Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Vlada Republike Hrvatske predlaže izmjene i dopune Zakona o prostornom uređenju i gradnji. Sami izvorni Zakon o prostornom uređenju i gradnji Hrvatski sabor donio je u rujnu 2007. i u protekle 4 godine koliko je Zakon na snazi kroz njegovu provedbu možemo reći da je iznimno dobro koncipirao sustav prostornog uređenja i planiranja u Republici Hrvatskoj te da je u samoj primjeni ovog Zakona pokrivenost gradova, županija i općina u Republici Hrvatskoj strateškim dokumentima prostornog uređenja u cijelosti izvršena što držimo da je izniman doprinos sustavnom urbanističkom uređenju u Hrvatskoj i da ta činjenica da su jedinice lokalne, područne odnosno regionalne samouprave sukladno ovom Zakonu donijele osnovne strateške dokumente. Rekao sam u velikoj mjeri doprinijela uređenja Hrvatskog prostora kao najvažnijeg gospodarskog resursa u Republici Hrvatskoj. NO, kroz te 4 godine same provedbe osnovnog Zakona kroz donošenje brojnih prostornih planova uređenja gradova i općina, kroz donošenje brojnih urbanističkih planova uređenja i detaljnih planova uređenja, kroz veliku prvostupanjsku i drugostupanjsku praksu u izdavanju akata za građenje jasno da smo uočili i određene nedorečenosti u zakonu i određene pravne nedorečenosti čime smo odnosno sada donošenje ovog Zakona upravo te nedorečenosti htjeli smo doraditi s jedne strane, a s druge strane htjeli smo sa ovim izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji ubrzati i pojednostavniti pojedine procedure kojima ne bismo narušili prostornu bit zakona a to je daljnja zaštita prostora s jedne strane i rad na sustavnosti prostornom uređenju u Republici Hrvatskoj. Pristup u kojemu smo htjeli pojednostaviti procedure i ubrzati donošenje akata za građenje dijelom jest bio jedan od smjernica i ciljeva Vladinog akcijskog plana za uklanjanje prepreka za ulaganja u Republici Hrvatskoj i mislim da smo upravo na tom tragu postignuli kraće rokove koji su bili propisani u ovim izmjenama i dopunama Zakona o postupku donošenja prostorno planskih dokumenata i da smo ovim izmjenama također uspjeli omogućiti jednostavniju i bržu proceduru prilikom ishođenja akata za građenje što mislim da će doprinijeti bržem investiranju u Republici Hrvatskoj s jedne strane, a s druge strane da će svakom građaninu Republike Hrvatske koji ima namjeru ishoditi odgovarajuće akte i rješenja koja proizlaze iz ovog Zakona doista olakšati sam postupak za ishođenje takvih akata. Kada smo krenuli u izradu izmjena i dopuna Zakona o prostornom uređenju i gradnji moram reći da smo održali čitav niz susreta, sastanaka, rasprava sa svim strukovnim organizacijama u Republici Hrvatskoj od udruga arhitekata, urbanista, komorom ovlaštenih inženjera građevine i geodezije, komorom arhitekata, sa udrugama gradova, općina i županija, državnom geodetskom upravom itd. dakle uz same izmjene i dopune Zakona o prostornom uređenju i gradnji uključili smo sve relevantne institucije a svakako i civilne udruge koji su na taj način svojom raspravom pridonijeli demokratičnosti izrada izmjena i dopuna Zakona o prostornom uređenju. Samim izmjenama Zakona uređujemo sljedeća pitanja, dakle želimo u prvom redu sam sustav prostornog uređenja Republike Hrvatske učiniti jednostavnijim i fleksibilnijim. TA jednostavnost i fleksibilnost očituje se u činjenici da smo kroz skraćivanje rokova i to maksimalnih rokova koji su zakonom dopušteni po pojedinim fazama uspjeli rekao bih kada se svi ti rokovi koji su smanjeni pobroje negdje oko 210 dana smanjiti postupak izrade i donošenja prostornih planova te njihovih izmjena i dopuna. Također smo kroz same izmjene i dopune ovog Zakona smanjili potrebu izrade brojnih prostornih planova, olakšali njihovo financiranje i ubrzali kao što sam rekao njihovo donošenje. Zatim smo omogućili skraćivanje procedure izdavanja lokacijskih dozvola i drugih akata za provođenje dokumenata prostornog uređenja, akata za građenje, i uporabu građevine te njihove izmjene i dopune. Da bi to prikazao sa konkretnim primjerima reći ću da smo primjerice kod ishođenja lokacijske dozvole omogućili podnositelju lokacijske dozvole da sam pribavi posebne uvjete prije ishođenja lokacijske dozvole a nije nužno da taj postupak provodi tijelo koje izdaje lokacijsku dozvolu na taj način smo omogućili brzo ishođenje lokacijske dozvole. Nadalje, htjeli smo kroz donošenje prostorno planske dokumentacije omogućiti da se prilikom izrade provedbenih dokumenata prostornog uređenja kao što su ... planovi uređenja i detaljni planovi uređenja omogućiti jedinici lokalne samouprave da prilikom izrade pojedinog urbanističkog plana uređenja donese takav plan koji podrazumijeva uži obuhvat od onoga koji je predviđen prostornim planom šireg područja. Na taj način mogu reći da smo i pojedinim investitorima i jedinicama lokalne samouprave koji su investitori omogućili da mogu raditi provedbene prostorne dokumente samo za određeni dio područja koji je primjerice predviđen i koji je uži od onoga koji je predviđen prostornim planom uređenja općine, odnosno grada. Nadalje smo, kada govorimo o ubrzanju donošenja prostornih planova, utvrdili da za točno utvrđene ciljane izmjene pojedinog prostornog plana ili pojedinog poslovnog plana nije potrebno provoditi prethodnu raspravu, čime se također ubrzava donošenje samog prostornog … [[Govornik se ne razumije.]] dokumenta. Nadalje smo omogućili da investitori mogu financirati donošenje pojedinih provedbenih dokumenata prostornog uređenja, jasno temeljem ugovora sa jedinicom lokalne samouprave, kada sredstva koja su nužna i potrebna za izradu pojedinog urbanističkog plana uređenja ili detaljnog plana uređenja, uplaćuju temeljem tog ugovora jedinici lokalne samouprave, ali skraćuje se procedura jer nije nužno provoditi Zakon o javnoj nabavi, što također značajno ubrzava sami postupak donošenja prostorno-planskih dokumenata. Nadalje, htjeli smo s ovim zakonom, no o tome će biti vjerojatno govora u samoj raspravi, omogućiti daljnju decentralizaciju u prostornom uređenju Republike Hrvatske, na način da smo u zaštićenom obalnom području mora omogućili i dali u nadleštvo županima davanje suglasnosti na provedbene dokumente prostornog uređenja, kao što su urbanistički planovi uređenja i detaljni planovi uređenja. Ovo je bilo predmet rasprave i na strukovnim organizacijama, čujem i jučer je o tome bila rasprava u samome Saboru, na saborskim tijelima. Naime naše je promišljanje, a jasno to će biti vjerojatno i danas tema ove rasprave, da nakon što središnje državno tijelo, odnosno ministarstvo izda suglasnost na županijske prostorne planove, u zaštićenom obalnom području, i nakon što ministarstvo dade suglasnost na prostorne planove uređenja gradova i općina, da onda župan može temeljem takvih, temeljem ovlasti koji mu ovaj zakon dopušta davati suglasnosti na provedbene dokumente prostornog uređenja, kao što su urbanistički planovi uređenja i detaljni planovi uređenja. Kažem to može jasno biti, to svakako će biti stvar rasprave, tim više što prema dosadašnjem iskustvu naše ministarstvo je negdje oko 30% detaljnih planova i urbanističkih planova uređenja izmijenilo odluku župana koji su na takve iste dokumente dali suglasnost. Dakle jasno da to doista može biti predmet same rasprave, ali držimo da kada damo veću odgovornost županu, jer je u postupku donošenja urbanističkog plana uređenja i detaljnog plana njegova odluka krajnja, da onda svakako će i sama njegova odluka u svakom slučaju doprinijeti većoj odgovornosti jedinice regionalne samouprave, i kad budu donosi takve dokumente. Postoji jasno i razmišljanje da ta odredba i dalje bude, odredba i dalje ostavlja obvezu da krajnju suglasnost na provedbene planove uređenja donosi se u nadležnom ministarstvu. Nadalje propisali smo da će ovim izmjenama i dopunama zakona, da će ministar donijeti pravilnik kojim će omogućiti provođenje javnih natječaja za odabir idejnih rješenja kao stručnih podloga što držimo vrlo važnim za određene provedbene dokumente prostornog uređenja, kao što su urbanistički planovi uređenja i detaljni planovi uređenja. Mislim da ćemo time doprinijeti još daljnjoj kvalitetnoj valorizaciji prostora. Također smo predvidjeli da se u sam zakon uvedu odredbe cjenika usluge komora ovlaštenih arhitekata inženjera, čime bismo štitili kvalitetu izrade dokumenata prostornog uređenja i projektne dokumentacije. Jasno da ovakvu odredbu treba sagledavati i u okviru Zakona o javnoj nabavi, pa evo nadam se da ćemo i u raspravi još o tome donijeti i čuti drugačija promišljanja. Nadalje ovim izmjenama zakona stvaraju se pretpostavke za propisivanje većeg broja građevina, za čiju gradnju nije potrebno ishoditi lokacijsku dozvolu, odnosno za građenje, a te građevine će prema samom zakonu utvrditi ministar donošenjem pravilnika o jednostavnim građevinama. Također se sa ovim izmjenama zakona propisuje veći broj slučajeva u kojima se može utvrđivati oblik građevne čestice, odnosno zemljišta nužnog za redovnu uporabu same zgrade, a bez da je nužno na toj građevinskoj čestici izvoditi bilo kakve građevinske radove. Ono što također držimo da će ubrzati provedbu investiciju Republici Hrvatskoj, neovisno o investitoru, da li je on jedinica lokalne samouprave, a da li je on privatni investitor, jest mogućnost da se temeljem ugovora između jedinice lokalne samouprave i investitora ili grupe investitora i, ili ugovorom između nositelja ostale infrastrukture potrebne za uređenje građevinskog zemljišta i investitora, dakle potpiše ugovor kojim će se ugovorom obvezati investitor da će za to građevinsko zemljište dovesti potrebnu infrastrukturu. Tim se ugovorom onda jasno može utvrditi i obveza da na ime troškova koje će investitori imati u ulaganje te komunalne infrastrukture u građevinsko područje, može biti jasno kompenziran iznos komunalnog doprinosa, i vodnog doprinosa kojega je dužan platiti jedinici lokalne samouprave pojedini investitor kada provodi građenje u Republici Hrvatskoj. Možda, evo i za kraj, da se osvrnem jasno na izjave koje su ovih dana date u javnosti, a koje se odnose na etažiranje smještajnih kapaciteta u turističkim zonama T1 i T2. Naime ja odmah jasno želim reći da je i postojeći zakon koji je na snazi, dakle Zakon o prostornom uređenju i gradnji omogućio i omogućava etažiranje građevina, objekata koji služe isključivo smještaju u Republici Hrvatskoj, i o tome se nadležno ministarstvo kroz protekle 4 godine u nekoliko navrata očitovalo, kako upravnim tijelima jedinice lokalne samouprave, tako i zainteresiranim investitorima. Dakle što se tiče mogućnosti etažiranja smještajnih jedinica u turističkim zonama T1 i T2 sadašnji zakon ne sprječava takovo etažiranje. Inače sama kupoprodaja pojedinih smještajnih jedinica, … [[Govornik se ne razumije.]] vile ili apartmani u zonama T1 i T2 nije definirana Zakonom o prostornom uređenju i gradnji već Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i Zakonom o obveznim odnosima. Tako da nije moguće tu regulativu rješavati sa Zakonom o prostornom uređenju i gradnji. No, ono što je ovim zakonom definirano to je jasnije i podrobnije obrazloženje, objašnjenje kako i na koji način to što je izvornim zakonom omogućeno može se provoditi u zonama T1 i T2. I pri tome smo rekli da se samim etažiranjem ne mijenja namjena tog objekta, te vile ili tog apartmana, on i dalje ostaje u turističkoj namjeni, njegova namjena je i dalje turistička i ne može se mijenjati činjenicom što je pojedini objekt etažiran. Dakle, to je s jedne strane. A s druge strane, rekli smo da nije moguće vršiti etažiranje u tim zonama na način da se osnovni kriterij o zastupljenosti hotela ili vila u pojedinim zonama može mijenjati, što znači da kroz etažiranje ne može se u pojedinoj turističkoj zoni povećati broj smještajnih jedinica koje bi onda se dodatno mogle etažirati. To su dvije vrlo važne postavke koje smo definirali sa Ministarstvom turizma kako upravo ne bi se dogodilo da pojedine turističke zone postaju stambene zone. Dakle, kroz postupak etažiranja nema govora o mogućnosti prenamjene turističke zone u stambenu zonu. Mogućnošću etažiranja omogućava se vlasnicima investitorima da osiguraju sredstva za daljnje ulaganje u turističku zonu, za povećanje kvalitete usluga u pojedinoj turističkoj zoni i ono nikako ne doprinosi daljnjoj apartmanizaciji ili betonizaciji obale. Dapače, sam sustav uređenja, prostornog uređenja u RH definiran je tako da bilo kakvu dodatnu izgradnju u RH moguće je jedino kroz izmjene prostorno-planskih dokumenata koje su u nadležnosti jedinice lokalne samouprave. Prema tome, činjenica da će se pojedina zona moći etažirati proizlazi iz osnovnog zakona, ali samo u dijelu koji se odnosi na smještajne jedinice, a ovim izmjenama i dopunama zakona je pojednostavljen izričaj kako i na koji način je moguće etažirati i pri tome štiteći osnovnu namjenu, a ona je turistička. Što znači da taj objekt koji bi se eventualno etažirao i bio onda u pravnom prometu mora i dalje biti turističke namjene i pri tome ne smije se dopustiti da bi eventualnim etažiranjem se taj prostor, ta zona koja se etažira, povećao se broj smještajnih kapaciteta na uštrb objekata koji služe za ugostiteljsko-turističku djelatnost. Tako da evo želim jasno i ovdje u saborskoj raspravi jasno kazati kako sa izmjenama Zakona o prostornom uređenju i gradnji apsolutno se ne ide na daljnju apartmanizaciju ili ne znam betonizaciju hrvatske obale, odnosno prostora koji se tretira kao zaštićeno obalno područje mora. Evo, ja bih s obzirom da evo sam upoznat sa raspravom koja je vođena na saborskim odborima jasno prihvatio kao sugestije za drugo čitanje niz onih prijedloga koji idu na još kvalitetniji sadržaj samoga teksta, no vjerujem da ćemo kasnije i nakon rasprave u završnom očitovanju se očitovati na primjedbe koje su evo dane u samoj jučerašnjoj raspravi. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo gospođa zastupnica Marina Matulović Dropulić predsjednica odbora. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo je na svojoj 47. sjednici održanoj 15. lipnja raspravio prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju koji je predsjedniku Sabora dostavila Vlada 9. lipnja 2011. Odbor je predmetni prijedlog zakona raspravio na temelju članka 83. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja istaknuo je da se predloženim izmjenama i dopunama važećeg Zakona o prostornom uređenju i gradnji poboljšava tekst u dijelu uočenih nejasnoća i nedorečenosti u izričaju, dopunjuju odredbe u dijelu pravnih praznina, dopunjuju ili ispravljaju odredbe koje utječu na mogućnost provedbe pojedinih instituta drugih zakona dodatno usklađuje s Direktivom o uslugama na unutarnjem tržištu i Zakonom o zaštiti od požara. Ocijenjeno je da se tim intervencijama mogu ispuniti navedene obveze, a da se time ne promijeni koncepcija zakona, odnosno ostvarivanje cilja postojećeg zakona. Od uočenih problema posebno treba izdvojiti institute za postupanje s građevinama i s građenjem bez, odnosno protivno aktu nadležnog tijela na temelju kojeg se može pristupiti građenju koji u praksi ne uspijevaju u dovoljnoj mjeri riješiti stanje u prostoru zbog čega su ustanovljeni pa će se predložiti drugačije rješenje. Vidjeli ste da je druga točka dnevnog reda Zakon o legalizaciji pojedinih objekata, prema tome onda se iz ovog zakona vadi taj dio vani i predlaže u posebnom zakonu. Osim spomenutog u prijedlogu zakona predviđeno je pojednostavljenje i ubrzanje postupka izrade donošenja dokumenata prostornog uređenja, smanjenje broja provedbenih prostornih planova, olakšavanje financiranja njihove izrade te jačanje uloge i odgovornosti županija u uređenju i zaštiti zaštićenog obalnog područja mora u dijelu provedbenih dokumenata prostornog uređenja. Također, stvaraju se preduvjeti za propisivanje većeg broja građevina i radova koji se mogu graditi, odnosno izvoditi bez lokacijske dozvole temeljem Pravilnika o jednostavnim objektima. Temeljem odredbi prijedloga zakona olakšava se promjena namjene građevine i uvodi rješenje o promjeni namjene u slučaju u kojem za tu promjenu nije potrebno izvoditi građevinske radove, npr. u pojedinim poslovnim prostorima gdje je bila trgovina, a sad će se staviti frizeraj ili slično. Isto tako propisana je mogućnost provedbe javnih natječaja za odabir idejnih projekata i stručnih rješenja provedbenih dokumenata prostornog uređenja, olakšavanje pripreme dokumentacije potrebne za izdavanje lokacijskih dozvola i akata za građenje i postupka njihovog donošenja, a posebice postupaka izmjene ili dopune tih dozvola i akata te povećanje učinkovitosti građevinske i urbanističke inspekcije te afirmiranje načela potpunosti i istinitosti podataka u zemljišnim knjigama i načelo povjerenja u zemljišne knjige čime se značajno povećava pravna sigurnost u prometu nekretnina. U širokoj raspravi koja je uslijedila osnovno je istaknuto da se predloženo etažiranje turističkih građevina može prihvatiti jedino uz odredbu nemogućnosti promjene namjene takve građevine te da se u postupku etažiranja predvidi reguliranje održavanja i upravljanja prostorom svih suvlasnika zgrade i parcele na području ugostiteljske turističke namjene. O tome je govorio i gospodin ministar prema tome tu će se jasno taj dio popraviti. Nadalje u raspravi je istaknuto da se u zaštićenom obalnom području mora trebaju zadržati udaljenosti moguće gradnje na način kako je to predvidio važeći Zakon o prostornom uređenju i gradnji tj. da se najmanja udaljenost u kojoj se mogu planirati odnosno graditi nove građevine zadrži na 100 metara od obalne crte. Članovi Odbora izrazili su mišljenje da se ne podržava brisanje odredbi važećeg Zakona koje reguliraju usklađenost projekata kada ih ne izrađuje isti projektant, odnosno odredbe koje propisuju da u slučaju da glavni projekat nije izradio projektant idejnog projekta, da je investitor dužan projektantu idejnog projekta prije podnošenja zahtjeva za potvrdu glavnog projekta odnosno građevinske dozvole dostaviti glavni projekat ili njegov dio radi davanja mišljenja o usklađenosti glavnog projekta s idejnim projektom. Isto se odnosi i na odredbu koja propisuje da u slučaju da izvedbeni projekat nije izradio projektant glavnog projekta koja da je investitor dužan projektantu glavnog projekta prije početka građenja odnosno izvođenja određenih radova dostaviti izvedbeni projekat ili njegov dio radi davanja mišljenja o usklađenosti izvedbenog projekta s glavnim projektom a da se u slučaju neusklađenosti isto treba dostaviti nadležnom upravnom tijelu odnosno Ministarstvu. Također je ocjenjeno da nije dobra odredba kojom se županijskim zavodima za prostorno uređenje i Zavodu Grada Zagreba više ne dozvoljava izrada prostornih planova gradova i općina i urbanističkih planova uređenja a koji su u proteklom razdoblju stručno osposobljeni za obavljanje navedenih psolova. Naročito je važno za male općine koje nemaju sredstava za izradu planova putem trećih osoba da ih izrađuju županijski zavodi kojima onda to ne moraju platiti. Većina članova Odbora također nije podržava obvezu pirmjene i pridržavanja cjenika usluga komora ovlaštenih arhitekata i inženjera za izradu dokumenata prostornog uređenja, projekata i drugih dokumenata iz više razloga od čega je jedan obvezna primjena Zakona o javnoj nabavi ali i nemogućnost fiskalno slabijih jedinica lokalne samouprave da po takvoj daleko višoj cijeni financiraju potrebne dokumente prostornog uređenja a nisu sigurni da će kvaliteta biti bolja. I nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno sa 9 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg zaključka: Prihvaća se prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji u prvom čitanju. