će pripremljene za izlaganje za sljedeću godinu. To su znači pripremne radnje koje moraju napraviti druge institucije da bi onda državno odvjetništvo moglo napraviti svoj dio posla. Međutim, ima katastarskih općina još iz '80-ih godina prošlog stoljeća za koje je napravljena nova izmjera i provedena je u katastru, ali nije provedeno u zemljišnim knjigama. I Ministarstvo pravosuđa ne pokreće postupak za te katastarske općine. Evo samo u Krapinsko-zagorskoj županiji ima takvih 10-ak katastarskih općina i to u dijelovima većinom centara, gradova i općina gdje se odvija određena gospodarska aktivnost i bilo bi vrlo bitno da te nove izmjere budu provedene i u zemljišnim knjigama. Naravno da povećanje opsega poslova na izlaganjima zahtijevat će drugačiju ekipiranost državnog odvjetništva u građansko-upravnim odjelima jer ti ljudi moraju izlaziti na teren i sudjelovati u izlaganjima. Isto tako ovdje je nešto malo državni odvjetnik govorio o upisu pomorskog dobra, o uknjižbi poljoprivrednog zemljišta i uknjižbi šuma i šumskog zemljišta. I u ovom izvješću vidimo na strani 67. da svugdje ima problema. Čak kod upisa pomorskog dobra spominje se da je proces spor i neučinkovit. Vidjet ćemo u Izvješću za 2011. godinu dal' se tu nešto promijenilo. Međutim ako nije onda je to alarm za Ministarstvo pravosuđa, za Ministarstvo graditeljstva i prostorno uređenje te Državnu geodetsku upravu da vidimo u čemu je problem jer zemljište kao resurs je vrlo bitan za pokretanje gospodarske aktivnosti. I na kraju nekoliko rečenica oko uknjižbe javnog vodnog dobra i javnih cesta. Naime uknjižba najvećeg broja javnih cesta prema mišljenju državnog odvjetništva neće biti moguće izvršiti jer dokumentacije potrebne za upis javnih cesta prema važećim propisima nema. Očekuje se donošenje novog Zakona o javnim cestama. Novi Zakon o javnim cestama je donesen i objavljen je u Narodnim novinama br. 84/2011. godine i u člancima od 123. do 125. regulira upis. Međutim, nije iskoordinirano sa Državnom geodetskom upravom kako će izgledati elaborat za parcelaciju cesta. I kod pomorskog dobra i u drugim dijelovima se također spominje iskolčenja parcelarizacije tih nekretnina. Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja sa Državnom geodetskom upravom mora definirati parcelacijski elaborat, na koji će način on izgledati i da se onda steknu uvjeti da državno odvjetništvo može raditi. Tu se spominje i da to stvara velike probleme i velik broj nesporazuma s jedinicama lokalne samouprave. Naravno, ali upravo sa definiranjem tog geodetskog elaborata će se riješiti ti problemi. Jer jedna katastarska čestica se može dogoditi da jedna cesta koja nosi jednu katastarsku česticu obuhvaća i dio državne ceste i dio županijske ceste i dio lokalne ceste. U tom trenutku zapravo nitko ne može upisati vlasništvo nad tom cestom ili nad tom nekretninom, a nama kao jedinicama lokalne samouprave, kao gradonačelnicima i načelnicima vrlo je bitno da imamo riješene imovinsko-pravne odnose jer ne možemo prijaviti se za mjeru 301, recimo jedan je od uvjeta da gradovi i općine budu uknjižene u zemljišne na te nekretnine. Tako da ja se nadam da ćemo vrlo brzo dobiti Izvješće za 2011. godinu i da ćemo vidjeti onda da li ima pomaka u ovim problemima koje je državno odvjetništvo navelo, a ako neće biti pomaka onda je to stvarno jedan od alarma da i druge institucije se uključuju i da stvore uvjete kako bi državno odvjetništvo moglo obavljati svoj posao. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Za riječ se javila poštovana zastupnica Sandra Petrović. Izvolite poštovana kolegice.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče, gospodine Glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege zastupnici. U Izvješću o radu državnih odvjetništava za 2010. godinu koje nam je dostavljeno ovdje i koje smo pročitali vidljiv je uglavnom korektan prikaz podataka, statistika i zaključaka o predmetima u radu i o kretanju kriminaliteta u RH za 2010. godinu čije je podnošenje Hrvatskom saboru obveza Glavnog državnog odvjetnika, odnosno državnog odvjetništva te je na sam izgled i obuhvat čini mi se da je izvješću moguće dati pozitivnu ocjenu i da ćemo ga prihvatiti. To je moj osobni stav. Međutim dopustite mi prije toga da prokomentiram samo dio od ovih podataka kako bismo mogli što kvalitetnije pristupiti davanju ocjene o radu državnog odvjetništva. Prije svega bih se željela osvrnuti na onaj dio izvješća koji govori o kadrovskoj opremljenosti državnog odvjetništva. U izvješću stoji i činjenica je da poslove državnog odvjetništva obavljaju 53 općinska i 20 županijskih državnih odvjetništava. U njima je ukupno radilo u toku 2010. godine kao i u toku 2009. koliko sam shvatila 1461 osoba. Od tih 1461 osobe njih 577 su pravosudni dužnosnici u smislu zakona, dakle državni odvjetnici i zamjenici državnih odvjetnika, a 844 su službenika u smislu ostalih službenika i namještenika. Broj službenika u odnosu na broj pravosudnih dužnosnika je dakle 60 na prema 40%. Dakle, na svakog pravosudnog dužnosnika dolaze gotovo 2 službenika. Ne ulazeći u sam opis poslova tih službenika, a znamo da je načelno njihova zadaća da pomažu u radu glavnom državnom odvjetniku, svom nadređenom pravosudnom dužnosniku, smatram da njihova produktivnost ovisi o kvaliteti rada samih zadataka od strane samih pravosudnih dužnosnika. Ono što ste vi sami gospodine državni odvjetniče rekli u svojoj raspravi da ukupan rad Državnih odvjetništava ovisi o radu samih državnih odvjetnika i njihovih zamjenika, te da je zamjetno da u državnom odvjetništvu nedostaje kadra koji će biti spreman preuzeti vođenje predmeta veće složenosti a poglavito s obzirom na činjenicu da ste se kroz 2010. godinu pripremali zapravo za 2011. godinu, godinu početka pune primjene Zakona o kaznenom postupku. Želim izraziti svoju zabrinutost s ovom činjenicom obzirom da je puna primjena počela prije nekoliko mjeseci te će nam, kako ste i sami rekli Izvješće za 2011. godinu za prva četiri mjeseca pune primjene od rujna do prosinca stići u nekoliko mjeseci narednih. Jesu li kadrovi Državnog odvjetništva sposobni apsorbirati zakonske promjene i povećanje njihovih ovlasti pokazati će vrijeme. Naravno za to će biti potrebno promatrati rad Državnog odvjetništva kroz nešto više od 4 mjeseca, naravno da četiri mjeseca nisu dovoljna da se da cjelovita i sustavna ocjena je li akuzatorni model bio na primjeren način implementiran u praksi. U drugom dijelu ove rasprave osvrnut ću se na vaše primjedbe, izvješća vezano na materijalno financijsko stanje i potrebe u svezi primjene novog Zakona o kaznenom postupku. Citirat ću jedan dio: "proračunska sredstva nisu dostatna za sve potrebe redovnog funkcioniranja državnog odvjetništava jer su često namijenjena za nabavku osnovnih materijalnih sredstava". U daljnjem tekstu spomenuli ste da se ta sredstva troše na nabavku tonera, održavanje informatičke opreme i slično pa nedostaje sredstava za nabavku stručne literature, jer između ostalog aktivnosti pravosudne akademije nisu dovoljne da kadrovi dobiju kvalitetnu edukaciju kako bi mogli preuzeti zakonske ovlasti koje im daje novi ZKP. Drugim riječima dajete do znanja Vladi Republike Hrvatske i Hrvatskom saboru kako vam nedostaje proračunskih sredstava za normalno funkcioniranje te dajte naslutiti kao će bez dodatnih sredstava biti upitno savladavanje izazova koje pred vas stavlja novi Zakon o kaznenom postupku. Na kraju efektivnost i produktivnost državnih odvjetništava ovaj moj osvrt, između ostalog i na ovaj dio o nedostatku materijalnih sredstava. Efektivnost i produktivnost državnih odvjetništava ogleda se u rezultatima njihova rada, i sadržaju odluka u predmetima, te u zaštiti interesa Republike Hrvatske, a ne opremljenosti njihovih ureda i vanjskom izgledu njihovih godišnjih izvješća. Naravno da ozbiljne probleme u opremljenosti za rad treba rješavati ali to samo neće po sebi olakšati izazove vezane za uspjeh o rad državnih odvjetništava. U tom smislu vas potičem na daljnje aktivnosti kako biste uspješno savladali te izazove koje pred vas stavlja puna primjena novog zakona o kaznenom postupku, i kako biste u isto vrijeme nastavili uspješno i svoj rad i ostvarivali daljnje rezultate na području procesuiranja kaznenih djela iz nadležnosti Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta kojeg ste od 1. srpnja 2009. godine započeli u novim zakonodavnim okvirima. Nadam se da će se aktivnosti poduzete u suzbijanju korupcije i organiziranog kriminaliteta posebice gospodarski kriminal čije su štete po ovo društvo nevjerojatnih razmjera nastaviti i dalje, te da o njima nećemo samo pričati u kontekstu tamne brojke kriminaliteta za koji ste ionako rekli da nije predmet ovoga Izvješća. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Za riječ se javio za svojih 10 minuta rasprave, gospodin zastupnik Ivan Klarin. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Moram kazati na početku da maksimalno podržavam rad državnog odvjetništva u 2010. godini, spomenuti ću neka svoja razmišljanja ali ću kazati nešto o prijedlozima a na kraju krajeva o kritikama o radu Državnog odvjetništva tj. o Izvještaju za 2010. godinu. Za mene jako važan segment u radu državnog odvjetništva jest pristup prema maloljetnim ili mlađim punoljetnim počiniteljima kaznenih djela. Ovo područje rada Državnog odvjetništva uvijek može biti osjetljivo te je potrebna dodatna stručna pomoć pri donošenju odluke o sankcijama za takve počinitelje kaznenih djela. Na žalost svjedoci smo počinjenja težih kaznenih djela maloljetnih osoba ili mlađih punoljetnika i taj podatak najviše zabrinjava. Od sankcija najmanje se koristi maloljetnički zatvor što mora biti za svaku pohvalu, a najviše izvan zavodne odgojne mjere, zatim zavodne odgojne mjere a potom i … maloljetničkog zatvora. Cilj u rješavanju ovakvih kaznenih djela mora biti pomoć mladim ljudima na pragu njihovih života, mora im se pomoći kroz razne udruge, obiteljske centre, ustanove, a nikako samo kroz kažnjavanje i to najteže vrste zatvor ili pridržaj. Kao što ste naveli u svom izvješću. Svakako je dobro da se koordinira između obiteljskih centara i centara za socijalnu skrb kako bi se na najbolji mogući način pomoglo mladim ljudima te ih upozorilo na kontinuirani rad na štetnost njihovih radnji. Mladog čovjeka radom u zajednici, te radom za opće dobro može se potaknuti na drugačije životne vrijednosti a ne na nasilje i delikvenciju. Na žalost u većem broju slučajeva djeca nasilnici, te djeca počinitelji kaznenih djela su djeca koji su bili sustavno zanemarivani te i oni i sami potječu iz obitelji čiji roditelji nisu vodili brigu a ne tako rijetko i na žalost i zlostavljali svoju djecu. Na žalost broj maloljetničkog kriminaliteta u Hrvatskoj je u porastu, a što svjedočimo i sami kroz razne oblike medijskog informiranja. Nedavno je u Šibeniku bio jedan težak slučaj počinjenja kaznenog dijela od strane maloljetne osobe nad jednim 25-godišnjakom ispred noćnog kluba INsite a uslijed čega je došlo do teške ozljede 25-godišnjeg Šibenčanina koji je u komatoznom stanju prebačen u Split na liječenje. Naknadno smo saznali da počinitelj koji ima svega 17 godina protiv sebe ima podignuto preko 40 kaznenih prijava, te da je prije nekoliko mjeseci jednu djevojku polio s benzinom s namjerom