Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, nastavljamo sa 14. sjednicom Hrvatskoga sabora u plenarnom zasjedanju. Srdačno vas pozdravljam. Pozdravljam predsjednika Vlade Republike Hrvatske poštovanog Zorana Milanovića. Prema onome što smo najavili u petak tako ćemo i nastaviti sa dnevnim redom. Najprije da vas obavijestim na početku, danas bismo radili 5 točaka dnevnog reda zaključno sa Konačni Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o gradu Zagrebu. Sutra, u četvrtak radili bismo 6. točku dnevnog reda, 7. točku dnevnog reda i 9. točku dnevnog reda, dakle Izvješće Državnog odvjetništva čekamo da odradi radno tijelo Hrvatskog sabora Odbor za pravosuđe. U petak bismo radili Prijedlog Zakona o pravima žrtava seksualnog nasilja u Domovinskom ratu i obavili bi glasovanje. Evo uvodimo jednu dobru praksu. Sada ćemo prema najavljenom, na redu je: - Godišnje izvješće Vlade Republike Hrvatske; U skladu sa Člankom 128. Poslovnika Hrvatskoga sabora predsjednik Vlade jedanput godišnje i to na početku drugog redovitog zasjedanja Sabora usmeno predstavlja Godišnje izvješće Vlade Republike Hrvatske. Govor predsjednika Vlade može trajati najdulje 1 sat. Na govor predsjednika Vlade nije dopuštena replika. O Godišnjem izvješću Vlade vodi se rasprava u kojoj mogu sudjelovati samo klubovi zastupnika u Hrvatskom saboru. Predstavnik kluba u raspravi može govoriti najdulje 20 minuta. U raspravi nije dopuštena replika. Nakon provedene rasprave predsjednik Vlade podnosi završno izlaganje koje može trajati najdulje 20 minuta u skladu sa člankom 129. Poslovnika. Molim predsjednika Vlade poštovanog Zorana Milanovića da predstavi Hrvatskom saboru godišnje izvješće Vlade. Izvolite predsjedniče.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo, kolege zastupnice i zastupnici. Kada sam počeo razmišljati kako i čime otvoriti govor o stanju države i radu Vlade u prošlih godinu dana, inače drugi govor u povijesti Hrvatskog sabora, novitet kojim po prvi puta predsjednik Vlade barem jednom godišnje staje pred Sabor i konkretnim brojkama i podacima govori o stanju u državi, to ranije nismo nikada imali, odmah sam shvatio da mogu početi jedino sa nezapamćenim poplavama koje su sredinom svibnja pogodile Županjsku Posavinu. Ta prirodna katastrofa unesrećila je tisuće i tisuće naših ljudi ali je mobilizirala i ujedinila državne mehanizme i sve naše građane u pružanju pomoći onima koji su odjednom ostali bez svega ili bez većine stvari i materijalnih i duhovnih koje su gradili desetljećima. Ponosan sam na snagu države i na moć društvene solidarnosti koju je Hrvatska pokazala proteklih mjeseci. Posebno ističem solidarnost, to je vrijednost koju stalno iznova moramo afirmirati i učvršćivati. Solidarnost je vezivost svakog društva koji se želi odlikovati ljudskošću, modernošću i pravednošću. Troje ljudi je smrtno stradalo, ta tri izgubljena života ne možemo vratiti, to je najbolnija posljedica katastrofe koja je pogodila žitelje Gunje, Rajeva Sela, Strošinaca, Račinovaca, Posavskih Podgajaca i Đurića. U spomenitim mjestima trenutno se obnavlja 660 privatnih kuća i 16 javnih objekata, vlasnici sami obnavljaju 453 kuće. Od tog broja u prvom stupnju oštećenja su 232 kuće. Za obnovu tih kuća vlasnicima se ukupno isplaćuje 40 tisuća kuna u dva obroka. U drugom stupnju oštećenja je 221 kuća, za njih se isplaćuje 70 tisuća kuna u dva obroka isto tako. Država je vlasnicima tih 453 kuće do sada isplatila 15 milijuna kuna. Vlasnici ili korisnici 187 kuća prepustili su obnovu državi.Od toga se trenutno obnavlja 105 kuća. Poplavljene kuće 4.-tog stupnja oštećenja uklanjaju se i umjesto njih se grade zamjenske, nove kuće. Do sada je okončan administrativni postupak za podizanje 20 novih kuća a trenutno ih je 6 u fazi izgradnje, to je počelo. Procjena izravnih šteta od svibanjskih poplava iznosi 297 milijuna eura. Fondu solidarnosti Europske unije prihvatljiv je i opravdan trošak od 109 milijuna eura a konačan iznos pomoći koji će naravno biti puno manji od ovog iznosa ćemo saznati i biti će utvrđen. Iz istog Fonda dobiti ćemo pomoć i za saniranje šteta izazvanih ledenom kišom koja je u siječnju i veljači pogodila najsnažnije Gorski Kotar i ostavila velike materijalne štete. Reakcija države pokazala je da je Hrvatska snažna i stabilna zemlja. Hrvatska je pokazala da je sposobna brinuti o svojim građanima kada im je najteže i kada su najizloženiji. Pokazali smo to i proteklih dana kada su nabujale rijeke ugrozile ljude i imovinu u dijelovima Karlovačke, Sisačko-moslavačke, Koprivničko-križevačke, Međimurske, Požeško-slavonske i Osječko-baranjske županije. Istinski sam ponosan na trud i sposobnost pripadnika Oružanih snaga i pripadnika vatrogasnih postrojbi, djelatnika Hrvatskih voda i drugih javnih poduzeća, civilne zaštite, Policije, Hrvatske gorske službe spašavanja i Državne uprave za zaštitu i spašavanje. Gotovo sva ministarstva koordinirano su se i pravodobno uključila u pružanje pomoći ljudima s poplavljenih područja. Svi su u svom djelokrugu dali doprinos spašavanju i zbrinjavanju ljudi i imovine te povratku života u naselja koja su bila pod vodom. No sve bi to bilo nedovoljno i uzaludno da nije bilo volje, žrtve i samoprijegora lokalnog stanovništva naših ljudi. Da nije bilo požrtvovnih i hrabrih ljudi gubici i štete bili bi neusporedivo veći i gori. Ne postoji država koja može zamijenit angažman motiviranih građana i društvenu solidarnost niti bi postojanje takve države imalo smisla. Naša državna tijela pokazala su efikasnost u ispunjavanju jedne od svojih najelementarnijih funkcija, da učinimo sve što možemo i koliko god možemo da se zaštiti život, egzistencija, imovina i sloboda naših građana. To je ona funkcija države oko koje moramo biti u što većoj mjeri ujedinjeni, bez obzira na politička i svjetonazorska razilaženja. Zajedno moramo jačati institucije i mehanizme koji će život naših ljudi učiniti sigurnijim i slobodnijim. Vrijeme je da se napokon složimo oko viđenja države kao odgovornog jamca slobode, demokratskih dostignuća, prava pojedinca, solidarnosti i jednakosti. Ne smijemo dopustiti da se dovede u pitanje državna briga o manjinskim društvenim skupinama. Naša je obaveza i naš posao da promoviramo i branimo prava slabijih i malobrojnijih. Ponosimo se antifašističkim temeljima državnosti i najvišim vrednotama koje su obranjene u našem Domovinskom ratu. To su sve temelji na kojima u našoj zemlji nastaje društvo zadovoljnih ljudi koji žive i izražavaju se u skladu sa svojim uvjerenjima i sa slobodnim shvaćanjem vlastitog identiteta, sa svojim temeljnim ljudskim pravom. Hrvatska je dame i gospodo bolja i stabilnija zemlja nego što je danas u Hrvatskoj to popularno reći. Hrvatska je ravnopravna članica Europske unije i NATO-a, a ta dva članstva potvrda su demokratske i partnerske zrelosti, kao i jamstvo sigurnosti Hrvatske. Na ovom mjestu želim naročito istaknuti da je u borbi koja je danima vođena protiv poplava u Slavoniji uloga Oružanih snaga bila iznimno važna, esencijalna. Više od 1000 vojnikinja i vojnika, zajedno s tehnikom, bilo je angažirano na obrani od poplava. Bila je to manifestacija funkcionalnosti i profesionalnosti naše vojske. Naše vojnikinje i vojnici, dočasnice i dočasnici, časnice i časnici, sudjeluju u nekim od najzahtjevnijih vojnih misija i operacija u svijetu. Naše misli su s njima koji sudjeluju u uspostavi mira i u globalnoj borbi protiv terorizma. Naši vojnici u misijama ni po čemu ne zaostaju za svojim kolegama iz savezničkih vojski. Nikad nismo imali obrazovaniji i obučeniji zapovjedni kadar na svim razinama naše vojske. Unatoč ekonomskoj krizi i financijskoj oskudici odlučni smo da sačuvamo funkcionalnost Hrvatskog ratnog zrakoplovstva. Uvjereni smo da ćemo uskoro u suradnji sa saveznicima i partnerima doći u priliku da znatno ojačamo i moderniziramo tehničke kapacitete zrakoplovstva, kao i tehničke mogućnosti Hrvatske ratne mornarice. Hrvatska ravnopravno suodlučuje u društvu najrazvijenijih država svijeta, ali naše ambicije nisu se iscrpile ulaskom u to društvo. Najviše što smo u strateškom smislu dobili pridruživanjem zajednici najnaprednijih država svijeta je prilika da u potpunosti iskoristimo svoje potencijale i realiziramo sebe. Naše zalaganje za interese Hrvatske i svih njezinih ljudi sad ima neusporedivo veće izglede za uspjeh. Naša zemlja danas na globalnoj sceni ima ipak veću težinu i važnost nego što ju je ikad imala. Članstvo u Europskoj uniji i NATO-u pri tom nije i neće biti element sputavanja naše nakane da vodimo vanjsku politiku lišenu političkih i civilizacijskih predrasuda, a sve opet u interesu samo nas, naših ljudi. Jačamo svoj utjecaj na kreiranje zajedničkih europskih stavova, pogotovo kad je riječ o politici prema našoj regiji, odnosno prema našem istočnom i JI susjedstvu. Pokrenuli smo inicijativu kojom se definira proaktivniji pristup Europe Bosni i Hercegovini. Taj pristup predviđa aktivnu suradnju država članica s Bosnom i Hercegovinom na usvajanju europskih kriterija, držeći realnom i dohvatljivom perspektivu članstva Bosne i Hercegovine u Uniji. Ne motivira nas samo briga za politički i ekonomski položaj Hrvata u Bosni i Hercegovini. To je naravno naš veliki interes, ali također naš visoki i veliki interes je stabilno i sigurno okruženje. Vjerujemo da je to ujedno interes cijele Europske unije koja će morati hrabrije iskoračiti prema Bosni i Hercegovini, Srbiji, Crnoj Gori, Albaniji i Kosovu i Makedoniji. Taj iskorak je geopolitička nužnost i najdjelotvornije sredstvo za smirivanje svih vrsta međudržavnih, međuetničkih i socijalnih napetosti na ovom prostoru koje i dalje postoje. Nemamo ambiciju biti tzv. regionalnim liderom niti ičijim tutorom ili sponzorom. Želimo biti uzor u izgradnji stabilne demokratske države u kojoj žive slobodni i normalni ljudi, ako se to može reći tako. Želimo biti prijatelj u kojeg se može pouzdati, što smo i dokazali tokom nedavnih poplava koje su pogodile pa i razorile Srbiju i Bosnu i Hercegovinu. Poštovane zastupnice i zastupnici, Hrvatska danas svoj ekonomski prosperitet gradi na drukčijim temeljima, rekao bih zdravijim temeljima. Naglašavam gradi, jer nije riječ o poslu od jedne noći, jedne godine ili jednog izbornog ciklusa. Podizanje stabilnog gospodarstva nakon razdoblja u kojem se ekonomska politika bazirala na obmanama i zaduživanju radi nerazumne potrošnje zahtijeva strpljivost i upornost. Izgradnja takve nacionalne ekonomije zahtijeva također racionalnost i punu odgovornost, ali ne i populizam koji nas je uostalom i doveo u sadašnju situaciju koja je komplicirana, ali daleko od bezizlazne. Populizam je politika koja žrtvuje budućnost jedne zemlje za račun kratkotrajnih, najčešće parcijalnih interesa. Upravo se to i bilo dogodilo u Hrvatskoj i mislim da ne smijemo dopustiti da nam se to ikad više dogodi. Nitko godinama nije vidio, niti je želio vidjeti kako se zidaju gospodarske kule od pijeska koje su se naprosto morale rasuti na vjetru i na kiši. Ipak u protekle dvije, tri godine traje grčevita javna utrka u širenju malodušja i beznađa i u najavljivanju najcrnjih scenarija. Ovdje otvoreno kažem neće ih biti, producenta za taj film nema. Nemojte ovo shvatiti pozivom na sažaljenje ili pozivom na širenje nekog lažnog, neutemeljenog optimizma. Međutim, ovo je poziv da se ujedinimo u realnom poimanju svoje stvarnosti. Realnost i racionalnost je u politici potkosurana moneta, trebamo još dići vrijednost. Ovo je poziv da zrelo sagledavamo svoju sadašnjost. Zrelo naravno znači i kritično i samokritično, ali ne destruktivno i demagoški do apsurda, skeča i kiča. Moju Vladu i mene neprestano se optužuje da nismo dovoljno hrabri za poduzimanje radikalnih reformi. Nismo hrabri zato što iz uprave i javne službe nismo smjesta otpustili više desetaka tisuća ljudi. Tada bi poručuju nam, svi naši problemi nestali kao rukom odneseni. Ja hrabrost takvu ne vidim. Nikad neću pristati na to da se društvena bešćutnost naziva hrabrošću. Nije hrabrost proizvoditi ljudsku nesreću i enormno povećavati broj nezaposlenih s prilično nejasnom mutnom nadom da će to brzo dovesti do rasta BDP-a koji je kao što znamo već predugo u negativnoj ili stagnantnoj zoni. Nije hrabrost slomiti preko koljena kompleksne probleme, jer se takvo shvaćanje hrabrosti uvijek slomi preko nečijih leđa i to ne jednih leđa. Zato je pitanje dinamike promjena jedno od ključnih pitanja ekonomske politike koju vodimo. Promjene moraju biti usklađene i izbalansirane s mogućnostima i svojstvima našeg gospodarstva, ali i našeg društva, naših ljudi, jer država nije tvrtka. Odlučili smo se za reformski put koji je duži. Očekivali smo da će to pobuditi nestrpljenje i nervozu, ali to je rizik koji smo svjesno i racionalno preuzeli. Spremni smo ako treba i na još oštrije kritike, ali kritike, ne kritizerstvo i na još tendencioznije nerazumijevanje i na to. Ali ne možemo i nećemo odustati od puta koji vodi prema stabilnom oporavku i gospodarskom rastu, možda ne kao prije deset godina ali rastu. Nećemo odustati od puta koji jest duži, ali je duži zato što izbjegava izazivanja novih društvenih i privatnih trauma i lomova. Nećemo odustati od puta koji vodi prema stabilnom i čvrstom rastu, održivom rastu i pritom ne povlači za sobom dodatna raslojavanja i dodatnu nejednakost među našim građanima koje za naš ukus ima previše, možda manje nego u mnogim državama svijeta. Ali mi živimo u Europi, a ne u Latinskoj Americi. Dokazujemo da su strukturna poboljšanja i ozdravljenja izvediva bez posezanja za drastičnim mjerama i šokovima, ali promjena mora biti. U prvom polugodištu ove godine hrvatski izvoz dosegnuo je 37 milijardi i 700 milijuna kuna što je 14,3% ili 4 milijarde i 200 milijuna kuna više nego u istom lanjskom razdoblju. Najviše u prvom polugodištu izvezeno u zemlje EU 24 milijarde i 200 milijuna kuna ili skoro 20% više. Izvoz u zemlje CEFTA-e iz koje smo izašli dosegnuo je 7 milijardi i 400 milijuna kuna što je 11,7% više nego u istom razdoblju prošle godine što je dobar rezultat i u biti je protivan nekim očekivanjima s obzirom na promjenu statusa nas i njih. Prvih 7 mjeseci ove godine industrijska proizvodnja ukupno je porasla za 0,8% u odnosu na lanjsko razdoblje, a u srpnju ove godine industrijska proizvodnja je ojačala za 1,4% prema srpnju prošle godine. I posebno je važan oporavak prerađivačke industrije koju smo ciljano s nadom podupirali. U industrijskoj strategiji predstavljeno je ovih dana, identificirane su ključne industrijske djelatnosti koje imaju najveću sposobnost rasta, razvoja i zapošljavanja. Precizno, analitički, ali uvijek s dozom rizika, jer nikad ne znate kojim putem će povijest krenuti, a naročito budućnost. To su proizvodnja osnovnih farmaceutskih proizvoda i pripravaka, proizvodnja računala, te elektroničkih i optičkih proizvoda, proizvodnja gotovih metalnih proizvoda, računalno programiranje, savjetovanje i povezane djelatnosti, proizvodnja električne opreme, strojeva i uređaja, te proizvodnja prehrambenih proizvoda i namještaja. Ciljevi su rast industrijske proizvodnje po prosječnoj godišnjoj stopi od 2,85%. Rast broja novozaposlenih za više od 85000 do kraja 2020, te povećanje izvoza za 30%. Zadnje brojke pokazuju da barem povećanje izvoza ovako definirano sa ovakvim ambicijama nije nedohvatljiv cilj. U tom bi se razdoblju trebala promijeniti i struktura izvoza u korist proizvoda više dodane vrijednosti. I mi vjerujemo da su to realni ciljevi. Poljoprivredna proizvodnja visoko je na listi naših prioriteta, ali ta proizvodnja mora biti suvremenija i mora biti tržišno usmjerena. A sada govorimo o tržištu od 5 stotina milijuna ljudi na kojem pojedini naši proizvođači nalaze svoj prostor čak i da bez da mi to znamo. To je možda i najbolji put. Ali to ne znači da stvari moramo prepustiti slučaju i stihiji i reći da će se same po sebi urediti i da će sve to nevidljiva ruka tržišta nekako ispeglati. Nešto hoće, a nešto će zgužvati. Zato smo tu mi, država. Podržavamo tu poljoprivrednu proizvodnju stavljanjem u funkciju državnog poljoprivrednog zemljišta logičnijim sustavom subvencija, te velikim projektima navodnjavanja i komasacije. U tome ćemo biti još aktivniji, a fondovi EU bit će i već jesu vrlo bitna sastavnica u stvaranju konkurentne poljoprivrede u kojoj to treba otvoreno reći mi smo europska država, perspektivu zapošljavanja treba vidjeti nekoliko postotaka naših građana kao u onima koji od toga dobro žive Njemačkoj, Austriji. Dakle, ne može pola nacije raditi u poljoprivredi, ne radi ni sada. Taj broj je mali ali je produktivan i uspješan. Ove godine smo za izravna plaćanja u poljoprivredi prvi put iz europskog proračuna izvukli, povukli više od 700 milijuna kuna. Uveli smo i posebne potpore mladim poljoprivrednicima. Osim toga, u idućih 7 godina bit će nam na raspolaganju više od 15 milijardi kuna europskog novca, dakle i našeg novca za program ruralnog razvoja. Taj novac je naš koliko ga uspijemo izvući. Kroz pretpristupni program za ruralni razvoj IPARD dosad su podržana 262 projekta s 395 milijuna kuna. Od toga je glavnina isplaćena u protekle 2 godine. U kolovozu ove godine, u odnosu na kolovoz prošle godine, broj nezaposlenih bio je manji za gotovo 24 tisuće, odnosno 7,6%. Među onima koji se više ne vode kao nezaposleni nalazi se i veliki broj novozaposlenih. U posljednjih nekoliko mjeseci broj nezaposlenih među mladima do 25 godina smanjen je za 7%. Još jednom naglašavam to su mladi koji niti se školuju, niti rade, niti su u treningu. Dakle, oni koji su u toj dobnoj kategoriji a na tržištu rada su i traže posao. Trenutačno je državnim programima aktivne politike zapošljavanja obuhvaćeno više od 40 tisuća naših ljudi. Broj nezaposlenih sada je ispod 290 tisuća. Unatoč pomacima i poboljšanjima to je u suštini naš najveći i najvažniji problem. Jedini veći problem od njega je premali broj ukupno zaposlenih. Povećanje broja zaposlenih cilj je kojemu izravno ili neizravno teže sve mjere i sve akcije koje poduzimamo. Dakle, ne broj ljudi na Burzi nego broj ljudi u dobnom razredu od 15 do 65 godina koji rade. A po tome se razlikuju Njemačka pa čak i SAD. U Njemačkoj najveći postotak ljudi radi, nešto radi i primaju nekakvu plaću. To je ključ našeg stabilnog gospodarskog razvoja, ali i normalnijeg i sretnijeg društva. Putem Ministarstva poduzetništva i obrta, Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije te HBOR-a sustavno potičemo malo i srednje poduzetništvo. U našoj je viziji nacionalnog gospodarstva taj segment gospodarstva jedan od najvažnijih. Još snažnije ćemo podupirati poduzetničku kreativnost i inovativnost jer se iz njih rađaju konkurentnost i mogućnost izlaska na druga tržišta. U tome će fondovi EU biti i jesu snažan oslonac. Ove godine 28 naših poduzetnika postalo je prvim korisnicima bespovratnih sredstava iz strukturnih fondova. Ti projekti ukupno su vrijedni 641 milijun kuna, a od toga će iz EU doći 250 milijuna kuna. Tako će do srpnja 2016. godine biti otvoreno 650 novih radnih mjesta. Ovo su počeci, ali počeci jednog novog sustava. Do kraja godine očekuje se objava još nekoliko natječaja iz strukturnih i investicijskih fondova i vrijednost im je blizu 3 milijarde kuna. Hrvatske autoceste i Hrvatske ceste dovršile su projekte vrijedne više od 4 milijarde i 500 milijuna kuna. To je više od 100 km autocesta i cesta. Gotova je izgradnja Luke Gaženica u koju je investirano više od milijardu kuna, a u Gradskoj luci Split grade se vanjski vezovi što je investicija od 150 milijuna kuna. Po koncesijskom modelu gradi se novi putnički terminal Međunarodne zračne luke Zagreb. U modernizaciju voznog parka Hrvatskih željeznica i u nova plovila Jadrolinije ove godine ulaže se blizu 500 milijuna kuna. Zahvaljujući fondovima EU pokrenuta je obnova željezničkih pruga, nešto što čeka već desetljećima. Zahvaljujući dakle tim fondovima vrijednost tih radova iznosit će nekoliko milijardi kuna. Do 2023. godine investirat ćemo 4 milijarde i 500 milijuna eura u vodno-komunalnu infrastrukturu i pritom ćemo se velikim dijelom, najvećim dijelom osloniti na europske fondove. Inače, težimo tome da sve krupne infrastrukturne investicije najvećim dijelom financiramo upravo tim fondovima. U cijeloj administraciji maksimalno su osnaženi kapaciteti i usvojena znanja za povlačenje sredstava iz europskih fondova, a cestovno povezivanje hrvatskog juga sa kako se to često pogrešno kaže ostatkom Hrvatske, a Hrvatska je bez ostatka, dobar je primjer takve orijentacije. Strpljivim i diskretnim radom došli smo do toga da je Pelješki most iz perspektive europskih sufinancijera postao najizglednija opcija cestovnog spajanja dvaju dijelova Hrvatske. Dakle, ovdje se radi o cestovnom povezivanju. U tijeku je izrada studije izvodivosti, a u sljedećoj godini projekt Pelješkog mosta bit će spreman za apliciranje za novac i za početak realizacije. To je danas bliže, ali realno bliže nego ikada. Gradilišta bez osiguranih financijskih sredstava nećemo otvarati. Ta vremena su prošla. Od početka primjene Zakona o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja stiglo je 80 prijava za korištenje višestruko stimulativnih mjera od kojih 47 u zadnjih godinu dana. Procijenjena vrijednost tih projekata je veća od 3 milijarde i 500 milijuna kuna. U proteklih 9 mjeseci stiglo je 47 prijava za svrstavanje u kategoriju strateškog investicijskog projekta. Od toga su 23 javna i 24 privatna projekta. Moramo pojednostaviti procedure za stjecanje statusa strateške investicije još dodatno, što donosi i porezne pogodnosti i ubrzava ostvarenje ulaganja. Stvoreni su preduvjeti da Hrvatska postane i energetsko čvorište šire regije te srednje i istočne Europe. Sve smo bliže početku realizacije velikih energetskih projekata, trećeg bloka TE Plomin po najvišim ekološkim standardima koji su dobri i za Njemačku i za Austriju, hidroenergetskog sustava Kosinj kao i LNG terminala na otoku Krku što je duži i teži proces i neće ići preko noći. Na tome se prvi puta tek počelo ozbiljno raditi. Prije ni to nije bio slučaj. Ukupna vrijednost ovih projekata za koje tražimo strateške partnere i investitore iznosi oko 2 milijarde eura. Ti projekti, uz uključenje u projekt Jadransko-jonskog plinovoda, Hrvatskoj će osigurati još veću stabilnost opskrbe i jeftinije energente za građane i industriju što je dodatni poticaj industrijskom razvoju i zapošljavanju. Pokrenuli smo istraživanja koja su preduvjet za moguć pronalazak i eksploataciju nafte i plina u Jadranu i kopnenom dijelu Hrvatske. To rade naši susjedi, naši susjedi na moru i mi od toga ne možemo biti izuzeti, to je naprosto tako. Bez obzira na to što postoji opravdan oprez prema takvim istraživanjima sa ekološkog gledišta, i ja ga dijelim. Pokrenuli smo projekte energetske učinkovitosti vrijedne milijardu i pol kuna. Sa 160 milijuna kuna vanproračunskih sredstava osiguravamo građanima subvencioniranje od 50 do 80% investicije u energetsku obnovu obiteljskih kuća. Tu se lokalna samouprava uključila ili se uopće nije uključila kao neki gradovi u Hrvatskoj. Dame i gospodo naš gospodarski oporavak i rast temelji se dakle na novom zapošljavanju, proizvodnji, i to izvozno orijentiranoj proizvodnji te na uspostavljanju logičnijih i poticajnijih poreznih pravila da bi se rasteretio rad i ojačala osobna potrošnja. Riječ je o strukturnom i mentalnom zaokretu koji počinje davati nekakve rezultate. Rast BDP-a do kojeg ćemo tako doći bit će stabilan i kontinuiran, održiv, ne baziran na cikličkim rastovima i raspadima jer se neće bazirati na neodgovornoj i kratkovidnoj politici državnog i osobnog zaduživanja. Tome je naprosto morao doći kraj jer se, ponavljam, radilo o modelu koji daje jednokratne učinke i koji je u velikoj mjeri umjetan. Uvodimo porez od vrlo umjerenih 12% na prihod od kamata. To znači da će onaj tko ima na štednji 500 tisuća kuna, a to je jako malo ljudi uz kamatu od 3% koju dobiva od banke, godišnje plaćati oko 1800kn poreza. Vjerujemo da je to pravedno i potrebno, a to nam potvrđuju iskustva praktički svih drugih državama s kojima se možemo uspoređivati. Uvodimo jasnije i strože kriterije za oslobađanje od plaćanja poreza na reinvestiranu dobit, porezno ćemo stimulirati samo one poduzetnike koji dobit uistinu ulože u širenje proizvodnje, u otvaranje novih radnih mjesta i u dizanje radničkih standarda, a ne u jačanje cash stocka kompanije. To je nešto što se događalo do sada, to treba promijeniti. Podižemo granicu za primjenu najviše porezne stope na plaće. Do sad se ta stopa koja iznosi 40% i najviša je u ovom dijelu Europe, kad kažem u ovom dijelu Europe mislim na bivše države, na države nove demokracije među koje spada i Hrvatska, dakle države koje su do '90. godine imale drugačije društveno uređenje i ta se stopa primjenjivala na osnovicu veću od 8800 kuna. Sad će ta granica za primjenu iznositi 13,200 kuna, osim za državne dužnosnike koji će biti izuzeti uskratom. Naglašavam to još jednom jer vidio sam od prvog dana da se pokušava manipulirati time, dakle državnim dužnosnicima, rekli smo 10 puta i ponovit ćemo još 100 puta, neće rasti plaće. Povećavamo iznos osobnog odbitka sa 2200 na 2600 kuna, to znači da će minimalna bruto plaća 3017 kuna biti praktički neoporeziva. Ovim poreznim korekcijama, najvećem dijelu zaposlenih tako će na godišnjoj razini ostati od nekoliko stotina do nekoliko tisuća kuna više. Vjerujemo da će i to potaknuti rast osobne potrošnje kao vrlo važne sastavnice ne samo našeg, nego svačijeg BDP-a u Europi. Moramo uspostaviti porezni sustav koji će omogućiti da nadprosječno imućni i oni koji bogato žive od prinosa na kapital, od rente i drugih oblika rente, značajnije sudjeluju u ostvarenju koncepta društvene solidarnosti. Bez toga teško možemo razmišljati o još snažnijem poreznom rasterećenju rada. Kada je riječ o ulasku obrtnika i malih poduzetnika u sustav PDV-a, podižemo prag sa 2 na 3 milijuna kuna ukupnih godišnjih prihoda. O tome se puno pričalo godinama, mi smo to proveli. Pored toga za ovu poduzetničku kategoriju koja obuhvaća više od 100 tisuća ljudi uvodimo plaćanje PDV-a po naplaćenom poslu, po realizaciji. Do sada su ti ljudi PDV morali plaćati po izdanom računu, što ih je dovodilo u stalne teškoće s likvidnošću, ovim ćemo ozbiljno olakšati poslovanje i život tim ljudima. Naravno, ovo nije nikakva genijalna inovacija, ovo je odluka da se prioritet države koji je do sada bio prvi prioritet ukloni u korist prioriteta tih ljudi. To je politička odluka. Vjerujemo da će dati rezultate. Utvrđujemo kriterije i razgovaramo s bankama, telekomunikacijskim operaterima i komunalnim poduzećima o oprostu dugova građanima koji su i po više godina dužni relativno male iznose koje realno ne mogu vratiti bez da propadnu. Takva vrsta dugovanja mnoge naše ljude godinama drži u stanju ekonomske paraliziranosti, blokade, stanju koje objektivno ne mogu prebroditi bez državne intervencije, a država je dužna pomoći građanima u takvoj situaciji jer mehanizmi slobodnog tržišta ne mogu rješavati tu vrstu pojedinačnih financijskih nevolja i mnogih drugih. Nama ne treba Hrvatska u kojoj će statistike pokazivati brojeve kojima će aplaudirati svjetske rejting agencije, investicijske agencije. Europska komisija, uz sve dužno poštovanje, ili međunarodne financijske institucije dok će za to vrijeme naši ljudi biti siromašniji i živjeti teže. Nije potrebno navoditi zemlje u kojima su stope ekonomskog rasta impresivne, a golemi dijelovi stanovništva žive u potpuno ljudskoj egzistencijalnoj bijedi. Takvi koncepti rasta ne da nam ne trebaju, nego ih više ne možemo ostvariti jer smo zemlja visokog srednjeg dohotka i moramo tražiti i nalazimo, vjerujem, nove modele rasta i ne trebaju nam savjeti, još jednom to ponavljam, da bismo trebali upravljati državom kao tvrtkom temeljem nekakvog priručnika jer legitimni cilj svake tvrtke je profit. To traže dioničari, a smisao države koju gradimo je da bude brana ugrožavanju prava i interesa ljudi koji žive od svog poštenog rada. Unutar generalnog koncepta zaštite radničkih prava i interesa, mora se s druge strane ostaviti prostor fleksibilnosti, odnosno prostor za prilagođavanje ekonomskim okolnostima koje su kao što znamo promjenjive, volatilne i ovise o brojnim složenim faktorima na koje vrlo često nemamo nikakvog utjecaja, nemaju ga ni veći od nas, puno veći. Borba za radnička prava niti iz perspektive vlasti, političkih stranaka niti iz perspektive sindikata ne bi trebalo postati svrha samom sebi, nego sredstvu. Ta borba treba biti u funkciji općeg napretka i boljeg života što većeg broja ljudi, a ne političke trgovine, potkupljivanja i obrane partikularnih interesa. Ta borba mora biti konkretna i svakodnevna. Naša Vlada uvela je kaznene odredbe za neisplatu plaće radnicima. Unatoč tome, još uvijek 30 tisuća ljudi ne prima plaću za svoj rad što je neusporedivo puno manje nego kad smo preuzeli vlast, ali i dalje puno. S idejom općeg napretka i zapošljavanja što većeg broja naših ljudi, izmijenili smo i Zakon o radu, unatoč brojnim otporima. Nismo mijenjali Zakon o radu zato da bi ljudi lakše ostajali bez posla, nego zato da bi ljudi lakše radili i nalazili posao i to je jedini motiv promjena koje smo unijeli u taj zakon, ali tu jednostavnu logiku neki naprosto odbijaju vidjeti. Nekima je draže vjerovati u teorije zavjere nego u zdrav ljudski razum. Ni u jednom času nije bila ugrožena isplata niti visina radničkih mirovina, neće ni biti. Nije niti će biti ugrožena isplata plaće iz državnog proračuna. Štitimo i štitit ćemo sva održiva prava, a ona su bila i bit će velika hrvatskih branitelja i stradalnika Domovinskog rata, to ponavljamo, ali je još važnije da se toga držimo i držimo se. Nije došla u pitanje ni razina socijalnih prava najizloženijih kategorija naših građana. Uspješno smo reformirali sustav socijalnih naknada, a zahvaljujući boljem nadzoru putem jedinstvene baze podataka, obustavili smo isplate naknada za 15% donedavnih korisnika. Taj novac preusmjeren je u osjetno povećanje socijalnih naknada samcima i samostalnim roditeljima kojima najviše prijeti siromaštvo, ne samo u Hrvatskoj nego i u SAD-u. Dame i gospodo, spomenuo sam malo prije obranu partikularnih interesa, upravo je obrana takvih interesa zajedno s nemogućnošću razumijevanja složenosti hrvatskog ekonomskog problema i sa svojevrsnim natjecanjem u iskazivanju iracionalne netrpeljivosti postalo dominantnim diskursom našeg političkog i javnog života. Opkoljeni smo galamom u kojoj se na dnevnoj bazi barata teškim riječima i groznim optužbama. Ovdje ponajprije mislim na optužbe što se olako iznose na račun zaposlenih u državnoj upravi i javnim službama pa i u javnim poduzećima. Svjesni smo da državni i javni sektor moraju biti efikasniji racionalniji, ali to se ne postiže ognjem, mačem i psovkama kako neki rade i sugeriraju nego upornim i ciljanim reformama koje ne traju jedan tjedan. Cilj reformi koje provodimo i uklanjanje zapreka u funkcioniranju te smanjivanju troškova državne uprave i javnih službi. Usprkos svim našim obzirima i usprkos tome što vodimo računa o tempu i ravnoteži i u tome se susrećemo sa žilavim otporima. No otpori nas neće odvratiti od smjera za koji smo uvjereni da je u interesu velike većine ljudi, a da onu manjinu ne gazi. Svi ili gotovo svi građani koji primaju plaću iz državnog proračuna obuhvaćeni su sustavom centralnog obračuna plaća, tek danas. Tehnološki to je bilo moguće prije 10 godina. tek danas. To je napravila ova Vlada, moja Vlada. Razvili smo i dalje razvijamo taj softverski instrument koji mora donijeti uštede kroz sprečavanje zlouporaba i svih