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala. Da li još ima interes odbora? Nema. Otvaram raspravu. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ministre, uvažena gospodo zastupnici. Prvo, apsolutno ne znam zašto je ovo P.Z.E zašto ovaj nosi zakon tu europsku oznaku. Ako se želi anulirati prvo i drugo čitanje, a da bi se ubrzala neka procedura u graditeljstvu, to je ok, ako se zaobilazno želi pristupiti etažiranju o čemu je bilo sada riječi onda mislim da bi to bilo naprosto katastrofa. Međutim, ja ću se ovdje više osvrnuti na ovo građenje uz more. Sam ministar je malo prije citirao koja su to osnovna pitanja koja se uređuju ovim zakonom pa tako ovdje stoji da se propisuje nemogućnost sudjelovanja u izradi dokumenata prostornog uređenja osobe u svojstvu itd., modificiraju se uvjeti za planiranje i korištenje prostora u zaštićenom području mora drugim područjima, uređuje se provođenje javnog natječaja za odabir idejnog projekta, stručnog rješenja, smanjuje se broj provedbenih planova ok. Skraćuju se rokovi uklanjaju suvišne procedure u postupku izrade i donošenja prostornih planova apsolutno u redu, prenosi se nadležnost za davanje suglasnosti za donošenje provedbenih planova u zaštićenom obalnom području mora sa ministarstva na župane. Mislim da bi bilo bolje na županijske skupštine vis a vis transparentnosti i slično. Uređuju se druga pitanja sada da ja to jednostavno ne čitam. Još jedanput ću reći ako ovaj Zakon pojednostavljuje proceduru onda to treba apsolutno pozdraviti, ako bi ovaj Zakon otežavao proceduru ishođivanja građevinskih i ostalih dozvola onda bi takav jedan zakon trebalo osporavati. Međutim, ovdje u ovom zakonu se na strani 3. i 4. dozvolite mi da citiram doslovce kaže da obzirom na naprijed navedena i druga pitanja koja se uređuju predloženim zakonom očekuju se sljedeće posljedice donošenja Zakona, pojednostavljenje i ubrzanje postupka izrade i donošenja dokumenata, smanjivanje broja provedbenih prostornih planova, jačanje uloge i odgovornosti županije, zatim primjerenije gospodarenje korištenje određenih dijelova zaštićenog obalnog područja mora itd. I doista, svatko tko želi dobiti priliku da gradi u ovoj zemlji tom nekome treba izaći u susret. U dvije godine je u Hrvatskoj je graditeljski sektor ostao bez 50 tisuća radnih mjesta. U dvije godine broj investicija u Republici Hrvatskoj u tom graditeljskom sektoru sa nekih 50 milijardi kuna pao je na 30 milijardi što će reći izgubili smo gotovo 20 milijardi kuna određenih projekata. U zadnje tri godine broj stranih investicija, tu je još dramatičnije koje su 2008. iznosile preko 4 milijarde eura, 2009. godine iznose oko 2 milijarde eura, 2010. svega 460 milijuna eura. Znači mi moramo taj proces potaknuti između ostalog i fleksibilnim zakonodavstvom. Ako je samo vrijednost investicija u prošloj godini sa 50 milijardi kuna iz pretprošle godine pala na 30 milijardi kuna to znači da nije cirkuliralo 20 milijardi kuna, to znači da nije cirkuliralo 20 milijardi kuna, to znači tisuće, tisuće ljudi bez posla, to znači da je država samo po osnovu PDV-a ostala bez 5 milijardi kuna, bez jedne milijarde doprinosa itd. Oni koji to jednostavno ne uviđaju, oni koji u tom dijelu ne bi podržali izmjene zakona, ti nisu dobronamjerni. Evo pred dva dana je bilo otvaranje Istarskog ipsilona, bio sam u Bjelovaru taj dan, nije bitno. Dođem pokazuje se jedan insert u 3. Dnevniku, Kajin protiv. I točno, bili smo protiv. U nekoliko navrata čak i blokirali održavanje prometa jer su nam htjeli uvesti naplatu na brzoj cesti što se nigdje u Hrvatskoj nije u ono vrijeme, a vjerojatno neće nikada plaćati. Da se to nije učinilo, jednostavno plaćali bi ono što drugi nisu plaćali. Ali pustimo sada to, na stranu što su naši očevi, naše majke, naši Istrijani svi koji su bili sedamdesetih godina zaposleni izdvajali za taj tunel cijelu jednu plaću. Drugi koji su bili u Hrvatskoj zaposleni izdvojili su jednu dnevnicu. Zašto sam spomenuo ipsilon? Zato jer molim prije svega državu koja ne daje ni kune za nastavak tog objekta da riješimo što je moguće prije imovinsko pravne odnose, jer nakon okončenja tih radova sigurno 200, 300 obrtnika neće imati posla, nemaju što raditi, a to znači tisuću ljudi će se naći naprosto na ledu, da ne govorimo o popratnim djelatnostima od ne znam od mehaničara koji popravljaju strojeve, ugostitelje itd., itd. Zato, još jedanput kažem nama je potrebna jedna fleksibilna građevinska infrastruktura. Kada govorim o infrastrukturi ovdje mislim prije svega na zakon. Znači potreban nam je isto tako i onaj zakon ja ću ga nazvati o legalizaciji bespravne gradnje o kojem će se raspravljati nakon ovoga. Iako se slažem nije isto legalizirati kuću u kojoj živite i turistički objekt, nije isto legalizirati tu obiteljsku kuću u kojoj živite i vikendicu, međutim valja tome prići. Jasno ti ljudi trebaju platiti određenu naknadu, neka pravila treba jasno ovdje poštovati. A bilo bi dobro znati koliko je zastupnika, ministara isto tako gradilo od '90.-te na ovamo neki objekt bez potrebne građevinske dokumentacije. Međutim, ono što apsolutno osporavam o čemu je govorio ministar, predsjednica kluba za prostorno planiranje, to je ovo etažiranje turističkih objekata, turističkih kuća svejedno, zato bojim se jer to vodi u razbijanje postojećeg turističkog proizvoda, to vodi do silnog bogaćenja odabranih i mislim da nakon toga naš turistički proizvod biti će ne usporedivo lošiji no što je danas. Znači još jedanput, apsolutno 100% sam protiv etažiranje uz more tih turističkih objekata. Neće se gospodine ministre novac koji će se prikupiti usmjeravati u turizam, ne, već će se dominantno usmjeravati u ine banke odnosno privatne džepove. Kroz pretvorbu tim subjektima koji su danas vlasnici tih hotelskih kuća omogućili smo onu prvotnu pljačku, a sada ćemo ovim etažiranjem omogućiti pljačku na kvadrat. Volio bih da se varam, ali mislim da me vrijeme neće demantirati. Dapače, praksa će potvrditi ovo što govorim. Naprosto sve ide na prodaju. Što će se nama desiti kada onaj Hans iz Beča ili Johan iz Salzburga svejedno, kupi 2 ili 3 apartmana u jednom POreču, Umagu ili Vrsaru? Pa više tom Hansu ili tom Johanu ili Giovanni iz MIlana više neće trebati naš recepcionar, on će te poslove sam naprosto raditi, sam će on te poslove raditi internetom, plaćanje će se vršiti u MIlanu, Salzburgu ili Beču ili Münchenu svejedno i na taj način naši ljudi gospodine gradonačelniče Malog Lošinja ostaju bez posla. Time se pogoduje recimo kapitalu. Zašto? Zato jer je normalno čitava ta pretvorba i čitava politika nakon toga osmišljena u tom pravcu. Točno je da ovaj zakon nije prenamjena turističkih zona. To je točno. Ali je pogodovanje tajkunima koji su za jedan bijeli, za jedan crni dobili hotelske kuće uz obalu. Koliko su platili privatno investicijski fondovi koji su npr. preuzeli ako se ne varam Plavu lagunu? 0 kuna. Nitko nije došao sa svojim novcem, za 0 kuna dobili su Plavu lagunu. Koliko su platili tajkuni, ne znam, koji su privatizirali te hotelska kuće? 0 kuna. Oni koji su došli kasnije Štrok itd. dobijali su kredite a zapravo ušli su za bagatelu. Koliko su platile banke koje su npr. preuzele "Istraturist"? 0 kuna. Dolazile su do tih objekata temeljem revaloriziranih a ranije otplaćenih kredita. Gdje su ovdje bili radnici? Nigdje. Da ne opsujem sada za ovom govornicom e da ne kažem gdje su bili. Gdje je bio ESOP? Nešto se kupovalo po namještenoj cijeni, npr. "Anita" za 140 milijuna kuna itd. itd. Bilo bi daleko bolje da je ova država zadržala hotelski sektor, a davala praznu zemlju za 0 kuna. A ovako smo dali i hotele i zemlju i apartmane i opremali smo sve to i infrastrukturu i uhodan posao sve za 0 kuna. Možda da se nešto malo etažira, možda bi to bilo čak i dobro, ne znam. Ali se protivim tome jer nije moguće reći koliko je to zapravo malo. Ovako bojim se pogotovo na sjeveru Istre da nam slijedi jedna katastrofa. Jedne ćemo obogatiti, druge ćemo osiromašiti, bolje rečeno ostavit ćemo ih bez posla. Razbit ćemo koncept turizma kakav je funkcionirao u Istri ili na jednom Malom Lošinju, hoteli, apartmani, znači ti apartmani sada će ići na prodaju odmah, kampovi, tamo su bili sti sportsko-ugostiteljski objekti. To će se vjerojatno isto sve lijepo prodati itd., itd. 70.-tih, '80-tih godina bili smo 30 godina ispred Španjolske, a danas možemo samo konstatirati da od '90.godine do današnjeg dana na cijelom Jadranu nije, ne računajući rekonstrukciju objekta, sagrađeno 10 ili 15 hotela sa više od 150 ključeva ili soba ili ležajeva. Možda jedan ovakav zakon o etažiranju uz more ima smisla vis a vis prilika koje vladaju u Živogošću ili u Hvaru, ali bojim se da taj zakon sigurno neće pogodovati turističkom sektoru u Poreču, u Vrsaru, u Umagu ili u Rovinju. To je prvo što sam želio reći, iako jasno da čitav taj turistički sektor je u najmanju ruku nedohodovan. I evo samo da citiram jedan naslov gospodina Vlahovića, pitanje je hoće li … [[Ne razumije se.]] jednakim intenzitetom ulagati u turizam. Drugo pitanje je ovo što često govorimo o golfu, to su ovi članci 10., 11., 33., 34., strana 35 gdje se kaže da odredbom ovog članka modificiraju se uvjeti itd., uglavnom i ovdje se spominje, vidim da mi svijetli, i ovaj golf. Tvrdim da je dobra bila namjena da se Zakon o golfu koji je navijestila premijerka ukine. To je ok, to je nužno, racionalno, politički oportuno svakako jasno civilizacijski ja bih rekao potrebno, ali ovdje se uvode neki supstituti tom zakonu kojim se benevalentnije pristupa tom problemu no što je to bio slučaj do sada. Jasno je da će se graditi i apartmani uz golf hotele, bez toga sve je neisplativo to je više nego jasno, ali mislim da se tu može čak sada i približiti morskoj crti u odnosu na postojeće zakonsko rješenje tako da treba biti u najmanju ruku obazriv. Ovdje se kaže, samo da citiram, golf igrališta planiraju se u izdvojenim građevinskim područjima izvan naselja sportske namjene umjesto na izdvojenom građevinskom području izvan naselja i površinama unutar naselja ugostiteljsko turističke namjene te tako da od obalne crte moraju biti udaljena najmanje 25 metara itd., itd. Sve u svemu, u jednom dijelu ovaj zakon je apsolutno prihvatljiv da se ubrzaju procedure, a kod ovog etažiranja gospodo nisam siguran da će to donijeti ikome korist osim onih koji su za 1 kunu, 1 lipu privatizirali hotelske komplekse.
Hvala. Ima nekoliko ispravaka. Prvo je gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Pa evo nekoliko je netočnih navoda gospodina Kajina. Prvi je bio da nema razloga da ovaj zakon bude P.Z.E. Pa radi se o usklađivanju s direktivom Zakona o uslugama na domaćem tržištu, to je jedno. Drugo, kad je pitanje etažiranja pa etažiranje je već bilo moguće po dosadašnjem zakonu, a i vi biste etažirali koliko smo razumjeli iz vaše rasprave po IDS-ovskim kriterijima, a to neće biti moguće. Ovo je jedinstvena država, jedinstvena obala pa su kriteriji jedinstveni. Činjenica je da nema promjene namjene i to je ono što je najvažnije i također je dobro da se usvoji prijedlog odbora u dijelu gdje bi se zajednički upravljalo parcelom i cijelim objektom. Kad je riječ o smanjenju investicija s 50 na 30 milijardi eura o kojima ste govorili preskočili ste se sjetiti da je došlo do svjetske krize pa su vjerojatno investitori nešto manje ulagali. A ja vjerujem da će ovaj zakon biti jedan izvrstan poticaj za novi zamah.
Hvala. Ispravak, gospodin zastupnik Boris Kunt. Nije. … [[Upadica se ne razumije.]] Onda se ispričavam, ja sam zabilježio pogrešno. Znači gospodin Frano Matušić, ispravak. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Netočan je navod kolege Kajina da država ne daje ni kune za istarski ipsilon. Država izdvaja godišnje 17 milijuna eura, znači 120 milijuna kuna za istarski ipsilon. Ako je vama to ništa… … [[Upadica se ne razumije.]] 120 milijuna kuna, 17 milijuna eura. Dakle ako je to vama ništa onda doista ne znam o čemu bi dalje govorili. Druga stvar, kad već pitate gdje su bili ovi, gdje su bili oni, gdje ste bili vi kad se turistički sektor bančio i krčmio po Hrvatskoj, kad su vaši partneri SDP-a za bagatelni novac davali svojim prijateljima te iste hotele. Gdje ste bili vi, bili ste u istoj vlasti. … [[Upadica se ne razumije.]]
Ispravak, gospodin zastupnik Gari Cappelli. Izvolite.
Poštovani predsjedniče. Ispravio bih dva netočna navoda od više koji su bili. Prvi je navod, odnosi se da je zakon ili slične stvari da su krive, loši zakoni i slične stvari da su krive da su se u građevini smanjile investicije sa 50 na 30 milijardi i slične stvari. … [[Upadica se ne razumije.]] Rekli ste upravo tako. I kao što je rekla moja kolegica kriza, strah u investicije, loši bankarski uvjeti, znamo koje su kamate bile 7, 8 ako ne i više posto. Sad kad su se kamate smanjile vidite kako se vratilo opet kupnja. Onda preizgrađenost uz visoke cijene kvadratnog metra. To su bili pravi razlozi, a ne da su bili slični zakoni koji nisu i da ovaj zakon će možda nešto boljega donijeti. Drugo, spomenuli ste tajkunizaciju, spomenuli ste i Mali Lošinj. Ja bih vam rekao samo da u Malom Lošinju je '91. izvršena pretvorba i privatizacija tako da su radnici sami kupili cijelu firmu i vlasnici su te firme, a EBRD ušao je sad sa 30 milijuna i sve hotele i objekte diže sa 3 na 5 zvjezdica pa nema nikakve tajkunizacije. Hvala. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala. Ministar, gospodin Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Bit ću vrlo kratak s obzirom da osjećam potrebu da nakon što je zastupnik Kajin govorio o problemu i posljedicama do kojih može dovesti etažiranje smještajnih kapaciteta u turističkim zonama. Dakle, osjećam potrebu da kažem one argumente koji idu u prilog donošenja ovog zakona i koji govore kako ne stoje navodi zastupnika Kajina. Dakle ponovit ću, temeljem sadašnjeg postojećeg zakona moguće je etažiranje smještajnih kapaciteta koji se nalaze u zasebnim građevinama kao što su vile i apartmani u zonama T1 i T2, to je prva konstatacija. Druga konstatacija je da, a to sam rekao, da prodaja nekretnina, zemljišta, zgrada uređuje se drugim zakonom, Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i Zakonom o obveznim odnosima. A kako su naši ljudi i inače skloni izigravanju i do sada i prije nego što je stupio osnovni zakon iz 2007. godine dolazilo je do prodavanja stanova, smještajnih jedinica unutar apartmanskih naselja i turističkih naselja na način da je prodaja izvršena pojedine smještajne jedinice i onda bi novi vlasnik te jedinice bio suvlasnik te zone, tog naselja u idealnom dijelu i koristio je taj objekt, a ugovorom bi bile riješene i ostale površine koje su služile za korištenje tog prostora koji je, te zgrade, tog apartmana koji je bio u sustavu tog apartmanskog naselja. Treća stvar bitna to moram reći, nema mogućnosti temeljem etažiranja mijenjati namjenu tog prostora. Pa to je ovakav vid rješavanja imovinsko-pravnih odnosa u turističkim naseljima. Nije novost Hrvatske. To ako smo obilazili bilo koje turističke države kako mediteranske, tako i kontinentalne države Europe postoji kao način dodatnog ulaganja i financiranja u taj prostor koji se kroz mogućnost etažiranja i prodaje vraća investitoru i onda on može podizati kvalitetu tog prostora. Kroz time sharing koji se događa na nizu turističkih naselja diljem Europe ovakav je sustav već utvrđen. Prema tome, nešto što već postoji, što je zakonom iz 2007. omogućeno, a prije toga nizom ugovora koji su na snazi, koji su omogućavali kupcima stanova da u tim zonama temeljem kupnje suvlasničkog dijela pojedine nekretnine koja je u ugovoru opisana postaje vlasnik tog prostora praktično se događalo na mala vrata nešto što je već 2007. ozakonjeno. Druga stvar, još jedna vrlo bitna stvar koju moram reći, a to je da osnovni princip koji je zakonom predviđen, koji govori o zoni T1 da mora biti 70% smještajnih kapaciteta u hotelima ne može promijenjen etažiranjem. Prema tome, ono što mora biti izgrađeno kao hotel u pojedinoj turističkoj zoni i da li to mora biti izgrađeno i ne može biti etažirano što je vrlo važno. A u zoni T2 gdje je odnos 30% za hotele, a 70% za vile ili apartmane također ne smije biti narušen ovim prijedlogom zakona na uštrb smještajnih kapaciteta u hotelima, odnosno u ugostiteljsko-turističkim sadržajima gdje su ujedno i smještajni kapaciteti. Prema tome, to sam također rekao u uvodu. Ovo što smo napravili, napravili smo zajedno sa Ministarstvom turizma koje itekako vodi računa o tome, da ne bi se sa mogućnošću etažiranja u nekoj bliskoj ili daljnjoj budućnosti došlo do prenamjene tog prostora izgubila vodilja, izgubila namjena, svrha tog prostora da on bude turistički. To je vrlo važno. I to je zakonom napisano. I još nešto što je jučer bilo na raspravi, na Odboru za prostorno uređenje i graditeljstvo, a to je da ćemo kroz i ovu raspravu a i kroz drugo čitanje samoga zakona zajedno sa Ministarstvom turizma razmisliti o mogućnosti potpisivanja ugovora kojim se obvezuje budući vlasnik tog pojedinog smještajnog kapaciteta da taj prostor i dalje jasno bude korišten zajedno sa tvrtkom, kompanijom koja je vlasnik same zone. Prema tome, evo dakle nužno je reći da se ne mijenja namjera, da se omogućava etažiranje koje je bilo i prije omogućeno, ali sada po striktno utvrđenim uvjetima kako se ne bi narušila osnovna svrha, namjena pojedine zone koja je predviđena prostornim planovima za pojedinu jedinicu lokalne samouprave.
Hvala gospodine ministre. Imamo ispravak netočnog navoda i zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Pa prije svega ovako, najbolji primjer da se moglo drugačije u turizmu ovo što je govorio Cappeli, ... [[Govornik se ne razumije.]] pozdravljam. To je najbolji primjer privatizacije hrvatskog turizma. Međutim, sada da odgovorim na krivi navod. Svi gradonačelnici u Istri su protiv ove odluke o etažiranju. Svi radnici su protiv. A tko su za? To su uprave koje su vezane uz bonuse i normalno vlasnici. Nije bit gospodine ministre u mijenjanju namjene prostora. Jasno da se to neće dogoditi. Već kada netko proda 50 apartmana u turističkom naselju ili 50 vila, te vile neće puniti recepcioneri više iz Poreča ili Umaga, nego će ih puniti njihovi kupci Hans ili Johan, Jovani ili Smith ili McCartney. Daj Bože da kupi nešto onaj iz Beatlesa ili gdje sad svira već, nije bitno. Oni će puniti. I naši ljudi gospodine ministre ostajat će bez posla, a vlasnici koji su za jedan bijeli, za jedan crni ili najčešće za ništa došli do tih turističkih objekta te novce će odnositi u strane banke ili će ih zadržavati u vlastitom džepu.