da je zapali. U ovakvim slučajevima treba pokazati stroži vid kažnjavanja i takve maloljetne počinitelje kaznenih djela hitno smjestiti u zatvorene ustanove, te ih kroz zatvorene ustanove pokušavati dovesti na pravi put. Na žalost u ovom slučaju svjedoci smo da su razne državne institucije zakazale, te ja danas postavljam pitanje kako je moguće da maloljetnik koji ima 40 kaznenih prijava i slobodno šeta po gradu i to u noćnom izlasku u 5 sati ujutro ispred noćnog kluba počini ovo teško kazneno djelo gdje je još jedan mladić umalo nije izgubio život. Nažalost on se sada nalazi u bolnicu u Splitu, čak i njegovi roditelji prikupljaju pomoć za njegovo liječenje pa i ovim putem pozivam sve zajedno da se uključimo, a radi se o obitelji Kalaust. Postavljam pitanje što je taj mladić radio u 5 sati ujutro u noćnom izlasku? Zašto nije bio upućen na izdržavanje kazne za prije počinjeno kazneno djelo? Kako je moguće da je mladić bio u alkoholiziranom stanju a da su sve to promatrali i zaštitari kluba ispred kojeg se to sve događalo? U kakvoj mi državi živimo i kakvu poruku šaljemo roditeljima čija su djeca danas na pragu života? Koja će institucija voditi računa o takvim počiniteljima kaznenih djela, te kakva je koordinacija između Državno odvjetništva i ostalih raznih državnih institucija, normalno kojima je jedna od glavnih zadaća skrb za maloljetnike? Ovakve stvari zajedničkim djelovanjem Državno odvjetništva, policije, centara za socijalnu skrb moraju biti s karte događanja u RH jer u protivnom se ponavljam šaljemo krive poruke i žrtvama i njihovim obiteljima. Isto tako sinonim za maloljetničko nasilje i nesretna smrt Luke Rica koja je zgrozila hrvatsku javnost da na tako brutalan način bude ubijen jedan mladi čovjek nažalost od ruke drugog maloljetnika kojem se sada smiješi izlazak iz zatvora. To čitamo o našim medijima. Uvijek mi je teško zagovarati što sam i malo prije spomenuo zatvor za maloljetnike ali težina i način počinjenja ovog kaznenog djela ne smiju dopustiti izlazak na slobodu iako želim naglasiti da je to samo moje mišljenje kojeg iznosim u ovoj raspravi. Svakako bih pohvalio rad Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta u 2010. godini. Važno je naglasiti da je ovaj ured lišen bilo kakvih pritiska političkih elita u RH za razliku od policije koja u mandatu pojedinih ravnatelja pisala političke kaznene prijave. Svakako veseli činjenica što se i Državno odvjetništvo RH sve to vrijeme držalo po strani dok su ti koji su podnosili kaznene prijave pokušavali na sve načine vršiti pritisak na Državno odvjetništvo RH. Nažalost ono staro načelo kadija te tuži kadija ti sudi, još uvijek je prisutno kod pojedinih zastupnika u Hrvatskom saboru te su oni na aktualnom prijepodnevu u prvom pokušali donijeti i presudu u ovoj sabornici što dodatno omalovažava rad Hrvatskog sabora. Pozivam ovim putem da pokušamo izbjegavati takve stvari na obostrano zadovoljstvo svih zastupnika ili klubova zastupnika, a vjerujem i na zadovoljstvo Državno odvjetništva RH. Spomenuo bih i situaciju oko tzv. slučaja POlančec gdje na jedan u najmanju čudan način prišlo rješavanju tog slučaja ne minorizirajući možebitno počinjenje ostalih kaznenih djela, mislim da mogu kazati da se Državno odvjetništvo prema POlančecu ponijelo vrlo čudno u najmanju ruku te danas kada su od strane Državno odvjetništva odbačene prijave protiv njega, govorim za dva slučajeva, za slučaja TLM i za slučaj HEP, bitno se iz … tom čovjeku u najmanju ruku treba ispričati ili uvesti novi institut ispričnice. Jer kada može postojati i oprosnica može i ispričnica. Ja ovdje ne želim biti odvjetnik njega ali takve stvari se moraju izbjegavati zbog svih nas. Onakvi medijski linč na tog čovjeka znajući da u državi ima i onih koji su počinili puno teža kaznena djela nagodili se sa državnim odvjetništvom te ako to mogu tako kazati iz toga se izvukli kao gospoda, ponavljam ne minorizirajući počinjenje nijednog ostalog kaznenog djela u kojima je taj gospodin već nepravomoćno ali osuđen, ali istrage koje se vode u ostalim predmetima protiv njega. Govorim isključivo o dva predmeta te govorim generalno da se trebaju izbjegavati takve stvari za budućnost za bilo kojeg državljanina ove države. Dakle Državno odvjetništvo u takvim slučajevima mora biti opreznije. Druga kritika možda ne direktno Državno odvjetništvo ide u slučaju curenja informacija o čemu je bilo riječi u ovoj raspravi, a i jučer na odboru gdje ste vi gospodine glavni državni odvjetniče iznosili nešto od tih saznanja. Dakle, javnost bi nakon svakog ispitivanja gospodina Sanadera pred uskokovim istražiteljima znala sve jel njemu toplo, jel njemu hladno u toj prostoriji pa bi na kraju sve dnevne novine sutra na naslovnici to prenosile, a i portali u regiji. Državno odvjetništvo mora poduzeti dodatne napore kako bi se što brže pronašli počinitelji takvih kaznenih djela. Na takav način ugrožava se pravna sigurnost svih u postupku te se ugrožavaju interesi Državnog odvjetništva RH a time i interesi RH. Želio bih se dotaknuti još pri samom kraju kaznenih djela ratnog zločina gdje Državno odvjetništvo u 2010. godini zaprimilo 58 novih prijava. Rješenje ovih kaznenih djela posebno je bilo važno pri zatvaranju poglavlja 23 o pravosuđu. Vjerujem da suradnja oko istraživanja ratnih zločina vrlo kompleksne te za zahtijevaju rad više organa pri čemu policija s državnim odvjetništvom mora napraviti najveći dio posla. Podržavam i najavu nogo ministra unutarnjih poslova gospodina Ranka Ostojića da uvođenju novih odijela koji bi se posebno bavili ratnim zločinima te odijela koji bi ponovno vršio istražne radnje u slučajevima počinjenja teških kaznenih djela ponajviše kaznenih djela protiv života i tijela, a gdje počinitelji još nisu pronađeni a od čijeg je počinjenja protekao druži vremenski period. Ovakva … može samo pomoći u radu državnom odvjetništvu jer ova država nije sigurna dok ijedan kriminalac slobodno šeta. Evo na kraju bih rekao da ću podržati rad tj. izvješće o radu Državno odvjetništva u 2010.godini smatrajući da u toj godini maksimalno poboljšan rad samog Državno odvjetništva te da se vide pomaci u rješavanju mnogih predmeta, a o čemu je bilo riječi i u ovoj samoj raspravi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sada ćemo zastati sa radom. Dat ću stanku do 15 sati, a za nastavak rada u 15 sati prijavila se za svojih 10 minuta poštovana zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Hvala vam lijepa. Vidimo se u 15 sati.
Kolegice i kolege, nastavljamo s radom. U pojedinačnoj raspravi na redu je gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Gospodine državni odvjetniče. Moja diskusija će se malo možda razlikovati bar u jednom dijelu, a to je što ću se samo osvrnuti na jedan segment a to je zapravo pravno mišljenje po posebnim zakonima i o poljoprivrednom zemljištu i o šumama itd. Naime, prema Zakonu o poljoprivrednom zemljištu i Zakonu o šumama Republika Hrvatska je vlasnik poljoprivrednog zemljišta i šumskog zemljišta. Ti zakoni su stupili na snagu puno prije, a većina tužbi na području konkretno Dubrovačko-neretvanske županije, odnosno bivše Općine Dubrovnik zapravo podnesene su negdje krajem 2009. godine. U tim tužbama se traži zapravo da se utvrdi da je Republika Hrvatska vlasnik tog zemljišta. Međutim, na tim nekretninama odvijao se nesmetani promet, bilo da su neke ušle u temeljni kapital pojedinih društava u pretvorbi pa su dalje preprodavane, bilo da su zapravo većina je uknjižena temeljem raspodjele imovine, a u raspodjeli imovine odnosno u toj komisiji je bilo i državno odvjetništvo pa su se, evo imamo slučaj Mljeta gdje je prodano takvo zemljište i sve to dovodi do jedne pravne nesigurnosti, a isto tako pitamo se tjera li investitore. Isto tako imamo primjere da se Republika Hrvatska uknjižila na temelju šumsko gospodarske osnove hrvatskih šuma, a nije bilo upravnog postupka dokazivanja da to jest šuma pa se dogodilo i da je građevinsko zemljište stavljeno pod šume. Pitamo se u biti, u svakom slučaju po ovome Državno odvjetništvo je zakazalo. Ako je i znalo to zašto nije upozorilo. Prema tome, šteta se nanosi i jedinicama lokalne samouprave, a i trgovačkim društvima ako se gleda ovo što sam prije navela, a isto tako dovodi do jedne pravne nesigurnosti. To je jedan segment koji sam htjela podijeliti s vama odnosno upitati vas. Druga stvar, htjela bih pohvaliti ovaj dio koji se odnosi na podatke o maloljetnim počiniteljima. Ima velik broj odbačaja što ste vi i obrazložili po sistemu oportuniteta, a i kad pogledamo poslije u izvještaju u onim tablicama vidi se da je veći broj izvanzavodskih mjera u odnosu na zavodske odnosno mjere i zatvore. Prema tome, maloljetnike se na ovakav način resocijalizira kroz razne programe i u njihovim sredinama što je naravno definitivno i najefikasniji i najjeftiniji sistem. Kad pogledamo po ovim izvještajima onda se vidi da je mlađim punoljetnicima manje izrečenih kazni, da su s druge strane povećane prijave zbog zloupotrebe opojnih droga, a kad pogledamo i kod maloljetnika isto tako imamo povećane prijave, ali kod njih imamo i povećane prijave remećenja javnog reda i mira što nam ponovno govori o problematici odgojnog i ponovno nam govori da moramo raditi na preventivnim programima i da moramo raditi svi skupa. I ovdje bih isto tako spomenula i Vijeće za prevenciju kriminaliteta gdje smo svi uključeni od lokalne samouprave, policije, državnih odvjetništava, škola itd., itd. Isto tako držim da sa takvim maloljetnicima treba raditi i mlađim punoljetnicima i maloljetnicima trebaju raditi imenovane zamjenice za mlade i tako isto stručnjaci, defektolozi i naravno već spomenula sam prije da se trebamo što više umrežavati sa svima onima koji zapravo djeluju sa mladima. Vi ste spomenuli da obzirom da je povećanje prijava za droge da je to zapravo najveća prijava za posjedovanje i upravo zbog toga pozdravljam što ste i sami rekli da je to stavljeno zapravo na prekršajni sud, odnosno nižu sferu da se manje šteti i da su bolji rezultati i da je to potrebno educirati ne samo one koji su zgriješili nego isto tako sve koji rade s mladima. Rekla bih još nešto o nasilju u obitelji. Naime, iz prakse je primijećeno da žene sve manje prijavljuju nasilje. Naime, vrlo često i Policija i odvjetništvo stave prijavu oboma, muškarcu koji je akter nasilja zbog tjelesnog nasilja, a ženi koja je žrtva zbog vrijeđanja pa obadvoje završe na prekršajnom sudu. A isto tako je problem što nakon prijave vrlo često nije dobar sustav savjetovanja i zaštite žrtve, pa upravo zbog toga su žrtve i suočene sa strahom odnosno nepovjerenjem u sustav i upravo zbog toga trebamo i razmišljati i o promjenama Zakona o zaštiti od nasilja, ali isto tako i o edukaciji sudaca, policije kako bi se ove nelogičnosti prevladale. I kad smo već kod žrtava žena još jedna rečenica što je isto i naglašeno u prijedlogu Vlade. Naravno da ženama koje idu u razvod koje su vrlo često na rubu egzistencije zajedno s djecom, da treba im pomoći, da se zapravo zaustavi taj put i manipulacija njihov i daljnjeg zlostavljanja. I naravno još podržavam potrebnu i jaču suradnju Državnog odvjetništva, Policije i svih drugih objekata koji zapravo mogu radit na poboljšanju situacije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Ante Babić, izvolite.