nezakonitih isplata, ne kriminalnih nego protivnih pravilima. To je također instrument za efikasnije i logičnije upravljanje golemim državnim rashodima za plaće, te racionalnije upravljanje ljudima koji primaju dohodak iz državnog proračuna koji uplaćuju i oni koji u javnoj upravi i poduzećima ne rade. Ujedinili smo sustav javne nabave što je do sada samo u zdravstvu rezultiralo uštedom oko 450 milijuna kuna, racionaliziramo mrežu pravosudnih institucija. Broj pravosudnih tijela smanjujemo sa 208 na 116 nakon duge, uporne i dosadne javne rasprave. uvodimo podjelu na 15 pravosudnih područja tako da osnivamo 15 županijskih sudova i 15 županijskih državnih odvjetništava, 24 općinska i 22 prekršajna suda te 22 općinska državna odvjetništva. To će donijeti značajne uštede, prije svega građanima. Nastavljamo sa informatizacijom pravosuđa da bismo ga učinili efikasnijim, transparentnijim i dostupnijim građanima. Naše pravosuđe ima probleme, ali budimo i tu realni, dakle ono što Vlada može je ograničeno, ono što ne može na to će ukazivati i apelirati da se promijeni. Hrvatska nema pravosuđe od jučer, ima ga već desetljećima. Pokrenuli smo projekt e-građani koji omogućuje komunikaciju sa javnim sektorom na jednom mjestu na internetu putem portala koji sjedinjuje informaciju o radu Vlade i svih ministarstva, također novitet koji je uz malo dobre volje i angažmana bio moguć prije 10 godina ili barem prije 6 godina. Također građanima je omogućen uvid u podatke upisane u maticu rođenih, maticu vjenčanih i knjigu državljana kao i ispis e-zapisa rodnoga lista, vjenčanog lista i domovnice. Do sada se u ovaj sustav uključilo preko 70 tisuća građana. Dovršena je integracija državnih matica, knjige državljana i registra birača. Od početka mandata provodimo racionalizaciju o poslovanju državnih i javnih poduzeća. A danas ću navesti samo neke Hrvatska pošta, Hrvatska elektroprivreda, Hrvatske šume, tvrtke koje kvalitetnije ispunjavaju svoju javnu funkciju, ostvaruju veće prihode i manje troše. Od 23 javna poduzeća u prvih 6 mjeseci ove godine profit je ostvarilo njih 17 i to u iznosu od milijardu i 600 milijuna kuna, iskreno najviše HEP, dok je 6 kompanija ostvarilo ukupni gubitak od 140 milijuna kuna. Kada je u pitanju dobit to je za 518 milijuna kuna bolji rezultat u odnosu na prvu polovicu prošle godine. Intenzivno nastavljamo sa postupcima legalizacije i fiskalizacije. Učinci fiskalizacije jasno se vide u drastičnom, drastičnom povećanju prijavljenih prihoda u ugostiteljstvu i u nekim drugim obrtničkim i samostalnim zanimanjima. Što se tiče instituta predstečajne nagodbe, do sada se za tu opciju odlučilo više od 7 tisuća tvrtki koje zapošljavaju više od 55 tisuća radnika. Poduzeća za koje je sud potvrdio predstečajnu nagodbu ili su vjerovnici prihvatili plan nagodbe zapošljavaju gotovo 30 tisuća radnika. Stvaramo državu reda i poštivanja zakona bez obzira na ime i prezime, društveni i materijalni status, pripadnost političkoj i interesnoj skupini bez obzira na porijeklo i uvjerenja. Inzistiramo na urednoj naplati poreza i svih drugih obaveza prema državnom proračunu, ali ne na način da sijemo teror i strah od države. Razvijamo moderne i učinkovite mehanizme koji će biti strogi i precizni ali i partnerski nastrojeni prema svakome tko doprinosi, tko participira. No u vođenju reda dobrim dijelom temelje se dugoročne stabilne javne financije. Stabilnost javnih financija uz stalni reformski rad u sustavima državnih javnih službi, te usavršavanje u korištenju fondova EU kada je riječ o strateškim infrastrukturnim zahvatima glavni je preduvjet još jačeg zamaha gospodarstvu i društvu. Pri tom mislim na davanje zamaha prije svega putem poreznog rasterećenja rada, dodatnog stimuliranja proizvodnje, te srednjeg i malog poduzetništva kao i putem jačih poticaja investiranju i novom zapošljavanju. Europska procedura prekomjernog deficita kroz koju Hrvatska prolazi a prošlo je jako puno članica Europske unije, većina zapravo nije ništa drugo nego transparentan i kontroliran proces uspostave stabilnih i održivih javnih financija u segmentu na koji država može izravno utjecati. To je segment proračunskih rashoda, to je segment racionalizacije troškova i štednje na stavkama na kojima se država godinama nepotrebno i nelogično razbacivala. No jasno je da štednja i rezanje izdataka neće dovesti do konsolidacije javnih financija ako ne bude gospodarskog rasta. Nisu u pravu oni koji misle da je procedura prekomjernog deficita nekakav poligon za ultimatume i ucjene. Radi se o konstruktivnom i dinamičnom mehanizmu u kojem rokovi i birokratski imperativi nisu i ne mogu i neće biti iznad interesa građana i zdravog razuma. Moja Vlada odgovorna je iznad svega i prije svega građanima koji su joj dali povjerenje, tek onda dolaze svi drugi, pa i međunarodni kreditori prema kojima svoje obaveze uredno ispunjavamo. I inače prvi puta u svojoj povijesti, odnosno drugi puta, ali prvi puta u 2013. Hrvatska ima suficit platne bilance odnosno tekućeg računa. To znači da prosto ali točno rečeno, dakle imamo rashode koji nisu veći od prihoda kao država. Šta to znači? U ovom trenutku to znači stagnaciju. Međutim kada pogledamo europsku krizu koja je došla, jako udarila, malo se udaljila pa se zbog rigidnih mjera štednje i odricanja opet vratila, opet vratila, države koje su se našle u najvećem problemu redom bez iznimke nisu države koje su imale najveći proračunski deficit, nisu države koje su imale najveći javni dug, neke jesu a neke nisu, nego su sve redom države koje su imale izrazito negativnu platnu bilancu i ogromne deficite platne bilance Španjolska, Italija, Grčka. Oni koji nisu imali nego su imali suficite Njemačka, Nizozemska, Skandinavske države koje nisu u eurozoni, Belgija, to su države koje su krizom najmanje zahvaćene. Kada gledamo uzroke krize, odnosno stagnacije nakon krize, to je empirijski prije svega izrazito negativna platna bilanca. Hrvatska nikada nije imala izrazito negativnu platnu bilancu. Zadnji puta ona je premašivala 10% BDP-a '99. godine. Nakon toga ona spada bez obzira tko bio na vlasti među niže u Europi. 2007. Hrvatska i Poljska imale su najniži deficit platne bilance u istočnoj Europi i srednjoj. Razlog turizam. To Hrvatsku i danas drži iznad površine. Dakle naši prihodi u 2013. godini, ukupni prihodi računa države su bez obzira na stagnaciju, bez obzira na stagnaciju konačno uravnoteženi, imamo mali suficit. To su brojke koje treba gledati, ne vjerovati slijepo ali pogledajte malo tko je u problemima i vidjeti ćete da je pravilo vrlo jasno i tko je u najveće probleme zapao. Italija nije imala velike proračunske deficite, imala je vrlo uravnotežen fiskus ali ogroman deficit platne bilance i ogroman javni dug. O tim stvarima moramo voditi računa, o njima se priča malo. I kada to naglašavam, radim malu digresiju. Ovaj podatak je naprosto Hrvatska posebnost, dakle on nije rezultat dobrog ili lošeg rada prethodne Vlade kao ni ove Vlade. Nama turizam kroz usluge o platnoj bilanci olakšava život. To drugi usporedivi s nama nemaju. Na tome moramo raditi jer to je za nas daljnji izvor i novaca i stabilnosti i sigurnosti. A ovo drugo što gradimo to će potrajati bar 10 godina. Dakle veća konkurentnost, veći izvoz, jer to je godinama zanemarivano. Obrazovni proces na svim razinama mora biti dostupan svima a zadatak je države da ga najviše olakša onima koji su najslabiji. Osim što sufinancira međumjesni prijevoz učenika država je ove godine osigurala 44 milijuna kuna za pomoćnike u školama za djecu s teškoćama, jako bolna i osjetljiva tema na koju se nedavno pokušalo neću reći politički profitirati nego optužiti Vladu, kažem nekorektno jer smo ove godine preuzeli po prvi puta praktički svu odgovornost za to. I iznosi koji se izdvajaju su bitno veći nego prošle godine. Šta su radile neke jedinice lokalne samouprave i županije zaključimo sami. Sustav obrazovanja i znanosti koji stvaramo biti će suvremeniji i kompetitivniji a smisao je da se odgajaju i obrazuju slobodno misleći i kompetentni ljudi koji će sudjelujući u obrazovnom i znanstvenom procesu zadovoljiti svoje interne potrebe, ljudske potrebe, svoju ljudsku znatiželju ali i osigurati egzistenciju u današnjem i sutrašnjem svijetu, biti hrvatski građani pa na kraju i plaćati porez. U pogledu racionalizacije zdravstvenog sustava uskoro ćemo imati konačan plan spajanja i jačanja dnevnih bolnica sa ciljem povećanja učinkovitosti, dostupnosti i kvalitete pružanja zdravstvene zaštite pacijentima, kvalitete u kojoj će se znati gdje se u maloj Hrvatskoj, dobro povezanoj Hrvatskoj može dobiti najbolja usluga, gdje se može spasiti život a da se vrijeme ne gubi tamo gdje se to ne treba raditi.To je zajedno sa ujedinjenom javnom nabavom glavni korak prema daljnjem smanjivanju gubitaka zdravstvenog sustava. Skup je, svugdje je skup, neće nikad biti jeftin, ne smije biti preskup. O smanjivanju zdravstvenih gubitaka izravno ovisi dinamika uvođenja javnih financija u mirnije vode jer uz mirovine zdravstvo je najveći trošak i ostati će veliki trošak. I mirovine će ostati veliki trošak jer društvo stari. Jedan od mehanizama u kojem se konsolidacija javnih financija dodiruje i prožima sa poticanjem gospodarskog oporavka i zdravog rasta je privatizacija i koncesioniranje dijelova državne imovine koja je godinama, desetljećima bila potpuno neiskorištena. Dužni smo raspolagati svom imovinom i svim resursima u korist jačanja nacionalnog gospodarstva, veće zaposlenosti i proizvodnje. Ušli smo u poodmaklu fazu procesa monetizacije naših autocesta koje su financirane kreditima u najvećoj mjeri, ogromnoj mjeri i kroz određena davanja kroz cijenu litre goriva. Prošla Vlada je u svom programu gospodarskog oporavka koju je podržala tadašnja parlamentarna većina, imala taj plan pred sobom. Mi smo na tome počeli raditi, konkretno. Dakle postoji veliki interes svjetskih konzorcija da uđu u taj posao jer u ovom trenutku mogu do velikog novca doći jeftinije od nas. Što smo mi u tom procesu spremni ustupiti i oko čega se dogovoriti i koja smo jasna pravila spremni postaviti? Dakle te ceste ostaju naše, bit će naše, ostaju na istom mjestu, neće nikamo otići, a upravljanje tim autocestama povjerit ćemo po modelu koji već postoji u jednom dijelu Hrvatske i nitko ne primjećuje da postoji, na 30 ili 40 godina onome tko nam ponudi najbolje uvjete. Naravno, kako profitabilnost tih cesta bude veća, neće bit sutra ali će bit kroz godine, tako se i mijenjaju odnosi. Naš je interes da odmah dobijemo novac kojim bismo otplatili nepovoljne ili skupe kredite koji su uzimani za gradnju jednog dijela autocesta. Time ćemo smanjiti hrvatski javni dug, važna stvar. Ne to podijelit i raspačat okolo nego smanjit hrvatski javni dug i olakšati pritisak na državne financije. Dakle ništa ne rasprodajemo, nikad, nego stavljamo državnu imovinu u funkciju općeg interesa, razvoja i smanjenja javnog duga. Ja ne vidimo tko dobronamjeran nakon 5 minuta razgovora može biti protiv toga, osim onih iz prvih minuta govora, populista. U turističkom sektoru bilježimo veliki interes jakih kompanija da investiraju u donedavno npr. sasvim zapušteni i sudbini prepušten kompleks Kupari. Radi se o ulaganju moguće do 300 milijuna eura. U neposrednoj blizini Kupara radi se o ulaganju na dubrovačkom aerodromu od 200 milijuna eura. Dodamo li tome Pelješki most koji nije daleko od realizacije po prvi puta, doći ćemo do iznosa od skoro milijardu eura realnih ulaganja samo u jednoj županiji. To je razlika. Tražimo investitore u turističke sadržaje na Brijunima koji su također godinama i godinama zapostavljeni, ustvari devastirani, a analiziramo i mogućnost za privatizaciju državnog udjela u velikim turističkim poduzećima na Rabu i dubrovačkom području, ne zato da bismo to nekome dali ispod žita nego zato da tamo radi još više ljudi nego danas, da se sobe prodaju još skuplje nego danas i da bude svima bolje. Sada je dobro, ali slabo kako bi moglo biti. To je jedini motiv i to cijela hrvatska javnost kada je u pitanju i ACI može gledati. Nema ništa ispod stola, nema ništa na tajnim ručkovima. Poreznim rasterećenjem i modernijim, fleksibilnijim pristupom otvorili smo vrata restrukturiranju turističke industrije u smjeru dizanja kvalitete i širenja lepeze sadržaja što je preduvjet povećanja prihoda u, ne volim uopće te izraze, predsezoni i postsezoni. Postoji posao, postoji odnos, postoji profesionalizam i onda sezona može trajat cijele godine, naravno ne istim intenzitetom. Predsezona i postsezona. Ovo je zadnji puta ustvari da koristim takve riječi. Prvi rezultati već su vidljivi, unatoč lošim vremenskim prilikama ovog ljeta, baš lošim. Dvije važne državne kompanije, Croatiu Airlines i ACI već spomenuti, pripremamo za privlačenje strateških partnera koji bi unijeli zdravi kapital i omogućili dugoročni razvoj i napredak tih tvrtki. Država bi pritom iz strateških razloga u obje tvrtke zadržala bitnu ulogu, kontrolnu ulogu. U međuvremenu racionalizirali smo poslovanje Croatia Airlinesa pa ta kompanija više ne proizvodi gubitke što su se mjerili u stotinama milijuna kuna nego čak i male dobiti. Podsjetit ću da u našem okruženju kompanije propadaju, da je nekoliko država ili ostalo bez kompanije, dakle bez nositelje nacionalne zastave ili ih je Lufthansa kupila za 1 euro, evo mi se još držimo. Vodimo računa o zaštiti životne sredine i prostora te o poticanju održivog razvoja. U tome tražimo dobru mjeru u odnosima između stupnja ekonomskog razvoja zemlje, ulaganja u zaštitu okoliša koje nije jeftino ali je nužno i zakonske regulacije u tom osjetljivom području. Zaštita okoliša i prostora ne može biti izolirana od ekonomske i društvene stvarnosti i od napora da se najvećem broju građana uz zdrav život osigura i bogatiji život. U posljednjih godinu dana smo napravili rekao bih značajne iskorake u zaštiti okoliša. Pokrenuli smo projekte vrijedne više od 5 milijardi kuna i osigurali za njih 70% sredstava iz europskih izvora. To košta i taj novac je prisutan u Europi, treba ga uzeti. Gotovo 80% građana koji žive u 396 gradova i općina trenutno ima pristup nekom obliku razvrstavanja otpada. To su velike promjene. Kada sam '99. na 2000. se vraćamo iz Bruxellesa u Zagreb tamo još uvijek nije bilo kanta za smeće u različitim bojama. To je bilo prije samo 14 godina. U cijeloj Hrvatskoj je napravljen vidljiv iskorak u tom vremenu, u cijeloj Hrvatskoj. To je veliki skok u odnosu na 2012. kada je tu mogućnost imalo samo 45% naših ljudi. U mandatu moje Vlade osigurana su sredstva za sufinanciranje projekata razdvajanja otpada u vrijednosti većoj od 400 milijuna kuna. Uvažene zastupnice i zastupnici, kada sam prije 30-ak mjeseci s ovog istog mjesta tražio da pružite povjerenje moje Vladi, između ostalog sam kazao da je jedan od naših glavnih ciljeva da u ovoj zemlji, u našoj Hrvatskoj mirno spavaju i ne samo spavaju nego i rade i dišu, svi oni koji se nisu ogriješili o zakon. Da župani, gradonačelnici i načelnici iz opozicijskih redova ne strahuju od politički motiviranog policijskog progona ako znaju da su radili po zakonu. Zamolio sam vas tada da zapamtite moje riječi jer je to stav koji nas duboko razlikuje od nekih prije nas. Ove iste riječi ponovio sam i prošle godine u govoru o stanju države i radu Vlade. I danas vas s istog mjesta molim da uvidite tu razliku i da ne podcjenjujete. Kao što ste vidjeli u našem dosadašnjem mandatu, država i društvo mogu razvijati uspješne antikorupcijske mehanizme i mimo dnevno političkih motiva i pritisaka jer država mora biti drugo ime za povjerenje između građana i vlasti koji su je slobodno birali. To povjerenje gradi se i održava javnošću i transparentnošću političkog odlučivanja, profesionalizmom, odgovornošću i kompetentnošću. Pravosuđu smo u potpunosti otvorili prostor da samostalno stječe i razvija ugled među građanima bez ikakve želje da polemiziram bilo s kime. Moram napomenuti samo to da se ugled teško može steći držanjem za dogmu o vlastitoj nepogrešivosti i političkim agitiranjem. Poštovanje se mora zaslužiti. Poštuješ oca i majku ili majku i oca, svi drugi moraju zaslužiti. Ja prvi. Pojedini pokušaji da se sudstvo pretvori u instrument političke borbe nanose Hrvatskoj štetu, naprosto štetu. Širenje medijskih sloboda i puna zaštita javnih, komercijalnih i neprofitnih medija od političkih utjecaja prije svega od utjecaja središnje vlasti, pa i od hrvatske Vlade postignuće je na koje sam ponosan. To međutim nije dovoljno da bi mediji mogli imati funkciju kojemu demokraciji pripada. Profesionalno novinarstvo sa svojim metodama i etičkim standardima nezamjenjiv je mehanizam u osposobljavanju svakog čovjeka, svakog građanina da na dan izbora donese racionalnu i kompetentnu odluku. Ne kažem pravu odluku, racionalnu i kompetentnu odluku. Bez toga demokracija ne postoji. Država i društvo neće dopustiti da Hrvatski građani budu lišeni nepristranog, pravodobnog i cjelovitog informiranja o onome što nas okružuje i što utječe na naš život i čini naš život. To ne smijemo dopustiti i zato što o tome u velikoj mjeri ovisi uspjeh našeg truda da proširimo prostor slobode i uključenosti. Zaštita prava manjina, nacionalnih manjina, ali i svih drugih društvenih skupina koje su manjinske nije samo naša zakonska i ljudska dužnost. To je naša moralna obaveza prema prošlosti i budućnosti Hrvatske. Jedan od trajnih i najuzvišenijih poslova svake hrvatske vlasti je suzbijati mržnju prema drugima i drukčijima. Stvarati zemlju u kojoj će se svaki čovjek osjećati još slobodnije i sigurnije bez obzira na nacionalnu i vjersku pripadnost, porijeklo, seksualno opredjeljenje, svjetonazor ili socijalni status. Samo s tim ciljem donijeli smo i Zakon o … [[Govornik se ne razumije.]] partnerstvu osoba istog spola. Iskoristit ćemo sva legalna i demokratska sredstva da obranimo Hrvatsku od onih kojima je širenje netrpeljivosti i sumnjičavosti prema različitosti sredstvo za ostvarivanje političkih ciljeva i privatnih probitaka. Ova Vlada je svjesna također važnosti duhovnih i identitetskih vrijednosti u životu ljudi koje čvršće od ičega povezuje pripadnost istom jeziku i istom ili sličnom kulturnom kodu. To se ne može propisati ni jednim zakonom. To imaš u srcu i glavi ili nemaš. Ministarstvo kulture podupire sve vrijedne i umjetničke inicijative i kulturne inicijative, ali i pomaže u osposobljavanju javnih i privatnih ustanova i tvrtki da aktivnije pristupaju fondovima EU. Kultura mora biti dostupna što većem broju ljudi i mora imati ambiciju da iskorači na širu kulturnu scenu – regionalnu i europsku. Kultura koja je kultura unutar 4 zida ili unutar jednih granica nije kultura. To je dogma. Dame i gospodo, ne dajmo se zaplašiti galamom. Galame u pravilu oni koji svoju šansu vide jedino u neredu i manipulaciji. Kažem u pravilu. Nekad je galama vrlo rijetko, ali nekad je nužna. Hrvatska je pametnija i jača od onih koji je otvoreno podcjenjuju. Naša nacija je prošla u proteklih 4 stoljeća kroz mnogo teža iskušenja i izazove nego što su teškoće sa kojima se sada suočavamo. Uspjeli smo i pobijedili i nadvladali jer smo vjerovali u sebe, u snagu svoje volje i u ispravnost svojih nacionalnih i državnih ciljeva. Ne moramo i ne trebamo biti politički istomišljenici da bismo se okupili oko vjere u sebe kao preduvjeta napretka i blagostanja, kao vjere u sutra, kao optimizma. Ne treba nam vjera u trikove i prečice, nego čvrsto uzdanje da smo svojim radom i pameću sposobni osigurati zdravi, uravnoteženi razvitak Hrvatske na korist svima. Bit ćemo uporni i strpljivi u provođenju koncepta u kojem se rast bazira na novom zapošljavanju, na proizvodnji, na izvozu. I na uslugama, ali i na opipljivim stvarima. Znamo da će se ta upornost i strpljivost isplatiti naciji, ne nama. I znamo da efekti koji će dati inzistiranja na tom konceptu neće biti kratkotrajni i površni. Bit će to stabilni temelji kontinuiranog napretka, te sretnije i bolje Hrvatske. Hvala vam i živjeli! [[Pljesak.]]
Hvala lijepa predsjedniče Vlade. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika kao što je to predviđeno Poslovnikom Hrvatskog sabora. Sada je na redu Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice i poštovani zastupnik Tomislav Karamarko. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine Milanović. Ovo je dakle druga godina da predsjednik Vlade temeljem članka 128. i 129. Poslovnika Hrvatskog sabora podnosi usmeno godišnje izvješće o radu Vlade. To da predsjednik Vlade podnosi usmeno izvješće u trajanju od jednog sata, a nakon njega predstavnici klubova mogu iznijeti svoja stajališta u trajanju od 20 minuta i da završni osvrt opet pripada predsjedniku Vlade, te da nije moguća rasprava, odnosno replike na izlaganje jasno ukazuje da je predsjednik Vlade ovime nastojao sebi osigurati dominantu poziciju u Hrvatskome saboru. Jer sjetimo se da je ovakva odredba u Poslovnik Hrvatskog sabora unijeta upravo na njegovu inicijativu. Bilo bi normalno da u skladu sa demokratskom praksom Vlada, odnosno njen predsjednik dostavi Hrvatskom saboru pisano godišnje izvješće o radu, sa predsjednik Vlade dodatno usmeno obrazloži izvješće i da se o istome vodi rasprava u ovom Visokom domu koja se ne bi bila svela samo na 20 minutno izlaganje predstavnika klubova zastupnika. No, budući da je tako meni kao i ostalim predstavnicima klubova zastupnika ne preostaje ništa drugo nego da iznesemo svoje viđenje o stanju u društvu i državi i o radu ove Vlade. A što reći ad hoc o ovom izvješću koje evo prvi put čujemo danas? Moram reći da je ono farsično, prepuno iluzornih projekcija i utopije. I zato ga vjerojatno nismo ni mogli dobiti čak ni jedan dan ranije na uvid. Ovo je izvješće o željama, a ne o onome što je učinjeno. Gospodine Milanoviću, vi kao da ste prije mjesec dana postali premijer. U četvrtoj godini mandata hrvatsko društvo, hrvatski građani nisu spremni za ovu vrst vaše poezije jer život naših građana u vašoj režiji sve je samo ne poetičan. No, vratimo se sada u realnost. A realnost je takva da je stanje u društvu i državi u odnosu na prošlu godinu pogoršano. Nakon pada BDP-a u 2012. za 2%, te u 2013. za dodatnih 1%, domaći brutoproizvod je nastavio padati i u 2014. godini. Tako da je zabilježio realno smanjenje od 0,4% u prvom te 0,8% u drugom tromjesečju ove godine u odnosu na isto prošlogodišnje razdoblje. Time je aktualna Hrvatska vlada postala rekorder. U čemu? Naime, neki vrijedni ekonomski analitičari utvrdili su da je ova Vlada jedina u posljednjih 60 godina u Europi ali i šire koja je zabilježila tako dugotrajan pad gospodarstva a da je još uvijek na vlasti. Na pad domaćeg brutoproizvoda snažno je utjecao pad investicija, nepovoljna kretanja na tržištu rada i pad osobne potrošnje. Bez obzira što je u prvom polugodištu ove godine prosječan broj registriranih nezaposlenih osoba povećan za samo 0,2% u odnosu na prvo polugodište 2013. godine došlo je do smanjenja broja zaposlenih osoba za oko 32 tisuće ili 2,3%. Očito je da usporavanje rasta nezaposlenih rezultat administrativnog brisanja nezaposlenih u Zavodu za zapošljavanje te što je posebice zabrinjavajuće velikog vala iseljavanja mladih i školovanih ljudi iz Hrvatske čime se ugrožava ekonomska i demografska budućnost naše domovine. Ukupni inozemni dug krajem svibnja ove godine iznosio je 46,6 milijardi eura. Inozemni dug prvih pet mjeseci ove godine zabilježio je porast od 1 milijarde. Najveći doprinos porastu inozemnog duga došao je upravo od sektora države. S obzirom na visoki deficit državnog proračuna, a koji će prema predviđanjima ozbiljnih ekonomskih analitičara ove godine iznositi gotovo 19 milijardi kuna inozemno zaduženje i javni dug i dalje će nezaustavljivo rasti i ozbiljno ugrožavati ne samo financijsku nego i svekoliku stabilnost Hrvatske države. Umjesto da iskoristi činjenicu pristupanja Hrvatske u punopravno članstvo u EU u povlačenju sredstava iz fondova EU Vlada je pokazala nevjerojatnu aljkavost i nesposobnost u realizaciji tih sredstava te neučinkovitost javne administracije u pripremi projekata tako da nam prijeti opasnost da izgubimo u 2016. i u 2017. godini više od milijardu eura. Od dolaska ove Vlade standard hrvatskih građana kumulativno je pao za 10% i takvog primjera nema u Europi u posljednje vrijeme. Glavni razlog tome je značajan rast poreznog opterećenja te rast nezaposlenosti. Negativna kretanja u cijelom dosadašnjem mandatu ove Vlade po svemu sudeći nastavit će se i do kraja ove godine jer su svi trendovi negativni. Investicije, ne samo da ne rastu nego i dalje zabrinjavajuće padaju. Građevinarstvo je u kolapsu, pada osobna potrošnja. Sve ovo je rezultat ekonomske i ne samo ekonomske politike ove Vlade čije je djelovanje inspirirano ne idejom i vizijom kako zemlju izvući iz krize nego idejom tzv. uvođenja reda koja se svodi na dokazivanje i pokazivanje vrlo često moći i sile te iste vlasti. Neprestane promjene propisa, posebice poreznih, arbitrarnost u primjerni zakona od strane inspekcijskih službi, nepredvidivost postupaka državnih tijela, neučinkovita javna uprava, neusklađeno djelovanje središnjih i lokalnih tijela vlasti učinili su Hrvatsku nepoželjnim mjestom ne samo za inozemne nego i domaće investitore. Vlada je svojim mjerama i potezima samo produbljivala krizno stanje u društvu i mnogi Hrvati misle da bi nam gospodarsko i opće društveno stanje bilo bolje da Vlade možda uopće i nema. Ili ako je već moramo trpjeti da ništa ne radi. Silni eksperimenti, radikalna čišćenja upravnih struktura i zapošljavanje po kriteriju isključivo političke podobnosti dovedeno je do apsurda. Umjesto da svoje djelovanje usmjeri na provođenje strukturnih reformi javne i državne uprave te restrukturiranje javnih tvrtki Vlada se bavila najviše porezima i nepromišljenim mjerama bez valjanih analiza i procjene učinaka svojih odluka. Porezno opterećenje postalo je neodrživo. Vlada ne shvaća da povećanjem poreza preko određene granice pada osnovica. Povećavanjem stope poreza ne može se nadoknaditi smanjenje osnovice. Iznos prikupljenog poreza manji je jer ljudi imaju manje i manje troše, što pokazuje smanjenje prihoda od PDV-a u prvom polugodištu ove godine u odnosu na prvo polugodište prošle godine za čak 6,8%. Prihodi od PDV-a su u padu usprkos fiskalizaciji i intenzivnom provođenju mjera naplate starih dugovanja, čime se hvali Ministarstvo financija čiji se čelnik pritisnut problemima žali da mu sustav kojim upravlja ne funkcionira i da mu najbliži suradnici koje je sam izabrao ne obavljaju poslove za koje su zaduženi. Sve što ova Vlada radi je kontradiktorno i zbunjujuće. Smanji doprinos za zdravstveno osiguranje pa ga opet poveća. Smanji porez, PDV turizmu pa ga opet poveća. Poveća porez na dohodak pa sad najavljuje njegovo smanjenje. Najavi reformu zdravstva pa se povuče. Itd., itd. Očito nedostatak i vizije i znanja. Umjesto da provjerava ideje i mjere ona ih na brzinu uvodi i eksperimentira na cijelom narodu i državi. Uveli su nas u labirint svojih zabluda, neznanja i neodlučnosti u kojem se luta, gubi vrijeme i ugrožava budućnost. Cijela država i društvo postali su taoci njihovih zabluda, neznanja i nedosljednosti. Jedino u čemu su dosljedni je nepogrešiva lakoća prebacivanja odgovornosti na druge za nedostatak vizije i sposobnosti. I sami vjerojatno svjesni da se stanje u Hrvatskoj neprestano pogoršava i da ljudi sve lošije žive pokušali su i pokušavaju pozornost javnosti skrenuti na svjetonazorske svađe namećući cijelom društvu svoja uska svjetonazorska stajališta, stvarajući nepotrebne podjele. Sjetimo se samo ukidanje komemoracije … žrtvama, uvođenja … zdravstvenog odgoja u osnovne i srednje škole, Lex Perković, nasilnog postavljanja dvojezičnih ploča u Vukovaru. Sjetimo se također pokušaja ratifikacije štetnog međudržavnog sporazuma o granici s BiH. Još uvijek prisutnog lutanja oko načina povezivanja Hrvatskog juga, izgradnje Pelješkog mosta. Sve ovo ukazuje da Hrvatska Vlada ne samo da ne radi u interesu hrvatskog naroda i Hrvatske države, već u ovom momentu vodi politiku suprotnu nacionalnim interesima. Iskreno ova Vlada i vladajuća koalicija došla je na vlast na valu velikih očekivanja i probuđene nade u boljitak svih građana Hrvatske. Ne samo da nije ostvareno ništa od obećanog nego je svojim djelovanjem moralno i materijalno i politički … hrvatsko društvo. Ova Vlada bi trebala shvatiti da joj više ne vjeruje većina hrvatskog naroda i da je u pravom smislu riječi postala manjinska. Vlada je pokazala nesposobnost da zemlju izvuče iz duboke gospodarske krize, svojim mjerama krizu samo produbljava i povećava osjećaj beznađa i besperspektivnosti. S obzirom na bezidejnost i neodlučnost u osmišljavanju i prevođenju nužnih reformi i preostali dio mandata ove Vlade bit će samo čekanje i pokušaj da jeftinim … i populističkim mjerama vrate nepovratno izgubljeno povjerenje naroda. I dalje ćemo imati negativne makroekonomske pokazatelje, posebice rast deficita i javnog duga koji će pokušati zamagliti … rasprodajom države imovine i tzv. monetizacijom hrvatske cestovne infrastrukture te time nedopustivo smanjivati Hrvatsko nacionalno bogatstvo. Ako je Vladi i njenom predsjedniku doista stalo do dobrobiti naroda trebala bi podnijeti ostavku i vratiti mandat narodu koji ju je izabrao. Poštovane kolege i kolegice, kriza nije naša sudbina niti Hrvatska treba biti osuđena na siromaštvo i iseljavanje mladih. Hrvatska sigurno može i mora bolje. Treba joj snažna i sposobna Vlada koja će vratiti nadu i pokrenuti umrtvljene potencijale te stvoriti preduvjete da kreativnost i radišnost naših ljudi po kojima su poznati u svijetu dođe do punog izražaja. Treba nam Vlada koja će okupiti sve domoljubne i stručne potencijale koji imaju odlučnost i spremnost i snage za provođenje nužnih reformi. Koja neće … biti ni brze ni lake, ali će ponuditi perspektivu i preokrenuti negativne ekonomske trendove te pružiti nadu u bolji život svih hrvatskih ljudi. Na kraju, treba nam Vlada koja će postati dio rješenja, a ne ključni problem kao što je trenutka Vlada. Hrvatskoj je nužno porezno rasterećenje kako gospodarstva, tako i stanovništva, a koje je jedino moguće uz paralelno provođenje strukturnih reformi. Hrvatskoj je potreban stabilan porezni sustav, pojednostavljivanje pravnih propisa, stabilna i predvidljiva politika te učinkovito pravno i ukupno poslovno okruženje. Nužno je provesti funkcionalnu decentralizaciju te jasno razgraničiti ovlasti pa time i odgovornost između lokalne i državne vlasti. Nužno je preispitati djelokrug i broj brojnih državnih agencija, restrukturirati javna poduzeća koja ne smiju služiti za udomljavanje političkih podobnika. Na programu gospodarske obnove moraju se okupiti svi kojima je stalo do boljitka Hrvatske. I doista, slažem se, moramo se na tom poslu ujediniti i sve domoljubne i stručne snage kako u Hrvatskoj, tako i u iseljeništvu. Hrvatskom čovjeku moramo vratiti samopouzdanje i vjeru u vlastitu sposobnost te da svi skupa Hrvatsku učinimo partnerom, a ne problemom EU. Hrvatska može i mora postati ugodno mjesto za život i rad svih njezinih žitelja. Uvjeren sam da Hrvatska može postati perspektivna europska država u kojoj neće biti potrebno mamiti strane investitore, nego će u nju zbog prepoznatih povoljnih uvjeta poslovanja ulagači sami dolaziti. Poštovane kolegice i kolege, za takvu Hrvatsku, svjesni smo, pale su mnoge žrtve i naša je obaveza da ju takom i učinimo. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Sljedeći Klub zastupnika u Hrvatskom saboru koji će govoriti o ovoj temi je klub Liste nezavisnih i poštovani zastupnici Grubišić i Kajin. Kolega Ivan Grubišić, prvi.