Hvala. Isteklo je vrijeme. Ovo je bila dobra replika, ali loš ispravak netočnoga navoda. Pa ćemo nastaviti. Nastavit ćemo raspravom po klubovima. Sljedeći je klub HNS-a, HSU-a i poštovani zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju je zakon koji na jedan poseban način, ali vrlo snažan način i uređuje prostor u kojem živimo i definitivno nešto što je od interesa za svakog građanina ove države. Ali gotovo i sigurno jedan prohodan, jednostavan, prihvatljiv, razumljiv zakon otvara snažnu podršku i otvara jednu podršku i za snažnije gospodarstvo. Činjenica da od 1992. kad je donešen prvi zakon, Zakon o građenju je do sada bilo, do sada su bila 4 zakona, da je bilo cca desetak izmjena ili bolje rečeno na tom području gotovo svakih dvije godine dešavala se neka promjena i nekakva izmjena. Činjenica da onaj prvi zakon ima 84. članaka što ne znači da je bilo idealno, ali isto tako i činjenica da ovaj zadnji iz 2007. ima 354. članaka. I da ovaj Zakon, ove izmjene zakona mijenjaju postojeći zakon iz 2007. koji je imao 354. članaka da ga mijenja i sa 123. članka. Drugim riječima jedna dimenzija koja je sasvim dovoljna za jedan racionalan, kvalitetan, logičan zakon kojim se ovo područje može izregulirati. Također praksa govori da na tom prostoru, prostoru prostornog uređenja, da i prema dosadašnjem zakonu, i sa ovim izmjenama ovaj zakon je, znači i stari i ovaj novi, da je i opsežan, da je u mnogim segmentima, mnogim elementima, mnogim člancima pravno kompliciran, prema dosadašnjoj praksi kompliciran za veliku većinu građana, a što posebno želim naglasiti i za struku i da često određena pravna tumačenja i za građane i za struku, da za pravnu pomoć i za građane i za struku je bila nužna i pravna pomoć. Kakvo nam je stanje u prostoru, govori zakon koji je na redu za raspravu iza ove točke, pored niza ostalih stvari. Kakva nam je kvaliteta … [[Govornik se ne razumije.]] prostora, kakva nam je dodana vrijednost inspekcijskih službi na tom prostoru, čitavo ovo vrijeme, a te službe su pod ingerencijom tog resornog ministarstva. Prema tome jedan prostor koji ima čitav niz manjkavosti, prostor koji, u kojem je otvoren čitav niz koruptivnih elemenata, i prostor kojega, koji jednim, ponavljam još jednom racionalnim, logičnim i životno i gospodarski prihvatljivim načinom treba razriješiti, treba riješiti. Da li ove izmjene prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju, da li nam on to pruža? Jučer sam bio i na Odboru za graditeljstvo, jer me interesirala tematika i rasprava struke, i rasprava na Odboru za graditeljstvo, na matičnom odboru je potvrdila da ovo prvo čitanje jedan pokušaj, ali da je nužno i da je potrebno do drugog čitanja čitav niz stvari promijeniti, s tim više što vrlo ozbiljne i logične primjedbe imala i zelena akcija, da vrlo ozbiljne i logične primjedbe imala i struka i komora, a također i udruga gradova, što smo svi dobili, što ste svi dobili i što je dobilo i ministarstvo, i o čemu se raspravljalo jučer i na odboru. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika želimo upozoriti samo na neke od tih, budući da je ministar u svom uvodnom obrazloženju prihvatio obvezu prihvaćanja do sada iznešenih primjedbi, pa nadamo se da će u drugom čitanju i te primjedbe biti ugrađene u konkretne članke. Naša primjedba, prva naša primjedba koju želim u ime kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika naglasiti, to je u članku 8., a kojim se mijenja djelokrug rada županijskih zavoda za prostorno planiranje. Naime činjenica je da ovih 17 godina funkcioniranja županijskih zavoda za prostorno planiranje koji su imali u mogućnosti i izrade prostornih planova, činjenica da nakon 17 godina od županije do županije efikasnost tih županijskih zavoda je potpuno različita, što se i reflektira na određeni način i u prostoru na pojedine županije. Postoje županijski zavodi koji su kroz svoje načelo djelovanja, poslove koje su obavljali u županijama vodili brigu o prostoru, da su u tom prostoru štitili i opći i javni interes, kako na državnom, tako i na regionalnom, tako i na lokalnoj razini, i činjenica da su istovremeno osiguravali i stručne i kadrovske uvjete, da u svojoj sredini mogu pravodobno, stručno i odgovorno odgovoriti potrebama prostornog razvoja i zaštite prostora koji se pred njih postavljaju. To je činjenica, to je evidentno, i to je poznato, i osobno mi je drago da dolazim iz županije, iz Varaždinske županije koji zavod sa svojim radom, dosadašnjim radom, efektima svog rada, ustrojstvom, kadrovima koje ima primjer ovoj državi. Zašto to nemaju druge županije, to je stvar župana i stvar predstavničkih izvršnih tijela u ostalim županijama, sigurno negdje s razlogom se taj prostor nije otvarao, ali istovremeno i u prostoru se desilo nešto o čemu ćemo raspravljati u sljedećoj točci dnevnog reda, pored niza ostalih stvari. Druga vrlo važna stvar koju treba naglasiti, a što je posljedica dobrog rada županijskih zavoda za prostorno planiranje, a to je kvaliteta kadrova. Naime poznato je da u području prostornog planiranja, da se kadrovi ne stvaraju preko noći, da te kadrove treba odgajati, i upravo županijski zavodi, posebno oni zavodi koji su odgovorno radili svoj posao, npr. naš županijski zavod je poštivao odluku ministrice i zakon iz 2007. i napravio potrebno ustrojstvo, ustanovu, dok recimo državni zavod još uvijek to nije napravio, a ima istu obvezu, i čitav niz drugih zavoda po županijama, nisu to napravili. E mi ovim sad zakonom njima onemogućavamo da rade prostorne planove. Imaju kadrove, imaju kvalitetu, imaju iskustvo, i poznaju najbolje svoj prostor. Što slijedi iza toga? Da li je to pogodovanje? Županijski zavodi također su spremni i imaju obvezu prihvatiti komorske cjenike, također. Prema tome razloga o nekakvom tržišnom elementu, mislim da ga nema. Mislim da ga nema, i mislim da je tu napravljena ogromna greška, s tim više što recimo npr. naše Varaždinske županije, županijski … [[Govornik se ne razumije.]] županijski zavod izuzetno velika podrška općinama sa niskim poreznim prihodima, budući da 50% troška pokriva županija, a 50% troška pokrivaju jedinice lokalne samouprave, općine i gradovi, u dinamici plaćanja koji je ugovoren, koji je dogovoren. Prema tome nema nikakvih razloga da se onemogući županijskim zavodima da i dalje pored svojih poslova rade i prostorno planiranje na svom području, i mislimo mi u klubu HNS-a i Hrvatske stranke umirovljenika smatramo da je ovdje napravljena, da li svjesno, da li nesvjesno, da li u dobroj namjeri ili u nekoj drugoj namjeri, ali da je napravljena greška pa očekujemo da u tekstu zakona za drugo čitanje da će ta, da će se to ispraviti i županijskim zavodima i dalje ostaviti mogućnost izrade prostornih planova na svojim područjima. Nadalje, člankom 10., a koji mijenja članak 51. u osnovnom zakonu ograničenje zahvata u prostoru zaštićenog obalnog pojasa – jučer na odboru je bilo rečeno definitivno ovakvom izmjenom oslabljuje se zaštita obalnog pojasa. Ovakvom izmjenom oslabljuje se zaštita obalnog prostora, nema nikakvih razloga da se onemogućava iskorištavanje snage sunca ili da se iskorištavanje snaga sunca dozvoljava samo za vlastite potrebe. Ja razumijem da se u zaštićenom obalnom pojasu ne dozvoljava izgradnja vjetroelektrana, ali proizvodnja električne energije s fotonaponskim modulom samo za vlastite potrebe, zašto? Ako vlasnik objekta investitor ima mogućnosti i spreman je investirati u fotonaponske module i pored svoje osobne potrošnje višak struje dati na tržište, s tim više što imamo obvezu 20-20-20 vezano na obnovljive izvore energije i općenito energije. Prema tome, ne vidim nikakvih razloga da se ograničava mogućnost iskorištavanja snage sunca u ovom području. Također jučer i na odboru i naša je primjedba i ne vidimo razloga, ili ako postoje razlozi molimo da se onda oni daleko transparentnije navedu zašto i zbog čega se smanjuje zaštićeni obalni pojas s 300 metara na 100 metara na obali i na otocima sa 100 na 50. Zašto ili zbog čega ili da li postoji neki golf teren kojemu se omogućava da mu je, da je 25 metara do obalne crte. Ako je onda bilo bi dobro da to čujemo i da znamo koji su ti jer se u zakonu otvara prostor da se golf igralište može graditi na 25 metara od obalne crte. I smatramo da ovim promjenama se oslabljuje zaštita obalnog prostora, pored ostalih stvari o kojima ću kasnije. Članci 33. i 34. – decentralizacija, prenosi se nadležno na davanje suglasnosti za donošenje posebnih planova … [[Govornik se ne razumije.]] sa ministarstva na župana. Pored toga ako župan ne izda suglasnost u primjerenom roku smatra se da su suglasnosti izdane. I smanjenjem zaštićenog prostora i davanjem suglasnosti župana, mi stvarno župana dovodimo u vrlo nezgodnu poziciju. Kad govorimo o zaštićenom obalnom pojasu mislim da Vlada Republike Hrvatske kroz svoje ministarstvo taj prostor mora kontrolirati, Vlada Republike Hrvatske mora preuzeti tu odgovornost jer odgovornost prebacivati na nižu razinu kroz jednu formu decentralizacije definitivno pored ostalih elemenata ima i koruptivne elemente. Članak 18. – etažiranje, treba etažirati, podržavamo etažiranje. Sasvim sigurno da je to nužno i da je to potrebno. Međutim, za to trebaju biti vrlo jasno napisani kriteriji i sve ono što smo čuli danas i od ministra da to piše u zakonu sigurno takvih pitanja ne bi bilo pa računamo da će to za drugo čitanje biti pripremljeno i biti napisano. Ali, pri tome sasvim sigurno i to je bila naša primjedba da li sam je dobro razumio iz uvodnog obrazloženja, iz obrazloženja ministra nije mi poznato i nisam siguran, ali etažiranje hotela definitivno ne. Ako piše, dobro je da piše. Dobro je da piše i nek piše to malo snažnije da svi razumiju. Ima još jedan članak, to je 120. stavak 3. s obzirom da u nedostatku vremena o njemu ću u pojedinačnoj raspravi, ali u svakom slučaju jedna od intencija ovog zakona je pojednostavljenje procedure. Međutim, to pojednostavljenje procedure prema ovom prijedlogu zakona derogira i struku i prostor i otvara prostor za koruptivne elemente i u zaštićenom obalnom pojasu i davanje suglasnosti županima i ukidanju
Hvala, vrijeme.
U ukidanju zavoda, etažiranje na malo jasniji način. Prema tome, predlažemo s obzirom da se radi o zakonu koji će imati daleko opsežnije posljedice na životni prostor svih građana Hrvatske mi u klubu HNS-HSU-a pozivamo na jednu daleko ozbiljniju i odgovorniju pripremu zakona za drugo čitanje. Ukoliko ste to u mogućnosti napišite, ukoliko niste nemojte na kraju mandata rješavati nešto što je izuzetno važno, što zatvara prostor i onemogućava funkcioniranje nekakve buduće vlade i pustite to budućoj vladi nek ona to riješi. Mi u klubu HNS-HSU-a podržat ćemo ovo pitanje, ovo prvo čitanje u nadi da će drugo čitanje otvoriti prostor efikasnom zakonu, zakonu koji će stvoriti mogućnost da se ovaj prostor, da se prostor s kojim raspolažemo i koji je bogatstvo naše zajedničko zadrži i koristi svrsishodnije i korisnije.
Hvala gospodine zastupniče, hvala i meni što sam vam minutu dopustio dužu raspravu. Imamo ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Zahvaljujem. Uvaženi gospodine Koračević govoreći o fotonaponskim uređajima rekli ste, modulima, uređajima, da višak energije treba biti isporučen u ovom slučaju bi to trebao biti distributer HEP koji u ovom trenutku svoj višak električne energije da bi osigurao sustav, odnosno stabilnost sustava isporučuje zemljama u okruženju Mađarskoj, Austriji, Bosni, Srbiji i zato plaća enormne svote dok istovremeno građani plaćaju enormnu cijenu kilovata. I drugi razlog je što još uvijek ne postoji zakon koji će omogućiti da taj višak električne energije, dakle zakonski bude regulirano, da se isporučuje u ovom slučaju HEP-u obzirom da evo po Slavoniji niču bioenergane i da je vrlo teško sklopiti s HEP-om po određenim uvjetima koji zadovoljavaju i investitore da bi upravo cijena tog kilovata bila adekvatna uloženim sredstvima.
Hvala lijepa. Na redu je Klub SDP-a i poštovana zastupnica MIrela Holy izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na samom početku izlaganja u ime Kluba SDP-a o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji želim upozoriti na činjenicu da se ovim prijedlogom mijenja 123 odredbi zakona koji ukupno ima oko 350 članaka, čime se prilično zadire u materiju zakona u svakom slučaju znatno više od 30% koliko iznosi gornja granica za podnošenje prijedloga koji predstavljaju stvarnu izmjenu i dopunu važećeg Zakona od one granice kada je nužno predložiti i usvojiti novi Prijedlog zakona. Drugim riječima izmjene Zakona o kojima danas raspravljamo su tolikog opsega da je po mišljenju Kluba SDP-a bilo nužno predložiti novi Zakon koji pokriva ovu materiju. Dakle, već na samom početku moramo konstatirati da ovaj Prijedlog ima prilično ozbiljnu proceduralnu grešku. Jedino što je pohvalno u ovom Prijedlogu u proceduralnom smislu što u ovom iznimno važnom zakonu za razvoj Hrvatske ipak raspravljamo u redovnoj a ne u hitnoj proceduri odnosno da ćemo ovaj Prijedlog zakona raspraviti u dva čitanja. Na žalost Prijedlog o kojem danas raspravljamo ima cijeli niz vrlo spornih odredbi pa se postavlja pitanje je li uopće moguće dovoljno popraviti do drugog čitanja posebice ukoliko to drugo čitanje Zakona bude realizirano još tijekom ove maratonske saborske sjednice koja će se kako sada stvari stoje također natezanjem i manipuliranjem procedurom odužiti do sredine srpnja. Zbog iznimno velikih dubioza vezanih uz ovaj prijedlog Zakona u Klub SDP-a je stigao veliki broj primjedbi i komentara i to kako iz civilnog nevladinog sektora tako i iz krugova stručne javnosti iz Hrvatske komore arhitekata i udruženja hrvatskih arhitekata, od strane gospodarstvenika i investitora, pojedinačnih arhitekata, građana i slično. S obzirom da je ovaj Prijedlog zakona izazvao toliko kontroverzi i uspio ujediniti stručnu javnost i nevladine udruge, a to je svjesni smo toga prilično rijetko i neobično u Hrvatskom kontekstu već to samo po sebi govori da puno toga u ovom zakonu ni u skladu ni sa stručnim kriterijima i sa javnim interesom. U klubu SDP-a smatramo da je iznimno neodgovorno od Vlade na odlasku, od Vlade koja se nalazi na samom kraju četverogodišnjeg mandata možda svega 2, 3 mjeseca prije izbora da je neodgovorno od takve Vlade da predlaže i donosi nedovoljno promišljene zakone koji su u tolikoj mjeri dubiozni da mogu izazvati nemjerljive dugoročne štete u prostoru kao jednom od najvrednijih resursa države. To se ne odnosi samo na ovaj Zakon već i na prijedlog Zakona o postupanju s nezakonitim zgradama koji je u javnosti izazvao puno više rasprave i žučnih reakcija ali bi se moglo pokazati u praksi da je taj Zakon iako sporan zbog cijelog niza razloga ustvari manje štetan od ovog Zakona koji je izazvao znatno manju pozornost u javnosti ali čija bi provedba mogla izazvati katastrofalne posljedice u prostoru. Na žalost u Hrvatskoj smo u posljednjih 20 i 30 pa i više godina napravili toliko mnogo propusta i kardinalnih grešaka u području upravljanja prostorom da više nemamo nimalo manipulativnog prostora za nove greške i upravo zbog toga je ovaj Prijedlog zakona toliko važan. Sada ću se osvrnuti na neke od mnogih spornih odredbi u ovom Prijedlogu zakona. Na žalost usprkos velikom broju primjedbi na odredbe koje se tiču etažiranja o čemu je bilo riječi u dosadašnjoj raspravi u prijedlogu o kojem danas raspravljamo stavljena je dozvola etažiranja apartmana i vila u turističkim zonama. Ministarstvo jedino onemogućilo da se etažiranjem prenamijeni namjena objekta iz turističke u stambenu, ali lagana prenamjena objekata omogućava se drugim člancima Zakona kojima se suspendira dosadašnja procedura izdavanja lokacijske dozvole, uvjeta o građenju i nove uporabne dozvole u slučaju prenamijene objekta. Ovim je prijedlogom za prenamjenu dovoljno samo jedno rješenje i apartmani postaju stambeni prostor koji se mogu prenamijeniti u neku drugu namjenu. Ukoliko je u skladu s prostornim planom. U ovom su prijedlogu ostavljene odredbe koje omogućavaju dvostruko veću kvadraturu za poljoprivredne i ugostiteljske objekte u obalnom području a smanjena je udaljenost na kojoj se može graditi od obale. Umjesto na 100 metara sada se može graditi i na 70 metara od obale mora a na otocima se može graditi na samo 50 metara od obale. Arhitekti su upozorili da se ovim Prijedlogom zakona omogućava i legalizira pljačka odnosno da se stvaraju uvjeti za legalizaciju pljačke, a s obzirom na to da se ovdje radi o prostoru i to posebno vrijednom obalnom prostoru tražimo da resorno Ministarstvo do drugog čitanja promijeni ove odredbe koje potiču korupciju i malverzacije prostorom. U suprotnom možemo samo zaključiti da Ministarstvo i Vlada ne brinu o javnom interesu i održivom upravljanju prostorom već da brinu isključivo o zadovoljavanju interesa pohlepnih developera jer ovdje se ne radi o investitorima i poduzetnicima kojima se izlazi u susret već se radi o podilaženju ... špekulantima čiji je jedini interes bogaćenje na štetu javnog interesa i to preko noći. U Klubu SDP-a upozoravao i na ozbiljno ignoriranje odredbi Zakona o općem upravnom postupku koji je krovni zakon za sve administrativne postupke pa tako i za postupke kojima se izdaju rješenja o uvjetima gradnje. To se odnosi na odredbu sukladno kojoj investitor ne mora platiti doprinos ukoliko nadležno tijelo ne izda dozvolu za građenje u roku od 15 dana. To je teško razumljivo jer se zakonom propisati da se dozvola smatra pozitivno riješenom ukoliko nadležno tijelo ne riješi predmet u roku ali je vrlo sumnjivo da se zakonom u slučaju prekoračenja roka u postupku izdavanja dozvola ili rješenja investitor oslobađa obveza plaćanja doprinosa. Država velikodušno pogoduje tzv. investitorima i time što u članku 58. obvezuje sebe i jedinice lokalne samouprave na prodaju čak do 50% zemljišta koje je investitorima potrebno za gradnju. To je vrlo drastična liberalizacija u odnosu na dosadašnje rješenje prema kojem se bez natječaja moralo gradsko zemljište prodati investitoru ukoliko ne čini više od 20% ukupne parcele koja treba investitoru. NO, u suprotnom slučaju odnosno kada je zemljište potrebno gradu ili općini za realizaciju nekog projekta komunalne infrastrukture a u vlasništvu investitora ostalo je na 20 odnosno nije se povećalo na 50% zemljišta. Zbog čega se resorno Ministarstvo i Vlada odlučila na ovakva iz pozicije javnog interesa vrlo diskutabilna rješenja. Vlada se pravda željom pojednostavljenja i ubrzanja postupka izrade i donošenja prostorno planskih dokumenata te izdavanje akata za građenje koji prema tvrdnjama iz Ministarstva traju u prosjeku između 450 i 510 dana a prihvaćanjem ovog Zakona trebalo bi se skratiti za prosječno 210 dana odnosno za čak 40%. U Ministarstvu tvrde kako će se primjenom ovog Zakona skratiti procedura za dobivanje lokacijske i građevinske dozvole i potvrde glavnog projekta. Sve to trebalo bi rezultirati smatraju u Vladi pokretanje brojnih investicija u Republici Hrvatskoj te time i gospodarskim oporavkom Hrvatske. Mogućnost da će se ovakvim Zakonom ugroziti održivo upravljanje prostorom kao najvrednijim resursom Vlada lakonski zanemaruje konstatacijom citiram: "pri tom se osnovni sustav i koncepcije upravljanja prostorom kao jednim od najvažnijih Hrvatskih resursa neće mijenjati budući da ga postojeći model štiti na odgovarajući način" Ovo je prilično hrabra pa rekla bih i nepromišljena konstatacija kada imamo na umu kakvo je stanje u prostoru Hrvatske, stanje u kojem imamo oko 150 tisuća bespravnih objekata, objekata zbog kojih Vlada i predlaže Zakon o legalizaciji bespravne gradnje, a to definitivno upućuje na potpuno suprotni zaključak, a taj je da se prostorom u Hrvatskoj ne upravlja kao jednim od najvažnijih hrvatskih resursa i da postojeći model upravljanja prostorom nipošto ne štiti prostor na odgovarajući način. Upravo prethodno citirana konstatacija resornog ministarstva da postojeći model štiti prostor na dogovarajući način jako brine, jer ako je restriktivniji model imao ovakve učinke kakav će tek učinak na prostor imati ovakav gotovo potpuno liberalni model ne upravljanja već slobodnog raspolaganja prostorom. U klubu SDP-a strahujemo da bi konačni rezultat primjene ovakvog zakona bio potpuno urušavanje sustava prostornog planiranja u Hrvatskoj te potpuno nelogično redefiniranje odnosa sudionika i sudionica u gradnji. Ovakva vrlo pesimistična konstatacije odnosi se prije svega na članak 20. kojim se razina provedbenog planiranja prebaci na razinu strateškog planiranja. Ovakvom odredbom planiranje na nižoj razini prepušta se postupcima ishođenja lokacijskih dozvola čime se ponovno širom otvaraju vrata tzv. lokacijskom urbanizmu koji je u hrvatskom prostoru već nanio ogromnu štetu u proteklih 20 godina. U istom članku još se dublje zadire u stručne principe planiranja jer se suspendira obveza donošenja detaljnih planova uređenja. Članak 23. omogućava promjenu obuhvate provedbenog dokumenta prostornog uređenja bez ikakvih kriterija čime se potiče tzv. točkasti urbanizam koji se zasniva na vlasništvu bez sagledavanja cjeline. Točkasti urbanizam potiče i članak 61. koji vlasnicima zemljišta omogućuje financiranje i odabir izrađivača provedbenog dokumenta prostornog uređenja samo u slučajevima kada su vlasnici zemljišta u cijelosti. Iznimno opasnu novinu donose članci 33. i 34. kojima se ukida nadležnost ministarstva nad izradom provedbenih prostornih dokumenata u zaštićenom obalnom pojasu čime se zasigurno smanjuje stupanj njegove zaštite. Vlada člancima 51. i 52. omogućuje parcelaciju temeljem urbanističkih planova uređenja što je do sada bilo moguće samo planom nižeg reda, lokacijskom dozvolom ili rješenjem o uvjetima građenja. Članak 62. omogućava pa čak i potiče sukob interesa jer prema ovom prijedlogu projektant može biti zaposlenik osobe koja je izvođač na istoj građevini, a komora arhitekata opravdano upozorava da je interes izvođača profit, a interes projektanata kvaliteta građevine za koju je i odgovoran. Upozoravamo i na opravdanu primjedbu Zelene akcije o kojoj je već govorio i kolega iz HNS-a koja se odnosi na članak 10. ovog prijedloga zakona, a kojim se ustvari zabranjuje komercijalno korištenje solarne energije na obali i otocima. S obzirom na to da Vlada navodno velike potencijale u energetskom osnaživanju Hrvatske pa i u gospodarskom oporavku Hrvatske vidi upravo u realizaciji projekata obnovljivih izvora energije, ovakva odredba govori upravo suprotno odnosno da Vlada opstruira korištenje obnovljivih izvora energije, a što je u direktnoj suprotnosti i sa europskom politikom u koju se ova Vlada tako često zaklinje. Nažalost, ovaj prijedlog zakona vrvi ovakvim iznimno opasnim odredbama. U klubu SDP-a stoga apeliramo na predlagatelje, resorno ministarstvo i Vladu RH da ozbiljno razmotre sve mnogobrojne primjedbe na ovaj dokument te da ih uvaži i na taj način popravi ovaj nepromišljeno osmišljeni prijedlog ili da ga u potpunosti povuku iz procedure, jer bi primjena ovako koncipiranog zakona izazvala dugoročne pa čak i nemjerljive štete u prostoru.