Poštovani predsjedniče, gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Ovo izvješće Državnog odvjetništva raspravljano je i jednoglasno usvojeno na matičnom odboru jučer i dobili smo danas svi izvješća ovdje na klupe pa se ne bih puno obazirao na to, osim kazati da je ono iscrpno, da je na ovih 150 stranica zapravo postavljeno sve ono što se može danas iščitati iz ove brošure koju smo dobili o izvješću i radu Državnog odvjetništva. Ono što se u ovom izvješću ne vidi, a to su podaci o ilegalnom prijelazu ljudi preko granice, što mene posebno motivira i zašto sam se javio za ovu pojedinačnu raspravu, jest ekspeditivnost i učinkovitost državnih odvjetništava i kaznenih odjela pri općinskim sudovima. A to govorim iz sljedećeg razloga jer smo izmjenama i dopunama Zakona o nadležnosti sudova zapravo ukinuli kazneni odjel koji je bio pri Općinskom sudu u Imotskome i državno odvjetništvo koje je zapravo prešlo u Sinj. Sama zgrada Općinskog suda u Imotskome je građena od Austrougarske 1916. godine sigurno je imala sve uvjete da kazneni odjel ostane tu u Imotskome. Sigurno će se u budućnosti povećavati ova kaznena djela ilegalnog prelaska ljudi preko granice pa bi bilo dobro da i kod vas gospodine Glavni državni odvjetniče urgirate da se na bilo koji način ovaj kazneni odjel vrati Imotskom kao i državno odvjetništvo. Vjerujem da će se, a i kroz klub HDZ-a dogoditi izmjene i dopune o nadležnosti sudova pa ćemo moći nešto više govoriti o tome. Nadam se, a to ste i govorili na matičnom odboru kad ste govorili o ovome izvješću, da ćete podržati ovaj stav. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Ruža Tomašić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Samo par malih zapažanja. Što se tiče opojnih droga da većinom se radi o sitnim ovisnicima i dilerima dok krupni dileri i krupna droga prolazi. Ako želimo znati koliko droge ima idemo samo pobrojati broj ovisnika u Hrvatskoj puta 3 ili 4, njihove godišnje potrebe izračunat i koliko je od toga otkriveno znat ćemo koliko još droge ima u Hrvatskoj. Što se tiče ratnih zločina rekli ste da je bilo 5 998 mrtvih i ubijenih. Zanima me u kojem vremenskom razdoblju? Da li to uključuje cijeli rat? I što se tiče ratnih zločina ne mogu se nekako oteti dojmu da se to radi barem na nekim mjestima da se radi selektivno jer nisu svi, izgleda da nisu svi svjedoci isti, nisu svi svjedoci vjerodostojni. Jer nekad kad branitelj svoje svjedoke predlaže sud odbija te svjedoke, a onda uzima svjedoke za koje svi drugi kažu da nisu vjerodostojni svjedoci. Tako nekako mi se čini da tu isto ima vremena kad se to radi selektivno. Ja dakako osuđujem sve zločine, ali treba se suditi pravedno i treba se suditi, ako se već sudi onda se sudi svima jer pravda je za sve jednaka. Ja znam da smo mi pod pritiskom Međunarodnog kaznenog suda ali ako mi znamo od koga taj Međunarodni sud sve dobiva informacije onda bi se trebali nekad suprotstaviti i Međunarodnom sudu. Što se tiče obiteljskog nasilja, par puta su mi se žene tužile da bi policajci došli i pitali žene pa daj reci mi iskreno jesi ga provocirala? Jesi mogla biti bez toga? Dakle malo više edukacije. Isto meni se čini da bi možda bilo puno pametnije nasilnike maknuti iz kuće, a ne žene i djecu maknuti, dodatne traume djeci davati. Bilo bi možda i poštenije i pravednije maknuti nasilnike iz tih kuća i možda njih smjestiti u nekakvu kuću i nadgledati. Nasilje nad djecom nadzirati, ali ja mislim da najviše nasilja nad djecom imaju djeca nad djecom i to mi je žao što se to jako pokriva i jako se sakriva i to kao da je sramota u školama kad se to dogodi. Moramo javno o tome razgovarati, progovarati. Moramo tu djecu kažnjavati i oni roditelji koji toliko štite svoje dijete, koji ne dopuste da njihovo dijete može išta napraviti ja bih onda to dijete lijepo pustila kući na mjesec dana pa neka ga roditelj odgaja i uči i kad se vrati za mjesec dana ispitivati ga ponovno da vidimo koliko je taj roditelj sposoban učiti to dijete. Vjerujem da se to više ne bi ponavljalo. Dakle moramo, nama su psihijatri, psiholozi toliko toga nametnuli, toliko toga dali u odgajanju djece pogotovo u školama da smo totalno pali na ispitu što se toga tiče. Neki dan je učiteljicu jednu mladić u 7 razredu lupio nogom u trbuh, a neki mediji su od toga napravili puno, neki mediji su pokušali to zataškati. Učiteljica je rekla da ne smije govoriti o tome. Ako na taj način, ako se, a ja razumijem da roditelji žele zataškati slučaj, ali ne razumijem zašto škole, zašto policija, zašto ravnatelji škole žele zataškati taj slučaj. Dakle, malo više edukacije nad nasiljem u obitelji. Što se tiče 2. svjetskog rata ima još živih svjedoka koji žele svjedočiti i znaju gdje su jame, znaju i tko su počinitelji. Tu vam ne bi trebali ni povjesničari, a ni Državni arhivi pa svi oni koji prijave, ja bih voljela da razgovarate s njima da im omogućite njihovo svjedočenje. I najzadnje što me najviše smeta to je što se tiče jednog najtežeg zločina, što se mene osobno tiče, a to je silovanje. Mi znamo da su u ovom Domovinskom ratu da su se događala silovanja i ja to ne bih samo nazvala ratni zločin, ja bih to nazvala i zločin iz mržnje. Nažalost, puno toga nije otkriveno, puno toga se zapravo nije ni trudilo. Kažete ima 67 silovanja, zanima me stvarno i jučer sam vas pitala koja, zanima me koliko ima ovih žena koje su silovane, a koje dolaze iz Vukovara jer njihova svjedočanstva su strašna pogotovo svi bi trebali, ova knjižica vam je dostupna svima pročitajte ju. Jedna žena kaže u Vukovar sam se vratila 2005. godine, počiniteljima je suđeno, u prvotnom postupku izrečena je kazna od 14 godina za dvojicu počinitelja, u ponovljenom postupku u kojem nije bilo bitnih promjena u iskazima kazna im je smanjena na 7 godina zatvora, ostali su u nekim drugim procesima, a neki ni nisu suđeni. Upućena sam na privatnu parnicu za materijalnu naknadu od počinitelja. Oprošteni su im sudski troškovi zbog slabog imovinskog stanja. U Vukovaru sam počela dobivati prijetnje od prijatelja osuđenih. Ovaj puta i mojoj sada odrasloj kćeri da će se sve ponoviti. Dakle neću čitati sve ove izvješća koliko ovdje ima, ali svaka od ovih žrtava kaže jednom su me ispitivali i nikad više nitko nije došao. Nikad više nitko nije ništa tražio. Dakle, ja bih voljela da i kolege ovdje imaju, kažem knjiga je dostupna. Ovo je sramota da u 2012. godini što se dogodilo Hrvaticama u Hrvatskoj, u vlastitoj domovini, da hrvatsko pravosuđe ne mari za njih. To su ipak naše majke, to su supruge, to su bake, to su ne znam što sve. Dakle, moramo držati do njih to je naša svetinja. Mi moramo to iznaći, jer ako ne možemo suditi onima kojima bi se trebalo suditi onda ne možemo očekivati od drugih da će se obratiti nama kada trebaju svoju pomoć i zaštitu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Riječ ima zastupnik gospodin Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo samo nekoliko riječi o ovom izvješću koje bih na početku pohvalio kao izuzetno iscrpno, s mnoštvom statistika koje vjerujem da će dati svoj obol ne samo radu ovoga Doma nego i znanstvenim istraživanjima na ovu temu. No, ja bih spomenuo nešto što su moje kolegice i kolege prije mene propustile spomenuti. Iako je ovo Izvješće vrlo iscrpno u određenim segmentima, mislim da određeni segmenti nisu dovoljno opširni, naime o čemu se radi. U kaznenim djelima protiv slobode i prava čovjeka i građana navodi se da većina iz ovoga segmenta se odnosi na prijetnje, a ostali postotak, relativno mali postotak se odnosi na ostale povrede iz članka Zakona koji se odnosi na ovaj segment, odnosno odnosi se na povrede osjetljive socijalne prirode među kojima je ljudsko pravo na rad. Mene kao članak SDP-a a vjerujem i moje kolegice i kolege bi izuzetno zanimalo u kojim brojevima i postotcima su to prijave za povrede ljudskog prava na rad, odnosno koliko ima prijava za zlouporabu položaja od strane poslodavca za mobing na poslu, za kršenje Zakona o radu, za kršenje kolektivnih ugovora i slično. Također bi se zanimalo stručno mišljenje državnog odvjetništva zbog čega je broj ovih prijava izuzetno mali, dakle ukoliko uzmemo u obzir ukupan broj prijava u ovom segmentu izvješća. Broj prijava koji se odnosi na povrede ljudskog prava na rad je relativno mali. Da li je uzrok tome to što su radnici neinformirani u svojim pravima, da li je to strah od gubitka posla ili da je to nešto treće. Vjerujem da će državni odvjetnici na terenu koji razgovaraju sa oštećenicima, dakle oni koji podnose prijave to najbolje znati reći. Zašto je to isto tako važno, naime, to nam može ukazivati na dvije stvari. Jedna je da naši mehanizmi zaštite radnika nisu dovoljno dobri ili da postoji neki dublji društveni problem odnosno da ne štitimo dovoljno radnika koji je oštećen. Stoga mislim da bi bila dobra sugestija nama kao zakonodavnom tijelu Republike Hrvatske da onda razmislimo i o promjenama eventualnim, legislativnim promjenama koje bi omogućile posloprimcima da bez straha prijavljuju povrede njihovih prava na radnom mjestu. Također, vjerujem da je rad Državnog odvjetništva izuzetno bitno za Republiku Hrvatsku, iako ovi podaci nikada ne zastarijevaju mi u 2012. godini tek raspravljamo o onome što je Državno odvjetništvo radilo u 2010. godini. Zbog toga bih zamolio predsjednika Sabora, da kada to bude vrijeme dopuštalo, u što skorijem roku raspravljamo o izvješću za 2011. godinu, kada ćemo moći vidjeti da li su neke zakonske mjere dale rezultata i kada ćemo moći vidjeti dobiti uvid u stanje odnosno smjernice koje bi trebali poduzeti u legislativnim izmjenama u našem budućem radu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Dan Špicer. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo, poštovani državni odvjetniče. Evo dopustite da se i ja osvrnem kratko na ovo Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2010. godini. Kao prvo ono što bih rekao što mislim da se na neki način ponajviše provlači kroz cjelokupno izvješće kako kroz samo izvješće tako kroz riječi samog državnog odvjetnika je upravo stanje kako materijalno, financijsko tako i kadrovsko u Državnom odvjetništvu u toj 2010. godini koja je referentna kroz ovo izvješće. Ono što je posebno zanimljivo kada pogledamo cijeli segment toga je način na koji se tadašnja državna vlast koja se sa jedne strane samoproglašavala najvećim borcem protiv korupcije, kako se zapravo odnosila prema tom državnom odvjetništvu. Na koji način su uskraćivali zapravo najosnovnija sredstva onima koji bi se protiv te korupcije ponajviše trebali boriti ako gledamo državno odvjetništvo koje bi u toj borbi trebalo biti kičma. Dakle, glavno oruđe za borbu protiv najgorih oblika kriminala, prvenstveno tu mislimo na organizirani kriminal, korupciju itd. A pogledajmo na koji način su uskraćivana sredstva i na koji način je to državno odvjetništvo 2010. godine bilo prisiljeno i primorano raditi. Ono što sam glavni državni odvjetnik kaže u izvješću da proračunska sredstva nisu dostatna osim za plaćanje de facto plaćanje parnog pogona, što znači da nisu imali za plaćanje režija, komunalija, najamnine, pa čak ne dovoljno niti za plaće, barem ne u onoliko obliku koliko je sistematizacija radih mjesta predviđala. Nadalje, navodi se da su nedovoljna sredstva za održavanje informatičke opreme, tehnike, nema se dovoljno niti za vozila, nemaju za isplatiti putne troškove, čak niti za uredsku opremu. Čak se navodi, ide se do tih detalja da se kaže da su državni odvjetnici de facto morali sami nabavljati tonere, fotokopirni papir, i tome slično. Da karikiram rekao bih da je tadašnji odnos vlasti prema državnom odvjetništvu bio takav da se malte ne očekivalo da se državni odvjetnici moraju kupovati i vlastiti wc papir. Što naravno nikako nije dobro i mislim da je za svaku osudu. Nadalje, navodi se kako nisu postojala dostatna sredstva za plaćanje stručnih mišljenja, vještačenja i tome slično i to mislim da svi moramo na te stvari upozoriti i reći ne dogodilo se nikada više. SA strane kadrovske neopremljenosti postoje veliki, postojao je veliki niz problema pa se u izvješću navodi, nepopunjenost radnih mjesta, 12 državnih odvjetnika nije imenovano, čak 63 zamjenika državnih odvjetnika nisu, za mjesta koja nisu bila popunjena, postojale su teškoće u zapošljavanju, sustavu odabira vježbenika, savjetnika i zamjenika i ono što je posebno važno naglasiti da DORH nije imao gotovo nikakav utjecaj na njihov odabir. Kada govorimo o kretanju kriminaliteta u Republici Hrvatskoj s čime se naravno ovo Izvješće potanko bavi, mislim da treba naglasiti nekoliko osnovnih po meni negativnih trendova. Pod broj 1. to je porast maloljetničkog kriminaliteta. Neki kolegice i kolege su o tome govorili, dopustite isto par riječi o tome. Porast maloljetničkog kriminaliteta vidljiv je gotovo u svim segmentima i svim stopama. Od zlouporaba opojnih droga, kaznenih djela protiv imovine, itd. Ono što je možda medijski najviše aktualizirano kroz ove godine 2010. pa na ovamo, je upravo maloljetničko nasilje. Što se tiče same statistike u 2010. godini možemo reći da maloljetničko nasilje stagnira odnosno da postoji lagani pad ali samo u tom statističkom omjeru. Ono što nas sve zajedno zapravo treba zabrinuti je to što unutar tog maloljetničkog nasilja postoji sve veća i veća brutalnost. Dakle, dolazi do jednog društvenog čak bih rekao socijalnog fenomena u kojemu određena događanja među tom populacijom poprimaju zabrinjavajuću razinu i da nešto što u potpunost bi trebalo biti društveno neprihvatljivo ponašanje među određenim maloljetničkim populacijama pogotovo u školskoj dobi postaje prihvatljivo društveno ponašanje. Koristeći moderne tehnologije tuče se snimaju, potiču se na daljnje tuče, pokazuju se jedni drugima itd. Pa više-manje svi smo se mi kao klinci znali potući,netko više netko manje pa i tu i tamo dobiti batina, ali takva brutalnost rijetko je kada bila viđena. Ono što je pogotovo zabrinjavajuće i to navode neka istraživanja koja sežu od 2006.pa na ovamo da preko 30% školaraca je izloženo vršnjačkom nasilju. A podatak koji ne nalazimo nažalost u ovom izviješću DORH-a ali nalazimo u Ministarstvu obrazovanja je da je samo u 2010. godini 2 tisuće 333 slučaja bilo maloljetničkog nasilja u školama. I to je nešto mislim s čime se svi trebamo ne samo pozabaviti nego prvenstveno zabrinuti, ali to ne može riješiti DORH to ne može riješiti ni policija. Odgojno obrazovne institucije i svi ostali relevantni segmenti društva prvenstveno se moraju uključiti u tu priču prvenstveno u smislu prevencije i preveniranja takvih aktivnosti. Ono što bih naglasio kao jedno od daljnjih negativnih trendova je pitanje otkrivanja od nepoznatih počinitelja odnosno nazvao bih to ne otkrivanjem počinitelja. Pa tako imate podatak upravo u ovom izvješću da za kaznena djela protiv imovine od 34 tisuće 423 prijave u 2010. otkriveno je svega 10% dakle svega oko 3 tisuće 600 počinitelja. Što to znači? To se prvenstveno odnosi na krađe i teške krađe. Ovakva brojka izuzetno utječe na opći utjecaj sigurnosti dakle nešto što bismo nazvali percepcijom sigurnosti među građanima. Nije svejedno da li se ulovi jedan od pet ili jedan od 10 lopova, kradljivaca, provalnika itd. I tu definitivno treba upozoriti ne samo Državno odvjetništvo nego Državno odvjetništvo mora uložiti veliki napor prema policiji koja je prvenstveno odgovorna za otkrivanje ovih počinitelja. Ono što bih nadalje naglasio kao jedan od većih problema koji se navode u ovom izvješću je pitanje odbačaja kaznenih prijava s jedne strane i s druge strane broj osuđujućih presuda. Bilo je govora oko toga i danas ali u svakom slučaju treba upozoriti da upravo ovo izvješće samo pa i glavni državni odvjetnik upozorava na velike razlike i oscilacije u radu i uspješnosti pojedinih državnih odvjetništava i to je ono što je zabrinjavajuće. Naime, gledajući tablice na kraju, gledajući brojke dolazimo do jedne zanimljivosti. Ako usporedimo podatke primjerice sa jedne strane Županijsko odvjetništvo u Puli i Županijsko odvjetništvo u Rijeci sa jedne strane imaju najveći broj odbačenih kaznenih prijava koja idu preko 50%. S druge strane Županijsko odvjetništvo u Šibeniku najmanje 25%. To je preko 100% razlike. Ako povežemo te brojke s jednom drugom informacijom koja nam kaže da istovremeno Županijsko odvjetništvo u Puli i Rijeci imaju najmanje osuđujućih presuda možemo doći do određenih konstatacija možemo povući određenu korelaciju i reći da nešto u tim sredinama ne štima. Ja neću ulaziti u to da li je u pitanju kriv ili nedovoljno dobar rad državnog odvjetništva, sudstva, policije, jednih, drugih ili trećih ili je u pitanju kriva ili različita metodologija rada, rad po različitim kriterijima ali definitivno je da mi kao država koja nismo prevelika je nedopustivo da na tako malim razlikama postoje toliko velika odstupanja u načinu presuda po pitanju tih kaznenih djela. Dakle, definitivno poštujući i načelo oportuniteta i načelo beznačajnih djela mislim da Državno odvjetništvo prvenstveno po tom pitanju treba ustrajati na usklađivanju obrade ovih djela. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik don Ivan Grubišić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, odvjetniče. Dvije bih stvari u ovom kratkom interventu spomenuo. Prvo da bih vama kao odgovornom da Hrvatska bude ravna i pravedna država pozornost u rješavanju brojnih slučajeva koje ste naveli stavljate na uvjetno rečeno male ljude, da njihovi problemi budu što prije rješavani jer se za njih nema tko brinuti, a ja bih želio da državni odvjetnik bude njihova šansa i njihova adresa na koju se mogu javiti. Drugo što mi izgleda važno u Hrvatskoj da postoji jedna kategorija službenika vrlo važnih, utjecajnih pa i potrebnih ali koji su van kontrole i Hrvatskog sabora osim evo institucije predsjednika Republike i predsjednika Vlade, a to su tajne službe. Tajne službe mi izgledaju da su država u državi, da nikome ne odgovaraju, da tu ima svega i da oni koji su i vodili brigu o tim službama znadu kako je teško s tim službama na kraj i koliko tu ima samovolje i tako. U biblijskim vremenima bili su i u teokracijama anđeli čuvali. Anđeli čuvari su bili zaduženi da pred Bogom kontroliraju ljude i navodno svaki čovjek ima anđela čuvara i naš je narod jako pobožan anđelima čuvarima jer u jednom istraživanju '85.godine dakle polovicom osamdesetih četvrta adresa na koju su se ljudi obraćali svojim molitvama bili su anđeli čuvari jeli. Toliko su bili važni. U tiranijama i u totalitarnim režimima postoje također "anđeli čuvari" to su tajne službe. Tajne službe po mom mišljenju trebalo bi donijeti točne propise da to bude pod kontrolom Parlamenta, a ne samo individualna odgovornost i to baš kako završi to poprilici znamo. I treće što ja ne mogu shvatiti da u tajnim službama, bilo je i prije ali ima i sada klereških osoba koje vrše tajne službe, a obavljaju i pastoralne službe. To je po mom mišljenju nespojivo, to je zloupotreba svećenika i klerika i na to nitko ne reagira, a samim znam barem za dvojicu slučajeva klerika u tajnim službama. Tu bi trebalo pokrenuti pitanje ovih koji su većina u ovom Domu, Saboru, pa i oporba da se ti problemi pokušaju zakonski regulirat jer mi ne znamo tko su, što su, što rade i gdje imaju svoje prste. Oni su zaduženi za sigurnost države, za sigurnost građana i imovine, ali ne u demokraciji za kontrolu građana kako im se prohtije i bilo kojih razloga to čine. To stavljam kao jedno pitanje o kojem bi bilo dobro povesti raspravu. Eto toliko za sada.