Kolegice i kolege zastupnici. Pokušao sam pažljivo pratiti izlaganje kako predsjednika Vlade, tako i predsjednika oporbe gospodina Karamarka. Mogu reći da su oni autentično tumačili stvarnost kako oni gledaju i predstavili partitokraciju koja je u Hrvatskoj na djelu. Naime, ovdje vladaju dvije suprotstavljene opcije, partije gdje se slažu u modelu načina tretiranja problema, ali nikako da se ujedinimo kao zastupnici naroda u rješavanju gorućih problema hrvatskog društva. S izlaganjem gospodina Milanovića predsjednika Vlade uglavnom se slažem, sve ne podržavam jer nije govorio o aktualnim problemima koji se u Hrvatskoj događaju nego ih je stavio pod tepih, uvjetno rečeno. U Hrvatskoj se skupljaju potpisi za preferencijalno glasovanje i Crkva je dozvolila svoje prostore ispred crkava da se mogu sakupljati potpisi. To znači barem tako tumačimo, da je Crkva stala na stranu preferencijalnog glasovanja i izmjene izbornog zakonodavstva. O toj akciji koja je na djelu, gospodin predsjednik nije rekao niti riječi, ali nije rekao ni gospodin Karamarko. I jedni i drugi su izgleda protiv preferencijalnog glasovanja i drugih promjena u izbornom zakonodavstvu, a bez tih promjena, tu se slažem što sam ponovio i zadnji put, s predsjednikom države gospodinom Josipovićem, da su Hrvatskoj potrebne korjenite odnosno strukturalne promjene. I bez strukturalnih promjena gdje vlada partitokracija, a ne demokracija izlaska iz naših kriza neće biti. Važno je uočiti ono o čemu nisu govorili prethodnici ni sa strane opozicije ni sa strane vladajućih u Hrvatskoj, to je dakle promjena izbornog zakonodavstva. To su, ha oni se toga boje, imaju svoje razloge, ja te razloge uvažavam ali ih ne odobravam. Ja sam ovdje kao saborski zastupnik pokrenuo tri pitanja, ostala su bez odjeka jer nije jedna ni druga strana to ne prihvaća. Samo mi je jedna zastupnica rekla ako treba potpis tu sam, ali ona ne pripada ni na jednu ni na drugu stranu u oporbi niti stranke na vlasti. To je pitanje revizije ugovora sa Vatikanom, to sam postavio kao pitanje i što piše u ugovorima da je potrebna revizija … promjene situacija u jednoj od potpisnika. To je moj prijedlog da se ne izbaci nego da se vrati vjeronauk u crkvene prostore, a da država pomogne Crkvi u toj organizaciji. I treće sam bio za uvođenje crkvenog porezna da ne moraju plaćati svi građani bez obzira na svjetonazor nego da plaćaju oni koji hoće dio svojih poreznih obveza da dadu crkvenoj zajednici kojoj pripadaju. Svi ti prijedlozi su ostali bez odjeka, ali i danas vidimo da je jedna i druga strana i oporba i stranka na vlasti izbjegavaju govor o tim problemima. Ja smatram da su to problemi ako hoćemo u Hrvatskoj zaista uvesti demokraciju umjesto partitokracije i ako hoćemo imati bolju građansku i etičku Hrvatsku. Posebno je važno isto naglasiti da nijedan ni drugi prethodnik govornik kao predstavnici stranke na vlasti i oporbe ne spominju etičku dimenziju problema koji drmaju Hrvatsku i koji su izvorište naših ekonomskih problema. Tu je isto potrebno govoriti, ne govorim ovdje kao svećenik i da navijam za 10 Božjih zapovijedi, nego govorim da su potrebna bitna etička moralna načela u funkcioniranju hrvatskog društva. Ne kradi, ne laži, ne uzimaj što nije tvoje itd. upravo po onoj jednoj ljestvici koje je imalo istraživanje u Europi 1992.o sustavu vrijednosti, gdje je sustav vrijednosti izmijenjen s obzirom na dekalog u duhu suvremenih razmišljanja. Tako je prva zapovijed u novoj sistematizaciji ne ukradi, ali u smislu ne uzimaj moje. I jedna i druga strana su spremne uzeti što nije njihovo, a to su novci poreznih obveznika. Oni bi morali ići za opće dobro hrvatskog naroda i građana Hrvatske. Evo toliko sam želio reći. Potrebno je prijeći iz partitokracije u demokraciju, iz govora o demokraciji u promoviranje demokracijskih modela a jedan od njih jest i referencijalno glasovanje. Ako smo to imali za Europski parlament zašto to ne bi imali za predsjedničke izbore i za izbore koji nas očekuju sljedeće godine, parlamentarne izbore. Smatram da bi to bilo dobro osluškivati duh naroda i u duhu naroda jer demokracija je vladavina naroda a ne manjine ili predstavnika koje su oni izabrali. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Drugi dio pošti zastupnik Damir Kajin.
Gospodine predsjedniče, gospodine premijeru, uvažena gospodo zastupnici. Ja osobno smatram da ova obraćanja premijera postaju jedna dobra praksa ili bolje rečeno postaju jedna hvale vrijedna praksa. Jasno da je s druge strane teško govoriti i o hrvatskom trenutku danas, građani su sve više ugrožene egzistencije, građani su nam prezaduženi, sezona nam je ove godine bila skromna, plaće su takve kakve jesu, male, ovrhe postaju svakodnevnica a gospodarstvo stagnira može se reći od 2008. na ovamo. Ima sigurno nekoliko pozitivnih pomaka, neki su i najavljeni koji će se dogoditi, ajde idemo redom od naplate prihoda ili poreza pa nadalje, ali o tome nešto kasnije. I svakako da je možda jedan ključni trenutak barem ove godine ako ne i ove tri godine mandata, ova solidarnost koju su pokazali građani sa unesrećenim u poplavama u istočnoj Slavoniji. Treba isto tako reći da je šteta od poplava samo u ovoj godini procijenjena na nekih 3,5 milijardi kuna. Kako ja s druge strane stvar vidim? Ja mislim da će dvije mjere prije svega pratiti proračun o čemu je govorio premijer za 2015. Možda su one i te dvije mjere ključne za dojam o Vladi, o vladajućoj koaliciji za izbore 2015. a to su da će male tvrtke kao i obrti čiji godišnji prihod ne prelazi 3 milijarde kuna plaćati PDV kod naplate računa i ovaj novi Zakon o dohotku koji bi morao povećati plaće gotovo svima u javnom, jasno, realnom sektoru a onda će valjda to povećati i potrošnju. Bilo je i drugih dobrih poteza, od švicaraca ali činjenica je da su izostale mjere reforme lokalne samouprave ili državne uprave. A zašto to govorim? Jer je za vrijeme krize od 2008. na ovamo u državnom, odnosno javnom, lokalnom sektoru zaposleno 22 tisuće ljudi dok je broj zaposlenika u realnom sektoru sa milijun 252 tisuće pao na milijun 132 tisuće ili broj zaposlenih je opao za 10% ili za 120 tisuća ljudi. U vrijeme najgore krize od 2008. godine na ovamo masa plaća u državnim službama i lokalnoj samoupravi povećana je za 3 milijarde kuna ili sa 37 milijardi na 40 milijardi kuna dok je u privatnom sektoru masa plaća pala sa 76 milijardi na 68 milijardi kuna. Znači bez reforme tog državnog aparata mi se nećemo izvući. Ali još nečega, bez da se Hrvatska ne obračuna sa korupcijom, ili ako se ne obračuna sa korupcijom mi nemamo budućnosti. Izgleda da se i DORH preselio na neki drugi planet. Ili da povučem, da se vratim na lokalnu samoupravu, paralelu i državnu upravu samo sa Istrom. U Istri imamo 42 jedinice lokalne i regionalne samouprave. U samoupravnom djelokrugu radi 1015 ljudi plus 3000 u komunalnim službama. Dok država iz proračuna isplaćuje plaće za 7875 zaposlenika plus 1300, ne znam 1400 policajaca koji nisu u centralnom obračunu plaća. Kod poduzetnika s druge strane radi 44761 osoba, 44761 osoba sa komunalnim poduzećima naspram 9260. A kako neki rade valjda to, sada ću ja samo to reći je indikativno a namjerno to govorim jer je nedavno imenovan na visoku državnu dužnost. Evo tako taj doministar ili zamjenik ministra od 1.1.2014. do 13.1. normalno na godišnjem odmoru. Pa od 13.1. do 10.2. na bolovanju, od 10.2. do 20.2. sve ove godine radi uz jedan dan godišnjeg odmora ukupno 6 dana, pa 20.2.2014. do 6.6. bolovanje, pa 207.6. do 27.6. bolovanje, od 18.8.2014. do 29.8. bolovanje, javio se da ima čovjek bronhitis ali je uredno prisustvovao svim feštama, fitnesu itd.. I sada je meni drago da je taj čovjek zdrav, normalno, nikome ništa ne imputiram i da može pratiti žestok ritam jednog našega ministra. Ja znam isto tako da ovo nije izvješće DORH-a za 2014. i drago mi je da se ne utječe na DORH ali drugi ili prvi problem ove zemlje je korupcija. Ja sam siguran da korupcije danas nema na toj najvišoj razini vlasti ali u nižim je ima više no što je bilo ikada do sada. Zašto? Zbog nečinjenja DORH-a policija, dobro policije i Vlada i možda nekih drugih institucija. I čovjek si stvarno postavlja pitanje gdje su se ti ljudi izgubili, možda su i oni na bolovanju kao i ovaj doministar. Ako ovaj DORH pusti da se cijele općine privatiziraju kao što su to učinili Karig iz Brtonigle, Oprtlja, Motovuna, Grožnjanja onda u Hrvatsku nitko neće ulagati. Spomenuo je ministar poljoprivredno zemljište i njega treba ponuditi seljacima ali spriječiti špekulacije i urbanizacije. Ako pojedinci traže 500 000 eura mita ili 600 000 eura, spominjem Mariu kapetanku ili ako se nagrađuje Galan, bivši predsjednik regije Veneta, sad u kućnom pritvoru, onda jao si ga nama. Zašto sam spomenuo Mariu kapetanku Palaciol, jer je predsjednik spomenuo u jednoj riječi antifašizam. Njoj je mati bila dva puta ranjena, kraj je rata '45. dočekala s činom kapetana, a na kućnom pragu su joj nacisti ubili oca, mater i 4 braće i sestara. Htjela je prodati zemlju, kome, bratu Simon Pereza, ali nije išlo. I zato mi gospodo stagniramo. To je osnovni razlog zašto smo i u Istri pali. 2001. imali smo 36% BDP veći od hrvatskog prosjeka, danas 27%. 2001. 6,5% učešće u prihodima Republike Hrvatske, danas 4,5%. Plaća nam je ispod državnog prosjeka, EU projekata imamo 94 i na zadnjem smo mjestu sa Zagorjem. A kako je tek drugdje? Ova zemlja živi od minulog rada onih generacija koje su podigle materijalnu osnovu zemlje do '90. godine. Ako imate na umu da netko uredno mora podmiriti sve obveze i one su prevelike, da nema ni petka ni svetka, a da drugi ne dolaze na delo ili posao, onda nas to vrijeđa. Jedni rade, rasprodaju sve, bore se, a drugi recimo kroz predstečajnu nagodbu država im oprašta ne znam koliko i izlaze još bogatiji. Kada netko na zapadu završi u stečaju u pravilu ostaje bez svega. Netko dobiva novu šansu, ali većina kreće od nule, a kod nas kreće bogatija. Ljudi su revoltirani, ne širim beznađe, dapače. Ljudi su ojađeni i nemojmo se čuditi ovom tsunamiju referenduma. Već sam predložio, da budem ciničan, da odredimo dan referenduma, npr. treća nedjelja u 10. mjesecu ili druga u 11. ili četvrta nedjelja u 7. mjesecu. Ono što je malo bolje, to je hrvatski izvoz. U prvom polugodištu 2014. dosegli smo 37,7 milijardi kuna što je 14,3% ili 4,2 milijarde više nego u 6. mjesecu. Uvoz je bio 5,1% više, pa i to je dobro. U Istri 7,5 milijardi kuna. U Hrvatskoj je za 28,3 milijarde kuna blokiranih 317 tisuća 163 građana što je 7,4% stanovnika Lijepe naše ili 11,04% radno aktivnih. U Istri 14 tisuća 91 stanovnik je blokiran i duguju 1 milijardu 450 milijuna kuna. Možda se može smanjiti PDV na meso, sir. Ovo je teška godina. 7 zadnjih godina po onoj biblijskoj je bilo teških godina, ali želim vjerovati da će biti pred nama 7 plodonosnih godina. Vjerujem u blagi preokret 2015., u protivnom narod neće nam oprostiti iako sam uvjeren da će mnogima i 2015. biti teška godina, jasno decentralizacija itd. Danas me u medijima napao član vladajuće koalicije gospodin Miletić da je Kajin politikant jer sam ove festivale nazvao narko festivalima. Kod 400 njih je zatečena droga, a kroz poljsku bolnicu koju drže u Štinjanu Englezi prošlo je 3 do 3,5 tisuće djece koja nisu uganuli nogu. Dosta s time. Jednako tako me brine današnja najava prodaje TDR-a u Kanfanaru. Nadam se zadržavanju proizvodnje u Kanfanaru, tj. sadašnje zaposlenosti, a možda je to poruka hrvatskoj Vladi vizavi novih pravila koje smo uveli. Nadam se da neće doći do gašenja sisačke rafinerije, kamoli riječke. Monetizacija autocesta da, Hrvatska to ne može podnijeti. U Istri to funkcionira kako funkcionira sa … Istrom, država ih oslobađa PDV-a plus 220 milijuna kuna samo ove godine smo osigurali u proračunu i nadam se da će krenuti sa svojom investicijom, ACI ponuditi mirovinskim fondovima. Brijuni, po meni je taj koncept pogrešan ali ono ruglo od hotela na tom otoku doista treba promijeniti. Kad govorim o medijskim slobodama, doista kad gledam ponašanje Vlade one su potpune, od ove Vlade se ne treba bojati ali negdje drugdje gdje lokalne zajednice izdvajaju 1% prihoda za medije, mediji se ponašaju kao njihovi servisi. Da, Hrvatska je slobodna zemlja kao što kaže ovaj premijer, ali neki krajevi nisu a bili su ne slobodni, bili su perjanica slobode i ove Vlade se sigurno ne treba bojati, ali bojim se da se nekih drugih na drugim razinama treba plašiti. Hrvatska nije Švicarska, Hrvatska nije bila ni Austrija, Hrvatska neće tako skoro biti ni Danska ili Belgija, prozivati samo jednog čovjeka ili samo Vladu je neozbiljno. Svi smo u istoj barci, na istom moru i podjednako smo odgovorni. Biti će teško, ali ipak vjerujem u sutra i da bi 2015. morala donijeti određene promjene.
Hvala lijepa. Idemo dalje po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Sada je na redu Klub nezavisnih zastupnika Linića, Vukšića te Nedžada Hodžića, zastupnika Hrvatske bošnjačke stranke. Branko Vukšić.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predsjedniče Hrvatske Vlade. Poslovnik nas prisiljava na improvizaciju. Reklo bi se da je to loše rješenje Poslovnika, zapravo to je volja vladajućih. Kada smo raspravljali o Poslovniku govorili smo upravo o tome da nema smisla da predsjednik Vlade podnosi izvješće koje ćemo prvi put čuti, a mi bismo se trebali osvrtati na to izvješće. To nije dobro ni za predsjednika Vlade, ni za Sabor, ni za koga, a ni za hrvatsku javnost. Znači, mi bismo trebali prokomentirati ono što je gospodin Milanović malo prije govorio kako bi to sve skupa imalo smisla. Ovako je riječ o desetak monologa i različitih viđenja stvarnosti ili budućnosti. Ovo što je danas govorio predsjednik Vlade moglo bi se reći dogodilo se na današnji dan, jer točno prije godinu dana i točno 24.9. govorio. Ali što se dogodilo na današnji dan po meni u Crnoj kronici. Srećom što o istom možemo govoriti različito, da toliko u Hrvatskoj ima demokracije. Ali izgleda da živimo u dvije Hrvatske. Jedna Hrvatska je ova koju je predočio nama i hrvatskoj javnosti gospodin Milanović, a druga vidjeli smo prije dva govornika oni su vidjeli Hrvatsku na svoj način. A zamislite koliko bi tek bilo optimizma da je podnosio izvješće o stanju nacije ili o Vladi gospodin Branko Grčić koji jest zadužen za optimistične vijesti, pa i kad nam sve pada što ne bi smjelo padati gospodin Grčić kaže da je to napredak. Točno prije godinu dana gospodine predsjedniče vi ste podnijeli prvo izvješće. Ja sam vam pokušavao skrenuti pozornost da to što na stvarnost gledamo svaki iz svoje busije i dvama različitim očima ne znači da postoje dvije stvarnosti. Govorio sam tada o paralelnim svjetovima. Naravno u čitavoj toj priči nismo važni ni vi ni ja i zato se ne mogu naši monolozi, jer očito jedan drugog ne čujemo onda i ne razumijemo svesti na osobnu razinu. Riječ je o građanima koje zastupamo. Vi sve, a ja tek dio. Zato je vaša odgovornost kud i kamo veća. U čemu se razlikuje stanje nacije danas u odnosu na ono prije godinu dana? Jer ovo vaše izvješće bi se i moglo govoriti da je to izvješće o stanju nacije ili o stanju u društvu, stanje u državi, stanje u državnoj blagajni. Samo o broju siromašnih građana, broju građana čiji su računi blokirani, broju onih koji se služe uličnim švedskim stolovima, broju onih koji čekaju na specijalističke preglede, a malo prije ste govorili o zdravstvu kakvo zdravstvo će biti. Rekli ste na inauguracijskom govoru da se nećete pozivati na greške onih prošlih, da nećete se vaditi na ono što su ostavili iza sebe. Tri godine slušamo istu priču, da je Hrvatska, da niste mogli povući poteze koje ste htjeli zbog toga što su prije vas ostavili spaljenu zemlju. Svega je više i sve je gore. Više je siromašnih, više je ovršenih i više je blokiranih. Malo prije ste govorili o tome, o poplavama. Govorili ste s pravom o solidarnosti hrvatskih građana, o tome da nas nevolja združuje. Međutim, niste rekli niti jednu jedinu rečenicu osim što sam čuo i zapamtio da ste govorili o navodnjavanju. Vi znadete da je čak Albanija u navodnjavanju ispred Hrvatske svjetlosnim godinama. Niste ništa govorili kako, na koji način spriječiti poplave, obim poplava. Jer sve svoditi na prirodne nepogode je licemjerno. Kada bi se tako recimo vodila Nizozemska, tada pola Nizozemske danas ne bi bilo. Ona bi bila pod vodom. Hrvatska može učiniti znatno više u obrani od poplava i mora biti pripravna za nepogode koje nas čekaju u budućnosti što najavljuju klimatolozi. Naravno da ovo što se događa nije greška samo vaše Vlade, najmanje vaše Vlade. To je pogreška svih dosadašnjih Vlada koje nisu one silne milijarde utrošile na bolji način, koje nisu planirale i koje nisu donijele strategiju kako se obraniti od poplava. Govorili ste isto tako o zdravstvu, međutim kada ste preuzimali vlast i kada ste smanjivali doprinos za zdravstvo upozoravali smo da će se dogoditi kaos u bolnicama. I u bolnicama jest kaos ma kako god vi lijepo govorili o stanju. Duže su liste čekanja za specijalističke preglede, ali duže su liste onih lijekova koje nećete dobiti pa makar lijek bio i spasonosan za život. Za režije i naravno hranu jer imamo jedan od najvećih PDV-a izdvajamo sve više. Najavljenih javnih radova nema. Nema stranih ulaganja. Prije ćemo dočekati Godoa nego investicije. A ni s reformama nije ništa bolje. O rekonstrukciji Vlade više nitko ne govori jer je do izbora malo više od godinu dana. Kada smo vas pitali zašto ne smijenite ministre Rajka Ostojića i Željka Jovanovića odgovorili ste da oni dobro obavljaju svoj posao. Na kraju ste ih ipak smijenili. Jeste li ih smijenili zbog pritiska ili oni nisu obavljali dobro svoj posao? Kako ste smijenili Ostojića i Jovanovića, tako bi trebali smijeniti i ministra Jakovinu, ministricu kulture Andreu Zlatar Violić, ministra gospodarstva Vrdoljaka čiji resor tone u živo blato, potpredsjednika Vlade Grčića koji poput dobrog vojaka Švejka pokušava širiti optimizam. I to optimizam utemeljen ni na čemu. Za njega su i negativni ekonomski trendovi pokazatelji da se oporavljamo. Gdje su reforme koje ste najavili? U predizbornoj kampanji na sva ste zvona obznanjivali da ćete čim dođete na vlast reformirati cjelokupno izborno zakonodavstvo. Rečeno-pogaženo. Jedino što se danas čini, a čini se to u suglasju i sa najvećom oporbenom strankom, to je paljba na gospođu Željku Markić i Udrugu "U ime obitelji." Udruga "U ime obitelji" radi ono što nažalost ne radi politika. Politika se izgleda velike stranke se udružile u tome da spriječe preferencijalno glasovanje, da ne dopuste narodu da narod izabire one koje želi da ga zastupaju u Saboru već da to mogu činiti samo šefovi stranaka. Zalaže se grupa od 30 zastupnika za nemogućnost kandidiranja i biranja onih koji su ogrezli u kriminal. Zašto se tome protiviti? Zašto to već na idućoj sjednici Sabora ne staviti na dnevni red, o tome raspraviti, donijeti odluku i spriječiti referendum? Preferencijalno glasovanje, onemogućavanje onima koji su ogrezli u kriminal da budu na listama i sljedeće što se traži, što traži 30 zastupnika među kojima je i jedan iz vladajuće stranke, znači uspjeli smo pridobiti jednog iz vladajuće stranke, je nespojivost funkcija. O tome niste govorili ništa. Najavili ste reformu lokalne samouprave, danas kažete vi niste za to da se otpuštaju ljudi. Vi niste toliko hrabri da biste otpustili nekoliko tisuća ili nekoliko desetaka tisuća u državnoj upravi. Tko kaže da je reforma, jedini cilj reforme, otpuštanje ljudi? To onda i nije reforma. Obećali ste medijsku strategiju. Nema je još ni sada, uskoro ćemo ući u četvrtu godinu vašega mandata. Obećali ste industrijsku strategiju, nema je. Obećali ste preporod u poljoprivredi koji će započeti koncesioniranjem državnog poljoprivrednog zemljišta. Ništa od toga, zemljišta su i dalje zapuštena, neobrađena, sve više poljoprivrednih domaćinstava umire iz dana u dan, gasi se, sve više uvozimo hrane, a sve manje radimo u poljoprivredi. I time smo zadovoljni. Onima koji ne žele raditi dajete zemljište u zakup, a onima koji zbog proizvodnje vape za zemljištem, zemljište ne mogu dobiti. Zbog nakaradnih kriterija i ministra za čijeg se mandata ugasilo najviše poljoprivrednih gospodarstava povećao se uvoz hrane i smanjio izvoz. Država smo koja se busa u prsa zato što je uspjela nakon 10-ak godina pregovaranja dovesti u Hrvatsku u Zagreb IKEA-u. A Hrvatska istovremeno izvozi trupce. Ne može država biti ta koja će otvarati nova poduzeća ili diktirati privrednicima što će se proizvoditi. Često se to govori s ove govornice. E pa može! Kad može primjerice Južna Koreja, može i Hrvatska. Nisam rekao Sjeverna Koreja, nego Južna Koreja. Da u Vladi ima kreativaca i vizionara, moglo bi se raditi kao i što se radi u mnogim državama koje interveniraju čak i u privatni sektor. A sad ću navesti i primjere kako bi se shvatilo o čemu govorim. Sredinom 60-ih godina Vlada Južne Koreje nakanila je izgraditi čeličanu. Projekt su znalci proglasili suludim jer Južna Koreja nema sirovina potrebnih za proizvodnju čelika. U pregovorima sa Svjetskom bankom i vladama SAD-a, Velike Britanije, zapadne Njemačke, Francuske, Italije naišli su na zid neodobravanja. Svi su ih odbili s obrazloženjem da je riječ o najgorem poslovnom prijedlogu. Tim više što je Vlada na čelo projekta postavila generala južnokorejske vojske. Svjetska banka je odvratila sve zemlje od posla, pa ipak uz pomoć vojnih reparacija koje im je isplaćivao Japan kompanija ja počela proizvodnju čelika '73. Do '80. kompanija je bila jedna od najracionalnijih upravljanih. Do '90-ih postala je jednom od najvećih kompanija za proizvodnju čelika u svijetu. Privatizirana je 2001. ali ne zbog lošeg poslovanja. Korejska vlada prisiljavala je privatne tvrtke da proizvedu ono na što nisu pomišljale. Električni div LG se nakanio baviti proizvodnjom tekstila. Vlada je LG-u to zabranila i natjerala ih da proizvode električne kabele. Danas je LG svjetski poznat proizvođač kabela. '70-ih je Vlada prisilila osnivača Hyundaia da pokrene brodogradilište, naišla je na otpor vlasnika koji je naravno slomila. Danas je Hyundai brodogradilište jedno od najvećih na svijetu. To je radila neoliberalna Vlada Južne Koreje. Kad se zna što se hoće i što se može zna se i kako će se to postići. Primjer Južne Koreje je samo jedan od primjera kako Vlada može i mora raditi jer ne zaboravimo da su sve privrede ma bilo o kojem je sustavu riječ još uvijek planske. I hvala Bogu da jesu planske. Rijetko politika slobodnog tržišta rijetko siromašnu zemlju pretvori u bogatu. Samo od sebe se ništa ne događa, a to ste vi i danas u svome govoru rekli da je upravo država ta koja treba intervenirati, ali intervenira premalo. Jedna od najvećih zabluda koja se često ponavlja za saborskom govornicom je u tome da stabilne banke jamče opću stabilnost. Kriza začeta 2008. godine posvjedočila je da je financijsko tržište, odnosno novonastala financijska imovina učinila cjelokupnu ekonomiju ali i čitav financijski sustav nestabilnim. Uostalom Thomas Jefferson je bankarsku djelatnost s pravom smatrao mnogo opasnijom od svih profesionalnih vojski i bio je u pravu. Smisao financiranja jest u tome da je ono brže od realne ekonomije, no ako financijski sektor se kreće prebrzo može uništiti cjelokupnu ekonomiju. Što se dogodilo u brojnim zemljama iz kojih su banke isisale sav novac što vojsci nije uspjelo. Pa usprkos tim činjenicama Vladi je i dalje na umu prodaja i posljednje državne banke kao što joj je na umu prodaja autocesta, prodaja svega što netko želi kupiti. Ali nije na umu nešto slično potezima Korejanske Vlade. Kako onda otplatiti dugove? Kako iz dužničkog gliba koji pritišće hrvatski proračun, a onda i sve građane, sadašnje i buduće. Programiranje dugova pregovorima s vjerovnicima, pregovorima s EU koja krutim, ničim opravdanim pravilima od 3% deficita i javnoga duga u iznosu od 60% BDP-a guši Hrvatsku. Kako je ugušila Grčku kojoj je EU propisala mjere za ozdravljenje privrede? Od kako se te mjere primjenjuju, nezaposlenih je 30% više, govorim o Grčkoj. Prije nego što je pristala na EU pravila, Grčkoj je javni dug iznosio 120% BDP-a, danas iznosi gotovo 180% BDP-a. Mi idemo grčkim putem. U 2015. bit će 200% BDP-a dug Grčke. Taj dug Grčka neće moći nikada vratiti i bit će joj naravno otpisan. Kao što je uostalom otpisan dug i Njemačkoj. Njemačkoj je 1953. godine otpisano 60% duga. Nekoliko puta sam čuo u Saboru od kolega iz SDP-a da im ne pada na pamet tako što, da smo mi uredni platiše. Mi smo uredni platiše, oni koji su nam nekoliko puta naplatili ono što smo već otplatili. A zašto im ne pada na pamet da na taj način pomognu hrvatskim građanima kao što se pomoglo uostalom njemačkim građanima, argentinskim, ekvadorskim, islamskim? Naravno, potrebno je znati što nakon otpisa dugova jer Argentina već 7. puta za redom tone. Tvrdnja da ceste prodajemo zato da bismo mogli vratiti dugove i to mali dio dugova, slični ponovo grčkoj priči. Naime, Grčka je u fazi kada se raspravlja da se sve proda, od obale, do otoka, do zemljišta, a pitanje je samo kad se sve proda, što onda? Malo ste govorili o državnim poduzećima koja su postala stranačke utvrde. Znamo tko upravlja državnim poduzećima, znamo na koji način upravlja državnim poduzećima. Čini se sve da se ta državna poduzeća, da se njima upravlja što lošije kako bi se mogla pod izlikom da država je loš gospodar, rasprodati. Zakon o radu rekli ste kada smo ovdje raspravljali o Zakonu o radu da će se on donijeti da bi se bilo što više ljudi moglo zapošljavati. Nisam vidio da je Zakon o radu urodio većim zapošljavanjem. Vidjet ćemo za godinu dana vaše sljedeće izvješće, što će se promijeniti sa zaposlenima. Rekli ste maloprije da nećemo voditi državu kao tvrtku. Čini mi se da vi vodite državu kao tvrtku gubitaša, s mnogo nekadašnjih …, da je vodite kao … bez dobrog generalnog direktora. Ceste, rekli ste, neće nikamo otići, kad ih damo u koncesiju, samo populisti mogu biti protiv koncesioniranja cesti. Dakle, sve one Vlade koje nisu dale svoju infrastrukturu u privatizaciju ili na upravljanje su populističke, samo su populisti protiv privatizacije. Mislim da u toj logici nešto ne štima. Ne smijemo se prepustiti osobnom dojmu. Ja sam na početku kada ste vi izlagali rad Vlade, kada ste govorili o tome što Vlada radi i što će Vlada raditi, dobio dojam, eto nekog svijetla. Tada sam se trgnuo i vidio sam ovdje jednu kazališnu predstavu u kojoj vi imate ulogu da uljepšate stvarnost. Brojke, kazao sam, ne treba se prepustiti dojmu, kao što se ja nisam prepustio dojmu i mnogi drugi, brojke govore da ste u izvješću upravo govorili vi populistički jer brojke su protiv vas. U Hrvatskoj tone privreda, građani su sve zaduženiji, sve je više siromašnih, sve se više kopa po kantama za smeće. O tome nije bilo niti riječi. I na samome kraju, o pošasti referenduma kao što su rekli predstavnici dviju najvećih stranaka. To je jedna od, kažu da su, masovni referendumi se raspisuju u Hrvatskoj, jedna od masnih, ne masovnih, nego masnih laži. U vrijeme hrvatskog višestranačja, 1990. godine, samo je održan jedan građanski narodni referendum i zamislite poslije tog referenduma zabrinula se politička elita što ako narodu uđe u praksu da traže referendume, pa neće valjda narod odlučivati o tome što će se događati u Hrvatskoj. Sve dosadašnje Vlade, dosadašnja politika je pokazala da itekako treba pomoć naroda i da referendumi su samo posljedica nečinjenja. Mi možemo ovaj referendum, jednostavno ne spriječiti, nego jednostavno možemo preduhitriti, donijeti u Saboru na vrijeme zakone, prijedlozi su već raspisani, napisani i neće biti u navodnicima, pošasti referenduma.