Hvala lijepa. Imamo tri ispravka netočnog navoda. Najprije poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Uvažena kolegice rekli ste da je od Vlade neodgovorno tri mjeseca prije izbora predlagati ovakav zakon. Ja bih ispravak moj je da je to namjerno neodgovorno jer potrebno je legalizirati kupljena zemljišta, tvornice, apartmane, vile, prenamjenu zemljišta izvršiti. Pa možda najbolje govori ovaj naslov iz Glasa Slavonije, "Legalizacija bespravnih objekata" kao sljedeći zakon vila može, farma ne.
Hvala lijepa na nategnutom ispravku. Idemo sa sljedećim ispravkom. Poštovana zastupnica Neda Klarić.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo ispravit ću navod gospođe zastupnice koja netočno tvrdi da ovaj zakon nije u skladu sa stručnim i sa javnim interesom kao što nije točno da su prisutne manipulacije u proceduralnom smislu glede ove maratonske sjednice Hrvatskog sabora. Pa ću reći da sama činjenica da se ide u prvo čitanje, jasno je artikulirana nakana predlagatelja da se zakon donese u optimalnoj formi. Isto tako glede javnog interesa, istina je da se ne mijenja namjena turističkog prostora jer je to u ingerenciji kao što je i ministar već jasno dva puta kazao jedinica lokalne i regionalne samouprave, jednostavnija isto tako ću reći i brža procedura donošenja prostorno planske dokumentacije, manji broj provedbenih prostornih planova i sa puno manje novca će slabije jedinice lokalne i regionalne samouprave ostvariti put za nova ulaganja. A kada govorimo o spuštanju ingerencija sa ministarstva na župane, onda je to također pohvalno jer će definitivno onda i u boljoj i optimalnijoj formi i uredba o zaštićenom obalnom području mora biti primjenjiva. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Posljednji ispravak netočnog navoda ima poštovana zastupnica Marina Matulović Dropulić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ima više netočnih navoda ali ispravila bih jedan koji kaže da ovaj zakon ne osigurava zaštitu prostora i osigurava liberalni model. Za razliku od zakona koji je donešen 2001. godine kada je omogućeno da se svi bespravno sagrađeni objekti priključe na komunalnu infrastrukturu i kada su iz zakona izbačeni rokovi za prostorne planove, kada je gospođa Holy bila u navedenom ministarstvu onda to nije bilo čuvanje prostora. A ovaj zakon kao što i zakon iz 2004. i 2007. osigurava zaštitu prostora.
Hvala lijepa. Najprije obavijest da je isteklo vrijeme za podnošenje prijava za pojedinačnu raspravu po ovoj točci. A nastavljamo po klubovima. Klub HSS-a poštovana zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre sa suradnikom, zastupnice i zastupnici. Svakako kada govorimo o prostornom uređenju i gradnji treba istaknuti da sve brži i socijalni i ekonomski razvoj često dovodi do različite namjene prostora kada je riječ o stambenoj, industrijskoj ili turističkoj i da to naravno ponekad u prostoru izaziva i međusobne sukobe. S obzirom na to da prostor ne završava administrativnim granicama općina, gradova, regija i država sve su brojniji zahtjevi za sagledavanjem prostor u širem kontekstu od lokalnog do europskog kako bi se izbjegle međusobne neusklađenosti, nepovoljni utjecaji, ali i sačuvale specifične vrijednosti. Rješavanje problema u prostoru kao i njegovo planiranje ne odnosi se samo na planiranje i usklađivanje različitih namjena površina zaštite okoliša, prirodnu i kulturnu baštinu već zadire u ekonomiju, u pravo, socijalna pitanja, znanost i politiku. Hrvatska ima značajan prostorni položaj između zapada i istoka Europe te između srednje i mediteranske Europe. S obzirom na to da se Hrvatska ne može izdvojiti iz europskih procesa treba se aktivno u njih uključiti i iskoristiti ih za očuvanje i unapređenje vlastitog prostora. Stoga je osnovni zaključak koji se stavlja pred nas da je potrebno izgraditi novi odnos prema prostoru te odgovornu i djelotvornu politiku prostornog uređenja koja bi uklonila dosadašnje slabosti i utvrdila ciljeve i politiku prostornog razvoja sukladnu europskima. Perspektiva europskog prostornog razvoja temelji se na načelima ujednačenog i održivog razvoja, poglavito putem jačanja gospodarske i socijalne povezanosti, a u budućnosti vjerojatno i na načelu prostorne povezanosti. Usklađivanje politike prostornog razvoja Republike Hrvatske za europskim procesima zahtijeva novu strategiju. Primjereno tome, postojeći okvir politike prostornog uređenja treba preusmjeriti i u njegovu provedbu uključiti ne samo donositelje odluka u državi i županijama nego i one na lokalnoj razini u općinama i gradovima jer lokalne vlasti svojim planovima i mjerama odlučujuće utječu na prostor. Iako ne postoji europsko prostorno zakonodavstvo u procesu pridruživanja mi smo vodili računa da implementiramo određene zakonske propise i da vlastito zakonodavstvo uskladimo s europskom praksom. No da li smo u samoj provedbi tih zakona u potpunosti uspjeli? Mi u HSS-u smatramo da javnost treba sudjelovati u postupku pripreme prostornih planova i određivanja zahvata u prostoru, a ne da se događaju situacije da javnost saznaje za zahvat u prostoru kada se on već dogodi. Takvo postupanje nije u skladu sa javnim interesom, a ugrožava se i kapital investitora koji nije odgovoran jer mi nismo osigurali adekvatne mehanizme javne rasprave. Staviti obavijest samo na oglasnoj ploči u općini, možemo se složit svi ovdje, nije dovoljno. Stoga je potrebno ojačati kontrolu primjene zakona. Smatramo također u HSS-u da je mudro zadržati stratešku procjenu utjecaja na okoliš kod donošenja strategije i programa prostornog uređenja Republike Hrvatske, ali i kod donošenja županijskih prostornih planova koja je u direktnoj vezi sa financijskim planiranjem i analizom financijske opravdanosti pojedinih zahvata. Napokon, iako je postojećom zakonskom regulativom propisan odnos između planskih dokumenata različitih razina još uvijek nije riješen odnos između dokumenata različitih sektora gospodarstva i potrebno ih je uskladiti. Svjesni smo u HSS-u da je ovaj zakon predložen u dobroj vjeri i cilj mu je olakšati gradnju, ubrzati donošenje prostornih i urbanističkih planova skraćivanjem rokova, a tamo gdje postoji … [[Ne razumije se.]] praktičnim ukidanjem detaljnih planova koji sad koče investicije. Promjene se odnose na pojednostavljenje dosadašnje složene procedure na koju je upozorila i Svjetska banka te skraćivanje postupaka. Naime, do sad je postupak trajao i do 450, sve do 510 dana, a ubuduće bi trebao biti kraći za oko 210 dana. Ipak, valja istaknuti da ova izmjena dopušta etažiranje i prodaju apartmana, a do sad je bilo moguće samo iznajmljivanje u turističkim zonama označenim na prostornim planovima kao T2 i T2. Strukovne udruge upozoravaju da to otvara širom vrata investitorima da pod krinkom turizma grade stambena naselja. Naravno, stambene zone vraćaju investiciju za dvije godine dok se turistički objekti isplate nakon 10 do 15 godina. I tu moramo se složiti, razni profiteri vide svoj interes. A ipak treba priznati da je to čista utrka za profit koja bi dovela do trajne devastacije obale i njene betonizacije što je za nas u HSS-u neprihvatljivo. Ovo rješenje prema mišljenju Hrvatske seljačke stranke potrebno je doraditi na način da je turističke građevine moguće etažirati jedino uz nemogućnost promjene namjene takve građevine i uz jasno reguliranje održavanja i upravljanja prostorom svih suvlasnika zgrade i parcele na području ugostiteljsko turističke namjene. Moramo istaknuti da nismo skloni podržati oslabljenu zaštitu obalnog pojasa kako to predlaže ovaj zakon već se zalažemo da se zadrže postojeća rješenja koja definiraju da najmanja udaljenost u kojoj se mogu planirati odnosno graditi nove građevine zadrži na 100 metara od obalne crte. Naš je stav da se županijskim zavodima za prostorno uređenje i nadalje treba omogućiti izrada prostornih planova gradova i općina i urbanističkih planova uređenja jer su osposobljeni za taj posao, a to je ujedno i velika pomoć za male općine koje nemaju dostatna financijska sredstva za izradu vlastitih prostornih planova. Želimo upozoriti predlagatelja da je nužno preispitati ograničenja koja se uvode u članku 10. za korištenje obnovljivih izvora energije, posebno solarne energije jer smatramo da nema opravdanja za zabranu komercijalnog korištenja sunčeve energije na otocima i obali ukoliko to ne ugrožava krajobraz i turizam. Upravo sunčeva energija može biti značajan izvor energije za male općine na otocima i obali, ali i značajna pomoć poljoprivrednim proizvođačima. U tom članku također treba omogućiti i djelatnost marikulture čime bi se ta djelatnost locirala na kopnu legalno, a sukladno europskim standardima. Ovu raspravu želimo iskoristiti kako bi podsjetili na zahtjev HSS-a koji se odnosi na reviziju programa i strategije prostornog uređenja Republike Hrvatske jer su u istim dokumentima predviđeni zahvati za koje smatramo da bi bespovratno uništili prostor u Hrvatskoj kao što je odlagalište nuklearnog otpada na Trgovskoj gori ili pak hidroelektrana Novo Virje. Mi se takvim projektima protivimo i smatramo da ih treba brisati iz navedenih dokumenata. Formalna pravila vezana uz planiranje prostora, iako se mogu promijeniti preko noći, to nikada nije dobro. Međutim, očuvanje i unapređenje vrijednosti u prostoru ne ovise samo o formalnom pridržavanju propisa već o etičkim i moralnim ponašanjima pojedinaca i društva u cjelini. Pri tome treba imati na umu da ne postoji univerzalni recept za dugoročno održivi društveno ekonomski razvoj pa svaka država treba pronaći vlastiti način uravnoteženog gospodarenja prostorom. Za razliku od visoko razvijenih zemalja Europe u kojima je prostor dobio na političkom značenju i ima karakter društvene vrijednosti, prostor u Hrvatskoj osim onog uz morsku obalu nije postao dovoljno jako težište društvenog i političkog interesa. Pa se tako vrlo često i ovdje vode rekla bih ponekad i besplodne rasprave u kojima jedni pokušavaju dokazati da je upravo ruralni prostor ono najvrednije što imamo ne samo u smislu resursa već i u smislu očuvanja identiteta, kulture i baštine hrvatskog naroda. Usklađivanje zakona iz pojedinih područja kao i uvođenje novih institucija prema primjeru zemalja članica Europske unije može imati suprotan efekt od planiranog ako ne uvažimo specifičnosti i posebnosti Hrvatske kao male zemlje koja ima izuzetno vrijedan prostor. Uspjeh će izostati ako se pitanja prostornog uređenja planiraju i organiziraju samo sa državne razine. Ideje, poticaji i vizije trebaju dolaziti i od stanovništva i lokalne samouprave. Zbog toga ih treba uključiti u donošenje odluka vezanih za upravljanje prostorom jer im to i Ustav jamči. Klub Hrvatske seljačke stranke podržat će donošenje prijedloga izmjena i dopuna Zakona o prostornom uređenju i gradnji u prvom čitanju i vjerujem da će predlagatelj ozbiljno uvažiti ove naše primjedbe i ugraditi ih u konačni prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sada je na redu klub HDZ-a i poštovana zastupnica Marina Matulović Dropulić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Zakon o prostornom uređenju i gradnji donesen je 2007. godine a primjenjuje se od 1.1.2008. Tijekom četverogodišnje primjene zakona i praćenja njegovih učinaka uočene su određene nedorečenosti u njegovom izričaju, određene pravne praznine, te potreba dodatnih objašnjenja naročito zbog u međuvremenu promijenjenih zakona kao što je na primjer Zakon o vlasništvu koji se međusobno moraju uskladiti. Utvrđena je i potreba daljnjeg usklađivanja predmetnog zakona s direktivom Europske zajednice o uslugama na unutarnjem tržištu i potreba usklađivanja s nedavno donesenim Zakonom o zaštiti od požara. U postojećem zakonu naročita pozornost posvećena je izradi i donošenju prostornih planova jedinica lokalne samouprave o čemu je govorio i gospodin ministar jer bez njih nije moguć osmišljen razvitak ni jedne općine i ni jednog grada, pa tako ni Hrvatske. Značajno je da je 2004. godine donesena izmjena i dopuna zakona koja je ponovno nakon 2001. godine omogućila i utvrdila rokove izrade prostornih planova, pa tako možemo reći da konačno sve jedinice lokalne samouprave njih 556 imaju donesene planove. 2004. godine bilo ih je samo 113. Prostornim planovima jedinica lokalne samouprave omogućeno je velikom dijelu bespravnih objekata da se legaliziraju, jer su građevinska područja utvrđena na lokacijama gdje su jedinice lokalne samouprave smatrale da izgrađene zgrade mogu ostati pogotovo ako se radilo o stambenim objektima. Pojedina područja naravno gdje su izgrađene vikendice nisu ušla u građevinsko područje naročito na lokacijama gdje je trebalo omogućiti svima korištenje prostora pod istim uvjetima. Postojećim zakonom utvrđeno je postupanje sa građevinama izgrađenim bez akta nadležnog tijela na temelju kojeg se može graditi, a to je rješenje o izvedenom stanju i potvrda izvedenog stanja. Na žalost, mali broj investitora i građana iskoristio tu mogućnost i analizom zbog čega se to nije dogodilo došlo se do toga da dio ljudi nije mogao zbog neriješenih imovinsko-pravnih odnosa taj posao legalizirati objekte, a drugi zbog toga što nije želio platiti komunalni i vodni doprinos. I zbog toga ćemo danas raspravljati i o Zakonu o legalizaciji bespravnih objekata. Ovim Prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o prostornom uređenju i gradnji ocijenjeno je da se poboljšanjem pojedinih odredba postojećeg zakona mogu otkloniti uočene nejasnoće i popraviti tekst, a da se time ne mijenja koncepcija zakona, odnosno ostvarivanje cilja zakona. Tako je predviđeno pojednostavljenje i ubrzanje postupka izrade i donošenje dokumenata prostornog uređenja što znači skraćenje rokova donošenja naročito izmjena i dopuna planova i provedbenih prostornih planova kao što su UPU i detaljni planovi. Do sada se na primjer događalo da bez obzira što je u zakonu pisalo da se detaljni planovi trebaju donositi samo za područja i da su obvezni samo za područja gdje se radi komasacija pojedini urbanisti su napravili urbanistički plan uređenja i unutra napisali da treba još četiri detaljna plana. Sad se jasno ovim prijedlogom zakona kaže da je to zabranjeno i to naravno se odnosilo, i velim i prošli zakon je to tako mislio, ali nije izričito zabranio. I zato je dobro da ovaj prijedlog zakona to obrani. Isto tako, skraćeni su recimo rokovi o podnošenju izvještaja nakon javne rasprave, pa je umjesto 9 mjeseci sada to stavljeno na 6 mjeseci. Ja mislim da koliko god mjeseci mi stavili da će se to vrlo teško rješavati radi toga jer se ljudi nadam se da će počet ozbiljnije shvaćati svoj posao. Uključene su pojedine i odredbe u ovaj prijedlog zakona iz onog zakona koji je obvezao jedinice lokalne, gradove i županije da se i ministarstvo, da se izdaje dozvole u roku od 45 dana što je isto tako dobro. Predmetnim prijedlogom predviđeno je jačanje uloge i odgovornosti županije u uređenju i zaštiti zaštićenog obalnog područja mora u dijelu provedbenih dokumenata prostornog uređenja. Znači, ne odnosi se na prostorne planove jedinica lokalne samouprave niti na generalne planove, niti na županijske planove, nego isključivo na urbanističke planove uređenja i detaljne planove jer će se time stvoriti pretpostavka za propisivanje većeg broja građevina i radova koji se mogu na tome graditi, odnosno izvoditi bez lokacijske, ne to je posebno stavljeno da pravilnikom koji je i do sada bio na snazi ali je proširen, proširit će se da će se izvoditi i pojedini radovi bez lokacijske dozvole ili akta za građenje, te olakšavanje promjena namjene građevina i uvođenje rješenja i uvođenje rješenja o promjeni namjene u slučaju u kojem za tu promjenu nije potrebno izvoditi građevinske radove i ukoliko oni čine građevinsku cjelinu. Naime, važno je reći ovdje da je sjećate se svi izgradnje onih velikih stambenih zgrada u kojima su prizemlja bila predviđena za poslovne prostore. Poslovni prostori su se mogli napraviti u rohbau a s, znači grubi građevinski radovi, a sve ostalo je moralo biti riješeno do kraja da bi se mogla dobiti uporabna dozvola. Bilo je propisano da se mora u tom prizemlju za svaki pojedini prostor još zatražiti građevinska dozvola i da se jednog dana kad ju dobiješ ne može promijeniti namjena. To stvarno nije u redu radi toga jer ljudi koji su nekada prije imali dućan sad hoće otvoriti frizerski salon ili hoće otvoriti nešto drugo. Nema nikakvog razloga da se ta prenamjena ne omogući. Znači, ako nisu potrebni građevinski radovi i ako su ovi drugi uvjeti, što se tiče sanitarnih uvjeta i slično i usvojeni. Prema tome mislim da je to jako dobra odluka. Olakšavanje pripreme dokumentacije potrebne za izdavanje lokacijske dozvole, akata za građenje i postupka njihovog donošenja, posebice postupka izmjene ili dopune tih dozvola, afirmiranjem načela potpunosti i istinitosti podataka u zemljišnim knjigama i načela povjerenja u zemljišne knjige, čime se značajno povećava pravna sigurnost u prometu nekretnina. Dobro je da ovaj zakon ide u dva čitanja, radi toga jer naravno ima još uvijek pojedinih odrednica o kojima bi trebalo razmisliti. Pa tako jedna od njih je npr. onaj cjenik, o čemu smo i jučer na odboru razgovarali, komore ovlaštenih arhitekata i inženjera, nitko ne spori da bi oni morali kao i sve ostale komore koji imaju svoje cijene imati određene cijene, međutim moramo biti svjesni toga da povećanje cijena ne znači i povećanje kvalitete samih planova. Klub Hrvatske demokratske zajednice misli da treba posebno razmotriti djelokrug rada županijskih zavoda za prostorno uređenje. Danas smo čuli već je i bilo rasprave o tome, mi mislimo da županijski zavodi moraju i dalje nastaviti sa izradom planova, ali naravno planova koje ove jedinice lokalne samouprave ne mogu financirati, ili svojih, znači svojih županijskih planova koje im je omogućeno ovim zakonom, ali i prostornih planova pojedinih općina. Jer u protivnom ljudi koji znadu svoj posao, koji mogu raditi svoj posao, zbog toga što pojedine privatne urbanističke firme misle da to ne bi trebalo ići preko županijskih zavoda, žele to isključivo za sebe. Mi mislimo da to nije dobro, i da treba i tim ljudima omogućiti, koji su stručni ljudi, da taj posao dalje isto tako rade. Mislimo isto tako da kad se govori o tome da investitor može graditi komunalnu infrastrukturu za svoje prostore, ako jedinica lokalne samouprave u tom času ne treba, mi mislimo da bi trebalo ovdje reći da bi i njezin kapacitet, na