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Boris Blažeković, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Gospodine glavni državni odvjetniče. Već je rečeno, Izvješće o radu Državnog odvjetništva za 2010. godinu razmatrano je na Odboru za ljudska prava i nacionalne manjine. Izvješće je razmatrano zbog stvarnog i izravnog utjecaja rada Državnog odvjetništva na određena ljudska prava iako se u biti cijelo izvješće u konačnici ili indirektno ili direktno odnosi na ljudska prava. U izvješću piše, izvješće za 2010. godinu sadrži pregled rada državnih odvjetništava, statističke podatke o pojedinim tematskim cjelinama, podatke uspješnosti u postupcima, o materijalnom i kadrovskom stanju Državnog odvjetništva kako bi Hrvatski sabor na temelju izvješća mogao dati ocjenu o stanju i kretanju kriminaliteta, o njegovoj opasnosti za društvo u cjelini, kao i o kvaliteti zaštite imovine Republike Hrvatske. O cjelinama koje je izvijestilo izvješće je sastavljeno vrlo stručno, jasno, pregledno, s jasnim tablicama i usporednim podacima. No ja bih iz izvješća trenutno izdvojio i samo bih spomenuo u kontekstu osjetljivosti materijale poglavlja 3.1.37 i 3.1.4. koja iznose statističke podatke o procesuiranju nasilničkog ponašanja u obitelji i o kaznenopravnoj zaštiti djece i maloljetnika, odnosno krivičnim djelima protiv spolne slobode, spolnog ćudoređa na štetu djece i maloljetnika i na kaznena djela protiv braka, obitelji i mladeži gdje se direktno utiče na osnovna ljudska prava. Ipak, želio bih ukazati na djelokrug rada DORH-a koji nije obuhvaćen ovim izvješćem, a tiče se povrede ljudskih prava. Prvo, zahvalio bih se glavnom državnom odvjetniku koji se potrudio mimo pismenog izvješća za Odbor za ljudska prava i nacionalne manjine pripremiti i dodatne podatke koji se direktno tiču rada odvjetništva iz domene ljudskih prava. Radi se o zločinima iz mržnje, diskriminaciji spolova te rasnih sporova. Sve statistike su u izvješću i svi ih možemo vidjeti i javnost ih može vidjeti. No posebno bih želio istaknuti dio koji nije napisan u izvješću, a tiče se ljudskih prava i sadržano je i u Europskoj konvenciji o ljudskim pravima. Da odmah budem jasan, ovdje govorim o vođenju istražnih sudskih postupaka putem medija čemu smo svi svakodnevni svjedoci. Da krenem redom i citirati ću. U poglavlju 6. pravo na pošteno suđenje članak 6.2. europske konvencije o ljudskim pravima, konvencija jamči pravo da se svatko smatra nevinim dok mu se ne dokaže krivnja. To pravo se temelji na načelu da u slučaju sumnje treba suditi u korist pojedinca koji je okrivljen za kazneno djelo. Europski sud za ljudska prava tretirao je i tretira tri vida toga prava. Jedan od ta tri vida jest, citiram: da se državna vlast ili mediji ne smiju javno izjašnjavati o krivnji pojedinca prije nego se donese pravomoćna presuda. U Hrvatskoj gledajući medije dobije se dojam da su određeni mediji naprosto tiskani mediji, naprosto bilteni za detaljno iznošenje podataka istraga i optužaba. Javnost je stalno izložena iznošenjem nebrojenih podataka po kojima se insinuira obično krivnja ljudi za razna krivična djela za koja oni možda nisu uopće krivi. Nerijetko i da su optuženi i detalje iz spisa, pa i dokaze u postupku optuženi ljudi vide iz novina. Takva situacija direktno zadire u osnovna ljudska prava u presumpciju nevinosti, a tiče se objektivnosti, pravde i pravednosti. Uz svo razumijevanje spram medija koji su u teškim komercijalnim uvjetima gladni senzacija i vape za pozitivnom tiražom, neoprostivo je da se ljudi čereče i optužuju i naznačuje se njihova krivnja bez ikakvih stvarnih dokaza, nemilosrdno se uništavaju ljudski životi, karijere, bračni supružnici i prijatelji napuštaju ljude u novinama optužene, gube se radna mjesta, propadaju tvrtke, djeca se srame roditelja, a i sama djeca su izložena ponižavanju svojih vršnjaka. Na pitanje o curenju podataka glavni državni odvjetnik objašnjava da oni, Državno odvjetništvo, time samo gubi i da bi time pilio na granu na kojoj sjedi te da curenje podataka iz istraga ugrožava ljudska prava, ali i cijeli tijek kaznenog postupka. Čini mi se da je vrijeme da svi zajedno i to svatko iz svog područja djelovanja pronađemo načine da se ničim ne ugrozi kazneni postupak i da se ničime, ali baš ničime ne ugrožavaju ničija ljudska prava u provođenju kaznenog postupka, a isto tako i da se ne ugrozi ni pravo na informiranje javnosti. To je izazov za sve nas, za Državno odvjetništvo, Sabor, Vladu, Odvjetničku komoru. Izazov je ogroman i za medije, ali vrijedi se potruditi i to nam je svima naprosto obveza ukoliko želimo živjeti u zdravom društvu. HNS u cijelosti razumije neophodnost, ulogu i važnost medija u društvu, posebno zadaće informiranja i obrazovanja, ali i posebnu zadaću medija koja je uvjetno rečeno korektiva mogućih negativnosti u društvu. HNS posebno podržava i inzistira na neovisnosti i slobodi medija, no isto tako smatramo da je odgovornost na medijima tj. novinarima i urednicima ogromna i to baš zbog sloboda koje moraju imati. Mediji moraju u cijelosti shvatiti odgovornost ne samo uopćeno već za svaku vijest, za svaku informaciju. U kontekstu ove rasprave mediji moraju pronaći način da budu informativno društveno korisni, ali ničime i ni na koji način nemaju pravo kršiti prava građana na neovisno i pravedno suđenje i nemaju pravo u načinu svojih izvještavanja osuđivati ljude prije pravomoćne sudske presude. I na kraju, da zaključim i ponovim, vrijeme je da svi zajedno i to svatko iz svoga područja djelovanja pronađemo načine da se ničim ne ugrozi kazneni postupak i da se ničime baš ničime ne ugrožavaju ničija ljudska prava pri provođenju kaznenog postupka. Hvala.
Hvala lijepa kolega Blažeković. Iduća za raspravu se javila uvažena zastupnica Branka Juričev-Martinčev.
Hvala potpredsjedniče, poštovani i uvaženi Glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Pa ovo Izvješće državnog odvjetništva kao što su i svi prije mene govornici rekli napravljen je izuzetno detaljno, opsežno i hvale vrijedno. Međutim moj razlog za javljanje je jedan segment za koji bih rekla da se nije dovoljno obradio ili možda još gore ili se dovoljno ne obraća pažnja, a to je pomorsko dobro. Naime, svi kažemo da je to naš najvrjedniji resurs države, a u svim ovim ranijim izlaganjima pa i u izlaganju gospodina Glavnog državnog odvjetnika čuli smo svega jednu rečenicu. U Izvješću za 2010. godinu, a identično se može naći i u ranijim izvješćima 2009., 2008., 2007., a tako će sigurno biti i 2011. stoji da upis pomorskog dobra je proces koji je spor i neučinkovit. Kad znamo da je još 1994. godine donesen Pomorski zakonik koji izuzetan značaj upravo DORH-u daje u zaštiti državnih interesa onda mislim da upravo se državno odvjetništvo mora možda pozabaviti da to bude puno brže i učinkovitije. Nadalje, stoji da jedan od većih razloga upravo ovom sporom procesu je nedostatak sredstava za izradu geodetskih elaborata. Pa sa ovim se ne bih složila s obzirom da sam čelnik jedinice lokalne samouprave sa ovog područja i znam da izrada geodetskih elaborata stoji svega nekoliko tisuća kuna i ne poznam kolegu ili kolegicu koja ne bi izdvojila toliko kad već zna da u istoj proračunskoj godini ili narednoj turističkoj sezoni može uprihodovati više desetaka tisuća kuna na ime koncesije ili koncesijskog odobrenja. Površina RH negdje iznad jedne trećine može pokriti pomorsko dobro. Obalna linija koja uključuje morske vode i teritorijalno more je 5 830 km i sigurno zaslužuje da to opće dobro koje je od interesa za RH ima njenu osobitu zaštitu, ali ne samo u definiciji nego stvarno i u životu. Nažalost život i praksa to demantiraju. Nadalje, u ovom izvješću također stoji da je jedan od prioritetnih, ali i najvećih i najsloženijih poslova utvrđivanje nepokretne imovine RH jer se samo na taj način može zaštiti izuzetno vrijedno imovina obala, more, otoci i učiniti transparentnim način raspolaganja nekretninom. Evo upravo iz tog razloga ja bih molila da se malo veća pažnja posveti u 2012. ovom segmentu kako bi nam svima bilo bolje. Naime, to područje stvarno je opterećeno i naslijeđenim i neriješenim imovinsko-pravnim odnosima koji su opterećeni i privatizacijom i pretvorbom. I to je dovelo do dramatičnog stanja nereda. Međutim kad se govori o ažurnosti čuli smo da, i za svaku je pohvalu prijave da se rješavaju u roku 3 mjeseca. Kolegica je tu iznijela primjedbu kad je u pitanju rješavanje predmeta od 20 mjeseci, međutim postoje predmeti koji su kod vas na obradi od 2005. godine. Dobivamo mišljenja, i mišljenja su sigurno u redu, kad se daje nalog ili uputa nekoj drugoj instituciji ne znam ministarstvu, jedinici lokalne samouprave kako postupati po tom predmetu. Međutim ako je to u vašoj nadležnosti bez obzira što su uvijek isprike i u izvješću isto tako vidimo donošenje novog zakona sigurna sam da se novi zakon ne može primijeniti na ugovore iz 2003. godine ili kao što sam rekla iz predmeta iz 2005. Ne treba zaboraviti da su rad i događanja na ovom prostoru izložena strogom i oštrom sudu javnosti. I radi se o jako atraktivnim prostorima koji se devastiraju ili su zapušteni ili imaju investicije na kojima se vidi da su improvizirane, niču preko noći bez dozvole. Eto upravo u ime svih nas koji živimo uz more, koji živimo od mora, koji živimo od turizma i za turizam što ja rado kažem ja bih vas molila da u 2012. malo više pažnje se obrati na pomorsko dobro i sve ono što se na tom pomorskom dobru događa. Hvala.
Hvala vama kolegice. Imamo još 3 kolega prijavljenih za raspravu. Prvi će govoriti uvaženi zastupnik Željko Sabo.
Potpredsjedniče ovo stvarno ova tehnika drma struja, nešto nije u redu, treba reklamirati ili sam ja nabijen elektricitetom. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni odvjetniče ja ću skratiti skroz svoju raspravu stoga jer smo imali jedan kratak razgovor prije nastavka. Obećali ste da ćete doći u Vukovar pa ćemo na neki način vukovarske probleme pokušati o njima razgovarati u Vukovaru. Ali ono što je bitno, što danas ne mogu propustiti u raspravi, to ću vas zamoliti da svakako pomognete u nastavku rješavanja vukovarskih branitelja koji su proveli zajedno sa mnom u zarobljeništvu u srpskim koncentracijskim logorima, koji su još uvijek zarobljenici u Hrvatskoj državi, koji se plaše napustiti i prijeći granicu izvan Hrvatske da ne bi doživjeli sudbinu kao što su to neki. I stoga vam unaprijed izražavam zahvalnost ukoliko budete brzi u rješavanju tog problema. Zahvaljujem.