Hvala lijepa. Sljedeći klub je HDSSB u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Hvala. Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, predsjedniče Hrvatske Vlade, zastupnice i zastupnici, s obzirom da je ovo izvješće Vlade RH koje premijer iznosi, ja ću se dotaći i nekih dijelova rada Vlade RH na koje mi se čini da se premijer možda nije u svom izvješću dovoljno osvrnuo. Tako bih započeo primjerice sa resorom vanjske politike gdje Hrvatska vanjska politika u mandatu ove Vlade, ministrice Vesne Pusić pokazala se vrlo neuvjerljivom, vrlo nekonzistentnom, a prema mišljenju Kluba zastupnika HDSSB-a i nefokusiranom na promicanje i promoviranje hrvatskih državnih interesa. RH u razdoblju posebno nakon što je postala punopravna članica EU vodila je vanjsku politiku koju uopće na to nije podsjećala, više kao da je nekakav pridruženi član EU nego da je postala punopravna članica, kao da nakon ulaska u NATO i EU više nema vidljivih strateških smjernica hrvatske vanjske politike. Hrvatska diplomacija u mandatu sadašnje Vlade nije se znala suvereno postaviti prema nijednom vanjskopolitičkom pitanju koje se otvaralo u razdoblju mandata ove Vlade. Podsjetit ću na recentnu dezorijentiranost i trenutno oko ukrajinske krize, oko embarga prema Rusiji. Podsjetit ću na izostanak bilo kakve reakcije na izraelske vojne aktivnosti na civilne ciljeve u pojasu Gaze prije nekoliko mjeseci. Podsjetit ću na olako i bespogovorno prihvaćanje svih pozicija većih saveznika i u NATO-u i u EU i na gotovo dogmatsku fokusiranost na tzv. region. Najnoviji primjer gdje nas bez ikakve državne odluke, odluke Vlade ili Hrvatskog sabora SAD stavljaju u koaliciju protiv islamske države, a ministrica Pusić jučer govori o tome da ta državna odluka koja uopće nije donesena predstavlja samo tehničko pitanje, gotovo je vrhunac udvorništva i podaničkog mentaliteta koje je inače obilježje hrvatske vanjske politike. Kada je riječ o gospodarstvu, u prošlogodišnjem izvješću vi ste predsjedniče hrvatske Vlade istakli 4 glavna pravca vladine aktivnosti k izlasku iz krize. To je bilo uvođenje reda, konsolidacija državnih financija, restrukturiranje i racionalizacija državnog i javnog sektora te donošenje i provedba mjera za oporavak i jačanje gospodarstva. Naravno da ove mjere koje proizlaze iz krive definicije nisu urodile nikakvim plodom. Kriva definicija, krive mjere. Prema stavu kluba HDSSB-a ako i dijelimo praktički se i sa cijelom ekonomskom strukom i sa vanjskim analitičarima koji ocjenjuju stanje u RH, RH ne nalazi se u krizi, RH nalazi se u šestogodišnjoj gospodarskoj recesiji koja se pretvorila i u gospodarsku i društvenu depresiju. Kumulativni pad BDP-a u ovom šestogodišnjem razdoblju dosegao je gotovo 13% uz neuspjeh koji sa po tri godine dijelite sa svojim prethodnicima iz bivše vlade. To stanje gospodarske šestogodišnje recesije unazadilo je Hrvatsku za gotovo dobrih dvadesetak godina. Ta gospodarska i društvena drama koja je praktički slomila hrvatsku industriju, ugasila tržište vrijednosnim papirima, dovela do blokade preko 320 tisuća hrvatskih građana, povećala nezaposlenost na preko 400 tisuća, a zaposlenost smanjila u tom šestogodišnjem razdoblju za oko 15% odnosno u razdoblju recesije izgubljeno je oko 170 tisuća radnih mjesta, gurnula kreditni rejting u kategoriju smeća, a hrvatski javni dug na vrlo visoku razinu. Ta drama hrvatskog gospodarstva, hrvatskog društva, a naravno u prvom redu i hrvatskog čovjeka kao da se odvija u nekom paralelnom svemiru u odnosu na našu hrvatsku Vladu, na njeno poimanje i procjenu hrvatske zbilje. I upravo zbog nespremnosti da se suočite sa težinom, dubinom i ozbiljnošću stanja u kojem se nalazi hrvatsko društvo, većina mjera koje je ova Vlada poduzimala ili poduzima bile su relativno ograničene, slabašne, kolebljive, a u prvom redu promjenjive. Sjetimo se samo čime se je hvalilo u izvješću prošle godine, dakle hvalilo se sa smanjenjem PDV-a u turizmu na 10% ili smanjenjem doprinosa za zdravstvo za 2%. Nekoliko mjeseci kasnije te su mjere ukidane ili mijenjane. Hrvatska poljoprivredna proizvodnja doživjela je dramatičan pad opsega proizvodnje mlijeka, mesa i žitarica. Jedino što u poljoprivredi buja danas to je broj zaposlenih u raznim poljoprivrednim agencijama. Ono što bi bilo dobro da predsjednik hrvatske Vlade zna, to je da od 1,3 milijuna hektara obradivih površina u ovom trenutku oko 1,1 milijun obrađuju OPG-i. Dakle hrvatska poljoprivreda u potpunosti u ovom trenutku ovisi ili o njoj ovise mali proizvođači, seljaci, ljudi koji žive na selu i od sela i ljudi koji su sudbinski i egzistencijalno vezani za to selo. A svaki dan ugasi se u prosijeku desetak do 15 tih OPG-a. U 2013.godini u kojoj je Hrvatska već bila članica EU 6 mjeseci, ukupan ostvareni iznos hrvatskog poljoprivrednog dohotka iznosio je oko 5,5 milijardi kuna, što je u usporedbi sa prethodnom godinom bio pad za oko 12,7% dok je u usporedbi sa razdobljem na početku recesije u 2008.taj pad iznosio oko 3 milijarde kuna. Naravno da takav udar na poljoprivredu i na prihode poljoprivrede najviše osjeća upravo Slavonija i Baranja. Što se tiče interesa hrvatskog sela i hrvatske poljoprivrede možda bi bilo najbolje i da nemamo Ministarstvo poljoprivrede, bolje da ga i nemamo nego što imamo ovakvo ministarstvo i sa ovim ministrom kojega imamo danas. Govorili ste u prošlom izvješću, a i danas ste spomenuli da pozivate na prijedloge, na inicijative, na traženje rješenja. Pa prvo što mi mislimo da je nužno učiniti uopće se realno suočiti sa težinom recesije, depresije u kojoj se RH nalazi. Potrebno je učiniti i u ovoj zadnjoj godini mandata ono što nije učinjeno u prethodne vaše tri i one prethodne tri, prethodne Vlade, recesijske godine a to je uključiti monetarnu politiku u proces izlaska recesije, Republike Hrvatske iz recesije. Ako treba i mijenjati zakon o HNB-u, i NHB-u dati nove zadatke i nove smjernice za djelovanje i sudjelovanje sa fiskalnom politikom oko izlaska iz krize. Monetarna vlast ne može više ostati po strani i brinuti samo za svoje interese kao da nije dio zapravo gospodarskog života Republike Hrvatske. Potrebno je definirati osnovne smjernice i gospodarske politike koje ne mogu uključivati neke ideje koje su potpuno out kao što su ideje da će informatička industrija koja je defacto u povojima u Republici Hrvatskoj biti nositelj razvoja industrije ili izlaska iz recesije treba se ponovno usmjeriti i zapravo vratiti prema drvnoj i prehrambenoj industriji koja sa pratećim djelatnostima imaju znatan razvojni potencijal. Javni sektor, državni aparat na svim razinama treba sustavno i ozbiljno racionalizirati, financijske tranše na svim razinama, prema agencijama, nevladinom sektoru, konzultantima i raznim parafiskalnim potrošačima novca kojeg nema potrebno je svesti na najmanju moguću mjeru. A raspoloživost svih javnih servisa svesti na onu mjeru koju hrvatski porezni obveznici uopće više mogu financirati. Potrebno je i ukinuti i one parafiskalne namete koji su nabujali upravo u mandatu vaše Vlade. Vratiti se modelu plaćanja svih režijskih troškova koje plaćaju građani prema utrošku a ne prema željama onih koji te namete određuju. Što svakako uključuje i ukidanje brojnih fiksnih naknada koje se danas plaćaju samo radi činjenice da imate priključak vode, struje ili plina kao da su to neki luksuzi. Ne može se potezom pera i olako primjerice uvesti parafiskalni namet od 1,5kn po kubiku vode i u jednom trenutku zato što to nekoj državnoj instituciji nedostaje novca uzeti iz džepova hrvatskih građana oko 600 milijuna kuna, što je učinjeno od 1. travnja ove godine. Mogli ste tako uzeti 10 kuna po kubiku pa bi uzeli 5 milijardi. Potrebno je decentralizirati i fiskalnu Republiku Hrvatsku svakako uz teritorijalni preustroj u 5 do 7 regija. Pozdravljamo vašu danas novootkrivenu fokusiranost na pitanja povećanja zaposlenosti, rasta izvoza i rasterećenja građana radi povećanja potrošnje. No nažalost taj novi smjer ekonomske politike koji sada započinje u posljednjoj godini mandata vaše Vlade zapravo samo potvrđuje tezu o političkoj nestabilnosti i zapravo traženju, lutanju i određenoj dezorijentiranosti koja je prisutna cijelo ovo vrijeme. Hrvati su žrtve recesije ne uzročnici recesije. Nesposobnost do sada vladajućih političkih garnitura da vode državu na zdrav način i na gospodarski održivim osnovama uzrok je recesije. Stoga smo vas pozvali da otvorimo parlamentarnu raspravu o mjerama koje su moguće da se smanje široki učinci recesije po hrvatske građane posebno kada je riječ o ovrhama na nekretnine u kojima ljudi žive i jedino su im vlasništvo da tražimo načina da se zaštiti dom. A dom je i ustavna kategorija. Odgovora nema mjesecima a naš prijedlog za raspravu stoji pri dnu dnevnog reda i vjerojatno čeka nekakav noćni termin za raspravu. Podsjetiti ću vas i na stav hrvatskih izvoznika što oni traže, ne traže novac, osim određenih stabilnih izvora kreditnog financiranja. Ali oni traže dvije stvari, stabilno pravno okružje i kontinuitet zakonodavne regulative od barem 15 godina. Niti jedno niti drugo ne dobivaju sustavno već godinama ni u mandatu ove Vlade. Niti ima stabilnog pravnog okružja niti postoji kontinuitet zakonske regulativne ni u razdoblju od 2 godine ili 4 godine a kamoli od 15 godina. Kada je riječ o obrani, složio bih se s vama o vrijednosti i značenju, ulozi Hrvatske vojske u poplavama no to nije bazična zadaća Hrvatske vojske, Hrvatska vojska ne bi trebala da imamo organiziran sustav civilne zaštite ne bi trebala biti ta koja bi bila nositelj borbe protiv poplava. I zato vas pozivamo da se što prije konačno uredi pitanje civilne zaštite i da se zapravo ponovno ustroji na adekvatan način civilna zaštita jer očito u vremenima koja dolaze i nepogodama koje su sve češće da mi zapravo moramo ponovno imati jedan uređen sustav civilne zaštite jer zaista vojsci nije primarna zadaća i nije temeljna zadaća da sudjeluje u ovakvim stvarima već u njima sudjeluju silom prilika. Kada je riječ o budućnosti nabavke složenih vojnih sustava kao i nabavci zrakoplova odgovor na to pitanje treba tražiti kroz suradnju sa njemačkim oružanim snagama i nabavci rabljenje tehnike, to je jedini i održivi put. HDSSB podupire i zadržavanje letačkih sposobnosti Hrvatskog ratnog zrakoplovstva, rješavanje pitanja nabavke zrakoplova upravo na ovaj način kako sam naveo. Znam da vama i vašima nije lako ponekad naći zajednički jezik sa hrvatskim braniteljima, razumjeti i probleme koje sami nemate i dijeliti muku koja vas ne muči. I naravno da se ne može stvoriti novac kojeg nema ali se može i mora stvoriti vrijeme da se odvoji minuta, sat, dan ili tjedni ili mjeseci i pokuša razumjeti i komunicirati s onima koji Hrvatsku toliko vole da su za nju položili i svoje živote i za njihove roditelje i za njihove supružnike. Frustracija hrvatskog Vukovara ne treba i ne može se rješavati slanjem koridora policajaca, hapšenjem branitelja i izjavama ministara da je najvažnije da su ploče čitave. Najvažnije je da su ljudi čitavi a za ploče ćemo lako. Zabrinjava li vas sudbina i hrvatskog branitelja Veljka Marića koji je otet, optužen i osuđen u Srbiji zbog ubojstva hrvatskog državljana na području Republike Hrvatske i da li hrvatska Vlada i što čini po tom pitanju? Ono što je vrlo važno po našem mišljenju vi to ponovo niste učinili ni u ovom izvješću, ni u ovom mandatu, a to je zapravo posvjestiti hrvatskom narodu onu grubu realnost koju su i vaši prethodnici vješto skrivali godinama. Mala smo država, mali smo narod, nismo bogati, nismo gospodarski razvijeni i nismo tehnološki napredni. Cijelo vrijeme širi se sustavno i vi ste se u ovom svom mandatu nažalost uključili u širenje te iluzije da tome nije tako već da je upravo suprotno. Više ne možemo trošiti ono što nemamo posuđujući od svoje djece koju zadužujemo. Možda je vrijeme da se uokvirimo konačno u ono što imamo. No umjesto suočavanja sa realnošću i mandat vaše Vlade obilježen je od samog početka pa do danas političkim uhljebljivanjem na svim razinama nestabilnošću i nekonzistentnošću, stalnim promjenama smjera gospodarske politike, promjenama ili najavama promjena poreznog okružja, sumnjivim i skupim javnim nabavama mobitela, namještaja, nenormalnim cijenama najmova javnih poslovnih prostora, osnivanje brojnih i bespotrebnih agencija, ustanova, instituta, konfrontacijom sa društvenim skupinama koje ne dijele vaš svjetonazor ili vrijednosni sustav, isto su građani Republike Hrvatske i posvemašnja nesposobnost da riješite barem većinu gorućih hrvatskih problema. Ne znam ima li više vremena u ovoj posljednjoj godini mandata da se tu išta promijenit, no vidjet ćemo. Korupcija o kojoj malo ili nimalo progovarate i dalje ostaje veliki problem hrvatskog društva. U tom dijelu treba nastaviti jačanje Državnog odvjetništva, a posebno USKOK-a za kojeg ima, itekako će biti puno posla i u javnoj upravi i u javnoj nabavi i u javnim poduzećima. Stoga nas i pomalo čudi da niste prihvatili inicijativu kluba HDSSB-a o ograničavanju mandata glavnog državnog odvjetnika na najviše dva uzastopna mandata od po 4 godine. A ako je korupcija velik problem hrvatskog društva onda je sigurno hrvatsko pravosuđe rak-rana hrvatskog društva. Nema pravde bez brzog suđenja i oštrog kažnjavanja počinitelja, posebno kad je riječ o počiniteljima najtežim kaznenih djela i kad je riječ o političkoj korupciji i svemu vezanom za nju. Društvena poruka da se ne isplati krasti nažalost na neki način izostala je u mandatu vaše Vlade. Izmjene kaznenog zakonodavstva koje su se dogodile bile su nekonzistentne, parcijalne, nedovoljno fokusirane i nisu postale i nisu dovele do rješavanja problema nego su na neki način i same po sebi postale problem. A društvena poruka koja nam dolazi preko sudskih presuda koje dolaze i proističu iz onog zakonodavstva za koje smo mi odgovorni zabrinjavajući su i manje-više i dalje glase najgore ćeš proći ako si ukrao malo ili ako nisi uvezan s politikom. Zapitate li se vi ponekad što će hrvatska povijest reći o vama i o mandatu vaše Vlade? Sigurno se zapitate. Imate li strast za Hrvatsku? Želite li išta dobro, pošteno i pozitivno učiniti za Hrvatsku koja vam je sve dala, pa i učinila vas premijerom Vlade Republike Hrvatske? Mi imamo dojam da joj vi i Vlada koju vodite vraćate malo, slabo, neodlučno. Ne znam da li ste imali vremena kojeg sam ja imao u mandatu vaše Vlade pročitati veliku većinu, ajde da ne kažem sve, ali veliku većinu zakonskih prijedloga iz svih područja koja su dolazila u ovaj Hrvatski sabor i puno puta sam se pitao da li ste ih vi pročitali i nisam se mogao načuditi kako se uopće netko tko je dobronamjeran, tko želi dobro Hrvatskoj, tko ima strast za Hrvatsku, zašto i kako uopće dolazi u ovaj Hrvatski sabor s tim zakonskim inicijativama koje vaša saborska većina u pravilu, nek mi Bog oprosti, ali vjerujem da mnogi nisu ni pročitali za što su dizali ruke jer da su pročitali zaista ne vjerujem da bi dizali ruke. I bojim se da u cijelom nizu segmenata stvari koje su se događale su zapravo bile posljedica slabe Vlade, ne vas, vas koji možda niste dovoljno upravljali, ali slabe, kvalitativno slabe Vlade koju ste predvodili. Klub HDSSB-a u svakom slučaju niti podupire ovu Vladu zbog rezultata koje je pokazala, a niti ovo izvješće. Hvala.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista kolega Dragutin Lesar.
Poštovana potpredsjednice, kolegice i kolege, predsjedniče Vlade. Točka dnevnog reda zove se Godišnje izvješće Vlade Republike Hrvatske, ali ja nisam siguran da se radi o izvješću Vlade nego o govoru premijera. Iako u Poslovniku piše da premijer usmeno predstavlja, dakle ne pantomimom slučajno nego usmeno predstavlja, ne podnosi nego predstavlja to izvješće koje nije dokument Vlade, ja ću dalje govoriti o govoru premijera pred Hrvatskim saborom, ali o tom govoru će Sabor glasati, usvajati govor premijera. S obzirom da su mediji proteklih nekoliko dana računali koliko zastupnika ima vladajuća koalicija, mislim da je glasanje o ovom govoru idealna točka prebrojavanja, koliko će ali i kojih zastupnika podržati ovaj govor i tada će svima biti jasno koju većinu stabilno ili manje stabilno vladajuća koalicija ima. Pisani tekst govora ili izvještaja, kako formalno piše na dnevnom redu, bilo bi jako dobro, zapravo bila bi gesta, jedna dobra gesta premijera dostaviti saborskim zastupnicima barem tri dana prije čitanja kako bi se mogli primijeniti. Ove godine smo pisani govor dobili točno 23 minuta nakon što je premijer završio svoj govor. Puno je podataka iznijeto, prikazano i apostrofirano. Prošle godine citiram, predsjednik Vlade rekao je jer na kraju u brojkama je puno, ne sve doduše. Dakle, bavit ću se brojkama. Pomno prateći govor premijera htio sam uočiti koje je uočene pojave on primijetio, uočio pojave, koje probleme vidi i kako ocjenjuje stanje u društvu. Tako je u Poslovniku opisan sadržaj tog izvještaja. I svoju ću raspravu nastaviti podsjećanjem, a premijer se i danas pozvao na svoj nastupni govor u prosincu 2011. koji se bazirao na ovom dokumentu koji se zove Program Vlade 2011./2015. Citiram: "Cilj Vlade je do kraja mandata postupno povećati stopu rasta gospodarstva kako bi se do 2015. kretala na razini od oko 5%. U istom razdoblju znatno ćemo smanjiti stopu nezaposlenosti, odnosno povećati stopu zaposlenosti." Mislio sam pitati koliko je povećana stopa zaposlenosti od onda do danas, ali neću. Na području energetike nakon što je bilo nabrojeno 14 elektrana što hidro, što termo piše: "Ulagat će se u gradnju plinovoda i skladišta plina, istraživanja, eksploatacije nafte i plina, suvremenije rafinerije u Rijeci, Sisku, LNG terminal Omišalj, naftovod Družba Adria i dio južnog toka. Mislio sam pitati koliko smo podzemnih skladišta plina za prirodni plin napravili? Kada će započeti osuvremenjivanje rafinerije u Sisku? To Siščane vjerojatno sada jako zanima i gdje je razvojni, dakle do kud smo došli kod južnog toka. Shvatio sam da ovaj dokumenat je pregazilo vrijeme, da se ga više ne isplati čitati i on spada u smeće. Pa sam išao tražiti nove dokumente i došao do dokumenta Vlade "Pokretanje novog investicijskog ciklusa u veljači 2012." Sjećate se, predstavio ga je tada prvi potpredsjednik Vlade koji je rekao: "Na osnovu ovoga lopata prva bit će zakopana u ožujku." Ne ožujku bio je lipanj, dobro ne lipanj rujan, pa se prebacilo na prosinac, onda zaboravio što se dogodilo. Nema lopata i ovaj dokumenat više ne treba čitati. Došao sam do novog malo svježijeg, studeni 2012. Tada nije bio prvi potpredsjednik Čačić, nego Branko Grčić koji je predstavljen i kaže: "2013. rast BDP-a 1,8" ali ono što je bitnije "bruto investicije u fiksni kapital 11,5% rasta. 2014. BDP rast 3%, bruto investicije u fiksni kapital 5,2% za 2014." Gledajući statističke podatke i izvještaje i shvatio sam da mi ovo više ne treba staro. I onda sam došao do još jednoga nešto novijega dokumenta, ako se ne varam to je od kraja, od rujna prošle godine u kojem piše da će rast bruto društvenog proizvoda u četrnaestoj biti 1,3%. Ali ono što mi je sada bitno doprinos rasta BDP-a, osobna potrošnja ili potrošnja kućanstva 0,1, bruto investicije u fiksni kapital 1,4 i izvoz, odnosno rast izvoza 1. Dakle, te tri stavke su trebale povećati, odnosno doći do BDP-a, rasta 1,3%. Ni to više danas ne vrijedi. S obzirom da ti dokumenti Vlade naprosto više ne vrijede, niti se mogu služiti njima kao ocjenom realizacije planova uzeo sam govor premijera iz prošle godine. I dozvolite mi četiri citata o kojima u ovoj godini nije rečeno ništa ili jako malo. Citat: "Pritom nam nisu potrebni ni tutori ni sponzori. Trebaju nam dobronamjerni partneri i istinski prijatelji, a partnerstvo i prijateljstvo kako ih ja shvaćam podrazumijeva ravnopravnost. Zapamtite tu riječ." Da li je ta ravnopravnost Hrvatske dokazana činjenicom da je američko Ministarstvo vanjskih poslova i američki general hrvatskom narodu objavio da je Hrvatska ušla u rat, u ratnu koaliciju protiv islamovaca? Prva potpredsjednica Vlade kaže da su Amerikanci samo anticipirali odluku Vlade koja će biti donijeta ne znamo kada i kakva. To je ravnopravnost. Jesmo li dokazali ravnopravnost činjenicom da zbog sankcija uvedene u Rusiju od strane EU i povratne mjere Rusije ni jedan poljoprivredni proizvod od značaja za izvoz Hrvatske nije na listi koju subvencionira EU svojim sredstvima. Jesmo li tu ravnopravnost dokazali i na temelju sljedećeg citata govoreći o europskom uhidbenom nalogu. Citiram: "Pokrenut ćemo tu raspravu u Europi i ukazati na neravnopravnost država članica u pravosudnoj suradnji misleći na okvirnu odluku." Nastavak citata: "Tu nema kompromisa. Tu nema kompromisa." Hrvatska je europske uhidbene naloge izvršavala, a Mađarska je Hrvatskoj izručila Hernadya ili nije? I snažnu smo borbu pokrenuli u Europi da smo ravnopravni i dokažemo svoju ravnopravnost. Drugi citat. Treći. "Nakon ulaska u Uniju naš je jedini preostali strateški zadatak stvoriti uvjete za ugodniji, sadržajniji i sigurniji život svih naših ljudi, građana, te za širenje područja ljudskih prava, individualnih sloboda i argumentiranog dijaloga. Da li danas u odnosu na onaj dan kada je ovdje izgovoreno građani Hrvatske, ljudi u Hrvatskoj žive ugodnije, sadržajnije i mirnije i u socijalnom smislu. Treći citat. "Naš cilj je da praktički 100% javnih investicija bude iz europskih fondova. Dobro nije 100, a koliko je? Koliko smo se tom cilju približili? Ove citate sam koristio jer sam govor premijera prošle godine shvatio kao novi program Vlade. I u današnjem govoru predsjednik Vlade je najavljivao nove smjerove, poteze buduće koji nisu bili zapisani u ovim dokumentima koje su sada za odlagalište. Pa i prošle godine, i ove godine, premijer se pohvalio da je neisplata plaća kazneno djelo kao veliki napredak u zaštiti prava radnika. S današnjim danom 7832 poslodavca ne isplaćuju plaće. Da li će svih 7832 biti kazneno gonjena zbog neisplate plaća? Naravno da neće. Neće niti pola od njih, neće niti 10% od njih, neće ni 1% od njih biti kazneno gonjeni jer neisplata plaća nije kazneno djelo. Kazneno djelo je tek onda ako poslodavac iz obijesti ne isplati plaću, a ako nema novaca i ako mu je blokiran i žiro račun to nije kazneno djelo. I prestanimo ljude lagati da je neisplata kazneno djelo. Vidite koje su tu sve čudne pojave, a izvještaj treba biti o pojavama. I na kraju o brojkama. 2012. Hrvatska je imala zaposlenih milijun 411 tisuća ljudi. Danas milijun 370 tisuća. To je 41 tisuća manje zaposlenih ljudi. Tada je imala 298 tisuća nezaposlenih, danas ima, sada, 296. Otprilike isti nivo. U mirovini razlike nema. Gdje su? U inozemstvu. Premijer nije uočio pojavu da sve veći broj građana, naročito više školovanih napušta Hrvatsku. Što to znači za budućnost ekonomije i gospodarstva ne treba nikome tumačiti. BDP 11 kvartala pada, inflacija se u ovoj godini mjesečno kreće između 0,1 do 0,6%, prosječna plaća varira oko 5500 i to svi ističu ali nitko ne ide dalje pa ne želi objaviti i reći da više od 31% zaposlenih prima plaću do 3700 neto, 63% zaposlenih prima plaću do prosječne plaće, a da je naša prosječna plaća po kupovnoj moći 30% slabija, manja od plaća državama s kojima se najčešće uspoređujemo. Naših 700 eura vrijedi 30% manje nego 700 poljskih eura. To je istina! Povećan je neoporezivi dio plaće, 2 puta ne 1. Na čiji teret? Lokalne samouprave, ne središnje države. I bojim se, izražavam bojaznost da će se to kao bumerang odbiti građanima jer će lokalna samouprava kompenzirati kroz povećanje lokalnih troškova razliku koju je izgubila. Minimalna plaća i nakon dvakratnog povećanja u mandatu ove Vlade sa 39% udjela u prosječnoj plaći pala je na 37,5%. I od država u Europi koje imaju institut minimalne plaće, njih je 21, mi smo na 17. mjestu. Industrijska proizvodnja, konačno, i to je za pohvalu, bilježi blagi oporavak. Srpanj ovaj, srpanj prošle godine 1,4% rasta. I to je jedina svijetla točka u svim brojkama koje sam našao. Međutim, graditeljstvo je riknulo, palo za 7,9%. Promet u trgovini na malo još uvijek ima negativni trend, recimo sada najnoviji podatak srpanj ove, srpanj prošle godine minus 2%. 317 tisuća ljudi, građana u blokadi sa čak 28 milijardi. Početkom godine to je bilo 24 milijarde. 53 tisuće poslovnih subjekata, 36 tisuća radnika zaposlenih kod njih u blokadi 31 milijardu. Dug građana i dug poslovnih subjekata u jednom trenutku je čak bio izjednačen. Sada je ovaj dug narastao pa je razlika od ovih 3 milijarde. Možete li zamisliti situaciju da su građani blokirani za isti iznos koliko i svi poslovni subjekti? I kada povećavamo cijenu struje kažemo mora se, to je europski nivo. Kada povećavamo cijenu benzina pratimo cijene na tržištu. Kada se povećava cijena vode mora se jer tako je to u Europi. Kada se povećavaju porezi to je prosjek Europe, to su neki standardi u Europi. Zanimljivo je da uvijek se uspoređujemo s Europom osim kada su u pitanju plaće. Pa u RH radnici imaju prosječnu neto satnicu od 4,7 eura, u EU 11,95. I kažu da je cijena rada u Hrvatskoj prevelika. Bruto trošak po satu rada u Hrvatskoj, bruto trošak, 8,8 eura, a u Europi 23,7 eura. I opet kažu problem su plaće, one su prevelike i zbog toga nismo konkurentni. Pa na koliko plaće trebaju pasti? Proces pada plaća, odnosno ne prosječne plaće nego povećanja broja ljudi s manjim plaćama, minimalnom plaćom i onih ispod 3700 posljedica je i započela je u onom trenutku kad se u Hrvatskoj uništio, urušio i van snage stavio sustav kolektivnih ugovora, ugovora u javnom sektoru a on je imao svoju refleksiju u privatni sektor. I drago mi je da je nakon 3 godine upornog inzistiranja da će samo investicije i štednja dovesti do gospodarskog oporavka Vlada shvatila i prihvatila da pitanje povećanja kupovne moći je treća točka gospodarske politike, postoji i monetarna, ali o tome više neću govoriti jer mi smo Hrvatsku narodnu banku učinili eksteritorijalnom. Ona ne radi za Hrvatsku niti njene građane, nego isključivo za bankarski lobi i nikako ne pomaže Vladi u ostvarenju napora i kroz porezni sustav i gospodarske mjere da se Hrvatska stabilizira. I sada u predizbornoj godini povećat ćemo plaće povećavanje neoporezivog dijela plaće i dizanjem poreznog razreda kako bi povećali kupovnu moć. A zamislite da je na početku te tri ili čak i one četiri točke išle u paketu i zajedno. Da otpočetka nismo tvrdili da samo smanjenjem potrošnje i štednjom možemo spasiti Hrvatsku. Pogriješiti je ljudski, priznati pogrešku još je ljudskije i lakše oprostivo. A kada su i na kraju pojave, što volim tu riječ iz Poslovnika, pojave u pitanju, ja vidim jednu pojavu koju premijer ne vidi. Danas je hrvatski radnik jednu plaću od ulice, zakasni li u obitelji jedna plaća, ili zbog otkaza ili zbog neisplate ili smanjenje plaće, slijede dugovi. Onda ide blokada, nakon blokade ide ovrha, nažalost preveliki broj ljudi i deložacija gdje im se nekretnine prodaju za polovicu vrijednosti, za jednu trećinu duga, odnosno za 30 tisuća u stanju su prodati kuću, 200 tisuća za 100 tisuća i to nije problem. I zbog toga je u Hrvatskoj njihova sudbina pučke kuhinje, kontejneri i plastične boce od kojih mnogi preživljavaju i školuju djecu. Tu pojavu nikad nitko iz Vlade nije vidio. I završna rečenica, zadnjih deset dana u Hrvatskoj dio politike pokušava građane prestrašiti, ogaditi im i proglasiti opasnim referendum. Jesmo li i mi u Saboru učinili takav referendum koji je izazvao strah i paniku nepotrebnim i kako to da Vladi RH nije dovoljno 75 dana da da mišljenje o izmjenama izbornog sustava u RH i omogući raspravu u Saboru o tome i eventualnim usvajanjem zakona referendum učinio nepotrebnim. Danas je 75. dan od kada smo u proceduru uputili taj zakon. Umjesto političkog sijanja straha i nove podjele društva, odgovorni predsjednik Vlade mišljenju oporbenim prijedlozima daje u roku od, pristojnih 30 dana.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a, kolega Milorad Pupovac.