njezin kapacitet morale jedinice lokalne samouprave dati suglasnost zbog toga što se ne treba, ne bi smio graditi cijevi dovoljne samo za svoj dio, nego bi trebalo raditi to i da se može opskrbljivati šire područje. Mislimo da bi trebalo razmisliti i o tome da se detaljnim planom uređenja može utvrditi da se 50% parcele moraju prodati investitoru jedinica i lokalne samouprave ili država, možda je 20% premalo, ali čini nam se da je 50% malo previše. Ali mislim o tome treba, mora se raspraviti i vidjeti malo kakva je situacija u samom, u prirodi. Člankom 69. i 73. kojima se govori o usklađenosti projekta idejni s glavnim, glavni sa izvedbenim, smatramo da bi o tome trebalo svakako voditi brigu i da bi morali pojedinci davati na to suglasnost, kao što je mislio i sam Odbor za prostorno uređenje. I isto tako mislimo da bi trebalo se malo jače pozabaviti i malo prodiskutirati članak 10. koji govori o mogućnosti izgradnje na 3 hektara seoskih domaćinstava koji se bave ugostiteljstvom i turizmom, i da oni mogu na otocima biti udaljeni 50 metara od obalne crte, ako je to na otocima trebalo bi to omogućiti i na kontinentu, radi toga jer su svi ljudi jednaki ili ne omogućiti ili ostaviti ovako kao što je i sada u samom prijedlogu zakona. I još ću samo reći stav Hrvatske demokratske zajednice vezano na etažiranje, jer je očito to jedan od glavnih problema, nema zemlje u Europi i u svijetu koja nema mogućnosti time sharinga ili kako god hoćete da se to zove, znači izgradnje apartmana ili vila onoliko koliko je to prostornim planovima, odnosno zakonom omogućeno, a da ne prodaju u privatno vlasništvo pojedine apartmane. Važno je da se ti apartmani ne mogu promijeniti namjena i da oni moraju sa onim tko upravlja cijelim naseljem sklopiti ugovor o održavanju, znači nema na parcelama stavljanje ograda, to je zabranjeno, nema parcelacije, i to je zabranjeno u ovom zakonu. Prema tome oni koji se bave cjelokupnim naseljem trebaju održavati sve, znači i oni privatnici koji kupe apartman moraju to platiti, isto tako moraju i u upravljanju napraviti ugovor, jer ne znači da ako netko kupi apartman i u njemu će boraviti dva mjeseca, ili mjesec dana ili 5 mjeseci da ne može dati na upravljanje i da bi morao dati na upravljanje taj apartman onome koji se bavi upravljanjem znači i hotelima cjelokupnim naseljem, i da on onda u njegovoj, u ime vlasnika iznajmljuje taj prostor, i njemu za to daje određenu naknadu kada taj ne treba koristiti taj apartman. Prema tome to ima u cijelom svijetu. Vi ako idete u Austriju na skijanje, odete na recepciju hotela, zatražite na recepciji smještaj, dadu vam privatni apartman, i vi u o tom privatnom apartmanu normalno stanujete za to vrijeme dok ste tamo, ili idete u hotel ako taj hotel želite. Prema tome, kako sam već rekla, klub Hrvatske demokratske zajednice ocjenjuje pozitivno da se pristupilo izradi izmjena i dopuna ovog Zakona o prostornom uređenju i gradnji, i da se zakon donese u dva čitanja, jer naravno ministarstvo je čulo sada i gospodin ministar je čuo sve raznorazne primjedbe sa raznih strana i sigurna sam da će oni to usvojiti i da će veliki dio primjedba koje su izrečene ovdje, kao što je i sam gospodin ministar rekao prihvatiti do drugog čitanja zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospođo zastupnice. I posljednji prijavljeni klub za ovu točku dnevnoga reda je klub HDSSB-a, i poštovani zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, poštovani gospodine ministre. Klub zastupnika HDSSB-a neće poduprijeti ovakav prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji, razloga za to je mnogo, a evo ovom prilikom reći ću nešto o onim najvažnijim. Kao prvo, ovim izmjenama i dopunama zakona se ustvari većim dijelom ozakonjuju mnoga mišljenja i tumačenja ministarstva u svezi primjene dosadašnjeg zakona, kojim su se prema potrebama krpale rupe i nejasnoće u zakonu, što je stvorilo ogromnu pravnu nesigurnost u primjeni. Nažalost, ministarstvo si je često davalo za pravo mišljenjima i tumačenjima mijenjati zakon tako da se većina ovoga što se sad tu mijenja u praksi tako i primjenjuje. O tome najbolje svjedoče brojni primjeri iz upravno-sudske prakse Upravnog suda koji je arbitrirajući nad drugostupanjskim rješenjima Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva mnoga ta rješenja pobijao. Osnovni problem sadašnjeg, a i ovako izmijenjenog i dopunjenog zakona je njegov potpuni raskorak sa stvarnošću. On je možda dobro usmjeren, ali za malo dalju budućnost. Za pretpostaviti je da je dobrim dijelom prepisan iz njemačkog ili austrijskog zakona, međutim to su uređena društva koja osim tog zakona imaju uređen cijeli sustav planiranja, uređenja zemljišta i provedbe svih mjera iz tog zakona. To je ono što najviše nedostaje, efikasni mehanizmi provedbe. Pred jedinice lokalne samouprave su osim toga postavljeni previsoki ciljevi i kriteriji koje one sa sadašnjim sredstvima i ljudima jednostavno nisu u mogućnosti ispuniti. Zbog toga sustav na nivou provedbe ne funkcionira, planovi se samo štancaju, u provedbi većinom prave samo probleme investitorima, građanima pa i samoj jedinici lokalne samouprave, a prostor nam sve gore i gore izgleda. S druge strane nije puno bolja situacija niti u projektiranju, papiri se gomilaju sve s učenim i zvučnim nazivima, kojekakvi elaborati, studije, mjere koje su u naravi ustvari mrtvo slovo na papiru. Projekti su sve deblji i deblji, skuplji i skuplji, a istovremeno nekvalitetniji. Isto takva situacija je s kvalitetom gradnje. I naravno troškovi se gomilaju, država se svako malo sjeti dodati još koju tisuću kuna za neki papir iza kojeg ne stoji ništa osim forme i cijene. Evo i najnoviji primjer je i u ovim predloženim izmjenama i dopunama u članku 4. i 5. za energetski certifikat. Ovim izmjenama i dopunama, dakle to se ne otklanja, malo se popravlja stanje u provedbi, ali ne do kraja i doduše malo se pojednostavljuje procedura donošenja izmjena i dopuna planova. Međutim, ima nekoliko vrlo spornih stvari zbog kojih smo usprkos ovim malim poboljšanjima ipak protiv ovako predloženog zakona o izmjenama i dopunama. Evo,konkretnih primjedbi. Člankom 8. ovih izmjena i dopuna uskraćuje se županijskim zavodima mogućnost izrade prostornih planova jedinica lokalne samouprave i urbanističkih planova uređenja bez pravog razloga. Naime, zakon prisiljava županije da imaju zavode koji su znatan trošak za županijske proračune, čak im pravilnikom propisuje i minimalan broj i strukturu djelatnika, a u naravi nisu dovoljno iskorišteni pogotovo ako bi se ekipirali prema pravilniku. Ovime se onemogućava racionalno korištenje stručnog kadra zavoda za izradu i drugih planova. Nije potrebno da zakon vodi brigu o tome da se zavodi mogu više posvetiti svojoj osnovnoj djelatnosti, o tome treba brigu voditi osnivač tj. županija koja ga na kraju krajeva i financira pa će moći i sama procijeniti da li zavod ima ili nema kapaciteta za te dodatne poslove. Člankom 34. se umjesto da se pojasni dodatno čini nejasnom procedura davanja suglasnosti župana na prostorne planove uređenja jedinica lokalne samouprave pa se čak i skraćuje rok na 15 dana. Nejasno je da li nositelj izrade sam podnosi zahtjev za mišljenje zavodu pa ga prilaže uz zahtjev za suglasnost župana ili na zahtjev župana kao dosada u postupku davanja suglasnosti. S druge strane rok od 15 dana je svakako prekratak jer zakonom uopće nije regulirano u svezi čega župan daje suglasnost, a u praksi se tumači da je potrebno ispitati kompletno zakonitost plana što je nemoguće učiniti u tako kratkom roku. Dalje, u članku 36. se dodaje članak koji uvodi djelomičnu primjenu planova što je stručno potpuno neutemeljeno. Ne može se u pojedinom slučaju primijeniti dio jednog plana pa onda dio drugog. To dovodi do nereda u prostoru. Planove koji nisu usklađeni s planom šireg područja jednostavno ne bi u cjelini trebalo primjenjivati te na taj način prisiliti jedinice lokalne samouprave da takve planove usklade ukoliko žele njihovu primjenu. Člankom 90. i 91. jednostavno se iz zakona brišu postupci legalizacije. Time se stvara pravna praznina jer Zakon o postupanju s nezakonitim zgradama o kojem ćemo govoriti pod idućom točkom dnevnog reda ne rješava legalizaciju svih vrsta građevina i ima ograničen rok trajanja. Što se treba dogoditi sa nezakonitim građevinama koje nisu zgrade i koje se zbog drugih razloga ne mogu legalizirati po tom zakonu? Što je s onim građevinama koje budu nelegalno izgrađene nakon stupanja na snagu Zakona o postupanju s nezakonitim zgradama? Članak 98. stavak 2. predloženog članka 268a trebao bi se odnositi samo na građevine upisane nakon stupanja na snagu zakona. I na koncu, članak 120. je za nas najsporniji dio ovog zakona. Osim nelegalnih građevina taj članak će zahvatiti i sve legalne građevine jer se niti danas ne upisuju u zemljišne knjige temeljem čega je izvršen upis. To znači da će svi vlasnici legalnih građevina upisanih u zemljišnu knjigu morati podnositi zahtjev sudovima za upis, vjerojatno plaćati taksu i prilagati svoje dozvole. To je moguće samo u našoj državi da zakon retroaktivno natjera sve da krenu opsjedati prvo urede za izdavanje dozvola jer će vjerojatno morati tražiti prijepis akta i pravomoćnost, onda platiti neku taksu i onda navaliti na sud sa zahtjevima. Rekli bi ljudi živjela demokracija i birokracija. To se čak odnosi i na one građevine građene prije 1968. godine pa će sad i ti svi vlasnici morati ishoditi uvjerenje od katastra ili od nadležnih županijskih ili gradskih ureda ako nisu evidentirani u katastru. Stvarno što je previše, previše je. Ako netko baš to hoće trebalo je naložiti sudu da to napravi po službenoj arhivi, ali i tako bi bilo besmisleno. Pa i mnogi od nas će morati ovo učiniti jer niti u našim gruntovnim izvacima ne piše temeljem čega je kuća upisana. A zamislite sad situaciju u kojoj će se naći svi koji budu tražili prijepise onih akata koji su u povijesnom arhivu. Pa i sad s tim imamo problema, a što će se tek onda dogoditi teško je i zamisliti. To je kao da moraš dokazivati da si nevin, a ne tužiteljstvo da si kriv. A to je nažalost praksa kod nas. U čemu je dakle osnovni problem sa člankom 120.? Problem je u stavku 3. članka 120. ovog nacrta koji retroaktivno poništava i ne priznaje kontinuiranu upravno-sudsku praksu, zaključke imovinsko-pravnog odjela Upravnog suda, dosadašnje načelo povjerenja u zemljišne knjige, pravnu sigurnost, vladavinu prava, načelo izvjesnosti te sigurnost sudionika u pravnom prometu budući da je najmanje u posljednjih 20 godina bilo pouzdano da čist upis u zemljišne knjige, dakle bez tereta nedostatka uporabne dozvole, garantira legalnost građevine. Odredba spornog članka 120. stavka 3. ovog nacrta glasi: "Građevina upisana u zemljišnoj knjizi bez zabilježbe iz stavka 1. ovog članka smatra se građevinom izgrađenom bez akta na temelju kojega se može pristupiti građenju građevine i bez akta za uporabu iste, a tko utvrdi suprotno treba to dokazati." Predloženom zakonskom odredbom zapravo se iskazuje nepovjerenje u pravomoćne upravno-sudske presude kao i u rješenja zemljišno-knjižnih odjela općinskih sudova retroaktivno i to 20 godina. Već je rečeno kako je mnogo primjera iz upravno-sudske prakse Upravnog suda koji je pobijao mnoga drugostupanjska rješenja ovog ministarstva, bilo da se radi o rješenjima u svezi uklanjanja građevina izgrađenih u vrijeme ranije važećeg propisa bilo da se radi o problemima u svezi s legalnošću objekata upisanih u zemljišne knjige bez tereta nedostatka građevinske i uporabne dozvole, kada se pristupa rekonstrukciji istih. Bilo da se radi o situacijama kada se donose rješenja građevinske inspekcije o obvezi uklanjanja takvih građevina koje se grade ili su već izgrađene, kada se radi o ovlaštenjima građevne inspekcije za izdavanje naređenja za obustavu gradnje ili izdavanja naredbi za rušenje tih građevina koje su na takav način upisane u zemljišne knjige. Iz brojnih primjera upravno sudske prakse kojom se vrši kontrola zakonitosti upravnih akata jasno i nedvosmisleno da upravni sud građevine upisane u zemljišne knjige bez tereta nedostatka građevinske uporabne dozvole smatra za razliku od Ministarstva legalnim. Odnosno zakonito izgrađenim građevinama te da upis u zemljišne knjige istinito, stvarno i potpuno odražava činjenično stanje. Nasuprot tome iz iste te upravno sudske prakse nedvojbeno proizlazi da se građevine upisane u zemljišne knjige s teretom nedostatka uporabne odnosno građevinske uporabne dozvole ne mogu smatrati legalnim odnosno zakonitim građevinama. IZ prethodnog je vidljivo da su građevine upisane i izgrađene u zemljišne knjige bez tereta nedostatka građevinske uporabne dozvole zaključno do 30. rujna 2007. godine dakle danom kada je prestao važiti zakon o gradnji, prema Zakonu o zemljišnim knjigama, prema Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima te prema ustavno sudskoj praksi legalne građevine, a obzirom na činjenicu da se prema trenutno važećem zakonu o prostornom uređenju i gradnji upis u zemljišne knjige ne može izvršiti ukoliko prije toga nije izvršen upis u katastarski operat temeljem uporabne dozvole odnosno uvjerenje za uporabu. Može se konstatirati da su sve građevine do sada izgrađene i upisane u zemljišne knjige bez tereta nedostatka građevinske uporabne dozvole legalne građevine. Bez obzira na takvu spornu praksu u donošenju rješenja Ministarstva ovim se izmjenama Zakona konačno neke stvari moglo regulirati zakonom što bi doprinijelo jasnoći primjene, no međutim, nije se išlo temeljito i dosljedno i to će stoga nadalje ovaj Zakon stvarati probleme mnogima. Kako se mogu osjećati vlasnici građevina i stanova koji su iste kupili pouzdavajući se u ZK izvadak iz kojeg je bilo vidljivo da nema tereta nedostatka građevinske uporabne dozvole nakon gore navedenog članka nacrta Zakona pogotovo ako su bili upućeni u upravno sudsku praksu Upravnog suda ili još više ako im je bila predočena odgovarajuća i konkretna presuda iz koje je vidljivo da se građevina upisana u zemljišne knjige bez tereta nedostatka građevinske uporabne dozvole prema upravno sudskoj presudi smatra legalnom građevinom. Iz istog se da zaključiti da postupci protiv drugostupanjskih rješenja kojima se nalaže rušenje građevine a koji su pravomoćno okončani poništavajućim presudama upravnog suda sada će nakon 20 godina biti ponovno pokrenuti ako se ne pribavi akt za uporabu i isti zabilježi u zemljišne knjige. U najvećem broju slučajeva to je nemoguća misija budući da su građevine koje su do sada bile legalne promijenile vlasnike i nekoliko puta. Kolike bi probleme stvorio takav prijedlog zakona nemoguće je zamisliti. Koliko se samo mladih ljudi kreditno zadužilo i kupilo stanove u građevinama koje su do sada bile legalne i iste su stavili pod hipoteku banaka. A danas su gubitkom posla prinuđeni prodati iste zbog nemogućnosti vraćanja kredita. Treba li takvoj kategoriji dodati teret nesigurnosti i neizvjesnosti pa čak i zabrane prometa. Kako će reagirati na kraju same banke koje su odobravale kredite i stavljale hipoteke na takve građevine vjerujući u njihovu legalnost. Ne može se u tom slučaju kako u obrazloženju Nacrta Zakona obrazlaže Ministarstvo raditi u afirmaciji načela potpunosti i istinitosti podataka u zemljišnim knjigama djelujući retroaktivno na stečeni status i prava budući da je i do sada bilo potpuno istinito prikazano stanje u zemljišnim knjigama. Za razliku od članka 120 stavak 1., 2. i 3. ovog Nacrta Zakona i njegovo retroaktivno djelovanje na stečena prava i status, za buduće djelovanje i ovog Nacrta zakona nije sporna odredba predviđena člankom 97. kojim se mijenja članak 268. te člankom 98. kojim se dodaje članak 268a. osim što bi se stavak 2. predloženog članka 268a. kako je već rečeno trebao odnositi samo na građevine upisane nakon stupanja na snagu. Iz gore navedenih razloga može se reći da je predloženim nacrtom zakona odnosno njegovim člankom 122. stavkom 3. povrijeđeno čak i ustavno načelo nepovredivosti vlasništva, vladavine prava propisano člankom 3. Ustava. Naime, ako investitor konkretne građevine koja je upisana u zemljišne knjige bez tereta pravomoćnom presudom upravnog suda priznata legalnost tako upisane građevine a ovim nacrtom se ta legalnost de facto poništava i otvara prostor za ponovni inspekcijski postupak te u krajnjem cilju čak i rušenje građevine onda se to može smatrati oduzimanjem vlasništva. Ako je predlagatelj imao za cilj izvršiti pritisak na takve građevine upisane u zemljišne knjige bez tereta tako bi se u državni i lokalni proračun slilo što više sredstava iz očekivanih naknada primjenom paralelnog zakona u postupanju s nezakonitim građevinama gubi se iz vida činjenica da će i po ovom zakonu biti nemoguće ozakoniti ogroman broj građevina koje su mogle biti u skladu s prostornim planovima koji su važili u vrijeme građenja istih građevina ali i ne s trenutno važećim prostornim planovima. Premda se paralelnim nacrtom zakona o postupanju sa nezakonitim građevinama predviđa kao teži put ozakonjenja takvih građevina koje nisu u skladu s trenutno važećim prostornim planom sve će ovisiti o susjedu kao stranci u postupku ozakonjenja. Tako će se događati da se traljava i nakaradna, te po lokacijskim uvjetima neprihvatljiva građevina ozakoni zbog dobrog susjeda koji je dao suglasnost a ona koja je umjerena ili s neznatnim odstupanjem u odnosu na prostorni plan ne prođe zbog zločestog susjeda koji je kapriciozan, ili ucjenom zahtjeva visoku naknadu ispod stola. I na kraju ovo je dodatni razlog kako bi se očuvao dosadašnji status građevina upisanih u zemljišne knjige bez tereta, nedostatka građevinske i uporabne dozvole te apostrofirala njihova uporabljivost. Zbog svega rečenog predlažemo da se problematični prijedlog članka 120. stavak 3. izmijeni kako bi se građevine upisane u zemljišne knjige bez tereta nedostatka građevinske uporabne dozvole do stupanja na snagu očekivanog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji svrstale u stavak 5. istog članka ovog Nacrta zakona te izjednačile sa građevinama navedenim u tom 5. stavku a to su građevine iz članka 330., 331., 332. i 333. postojećeg Zakona o prostornom uređenju i gradnji. Zaključno iz gore navedenih razloga Klub zastupnika HDSSB-a ne može poduprijeti ovakav Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji nadamo se da će do drugo čitanja naše primjedbe biti prihvaćene. Hvala.