Hvala kolegi Sabi. Idući na redu je uvaženi zastupnik Branko Vukšić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani Glavni državni odvjetniče. U dosadašnjim raspravama koje sam slušao pomislio sam da smo već u EU, a da sam ja član Parlamenta neke od skandinavskih zemalja. Malo mi sve to skupa izgleda virtualno. Panegirici koji su ovdje izrečeni u ovom izvješću u opreci su, u suprotnosti sa stanjem koje je danas u Hrvatskoj. A to stanje, uzrok tog stanja je sasvim sigurno i nečinjenje mnogih državnih tijela, neovisnih tijela, sudskih tijela i sasvim sigurno da ne postoji u Hrvatskoj institucija koja bi zaslužila u ovom trenutku toliko panegirika koliko je danas izrečeno u ovom Izvješću, odnosno posredno i Državnom odvjetništvu. Posebno su mnoge kolege danas iznosile stav o medijima. Mnogo njih je govorilo o tome kakvi su mediji, da mediji presuđuju, da mediji donose brze odluke, da mediji proganjaju ljude. Ja sam dugo radio u medijima i znam kakvi su mediji, sasvim sigurno da ovdje ne mislim braniti medije, ali da nije bilo medija, mnoge stvari koje danas Državno odvjetništvo istražuje možda se ne bi istraživalo, mediji su bili prvi ti koji su ukazali na lopovluk u vrhu države, mediji su ti koji su inzistirali da se istraži, mediji su ti koji su tražili nekakvu moralnu vertikalu u državnim institucijama, prema tome, ne bih se složio i ne bih bacao drvlje i kamenje na medije. Postoji sasvim sigurno jedan vid suradnje između državnog odvjetništva i medija. Prije svega, mediji su ukazivali na probleme koji se nisu godinama rješavali i sada je odjedanput velika povika na medije zato što mediji objavljuju ono što Državno odvjetništvo istražuje. Kako dolaze mediji do toga? Nije problem u medijima, problem je u Državnom odvjetništvu ili instituciji, ili u ljudima koji dolaze do dokumenata koji su strogo povjerljivi i nisu za objavljivanje. Prema tome, mediji i državno odvjetništvo vole se tajno, ponekad i javno, ja mislim da se uzajamno pomažu, zbog toga svi oni koji se bacaju drvlje i kamenje na medije istovremeno to čine i na Državno odvjetništvo. kaže jedna kolegica, mislim da je gospođa Ingrid Antičević rekla da će policija biti servis državnom odvjetništvu, da li je to, znači li to da će ubuduće podnositi izvješće o stanju sigurnosti državno odvjetništvo skupa sa policijom. Mislim da sasvim sigurno da nije uloga policija da bude servis Državnom odvjetništvu policija je puno više od toga. Novi Zakon o kaznenom postupku čeka znate dobro svi na ocjenu ustavnosti. Tamo je nekih 100-tinjak članak sporno, sasvim sigurno da bi i Državnom odvjetništvu bilo puno lakše raditi kada bi Ustavni sud reagirao na vrijeme i kada bi donio svoj pravorijek i o novom Zakonu o kaznenom postupku kojeg jedni jako kude a drugi ga jako hvale. Čini mi se da u Hrvatskoj, ne čini mi se, siguran sam da u Hrvatskoj postoje građani prvog i drugog reda, postoje oni građani prema kojima se smije voditi proces, oni građani koje se smije prijavljivati, oni građani koje se smije poslati na optuženičku klupu. Jedna pljačka se dogodila u Đakovštini, svi znamo da je tamo izvršena pljačka, nikada o tome ozbiljne rasprave nije bilo, pa čak, možda ste opazili nema je ni u medijima, vidite kako se dobro surađuje. Zato predlažem ovom Visokom domu da donese Zakon o zaštiti nekih građana Republike Hrvatske kao što to u vrijeme komunizma bio zakon o zaštiti predsjednika Tita, pa recimo zakon o zaštiti gospodina Ivice Todorića, pa zakon o zaštiti Ninoslava Pavića ne znam koga, ali bilo bi dobro, jer tada ipak imamo uporište u zakonu. Govorilo se isto tako prije o nagodbama, da se nagodbe rade sa svjedocima, da se nagodbe rade sa nekim ljudima koji su optuženi za kriminal, a mislim da je ovdje jedna nagodba napravljena jer prije nekoliko mjeseci čuo sam daleko, ne daleko, danas nisam čuo ni jednu kritičnu riječ, kritike na račun državnog odvjetništva i odvjetnika međutim, danas ni jedne ozbiljne zamjerke. I na kraju bih samo upozorio na jednu stvar još jedanputa da se ne bi dogodilo to da se nije znalo, da se nije upozoravalo a to je upravo ono što se događa u Vjesniku i ovih dana, mislim na čitavu onu zgradu, čitav kompleks, i ovih dana u novinama se pojavljuje špekulacije, DORH je zaprimio dokument jedan, to sam sasvim siguran jer su novinari predali DORH-u dokument tko se sve upisao na vlasništvo, na ono zemljište koji neki procjenjuju na mnogo milijuna eura vrijedno. Eutanazija Vjesnika je trajala 21 godinu, za to ga je vrijeme država cipelarila, krala, licemjerno držala na aparatima da bi u njemu uhljebljivala svoje poslušnike. Sada su možda Vjesniku presudili sukobi i interesi koji s njim nemaju nikakve veze, vjerojatno mu je presudila moć krupnog kapitala. Svakako mu je međutim presudila logika buldožera. Ruski književni teoretičar Nikolaj Černiševski kazao je jednom da je kobasica važnija od Shakespearea, pametni Krleža na to mu je odgovorio, to jest jednostavna nepobitna istina ali je istodobno i barbarska glupost. je li ukidanje Vjesnika barbarska glupost? NIJe, već psina krupnog kapitala koji je bacio pandže na zemljište vrijedno mnogo milijuna eura. Ovo je bilo pismo ovih zadnjih 20-tak novinara Vjesnika. Hvala lijepa.
Ovo vaše izlaganje potiče na repliku kolegicu Ingrid Antičević-Marinović.
Pa u biti, ja mislim da ćete se složiti kolega, kao što ću se ja složiti kada ste vi rekli da je policija puno više nego što je servis državnog odvjetništva, to je točno, ima čitav niz poslova koje radi samostalno, može i bez naloga samostalno postupati u otkrivanju počinitelja kaznenih djela osiguranjem tragova. U ovom smislu kada sam ja govorila o servisu, onda sam govorila o istragama koje potiče po novom ZKP-u i koje vodi Državno odvjetništvo. I kada ono vodi, pokreče istragu samoinicijativno i kada daje naloge policiji onda policija ne smije biti ništa drugo nego servis. I ponavljam, to je posebno naglasio ministar unutarnjih poslova, gospodin Ranko Ostojić kojem neće zbog toga pasti kruna s glave, čovjek koji vodi takav resor, koji je tako rekao, dakle to obećava jednu čvršću i bolju suradnju jer u prošlosti da sada ne nabrajam koja su sve to bila razdoblja, kada nije bilo takve suradnje onda je to bilo na radost počinitelja kaznenih djela, nadam se da smo stali tome na kraj. Hvala.
Čut ćemo i odgovor na repliku kolege Branka Vukšića.
Evo mislim da se u jednom slažemo, a to je da je policije puno više od servisa državnog odvjetništva i sasvim sigurno da je dobro da policija surađuje tješnije sa Državno odvjetništvom i da bude i servis Državno odvjetništvo. I samo još jedno što sam prije zaboravio reći, ja bih molio državnog odvjetnika da ako može kada nam se bude obraćao u zadnjem obraćanju reći koliko je istraga pokrenuto zbog curenja informacija u Državnom odvjetništvu. Hvala lijepa.
Posljednji ali ne zato najmanje važan prijavljen za raspravu u trajanju od 10 minuta je uvaženi kolega Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine glavni državni odvjetniče. Pa evo pred nama je izvješće za 2010. godinu koje sveobuhvatno govori o radu državnih odvjetništava u RH od glavnog državnog odvjetnika pa do županijskih općinskih odvjetništava. U njemu je prikazano u tabelarnom smislu sve ono što je počinjeno i koliko je predmeta obrađeno. Ja mogu reći da dijelim zadovoljstvo sa svim kolegama koji su izrazili da je Državno odvjetništvo u pogledu susprezanja i otkrivanja i progona kriminala radilo dobro svoj posao, da je učinilo velike iskorake iako je u datom momentu bilo u tim godinama 2009., 2010. po nekim izvješćima i po nekim zastupnicima svesrdno kritizirano. Mi smo i tada davali podršku i jasno se opredijelili da borba protiv korupcije i organiziranog kriminala nema alternativu. I danas možemo vidjeti da još puno toga treba učiniti kako bi i novi zakona ali i pretpostavke u financijskom i u pogledu kadrovskog ekipiranja i dalje bile te koje će činiti Državno odvjetništvo pa i županijsko i općinsko tima koji će provoditi nove zakonske odrednice u radu odvjetništava u cijelosti. Gledajući da ne bih gubio previše vremena ovo izvješće došao sam do onoga nadzor nad odvjetništvima te upute i kontrola rada podređenih ili nižih odvjetništava koji se i mogu i ne mogu baš nekako kontrolirati, nisam našao ono što se zove da postoje u zaključcima da ima nekakvih otklona, iako ih je vjerojatno i bilo oni se nisu našli da se spominju, možda sam propustio nešto. Bilo bi dobro da nisu svi anđeli i da kod vaših kolega državnih odvjetništava također i propusta zanemarivanja pa i držanja predmeta u ladicama. Ili možda ponekad da se isti pristup ne koristi u primjeni svih zakonskih mogućnosti i represivnog aparate u progonu onih za koje postoje osnovne sumnje da su počinili kazneno djelo bilo koje vrste. Ja se nadam da će i daljnjim stalnim praćenjem rada i nadzorom pa onda tako i izvješćima i efikasnom primjenom svega onoga što je dopustivo i što je zakonski omogućeno pa nekada bi trebalo možda uputiti i pismeni nalog o konkretnom radu u određenim predmetima. Ja ću doći do onoga što je meni interesantno, a to je ratni zločin. O ratnom zločinu piše se ovdje puno toga. Ja ću se vratiti na ratni zločin koji je počinjen na području Virovitičko-podravske županije i za koji još nitko nije kao što pisac ove knjige Miroslav Gazda kaže zločin za koji još nitko nije odgovarao. Je. Odgovarali su bez prisutnosti. Kažnjeni su bez prisutnosti. Suđeni su po 10 godina četvorica od počinitelja od 500 evidentiranih koji su trebali biti procesuirani, koji su bili u 12. slavonskoj tzv. brigadi vojske krajine koji su počinili u podpapučkim selima Četnikovcu, Čojluku, Balincima, Voćinu masakr nad nedužnim stanovništvom, civilima koji su samo zato što su bili Hrvati izgubili svoj život u najtežim mukama masakrima i zvjerstvima. Kažnjena su četvorica koja su izvršila silovanje i također nisu dostupni hrvatskom pravosuđu. Kazne ne izdržavaju. Htio bih pitati gospodine državni odvjetniče da li je moguće upotrijebiti međunarodnu pravnu pomoć u ovom pogledu gdje je preko stotinu civila Hrvata iz Slatinskog kraja iz Voćina, Četnikovca, Čojluka i Balinaca izgubilo život i do danas žrtve nemaju svoju satisfakciju. Ja bih se nadovezao također i na ono što se zove knjiga koju smo svi zastupnici dobili "Sunčica" u kojoj je u 15 svjedočanstava iskazano također strahote koje su proživjele žene zatočene u srpske koncentracijske logore. Pa ne samo žene i muškarci su silovani u toj najezdi bijesa, mržnje u tom svom zlu koje je nasrnulo na Hrvatsku državu. Ja vjerujem da ste vi pročitali ovu Sunčicu i da vas je dojmilo ovih 15 svjedočanstava. Ja se nadam da će Državno odvjetništvo RH sa dodatnim snagama uz pomoć Hrvatske policije aktivirajući interpolove tjeralice za cijelu Europu kojoj i Hrvatska pripada, doći do ovih počinitelja ovih strašnih zvjerstava i privesti licu pravde kako bi doživjele žrtve svoju satisfakciju. I da ne dužim. Rekao sam da na korupciji, kriminalu na svemu onome što ste radili cijelo ovo vrijeme samo pohvale. Za ovaj dio zločina protiv građana RH smatram da nije učinjeno dovoljno, pa ću vam pokloniti ovu knjigu kako bi ona bila put i vodilja ka otkrivanju svih onih koji to još nisu doživjeli. Od tih 500 zasigurno ih ima bar stotinu koji su striktni počinitelji kaznenih djela ratnog zločina i genocida i tako ih treba i tretirati. Treba upregnuti i iskoristiti po meni sve pravne mogućnosti kako bi bili privedeni licu pravde i kako bi građani ili rodbina žrtava doživjeli pravednu satisfakciju. Kako ne bi svaki puta na obljetnicama kada dolazimo bili mi kao zastupnici Hrvatskog sabora prozivani da nismo učinili ništa po tom pitanju kako bi oni ipak doživjeli da se zločinci privedu licu pravde. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Đakiću. 5 minuta zaključno u ime Kluba HSU-a govorit će Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine Bajić, kolegice i kolege. Klub Hrvatske stranke umirovljenika daje punu potporu izvješću glavnog državnog odvjetnika. Jedino što ne bi voljeli na ovo izvješće toliko dugo čekat za 2011. godinu i ja vjerujem da će se u primjerenom roku pojaviti izvješće za 2011. godinu na raspravi u Hrvatskom saboru. Ovo je doista previše vremena, no to ne ovisi o državnom odvjetniku, to ovisi o režimu rada u Hrvatskom saboru. U posljednje dvije i pol godine Hrvatska se suočila sa mnogobrojnim i do tada nezabilježenim istragama korupcijskih skandala koji sežu do samog političkog vrha tadašnje vlasti. Hrvatska stranka umirovljenika smatra presudnim održati kontinuitet da bi se započeti procesi uspješno priveli kraju, a krivci pravdi. Hrvatska stranka umirovljenika nije uvijek bila zadovoljna brzinom pokretanja istraga, kao ni činjenicom da je javnost bila pretjerano uključena u istražne procese. Međutim, očito je da za uspješan rad DORH-a i USKOK-a da je bilo nužno izmijeniti neke zakone koji su dodatno usporavali rad tih tijela, dakle morala se učiniti reforma pravnog okvira da bi DORH i USKOK bili učinkovitiji. Kako je Državno odvjetništvo tijelo kaznenog progona nužna je bolja suradnja sa svim institucijama, ali kad govorimo o institucijama tu najviše mislimo na Policiju, dakle prvenstveno mislimo na Policiju kako bi se pribavili relevantni dokazi za uspješan postupak. Nažalost, smatramo da je u razdoblju na koje se odnosi ovo izvješće suradnja između Policije i DORH-a često bila nedovoljno, a vrlo bi se lako moglo govoriti i o opstrukcijama pojedinih predmeta. Prema tome, mislimo da ključ daljnjeg uspješnog rada DORH-a dijelom leži i u kvalitetnijoj suradnji s Policijom i vjerujemo da će se to uskoro i pokazati. U ovom je Saboru proteklih godina na rad DORH-a bilo dosta pritužbi. Vjerujemo da su neke od njih bile i utemeljene, ali smatramo da je riječ o području od iznimnog interesa demokratizacije društva i uvođenja reda i zakona i da taj interes daleko nadilazi sve ostale partikularne zahtjeve. Moramo imati na umu da ovdje nije riječ samo o običnim pravnim postupcima nego je riječ i o činjenici da je rad Državnog odvjetništva domaćoj i europskoj javnosti uspio uputiti poruke da u Hrvatskoj, premda sa zakašnjenjem, ipak nema nedodirljivih. Želimo vjerovati da su svi ovi standardi zauvijek nametnuti i da više neće postojati vrijeme u kojem će se na istrage i optužnice protiv visokih državnih dužnosnika morati čekati godinama. I da zaključim, unatoč eventualnim primjedbama vjerujemo da je DORH radio na promociji dobrih načela i općeg dobra i stoga klub Hrvatske stranke umirovljenika ovom izvješću, kao i radu Državnog odvjetnika daje nedvosmislenu potporu. Hvala lijepa.