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine predsjedniče Vlade, kolegice i kolege. Najprije bih još jedanput izrazio zadovoljstvo u ime kluba zbog toga što raspravljamo o izvještaju premijera, izvještaju koji mi se čini ako mi je to dopušteno da kažem u ovim okolnostima, primjer onoga što bi zapravo trebao biti izvještaj Vlade. Ja ću nastojati da, iako govorim u ime jednog kluba, da moj govor ne bude strančarski budući da je riječ o raspravi o stanju države i nacije, koliko god to pretenciozno moglo zvučati u ovim okolnostima. I naravno ne znači da neću govoriti drugačije od onoga što smo čuli. Prvo što bih htio reći jeste da mi svi zapravo trebamo izraziti zabrinutost zbog toga što je u proteklih godinu dana u RH došlo do pogoršanja političkih procesa i što naš politički sistem nije stabilniji nego je nestabilniji i to zbog toga što postoje neke rupe u našem Ustavu i što postoje neke rupe u našim zakonima. I s druge strane zbog toga što postoje, što su se razvili odnosi između pojedinih dijelova vlasti u RH koji narušavaju stabilnost političkog sistema. Naše institucije koje se u posljednjih 25 godina razvijaju su zapravo fragilne i opterećene slabostima, neprofesionalnosti, slabostima neefikasnosti i slabostima političke obojenosti ili političke pristranosti, to treba reći. To je tako u ministarstvima kao što je to tako i tamo gdje toga ne smije biti, a to je u pravosuđu. Da nije tako ne bismo imali ovo što imamo proteklih godinu dana. I bez obzira što se nekome može činiti da je to korisno za neku političku opciju, to je za državu i za naciju, a o tome danas razgovaramo to je šteta. I ono što se čini od strane aktera koji tu destrukciju predvode, a ima ih onih koji su politički i oni koji su ne politički, oni koji su stranački i oni koji nisu stranački, koji zapravo idu za tim i to ovdje u ovome Saboru treba reći, nastoje ograničiti i suspendirati politički pluralizam, nastoje kazati kako političko stranačko organiziranje građana je nešto što treba biti zamijenjeno, promijenjeno i odbačeno. Isto vrijedi i za Hrvatski sabor, jel postoje različite inicijative, kao što postoje i različite odluke koje ovom Saboru nastoje oduzeti ono što su samo njegove ovlasti i nastoji ga oslabiti. I ako mi mislimo da je to nešto što je dobar način da se u Hrvatskoj uspostavi politička stabilnost ili da se dođe do vlasti, ja ne spadam među one koji tako misle niti moj klub spada među one koji tako misle. Referendumi ne mogu zamijeniti političke stranke. Crkva ne može zamijeniti naciju, a još manje državu, bez obzira o kojoj je riječ, ali to treba reći. Frustracije građana ne mogu biti kriteriji pravednosti i ispravnosti, a mi smo došli u takvo stanje da je to legalizirano i da je to uspostavljeno kao normalno stanje. Nakon godinu dana članstva u EU zbog takvih činjenica Hrvatska nije postala europskijom zemljom nego manje europskom nego što je bila do ulaska u EU, nažalost. Političke poruke, politički glasovi, politička ponašanja koja se čuju su potpuno neeuropska i nesvojstvena europskim političkim vrijednostima s kojima smo ušli u pregovore, završili pregovore i ušli u EU. Što se tiče ekonomije, ovdje je bilo dosta riječi od strane premijera i bilo je također dosta riječi od strane predsjednika vodeće opozicijske stranke i to je dobro. Premijer je najveći dio svojeg izlaganja posvetio tome kao što je i predsjednik opozicije, vodeće opozicijske stranke također najveći dio svojeg izlaganja posvetio tome i to je dobro. Zašto? Pa zato što mi uz određene oscilacije u posljednjih 25 godina ne možemo prestati biti neproduktivno društvo, nego iz dana u dan, iz mjeseca u mjesec, iz godine u godinu postajemo sve više neproduktivno društvo. Pokazatelji koje iznosi premijer o rastu industrijske proizvodnje su dobri, pokazatelji koji govore o rastu izvoza su također dobri, pokazatelji o smanjivanju nezaposlenosti kada bismo ih izanalizirali možda ne bi bili tako dobri, možda bi se vidjelo da se ta nezaposlenost smanjuje ali ne zbog razloga koji su na pohvalu našim ekonomskim mogućnostima nego otvorenim mogućnostima da se ljudi zapošljavaju širom Europe. Samo iz Osijeka kao što mi kažu kolege čarter letovi i karta za čarter let za Irsku košta 40 eura, pa onda ljudi iz Vukovara, Belog Manastira i Osijeka imaju široku priliku da odu tamo na posao. Jeli to loše? Nije nužno jer je to prilika koja se koristi ako nema druge. Međutim, ono što je za nas bitno jeste da mi moramo učiniti nešto na dugu stazu svi, Vlada prije svega, ali to vrijedi i za druge aktere političkog života koji, a moramo vidjeti, ako smijem upotrijebiti metaforu, vidjeti da imamo automobil kod kojega, ajde da ostanemo kod starih tipova automobila od 4 cilindra radi 1, a mi mislimo da se taj automobil može osposobiti tako da ćemo se truditi da se smanji potrošnja goriva, da se promijene pločice na kočnicama i da se uredi i sredi unutrašnjost kabine automobila. To je nužno, ali nije dovoljno. Ta preostala 3 cilindra za koje postoje kao što je premijer s pravom rekao indikatori da se stječu pretpostavke za oporavak, moraju biti ili zamijenjeni ili oporavljeni, a tu prije svega mislim na sljedeće, na poljoprivredu koja nažalost ne uspijeva naći oporavak u pravom smislu te riječi, na reindustrijalizaciju koja također unatoč pokazateljima rasta još uvijek ne uspijeva pronaći pravu pretpostavku za … [[Govornik se ne razumije.]] i treće za najrazvijenije oblike uslužnih djelatnosti koje dolaze sa novim tehnologijama i ono što one traže za što također postoje indikatori da ih pojedina ministarstva žele razvijati i inicirati. Ali mi se čini da bi to naprosto trebalo učiniti i stvari sustavne ekonomske politike u kojoj će koordinacija između fiskalne politike koja je do sada Vladi bila jedini instrument kojim je pokušala upravljati ekonomijom i monetarne politike biti usklađene. Ja znam da je to teško i znam da je to rijetkima uspijevalo. Možda prethodni ministri financija mogu govoriti o tome koliko je to bilo teško ali to je za Hrvatsku nužno. Apsolutno nužno. Dakle, kod nas se svakodnevno gledajući demografski smanjuje radno aktivno stanovništvo. Omjer između zaposlenih, izdržavanih i umirovljenih je takav da predstavlja krajnje zabrinjavajući pokazatelj. I posebno je zabrinjavajuća činjenica neovisno o tome koliko to bilo bolno da naši mirovinski fondovi odavno već ne mogu financirati naše mirovinske potrebe nego se to mora činiti iz proračuna i to sa gotovo jednom trećinom proračunskih sredstava. I to tako da se moramo zaduživati u dobroj mjeri i na dugu stazu. Dakle, struktura naše ekonomije je nažalost uglavnom potrošačka a status našega kapitala i priroda našeg kapitala je rentijerska. Da je rentijerska može se vidjeti po stanju štednje građana i može se vidjeti po stanju imovine građana. Odluka Vlade da uvede kamate na štedne uloge građana mi se čini, porez na kamate je jako značajan korak. Ukoliko se još realizira i to da oni štediše koji to mogu i koji to žele mogu kupovati državne obveznice to će biti vrlo značajno i stimulativno i veoma značajno za našu ekonomiju. Tih gotovo 200 milijardi kuna koliko postoji na štednim ulozima građanima jeste po svojoj prirodi već godinama rentijerskog karaktera. Stimulacija da to postane, konačno postane produktivnog karaktera je od ogromne važnosti za našu ekonomiju. I ukoliko Vlada bude nastavila u tom pravcu to može biti jedan od generatora prevladavanja slabosti investicijskih mogućnosti a istovremeno i boljih i jeftinijih pretpostavki za dolaženje do novca kako za privredu tako i za druge subjekte. Ono što bih htio kazati je sljedeće. Jako je važno da prestanu rasprave koje s jedne strane destabiliziraju politički sistem a s druge strane skreću pažnju sa ekonomskog stanja. Hrvatska ne može biti hrvatskija nego što jeste i ako je netko hoće učiniti hrvatskijom nego što jeste uništiti će je kao što se uništavalo do sada. Stranke i grupacije koje to žele ozbiljno rade na uništavanju ovoga društva. Isto vrijedi, Hrvatska ne može biti liberalnija nego što jeste i ukoliko se ne nađe mjera u tom pogledu onda neće biti ništa ni od hrvatskije ni od europskije Hrvatske jer ćemo imati jedino i isključivo leasing Hrvatsku kao što imamo većina nas leasing automobile. I iz tog razloga gospodine predsjedniče Vlade završiti ću sa ovim dijelom oko ekonomije, ekonomska politika čije fragmente ste vi ovdje iznijeli je imperativ za vaše ministre i za vašu Vladu a i za našu zemlju. Dozvolite mi da kažem nekoliko riječi o našoj vanjskoj politici i našoj europskoj politici. Mi smo proklamirali da ćemo a i vi ste sami u nekoliko navrata to potencirati primijeniti politiku europragmatizma i zamijeniti politiku eurocentrizma sa europragmatizmom i sa velikim interesom smo to slušali jer ova zemlja to zaslužuje i treba. Ali i prema i posljednjim odlukama ili barem javnim manifestacijama toga ne vidimo da je to tako, ne vidimo da je to tako. Za Hrvatsku bi bilo od posebne važnosti da se vidi kako su donesene odluke u njezinu korist u Briselu nego da se vidi da su donesene neke odluke u njezinom, u središtu njezinom, glavnom gradu koje bi bilo bolje da se ne vide, ako smijem tako reći, ukoliko su uopće donesene. Pogledajte naslovnu stranicu jednih dnevnih novina danas pa će vam biti jasno o čemu govorim ali to je već pitanje za kolege koji se bave drugim odborima nego što se bavim ja. Dakle pitanje regije JI Europe i Mediterana i specifičnih prednosti koje one za nas mogu donijeti i našu ekonomiju, pitanje suradnje sa drugim dijelovima svijeta, prije svega sa pitanjem zašto nismo otvoreni prema Aziji. Ako postoje zapreke koje su trenutke prirode, geopolitičke, zašto nismo otvoreni prema zemljama koje imaju ozbiljne interese investicijske kada je posrijedi Hrvatska i Europa, a onda i prema nama. I na kraju, vraćam se na ono prvo, dakle na pitanje toga koliko doprinosimo destabilizaciji političkog sistema, uključujući i destabilizaciju međuetničkih odnosa. Jučer smo vidjeli neke kolege koji kažu da je Vlada huliganska, koji neki kažu a i danas smo čuli da je Vlada nasilno se koristila nečim, a kad bih ja podsjetio te iste kolege na nasilni karakter vlasti kako se ona znala prakticirati u nekim prošlim vremenima onda bismo se upustili u raspravu koja ne bi bila produktivna za sadašnje potrebe Hrvatske, tako ni ova rasprava na ovakav način nije produktivna. I iz tog razloga bih htio postaviti pitanje koji je smisao antićirilične i antisrpske kampanje u Hrvatskoj koja se vodi u posljednjih godinu dana. Da pokvari ono što je postignuto, da se ne učini ono što treba učiniti? 1300 kuća još treba obnoviti, 4500 zahtjeva za stambeno zbrinjavanje se ne rješava, 200 i nešto zaseoka je bez struje. O tome sam više puta govorio i ja i moji kolege ovdje u Saboru. Je li smisao da se to ne uradi ili je smisao da se dođe na vlast preko ćirilice pa da sutra imamo ćiriličnu Vladu koja će još jedanput morati se posipati pepelom da nije to što se prikazivala, nego da je zapravo u velikoj ljubavi sa manjinama. Zašto je to potrebno danas kad smo toliko stvari napravili od '97. pa i ranije, zašto je to potrebno? Iz tog razloga mi se čini gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, da bez obzira što je posao svakoga od nas da na najbolji mogući način predstavi svoj politički program, svoje ideje i svoja umijeća i da pokuša stvoriti pretpostavke da građani u to povjeruju i daju mandat za vlast, ali sukus nije u tome da se uništi ono što je stvarano nego da se razriješi onaj gordijski čvor koji ovoga trenutka muči Hrvatsku, a to je njezino ekonomsko stanje. Hvala vam.
U ime Kluba zastupnika DC-a, Novog vala i Nezavisnih zastupnika Baranovića i Martinčević, kolegica Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine predsjedniče Vlade. Puno je toga cijelo ovo jutro rečeno. Ja ću početi od jedne vaše rečenice iz uvoda vašeg govora o tome kako nećete dopustiti širenje malodušja u zemlji, a posebno ne producentu za takvu vrstu filma. Ne znam na kojeg ste to producenta mislili, možda i znam ali to sad nije bitno, međutim ne znam da li ste svjesni činjenice da građani ove zemlje svaki dan, ali baš svaki dana, većina građana ove zemlje proživljava isti scenarij: strah od neimaštine, strah od gubitka posla, strah od egzistencijalne nesigurnosti, strah od krize, od poreznih opterećenja, svaki dan je isti. U ovoj zemlji najbolji profit ima farmaceutska industrija sa istim količinama aspirinima, istim količinama normabela upravo iz ovog razloga. Kažem svaki je dan isti i na neki način ste i vi, a i mi svi sa vama postali sinonim Phil Connorsa iz filma "Beskrajni dan" koji se uporno trudi promijeniti ga, ali nikako mu to ne uspijeva. Meni se čini da ni vi, a ni mi svi skupa nismo našli tu čarobnu formulu kako izaći iz ovog beskrajnog dana u kojem se Hrvatska nalazi. Nacija je apsolutno sluđena, i od povećanja postojećih poreza i od uvođenja novih oblika državnih nameta, najava uvođenja poreza na nekretnine i poreza na kamate, na štednju, najave pa onda demantiranja rezova u javnom sektoru. Sve to stvara jednu veliku nesigurnost, ljutnju, a u konačnici i malodušje. Gdje god zagrebemo doista je sve isto. Od četiri strukturna poremećaja koji postoje u ovoj zemlji i to doista od samoga početka, nije se puno ništa pomaklo, dakle naši poremećaji su uvijek isti: izvoz, zaposlenost, javni dug i investicije. Jedina svijetla točka koja se mogla čuti u vašem izlaganju je upravo rast izvoza, ali čini mi se koji ne možemo zahvaliti oporavku domaćeg tržišta nego stranog. Rast prihoda od turizma ponovno, ne zbog domaćeg tržišta nego zbog oporavka stranog. Ja vas pitam, nije to, nije to to na žalost. Ja vas pitam zbog čega Hrvatska nema jedinstvenu nacionalnu strategiju razvoja? 2 i pol godine je prošlo. Očekivali smo da ćete izvući kao as iz rukava tu strategiju. Niste napravili ju. Umjesto toga imate nacionalni program reformi, program konvergencije i partnerski sporazum i hrpu malih reformica od kojih više svi smo zbunjeni. Nekako za očekivati je da bi trebalo iduće godine u vašem obraćanju se pojaviti sa takvom jednom strategijom bez obzira, to je u stvari ključna strategija sve zemlje imaju do 2020. godine bez obzira što će to biti u posljednjoj godini. Ali bolje ikad nego nikad. I naravno na toj strategiji treba se postići konsenzus. Dosta ste govorili o pravosuđu i o ulozi pravosuđa. Ja mislim da reorganizacija mreže sudova zasigurno nije element na kome ćete se moći hvaliti da je napravljena reforma pravosuđa i da stvari idu bolje. Stvari će vam ići bolje ne kada spojite sudove, nego kada promijenite one ključne stvari koje bole samo pravosuđe, a i građane ove zemlje. Ja bih vam sada mogla navoditi primjere jedno sigurno sat vremena, konkretne primjere osoba po cijeloj Hrvatskoj koje danas u 2014. godini čekaju upis svog vlasništva, gube mogućnost građenja, ne mogu dići kredit, ne mogu jednostavno raspolagati svojim nekretninama. I sad doista, zar stvarno mislite da će ako vi spojite dva suda takav čovjek koji ne može dobiti svoj vlasnički list da će imati nekakvu korist? Neće. Dakle, uz sve ove reformske korake koje ste navodili meni se čini da Hrvatska još uvijek i dan danas predstavlja jedno neprijateljsko okruženje za investicije. Kažete da se traže investicije u turizmu. Pa imate cijeli niz investicija po državnim uredima, zahtjeva za investicije po državnim uredima koje ih jednostavno ne rješavaju. A postavlja se pitanje zašto ih ne rješavaju? Dakle, nije točno da investicija nema, nego je problem što se one ne rješavaju, upale su u labirinte birokratskih prepreka koje jednostavno same ne mogu proći i tu treba mijenjati stvari i tu treba stvarati investicijsku klimu. Dakle, činjenica je da je Hrvatska ovog trenutka jedina zemlja članica EU koja praktički najduže prolazi kroz razdoblje dugotrajne recesije. Mi se doista teškom mukom izvlačimo iz te egzistencijalne kaljuže. U drugim zemljama EU u Europskoj komisiji gotovo svakodnevno se donose nove mjere kojim bi se pokrenule i ojačale gospodarski rast. Od Hrvatske kao nove članice očekuje se da i njena i državna administracija, pa i pravosuđe budu u funkciji stvaranja pozitivnog poslovnog okruženja. Teško je objasniti ulagačima i poduzetnicima da ulažu svoje novce u projekte u Hrvatsku kada svakodnevno nailaze na probleme koje u drugim zemljama riješe za nekoliko sati, a ovdje im treba nekoliko godina. "Bolesna Hrvatska" kako nas etiketira "The Economist" očito nije u stanju srediti stvari ni u pravosuđu, ni u državnoj upravi nije u stanju onima koji žele i mogu investirati osigurati osnovne uvjete da pokrenu biznis i tako ojačaju hrvatsko gospodarstvo. U radnom dokumentu Europske komisije jednom radnom dokumentu Europske komisije objavljenom početkom lipnja ove godine kao prepreka za privlačenje stranih investicija u našoj zemlji, dakle govorimo o 2014., ne od 2013., ne o 2012. nego ovoj godini. Navode se visoka administrativna opterećenja, brojni parafiskalni nameti, dugotrajnost sudskih i stečajnih postupaka, slaba zaštita ulaganja i uz sve to izrazito politička neizvjesnost. Prema izvješću Svjetske banke o poslovanja Doing business u 2014. godini Hrvatska je najveći pad zabilježila upravo u području zaštite ulagača sa prošlogodišnjeg 139 mjesta pala je na 157 mjesto. Prema globalnom indeksu konkurentnosti svjetskog gospodarskog foruma iz lipnja ove godine Hrvatska je tek nešto ispred Bosne i Hercegovine, Srbije, Albanije, a ni po tom pitanju pametnog razvoja ekonomije utemeljenog na znanju, inovaciji s ciljem ostvarivanja vizije i ključnih razvoja ciljeva EU ne odskače za ništa više od zemalja iz regije. To je sve 2014. godina. Argumenti koje smo čuli danas da se stvari ne mogu mijenjati preko noći doista više nije nikakav argument, jer ova noć, hrvatska traje malo predugo i zasigurno svi smo postali nestrpljivi, a najviše građani. Ja ne volim populizam, ali reći ću da ste napravili određene pomake u postupku legalizacije i to velike pomake. Napravili ste pomake na području fiskalizacije. Napravili ste pomake na području rješavanja, donekle rješavanja brodogradnje i to treba priznati i to treba reći i na tome vam treba čestitati. Međutim, ja vas pitam sad opet jednu drugu stvar, a to je tko je odgovoran što rast bruto društvenog proizvoda je niži od očekivanja i same Vlade. Tko je odgovoran što planirani prihodi i rashodi proračuna se ne ostvaruju kako treba? Tko je odgovoran za sve veće porezno opterećenje građana, tko je odgovoran za rast cijena, za smanjenje prihoda, uvođenje poremećaja u gospodarstvu i smanjivanje ekonomskog rasta? Na ta pitanja isto treba dati odgovor. Tu se govorilo o prodaji obiteljskog srebra. Cijeli motiv Vlade bio je obilježen pričama o tome kako je privatizacija loše izvedena i da se neće raditi iste greške, da će Vlada biti čuvar strateških firmi. Međutim, to pravilo se izgleda nije ispoštovalo jer se prodaje sve živo, i Croatia osiguranje se prodala i HPB, tu razgovaramo i tražimo argumente za monetizaciju cesta. Konkretno se obećalo smanjivanje deficita države na manje od 3%, smanjenje udjela proračunskih rashoda u BDP-u za 4,5 postotna boda do kraja mandata. Taj cilj je jako daleko. Zaustavljanje rasta javnog duga, njegovo smanjenje i zadržavanje ispod 60% BDP-a, povećanje investicija, zapošljavanje. Evo, malo neki svjetliji trenuci u prostoru zapošljavanja ali to je za ovo vrijeme mandata ove Vlade doista slaba i tanka grana. I EU fondovi su slabo iskorišteni. Republika Hrvatska ima neiskorištenih, prema onome što ja vidim, 200 milijuna eura iz vremena prije pristupanja EU, 450 milijuna eura iz 2013. godine i novu milijardu eura iz ove godine. Postavlja se pitanje tko tu treba potegnuti da se ova sredstva počnu bolje koristiti? Govorili ste o stanju u poljoprivredi i obećali ste da ćete osigurati razvoj poljoprivrede kako bi Hrvatska proizvodila svu hranu koja joj je potrebna. To dosada nije ostvareno. Ne znam kako će biti ostvareno tako brzo u idućoj godini. Iz Europske komisije je išlo upozorenje krajem prošle godine na nacrt hrvatske Strategije ruralnog razvoja za 2014. godinu za ulaganja u poljoprivredi. Bilo je na raspolaganju 11 milijardi eura, ali su programi navodno bili lošiji ili ih je bilo vrlo malo. Ministar je tu nešto popravljao, govorio je da je ključ u udruživanju, međutim problem je apsolutno i sa sustavima poticaja koji su kod nas bazirani na temeljima zajedničke europske agrarne politike. U EU se bazira na zaštiti poljoprivrednog dohotka, dok se kod nas traži i proizvodnost i konkurentnost i tržišnost. I zbog toga je tu puno rekla bih i malverzacija. Svake godine dolazi do promjena iznosa koji država isplaćuje za pojedinačnu kulturu, isplate kasne, stvara se nezadovoljstvo i praktički kaos u proizvodnji. Govorili ste i o restrukturiranju i racionalizaciji državnog i javnog sektora. I sami ste rekli da ne vjerujete prorocima koji govore da bi svi naši problemi bili riješeni kada bismo otpustili ne znam nekoliko desetaka tisuća ljudi zaposlenih u državnoj upravi. Pa mislim da je to jedna populistička mantra jer nitko ni ne tvrdi da će svi problemi biti riješeni ako se otpuste ljudi. Racionalizacija i reduciranje državne administracije ne znači nužno otpuštanje ljudi, ali apsolutno traži jedan efikasni državni aparat. Ja načelno podržavam ideju objave registara državnih i lokalnih službenika i namještenika i to s aspekta transparentnosti trošenja proračunskog novca. Ako postoji registar branitelja, ako postoje liste bijele, crne, liste srama, liste uspjeha, liste neuspjeha onda bi bilo dobro da postoji registar ovakve vrste koji će jednostavno pokazati svu transparentnost i potencijala i ljudskog i kvalifikacijskog potencijala koji Hrvatska ima u razini državne uprave. I na kraju ja sam govorila o stanju kako ga vidim u ovoj 2014. godini, ni Financial times ne vidi bolje. Hrvatska je naslijedila, kaže, iz sredine ove godine, dakle iz 6. mjeseca ove godine Hrvatska je naslijedila Grčku na nedavnom neslavnom mjestu ekonomski najnefunkcionalnijih zemalja EU. Dakle, šestu godinu za redom imamo recesiju i apsolutno vraćam se na onu prvu rečenicu iz ovog svog izlaganja, a vraćam se na ono što ste vi govorili u prvim rečenicama svog izlaganja da Hrvatska ne treba biti u nekakvom defetističkom raspoloženju ili malodušju ali sve ovo o čemu mi danas govorimo upravo daje argument da će Hrvatska još dugi niz godina biti u ovakvom raspoloženju i u malodušju i da je potrebno doista puno hrabrije zagrabiti u strukturno rješavanje problema u ovoj zemlji. I zato očekujemo da ćete iduće godine u svom izvješću o rezultatima Vlade pokazati nešto bolje rezultate. Hvala.
U ime Kluba zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a kolegica Jadranka Kosor.
Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče Vlade, kolegice i kolege. Čini se kao da je sve rečeno i kao da je malo toga rečeno o govoru predsjednika Vlade RH. O njegovom izvješću svakako bit će još puno rasprava i ovdje u sabornici jer je jedno slušati i slušati kad netko govori, a drugo je kad se to može pročitati. Tako da se ja slažem sa svima koji su prigovorili da bi bilo puno jednostavnije da smo barem jučer dobili taj govor, odnosno to izvješće kako bismo mogli uočiti neke pojedinosti. Dakle, bit će još vremena u različitim prilikama pa ću ja svesti svoje izlaganje na ono što mi se čini najnužnije i najvažnije, cijeneći vaše vrijeme. Reći ću na početku nešto što sam očekivala, a što je bilo logično. Dakle, očekivala sam da će nakon govora predsjednika Vlade, nakon njegovog izvješća zdušno raspravi u … izvješću prionuti klubovi vladajućih stranaka, odnosno stranaka vladajuće koalicije kao što vidimo, do kraja ove rasprave još će samo raspravljati predstavnik HNB-a, međutim zanimljivo, vrlo zanimljivo da predstavnika kluba SDP-a u ovoj raspravi neće biti i nećemo ga ili nećemo je čuti što je dosta neuobičajeno. Budući da se radi o izvješću zapravo i trebalo bi se raditi o izvješću predsjednika Vlade za proteklo razdoblje, naravno s projekcijama za budućnost. Pa to napominjem kao svojevrsni …, ovo je drugo izvješće takvo po redu, ali uvijek do sada u parlamentarnoj praksi kad bi dolazili premijeri s nekim izvješćima i kad bi na dnevnom redu bila neka važna tema, onda nikada nije izostajala rasprava vodećeg kluba, odnosno stranke kluba vodeće stranke bilo koje vladajuće koalicije. Što sam još očekivala? Najavu poteza Vlade vezane za smjernice Vijeću Europe, odnosno Europske komisije budući da smo mi u Hrvatskome saboru, predsjedniče Vlade podsjećam, možda ne znate, predložila sam da o tim smjernicama gdje se predlažu iznimno važne i mnoge od tih iznimno teške mjere, raspravi u Hrvatskom saboru, dakle od mirovinskoga sustava, odlaska na čemu Europska komisija, odnosno Vijeće Europe i dalje inzistiraju, odlaska što je moguće prije u mirovinu sa 67 godina, rješavanja pitanja deficita, duga, itd., da se raspravi ovdje. Ponavljam, taj prijedlog bilo bi možda Vladi jednostavnije da se oko jednog jedinog pitanja kad bi to bilo moguće usuglasimo u Parlamentu, bilo bi puno jednostavnije Vladi onda razgovarati o sljedećim koracima, jer pred nama je rebalans proračuna i pred nama je donošenje proračuna za sljedeću godinu. Dakle, očekivala sam i u govoru predsjednika Vlade najavu kontura rebalansa državnog proračuna i najavu kontura proračuna za 2015. I svakako očekivala sam i poneku riječ o silnim najavama izmjenama izbornoga zakonodavstva i ovdje u Hrvatskome saboru gdje postoji nekoliko inicijativa, a činjenica jest da je počelo prikupljanje potpisa za raspisivanje referenduma za izmjenu Ustava vezano za izborno zakonodavstvo, ali u jednom jako širokom rasponu. Dakle, očekivala sam da će predsjednik Vlade o tome barem ponešto reći, govoreći naravno o stajalištima Vlade o tim pitanjima jer za koji trenutak, gledano naravno povijesno, ulazimo u izbornu godinu kad promjena izbornoga zakonodavstva više neće biti moguća. I svakako očekivala sam bar poneku rečenicu uz pitanja koja se evo učestalo pojavljuju i u političkom prostoru i u javnosti vezano za naše sudjelovanje u antiterorističkoj koaliciji jer se stječe dojam da je javnost to saznala od izvora preko Velike Bare, a trebala je saznati od izvora sa Markovoga trga. Dakle, kolegice i kolege, gospodine predsjedniče, ovo je, kad ga dobro sada pogledate i kad ga uspijete i pročitati, ovo je ipak bilo više izvješće o mogućoj, ali neizvjesnoj budućnosti, naravno sa najavama koje nisu loše, ali to je ipak neizvjesna budućnost kad se govori o svim mogućim projektima koji se mogu realizirati, osobito u gospodarstvu i dakako da kad se to stavi u kontekst svega onoga što je Vlada učinila do sada u 3 godine, onda su takve strepnje da je išta od ovog što se najavljuje moguće ostvariti, svakako realne. Dakle, čuli smo puno, puno manje od onoga što mislim da je trebalo reći, o događajima u proteklih godinu dana jer nekako to izvješće doživljavam i razumijem kao neki rezime o radu Vlade u proteklih godinu budući da se prema novom Poslovniku, evo podnosi svaki puta na početku jesenskoga zasjedanja. Dakle, manje o sadašnjem trenutku. Ono što se apsolutno slažem jest konstatacija da je, kao što je rekao predsjednik Vlade, Hrvatska bolja i stabilnija zemlja nego što je danas u Hrvatskoj popularno govoriti i da je Hrvatska ravnopravna članica EU i NATO saveza. To je točno, to je ostvareno naporom svih političkih snaga, naporom svih građanki i građana RH, ali i ulazak u NATO i ulazak u EU su veliki poslovi koji su određeni prije dolaska ove Vlade. Naravno da su i članice političke stranke, članice današnje vladajuće koalicije sudjelovale u tome i da su to bila posljednja i dva velika konsenzusa, međutim činjenica je da je to prošlost i da je Vlada dobila pregovore za ulazak u EU, ova Vlada i dakle, ulazak u EU i potpisan pristupni sporazum kao nešto što je došlo, rekla bih tako i upotrijebila bih taj izraz i tu sliku, bilo servirano zapravo na pladnju i trebalo je nastaviti raditi dalje. Ali ono s čime se također slažem jeste da je Hrvatska i dalje, dame i gospodo, duboko podijeljena zemlja. Od prošlog izvješća do danas od prošlog rujna do danas, čini mi se da u nekim segmentima podjeljenija nego što je bila. Evo jednoga primjera, odluka Ustavnog suda RH o referendumu za promjenu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Danas odluku Ustavnoga suda mnogi u Hrvatskoj tumače svatko na svoj način, izuzima iz te odluke Ustavnoga suda i njezinoga obrazloženja što mu u kom političkom trenutku odgovara. I naravno ne mislim da je zato kriva Vlada, ali Vlada jest pokazala nedovoljno umješnosti u provedbi pa evo i toga zakona, odnosno nedovoljno umješnosti u trenucima, vraćam se u prošlu godinu kada je trebalo razumjeti da u Vukovaru treba ići na drugi način i da u Vukovaru treba ići malim koracima, ali neprekidno okupljajući ljude. Najave za Vukovar 18.studenoga ove godine nisu dobre, govorim to u kontekstu konstatacije s kojom se slažem da je Hrvatska i dalje podijeljena zemlja. Najave dame i gospodo nisu dobre, mi u Vukovar se spremamo ići evo praktički za koji dan, 18.studeni je relativno brzo. To će naravno i nažalost pasti sve u jeku predizborne kampanje za predsjedniče izbore i sigurna sam da u ovoj sabornici ima malo onih koji bi željeli biti podijeljeni jedni u vukovarsku, a drugi u ne vukovarsku Hrvatsku. i to je nešto o čemu moramo razgovarati. Uvijek je za svaku situaciju najviše odgovorna trenutačna Vlada. Govorim to zbog toga što se sjećam onih trenutaka 2010.godine kada smo morali zastati sa pregovorima za ulazak u EU jer smo morali nužno promijeniti Ustav RH zato što smo među ostalim morali ojačati dodatno položaj HNB-a, Državno sudbenog vijeća, Državno odvjetničkog vijeća, DORH, USKOK itd. uz sve one ostale poslove koji se moraju činiti. I kada sam u ime vlade zvala tadašnjeg šefa oporbe na razgovore da se dogovorimo jer samo zajedničkim snagama smo mogli promijeniti Ustav i kada smo se konačno našli sjećam se kao danas da je gospodin Milanović, danas predsjednik Vlade, rekao jednu istinu, ako ne uspijemo jer sam ja rekla idemo se dogovoriti, moramo promijeniti Ustav jer nećemo završiti pregovore, ne možemo dalje, a vi ste gospodine Milanoviću tada rekli istinu, da ali za to ćete biti odgovorni vi, dakle bit ćete odgovorni kao Vlada i bit ćete odgovorni vi kao predsjednica vlade i to je tako, to je istina. Zato oni koji vode Vladu i oni koji su na vlasti uvijek moraju ulagati neizmjerno više energije, pokazivati više snage i apsolutno više hrabrosti da se rješavaju problemi, da se ne stavljaju pod tepih. To govorim i kada govorim o događajima u Vukovaru. Izmjene izbornog zakonodavstva i dalje sve stoji na istome mjestu. Pitanje je što će biti ako se prikupi dovoljno popisa za raspisivanje referenduma za izmjenu Ustava, ponovo za izmjenu Ustava vezanu za izborno zakonodavstvo. Dobit ćemo novu krizu jer ako vladajući budu pokušavali u mjestu ignorirati prikupljene potpise, imat ćemo ogromne probleme, najednom će nabujati nova kriza, novi problemi, novi prosvjedi, novo nezadovoljstvo. Dakle idemo i to sada govorim budući da sam i potpisnica jednog paketa izbornih zakona koji su u proceduri, idemo sjesti i idemo razgovarati i pokušavati dogovoriti, naravno s konstatacijom da bez obzira što mi promijenili u izbornom zakonodavstvu ili moguće u Ustavu RH vezano za referendum to se neće odnositi na prikupljanje potpisa odnosno na prikupljene potpise za ovaj referendum jer se na to odnose pravila koja trenutačno vrijede. O gospodarstvu i investicijski potencijal je i dalje izuzetno slab. Nezaposlenost je to je dobra vijest pala, a treba sa zebnjom gledati u jesen i u zimu, moguća je da će ona rasti, zapravo je sigurno. Vanjska politika ove Vlade je nažalost od ulaska u EU pa rekla bih gotovo nezainteresirana, nevidljiva, bez strasti i bez ideja i čini mi se da je katkada to samo otaljavanje činjenice da smo članica EU. Predsjednik Vlade je rekao u svom govoru da mi nemamo ambiciju biti lider regije, moram priznati da sam vrlo začuđena. Mi moramo imati ambiciju biti lider regije jer mi to jesmo, pogotovo naravno kada govorimo o jugoistoku Europe, mi imamo takav potencijal. Naravno, naša ambicija mora biti i postati možda uključiti se u rad više gradske skupine gdje smo već i tijekom pregovora sudjelovali vezano za energetsku neovisnost, dakle moramo pokušati naći načina da budemo apsolutno vidljivi. Kao da nismo do kraja i potpuno svjesni da smo 28 članica EU, potpuno ravnopravno, da će nas se pitati u pregovorima primjerice za ulazak Srbije u EU, da tu moramo imati jasan, čvrst stav koji je vezan i uz Deklaraciju Hrvatskoga sabora da nijedno bilateralno pitanje nećemo stavljati kao prepreku za ulazak i pregovore naših susjeda, ali da ćemo tražiti i da moramo tražiti da svi moraju proći put, pa i Srbija, u najmanju ruku kakav smo prošli mi sa vrlo strogim pravilima, osobito oko suđenja za ratne zločine i osobito vezano za poštivanje ljudskih prava. I na kraju, nažalost moram konstatirati da nije bilo riječi o nečemu što bih nazvala poraz reformi. Prije svega reći ću samo ovaj zadnji primjer koji mi se čini najbolji, dakle Vlada je krenula sa najavom i meni se učinilo zato što je to bilo i u programu Vlade prije ove Vlade, programu gospodarskoga oporavka vezano za outsourcing, znači to je stajalo u programu naše Vlade, prethodne Vlade, Vlada je to najavila, najavila je uštedu od 700 milijuna, onda se od toga polako odustajalo, onda se krenulo na nešto što se zvalo spin off, pa sada je in house, da bi na kraju od te reforme dame i gospodo ostalo zapravo gotovo ništa. Jer smisao reformi jest s jedne strane mijenjati način ponašanja, način rada a s druge strane naravno u ovako teškoj situaciji štedjeti novac. I na samom kraju želim reći dan išta nismo čuli niti o mogućim naznakama a to se očekivalo upravo od ove Vlade koja je, ja se naravno ne slažem sa svima onima koji govore da bi ovo bila nenarodna i protuhrvatska Vlada jer ju je izabrao hrvatski narod, građani i građanske Republike Hrvatske, naravno ona je izabrana od naroda ali, pa onda možemo samo govoriti o sposobnoj ili nesposobnoj ali nikako o narodnoj ili nenarodnoj vlasti. Dakle ništa od bilo kakve reforme na području smanjivanja lokalne uprave i samouprave znači koliko, 429 općina 126 gradova, županija itd., ništa od toga a započeti poslovi nisu dovršeni, podsjećam vas na predložene promjene Ustava Republike Hrvatske. I na kraju da ne budem samo kritična, naravno podržati ću onaj dio govora predsjednika Vlade koji je govorio o borbi za pravnu državu i o borbi za toleranciju protiv svakog oblika mržnje. Naravno to bi trebala biti zadaća svakog zastupnika i svake zastupnice, svakog političara i svake političarke a osobito članova Vlade Republike Hrvatske. Hvala vam lijepa.