Hvala gospodine zastupniče. Čuli smo primjedbe, stavove, prijedloge svih klubova prijavljenih za raspravu i sada prelazimo na pojedinačnu raspravu od 10 minuta. Prvi prijavljeni je poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pred nama je jedan doista kvalitetan Prijedlog zakon o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji koji će svakako donijeti poboljšanja u mnogim dijelovima koji su izuzetno bitni za sve građane Republike Hrvatske. Rekao bih za mnoge institucije u Republici Hrvatskoj koje se bave ovom problematikom. Prije svega samo ubrzavanje procedura i pojednostavljenje istih značajno će doprinijeti strateškom cilju a to je ubrzanje i uklanjanje prepreka za ulaganje što je svakako bio jedan dio programa Vlade Republike Hrvatske kako bi se sa kraćim rokovima omogućilo investitorima da na efikasniji način i brže ulože u svoje projekte i da dođu do realizacije tih istih. Ono što je bitno naglasiti je ono da je struka bila uključena u izradu ovog prijedloga izmjena i dopuna zakona da je vrlo aktivno sudjelovala, da su brojni prijedlozi struke uvaženi kao što je to ministar gospodin Bačić vrlo jasno rekao da je na neki način postignut ajmo reći tako široki konsenzus sa svima onima koji su sudjelovali u raspravi oko ovog prijedloga zakona. Činjenica je da je ovo prvo čitanje i omogućava i nama malo konkretnije i sa određenim primjedbama pokušamo još ovaj zakon i poboljšati ukoliko je to moguće i ukoliko se naravno postigne široka suglasnost za to. Ono što je izuzetno bitno kada govorimo o skraćivanju rokova je činjenica da se pojedini prostorno planski dokumenti mogu donijeti u znatno, znatno kraćem vremenskom roku. Konkretno kada je riječ o donošenju prostornih planova onda je riječ o skraćenju čak 210 dana što je izuzetno značajno za jedinice lokalne samouprave i za jedinice područne samouprave. Nešto o čemu je danas bilo govora u ime klubova ovdje moglo se čuti zapravo primjedba na decentralizaciju donošenja odluka o suglasnosti na provedbene planove. Dakle, ne na generalne urbanističke planove, ne na prostorne planove nego na provedbene planove prije svega na urbanističke planove uređenja i na detaljne planove uređenja koji bi se prebacili zapravo na davanje suglasnosti na županijsku razinu odnosno na župane. Dosita me čudi da iz redova stranaka koji svakodnevno se zalažu za navodnu decentralizaciju, da upravo iz njihovih redova danas dolaze primjedbe da to nije dobro, da država treba zadržati te ovlasti, zašto bi se to prebacivalo na župane itd. Ja mislim da je ovo dobar korak decentralizacije i jačanje ovlasti čelnika regionalne i područne samouprave prije svega župana koji će imati ovu ovlast da daju suglasnost na ... na planove, provedbene planove dakle na urbanistički plan uređenja i detaljni plan uređenja i na taj način će se ubrzati također kompletna procedura. Bilo je puno riječi i o Zakonu o vlasništvu odnosno o etažiranju u turističkim zonama. Mislim već je objašnjeno od strane ministra o čemu se radi, a i kolegica Marina Matulović Dropulić u ime kluba je vrlo jasno rekla o kojem modelu se rad. Naime, time sharing je poznat svima koji se bave turističkom djelatnošću i poznato je da je na taj način i investitorima olakšano upravljanje onim projektom koji imaju i naravno dodatno ulaganje nakon prodaje dijela te imovine i nakon etažiranja koje je moguće izvesti i do sada bilo kao što smo mogli čuti prema Zakonu o vlasništvu, a radni modeli su bili prisutni, ministar je to vrlo precizno objasnio na koji način su ljudi ulazili u idealni dio vlasništva i na koji način su posebnim ugovorima sklapali ugovor s onim koji je projekt izgradio i na taj način stjecali vlasništvo nad određenim apartmanima. Ali ono što je izuzetno bitno nema nikakve prenamjene tog prostora. Turistička zona ostaje turistička zona i u tom smislu zadržavanje turističke djelatnosti stvarno je od primarnog interesa i ovaj zakon to i predviđa, dakle nema nikakvog govora da bi se turistička namjena tih zona izmijenila i da bi to preraslo u stambeno naselje. Ja mislim da nema bojazni da bi se tako nešto događalo jer je riječ o izdvojenim turističkim zona koje su doista cjelovite i funkcioniraju međuovisno i jednostavno je nemoguće izdvojiti pojedini dio takve turističke zone za stambeno naselje. Ali je jednako bitno ono što je rečeno u ime kluba dakle da se mora potpisati ugovor sa onim koji održava kompletnu turističku zonu o održavanju i na taj način se zapravo obvezati i s druge strane o time sharingu znači zapravo korištenje u onim mjesecima kada vlasnik određenog apartmana ili vile koja je u turističkoj zoni kada nije tu kada ne boravi tu kada ne provodi svoj odmor u takvom jednom objektu dakle da ostatak godine onaj koji gospodari turističkom zonom odnosno hotelom koji je svakako centralni turistički kompleks turističke zone, da taj zapravo gospodari i tim dijelom i tom vilom i tim apartmanom koji je u vlasništvu privatne osobe i na taj način je moguće dijeliti dobit i to je temelj time sharinga to je temelj za nastavak gospodarske djelatnosti u turističkoj zoni. Daljnja apartmanizacija sigurno ovim zakonom se ne potiče, ne potiče se nikakva apartmanizacija. Ovdje se doista uređuju odnosi, uređuje se i pitanje zaštićenog obalnog pojasa, dodatno se ojačava taj prostor. Mogućnost da se golf gradi na 25 m od mora nije nešto neuobičajeno za one koji znaju pozicije golf terena u svijetu, dobro znaju da su te pozicije itekako bliske i morskoj obalnoj crti i da u tom smislu ovaj prijedlog od 25 m ne bi nekakvo izuzeće i da u tom smislu je i to moguće uz pravilno i oprezno planiranje. Dakle, ovaj prijedlog zakona olakšava i promjenu namjene poslova ukoliko nema izvođenja novih građevinskih gradova što je do sada bilo znatno otežano i bilo je gotovo nemoguće to napraviti. Ali evo ovaj zakon to omogućuje i to je doista dobro. Dakle, riječ je isključivo o onim građevinama gdje nema dodatnih građevinskih radova i gdje je nepotrebno uopće tražiti posebnu vrstu dozvole što je dobro za sve vlasnike prostora koji žele svoj prostor prenamijeniti iz jedne namjene u drugu, a da ne mora uređivati svoj prostor naknadno. Ono što je bitno također ovim zakonom se jača i odgovornost nositelja izrade svih planova. Na taj način se dodatno stavlja rekao bih teret na one koji izrađuju prostorno plansku dokumentaciju, da moraju poštivati sve zakone i da moraju biti oni koji će preuzeti odgovornost za eventualne propuste ako nisu usklađeni sa zakonom. U praksi danas to je vrlo često vidljivo, evo imamo jedan slučaj, ja ću ga ovdje spomenuti u Dubrovniku vezan je uz urbanistički plan uređenja, vezan je za golf je zapravo u proceduru pušteno što se nije smjelo pustiti u proceduru jer nije bilo usklađeno sa planom višeg reda. Da je kojim slučajem ovaj zakon bio na snazi sasvim sigurno da bi izrađivači plana na nižim razinama, dakle svi oni koji su dužni usklađivati plan sa višim razinama, dakle sa županijskim planom i zakonom, da ne bi takvu vrstu plana koji nije usklađen sa urbanističkim planom ne bi ga propustili u proceduru i sasvim sigurno da ne bi dolazilo niti do nedoumica od strane investitora, znalo bi se točno što je moguće a što nije raditi. Također, stvaraju se pretpostavke za propisivanje većeg broja građevina i radova koji se mogu graditi odnosno izvoditi bez lokacijskih dozvola ili akata o građenju što je također bitno za sve one koji žele se baviti određenim djelatnostima, a to će ovaj zakon dodatno urediti. U tom smislu smatram da je ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o prostornom uređenju i gradnji izuzetno kvalitetan. Stoga još jedanput na kraju želim istaknuti izuzetno bitnim ubrzavanje procedure pojednostavljenjem istih, kao uklanjanje prepreka za ulaganje što je nama u ovom trenutku rekao bih izuzetno bitno, ali generalno vođenje reda u ovom prostoru koji je izuzetno značajan, a koji se tiče turističkih zona, zaštićenog obalnog područja i svega onoga što je zapravo pravi resurs za razvoj gospodarstva u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala, gospodine zastupniče. Repliku ima poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega je govorio i primjetio da su određene stranke koje se zalažu za decentralizaciju protiv toga da župani donose i daju suglasnost. Ja mislim da je krivo razumio kolegu Burića. HDSSB je stranka koja se zalaže za decentralizaciju, ali je kolega Burić govorio o roku u kojem župan mora dati suglasnost, a to je rok od 15 dana jer ako netko želi odgovorno napraviti svoj posao, pregledati cjelokupnu dokumentaciju izuzetno kratak rok, ako se ima u vidu da je do sada ministarstvo davalo te suglasnosti u roku od 3 ili 6 mjeseci. Normalno da uz ovu decentralizaciju i zalaganje za decentralizaciju zalažemo se ne samo za decentralizaciju ovlasti nego i za fiskalnu decentralizaciju i za promjenu ovog stanja gdje 92% svih fiskalnih prihoda ulaze u državni proračun, a svega 8% se dijeli prema jedinicama lokalne samouprave, uključujući i županije i Grad Zagreb i onemogućavaju, upravo takva centralizacija države onemogućava razvoj i ravnomjeran razvoj svih dijelova Hrvatske. Dakle, ono što je nepotrebno neophodno napraviti je fiskalna decentralizacija, ne samo decentralizacija ovlasti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Matušić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Ja sam dobro razumio vašeg kolegu Burića, ali nije samo kolega Burić govorio o decentralizaciji i prenošenju ovlasti na župana nego su govorili i neki drugi klubovi kao što je HNS, ali on nije očito dobro pročitao. U roku od 30 dana županijski zavod za prostorno uređenje treba dati suglasnost, ako on to neda onda nakon toga se traži suglasnost od župana koji on daje u roku od 15 dana s tim da se smatra da nema nikakvih primjedbi od strane zavoda za prostorno uređenje županije kao što je to navedeno u ovom prijedlogu izmjena zakona. Ali nije točno da nije došlo ni do fiskalne decentralizacije, došlo je i dolazi do fiskalne decentralizacije pa samo kad pogledate porez na dohodak i sve ono ostalo što je ojačalo proračune jedinica lokalne samouprave tamo gdje postoji intenzivnija gospodarska djelatnost. Naravno, vi isključite govorite o činjenici da su određene vrste poreza prebačene na državu, ali zato što nisu bile pravilno raspoređene. Recimo konkretno porez na dobit. INA koja je zarađivala u cijeloj Hrvatskoj isključivo je ostavljala dobit i porez po toj osnovi ostavljala u Gradu Zagrebu, tamo gdje im je sjedište firme. Prema tome, taj … [[Ne razumije se.]] je država na sebe preuzela, ali je zato ojačala i funkciju pomaganja određenim dijelovima Hrvatske koji su nerazvijeni kroz državni proračun, a dodatno osnažila jedinice lokalne samouprave kroz porez na dohodak. Prema tome, ja mislim da ne stoji vaša primjedba. A u ovom konkretnom slučaju doista će se ojačati pozicija župana i na taj način ćemo prenijeti ovlasti na područnu i regionalnu samoupravu, ali dakle samo u području urbanističkih planova uređenja i detaljnih planova uređenja … [[Ne razumije se.]] provedbenih dokumenata u prostornoj gradnji.
Hvala lijepa. Sljedeći na redu je poštovani zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, gospodine ministre sa suradnikom. Kada govorimo o zakonu ovako važnom koji se odnosi naravno i na upravljanje prostorom, ali i na određene gospodarske pretpostavke koje se onda mogu ostvarivati u budućnosti važno je reći da prilikom donošenja ovog zakona je bitno da budu uključeni svi u raspravu, da na neki način svi mogu dati svoj input i svoje primjedbe na predloženi prijedlog. I zato sam ja zadovoljan što ovaj zakon ide u dva čitanja, što nije po hitnom postupku, što će biti još vremena da se određene stvari mijenjaju, rasprave i predlože. Bez obzira što evo pomalo i neozbiljno izgleda kada se zakon mijenja u dva mjeseca dva puta, znači mi smo imali zadnju izmjenu u svibnju ove godine, doduše ona je bila pravdana usklađenjem sa pravnom stečevinom Europske unije, ali svejedno, znači isti zakon, dvije izmjene u dva mjeseca, pomalo neozbiljno izgleda. I morat ćete priznati da bi i ministarstvo tu trebalo raditi onda sveobuhvatnije izmjene kako ne bi u dva mjeseca dva puta raspravljali o istoj stvari, odnosno istom zakonu, moda ne o istim stvarima na saborskoj sjednici. Definitivno je po meni problematično i u zakonu se spominje da se veća uloga i veće značenje daje Strategiji prostornog razvoja Republike Hrvatske. Nažalost, mi smo zadnju strategiju usvojili '97. godine. Da li se u Hrvatskoj nešto od tada promijenilo, apsolutno je. Imamo infrastrukturu koja je izgrađena, autocesta koja je građena 2000. godine, 2001. godine, završavana svih ovih godina i normalno da je potreba jednog dokumenta koji će se baviti Strategijom prostornog razvoja RH sada drugačija nego što je bila prije 14 godina. I to je normalno onaj nedostatak koji u biti i fali Republici Hrvatskoj, mi uopće nemamo kvalitetno napravljenu strategiju kako mislimo upravljati prostorom, kako ga koristiti, koje dijelove štititi itd. Naravno neke da, ali pošto se situacija značajno izmijenila apsolutno to treba nadopuniti. Činjenica da ovim zakonom moramo posebno voditi računa o najvrjednijem prostoru Republike Hrvatske, a radi se ako gledamo i ekonomski i vrijednosno i kako god, radi se o području jadranske obale i tu moramo biti posebno oprezni kada donosimo određene odredbe koje će tu mijenjati stvari. Što se tiče parcelizacije, etažiranja odmah idem na konkretno. Ja nisam sklon tome i mislim da nije dobro da postoji mogućnost da se unutar hotelskih i turističkih zona vrši parcelizacija i na taj način omogućiti da se jedan hotel koji ima, šta ja znam 200, 300, 500 soba parcelizira na taj način da na kraju možete to prodati u 500 pojedinačnih jedinica. Ovo mi miriše na privatizaciju, ja bih rekao 90-tih godina HDZ-ovog tipa gdje će se hoteli koji su još uvijek u državnom vlasništvu na taj način privatizirati pojedinim privatnicima i onda prevrijedno zemljište više neće biti korišteno u ekonomske svrhe, neće biti korišteno kako bi se u Hrvatsku privlačili turisti nego će se prodavati pojedinačne nekretnine, pojedinačni apartmani i na taj način ići u privatizaciju. Naravno da to ne bi trebala biti intencija. Sa druge strane investitori koji rade hotel u turističkom pojasu ili koji su ga radili do prije nekoliko godina u turističkom pojasu bit će u nepravednom odnosu prema onima koji su ga radili u građevinskom području. Sada se na neki način ta stvar izjednačava i onda će biti moguće prodavati i etažirati pojedine apartmane unutar turističke lokacije. Naravno da to ne bi trebalo biti pravilo. I nadam se da će do drugog čitanja ta stvar biti promijenjena. Što se tiče gradnje i udaljenosti ja bih rekao od obale zanimljivo je da se u ovom Zakonu posebno naglašava samo jedan vid sportskog sadržaja. Radi se o golfu. Znači, imate članak prije govor o gospodarskoj aktivnosti na otocima i na obali kada se bavimo poljoprivredom i tu je stavljeno da se to može graditi od 100 metara do 50 metara do obale. Ali evo golf može i 25. Ja očekujem ako ovako nastavimo da ćemo za tu aktivnost možda do sljedećeg čitanja zakona, do drugog čitanja zakona doći do 7 metara do obale ili možda čak do same plaže. Nadam se, naravno to malo karikiram. Nadam se da nećemo na taj način pogodovati opet samo jednom vidu sporta, sportske aktivnosti, sportskog sadržaja kojeg imamo na obali. Ne vidim nikakvog razloga zbog čega bi za bilo kakvu gospodarsku aktivnost imali izdvojeni status i zbog čega bi se golf mogao zbilja toliko približiti morskom pojasu, morskoj granici, a druge stvari ne bi. Naravno, slažem se tu sa kolegicom Holy kada govorimo o otocima i obali i izgradnji određenih oblika obnovljivih izvora energije ne vidim razlog zbog čega ne bi bilo moguće graditi i takve objekte i bliže možda obali pogotovo kada se radi o objektima i stambenim i mogućnosti da se na njima grade kapaciteti koji bi skupljali solarnu energiju. Znači, te stvari bi trebalo još doraditi do drugog čitanja. Apsolutno se slažem da je dobro da se skraćuju rokovi davanja mišljenja, potvrda suglasnosti itd. kako bi se ubrzao proces mijenjanja prostornih planova u svrhu pomoći gospodarstvu. Ali se ne slažem da se skraćuje rok uvida javnosti. Ne vidim da će se za tih hajmo reći sedam dana, jer se sad skraćuje sa 15 na 8 dana da će se nešto posebno dobiti na vremenu, a mislim da je javnost ta koja bi trebala imati uvid barem 15 dana i koja bi na neki način s obzirom da nije toliko možda nekada i poslovno zainteresirana morala imati duži vremenski period nego što je sad i u ovim izmjenama predviđeno. Znači, za sve poslije koji slijede apsolutno da, smanjite rokove sa 90 na 30, 60 na 30 dana jer su ti ljudi i plaćeni da bi radili efikasno, brže itd. Ali javnost koja je tu kao zainteresirana strana mislim da bi trebala ostati kao što je to bilo i do sada i nemojte skraćivati te rokove, jer 7 dana zbilja neće ništa značiti u procesu izmjene određenih planova. Što se tiče još jedne stvari, a tu vidim da se izgrađenost čestice definira na to da mora 60% biti zelenilo ili park samo na česticama sportske namjene, a da se briše ono da je bilo koja čestica, odnosno da li je građevinska ili sportske namjene, da to sad više nije identično. Apsolutno smatram da bi to trebalo ostati kao i do sada. Ne vidim razlog zbog čega bi se izgradivost povećavala preko 60% bez obzira koje je namjene čestica. I još jedna stvar koju mislim da je bitno napomenuti članak 59. kada je Republika Hrvatska ili lokalna zajednica dužna prodati svoj dio čestice kako bi se ostvarila gradnja na određenom prostoru. To je povećano sada sa 20 na 50%. Opet kažem ne slažem se s tim, zbog toga što očekujem da možda u sljedećem prijedlogu zakona u drugom čitanju stavimo ukoliko netko ima samo 10% da mu je država dužna ili lokalna zajednica prodati. Mislim da ne bi trebali na ovaj način podizati tu granicu, da je 20% bilo do sada dosta jer na taj način možemo sa manjim dijelom, rekao bih čestice doći do apsolutnog prava da dođete do cijele čestice i kasnije gradnje na njoj. Zbog čega bi država ili lokalna zajednica bila dužna prodati ako je u vlasništvu identičnom kao šta je i neka privatna osoba ili pravna osoba zbog čega bi bila dužna prodati svoj dio čestice ukoliko to ne želi, a sada joj zakon tako propisuje. Evo rekao sam tu pet, šest stvari koje mislim da bi do drugog čitanja trebalo doraditi. Nadam se da će to ići u takvom smjeru. Činjenica da se slažem sa svime onime šta će pomoći da se planovi brže prilagođavaju, da budu ja bih rekao u funkciji razvoja Hrvatske i prostornog i gospodarskog, ali se ne slažem da se na ovaj način koristi zakon u ovim nekim dijelovima kako bi se pritiskao najvredniji prostor Republike Hrvatske. Što se tiče toga rekao sam, mislim da je to naravno jadranska obala i da se na mala vrata vrše određena pogodovanja pojedinim ja bih rekao interesnim skupinama, pojedincima ili tvrtkama. Evo hvala lijepa.
Hvala lijepa. Tri su ispravka netočnoga navoda i jedna replika. Idemo ispravci. Najprije poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Prvo ministar je sa suradnicom a ne sa suradnikom kojeg pozdravljamo. Drugo netočno ste naveli da je moguće parcelirati i etažirati hotel. To nigdje u ovom zakonu ne piše. Ovaj zakon treba čitati. Ovo nije slikovnica kako kažu moji kolege ovdje, da je možete gledati, nego treba zakon iščitati i pročitati. Dakle nemoguće je parcelirati uopće u turističkoj zoni i T1 i T2 nemoguće je parcelirati, a nemoguće je etažirati i prodavati unutar samog hotela. Ono o čemu govorimo je etažiranje u vilama i apartmanima koji su dio turističkih zona, u T1 zna se koliki je postotak moguć da budu u vili apartmani, a u T2 također zna se koliki je postotak moguć. Prema tome riječ je o tome a ne o mogućoj etažiranju i parcelaciji unutar hotela, hotelskog kompleksa, to jednostavno niti je moguće, niti je izvedivo, niti zakon to predviđa, prema tome bilo bi dobro da malo pogledate prijedlog zakona.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak ima poštovana zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Pa gospodine predsjedavajući, gospodine ministre sa suradnicom. Evo prvi netočni je ispravio već kolega, a ja ću ispraviti ono što je rekao gospodin Maras, vezano je uz golf, dakle po ovom zakonu je postroženo, ovdje je zabranjeno 25 metara od mora uopće nešto raditi, i baš je to stvar da morate pročitati jelda zakon kad gledate, pa onda ga komentirati, a kao što komentirate privatizacije mislim da ste mislili na privatizacije hotela vjerojatno gospodina Linića, to su tzv. Linićevi jadranski hoteli, pa to se odnosi na to vjerojatno, luksuzni.
Hvala lijepa. I još jedan ispravak netočnoga navoda, poštovani zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Kolega Maras, samo jednu napomenu, kad govorite o iskoristivosti obnovljivih izvora energije, razlikuje se energetske objekte od korištenja za vlastitu potrebu. Dakle za vlastitu potrebu nije isključeno gdje god se vaša kuća nalazila, u krajnjem slučaju to već postoji danas, ali izgradnja energetskih objekata sa, potkrijepljenih sa obnovljivim izvorima energije je druga priča. I za golf, ne zbog golfa, nego 25 metara ili 5 metara od mora trava ja mislim nikome ne bi trebala smetati, a što se tiče objekata ionako se grade po drugim kriterijima. Dakle nije bitno. A kroz raspravu ću one sve ostale stvari.
Hvala lijepa. Repliku ima poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Maras, nadam se da niste bukvalno mislili kada ste rekli da je Jadran najvrjedniji dio Hrvatske, ja smatram da je svaki dio Hrvatske jednako vrijedan, pa i plavi Jadran, pa sve do zlatnih žita i ravnice Slavonije, koja hrani Hrvatsku, ali na žalost najlošije danas živi, upravo zahvaljujući centralizaciji ove države. Činjenica je da se od poreza na dohodak dobilo negdje od milijon do 2 milijona kuna u jedinicama lokalne samouprave u Slavoniji, ali se izgubilo od poreza na dobit negdje oko 20, i to od tvrtki koji su sa područja Slavonije. Nisam govorio o javnim poduzećima, a ono je izuzetno loše bilo, što je išlo samo gradu Zagrebu, nego … [[Govornik se ne razumije.]] treba mijenjati sustav gdje će taj porez na dobit biti ravnomjerno raspoređen ne putem ministarstava, nego putem poreznog zakona. S druge strane turizam, i čitav ovaj zakon i čitava ova rasprava se isključivo bazira na tome što će biti s jednom sobom u hotelu na Jadranu, ili jednim apartmanom na Jadranu. Turizam postoji i u kontinentalnom dijelu Hrvatsku, međutim isključivi marketing je vezan i Ministarstva turizma, vezan za Jadran, dok se najmanje novca ulaže u razvoj turizma na kontinentu. I što se tiče obnovljivih izvora energije, ponavljam da ne postoji zakonska uredba i odredba po kojem će Hrvatska elektroprivreda otkupljivati taj višak energije, ali na žalost danas i noćas će Hrvatska elektroprivreda, koja danas diljem Hrvatske iskapča tvrtke radi neplaćanja računa i građana koji sve lošije žive, unatoč tome što HDZ kaže kako se dobro živi u Hrvatskoj, plaća svaki dan novac Mađarskoj, Austriji da primi višak električne energije kako bi se održao elektroenergetska stabilnost i hidrocentrala i sustava. O tome pričajmo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku ima zastupnik Maras.
Hvala lijepo. Gospodine Vinković, naravno tu ne govorimo o Dalmaciji i Slavoniji, sve je to prevrijedno i niti jedan pedalj hrvatske zemlje ne može biti manje vrijedan od drugoga. Ali govorimo sada šta se želi ovim zakonom napraviti. Ja sam vrlo dobro shvatio, bez obzira šta turistički stručnjaci iz HDZ-a, gospođa Sumrak i gospodin Matušić govore, o turizmu, a to je da je mogućnost etažiranja turističkih tvrtki koje su još uvijek u državnom vlasništvu. Evo dat ću vam jedan primjer. Hotel Medena prevrijedno i zemljište i apartmanska naselja, sada će biti moguće privatizirati takav hotel, hotelsko naselje, turističko naselje, na način da se izetažira i proda privatnicima. E to ne želimo. To ne želimo. Želimo razvijati ponudu, razvijati sadržaj, a ne želimo isparcelizirati i prodavati po apartmanima ono što je sad omogućeno ovim zakonom. Zbog čega se to želi, ja zbilja ne razumijem, osim ovoga interesa da netko to privatizira i onda proda po manjim jedinicama, a onda se tu priča o pričama o time sharingu itd., molim vas to nema veze sa vezom. Isključivo je želja da e takva velika naselja u vlasništvu još uvijek državnom omogući privatizacija na manje dijelove, i to ne bi trebalo stajati u ovom zakonu, ne vidim niti jedan normalan razlog zbog čega bi to tako ostalo. A o tome naravno tko je kako privatizirao Hrvatsku, građani sve znaju, 90-te su nasreću daleko iza nas. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika, zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Povrijeđen je članak 209., kolega osim što ne čita, izgleda da dobro i ne vidi, vjerojatno pod utjecajem svoga kolege Lučina.