Hvala vama kolega Hrelja. Evo na kraju ove cjelodnevne rasprave čut ćemo i riječ podnositelja Izvješća o radu državnih odvjetništava u 2010. godini, glavnog državnog odvjetnika gospodina Mladena Bajića. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Nakon današnje rasprave jasno mi je potpuno da ste pažljivo i sa velikom pozornošću i naravno kritički što se od vas očekuje razmotrili Godišnje izvješće državnih odvjetništva za 2010. godinu. Sve primjedbe, ja sam ih pozorno bilježio ili pamtio, ćemo razmotriti i žao mi je što one neće moći biti inkorporirane odmah, bar ne sve, u izvješće za 2011. godinu jer nema dovoljno vremena da i dijelu vaših kritika u prošloj godini ispravimo nekakve nedostatke ili bolje rečeno da usmjerimo rad i na područja koja su od posebnog interesa. Prije svega mislim da o tome pišemo u godišnjem izvješću. Naime, vidjeli ste i znate iz zakonske definicije, ustavne definicije Državnog odvjetništva da Državno odvjetništvo faktički ulazi u sve segmente društva, bilo u kaznenom ili u građansko-upravnoj oblasti i da se faktički dodiruje sa radom mnogobrojnih institucija u Republici Hrvatskoj i da zbog toga isprepletenost našeg rada sa radom svih tih institucija čini jednu jedinstvenu, skoro jedinstvenu cjelinu. Naravno, kao što sam i uvodno rekao, za onaj dio rada, a to je faktički najveći, preuzimamo odgovornost za sve ono za što smo i nadležni. Istovremeno se nadam da će i Hrvatski sabor razmatrajući i one primjedbe, pa čak i one koje su na određen način stidljivo rečene, tako je jedan od zastupnika kazao, uvažiti prilikom izmjena određenih zakonskih okvira koji će omogućiti efikasniju zaštitu državne imovine, ali naravno i efikasniji i kvalitetniji rad i otkrivanja kaznenih djela, progona pa i suđenja. Ja ću se pokušat osvrnut na nekoliko bitnih stavki koje su ovdje rečene, pokušat ću ih objasnit iako većinu primjedbi uvažavam i sigurno ćemo ih razmotriti na svim nivoima bez obzira na koje se državno odvjetništvo u sustavu državnog odvjetništva to odnosi. Nešto bih rekao o nadzoru rada Državnog odvjetništva. Apsolutno prihvaćam da i nad svakom institucijom osim nad Hrvatskim saborom mora postojati nadzor i kontrola pa tako i nad Državnim odvjetništvom. Jedinu kontrolu i nadzor nad radom Državnog odvjetništva može imati Hrvatski sabor odnosno tijela koja on imenuje. S tim se apsolutno slažem. Međutim kako ne bi bilo zablude, ne kod vas nego kod hrvatske javnosti koja pozorno prati današnju raspravu o radu Državnog odvjetništva, ja moram kazati da pored izvješća o radu kojeg jednom godišnje prema zakonskoj definiciji iz članka 40. Zakona o Državnom odvjetništvu Državno odvjetništvo mora dostavit Hrvatskom saboru, a izvješće mora sadržavati izvješće o stanju i kretanju kriminaliteta i poduzetim radnjama radi zaštite državne imovine. Državno odvjetništvo je također u slučaju da Hrvatski sabor ili jedan od njegovih odbora, zavisno od toga koje područje pokriva, pozove i traži od Državnog odvjetništva pojedine segmente, pojedina izvješća o pojedinim segmentima našeg rada, da smo ih dužni dostaviti Hrvatskom saboru, a isto tako argumentirano pokušati obraniti ono što tamo piše. U velikom broju slučajeva to se i događa tijekom godine tako da pojedini odbori traže od nas detaljna izvješća i državno odvjetništvo ta izvješća dostavlja Hrvatskom saboru. S druge strane Ministarstvo pravosuđa RH ima nadzor nad radom poslova uprave Državnoodvjetničke uprave, a to su financije, sredstva i trošenja itd., itd. državnih odvjetništava. S druge strane Zakonom o državnom odvjetništvu koje je donio Hrvatski sabor ustrojen je u okviru državnog odvjetništva posebni odjel za nadzor rada državnih odvjetništava i svake dvije godine u redovnoj proceduri svako državno odvjetništvo u RH je temeljito pregledano u odnosu na njihova postupanja u konkretnim predmetima. Međutim to nije sve. Nadzor stranaka i oštećenika je najvažniji nadzor koji se događa u pojedinim predmetima. Ne govorim o onim predmetima koje izlaze pred sud. Tamo sud kontrolira zakonitost i kvalitetu našeg rada svojim osuđujućim presudama. Danas sam vam rekao kakav je postotak tih osuđujućih presuda, 87%. Međutim svi oštećenici imaju pravo preuzimanja progona, imaju pravo u toku rada na predmetu izvršiti nadzor i kontrolu onoga što se radi u pojedinom predmetu. Međutim, mi smo zadnjim izmjenama Zakona o državnom odvjetništvu uveli još jedan institut nadzora, a to je da i podnositelji prijava imaju mogućnost nakon što dobiju negativnu odluku državnog odvjetništva zatražiti kontrolu rada u tom konkretnom predmetu i to tražiti od kolegija tog državnog odvjetništva da pregleda spis, da drugom zamjeniku da bude izvjestitelj u tom predmetu i nakon toga tajnim glasanjem da se odlučuje da li je odluka bila dobra ili ne. I konačno nakon toga ima mogućnost da se pritužba ili prigovor podnese Odjelu za unutarnji nadzor državnog odvjetništva koje ponovno mora donijeti odluku iza koje će stati. Dakle pokušali smo unutar sustava razviti čitav niz kontrolnih mehanizama kako se ne bi dogodilo da nezakonite odluke ne izlaze iz državnog odvjetništva. To naravno ne znači da takvih odluka i postupanja nema. Jedan od vas, mislim da je gospodin Đakić upravo sad to zadnji rekao, naravno da i u našem sustavu ima problema i zato postoji Državno odvjetničko vijeće i zato postoje stegovni postupci i zato postoji nešto što se kod nas događa, a to su tzv. "razrješenja ostavkom". Naime, u nekoliko situacija zadnjih nekoliko godina imali smo ostavke nakon što smo krenuli u stegovne postupke jer je bilo sasvim izvjesno da će ti stegovni postupci završiti vjerojatno izrečenim teškim mjerama kako je to propisano zakonom zbog toga što su utvrđene nezakonitosti koje sigurno to zahtijevaju, a ne zato što mi znamo kakvu će odluku donijeti naravno. Zatim nešto o postupanju u odnosu na kaznena djela koja se tiču radnog zakonodavstva, onome o čemu je jutros govorio gospodin Lesar. Ja moram priznati i to sam jučer rekao na matičnom odboru da u sljedećem izvješću sigurno moramo to poglavlje posebno obrazložiti i evidentirati. Činjenica je da je u dosadašnjem Kaznenom zakonu to kazneno djelo iz članka 114. bilo malo neprecizno, bar je takva sudska praksa bila, neprecizno regulirano. Međutim, u međuvremenu je donesen novi zakon, novi Kazneni zakon koji će stupiti 01.01. sljedeće godine na snagu i u tom zakonu je to bitno drugačije riješeno. Naravno to ne opravdava ovo o čemu je govorio gospodin Lesar međutim moram kazati da je i relativno mali broj kaznenih prijava koje su podnesene državnim odvjetništvima, ali ja mislim prije svega iz razloga što se radnici boje da bi imali sankcije puno veće nego što bi njihovi poslodavci da te prijave ne podnesu. Naravno to ne opravdava inspekcije i druga tijela, pogotovo inspekcije rada i druge koji se bave time, da podnesu odgovarajuće kaznene prijave, ali kažem u tom dijelu ćemo napraviti jednu analizu koja će biti sastavni dio godišnjeg izvješća za 2011. pa ćemo u tom pravcu biti puno bolji i pametniji. Danas je također bilo riječi i o tome da prosječno državna odvjetništva nemaju zaostataka, a da se predmeti rješavaju u relativno kratkom roku od 3 mjeseca. Naime, toliko je na kraju godine ostane negdje oko 10 tisuća prijavljenih osoba što je otprilike tromjesečni priljev. Bilo je kritika o tome, ja nikad ne govorim o konkretnim predmetima jer o tome ne možemo govoriti, bar ne na plenarnoj sjednici ovdje, bilo je kritika o tome da smo na nekim predmetima radili puno duže i da je nedopustivo da se istraga vodi 20 mjeseci, a da se ljudi drže u neizvjesnosti. Najprije, odmah da vam kažem iako ne govorim o konkretnom predmetu, ne radi se o istrazi nego o provođenju izvida i istraživanjima i o kaznenoj prijavi što je bitno drugačija stvar. Naime, u kaznenom postupku imamo različite faze kaznenog postupka koji idu od postojanja osnova sumnji pa osnovane sumnje pa optuženja pa presuđenja prvostupanjskog pa konačno do drugostupanjske presude koja je tek bitna za stvaranje zaključka da je netko kriv. Sve ove faze u postupku su sukladno zakonu zakonite pa tako i svatko od nas je vjerojatno imao nekoliko kaznenih prijava protiv sebe. Tako primjerice ja sam nekoliko puta prijavljen za ubojstva pa tako dalje da, druge predmete, o zlouporabi neću govoriti naravno, ali ubojstva su ovako važnija i slikovitija. Ratni zločin, gospođa Tomašić to zna itd., a i drugi. Prema tome, unatoč tome što je netko prijavljen mislim da može nastaviti raditi svoj posao za koji je plaćen. Međutim, načelo legaliteta je najvažnije načelo za donošenje odluka državnog odvjetništva. Državno odvjetništvo ne može donositi odluke zato što to mora donijeti ili u roku 15 dana, mjesec dana, 6 mjeseci i 2 godine. Mi ne možemo davati rješenja po kojima ćemo nekoga proglašavati krivim ili oslobađati od bilo kakve odgovornosti. Tamo gdje možemo utvrditi odgovornost ići ćemo u postupak, a tamo gdje ne možemo utvrditi da netko nije kriv moramo pokušati provesti sve moguće izvide da bi utvrdili o čemu se radi. To je u interesu i onoga koji je prijavljen. Jer prijava koja nije riješena onako kako treba sa svim argumentima, sa svim provjerama nikome ne služi to rješenje o odbačaju koje će dobiti, dapače ništa mu ne znači. Ali nema veze. … [[Upadica se ne razumije.]] Da samo je to isto tako jako komplicirana situacija. A što kad čovjek sumnja da je netko počinio neko kazneno djelo a bio je u zabludi. Tko će dokazati da je netko znao da nije počinio itd., ali nećemo sad o tome. Ratni zločini, odgovorio bih saborskoj zastupnici podaci u izvješću odnose se na sve ratne zločine koji su počinjeni za vrijeme Domovinskog rata. Prema našim evidencijama i podacima za procesuirana kaznena djela, dakle oni brojevi koji su u našem izvješću odnose se na to. Mi ne govorimo o svim žrtvama rata nego govorimo o žrtvama ratnih zločina, to je bitno. Gospođe koje su napisale ovu knjigu ja sam primio prije mjesec, dva dana, dobio sam knjigu od njih, uključio sam u istraživanje policiju, stavio sam zahtjev policiji da istraži cjelovito o čemu se piše u knjizi, ali ne samo u knjizi nego onome što su one dale iskaz kod nas itd. Dakle, o tome predmetu se radi, i nema nikakvog razloga da ti predmeti ne budu završeni ako se počinitelji otkriju. Konačno