Imamo dvije obavijesti. 76. sjednice Odbora za financije i državni proračun održati će se danas u stanci zasjedanja u dvorani 133. a 29. sjednica Odbora za ravnopravnost spolova danas u 16h u dvorani Josipa Jelačića. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega potpredsjednik Milorad Batinić.
Hvala gospođo potpredsjednice, gospodine predsjedniče Vlade, kolegice i kolege. Prije nego što krenem sa kraćim osvrtom na izvješće ne bi bilo loše da se prisjetimo da je ovaj saziv Sabora kroz promjene Poslovnika omogućio da predsjednik Vlade da godišnje izvješće, prije toga u našem Poslovniku nije bilo. Ono što bih možda bila jedna sugestija što je dosta teoretski moguće praktično možda vrlo teško, kada govorimo i kada raspravljamo o izvješću logika je da kažemo što je bilo i da se okrenemo prema naprijed, odnosno trenutno što je sada. Međutim isto tako svi mi u ovih 2,5 godine sudionici smo rasprava o mnogim zakonskim prijedlozima koje smo donijeli očito da nam pamćenje baš nije najbolje, zaboravljamo. Obično zaboravljamo ono što je dobro jer se to smatra normalnim, to se smatra da tako treba biti. I uglavnom referiramo se na one možda neke negativne aspekte. Isto tako da bi se moglo kvalificirano ne politikanski raspravljati bilo bi dobro da se prisjetimo što je ova koalicijska Vlada zatekla, početi ću sa 2012. godinom, kakvo stanje je bilo po sektorima, po određenim društvenim segmentima da tako kažem. Da smo godinama živjeli iznad svojih mogućnosti, jesmo. Da smo se skupo i često nepotrebno zaduživali i to je isto činjenica. Naravno sve to dolazi pomalo i na naplatu. I automatizmom na neki način i paralizira državu u uspješnom nošenju sveg sa afektima gotovo 5.-godišnje globalne ekonomske krize i dolazi do stagnacije. Isto kao što nije niti nova činjenica da Hrvatska više ne može funkcionirati na način da se troši novac koji nismo zaradili, sve to nije nepoznato, međutim očito zaboravljamo i u tom smislu je moja sugestija da to vi predsjedniče Vlade, ministri a isto tako i mi kolege i kolegice nemojmo zaboraviti, ali isto tako radi istine i radi činjenica na nama je obveza i odgovornost da to češće govorimo građanima ne kao alibi nego naprosto kao istinu. No ono što je činjenica da je ova Vlada u dobroj mjeri uspjela izmijeniti način funkcioniranja države i naravno državnih financija pogotovo čak i onda kada to nije bilo najpopularnije i kada su se morale primijeniti mjere i potezi koji u dijelu javnosti pa i šire nisu bili dobro primljeni. Da su očekivanja na početku mandata bila velika da. A to se vidi iz rasprave velikog broja i oporbenih kolegica i kolega. Možda su čak i ta očekivanja i s naše i s njihove strane bila i prevelika. S jedne strane je dobro imati ambicije, želje da bude bolje, da učinimo više, s druge strane svjesni smo i određenog i političkog rizika. Ova je Vlada puno napravila u godini iza nas, što od početka mandata no i uvijek ostaje ono pitanje da li smo mogli bolje i više. Ipak sada bih se osvrnuo, s obzirom na kratkoću vremena i na nekoliko poteza ove Vlade koji zaslužuju objektivnu valorizaciju i pozitivnu, naravno. Neki od tih procesa pokrenuti su i ranije ili u samom početku mandata, ali određeni zahvati i reforme nisu nešto što se donese ili odrede i sprovede odjednom preko noći, već se radi o procesima koji nisu jednostavni i jednostrani, već traju. Započeli su, traju danas, trajat će i sutra, trajat će i narednih nekoliko godina. Neke stvari koje je ova Vlada napravila, pokrenula, dosadašnje Vlade nisu, niti jedna. Da li nije željela, da li nije znala ili naprosto nije imala dovoljno snage da to učini. Među takvim problemima je, bilo je već i spomenuto, i brodogradnja. Nadalje, ova Vlada stvara temelje za prerastanje Hrvatske u važno energetsko čvorište. Hrvatska se pozicionira na energetsku kartu Europe, a samo dolazak najmoćnijih svjetskih energetskih kompanija u našu zemlju treba promatrati u svjetlu stvaranja nove europske geopolitičke i energetske strategije u kojoj će Hrvatska imati vrlo važnu stratešku ulogu. U tom kontekstu treba istaknuti da je ova Vlada prva pokrenula velike istraživačke projekte u energetici. Svime time ujedno se ostvaruju preduvjeti za dugoročnu i stabilnu opskrbu energentima građana naše zemlje te za energetsku neovisnost. Uskoro će pred nama biti i spomenuta ovdje Industrijska strategija, kapitalni dokument koji dosad nije znala definirati nijedna dosadašnja Vlada, a kojim su među ostalim određene industrije kao nositelji zapošljavanja, kao izvoznici i kao činitelji gospodarskog rasta. Nadalje, za razliku od onih koji su prodali hrvatske interese i nacionalne, vidljivo je da se unatoč golemim pritiscima financijski moćnih stranih interesnih lobija članovi ove Vlade kroz pregovarački proces INA-MOL bore za zaštitu ne samo interesa INA-e nego i nacionalnih interesa, a pamtimo i što su činile, kako i na koji način neke druge odnosno prethodne Vlade. Kako se u politici ipak veći dio djelovanja odvija oko pitanja poboljšanja i olakšavanja uvjeta života građana o kojima je u ovoj raspravi bilo danas puno govora, tu je pitanje legalizacije nezakonito izgrađenih objekata. Također zakonskim izmjenama pojednostavljen je i ubrzan postupak kod gradnje što zasigurno olakšava i poslovanje investitorima. Jasno, da bi se investiralo potrebno je stvoriti preduvjete za to. Postavljen je zakonodavni okvir o Zakonu o poticanju investicijama, o Zakonu o strateškim investicijama te nizom drugih akata koji će olakšati posao svim ulagačima. Tu je jačanje Hrvatske banke za obnovu i razvoj, HAMAG-a, odnosno dijela sredstava da se poduzetnicima putem različitih programa pomogne. Ono gdje se Vlada pokazala učinkovitom jesu i krizne situacije o kojima je bilo govora danas, koje su se desile zbog rijetko viđenih poplava na našim područjima, a gdje je Vlada maksimalno mogućom brzinom pomogla stanovništvu poplavljenih područja, a po tom jednako brzo stvorila i zakonski okvir potreban za obnovu obiteljskih kuća. Uspješnost neke Vlade ne mjeri se samo na unutarnjem političkom planu. U tom pogledu pozitivnu valorizaciju zaslužuju napori Vlade u pokretanju gospodarske diplomacije i uspješnoj koordinaciji europskih poslova, što je pomoglo da se Republika Hrvatska u većoj mjeri bezbolno uklopi u integraciju kao što je Europska unija koja donosi velike promjene državi, ali i nama građanima. Ono što bih posebno želio istaknuti i pozdraviti to je svakako subvencioniranje prijevoza srednjoškolaca. Naime nemojmo zaboraviti, iznijet ću neke podatke s područja Varaždinske županije, projekt koji smo pokrenuli još 2005. godine bez tadašnje potpore centralne države, odnosno Vlade. Statistički pokazatelji govore da je broj djece koja je nastavila sa srednjoškolskim školovanjem porastao za čak 30%. Prethodna Vlada najprije je sufinancirala jedan dio, pa je odustala od cjelovitog projekta. Mi smo sa lokalne regionalne razine nastavili, ova Vlada je prepoznala važnost ulaganja u mladost, ulaganja u znanje i ukoliko se ovim projektom subvencioniranja prijevoza postigne makar polovica učinka u Varaždinskoj županiji mogu slobodno reći da je svaka kuna uložena u prijevoz direktan doprinos boljoj obrazovnoj strukturi i boljoj konkurentnosti naše mlade generacije. Što se tiče kulturne politike, treba istaknuti niz inovativnih pomaka, od uvođenja novog načina upravljanja kulturnim institucijama, umjetničkom produkcijom do mogućnosti višegodišnjeg financiranja projekata, objavljivanja registra kulturnih dobara i donošenja Strategije digitalizacije kulturne baštine. Ono u čemu je ova Vlada bila izuzetno dosljedna jest područje ljudskih i građanskih prava i sloboda. Pri tome je broj jedan bespoštedno zalaganje i neodstupanje od postojećih hrvatskim zakonodavstvom zajamčenih standarda zaštite svih prava nacionalnih manjina i to je svakako dio koji zaslužuje najviše pohvala. Zakoni o životnom partnerstvu, zakoni o medicinski potpomognutoj oplodnji, u pogledu građanskih sloboda cilj je da se omogući bolja kontrola i civilni nadzor nad mjerama tajnog prikupljanja podataka koji provodi policija, koji do sada nisu postojali. Sve to nije bilo jednostavno pogotovo u okruženju koje se sustavno, koji su sustavno gradile određene pojedine strukture pod krinkom raznih izlika, a koje su nastojale ostvariti svoje političke ciljeve manipulirajući ne samo medijskim prostorom nego i manipulirajući voljom građana. U tom pogledu u kratkom ovom izvješću svakako da će Hrvatska narodna stranka - Liberalni demokrati podržati rad Vlade i u ovom dijelu što je predsjednik Vlade izvijestio i o onome što nas čeka u budućnosti, a nama kolegice i kolege, ponovit ću još jednom ja nisam od onih koji se okreće unatrag, ali s vremena na vrijeme nije loše podsjetiti se što je bilo, kako je bilo i vjerujem da ćemo uspjeti oko nekih ključnih tema. Maknimo politikanstvo i sitne partikularne interese, uključimo se i promijenimo Hrvatsku. Hvala.
I završno izlaganje predsjednika Vlade Zorana Milanovića. Izvolite predsjedniče.
Poštovane zastupnice i zastupnici. U pripremi govora razmišljao sam da možda ima previše brojki. One su uglavnom sve poznate, dakle nikakvu novost ovdje nisam rekao nikome tko prati te brojke i radi svoj posao. To u stvari svi znate. Šef opozicije, odnosno HDZ-a me nadmašio. On je govorio kao šef Statističkog zavoda ali u Sovjetskom savezu. Neke brojke su točne, mnoge uopće nisu točne. Naprosto su izmišljene i fabricirane. I da si ja tako nešto priuštim ja ne bih dva tjedna mogao raditi ništa drugo, nego odgovarati na pitanja zašto sam tako postupio. Ali u tome i je razlika u načinu na koji mi radimo svoj posao i na koji smo tretirani od javnosti, dakle po strogim kriterijima i onima koji nisu. Onima koji mogu reći, napraviti, izgovoriti bilo što, a da za to snose male ili nikakve posljedice. I to je nešto s čime se u životu moraš pomiriti, jer ako te to frustrira onda nećeš nikamo dospjeti. Ovaj nastup drugi put za redom je pokušaj i vjerujem da će biti trajna praksa da se predsjednik ili predsjednica Vlade, dakle čelna osoba izvršne vlasti koja odgovara za praktički sve previše u ovoj našoj državi obrati i javnosti i Hrvatskom saboru. Oni kojima nije po volji, a ranije im je bilo po volji da nije bilo ničega, neka pročitaju recimo američki ustav pa neka vide šta tamo stoji o načinu na koji se predsjednik SAD-a obraća Kongresu, pri čemu ne želim da me se shvati pretenciozno. Dakle, američki predsjednik je američki predsjednik, hrvatski premijer je hrvatski premijer. Međutim, hrvatski premijer i hrvatska Vlada odgovara za puno više stvari u životu svoje zemlje od američkog predsjednika. Amerika, odnosno SAD je federacija u kojoj je vlast praktički na razini država i lokalne samouprave, a u Washingtonu vrlo malo toga. U američkom Kongresu govori predsjednik i samo predsjednik i nitko osim predsjednika, a šef opozicije ako hoće održi press konferenciju. U Hrvatskom saboru osim predsjednika Vlade koji mora govoriti o cijelom nizu brojki i stvari za koje odgovara, a američki predsjednik ne odgovara svi klubovi zastupnika, pa i oni koji predstavljaju troje zastupnika i koji su nastali nakon izbora, takvih je najviše i nakon izbornih rezultata mogu govoriti 20 minuta. Ja bih se iskreno zalagao za to da neki ljudi govore i duže od 20 minuta, sat vremena, jer kada ih slušam mislim da politički profitiram. Ali to je moja možda malo zajedljiva opaska. Dakle, usporedite se sa drugima, usporedimo se sa drugima i probajmo prihvatiti činjenicu da je ovo što radimo drugu godinu za redom bolje od onoga što smo radili zato što prije nismo radili ništa, a nismo radili ništa zato jer nismo htjeli govoriti. Ja tih problema nemam. Zato sam i predložio, samo predložio bez detalja, bez preciznosti da se ovako nešto ovdje odvija. Ako želite raspravu od 15 sati sa 100 replika mislim da ovo nije naprosto način, da to nije zamišljeno tako. Dakle, pogledajte samo kako to izgleda u demokracijama koje su veće i starije od nas i kako su hijerarhično i strogo uređene. Kod nas eto, ja sam ovdje strpljivo sjedio. Nije da mi je bio teško i satima slušao šta su govorili ljudi i moji kolege, jer ja sam isto saborski zastupnik ustvari i kome su se obraćali. Pa nije njima bitno što sam ja rekao u svom govoru. Oni su se obraćali svojoj publici, a ja sam se obraćao naciji. I nacija ima pravo vidjeti što sam rekao, sve što sam rekao sam rekao javno. Iza svake prekrasne ili proklete brojke stojim. Iza brojke o broju nezaposlenosti, iza brojke o gospodarskom padu, ali i iza brojki koje su važne kao što su rast gospodarstva u segmentu industrije. Ali stagnacija u osobnoj potrošnji što je stvar povjerenja, stvar vjere u nekakvu neposrednu budućnost. Tu pokušavamo promijeniti pa i poreznim olakšicama tako da su tvrdnje o poreznom jarmu koji građani trpe naprosto netočne. Dakle, najveći broj naših građana, žao mi je da je to tako, jer to znači, to govori da su plaće preniske, najveći dio naših građana plaća mali ili nikakav porez. Jer su, bez obzira na prosječnu plaću od 5 i pol tisuća kuna to nije medijalna plaća. Dakle, ogroman broj ljudi ima manje od toga i ne plaćaju poreze i plaćaju malo. Ali to je sve nešto što pokušavamo reći na način da dopre do javnosti. Naravno da vi nećete čitati što sam ja rekao, jer vas to uopće ne zanima i naravno da te sve brojke vi znate. Imali ste priliku kao i ja obratit se Sabori, ali i javnosti. Ovo nije samo razgovor sa kolegama u Saboru, ovo je poruka javnosti. I javnost će prepoznati tko je ozbiljan, odgovoran, tko radi sa maksimalnim naporom i kao u onom danom, beskrajnom danu odnosno to je grand hock day, to je dan svisca o kojem je govorila gospođa zastupnica Škare-Ožbolt, na kraju tog dana koji se beskrajno ponavlja, na kraju dan završi i postoji budućnost i to prilično lijepa. Pogledajte si taj film, kad ste ga već spominjali. Dakle, to je nešto što imam pred očima. Javnost će naravno utvrditi tko ima kakve motive, tko je frustriran, tko govori samo iz bijesa i iz želuca, a tko govori iz srca ali i iz glave. Jer na kraju potrebno je i jedno i drugo i treće i četvrto. Ovdje moram još spomenuti nekoliko stvari, nakon što sam u svom govoru obuhvatio baš sve i mislim da nisam preskočio ništa pa ni one loše stvari. Naravno da o svojoj Vladi i o sebi kao nitko od vas neću govoriti u najcrnjim tonovima, ali da sam bio kritičan bio sam, da sam rekao što se nije dogodilo, da sam rekao da je za to odgovorna Vlada prije nas, stranka koja ju je vodila koju je Hrvatski sud optužio radi korupcije i pljačke, to nisam rekao, to ni sad ne kažem. Kriv je dragi Bog. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] I kada je u pitanju Sisak, hvala vam, reagirat ću na riječi iz cijenjene publike, dakle kada je u pitanju Sisak ja sam protiv toga da se ta rafinerija zatvori, ja sam za to da radi. Ja sam za to da Hrvatska ima tri rafinerije. Ali gledajte, kad je INA prodavana i to za dobar novac nisam odlučivao i nisam se pitao. Kad je INA isporučena za Bog te pitao koji novac i gdje je završio i tko je financirao kampanje, a tko je tad vodio policiju i tajne službe, ni tad nisam u tome sudjelovao. Evo, ja sam vodio tada policiju i tajne službe, to je sve moje maslo. Dakle, to je nešto što imamo i nažalost imamo to što imamo. Dakle, imamo kompaniju koja je prodana ili isporučena nekom iz inozemstva. Pokušavamo to riješiti. Hvala vam na pomoći, mislim onoj iz 2009. godine. Dobro to radite. Kada je u pitanju … [[Govornik se ne razumije.]] a to je važno jer malo me hm, malo mi je žao da tako neki naivno a neki tendenciozno nasjedaju na ono što pročitaju na web stranicama recimo State departmenta. Dakle, što nije jasno oko hrvatskog sudjelovanja u Siriji? S čime mi to sudjelujemo? Jeste li pogledali tu listu koju je State department tamo stavio bez ikakvih konzultacije na koju su skoro sve europske države a koje State departmentu trebaju zbog unutarnjih odnosa sa javnošću. Pa to bih i ja napravio na njihovom mjestu. Istina je malo drukčija. Dakle, Hrvatska je solidarna s tim, da. SAD, u pravilu sam SAD se bori protiv nečega što ja smatram zlom i neću se preplašiti zbog nekakvog straha da će nas sad netko napasti ili da će nam ne znam što napraviti. Mi smo članica NATO-a, prema tome to što se događa na Bliskom istoku je rezidentno, neljudsko zlo i tome treba stati na put. I da imam sredstva, koja nemam, i da njima raspolažem ja bih bio prvi uz Amerikance, ali nemam. Prema tome, to je dekor. Tamo je i Austrija, poznata militantna zemlja. I Njemačka, i Finska, i Švedska i Belgija. Dakle, Amerikanci su tamo nabrojali sve. Je li Hrvatska vlada donijela nekakvu formalnu odluku? Nije. Kako mi to možemo pomagati tamo? Prema tome, nemojte nasjedati vi koji nasjedate, a vi koji pokušavate zamutiti vodu mutite i dalje. Dva jako važna pitanja, jako važna, pred kojima Hrvatska drhti i klecaju joj koljena. Izborni zakon o kojem nikada ni u kampanji, kao što je jedan od kolega potpuno neistinito rekao, nismo govorili niti obećavali bilo kakve promjene. O hrvatskom Izbornom zakonu mislim da je ha da mu se može puno toga prigovoriti ali da je takav kakav je održiv, da ima puno nepravednijih izbornih zakona u Europi, britanski prvi, užasno nepravedan sustav, ali da treba imati pred očima jedan cilj a to je stabilnost izvršne vlasti koju takav zakon i takvi izbori rađaju. Naravno, pod pretpostavkom određene reprezentativnosti i demokratičnosti tog zakona. Recimo u Velikoj Britaniji ga nema. Možete dobiti 20% glasova, vaša stranka, i nema vas u Parlamentu jer niste prošli ni u jednoj izbornoj jedinici. Ajmo mi usvojiti takav zakon. To je najpreferencijalniji sustav. Tamo ljudi u svakoj izbornoj jedinici biraju jednu osobu. Tko dobije najviše glasova prolazi. Nema drugog kruga. I tako nastaje Parlament, u jednom danu. Ima li preferencijalnijeg sustava od tog sustava? Poštena, stabilna Vlada evo već 150 godina. Ovo je prva koalicija nakon 2. svjetskog rata. Napredna država, itekako, demokratska država u kojoj se referendumi održavaju na nacionalnoj razini jednom u 100 godina, a ovaj škotski je pripreman 3 godine. Evo to je engleski model. Hoćemo taj model? Hoćemo većinski sustav? Ali nikada mi o tome govorili nismo. I prihvatit ću stoički sve ono što je rezultat našeg šupljeg Ustava za koji nisam i ne smatram se odgovornim i ne smatram se odgovornim zbog toga što već godinu dana u ovom Saboru stoji prijedlog izmjena Ustava pa i uređenje referendumske problematike koji ne možemo usvojiti zbog opstrukcije jedne stranke ovdje. I ne tražim da se usvoji ali posljedice ćemo snositi svi zajedno. Moja stranka, SDP, najmanje. Neki drugi više. Jer nije to referendum o preferencijalnom glasanju, može, nema problema. Tako je svejedno, meni, evo ja govorim u ime svoje stranke koju predstavljam svejedno. Može, ako to ljudima odgovara, neka. Imali smo 2 puta preferencijsko odnosno preferirano glasanje kako to zakon kaže. Prvi puta se odazvalo 20% ljudi na izbore, drugi puta 25%. To čini jedan moćan prosjek od 22% građana koji izlaze na izbore na kojima se nudi preferencijsko glasanje. To su podaci. Dakle, ako je ljudima to toliko važno da izlaze sa 22% na izbore neka se bira preferencijski, nemam ništa protiv toga. Protiv svega drugoga što se predlaže neću govoriti. Pročitali ste referendumski prijedlog, to zaustaviti ne možemo, dakle možemo zaustaviti promjenom Ustava, sada i danas. Konstatiram da je takva promjena, da je prošla kompletnu proceduru i da stoji od Nove godine u Saboru jer netko nije htio sudjelovati. Ne moramo, uopće ne predlažem to, samo konstatiram da to postoji i da je to volja, i da bi to kad se usvoji bila volja dvije trećine zastupnika ovog Sabora iza kojih stoji milijun i pol ljudi, možda i dva koji su im dali mandat. Ili ćemo gledati kako, ne volim to nazivati ulicom jer to nije ulica, kako ljudi koji imaju svoje agende i svoje planove, … glasanjem protiv kojeg nemam ništa, guraju prijedloge koji imaju potpuno desete ciljeve, ali to je Hrvatski Ustav i ja ću ga poštivati u onoj mjeri u kojoj ga poštujem kao predsjednik Vlade. Što god građani odlučili na referendumu. Mi naravno već sutra možemo drugačije, ali to zahtjeva hrabrost koju neki ovdje nisu imali, a imat će je sve manje jer se radi o njihovim biračima i o njihovoj djeci, političkoj. Reforma lokalne uprave, mi nismo nikada govorili i neću nikada govoriti o reformi na način na koji to neki ovdje stalno naglašavaju, da ćemo ukidati općine ili županije. Županije su ustavna kategorija, općine, pa ja i dalje čekam da mi se u Hrvatskoj, a puno sam po Hrvatskoj, puno sam među ljudima, možda manje od predsjednika Republike jer naprosto ne mogu, nemamo to vrijeme, ali puno, jako puno. Nisam nikad čuo i vidio još nekoga tko bi se zalagao za ukidanje općine u kojoj živi. Ne u mom dvorištu ili not in my backyard, ne iza moje kuće, samo kod susjeda. Odakle da krenemo? Ima li ovdje u ovom Saboru netko čiju općinu treba ukinuti? Evo, niste svi ovdje, ali puno vas je. Pa tipično, to pitanje postavljam već 5 godina, svaki put kad se nađem sa 50 ili 300 ljudi. Ta ruka još nije zaparala zrak. Nema. Dakle, mi u zemlji u kojoj lokalna samouprava zajedno sa županijama upravlja što izravno, što neizravno putem decentraliziranih sredstava, sa jedva 10% javnog novca, mi govorimo o problemu lokalne samouprave. On je za mene samo prisutan u pogledu kompetencija i onoga što jedna jedinica može, a što ne može u odnosu na svoj kapacitet. Ali da ću tražiti i očekivati da se neka općina koja je osnovana '93. ukine, neću. Da će raditi u skladu sa svojim fiskalnim kapacitetom, vjerujte prema tome ide svaka vlast, ne samo ova. Ali govoriti o nekakvom problemu lokalne samouprave koji imaju minimum, koji raspolažu sa užasno malo novaca, sa puno manje novaca nego Škotska, to je besmisleno, to nije hrvatski problem, to samo treba dotjerati. Ukidanje županija, tko je ikada iz ovih redova ili iz ovih redova o tome javno govorio? Dakle, to uopće nije tema. Izborno zakonodavstvo, još jednom, možemo imati ovakvo i onakvo, na kraju će pobijediti onaj koji uživa veću potporu u narodu, u političkom narodu. Hoće li se kroz taj sustav sa spuštanjem izborne kvote progurati ljudi koji inače ne bi mogli, koji predstavljaju partikularnu sitnu političku grupaciju, hoćete li im to vi dopustiti, to je na vama. Ja znam da ovaj Sabor funkcionira i funkcionirao je i ranije relativno kompaktno i podržavao je Vlade koje su radile svoj posao kako su ga radile. Alternativa je da imamo 50 stranaka u Saboru i ja vjerujem da svatko tko podržava referendumsku inicijativu je svjestan toga i da to želi ili možda ne želi ili možda uopće ne čita što piše na tom papiru koji je duži od programa za auto školu. Dakle, dugačak i kompliciran. Iza toga stoje konkretni interesi, konkretne namjere kojima uopće neću stajati na putu jer i to je na kraju krajeva demokracija. Postoji demokracija američkog tipa, britanskog koja je vrlo stroga, vrlo stroga, švicarskog koja je još stroža, postoji iračkog tipa, postoji indijskog tipa gdje ubijaju svakog drugog premijera i pakistanskog tipa, i to su demokracije, a za koju smo mi? Koja je naša? Prema tome, ja bih ovdje poručio glave skup, to naročito vrijedi za kolege iz HDZ-a. To je vaše djetešce. Moja stranka, a sad ću reći kao predsjednik stranke, s tim imam manje problema. Mogla bi imati Hrvatska tako da nema sljedeću Vladu, tako da je volja građana nešto što je potpuno zamučeno pa razmučeno pa preliveno pa izliveno. Mogli bi to imati, ali stajat ću mirno i radit ću svoj posao, a kada smo išli s programom, kada smo se obraćali hrvatskoj javnosti, to ovdje želim naglasiti po peti puta danas nismo obećavali izmjenu izbornog zakonodavstva. Nismo jer smatram da koliko god nije dobro, da nije ni loše, a poslovica kaže ako nije slomljeno, ne popravljaj. Naročito izborne zakone. Izborni zakon koji ima Hrvatska, koji može imati preferencijski sustav, ali nije bit u tome, kolegice i kolege, to je potpuno nebitno i to nije cilj ove referendumske inicijative, dakle taj izborni sustav, podsjetit ću, je rezultat kompromisa dvaju svjetonazora i dvaju politika iz '99. godine. Iz zadnjih mjeseci vlasti HDZ-a i života predsjednika Franje Tuđmana. … [[Upadica se ne čuje.]] Evo ga, on zna bolje. Dakle, to je politički dogovoreno bilo, ne trgovano i to nitko tada nije napadao. Prema tome, ako to treba promijeniti, neka se mijenja. Ako je to najvažnija stvar Hrvatske politike i društva danas, onda je to najvažnija stvar. Ja ću na ovom potpuno stati, a sad ovaj tko zna bolje. Hvala.
Povreda Poslovnika, Gordan Jandroković.
Pa ja sam se htio javiti gospođo potpredsjednice zato što je govornik govorio o temi koja nije dio dnevnoga reda, a druga stvar je to što se gospodin ponaša suprotno uobičajenim pravilima u Saboru i vrijeđa zastupnike. Ovo je sada najbolji dokaz toga, meni je žao da je tako. A cijela ova rasprava pokazuje koliko je ustvari nedemokratski princip koji ste uveli da predsjednik Vlade može govoriti bez mogućnosti replike, bez mogućnosti bilo kakve poslovničke da mi reagiramo na čitav niz neistina pa i uvreda koje je on sada izgovorio. Dakle, ovo je zaista do sada neprimjeren slučaj da predsjednik Vlade protestno napušta sabornicu nakon reakcije jednog saborskog kluba i ovo će zaista ući u anale neprimjerenog ponašanja predstavnika izvršne vlasti u Hrvatskom saboru.