Ovo nije bilo ništa, pogotovo ne povreda Poslovnika. Dobro. Riječ u ime predlagatelja ima poštovani ministar Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo javio sam se nakon što je gospodin Maras imao svoje izlaganje, a onda ću se osvrnuti na dio izlaganja drugih kolega zastupnika i zastupnica. Međutim evo, ispravljeni su oni navodi koji doista nisu točni. Naime dobro je rekla gospođa Sumrak, da se ovim zakonom još pooštravaju i u zakon unose strožije odredbe kad je golf u pitanju. Naime, prema sadašnjem zakonu golf igralište moglo bi biti do pomorskog dobra, dakle do granice mora, s time što je 25 metara od njega treba biti, trebala tek početi linija samog igrališta. Mi sada ovim zakonom govorimo da to igralište može započeti tek nakon 25 metara. Dakle, oštriji su kriteriji u odnosu na postojeći zakon. Druga stvar, svakako da treba odbiti navod da se ovim zakonom omogućava etažiranje ne samo hotela nego svih objekata u ugostiteljsko-turističko-smještajne namjene. Dakle, to su hoteli, apartmani, svi mogući vidovi objekata u kojima se pored smještaja obavlja ugostiteljska ili turistička djelatnost. To sam već jutros u dva navrata rekao i sad sam dužan ponovno ponoviti kako jasno u javnosti ne bi ostao dojam da se ima namjeru etažirati i hotele. Iako u svijetu ima i takvih slučajeva. Međutim, mi u ministarstvu, u Vladi, u RH držimo da takvu jednu odredbu ne treba, nema potrebe uvrštavati u sami zakon pa prema tome etažiranje koje je i dosada postojećim zakonom bilo omogućeno ovim se zakonom jasnije određuje, ali se jasnije i određuju kočnice kojima se onemogućava da bi došlo do zlouporabe etažiranja. Naime, ono što je važno taj objekt koji se etažira mora ostati u turističkoj namjeni i nema mogućnosti prenamjene. Krivo je povezivanje koje je već bilo jutros u nekoliko navrata spomenuto kako najprije će se etažirati, a onda čak i po skraćenom postupku koji je ovim zakonom predviđen će se prenamjeniti primjerice iz turističke u stambenu namjenu. Zakonom je ovdje izričito kazano da toga ne može biti u turističkim zonama. Mogućnost prenamjene koja je ovim zakonom predviđena odnosi se na one objekte, o tome je gospođa Matulović Dropulić već u svom izlaganju govorila, samo za one objekte za koje je u pojedinoj zoni koja je mješovite namjene moguće je jednim aktom ako nema nikakvih građevinskih zahvata na tom objektu prenamijeniti iz primjerice stambenog u turistički ili iz turističkog u stambeni, ali samo u zoni gdje je predviđena i jedna i druga djelatnost. To je važno. Dakle, da ne bi podnositelj zahtjeva morao za objekat u kojemu nema nikakvih građevinskih radova podnositi zahtjev za lokacijsku dozvolu ili zahtjev za potvrdu glavnog projekta i onda nakon toga još tražiti i uporabnu dozvolu, a ništa se građevinskih radova na tom nije događalo mi smo pojednostavnili proceduru da se sada jednim aktom, jednim rješenjem ta prenamjena vrši. Pri tome ono što je važno ta nova namjena prostora ne može biti u suprotnosti s namjenom same zone. To je važno. Dakle, da omogućujemo investitorima, vlasnicima objekata da mogu prenamijeniti bez dugotrajne procedure koju bi isto napravili, isto bi prenamijenili samo bi imali drugi postupak koji traje nekad godinu, dvije dana. O tome se radi. Dakle, ta je prenamjena moguća i po sadašnjem zakonu, međutim ona zahtjeva 3 dokumenta, traži vrijeme, trošak, novce i proceduru. Ovim se sada zakonom to mijenja na način da ta procedura ne treba, da se s jednim rješenjem praktično mijenjaju dosadašnja tri rješenja. I još jedna bitna stvar, mislim da je to ovdje u raspravi već i ispravljeno, etažiranje objekta ne znači parceliranje. To je važno za reći. Ne može se etažiranjem vile ili apartmana stvoriti nova parcela oko mog apartmana ili moje vile. Taj prostor koji ostaje i dalje je pod upravom u vlasništvu tvrtke koja upravlja tim turističkim naseljem. Ne mogu ja kao vlasnik tog objekta sada sve one komunalne usluge koje inače plaća vlasnik stambenog objekta u naselju podmirivati jedinici lokalne samouprave. Ja sam i dalje obveznik odvoza smeća, plaćanja javne rasvjete, svih onih zajedničkih poslova koji se u zoni događaju, potpisivati sa tvrtkom koja taj prostor i dalje koristi i koja je vlasnik tog čitavog sektora, čitavog tog zemljišta i čitavog tog naselja. I to je bitna odrednica da taj objekt koji se može etažirati ostaje i dalje sastavni dio tog naselja, a omogućit ćemo da posebnim ugovorom prilikom kupoprodaje se bitni odnosi između tvrtke koja je vlasnik tog turističkog naselja i budućeg vlasnika ako do te kupoprodaje dođe rješava tim ugovorom gdje će prvenstveno taj objekt i dalje ostati u funkciji turizma i u funkciji iznajmljivanja ili nečeg drugog što jest bitna i glavna odrednica samog tog naselja.
Hvala lijepa. Imamo ispravak netočnoga navoda, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Pa zapravo kriva je zadnja konstatacija. Uzmite jedan hotel, ne znam koliko apartmana ima, bez obzira što će zajedničku priču voditi jedna tvrtka, ali recimo kad 50 stranih državljana kupe nekakve apartmane i sobe, mislim ja ne vidim kako će ti apartmani više biti u funkciji turizma. Jer njemu više ne treba recepcija, mislim ne treba mu, ne treba. … [[Upadica se ne razumije.]] Evo, to meni nije jasno. Ne, ne pa to neka nam zapravo možda idući put kad se javi ministar objasni. Mene interesira jel ta intencija, ja ne znam. Mene interesira jer ovo … [[Upadica se ne razumije.]] Pa ja sam barem od vas gospodine Rošin očekivao tolerancu nekakvu, za neke druge ne, ali od vas da. Dopustite da mi nije struka. Dakle, da li ova priča dakle otvara španjolski model privatizacije u turizmu? Hvala lijepo.
Evo, hvala lijepa na pitanju. Idemo dalje po prijavama za pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Boris Matković, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre. Evo, već smo čuli od jutros otprilike iste uvode pa evo ja ću kazati da je pred nama su dopune i izmjene Zakona o gradnji koje su bile neophodne. Čut ćemo poslije zbog čega. Dopune kao svake dopune iz svakog zakona o kojem smo dosada raspravljali na toj razini dovodile su do dvojbi i različitih stajališta, rasprava i potrebe ili ne potrebe same dopune pa tako i ova, a ova posebice zbog toga što se radi o dakle jednoj dopuni zakona koja je svima nama zapravo interesantna, ali po mome u svakom slučaju bi trebala biti svima jedinstvena u smislu pomaka koje treba napraviti. Naime, što sam ovdje htio reći. Svi znamo da su prostorni planovi temeljni dokument razvoja svake jedinice lokalne samouprave, područne samouprave ili Republike Hrvatske u smislu ukupnog strateškog razvoja. Otprilike negdje od 2007 godine dosta toga se promijenilo. Promijenilo se posebice stanje na terenu i držim da je to svakako krucijalni razlog zbog kojega je trebalo i potrebito bilo dopuniti i ovaj Zakon. Naime, htio sam kazati ono što su prethodnici kazali a to je da se u smislu same prostorno planske dokumentacije i to izrade donošenja ali isto tako provođenja istog došlo do spoznaje da konkretno kod spoznavanja i brzine kojom se ona može dobiti ono što mi nazivamo "papiri" to je građevinska dozvola, to su uporabne dozvole, to su pravne stvari koje su kočile određenu brzinu izdavanja dovodile do toga da je trebalo ubrzati na određeni način i donošenje ali i provođenje svih ovih dokumenata i akata koji to prate. Osim dakle toga možemo to potvrditi konkretno i podatkom koji nalazimo u dopunama a to je da je bilo potrebito između 450 i 510 dana za cijeli jedan postupak izrade i donošenja prostornih planova. To je ipak vrijeme koje je dosta dugačko. Također još jedan podatak u prilog ovome što sam kazao da su ove nadopune potrebne jeste podatak koji imamo iz provedbe odnosno ispitivanja Svjetske banke o vremenu u kojem se vodi postupak izdavanja odobrenja za gradnju u Republici Hrvatskoj dakle mi smo od 783 zemlje na 132 mjestu pa je i to podatak koji ide u prilog tome da je dakle prijedlog dopuna i izmjena Zakona o gradnji bio potrebit. Dakle, ono što svakako treba kazati to je da skraćenje koje vidimo za 200 dana je zapravo jako bitno. Bitno je zapravo istaknuti da ovo ubrzavanje izrade i donošenja prostorno planske dokumentacije, detaljnih planova uređenja itd., akata o gradnji ne samo da govorimo o tom skraćenju rokova nego govorimo o nečemu što treba apsolutno podržati a to je da će to dovesti do novih ulaganja, novih investicija ali i do dakle uopće u cjelovitosti uzevši gospodarskog pomaka u cjelini. Neki će kazati da to ide na ruku investitorima ali investicije i ulagače moramo podržavati bez toga, bez njih nema pomaka naprijed, to je isto tako znakovito. Ono što je po meni isto tako važno istaknuti jeste da ne samo da se ovdje radi o brzini i rokovima koji potiču ostvarenje i ukupno kada gledamo nego se radi o tome da ovim zakonom svaki građanin svaki pojedinac Republike Hrvatske će isto tako moći dakle dosta brzo ishoditi potrebitu dokumentaciju. Ono što recimo se nisam nikako mogao složiti ni jučer na odboru jeste, a i danas vidim u raspravi konstatacija nekih kolega da je sama brzina, ubrzavanje skraćenje rokova itd., nešto što može dovesti do određenih pogrešaka u samoj proceduri izdavanja, što znači zaključujem da je dosadašnji Zakon po kojemu je to dosta dugo trajalo a po njihovim riječima značilo tako da se moglo sveobuhvatnije sagledati svaki problem a to znači kontrolu i slično, nije dobra. Mislim da je upravo skraćenje rokova znači za mene je znak jednakosti pojednostavljenje, to je onda po meni kvaliteta u kojoj je mogućnost pogrešaka u cijeloj toj proceduri ipak manja. Zašto? Pa to se može vidjeti na primjerima sve zavisi o tome tko zapravo radi na tome pitanju. Naime, mi koji dolazimo iz jedinica lokalne samouprave imamo iskustva s tim ili ugodna ili neugodna ili pozitivna ili negativna. Naime, ako vam je tamo na izdavanju građevinske dozvole, ako radi i ako je osoba pod broj 1. pravnik onda imate problema zasigurno, 100%, uz dužno štovanje kolegica i kolega pravnika da me ne bi pogrešno shvatili. Ali ako imate inženjera, praktičara čovjeka, to ide puno brže i učinkovitije jer on shvaća operativnost i potrebitost dakle jedinice lokalne samouprave ali i pojedinca i svakog građanina. To je jedan moj pristup nečemu što sam uočio i sam kao čovjek na čelu jedne od jedinica lokalne samouprave. Prema tome, vratiti ću se ponovno na ovo jer po meni je bitno ovo skraćivanje rokova i kvaliteta na kojoj treba poraditi i dakle ideja o tome da to treba dakle apsolutno podržati baš u smislu poticaja i podržavanja poduzetništva i poduzetnika jer ne mogu prihvatiti ni pojam odnosno tumačenje opet moram kazati pogodovanja investitora o kojima neki govore pa i pogodovanje je pitanje o kojem se, zavisi s koje razine to gledamo, može gledati ne samo u negativnom, nego i u pozitivnom pogledu. Pogodovanje može biti i pozitivno. Mislim apsolutno može biti pozitivno. Zato pojam pogodovanja o kojem neki govore mislim da nije danas baš korišten u tom pravcu, a mislim da upravo ovo što sad radimo je pozitivno pogodovanje koje treba značiti pomak uopće dakle razvojni koji očekujemo iz prostornih planova kao temeljnih dakle dokumenata, svake jedinice lokalne samouprave. Ono o čemu se danas također govorimo kad se govori o kvaliteti izrade dokumenata prostornog uređenja i projekata dokumentacije, kako bi se ona zaštitila u potpunosti je li, jeste prijedlog u smislu dakle u ovom zakonu cjenika usluga komore, ovlaštenih arhitekata, inženjera. Dobro, možda ide na ruku arhitektima recimo jel', međutim to po mom mišljenju podrazumijeva i promjenu Zakona o javnoj nabavi, i mislim da bi trebalo i o tome raspraviti. Također razgovaralo se i o dakle tome kako i na koji tržišni odnos je li cijene itd. Cijena može biti niska, ali ona kao takva često puta dovodi i do ubrzanja nekog postupka, ali onda je pitanje kvalitete na kraju upitno. Ono što bih ja još htio kazati.
Vrijeme. Vrijeme je isteklo već prije minutu.
Jeste da u drugom, drugo čitanje. Zahvaljujem se, samo. Drugo čitanje će otvoriti mogućnosti, makar smo imali puno toga još da sve ono što se može predložiti predloži, i mišljenja da se raspravi, a nadam se da će to dakle uvaženi ministar i Vlada dakle raspraviti i da će to biti kvalitetno, i da ćemo to svi skupa moći podržati.
Hvala lijepa. Evo imamo tri replike, pa ćete moći još nešto i u odgovorima reći. Najprije poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Pa uglavnom se slažem s kolegom što je govorio, i mislim da ovakav tip zakona nam je nužan da zapravo imamo uređeniju i efikasniju državu kompletno. Međutim ja nisam siguran da će rješenjima iz ovog zakona, da će administracija koja je vezana za ove poslove biti efikasnija. Na žalost poučen iskustvom. Zašto? Zato jer je hrvatska administracija na kojoj hoćete razini još uvijek neracionalna, neorganizirana, i neefikasna. Ako hoćete, i sami ste o tome govorili needucirana. Neću govoriti o izmreženosti različitim lobističkim interesnim skupinama. Sjetite se afere gruntovnica, sjetite se svega onoga na žalost čemu svjedočimo zadnjih godina. Zapravo, zašto mislim da se neće ovaj cilj neće moći ispuniti. Pa zato jer nećemo imati, još uvijek nemamo cjelovitu stratešku, a onda ni plansku priču, jer mi ćemo doći u situaciju, barem ja to tako vidim stvari, da ćemo zapravo planove prilagođavati realnim situacijama na terenu, umjeto da je obrnuto, da realnu, dakle da se realne situacije prilagođavaju planovima, i tu vidim prostor manipulaciju. Tu ćemo priču posebno otvoriti jednim drugim zakonom koji će vjerujem isto danas dijelom ćemo otvoriti tu priču, doći na dnevni red. Prema tome mislim da moramo promatrati zapravo drugačije cijeli princip i način funkcioniranja države kroz ovaj administrativni ili birokratski kako hoćete aparat. To što će župan nakon mjesec ili ne znam koliko dana, ako ovaj ne da, dakle ne da rješenje moći donijeti odluku. To je krivo. Ma župan ga treba smijeniti ako ne da negativno ili pozitivno rješenje u roku od 30 dana. Dakle taj princip organiziranja i funkcioniranja administracije treba drugačije postaviti, uz ova rješenja naravno.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, zastupnik Matković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa dobro, vidite kolega Lučin, pa i donosimo izmjene i dopune, upravo zato da bi sve skupa sa ovim izmjenama i dopunama koje ćemo donijeti bilo efikasnije, da bi bilo brže, učinkovitije, da bismo skratili rokove, dakle to je suština svega. Dakle ne možemo baš govoriti na taj način, ja sam samo primjerom jednim ili ste vi to sad iskoristili ne, to je sad pitanje, spomenuo dakle taj jedan pristup, posebice kod dakle institucije sada županijske koja izdaje dakle te dozvole. Isto tako ovo što vi, što spominjete župana i ovo, mislim da je i to korak naprijed, jer ako govorimo o decentralizaciji u ukupnom smislu, onda je i ovo decentralizacija, onda prenosimo sa ministarstva u odnosu na službe, a onda na župana, dakle i time zapravo jačamo ne samo tu instituciju, nego dolazimo do onoga što cilj svih nas, da će ubrzati nešto. Dakle on dobiva ovlasti po kojima će se ti rokovi skratiti i ubrzati, a mislim da i ovi zakoni kažem ponovno se vraćam na to, dakle i ove dopune koje donosimo upravo idu u tom smislu, upravo govorimo o kvaliteti i skraćenju rokova i ubrzanju. Prema tome prisilit ćemo sve one koji rade na tome da budu učinkoviti, a ne da budu spori. Zato se i radi na dopunama o ubrzanju.