puno toga je danas rečeno ali moram naglasiti da u državnom odvjetništvu nema niti je bilo nedodirljivih samo je pitanje zakonskih okvira ili alata koje imamo i s druge strane činjenica i dokaza za bilo kakvo postupanje uključujući u građanskim predmetima. Ipak na kraju bih zaključio da ne oduzimam vaše dragocjeno vrijeme. Državno odvjetništvo u svom izvješću ali i svom radu ima još nekoliko bitnih stvari koje određuju promjene u našem pristupu radu. Prvo, usmjereni smo prije svega na sprečavanje i procesuiranje korupcije i organiziranog kriminala. Naravno povezivanje sa policijom, prije svega mislim na kriminalističku policiju kao dio ili servis sustava jedinstvenog otkrivanja i progona dakle na sprečavanje korupcije i organiziranog kriminala. Drugo, zaštita imovine i imovinskih interesa Republike Hrvatske. U našem Izvješću često u onom građanskom dijelu govorimo o tome da neke zakonske okvire treba mijenjati kako bi se zaštitila imovina, ali isto tako kako bi se ubrzali uvjeti i procesi za zaštitu poduzetništva, jer je o tome danas bilo riječi, slažemo se s tim. Državno odvjetništvo, građanski odjeli ne žele biti kočnica poduzetništvu i razvoju Republike Hrvatske ali u tom pravcu neke zakone treba promijeniti jer državno odvjetništvo nema ovlasti da stvari prebija preko koljena nego jedino onako kako je poslodavac odredio. Naravno naš je zadatak da sugeriramo Hrvatskom saboru ili resornim ministarstvima određene promjene zakonodavstva kako bi sve skupa bilo brže i isplativije. Skraćivanje izbjegavanja vođenja kaznenog postupka i mi željno očekujemo da Ustavni sud donese odluku povodom ustavne tužbe ocjeni ustavnosti zakonitosti novog ZKP-a ako ništa drugo zbog toga da bi se novi novelama moglo usuglasiti koji to konačni tekst Zakona o kaznenom postupku će vrijediti u narednom razdoblju. Oduzimanje imovinske koristi i naplate troškova kaznenog postupka je također jedan od elemenata koji pozorno pratimo i tražimo da kazneni postupak bude onakav da se od počinitelja oduzme imovinska korist koji su … izvršenje kaznenog djela i da se naplate troškovi kaznenog postupka osim u odnosu na one jer ti troškovi moraju biti oslobođeni zbog ovih ili onih razloga koji su predviđeni zakonom. Ali da oni koji su prouzrokovali provođenje skupog kaznenog postupka od početka, od krim obrade pa do pravomoćne presude plate taj postupak a ne da to plaćaju manje od taxi vožnje unutar Zagreba i to sada po novom. Još nešto o curenju informacija. Puno je danas bilo riječi o curenju informacija, ja sam jučer na Odboru govorio o tome, govorio sam zato jer curenje informacija zaista šteti zaštiti ljudskih prava pogotovo onih kojih se to tiče, ja se slažem s tim, međutim, šteti i kaznenim postupcima. Moram kazati da opet ponavljam, da kazneni postupak posebno u kolokvijalnom smislu riječi, istraga je jedan širi pojam, u sastoji se od dvije ili tri faze čak. Najprije postupak istraživanja pa provođenja izvida, i tek nakon toga nalog za provođenje istrage ili istražni nalog kako god hoćete pa do završetka istrage kada se donosi odluka ili obustavi postupka ili podizanju optužnice. U prvoj fazi postupka, to su ovo prethodno istraživanje i provođenje izvida ja vam odgovorno tvrdim da ni jedna informacija nikada nije izašla iz Državnog odvjetništva iako se radi o vrijednim informacijama koje su isto tako posebno od važnosti za medije, tiskane medije, elektronske medije ili bilo koje druge medije, jer se radi o stvarima koje bi možda neki u javnosti željeli prezentirati na ovaj ili onaj način, za divno čudo to nikada ne izađe van. Treba se pitati zašto to ne izađe van, pa ne izađe vanka jer nitko to nema nego samo mi i policija. Ali nalog o provođenju istrage po novom zakonu o kaznenom postupku omogućava da u onom trenutku kada se dobije nalog za provođenje istrage svi dokumenti, od zapisnika do ranijih materijala tajnih službi, prisluškivanje itd., svega onoga što je u kaznenom spisu, svi sudionici tog postupka imaju bar u jednom primjerku, uključujući i snimke ispitivanja itd. Sada ja vas pitam tehnički kako riješiti problem kada imate 50 primjeraka spisa na svim mogućim adresama u Republici Hrvatskoj pa i šire, to je činjenica, ali to mora biti tako. E sada, vratimo se na neke druge probleme u vezi toga. Moram vas podsjetiti da je svojedobno u novom Zakonu o kaznenom postupku bio članak 231. koji je kazao točno ovako citiram: "Sve osobe koje saznaju sadržaj postupovne radnje tijekom istrage dužne su kao tajnu čuvati činjenice i podatke koje su tom prilikom saznale, sve osobe.". Međutim, taj odredba, odredba tog članka je promijenjena za manje od par mjeseci, pod pritiskom medija. I kaže ovako: "Tijelo koje poduzima radnju upozoriti će osobe koje sudjeluju u dokaznoj radnji da je odavanje tajne kazneno djelo". Što smo izgubili? Izgubili smo odgovornost kaznenu i dokazivanje i stvorili smo problem dokazivanja, tko je za što kriv, ali nije ni to razlog. Često puta u medijima izlaze tekstovi koji se tiču pojedinih predmeta koji su u istrazi. Jako važni i jako dragocjeni. Međutim, dobar dio tih podataka koji su tamo naznačeni u tekstovima ili namjerno ili slučajno ne odgovaraju stvarnom stanju stvari. DA li da Državno odvjetništvo ili USKOK demantira to pa kaže, u prvi pasos nije točan ovo drugo nije točno, pa potvrdi nešto, opet se nalazimo u čudnoj situaciji. A često puta smo u takvim problemima jer nakon što nam te informacije procure vanka svi svjedoci koji nam trebaju doći se povlače, referiraju, više neće da dođu, više neće da razgovaraju itd. Ili bar ne kažu sve ono što su mislili reći u prvoj fazi postupka. To je već metodologija pokazala da nakon toga se svjedoci u tom predmetu zatvaraju. Po ranijem Zakonu o kaznenom postupku prije ovoga istraga nije bila javna, tako je glasila zakonska definicija. Imali smo istu stvar ali nije bila tajna nego nije bila javna, ista stvar se dogodila ali nije bio problem. I zato što je kazao i profesor Kregar u svom dijelu izlaganja, pitanje je da treba razmotriti objektivno, ali ne samo Državno odvjetništvo nego i druga tijela u kom pravcu ići i kako stvari postaviti. Mi smo zatvorili siguran sam još jedanput, jer sa pozvao sve u okviru svoje kuće da zatvorimo sve moguće izlaze, izvore informacija. Označili smo i dokumente na različite skrovite načine itd. to danas postoji, sve smo to napravili. Međutim, dokumenti vam se u principu nikada ne objavljuju u faksimilu, u principu, ali o tom po tom. U svakom slučaju zahvalan sam da razgovaram o tom curenju informacija jer je doista problem koji uzbunjuje javnost, stvara krivu sliku. Ali još jednu stvar Državnom odvjetništvu podiže ljestvicu koju teško može dostići u pojedinim stvarima jer mediji već presude za mjesec dana i onda se postavlja pitanje nakon dva mjeseca što vi radite. Dakle, nama apsolutno ne odgovara, samo sam to htio reći. U svakom slučaju još jedanput hvala na podrškama, hvala na konstruktivnoj kritici, to se tako nekada govorilo u brkata vremena, to sam čuo da je danas netko rekao ili tako nešto slično. Siguran sam i znam da ćemo većinu stvari na koje ste nam ukazali dobronamjerno prihvatiti i da ćemo u tom pravcu postići i bolje rezultate. Naravno i mi u svom izvješću pokušavamo ukazati još jednom da to kažem, pokušavamo ukazati na negativnosti i same kuće naše, a ne govorim samo o drugima gdje možemo napraviti još puno bolje pomake itd. daleko je to sve od savršenstva. Bože sačuvaj, nitko to ne želi kazati. Ako je tko kritičan u odnosu na naš rad, onda smo mi u samom vrhu DORH-a jer u tom pravcu pokušavamo nižima na terenu ukazati na važnost institucije u kojoj rade. Hvala.
Zahvaljujem glavnom državnom odvjetniku Mladenu Bajiću. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kada se steknu uvjeti. Kao što je rekao predsjednik Sabora sutra prijepodne održat će se potrebne sjednice odbora, a plenarnu sjednicu nastavit ćemo u 12 sati i to raspravom objedinjenom o točkama dnevnog reda od 2 do 6, pročišćenog dnevnog reda. To su: Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dodanu vrijednost, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o doprinosima, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju. Dakle, rasprava će biti objedinjena. Ovdje sada prekidam sjednicu. Hvala lijepa. Vidimo se sutra.
Sada bismo mogli prijeći na izglasavanje odnosno odlučivanje o zakonima ili materijalima koje smo razmotrili u prethodnom periodu. Prvo idemo se izjasniti o Izvješću o radu Državnih odvjetništava u 2010. godini. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje sukladno prijedlogu radnih tijela sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2010. godini. Molimo da se uključite i glasujete o predloženom Zaključku. Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova 105 za, 6 protiv i 2 suzdržana usvojen Prijedlog zaključka. Sada imamo sukladno prijedlogu Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice zaključak: Hrvatski sabor obvezuje Državno odvjetništvo Republike Hrvatske da u suradnji sa drugim mjerodavnim državnim tijelima istraži, pronađe i procesuira počinitelje kaznenih djela neovlaštenog i nezakonitog iznošenja svih podataka iz tajnih istraga koje provodi Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala, te da o poduzetom žurno izvijesti Hrvatski sabor. Na prijedlog ovog zaključka očitovao se odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora, pa ću Prijedlog Odbora za pravosuđe i pročitati: Zaključak kojim se predlaže da Hrvatski sabor obveze Državno odvjetništvo Republike Hrvatske da istraži, pronađe, procesuira počinitelje kaznenih djela neovlaštenog i nezakonitog iznošenja podataka iz tajnih istraga koje provodi Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, te da o tome izvijesti Hrvatski sabor nije utemeljen na Ustavu, Zakonu i dovodi u pitanje zajamčenu nezavisnost djelovanja državnog odvjetništva Republike Hrvatske, pa slijedom toga predlažem da ne glasujemo o predloženom zaključku. Staviti ćemo na glasovanje Prijedlog zaključka Hrvatske demokratske zajednice. Uključimo se i glasujmo o Prijedlogu zaključka Kluba zastupnika HDZ-a. Jeste se izjasnili? Dobili smo rezultat, 38 glasova za, nitko suzdržan i 80 zastupnika protiv. Utvrđujem da Zaključak nije prihvaćen. Hvala lijepa.