Nije bila povreda Poslovnika jer se u završnoj riječi predsjednik Vlade osvrtao na raspravu koja je bila izrečena. Između ostalog govorilo se i o lokalnoj samoupravi, nije vrijeđao nikoga. Nastavit ćemo sa Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Vladi u 15,00 sati.
Godišnje izvješće Vlade RH. Rasprava je zaključena. u skladu s prijedlozima Klubova zastupnika SDP-a, HNS-a, HSU-a, IDS-a i nezavisnog zastupnika Furia Radina SDSS-a i nacionalnih manjina dajem na glasanje sljedeći zaključak Prihvaća se godišnje izvješće Vlade Republike Hrvatske. 2. Podržavaju se mjere Vlade Republike Hrvatske koje su iznesene u Godišnjem izvješću predsjednika Vlade Republike Hrvatske. Molim glasajmo. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je Odluka donesena većinom glasova 82 glasa za, 32 protiv i 5 suzdržanih. Kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. Raspravit ćemo - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Vladi Republike Hrvatske, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 700 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanja, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani ministar uprave, Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle, radi se o relativno maloj izmjeni od svega dva, odnosno tri članka. U jednom se, obzirom na nova rješenja predlaže da se izmjeni članak 25. koji govori o poslovima Odbora za europske poslove budući da pitanja koja se odnose na europske poslove obavlja Koordinacija za europsku i vanjsku politiku i Međuresorna radna skupina za europske poslove te se izmjenama i odredbama predlaže utvrditi poslove koje Vlada obavlja u okviru europskih poslova, a također radi operativnosti u provedbi propisa EU, prijedlogom zakona predlaže se utvrditi da Vlada donosi uredbe za provedbu i … akata EU, uredbi direktiva i odluka ako za provedbu tih akata nije potrebno donijeti zakon. Navedeno pitanje do sada nije bilo uređeno od dana pristupanja RH EU, početkom primjene propisa EU isto je potrebno urediti. Evo, zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi se za raspravu javio Klub zastupnika Grubišić-Kajin. Nema ih. Gube pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Za raspravu se u ime kluba HDZ-a javio uvaženi Gordan Jandroković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene kolegice i kolege. Imamo naizgled jednu rutinsku točku, radi se o prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Vladi RH kojom bi se trebala regulirati problematika poslova vezanih uz EU uz punopravno članstvo Hrvatske u EU i dvije su ključne tu teme koje je naglasio i ministar Bauk. Jedno je ukidanje odbora za poslove EU, a drugo je tretman uredbi koje Europska komisija donosi i koje se neposredno primjenjuju u svim državama članicama pa tako i u RH. Dakle, što se tiče prvog pitanja, prve teme, zakonom iz 2011. godine bilo je propisano da Vlada osniva Odbor za poslove EU kojim predsjedava potpredsjednik Vlade te da Odbor razmatra pitanje, donosi odluke i druge akte koji se odnose na usklađivanje pravnog sustava RH s pravnim sustavom EU te usklađivanje i potvrđivanje stajališta koja će zastupati predstavnici tijela državne uprave u radu institucija i tijela EU. 2013. u lipnju Vlada je donijela odluku o osnivanju Međuresorske radne skupine za europske poslove kojom je osnovana Međuresorna radna skupina za europske poslove kao međuresorno radno tijelo pri Ministarstvu vanjskih i europskih poslova. Dakle, već tada, koji dan prije ulaska Hrvatske u EU došlo je do promjene i ona je zadaća koju ima Odbor za europske poslove preuzima sada ta Međuresorna radna skupina za europske poslove. Naizgled logična promjena, možda je ona i dobra, pokazat će vrijeme, zasada je još prerano govoriti o konačnim učincima, ali htio bih ipak ukazati na jednu nedosljednost i jednu grešku koju nije bilo potrebno činiti, moglo se sa ovim sustavom krenuti ispočetka, od 2011. godine, dakle podsjetio bih da je 2011. i 2012. na poziciji potpredsjednika Vlade za europske poslove bio potpredsjednik gospodin Neven Mimica. Dakle, cijeli sustav osmišljen je tada zbog jedne osobe, on nije Bog zna kako saživio i sad se, već se određeno vrijeme radi po ovom sustavu, dakle da te poslove preuzima Međuresorna radna skupina za europske poslove. Dakle, želim naglasiti, istaći ustvari da ova odluka kakva je bila do sada jest bila napravljena za jednog čovjeka i nije pokazala Bog zna kakav smisao, sada se prešlo na ovu drugu za koju kažem još uvijek ne možemo procijeniti kakvi će biti rezultati i da li je to baš onaj najispravniji model. Moje je mišljenje i mišljenje Kluba zastupnika HDZ-a da je možda bilo bolje nastaviti sa radom Odbora za europske poslove, ojačati funkciju potpredsjednika u Vladi koji bi se bavio isključivo europskim poslovima i koji bi koordinirao ne samo dio koji se tiče europskih fondova kao što radi potpredsjednik Grčić, nego koji bi tretirao problematiku EU u cjelini vodeći računa o novim okolnostima i na određeni način rasterećujući i premijera i Ministarstvo vanjskih poslova od vrlo opsežne, vrlo zahtjevne, vrlo teške problematike EU. Odlučili ste se za ovaj model, to je naravno vaša odluka, vaše pravo, a ponavljam, vrijeme će pokazati da li ste bili u pravu i da li je to baš bio pravi put. Ponavljam još jedanput, naše je mišljenje da bi možda bilo bolje da se išlo u snaženje Odbora za europske poslove i da se ta funkcija ustvari dodatno osnaživala s obzirom na velike zahtjeve, veliku težinu, veliki opseg i složenost poslova koji su povezani sa EU. Što se tiče ove druge teme, prijedlog zakona predlaže da se utvrdi da Vlada donosi uredbe za provedbu i preuzimanje pravno obvezujućih akata EU, uredbe direktive i odluke, ako za provedbu tih akata nije potrebno donijeti zakon. Navedeno pitanje do sada nije bilo uređeno a od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji i početkom primjene propisa Europske unije isto je potrebno urediti. Dakle mi smo do sada bili u jednom pravnom vakuum, improviziralo se je, ministru su ustvari donosili uredbe koje su pretvarale one uredbe koje bi dolazile iz Europske komisije i one su onda na neki način postajale dio hrvatskog zakonodavstva, sada Vlada čini logičan korak i s obzirom na suženost pogleda da tako kažem jednog ministra potrebno je da Vlada djeluje kao cjelina i da uredbe tretira višeslojno dakle ne samo iz pozicije jednog zainteresiranog ministarstva. I to je logično i to smatram da je u redu. Međutim, postavljam jedno drugo pitanje, vrste zakonodavnih akata koje donosi Europska komisija koja je i predlagatelj zakonodavnih akata u ime zemalja članica. Postoje vam tri vrste zakonodavnih akata. Jedno su uredbe i one imaju opću primjenu, obvezujuće su u cijelosti i neposredno se primjenjuju u svim državama članicama. Dakle kada Europska komisija donese uredbu ona se izravno implementira u zakonodavstvo zemlje članica. Postoji druga vrsta akata to su direktive, one su isto obvezujuće u pogledu rezultata koje je potrebno postići ali svaka država članica kojoj je ta direktiva upućena može sama odabrati oblik i metodu postizanja tog rezultata. Dakle, direktive se pretvaraju u zakone a uredbe se izravno primjenjuju u zakonodavstvo zemlje članica. Sada ukazujem dakle na jednu opasnost nisam siguran uopće da li je ovdje sve u skladu sa Ustavom i sa hrvatskim zakonima. Ako uredba postaje dio zakonodavstva Republike Hrvatske a ne prolazi kroz zakonodavno tijelo, dakle kroz Hrvatski sabor da li tu postoji nekakva ustavna dilema, da li tu postoji neki problem, to je pitanje po meni za pravne stručnjake, za ustavno pravne stručnjake što činiti u takvim situacijama. Dakle ponavljam uredbe koje donosi Europska komisija izravno postaju dio hrvatskog zakonodavstva bez da se o tome na bilo koji način izjasnio Hrvatski sabor, bez da je na bilo koji način ta uredba prošla kroz zakonodavno tijelo. Mi ne možemo naravno utjecati na uredbu jer Europska komisija ju donosi i ona se izravno primjenjuje. Ali nisam siguran da je potpuno u skladu sa hrvatskim Ustavom, pa čak i da je demokratski to dovoljno dobro da nešto što postaje dio zakonodavstva ne prolazi kroz zakonodavno tijelo. Ovo nije nikakav napad na vlast, dakle ovo zaista postavljam kao pitanje jer nisam ni sam siguran što bi trebalo u ovom trenutku učiniti i da li bi trebalo možda ipak naći neki mehanizam da se uredbe koje se donose od strane Europske komisije barem pošalju na informaciju Hrvatskom saboru, da li možda Odboru za europske poslove ili je možda nužno da svaka ta uredba dođe i na plenarnu sjednicu. To je pitanje mislim na koje moramo dobiti odgovor od pravnih stručnjaka. I ono veže još jednu stvar. Ako uredbe koje donosi Europska komisija samo odlukom Vlade stupaju na snagu. Kako će prosječni građanin zainteresirani poduzetnik npr. saznati da je ta uredba uopće donesena i da je stupila na snagu, da li kroz narodne novine, da li kroz internetski portal koji ima Europska komisija gdje ona objavljuje sve uredbe i sve direktive koje se donose. Ali pokušajmo to prenijeti u realni život, dakle donosi se neka uredba iz područja zaštite okoliša. Ljudi koji se bave zaštitom okoliša neće kroz praćenje zakonodavne aktivnosti u Saboru znati da je ta uredba donesena. Oni će to znati jedino ako će pratiti odluke sa sjednica Vlade Republike Hrvatske. I mislim da smo dužni onda upozoriti ljude kojima te uredbe život znače da nije dovoljno samo pratiti zakone koji se donose u Hrvatskom saboru nego da je istovremeno onda nužno pratiti i one uredbe koje ustvari amenuje da tako kažem narodnim rječnikom koje amenuje hrvatska Vlada na poticaj Europske komisije. Pa evo to je jedno pitanje na koje će trebati dati odgovor i molio bih predstavnike Vlade i ministra da iziđu sa čvrstim stavom oko toga i ako je potrebno da se još jednom konzultira i pravna struka da vidimo koji je model najbolji i najkorektniji s obzirom na hrvatski Ustav i na hrvatske zakone. Dakle evo to su te, ta dva elementa. Ponavljam, ona prva odluka o ukidanju Odbora za europske poslove je Vladina odluka. Mi u Hrvatskoj demokratskoj zajednici smatramo da bi bilo bolje da se taj odbor snažio, da je pojačan i kadrovski i sa stručnjacima i da se problematika Europske unije kroz osobu potpredsjednika Vlade dodatno osnažuje. Vi ste se odlučili na drugi model to je legitimno ali po našem mišljenju ovo bi bilo bolje. A što se tiče dakle ove druge odredbe oko uredbi tu bih molio čuti i mišljenje pravnih stručnjaka. Evo hvala lijepa.
Završno ministar Arsen Bauk, izvolite.
Dakle što se tiče ovoga Članka 3. Prijedloga zakona, dakle točno je da će ovim rješenjem u Saboru biti nešto manje zakona nego šta bi bilo da nema ovog rješenja. I u obrazloženju je navedeno s jedne strane da se sa ministara donošenjem pravilnika to ipak diže na razinu Vlade, donošenjem uredbi a u obrazloženju je također napisano u kojem slučaju se ne bi donosili zakoni a to je dakle da donosi uredbe, da Vlada donosi uredbe za provedbu i preuzimanje pravno obvezujućih akata Europske unije u onim slučajevima kada za provedbu tih akata nije potrebno donijeti zakon. To može primjerice biti određivanje nadležnih tijela za provedbu uredbi ako se pitanja provedbe nedvojbeno odnose na upravno područje iz djelokruga tijela određenih zakonom, pitanja tehničke naravi i druga pitanja za koja nije potrebno donijeti zakon. Dakle, što se tiče pitanja ustavnosti ova odredba mislim zakona nije u suprotnosti sa Ustavom jer izričito isključuje one uredbe za koje je potrebno donijeti zakon. Eventualno se može dogoditi da neka uredba koju Vlada donese pozivajući se na taj članak ne bude u skladu sa zakonom i u skladu sa Ustavom zbog toga. To može biti neovisno o tome je li ovakvo zakonsko rješenje na snazi. A što se tiče prijedloga da se Odbor za europske poslove, odnosno nadležan saborski odbor obavještava o donesenim uredbama to bi bilo možda najbolje rješenje u ovom trenutku, pa ako se pokaže dobro onda ne treba vraćati na staro, dakle da i o tehničkim pitanjima o kojima de facto ne može utjecati odlučuje sabor. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo prijavljenu jednu repliku. Uvaženi Gordan Jandroković, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Samo da napravimo, mislim da bude jasno i kolegama u Saboru, ali i hrvatskoj javnosti da se radi o različitim vrstama zakonodavnih akata. Uredba praktički ima snagu zakona, uredba je isto tako zakon kao što je i zakon koji je izveden iz direktive. Mi tu uredbu ne možemo mijenjati, to je potpisano ugovorom i to važi za sve zemlje članice Europske unije. Kad Europska komisija donese uredbu ona postaje dio zakonodavstva, dakle nema nekakve druge uredbe po kojoj mi možemo donosit zakon nekakav ili ne. Uredba onako kako je napisana prenosi se u hrvatsko zakonodavstvo, a direktiva ima mogućnost i nužno je ustvari preoblikovati ju u zakon. Dakle nema uredbi koje nisu zakoni i sad je tu ključno pitanje da li je moguće, da li je sukladno Ustavu da postoje zakoni u Republike Hrvatskoj o kojima nije raspravljalo zakonodavno tijelo odnosno Hrvatski sabor. To je novo pitanje, to je nova problematika na koju ne znam da li mi ovdje koji sjedimo možemo dati precizan odgovor. Možda isto pitanje čak za Ustavni sud.
Na repliku odgovara ministar Bauk.
Pa evo kratko. Što se tiče dilema oko ustavnosti ovog članka, ona je otklonjena time da izrijekom se navodi da ako je potrebno donijeti zakon on će se donijet zakon, neće se koristit ovaj članak uredbe. A uredba Vlade, ne uredba Europske komisije, koja bi eventualno bila donesena temeljem tog članka krivo bi bila nezakonita i neustavna, bila bi i sada. Dakle u tom dijelu ne mijenja se status vladinih uredbi u odnosu na uredbe Europske komisije. Što se tiče onoga što bi trebao donijeti Hrvatski sabor, što po sadašnjem rješenju treba donositi Hrvatski sabor, a po novome ne bi trebao, to ne bi trebalo biti sporno jer se radi o tehničkim pitanjima koja su riješena i drugim zakonom o djelokrugu ministarstava itd. Primjerice ja se sjećam jedne rasprave iz provedbi uredbe iz djelokruga Ministarstva uprave gdje smo odredili u jednom slučaju Ministarstvo regionalnog razvoja, u drugom slučaju Agenciju za zaštitu osobnih podataka da obave te poslove jer se od njihovog djelokruga nije moglo zaključit da su to oni pa smo posebnim zakonom njih obavezali. To bi bilo i ubuduće. Prema tome, veće je pitanje dakle transparentnosti i tu se slažem s vama da bi trebalo razmisliti na način da građanima olakšamo praćenje takvih aktivnosti i u tom smislu ćemo i vašu preporuku vjerojatno poslušati ili zaključkom Sabora ili zaključkom Vlade ili odlukom saborskog tijela obavezati Vladu da o tome obavještava saborsko tijelo. Mislim da je to najbolje rješenje. Pa ukoliko se pokaže da je potrebno ponovo vratit sve na zakone onda ćemo to i napravit, nije problem. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Vladi Republike Hrvatske, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 700. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje Konačni prijedlog zakona. Molim glasajte. Glasanje je završeno. Molim rezultat. 87 glasova za, 7 glasova protiv i 22 suzdržana.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle člankom 88. Ustava propisano je da Hrvatski sabor može najviše na vrijeme od godinu dana ovlastiti Vladu Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz njegovog djelokruga, osim onih koji se odnose na razradu Ustavom utvrđenim ljudskih prava i temeljnih sloboda, nacionalna prava, izborni sustav, ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih tijela i lokalne samouprave. I također je ograničenje da uredbe ne mogu djelovati unatrag i da prestaju vrijediti istekom roka od godine dana od dana dobivene ovlasti, ako Hrvatski sabor ne odluči drugačije. Ovaj zakon se tradicionalno donosi svake godine negdje na početku jesenjeg zasjedanja pa tu tradiciju nastavljamo i ove godine. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo po klubovima. U ime Hrvatskih laburista uvaženi Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala poštovani kolega potpredsjedniče. Kolegice i kolege, ministre. Ovo je otprilike osmi puta da ću ponoviti da smatramo da ovakav zakon koji daje pravo Vladi da uredbama regulira bilo koju zakonodavnu materiju nije potreban tako dugo dok u Poslovniku Hrvatskog sabora postoji zapisano pravo da Vlada može od predsjednika Sabora zatražit sazivanje sjednice kada god za to, po sudu ili stavu Vlade, postoje potrebe. Dakle ni ljetna ni zimska stanka nije betonirana ploča u smislu mogućnosti intervencije u zakone od strane Hrvatskog sabora na prijedlog Vlade i nadam se da svi znate za tu odredbu. I svake godine donosimo prijedlog zakona sličnog sadržaja i svake godine Vlada koristi svoje pravo da intervenira uredbama. Ovaj put u prijedlogu zakona, možda nije prvi put ali ja sam prvi put zamijetio da ovaj zakon produžuje važnost važenje uredbi koje su bile donijete po prethodnom zakonu. Dakle, piše odredba da uredbe koje su bile donijete po zakonu iz 2013. i vrijede na dan stupanja na snagu ovog zakona ostaju na snazi, a najdulje do 31. prosinca 2014. Praktički ovim zakonom produljujemo rok uporaba valjanosti uredba po starom zakonu o čemu je Vlada intervenirala uredbama. Zakon o pružanju usluga u turizmu, u vezi inspekcija, Zakon o tržištu toplinske energije tko će biti distributer. Zakon o potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju u svezi nadležnog tijela ako se ne varam i još jedna je isto iz turizma ili ugostiteljstva prva koja je bila ugostiteljska djelatnost. Prva i druga su donijete 23. srpnja, 8 dana nakon redovnog zasjedanja Sabora. Jedna u 8 mjesecu, a ova posljednja je usvojena 4. rujna neposredno prije početka zasjedanja, jesenskog dijela zasjedanja Sabora. Čak i iz one iz srpnja kojom je Vlada intervenirala u zakon nije bilo dovoljno da Vlada pripremi prijedlog zakona, popravi pogreške krive, nejasne definicije iz zakona i time otkloni potrebu postojanja uredbe, nego umjesto toga produžujemo valjanost tih uredbi do kraja ove godine. I završno. Kako to da za takve stvari tehničko-birokratske se Vlada lača uredbama rješavati nakon zasjedanja Sabora par dana prije početka zasjedanja Sabora. A kada je u pitanju rješavanje nekakvog velikog problema za jednog jedinog čovjeka, a nije jedan, nego ih je desetke i stotina, a radi se recimo o onom pravu građana da dobiju originalni lijek ako ga žele doplatiti. Da pojasnim. Ako za neku dijagnozu po našim standardima je propisano da pacijent ima pravo na generički lijek, a on želi originalni ne može doplatiti razliku i dobiti originalni, jer je u zakonu tako opisano. I tada je državna birokracija javnosti s ponosom poručila da će promjene toga zakona predložiti u roku od šest mjeseci. U roku od šest mjeseci će predložiti promjene zakona. Jako me zanima da li je, da se to dogodilo u 7 i 8 mjesecu da li bi tada Vlada uredbom reagirala i tu nelogičnost iz zakona popravila i omogućila građanima. Dakle, ne radi se ni o lipi novog troška za državni ili zdravstveni proračun, ali popravila jednu nelogičnost iz zakona kojega smo mi ovdje u Saboru usvojili. I u proteklih 8 godina nisam naišao ni na jednu uredbu u kojem je Vlada za vrijeme ne zasjedanja Sabora intervenirala u zakone i otklanjala društvene nepravde stvorene zakonom, nedorečenim zakonom ili lošim zakonom. Nikad se uredbom nije interveniralo da se ide u takve stvari. Ako već to pravo postoji zašto ih Vlada tad ne koristi, nego se poziva na redovnu proceduru i to zamislite u roku od 6 mjeseci će predložiti taj zakon. To su razlozi zbog čega nećemo podržati donošenje ovog zakona, jer ga smatramo naprosto nepotrebnim, a da i on ne postoji prisilio bih ministarstva da prvo bolje zakone pripremaju, druge uočene nedostatke otklanjaju u redovitoj zakonodavnoj proceduri.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani Davor Miličević.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Ovaj prijedlog zakona koji se nalazi pred nama predstavlja zakon kojim se uređuju ovlasti Vlade Republike Hrvatske da donosi iznimno odluke u određenom razdoblju o pojedinim pitanjima, a koja moraju proći kroz plenarne sjednice Hrvatskog sabora. Prethodna uredba koja je na snazi prestaje važiti 1. listopada 2014. godine. Donošenjem predloženog zakona ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora određuje se novi rok kojim će Vlada Republike Hrvatske moći donositi odluke i u razdoblju kada Hrvatski sabor ne zasjeda, odnosno kada ima stanku. S tim u svezi temeljem članka 79. Ustava Republike Hrvatske propisano je da Hrvatski sabor redovito zasjeda dva puta godišnje – prvi puta između 15. siječnja i 15. srpnja i drugi puta između 15. srpnja i 15. rujna. Prema tome, Vlada Republike Hrvatske ovlasti iz ovog zakona ima samo u razdoblju od 15. prosinca 2014. godine do 15. siječnja 2015. godine, te od 15. srpnja do 15. rujna 2015. godine. Budući da se praktički radi o zakonu koji je tehničke prirode klub HDZ-a će naravno podržati zakon.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a govorit će poštovani Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pred nama je dakle osmo izdanje jednoga zakona kojega gotovo rutinski donosimo svake godine. Na neki način ili posredno priznajući da postojeća ustavna odredba o stanci u zasjedanju Hrvatskoga sabora zapravo nije adekvatan i komodan okvir u kojemu se može donositi sve propise. Podsjetit ću da je upravo Hrvatska narodna stranka u postupku izrade Nacrta prijedloga izmjena i dopuna Ustava koje su bile aktualne do negdje otprilike koncem prošle godine i koje su zapravo još uvijek na stolu za raspravu u ovome Visokom domu predložila da se institut ustavne stanke ukine. Mi držimo naime da je on potpuno nepotreban i da odgovornost za sazivanje sjednica Hrvatskoga sabora valja stalno imati predsjednik Hrvatskoga sabora. Dakle, prema potrebama koje iziskuje dinamika donošenja zakona i ostalih akata za koje je nadležan Hrvatski sabor prema Ustavu odrađivale bi se i same sjednice. Pa bi se sazivale kad god to treba i kad god su za to stvoreni uvjeti neovisno o tome koje je godišnje doba i koji je datum. Time bi se naprosto uklonio taj jedan formalni razlog zbog kojega dio javnosti na aktivnost Hrvatskoga sabora gleda s podozrenjem procjenjujući da je postojeće ustavno određenje koje nije od jučer nego od kad postoji Ustav RH doduše, omogućava zapravo tzv. duge stanke, dvostruke godišnje odmore saborskim zastupnicima. Onoga časa kad se ukine institut pauze, odnosno ustavne stanke u radu Hrvatskoga sabora prestaje i razlog za donošenje zakona kojim bi se Vlada Republike Hrvatske ovlastila da uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora uredbama. Što se nas tiče neka ovo slobodno bude zadnji put da donosimo ovakav zakon, ali preduvjet za to je dakle da ozbiljno porazgovaramo još jednom o setu pitanja koja su obuhvaćena nacrtom izmjena i dopuna Ustava RH. I sam premijer je i danas za ovom govornicom pozvao na konsenzus i dogovor oko toga pitanja jer je ono prevažno ne zbog ovoga o čemu danas i sada govorimo nego čitavog niza drugih mnogo važnijih pitanja. I eto još jednog poticaja da se razmisli o tome da se u ovome Visokom domu u ovome mandatu što prije postigne visoka razina razumijevanja i konsenzus oko donošenja ustavnih izmjena. Nama tekst zakona kako je predložen nije sporan. On se doista odnosi na kratko razdoblje i mi čak mislimo da je bilo nekoliko situacija u kojima je Vlada mogla i trebala koristiti ove ovlasti i u vrijeme Ustavom predviđene stanke u zasjedanju Hrvatskoga sabora, ali to nije napravila nego je prepustila redovnoj proceduri da se neka pitanja rješavaju za koje je možda valjalo imati oštriju procjenu o kraćim rokovima i bržem reagiranju. Dakle, klub HNS-a podržat će prijedlog Zakona o ovlasti Vlade RH da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I u ime Kluba zastupnika SDP-a govorit će Draženko Pandek. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Dakle, ovim se zakonom ovlašćuje Vlada da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora. Kako se to u teoriji naziva, a radi se dakle o tom tzv. poremećaju nadležnosti između zakonodavnih i izvršnih tijela, u ovom slučaju Vlade, na temelju ovlasti dakle samog zakonodavnog tijela, a što je predviđeno Ustavom, člankom 88. Dakle, daje se mogućnost takvog poremećaja nadležnosti te se propisuje da Sabor najviše na vrijeme od godinu dana može ovlastiti Vladu da uredbama uređuje pojedina pitanja iz njegova djelokruga uz tamo navedena ograničenja. Također se tom ustavnom odredbom omogućuje da Hrvatski sabor može i produžiti vrijeme važenja tih uredbi donesenih na temelju te zakonske ovlasti i više od godinu dana. Donošenje ovog zakona postalo je ustaljena praksa zbog potrebe da se pojedina pitanja reguliranje kojih spada u nadležnost zakonodavnog tijela iznimno hitno reguliraju u vrijeme kad Hrvatski sabor nije u mogućnosti svoju zadaću regulacije, tj. normiranja vršiti jer redovito ne zasjeda. Produženje ovlasti i te zakonodavne delegacije redovito je svake godine i uobičajena je praksa Hrvatskog sabora. Da li će se u budućnosti mijenjati ovisi o nama najviše ovdje, ali zasada s tim nije bilo u praksi nekih većih problema ni većih razmimoilaženja između saborskih zastupnika po tom pitanju. Dakle, kako se ovim prijedlogom zakona predlaže produženje važenje uredbi koje je Vlada donijela na temelju zakona svakako se možda treba i osvrnuti na sadržaj tih uredbi. Dakle, Uredbom o dopuni Zakona o igrama na sreću, o tvrtkama koje već imaju odobrenje priređivanja igara na sreću na automatima dakle produžuje im se to pravo do 31. prosinca ove godine. Dalje, Uredbom o izmjeni Zakona o prebivalištu se određeni rokovi iz tog zakona također produžuju s jedne godine na dvije godine zbog potreba očito koje su primijećene u praksi. Također, Uredbom o izmjeni dopuna Zakona o zdravstvenoj zaštiti, zdravstvenim radnicima koji obavljaju privatnu praksu na osnovi zakupa iz članka 215. tog zakona određuje da prestaje rad u privatnoj praksi zakupom najkasnije 31. prosinca ove godine. Uredbom o izmjeni Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti daje se ovlast turističkom inspektoru da rješenjem zabrani da uklanjanje utvrđenih nedostataka daljnje obavljanje ugostiteljskih djelatnosti odnosno pružanje ugostiteljskih usluga u dijelu u kojem se pružaju suprotno rješenju nadležnog tijela. Da sad ne nabrajam dalje detalje iz ostalih uredbi, manje-više se radi, razvidno je da se radi o uredbama koje su donošene u skladu s ovlašću, da se radi o područjima i situacijama koje su zahtijevale intervenciju i uglavnom o tehničkim stvarima nužnim za funkcioniranje sustava, dakle nije se radilo o nekim suštinskim političkim stvarima koje bi esencijalno bile u nadležnosti ovog Sabora, premda je dakle ovim zakonom je čak i to omogućeno. S obzirom na to kao i opravdanu potrebu da se rok važenja tih uredbi produži i da se za vrijeme kad Sabor ne zasjeda po sadašnjem uređenju, a kako ćemo dalje odlučiti ovisi i o nama i najviše o izmjenama Ustava što se pokazalo da nije ni jednostavan, ni lak proces u ovom Saboru, dakle cilj je da se omogući reguliranje takvih i drugih sličnih pitanja i stoga će klub SDP-a podržati prijedlog ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 699. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je nakon roka utvrđenog Poslovnikom dostavila Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 199. Poslovnika dajem na glasanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Molim glasajte. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 100 glasova za, 8 protiv i 7 suzdržanih prihvatili prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Molim predsjednika predlagateljice da obrazloži amandman Vlade Republike Hrvatske. To će učiniti ministar uprave gospodin Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uredbom o dopuni Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju propisano je da će se određene mjere ruralnog razvoja provoditi prije odobrenja programa ruralnog razvoja od strane Europske komisije. A člankom 4. Konačnog prijedloga zakona predlaže se da uredbe koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju Zakona o ovlasti da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora a koje vrijede na dan stupanja na snagu Konačnog prijedloga zakona ostaje na snazi najdulje do 31. prosinca 2014. godine. Program ruralnog razvoja Republike Hrvatske od 2014. do 2020. poslan je službeno na odobrenje u Europsku komisiju 16. srpnja 2014. Proces odobrenja podrazumijeva ažuriranje podataka, dodatno objašnjenje i analize sukladno zahtjevima i komentarima Europske komisije koje tek trebaju uslijediti. Postupak odobrenja također obuhvaća i usklađivanje programa ruralnog razvoja sa implementacijskim i delegiranim aktima od koji su neki još uvijek u postupku donošenja. Stoga je izvjesno da odobrenje programa ruralnog razvoja Republike Hrvatske od 2014. do 2020. od strane Europske komisije neće uslijediti do 31. prosinca 2014. te istovremeno u ovom trenutku nije moguće predvidjeti točan datum odobrenja od strane Europske komisije. Kako bi se moglo nesmetano nastaviti provođenje pojedinih mjera iz programa ruralnog razvoja Republike Hrvatske 2014. do 2020. u 2015. godini temeljem Uredbe o dopuni Zakona o potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju predlaže se prihvaćanje amandmana kako bi ova uredba predmetna važila do 30. lipnja 2015. godine.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Pa ćemo glasati o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Amandman je prihvaćen sa 90 glasova za, 12 protiv i 10 suzdržanih. Dajem na glasanje Konačni prijedlog zakona. Molim da glasamo. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova 98 glasova za, 7 protiv i 9 suzdržanih prihvatili Zakon o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanom. Sada ćemo preskočiti točku Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sustavu državne uprave i prelazimo na točku 5, to je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o gradu Zagrebu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 701 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za lokalnu i područnu regionalnu samoupravu i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar uprave, poštovani Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Predlaže se jedna manja izmjena Zakona o gradu Zagrebu u nekoliko članaka. Ja ću vrlo kratko reći o čemu se radi. Dakle, u članku 1. i članku 8. definira se da gradonačelnik grada Zagreba u obavljanju poslova državne uprave obavlja funkciju predstavnika ureda državne uprave i briše se ovaj dio koji se tiče na jedinice područne i regionalne samouprave zato što je grad Zagreb po Ustavu jedinica regionalne samouprave, a i na taj način se omogućava da se u drugim zakonima drugačije uredi ustrojstvo ostalih ureda državne uprave, neovisno o tome hoće li se to dogoditi. Također, u članku 2. definira se da jedan od pročelnika upravnih tijela grada Zagreba koji obavljaju samo poslove državne uprave budu koordinatori, dakle poslove državne uprave za područje grada Zagreba. Također, u članku 4. i članku 5. usklađuje se naziv zakona kojim se biraju gradski zastupnici, gradonačelnik i zamjenici gradonačelnika, naziva se Zakon o lokalnim izborima, odnosno Zakon koji uređuje lokalne izbore jer smo 2012. tak zakon promijenili. I u članku 6. usklađuje se način obavljanja dužnosti gradonačelnika i njegovih zamjenika sa Zakonom o lokalnoj samoupravi. I u članku 3. definira se dakle da su članovi predstavničkog tijela, odnosno članovi gradske skupštine gradski zastupnici, to je termin koji se već dugo vremena, što neslužbeno, što poslovnički koristi u skupštini grada Zagreba, a uveo ga je da to podsjetimo, da se njega podsjetimo, bivši predsjednik skupštine grada Zagreba i bivši predsjednik Hrvatskog sabora, gospodin Boris Šprem pa je ovaj članak 3. na neki način sjećanje na kolegu Šprema. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a govorit će poštovani Igor Kolman.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici, poštovani ministre sa suradnicom. Dakle, zaista radi se o usklađivanju s prijedlogom Zakona o sustavu državne uprave. Šteta je da nismo danas imali priliku i o tom zakonu raspravljati jer nam se čini da se radi o dobrom zakonu, ali valjda će i to kad-tad doći na red. Ovdje kad je grad Zagreb u pitanju prvenstveno se radi o ulozi i načinu određivanja koordinatora poslova državne uprave za grad Zagreb jer kao što znamo obavljanje poslova iz djelokruga ureda državne uprave u Zagrebu se povjerava tijelima uprave grada Zagreba. I još nekoliko drugih usklađivanja o kojima je ministar govorio i zaista nema potrebe da ih ponavljam. Za klub HNS-a u ovom prijedlogu zakona nema naravno ništa sporno i mi ćemo taj prijedlog zakona sa zadovoljstvom podržati. Ono što je sporno i o čemu bih htio dvije, tri minute u ime kluba govoriti je kada razgovaramo o povjeravanju poslova državne uprave upravi grada Zagreba, pitanje koje se postavlja je li uprava grada Zagreba u stanju obavljati i poslove iz djelokruga gradske uprave? I bojim se da je odgovor na to pitanje ne. Jedno veliko, ogromno ne. Grad Zagreb kao najveći i glavni grad RH bi trebao biti nositelj razvoja čitave države, a umjesto toga mi sad imamo jedan izolirani otok koji ne koristi niti Vladine programe koji su na raspolaganju, niti programe EU. Druga stvar koju bi trebalo svakako napraviti je unijeti promjene u zakone jer su i jedinice područne samouprave u gradu Zagrebu, gradske četvrti i mjesni odbori, podsjećam vas, grad Zagreb ima 17 gradskih četvrti, moja, Maksimir, ima stanovnika kao grad Šibenik, a ovlasti nula, proračuni nula. Za svaku i najmanju odluku se mora pitati gradska uprava, najmanju odluku. Grad Zagreb je trenutno nažalost jedan hibrid između grada i županije i između ostaloga posljedica toga je da gradonačelnik grada Zagreba samostalno raspolaže ogromnim proračunom, a dio tih novaca kroz proračunsku priču i na druge načine potpuno samovoljno i bez ikakvih kriterija raspoređuje kako mu paše pa recimo i tako da porezni obveznici u gradu Zagrebu plaćaju organiziranje referendumskih inicijativa pojedinih građanskih, tzv. građanskih udruga koje sada imamo vidjeti ovih dana na djelu, ponovo. O tome sam već u ovome Saboru rekao sve što sam imao za reći kada je prošli put bio taj referendum u pitanju. Istovremeno dok se to događa građanima grada Zagreba prijeti se povećanjem prireza. Grad Zagreb ima 18%-tni prirez, najveći prirez u RH. Pitam vas kolegice i kolege ovdje koji ste gradonačelnici ili načelnici šta bi vam vaši sugrađani i sugrađanke radili da im dođete s prijedlogom prireza od 18% i koliko dugo biste nakon toga bili načelnici i gradonačelnici vaših općina i gradova? Uz taj najveći prirez mi imamo usluge koje su najskuplje u zemlji i neprekidno se povećavaju cijene i sljedeće je vjerojatno da ćemo plaćati i friški zrak jer ko ne može plaćati friški zrak taj nek ne živi u Zagrebu. Dakle to će vjerojatno biti obrazloženje analogno nekim drugim obrazloženjima u prošlosti. Samo građani grada Zagreba ne mogu aplicirati na programe subvencioniranja energetske obnove obiteljskih kuća. Dakle to je program Vlade RH koji u iznosu do 80% može subvencionirati energetsku obnovu obiteljske kuće, građani grada Zagreba zbog nesposobnosti gradske uprave nemaju mogućnosti aplicirati za te programe. Na sreću Ministarstvo graditeljstva će taj problem riješiti, ali ne zahvaljujući gradskoj upravi nego nasuprot gradskoj upravi grada Zagreba. Mi i dalje nemamo strategiju gospodarenja i zbrinjavanja otpada, mi i dalje nemamo razdvajanja otpada u gradu Zagrebu, metropoli, bijelom, čistom, plavom kako god ga volimo zvati gradu Zagrebu. Ali zato imamo gradonačelnikov vrt koji se uređuje novcem poreznih obveznika kroz gradsku tvrtku. Holding grada Zagreba je u dugovima do grla i neprekidno se iz ponova i nanovo zadužuje itd., itd., itd. I kada razgovaramo o ovom zakonu i kada razgovaramo o sposobnosti grada Zagreba da na sebe preuzme poslove iz djelokruga državne uprave onda ponovo postavljam pitanje jeli grad Zagreb u stanju preuzeti poslove iz djelokruga gradske uprave. I ponovno dajem odgovor nije, nije i ne može biti na ovaj način i ovako kako se sada trenutno vodi. Zahvaljujem.
Imamo prijavljenu repliku poštovane kolegice Đurđice Sumrak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Kolman, evo slušam ovo vaše izlaganje i naprosto se čudim. Sada je gradonačelnik grada Zagreba gospodin Bandić išao samostalno na izbore u ovom mandatu koji mu traje sada mislim dvije godine, a do sada kada smo mi u klubu HDZ-a upozoravali i na Holding koji je bio vraća bez dna upravo vašem koalicijskom partneru SDP-u koje je zaista ušlo u dugove neshvaćene kada smo upozoravali na sve ove probleme, vi ste svi ovdje šutjeli i bilo je sve odlično i bilo je sve fantastično i bilo je fenomenalno jer je u izjavi sadašnjeg premijera gospodin Milan Bandić bio najbolje što je SDP mogao ponuditi za gradonačelnika. Ja ne želim nikoga braniti, a ne želim nikoga ni napadati, samo se pitam u interesu javnosti kako vi kao političar i kao predstavnik te koalicije mogli ste 8 ili 10 godina šutjeti i govoriti da je sve odlično, a danas govorite da je sve to ništa i ne valja?
Na repliku odgovara uvaženi Igor Kolman.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Sumrak dobro da ne želite nikoga obraniti jer šta bi tek bilo da ste ga branili. Što se meni i HNS-a tič mi od kada sam ja ušao u politiku od kada sam ja ušao u HNS, a tome je gotovo polovina mog ukupnog života HNS nije u koaliciji sa Milanom Bandićem. Kolegice Sumrak od 2002. Kolegice Sumrak pa od onda je prošlo fala na pitanju 13 godina, a koliko znam nemam nikakvu namjeru i uvijek smo i od onda smo opozicija i od onda govorimo ovo isto što sam ja danas govorio u Hrvatskom saboru. uostalom možete na internetu provjeriti moje osobne izjave i priopćenja o Milanu Bandiću i upravljanju gradom Zagrebom još od vremena kada sam bio glasnogovornik stranke, dakle od toga je prošlo već 4 godine. Naravno nemam ni ja namjeru nikoga obraniti niti kolegice i kolege iz SDP-a, a oni to sasvim dobro znaju sami, ali ako me sjećanje ne vara Milan Bandić nije već dugo član SDP-a niti je SDP u gradskoj skupštini u koaliciji niti podržava Milana Bandića, dakle ja zaista ne vidim kakve to veze sve skupa ima sa bilo čime. Ono što sam ja iznio su činjenice i reflektiraju ne samo moj odnos prema bilo kome osobno gradonačelniku ili bilo kome drugome nego reflektiraju moju zabrinutost da je grad Zagreb kao jedinica uprave u stanju obavljati neke poslove koje bi trebao biti u stanju obavljati i bojim se da na način kako sada funkcionira to nije u stanju, to sam rekao i to ponavljam i dalje to mislim.
U ime kluba SDP-a govorit će uvaženi Draženko Pandek.
Uvažene kolegice i kolege. Dakle ovaj zakon je manje-više usklađenje sa predloženim Zakonom o sustavu državne uprave sa već postojećim Zakonom o lokalnim izborima, te Zakonom o lokalnoj i područnoj odnosno regionalnoj samoupravi. U načelu tu se stvarno nema niti je bilo primjedbi ni iz oporbe, a niti se može naći neke posebne zamjerke dakle što se tiče ovog predloženog teksta zakona. Naravno kada analiziramo teško je očekivati u ovoj odredbi gdje se propisuje da sada gradonačelnik može obavljati posao i volonterski, teško je očekivati da gradonačelnik grada Zagreba može dobro obavljati tu djelatnost tj. tu izvršnu funkciju kao sporednu djelatnost ili kao volonter ali dakle radi se o usklađenju sa Zakonom o lokalnoj i područnoj, regionalnoj samoupravi gdje je takva nužnost propisana za sve čelnike na tim razinama. Jasno da treba biti kao mogućnost u zakonu ali praktički to će vjerojatno ostati i trebalo bi ostati mrtvo slovo na papiru. Pozdravljamo svakako ovaj termin da se za zastupnike u gradskoj skupštini uvede naziv gradski zastupnici, to je u biti već onako kako je običajnim pravom i uvriježeno bilo i u javnosti i u kolokvijalnom govoru i svakako treba podržati i kao sjećanje na predsjednika, pokojnog predsjednika Gradske skupštine Borisa Šprema. Kako bi se osvrnuo na ovu raspravu o promjenama nekim koje su stvarno nužne u sadašnjoj strukturi i načinu funkcioniranja grada Zagreba kao jedinice dakle regionalne samouprave svakako je potrebna veća decentralizacija u odnosu na vijeća gradskih četvrti i vijeća mjesnih odbora jer stvarno do sada u praksi se vidjelo da te jedinice teško funkcioniraju, da su gotovo apsolutno ograničene, raspolažu sa vrlo malim sredstvima. Jedno vrijeme je povećana bila izdašnost financijskih sredstava koja su išla prema vijećima gradskih četvrti ali to je opet dakle smanjeno na jedan manji dio ukupnog proračuna grada Zagreba i apsolutno ta sredstva predstavljaju nedovoljni kolač za podjelu između svih gradskih četvrti da bi zadovoljile potrebe, realne potrebe koje imaju stanovnici na tim područjima. Zbog toga u posebno ovim rubnim gradskim četvrtima imamo situaciju da osnovne potrebe građana nisu zadovoljene. Primjerice u gradskoj četvrti iz koje ja dolazim Sesvete još uvijek imamo mjesta bez vodovoda. Gotovo cijeli taj rubni prsten nema riješen problem odvodnje, kanalizacije. I stoga se na taj problem se nadovezuje i ovaj problem oko pročistača u kojem imamo situaciju da se naplaćuju ona sredstva, ona voda, dakle onaj protok koji nije realiziran i na taj način grad Zagreb gubi znatna financijska sredstva. Zbog toga i u budućnosti, evo da se osvrnem na prethodna izlaganja će biti nužno na temelju javne rasprave i na temelju suradnje državnih tijela i tijela u gradu Zagrebu će trebati dakle ići na dodatne izmjene ovog i dopune ovog zakona, no kako to nije predmet sada ovog zakona ograničio bih se samo na to te u svakom slučaju kao što sam rekao kako se radi o tehničkim izmjenama ove izmjene i dopune treba podržati. I ovim bih se pridružio apelu da se dakle o daljnjim izmjenama i dopunama ovog zakona razmisli i da se krene tim putem. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Javio se uvaženi Boris Blažeković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kao moji prethodnici proširio bih svoju raspravu više od samo Prijedloga dopuna i izmjena Zakona o gradu Zagrebu jer rijetka je prilika da se nešto više kaže o gradu Zagrebu koji je izuzetno važan i za njegove građane ali ne samo za građane grada Zagreba nego i za cijelu Hrvatsku. Radi se o načinu upravljanja gradom Zagrebom. Sam prijedlog izmjena zakona predlaže manje-više tehničke izmjene i provode se određena usklađivanja, no po mom uvjerenju puno značajnije, treba puno značajnije mijenjati Zakon o gradu Zagrebu, dublje zagrabiti u sam zakon. I smatram da su u gradu Zagrebu nasušne znatne izmjene u načinu upravljanja te vrlo jasna i stvarna decentralizacija. Jasno o gradu Zagrebu treba govoriti široko i suštinski. Grad Zagreb u svojoj ukupnosti po mom dubokom uvjerenju i saznanju čini najmanje 60% intelektualnog, gospodarskog, kulturnog i razvojnog potencijala Republike Hrvatske. I to je razlog zašto o Zagrebu treba govoriti i promišljati na potpuno drugi način, naš pristup ali i naše ambicije vezane za Zagreb moraju biti najzahtjevnije, najambicioznije i to sa punim pravom. Po mom dubokom uvjerenju gradom Zagrebom već se desetljećima upravlja stihijski, neinventivno, neznalački, često suprotno zdravom razumu, apsolutistički, protivno suvremenim, … [[Govornik se ne razumije.]] dosezima zasnovanim stručnim idejama, projektima i rješenjima. Gradom Zagrebom se upravlja bez razumijevanja njegovih potencijala, bez dogovora sa akademskom, stručnom javnosti a zbog toga trpe građani Zagreba ali i svi građani Hrvatske. Nadali smo se nakon ovih izbora vidjevši listu koja je osvojila, listu gospodina Bandića koja je osvojila najviše glasova u gradu, odnosno veliki broj glasova u gradu Zagrebu da će te osobe iz javnog života koje su više nego stručne i kompetentne dati značajan doprinos u promjeni upravljanja gradu Zagrebu ali nažalost to nismo doživjeli. Za svoje tvrdnje iznijeti ću samo nekoliko manje-više općih primjera. Prvi primjer je Zagrebački holding. Zagrebački holding, jedan mastodont iz prošlih vremena koji je zbog svoje strukture i načina rada uspio naprosto zatrti veliki broj malih poduzeća i obrtnika koji su se natjecali u slobodnoj tržišnoj utakmici na najpropulzivnijem i najvećem tržištu roba i usluga u Hrvatskoj. Osnivanjem Zagrebačkog holdinga uspjelo se … [[Govornik se ne razumije.]] pozitivnu poduzetničku utakmicu i uspostavile su se u … [[Govornik se ne razumije.]] smislu podobne tvrtke koje su i koje još uvijek po posebnim dogovorima i uvjetima obavljaju poslove za grad Zagreb što je loše i štetno. Sve to kao i u svim gospodarskim poslovima u koje se petlja država u bilo kojem obliku je proizvelo skuplje usluge građanima i holding sa stalnim povećanjem dugova, ali što je puno veća šteta loše odluke, loša rješenja, loši projekti, izostajanje, u najočitijim segmentima infrastrukture i komunalnih usluga. Npr. nezamislivo je da Grad Zagreb do dana današnjeg nije donio odluku i rješenje o zbrinjavanju otpada i da se do dana današnjeg u Gradu Zagrebu kao najkompulzivnijem centru u Hrvatskoj ne razdvaja i ne reciklira otpad, a brdo smeća u Jakuševcu raste i raste. Ili nevjerojatno je da npr. u Gradu Zagrebu još uvijek postoje osnovne škole koje rade u tri ili više smjena, nema dovoljno dječjih vrtića, rekreativni školski sport se jedva održava na pohabanim i devastiranim igralištima. O problemima s gradskim poslovnim prostorima najviše mogu reći korisnici ili oni koji bi htjeli to koristiti. Ili nevjerojatno je da u Gradu Zagrebu još uvijek postoje domaćinstva koja nemaju tekuću vodu i nisu spojena na kanalizacijski sustav u 20.-im godinama 21. stoljeća. O cestama, ulicama, nogostupima, vodovodnoj i kanalizacijskoj infrastrukturi, suvremenoj rasvjeti, suvremenim urbanističkim rješenjima da i ne govorim. Nama se pred očima zbog nebrige nadležnih u Zagrebu ruše, naprosto ruše od nebrige spomenici kulture, a da na to nitko nema suvisao odgovor i da za to nitko ne odgovara. I na koncu, da navršim s ovim tek nabacanim primjerima, dovoljno je spomenuti ne zapuštenost već sramotno zapuštene i opasne po prolaznike nebrojene fasade u centru grada koje su naprosto paradigma načinu upravljanju gradom. Dobiva se dojam da je Grad Zagreb izolirano, nedodirljivo, autonomno područje Republike Hrvatske i da se on Zagreb tiče samo izabranog gradonačelnika i da se nitko drugi osim rijetkih zastupnika u Gradskoj skupštini Grada Zagreba niti smije niti treba petljati u očito neobično loše upravljanje Gradom Zagrebom. Sve što se u Zagrebu čini na donekle dozvoljavajući način jest zasluga posebno žilavih i upornih pojedinaca koji usprkos čestim nastojanjima da ih se opstruira u njihovim nastojanjima pozitivnih procesa ti pojedinci uspijevaju ovaj grad očuvati velikim gradom. A i sam Grad Zagreb je prevelik i presložen konglomerat institucija, poduzeća, društava i ljudi da bi ga se u cijelosti zatrlo i da u nekim pojedinačnim inicijativama ne bi kretao naprijed, ali to nikako nije dovoljno. Grad Zagreb treba malu, jeftinu, suvremenu, na najnovijim tehnološkim dosezima sazdanu efikasnu javnu upravu. Treba ukinuti Zagrebački holding, treba omogućiti što većem broju privatnih poduzetnika da sudjeluju u ravnopravnoj utakmici za sve radove i usluge u gradu. Treba koristiti sve potencijale koncentracije intelektualnog, gospodarskog, znanstvenog, novčarskog i svih ostalih pozitivnih kapaciteta koje Zagreb ima. Po mom dubokom uvjerenju Zagreb treba decentralizirati na način da svaka gradska četvrt bude općina sa svojim samoupravnim ovlastima koje danas sve općine u Hrvatskoj imaju. Treba to učiniti što prije kako bi građani u svakoj gradskoj četvrti mogli s puno više autonomije i većim utjecajem sudjelovati u razvoju svoje četvrti, Grada Zagreba i Hrvatske u cjelini. Sve u svemu, Grad Zagreb zahtijeva potpunu promjenu načina upravljanja u korist samoupravljanja i Grad Zagreb ne smije biti zatočenik ničijih privatnih interesa. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a završnih pet minuta, poštovana Sonja König.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče našeg Sabora. Kolege i kolegice. Evo i ovo je prilika kojom želimo još jednom u ime kluba HNS-a naglasiti da Zagreb sa identitetom europske metropole mora biti i može biti generator razvoja Hrvatske. za to treba efikasniju gradsku upravu, veću suradnju s drugim županijama i naravno cjelovit, a ne parcijalan pristup strategiji razvoja. Grad sa 21 gradskim upravnim tijelom, 328 gradskih ustanova, 17 gradskih vijeća, 218 mjesnih odbora treba njihovu sinergiju djelovanja i transparentnost u upravljanju jer sve te institucije čine ljudi sa ogromnim potencijalom, s ogromnim potencijalom koji za sada nažalost nije u potpunosti iskorišten. Gradska uprava broji 2774 zaposlenih. U Zagrebačkom holdingu zaposleno je 11049 ljudi, a u vijeća gradskih četvrti i mjesnih odbora izabrano je 1702 vijećnika. Ogroman broj ljudi sa različitim vještinama i znanjima koji uz sinergiju, komunikaciju i koordinaciju mogu postići puno, a za sav taj potencijal potrebno je pod hitno izraditi i usvojiti plan razvoja i poticanja ljudskih resursa gradske uprave i jasan sustav nagrađivanja ostvarenih rezultata. Zagreb dakle treba što prije, što hitnije izraditi i usvojiti Strategiju razvoja ljudskih potencijala. Treba uskladiti i rad svih tijela, pogotovo mjesne samouprave. To je inače posao i zadatak službe za mjesnu samoupravu koja već dugo djeluje, ali se još uvijek nažalost događaju nesporazumi, pogotovo u pripremi i provedbi komunalnih akcija. Tako je npr. prije par mjeseci mjesni odbor u čije područje spada i ova naša susjedna Mesnička ulica donio odluku o postavljanju zaštitnih stupića na jednom dijelu te ulice, a odnedavno se cijela ulica kao što znamo rekonstruira i svi ti stupići su naravno u tom postupku uklonjeni. I time je tisuće kuna za nešto što se moglo predvidjeti i uskladiti nepotrebno potrošeno. Da o uloženom trudu, zapravo o duplom poslu i ne govorimo. Dakle samo bolje usklađivanje rada tijela mjesne samouprave može donijeti mnoge uštede, iako na te uštede odnosno trošenje tih sredstava ta ista mjesna samouprava ima relativno malo utjecaja i grad im može odbiti gotovo svaki prijedlog suprotno željama stanovnika. S druge strane Grad Zagreb samo na prostore mjesne samouprave troši oko 5 milijuna kuna godišnje. 5 milijuna kuna na aktivnosti vezane uz korištenje prostora mjesne samouprave. Neki se istina koriste često i za najrazličitije svrhe, ali neki zjape prazni kao što zjape prazni i mnogi poslovni prostori u cijelom našem Zagrebu. Gradska imovina pored ljudskog potencijala najveći je gradski resurs i predstavlja veliki potencijal za razvoj grada. I veliki broj strateških projekata grada se može realizirati upravo racionalnim, transparentnim i efikasnim korištenjem gradske imovine. A grad kao što znamo posjeduje ogromnu imovinu kojom se za sada neracionalno služi. I ovo je prilika kada evo u našem Saboru govorimo o gradu Zagrebu, da još jednom poručimo gradonačelniku i gradskoj upravi Zagreba objavite popis imovine na Internet stranicama i dajte u najam poslovne prostore za jednu kunu. Otvorite ta vrata, otvorite Zagrebe kao što uostalom i grb Zagreba na to upućuje. Hvala lijepa.
U ime kluba HDZ-a završno pet minuta poštovani Davorin Mlakar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo jedna od posljedica rada s dnevnim redom onako kako se to ne bi trebalo događati. Zakon o gradu Zagrebu posljedica je donošenja Zakona o sustavu državne uprave, pa bi barem bilo pošteno da prvo raspravimo Zakon o sustavu državne uprave, a onda i njegove posljedice na Zakon o gradu Zagrebu. Ako dozvoljavate, Zagreb je zaslužio nešto bolje od ovoga, a ne da bude kolateralna žrtva donošenja propisa i onda popravljanja nekih normi koje s osnovnim propisom nemaju u stvari nikakve veze. Prvo što je naš prigovor, ali na žalost kao i do sada bez valjanog odziva naših kolega u Saboru nema ali baš niti jednog razloga kojeg možemo zamisliti uopće, a kamoli onoga što je propisano Poslovnikom da se ovaj zakon sa ovim normama donosi po hitnom postupku. Ne znamo kome treba hitni postupak, da li je ovo naznaka skorih izbora u gradu Zagrebu. Ali ne vidi se niti jedan razlog da se ovaj zakon ne donese u dva čitanja i da imamo prilike iskazati svoje zadovoljstvo ili nezadovoljstvo predloženim normama i da dobijemo vremena da eventualno sugeriramo još neka poboljšanja u Zakonu o gradu Zagrebu. Mi znamo da grad Zagreb ima poseban položaj. Mi znamo da njegova tijela obavljaju i poslove lokalne i državne uprave. Međutim, ovo što je danas ponuđeno ovim zakonom u hitnoj proceduri koja nema svog opravdanja u našem Poslovniku je činjenica da se pod firmom reperkusija Zakona o sustavu državne uprave u Zakon o gradu Zagrebu trpa i nešto što s tim zakonom nema nikakve veze, a to je neki od oblika djelovanja izbornog sustava na pojedine dužnosnike u gradu Zagrebu. Ono što nas posebno brine, to je struktura zakona u kojem predlagatelj govori da grad Zagreb ima posebne koordinatore koji koordiniraju rad tijela, upravnih tijela grada Zagreba s ministarstvima, odnosno s drugim državnim tijelima. Naš sustav je postavljen bez obzira na samostalnost lokalne samouprave u poslovima državne uprave po principu subordinacije. Ne može grad Zagreb imati koordinatora za poslove državne uprave s drugim ministarstvima jer bi to značilo da su to de facto tijela iste važnosti ili iste vrijednosti, a ne da su tijela grada Zagreba po svom smislu podređena djelovanju ministarstava kao što su to sva ostala tijela svih drugih jedinica lokalne ili područne samouprave. Zbog toga mislimo da je ovo nekakvo isforsirano donošenje Zakona o gradu Zagrebu. Grad Zagreb, a čuli smo i od nekih drugih kolega ima velikih problema u svom funkcioniranju, u djelovanju mnogih tijela od javnih poduzeća gradskih pa do samih tijela koja se bave poslovima državne i lokalne samouprave. Stoga plediramo na Vladu ma kako to uzaludno bilo da odustane od hitnog postupka bez obzira što se radi svega o nekoliko članaka da stavi ovaj zakon u prvo čitanje i da do drugog čitanja mi ponudimo i druge dijelove Zakona o gradu Zagrebu za koje držimo da ih treba mijenjati. Ako se s tim pak što je za vjerovati ne složite i što je najčešći slučaj onda sugeriramo da potpuno izmijenite članak 4a. jer ovakav dodatni udar na sustav državne uprave nikome ne treba. Grad Zagreb još uvijek nema rang ministarstava i središnjih tijela državne uprave i dok je ovakav teritorijalni ustroj to tako treba i ostati. Hvala vam lijepa.
Za repliku se javio poštovani Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Mlakar, u potpunosti se slažem da bi trebalo ovaj Zakon omogućiti da se raspravi u drugom čitanju zbog toga, slažem se sa onom rečenicom koju ste rekli grad Zagreb zaslužuje daleko bolji zakon. Grad Zagreb zaslužuje daleko temeljitiju raspravu i o Gradu Zagrebu bi se imalo što ovdje u Hrvatskome saboru raspravljati daleko duže i daleko pripremljenije. Inzistirali ste, s pravom, na logici da bi trebalo prvo raspraviti Zakon o sustavu državne uprave pa tek onda zakone koji se nadovezuju na, odnosno ovisni su o Zakonu o sustavu državne uprave. Međutim, naučili smo da u politici nema mjesta logici. Isto tako apeliram, što sam siguran da se neće prihvatiti, da ovaj zakon ide i u drugo čitanje.
Na repliku odgovara Davorin Mlakar.
Hvala lijepa. Kolega Vukšić, pa ono što ste rekli ustvari je samo vrh ledene sante problema s kojima se suočila ova Vlada. Ona je naime ponudila jedan zasada dosada nezapamćen prijedlog zakona i našla se u ne stručnom nego političkom problemu jer je 20 ureda državne uprave svela na 5 koji po svojem djelokrugu objedinjuju više županija, ali nije mogla očito politički privoliti svoje partnere da se dogovore gdje bi bilo sjedište tih novih spojenih ureda državne uprave. I bojim se da nisu razlozi stručnosti nego političke trgovine razlozi zbog čega smo preskočili danas govoriti o Zakonu o sustavu državne uprave koji inače nije zakon o sustavu, on je zakon o razgradnji onoga što je od sustava ostalo, a onda nakon svega toga još donosimo, a to u obrazloženju i piše, Zakon o Gradu Zagrebu koji je posljedica Zakona o sustavu državne uprave koji nismo imali prilike vidjeti. Pa vjerujem da je barem korektno, a da ne velim da će uvijek imati dalekosežne posljedice ovakav obrnuti način, da je barem korektno raspraviti ovaj zakon nakon zakona o sustavu. Vidjet ćemo zbog čega je uopće intervenirano u Zakon o Gradu Zagrebu tek kad vidimo što su oni to razgradili dodatno u sustavu državne uprave.
Završno obraćanje ministra uprave gospodina Arsena Bauka.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kratko, što se tiče ovoga zakona koji bez prijelaznih i završnih odredbi ima 8 članaka, njih 6 je usklađivanje sa drugim zakonima, a 1 norma je kao što sam u uvodnom izlaganju rekao na neki način posvećena bivšem predsjedniku Gradske skupštine i predsjedniku Sabora gospodinu Špremu uvođenjem instituta gradskog zastupnika u zakon jer je to počelo se koristiti za vrijeme kad je on bio predsjednik skupštine. I pitanje koordinatora poslova državne uprave za područje Grada Zagreba. Naime, ova norma nema direktne veze sa izmjenama Zakona o sustavu državne uprave jer bez obzira koliko bude predstavnika ureda državne uprave izvan Grada Zagreba po ovome zakonu gradonačelnik je predstavnik ureda državne uprave, obavlja i tu funkciju. Međutim na stručnim kolegijima koji se održavaju po različitim segmentima, dakle ne samo iz djelokruga jednog središnjeg državnog tijela, trebaju sudjelovati i osobe iz Grada Zagreba koji rade poslove državne uprave. Kako je gradonačelnik političko tijelo odnosno dužnosnik i kako su njegovi zamjenici dužnosnici smatrali smo da bi iz Grada Zagreba trebalo odrediti nekog službenika koji bi prisustvovao kolegijima i koji bi dakle u tom smislu bio prvi među jednakima u redovima pročelnika Gradske uprave koji onda se ne bi izjednačili sa ministarstvom nego sa ovim upravnim tijelima koja i inače provode poslove državne uprave u prvom stupnju. Prihvatili smo i sugestije između ostalog i nekih zastupnika HDZ-a i kluba HDZ-a da predstojnici ureda ostanu rukovodeći državni službenici i onda je logično da jedan od njihovih kolega, dakle državni odnosno gradski službenik zajedno s njima sudjeluje na tim kolegijima predstojnika ureda državne uprave. Predložili smo da njega odredi gradonačelnik iz reda onih pročelnika koji obavljaju poslove državne uprave, a te pročelnike koji obavljaju poslove državne uprave bira se na javnom natječaju kao i ove predstojnike i za njih daje suglasnost resorni ministar ili središnje tijelo prije nego što budu postavljeni za pročelnike u gradskoj upravi. Dakle, i sada imamo sustav da neke pročelnike gradske uprave potvrđuje, odnosno daje na njih suglasnost resorno ministarstvo. Iz redova tih službenika koji dakle već imaju jednu potvrdu državnih tijela bio bi jedan od njih koji bi zajedno sa drugim službenicima koji su predstojnici dakle sudjelovao u zajedničkom radu kolegija predstojnika ureda državne uprave i bio bi na neki način točka komunikacije u operativnom smislu između dakle središnjih tijela i Grada Zagreba, da to ne bude gradonačelnik kao političko tijelo. Evo, to je bila intencija ovog članka 4.a. Dakle, ne radi se o bilo kakvom izjednačavanju ili bilo čime, dakle treba gledati kao operativnu normu koja de facto depolitizira obavljanje poslova državne uprave u Gradu Zagrebu.
Zahvaljujem. Na ovo završno izlaganje replicira kolega Davorin Mlakar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre ja ne znam što ste vi željeli reći i napisati u zakonu ja vam samo mogu reći što ste vi napisali. Kakvo tijelo je gradonačelnik Grada Zagreba to ću ostaviti biračima da odlučuju, ali ako ja dobro razumijem riječ koordinirati znači usklađivati. Pa zbog hrvatske javnosti, članak 4.a glasi: "Koordinator poslova državne uprave za područje grada Zagreba, u daljnjem tekstu koordinator, koordinira suradnju upravnih tijela grada Zagreba u obavljanju povjerenih poslova državne uprave s nadležnim središnjim tijelima državne uprave". Ne može grad Zagreb koordinirati suradnju, on treba izvršavati ono što su zakonom povjereni poslovi i čak izvršavati naloge središnjih tijela državne uprave ukoliko takvi nalozi postoje. Ukoliko oni koordiniraju svoje poslove to bi čak značilo da bi i grad Zagreb mogao u toj koordinaciji sugerirati ministarstvima što da rade, a to nije smisao sustava državne uprave osobito dok postoje tijela različitih stupnjeva. S obzirom da su središnja tijela nadređena tijelima lokalne i područne ili regionalne samouprave tako to treba stajati i u našim propisima. Hvala vam lijepo.
Na repliku odgovara ministar Bauk.
Dakle što se tiče koordinatora u gradu Zagrebu, dakle što bi on radio tu piše u obrazloženju zakona. dakle raspravljao bi zajedno s drugim predstavnicima o pitanjima značajnim za rad ureda državne uprave odnosno u konkretnom slučaju rad upravnih tijela grada Zagreba, pratio stanje u djelokrugu, predlagao mjere za unapređenje stanja za rješavanje pojedinih pitanja, usklađivanje rada u obavljanju poslova jedinstvenog upravnog mjesta i osiguravanje standardiziranog i jednakog postupanja o istovrsnim predmetima u cijeloj državi. Dakle na neki način bi surađivao sa svima koji rade isti posao. Zašto je grad Zagreb izdvojen iz sustava državne uprave to je pitanje od prije 13 godina, to još nitko nije ni postavio zašto nemamo u gradu Zagrebu ured državne uprave kao i u ostalim županijama. A dok je tako onda barem da imamo tu jednu poveznicu i da ta poveznica ne bude politički izabrano tijelo gradonačelnik nego da bude službenik kao što sam već rekao sa željama za određenim depolitiziranjem odnosa država i grada Zagreba u obavljanju poslova državne uprave što vjerujem da nam je svima intencija.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kada se steknu uvjeti. Sada ćemo završiti današnji radni dan. Počet ćemo sutra u 9,30 s Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Doviđenja. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o gradu Zagrebu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 701. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje Konačni prijedlog zakona. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova 86 glasova za, 21 protiv i 8 suzdržanih prihvatili Zakon o izmjenama i dopuni Zakona o gradu Zagrebu u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.