Hvala. Sljedeća replika, i poštovana zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Matković, ja se zapravo slažem s vama kada tvrdite da je dobra prostorno planska dokumentacija elementarni preduvjet za svekoliki, ponavljam svekoliki razvitak svake jedinice lokalne i regionalne samouprave. Istodobno moram kazati i dati odgovor gospodinu Lučinu koji vam je, i spominjući zapravo u svojoj replici prema vama, dotakao i provedbu dokumenata prostorno planske dokumentacije. Ako smo pozorno slušali našega ministra, također se to moglo dati zaključiti iz njegovog obraćanja, dakle ne izdvaja se ured za provedbu planova prostorno planske dokumentacije, već upravo se odlično uklapa u ove izmjene i dopune zakona, jer će također omogućiti taj i bolju primjenu zakona o kojem govorimo. Osobno imam veliko iskustvo, petogodišnje iskustvo u donošenju prostorno planske dokumentacije u velikom gradu, jer znamo što, koje su reforme sve uslijedile također i u ovom segmentu, i definitivno donoseći prostorno plansku dokumentaciju za grad Šibenik dvije izmjene i dopune prostornog plana uređenja grada Šibenika koji je definitivno najvišlji po svom redu, čitavi niz urbanističkih planova uređenja, čitavi niz detaljnih planova uređenja, a sam generalni urbanistički plan kojeg smo započeli izrađivati za vrijeme staroga zakona, uveli već u javnu raspravu već u vrijeme izborne kampanje lokalnih izbora kada je nova vlast obustavila cijeli postupak što mi je žao. Pa evo nemam informacije u kojoj je to fazi i to je velika šteta. Zaključno držim u replici prema vama gospodine Matković kvalitetan zakon koji će ubrzati procedure, uštediti velike novce i na taj način osigurati svekoliki razvitak jedinicama lokalne i regionalne. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I repliku ima poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa mislim da je kolega Matković rabio jedan krivi izraz kada je govorio o pogodovanju. Mislim da ste trebali upotrijebiti izraz stvaranje pretpostavki za bržu realizaciju projekata, jer doista se ne radi o nikakvom pogodovanju, ni ... nego se radi o tome da država svjesna da treba skratiti rokove kroz određene procedure da bi osigurala što je moguće brže investiranje naravno temeljem prostorno planske dokumentacije koja mora biti usklađena sa zakonom sa svim planovima višeg reda itd. Dakle nije riječ o pogodovanju nego isključivo o stvaranju pretpostavki kako bi se ubrzala procedura i pojednostavljenjem istih da bi se uklonile prepreke za ulaganje. O tome se radi, uklanjanje prepreke i stvaranje pretpostavki za brži razvoj. I još jednom o centralizaciji odnosno decentralizaciji. Evo danas smo svjedoci da oni koji se svakodnevno zalažu navodno za decentralizaciju kada imaju pred sobom jedan prijedlog decentralizacije spuštanje ovlasti sa ministarstva na županije odnosno župane, onda se oni tome protive jer kao država treba zadržati sve te ovlasti. Doista me čudi da to slušamo od naših kolega koji se svakodnevno zalažu navodno za decentralizaciju. Evo kada je u praksi primjer ispred njih onda se ne slažu s njim.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boris Matković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ništa očito ovoga ja mislim da moj poštovani kolega Frano nije čuo riječi prije pogodovanja. Frano ovdje piše također kažu da se skraćenjem roka pogoduje investitorima. Dakle, to sam ja čuo i na odborima a čuo sam i u raspravi ovdje. dakle, nisu to moje, ja sam htio kazati da to "pogodovanje" o kojima neki govore može biti pozitivno. Dakle, zna se u kom smislu može biti pozitivno. Ali prihvaćam uredu ovu jezičnu ispravku. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Evo sljedeća je rasprava poštovanog zastupnika Jerka Rošina. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja sam se pripremio za ovu raspravu već odabrao jer se tom problematikom bavi, ali evo rasprave koje su do sada vođene me navode na jedna drugačiji pristup posebno sa kolegom Lučinom. Otišao je ća, ali ja ću svejedno reći. Nakon što sam se ispričao za svoju nepristojnost i upadanje i razočaranje njegove u pogledu moje tolerancije, da mu rečem da je u pravu što se tiče činjenice da je do sada uglavnom su planovi puno toga uništili što je bilo već stanje u prostoru, nažalost takva je praksa bila. No međutim, ono zbog čega mijenjam karakter svoje rasprave, čini mi se da treba dati jednu određenu pouku o tome što etažiranje u turističkim objektima znači. Jer iz svega ovog skupa vidim da ljudi dobro ne razume i ne znaju tu problematiku. Kolega Lučin je čak rekao ja o tome ne znam, ali je svejedno uputio primjedbe. Ne postoji mogućnost da onaj koji je vlasnik jednoga dijela hotelsko-ugostiteljskog objekta i ima svoj vlastiti ključ, dakle ne može se do tog dijela nekretnine doći bez ključa kojeg kontrolira recepcije, dakle ne postoji mogućnost korištenja bez recepcije. To nije autonomna nekretnina, to je nekretnina odnosno dio nekretnine u funkcije jedne cjeline. To je kao jedan generalni okvir. Drugo, koriste se termini u potpuno krivom značenju. Time sharing kolega Frano Matušić, time sharing nije kupovina nekretnine. Sa time sharingom se kupuje vremenska dionica. Nekretninu može kupiti lanac u tom jednom objektu, ali nikada pojedinac. Pojedinca kupuje jednu vremensku dionicu koju unutar tog svog lanca može koristiti u Hrvatskoj, na BAhamima u Rusiji, u Australiji bilo gdje gdje taj lanac ima svoje. Time sharing znači dionica vremena. Postoji properties share ili kao što Talijani zovu multiproprieta gdje ja gospodin Mimica npr. Branko Bačić ili bilo tko zajedno kupujemo jednu nekretninu i po unaprijed utvrđenom terminu tu nekretninu koristimo. U tom slučaju kao suvlasnici te jedne nekretnine mulitiproprieta u jednom jedinom objektu, ne bilo gdje po svijetu, mi zato moramo imati drugačiji karakter objekta u kojem se to nalazi jer svaki od nas ima potrebu svog vlastitog spremišta da bi ostavio skije, dasku za jedrenje, kupaće kostime i ostalo. Dakle, tehnološki je to drugo. Treći tip kupovine koji je pitanje etažiranja, to je ... buy too let, to znači da ja kupujem nekretnine u jednom objektu jednom turističkom objektu, hotelskom objektu isključivo jedan fragment kupujem i etažiram zato da bi kod banke mogao biti prepoznati kao vlasnik, dobit eventualno kredite i tu svoju vlasnost prenijeti na svoju djecu, na svoje nasljednike, ali ja je koristim samo jedan određeni period u godini koji dogovaram sa menadžmentom hotela i nakon toga moja nekretnina je u funkciji kao bilo koji drugi dio hotela koji se iznajmljuje. Zašto je to mudro i pametno? Jer svaki vlasnik te nekretnine koji je etažirao u jednom objektu je obavezan plaćati troškove održavanja hotelu. Na takav način sa prodanim hotelom u cjelini hotelska uprava ima garantirani godišnji prihod za troškove održavanja. A ja sam sretan da vrijeme ne koristim upravo hotela moj apartman, moju sobu, moj stan, iznajmljuje drugima, rentira, iz te rente ja plaćam svoje troškove održavanja te nekretnine i eventualno sudjelujem u profitu. Rezoni za takvo etažiranje, rezoni za takvo građenje su prvo u tome da ću ja kupiti tu nekretninu samo ukoliko je u određenom hotelskom sustavu, bez obzira jel to T1 i T2 koje koristimo a koje su zapravo arhitektonske kategorije, a ne turističke kategorije, da bi kada dođe na ljetovanje našao čist i uredan stan, provjetren stan, sobu, apartman što imam, zaliveno i uređeno cvijeće, sve žarulje gore, grijanje radi, klimatizacija radi, nema nikakvog problema. A ne da dođem u svoju vikendicu pa 7 dana gubim dok sve stavim na svoje mjesto i onda opet 3, 4 dana prije no što otputujem to srediti. Dakle, to je neka životna mudrost koja već u svijetu postoji i koju pokušavamo unijeti kod nas i u Hrvatskoj postoji tržište. Bože daj po mom mišljenju da se pojavi 50 tisuća nas koji to možemo učiniti ili iz vanka pa da ti ljudi žive u Hrvatskoj ne mjesec dana nego 6 mjeseci u godini i da ovdje troše a sve ono što je problematično bude u zemlji iz koje dolaze. Dakle, etažiranje je to a nema veze sa parcelacijom i kolegama koje koriste, ne kaže se parcelizacija nego parcelacija jer se ne parcelizira nego parcelira. Tako se govorno često griješi, zbog čistoće jezika koji se već 150 godina u ovome Saboru koliko znam kao Hrvatski jezik službeno koristi. Dakle, to je vrlo važno za poimanje što etažiranje znači. Ne u objektima koji su samo apartmani, samo jedinice pa se mogu pretvoriti u stalne adrese nego u okviru turističkog kompleksa, u okviru turističke cjeline, onoliko koliko bi tržište primilo. Pri tome ta nekretnina, odnosno ne daje pravo permanentne adrese, to nije tvoja trajna adresa, to nije adresa na koju ti dolazi poziv za izbore, ona se ne može pretvoriti u prostor stanovanja i iz tog razloga ne može vlasnik toga tražiti vrtiće, škole i sve ono ostalo što traže u normalnim stambenim jedinicama a što se na žalost dogodilo u Splitu i ta pouka Splitskog Žnanja u kojoj su sudjelovali u negativnom smislu sve strukture o pojedinca do države jednu turističku zonu pretvorila u stambenu i svi kada su se uselili u turističku zonu u blizini mora sada im svima fali i vrtić i škola i sve ostalog, sami su sudionici tog vlastitog nedostatka. U ovom slučaju se radi o nečemu što je čisto u Europi i cijelome svijetu prihvatljivo i ne vidim problema u odnosu na ovo. Ali poseban aspekt je vrlo važan jer se u Hrvatskoj razvio vrlo veliki senzibilitet za korupciju i koruptivne mjere koje se mogu u tome nalaziti. Kazao bih da se s ovim na stolu rješavaju problemi koji se danas rješavaju ispod stoga. Apartmanizacije i betonizacije ne bi bilo barem ne toliko da je postojala mogućnost takve kupovine. Ja vam mogu imenom i prezimenom nabrojiti ljude koji su u splitu kupovali stanove kao svoje druge kuće, sezonske kuće za preko ljeta boraviti tamo. DA su imali mogućnosti kupiti u Marijan Hotelu, Split Hotelu, Bellevue ili bilo kojem hotelu onda možda tu situaciju ne bi imali jer im to daje veću garanciju i kvalitetu usluge jer mogu naručiti čistačicu svaki dan da im mijenja lancune, posteljinu i to ja moram o jeziku voditi računa ovdje ili naručiti catering to je riječ koja se sada u Hrvatskoj koristi, dostavu hrane u sobu, i sve ono ostalo što hotel pruža. Čini mi se da je to bilo bitno da iskoristim svoje vrijeme u pojašnjenje toga da se ne ide u krivom smjeru a parcelacija ne postoji kao kategorija, to je gospođa Dropulić apsolutno u pravu etažiranje i parcelacija nemaju veze u krajnjem slučaju u Zakonu se tako o tome govori. Iskoristio bih prigodu za samo još dvije stvari kazati a ostalo ću u materijalima za neka konkretna tehnička rješenja uključujući i cjenik arhitekata jer mislim da je taj cjenik potreban ali ne obavezuje, pa se mi kao arhitekti unutar komore dogovorimo koliko ćemo ... da prostite za doći do posla ali ne može javna nabava u privatnom sektoru nego obavezuje na to. Ali stvar koja je vrlo važna za ovo, radi se o tri hektara imovine prijavljenog gospodarstva koje vam daje pravo da gradite kuće od 200 kvadrata, to smo već sa ZOP-om uveli kao jednu praksu omogućenu uredbom, važno je kazati da na otocima ne postoji mogućnost jedne parcele od tri hektara ali da su tri hektara bila osnova za moguću gospodarsku djelatnost zbog koje smo i dali tu mogućnost da se sagradi objekt od 200 kvadrata u gospodarske svrhe ali i sa dijelom tog objekta i za stanovanje. Prema tome bi onome tko ima tri hektara prijavljene zemlje gospodarske djelatnosti trebalo omogućiti izgradnju tog jednog objekta i na parceli građevinskoj parceli koja je manja od tri hektara jer ne postoje parcele od tri hektara ali da kažem da ne može biti manja od 1000 ili tisuću i pol, inače ne postoji rješenje na otocima nećete naći parcele veličine od tri hektara. A što se tiče udaljenosti gradnje od mora i nadalje mislim da je 70 metara mjera koja je ZOP-om data, primjerena iako smo izvorno u prijedlogu uredbe nudili 100 međutim, u saborskoj proceduri tih 100 nije bilo prihvaćeno pa je vraćeno na 70. Traženje 100 je sada malo previše pogotovo u odnosu na otoke, 50 je preblizu, ali je pitanje koliko visoka ta gradnja na 50 ili 70 metara od mora. Dakle, 70 metara od mora je mjera koja je primjerena i ok. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Jedna je replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolega dobar dio rasprave potrošili ste upravo izlagajući, obrazlažući što je etažiranje što je parcelacija, međutim, to su pojmovi upravo Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koje naravno mora koristiti i ovaj zakon. Također kažete da građani govore o ovome često, daju kritike a ne znaju o čemu se tu radi. Iskustvo naše građane uči da kada god tobože nešto nisu razumjeli da to nije dobro za njih. Prema tome, ne treba podcjenjivati vlastite građane. Naime, dobro građani znaju da je upravljanjem prostorom a i zlouporabe upravljanja naročito na lokalnim razinama dovelo do velikih nepravdi, na kraju krajeva to je jedan udžbenički primjer kako je prostor korupcije upravo kod upravljanja prostorom najveći. I jedno transparentno ponašanje upravo u planiranju a toga nema, znamo da neki planovi primjerice u Zadru gdje je već opći plan napravio detaljno upravo katnost, i takvu katnost gdje mogu stanovati samo Pigmejci, ja vam samo primjer govorim, nadam se da to neće proći kod resornog Ministarstva. Drugo, pitanje gradnje i to se sada sigurno nastavlja na sljedeću točku koju ćemo imati, inspektori su našli, gradi se na tuđem, zaklanja se vidik onima koji imaju uredno sve papire, postoji rješenje o uklanjanju te zgrade godinama ali se uopće ne postupa i sada si građani postavljaju normalno pitanje hoće li to biti ozakonjeno i time. Prema tome, naravno ozakonjenje onih stvari koje su u građevnoj zoni, koje nikome ne smetaju gdje nema sporova oko suvlasništva ali ne i ovakvih stvari. Prema tome, nije ovo zakon da vi možete provjetravati svoju vikendicu, zakon o provjetravanju vikendica. I etažiranje i što kažete etažiranje da možete podignuti kredit. Etažiranja se vrše iz različitog razloga, a osnovni razlog je upravo radi evidencije vlasništva i da zajednička nekretnina ima svog vlasnika na određenom tom dijelu nekretnine. Naravno parcelaciju ste dobro obrazložili. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku ima poštovani zastupnik Jerko Rošin.
Što se tiče provjetravanja kolegic Antičević važno je da ne izvitrimo mi, znate da iz glave ne izvitri, da ne budemo ka kvasina, a da je boca otvorena Bog te pitaj otkad pa više toga nema. A drugo što se tiče poduke koju ste s pravom kazali da građani ne daju. Ono što sam ovdje govorio nisam govorio o građanima nego o saborskim zastupnicima i nažalost ono što sam govorio sam govorio zato što mnogi saborski zastupnici, vidio sam iz rasprave, ne razlikuju te pojmove. A što se tiče javnosti i građana, stojim na raspolaganju građanima za presice, tribine, konferencije, sudjelovanja u bilo čemu, da pojasnim ono što građane interesira. A što se tiče za Pigmejce, ja se s vama slažem, ali mislim da to ne može nijedan … [[Ne razumije se.]] prvi Pigmejce jer mi Pigmejci nismo niti Japanci, ali Sabor nije uprava da bi razgovarali o nekim konkretnim predmetima. Imamo mjesto o tome se gdje razgovarat ali standarde koje postavljamo, postavljamo mi ovdje u Saboru. Naravno politika igra značajnu ulogu, to sam vidio jučer i na sjednici odbora gdje politike mogu naći dogovore u nekim stvarima, ali struka je struka. Dakle Pigmejci možda mogu, ali mi ne bi mogli stati. A što se tiče pouke, mislio sam Šime Lučin … [[Ne razumije se.]] jer on je počea tu priču.
Hvala lijepa.
… [[Govornik se ne razumije.]] hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Nastavljamo pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Dubravka Šuica.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo čuli smo već puno o ovom zakonu i možda se vrtimo, stalno isto govorimo cijelo jutro. Činjenica je da nema univerzalnog recepta za gospodarenje prostorom i činjenica je da svaka država uređuje svoj prostor na način na koji misli da je to najbolje. Hrvatska i Hrvatski sabor je donio zakon 2004. godine. Čuli smo jutros govoriti ministra koji je rekao da je to dobar zakon, ne želimo mijenjati njegov koncept, ali činjenica je da se tijekom primjene zakona ukazalo na niz nekih manjkavosti i to je razlog zbog čega se ide u izmjene i dopune ovog zakona. Bilo u prvostupanjskom bilo u drugostupanjskom postupku, uočene su nedorečenosti i zbog toga se prišlo ubrzavanju procedure. Ne želi se narušiti osnovna bit zakona, ali je činjenica da je potrebno pojednostaviti i učiniti razne procedure donošenje akata puno fleksibilnijim. To mogu iz iskustva potvrditi da su se donošenje planova predugo je trajalo na lokalnoj razini zbog procedure. Isto tako, ne treba smetnuti sa uma Vladin akcijski plan za uklanjanje prepreka o ulaganjima i veliki Vladin plan gospodarskog oporavka. Činjenica je da trebamo omogućiti investicijama da što brže i što lakše dođu na naš prostor, znači brže investicije, ali ne samo za velike investitore nego prije svega za naše građanke i građane. Isto tako vidimo iz ovog obrazloženja, čuli smo i iz rasprava da je obavljeno niz rasprava sa strukovnim organizacijama, sa komorama arhitekata, građevinara, sa udrugom gradova i općina, da su sve relevantne institucije sudjelovale u prijedlogu ovoga zakona, da su nevladine organizacije također sudjelovale. Sve skupa je doprinijelo i doprinosi demokratičnosti donošenja ovoga zakona. Zašto je to važno, zato što mislim da ovaj zakon nema građanina i građanke, nema pravne niti fizičke osobe u Republici Hrvatskoj koga ovaj zakon ne dodiruje. Vidjeli ste samo koliko smo potrošili vremena, pa čak je gospodin Rošin cijelu svoju raspravu potrošio na etažiranje. Samo jedan članak ovog zakona je bilo potrebno obrazložiti. Činjenica je da svi jednom dođu ili na uknjižbu ili na lokacijsku ili na građevinsku ili se žele baviti nekim biznisom. Znači nema građanke ni građanina Hrvatske koji nije zainteresiran za ovaj zakon i zato pozdravljam i ja što imamo prvo čitanje i što ćemo vjerojatno sa nizom prijedloga doprinijeti da u drugom čitanju zakon bude na zadovoljstvo svih skupina. Ono što je posebno važno to je skraćivanje rokova, ako je to sada 210 dana koliko se predviđa mislim da je to optimalno. Isto tako je smanjena potreba izrade planova. Detaljni plan uređenja i urbanistički plan uređenja, ali bih molila kasnije ako može ili državna tajnica ili ministar jer sam čula dva različita mišljenja, objasniti što je sa aktualnim prostornim planovima i GUP-ovima. U aktualnom GUP-u ili prostornom planu općine ili grada su predviđeni ti detaljni planovi za koje danas ovaj zakon kaže da se ne trebaju raditi. Znači da li su ti GUP-ovi i dalje na snazi i što je važnije, zakon ovaj koji donosimo ili oni GUP-ovi koji su doneseni i treba li pristupiti izmjeni i dopuni tih prostornih planova. Isto tako, vrlo je važno napomenuti da za dobivanje lokacijske dozvole daje se šansa ovaj puta strankama, odnosno građanima da sami pribave dokumente i da se na taj način ubrza cijela procedura. Isto tako smo čuli da je prethodna rasprava kad se radi o malim izmjenama planova, kad se radi o ciljanim ili tzv. točkastim izmjenama da će se moći obaviti bez prethodne rasprave što je također jedan napredak. A ono što je također važno je da se investitorima i putem ovog zakona omogućuje da financiraju planove. Ako nema novaca u proračunu gradova i općina može se sklopiti ugovor i bez procedure javne nabave ukoliko to radi investitor, što brže doći do tog plana. Mislim da je to jedna jako dobra praksa bila već u nekim gradovima pa i u našemu gradu, ali mislim da je to vrlo važno jer grad ili općina nema u proračunu toliko novaca u tom trenutku, a investitori žele raditi i nema smisla da to bude prepreka. Čuli smo puno jutros govoriti o decentralizaciji. Ja se apsolutno zalažem za decentralizaciju i mislim da je jako dobro da bez obzira na različita mišljenja koja smo čuli i iz kluba i šire da se, kad se radi o zaštiti obalnog pojasa, dade županima da odlučuju samo u dijelu ZOP-a. Jer nema smisla se ponavljati, ali ipak stalno govorimo o decentralizaciji, kad je ovo još jedna od takvih funkcija onda nemamo povjerenja u župane. Pa sam pošla redom, pogledala koji su to župani diljem jadranske obale, znači radi se o pet županija, u tri županije su župani iz HDZ-a, u jednoj iz SDP-a, u jednoj iz IDS-a. Znači nemamo povjerenja u župane koje je narode izabrao direktno na izborima, mislim da im treba dati šansu i kroz ovu odredbu zakona. Isto tako vidim da je jako dobro i pozdravljam da se stvaraju pretpostavke za veći broj građevina koje neće biti potrebna dozvola iz ovog zakona to proizlazi. Isto tako da se može utvrditi čestica za redovitu uporabu zgrade. Ono što također želim pozdraviti, ono što je ministar jutros u izvornom izlaganju rekao da se razmatra mogućnost ugovora između investitora i jedinica lokalne samouprave koji će omogućiti investitoru da uloži u infrastrukturu. To je ono što je velika prepreka svim investicijama jer gradovi i općine nemaju novaca, isto kao što nemaju novaca za izradu planova tako nemaju ni novaca za izradu infrastrukture i mislim da je dobra prilika da im se omogući da se na ime komunalnog doprinosa ili na ime vodnog doprinosa da se može kompenzirati njihova investicija u infrastrukturu na tom području. O etažiranju smo puno čuli mislim da je to jasno, bitno je da nema promjene namjene, da se ne može pod ovim mijenjati namjena i mislim da je to bitno čime će se bitno izbjeći onaj izraz apartmanizacija. Kada se radi o županijskim zavodima kao izrađivačima plana. Ja podržavam ovaj prijedlog izvorni u vašem zakonu bez obzira što smo čuli drugačija mišljenja da male općine i gradovi nemaju novca da bi platili visoke cijene izrađivačima planova, ali isto tako smatram da su u direktnom sukobu interesa Županijski zavodi. Oni su ti koji daju suglasnost ili mišljenja na prostorne planove a istovremeno ih oni donose. Po mom mišljenju to jednostavno iz tog razloga nije prihvatljivo, ne zbog ovih financijskih razloga i mislim da treba kada se radi o cijenama komorskim čuli smo da i one se mogu prilagoditi a istovremeno znam da nema na tržištu dovoljno izrađivača plana koji su licencirani za izradu plana i da zato su županijski zavodi formirani ali u tom smislu treba vidjeti kako se ta njihova dvojna uloga može izbjeći. Postavila sam pitanje za već donošene GUP-ove, što će biti s detaljnim planovima koji su u GUP-ovima želim to još jedanput pitati, hoće li se pristupiti izmjeni i dopuni GUP-a ili će se taj detaljni plan automatizmom iz GUP-a izbaciti. To meni nije baš jasno. Kada se radi o golfu i 25 metara žao mi je što nema onih koji su jutros ovdje o tome govorili, pa najbolji svjetski teren na svijetu nalazi se na 0 metara od mora, na samom moru, znači to nije čak ni pomorsko dobro. Pa dajmo malo fleksibilnosti, ja ne znam na koji se ovo konkretno odnosi sigurno nije na ovaj naš na Srđu jer je on na 413 metara visine i nije na moru. Međutim, očito negdje će biti to blizu mora i nema razloga da se to ne omogući, podržavam ovakav prijedlog. Što se tiče obalne crte željela bih nešto ovdje prokomentirati. Na otocima znate ili na poluotoku Pelješcu konkretno ima puno domaćinstava koji nisu sami krivi što se njihovo imanje nalazi tik uz more, konkretno na području Dingača i dalje na kraju Pelješca. Znači njihovo cijelo imanje se nalazi uz samo more i samo zato što su zbog nasljedstva došli u posjed takvog imanje i žive od toga ja smatram da im treba liberalizirati i da treba na ovaj način na koji ste vi predložili pomaknuti obalnu crtu jer oni na žalost ne mogu danas graditi niti gospodarski objekt. Naravno da ovdje ne podržavam manipulacije koje se odnose na razne tajkune i razna pogodovanja ali ovdje mislim na izvorne vlasnike zemljišta, vlasnike vinograda konkretno na otocima ali posebno mislim na otok Pelješac i molim da se još jedanput razmotri i da se vidi može li ostati ovakva odredba kao što ste napisali u prvom čitanju. U svakom slučaju teško je pomiriti razvoj i prostor. Želimo se razvijati, želimo investicije istovremeno želimo očuvati prostor, razumijem da je to teško, nadam se da će ovaj zakon do drugog čitanja postići svoj optimum i da ćemo se svi oko njega složiti jer kao što vidimo ovdje nema nekih velikih prijepora oko nas osim što želimo doprinijeti da se prostor maksimalno sačuva. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo repliku poštovani zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče, naime uvažena kolegica Šuica kada ste govorili o županijskim zavodima i o njihovoj ulozi i dalje stoji konstatacija da će to biti veliki teret za jedinice lokalne samouprave ali nikakvog smisla nije bilo da je upravo zakon natjerao županije da ustroje te županijske zavode i da im kaže i upravo jedna od osnovnih djelatnosti do sada je pisalo da je zadaća da izrađuju prostorne planove gradova i općina i urbanističke planove uređenja i obavljaju stručno analitičke poslove iz poslova prostornog uređenja. To je bio povod zašto je Zakon naredio županijama, a županijski zavodi nisu mali trošak za županije, a sada kada smo ih ustrojili sada im tu osnovnu djelatnost prepolovljavamo, što će oni raditi? Dalje će samo obavljati stručno analitičke poslove iz prostornog uređenja. U tu svrhu ih nismo morali ustrojavati jer smo time dobar dio tereta financijskog prebacili na županije. I kada je u pitanju uloga župana jer samo to bih vam posebno apostrofirao, kolega Matušić je o tome govorio, nije sporno da župan treba dati svoju suglasnost ali koji je osnovni razlog da je imao 30 dana a da mu se sada skraćuje rok na 15 dana. Ukoliko želi uistinu posvetiti se i proučiti mora uskladiti prije nego što potpiše biti siguran da je usklađeno sa svim zakonskim propisima, zašto dovoditi župana bilo kojeg u poziciju da stavlja svoj potpis na nešto što nije sigurno da je u suglasnosti sa svim mogućim propisima. Dakle, do sada je bilo 30 dana, predlažemo da i ostane 30 dana, to neće ništa bitno promijeniti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Dubravka Šuica.
Pa što se tiče ovih 15 dana jedini je razlog kako razumijem iz duha zakona je da se skrati procedura. Mislim da nema nekog razloga da točno to župan ne utvrdi radi se o pet Jadranskih župana ako dobro razumijemo i nema razloga da ne utvrdi i da ne usporedi sa planom višeg reda odnosno da mu u tome pomogne upravo taj županijski zavod o kojem ste pričali, neće to raditi sigurno župan osobno nego će raditi županijske službe. Kad je županijski zavod u pitanju slažem se i zato mislim da treba pronaći neku mjeru u tome. Nemaju općine novaca, nemaju gradovi novaca i županijski zavodi su im služili izvrsno za izradu tih planova. Ali istovremeno kako su oni ti koji daju mišljenje na vlastite planove koje su oni sami izrađivali. U tom smislu mislim da su u teškom sukobu interesa i zbog toga treba naći neko rješenje koje će ih iz toga izbaviti.
Hvala lijepo. Evo i 7 i pretposljednji u pojedinačnoj raspravi je poštovani zastupnik Luka Denona.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, gospođo državna tajnice. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji. Kako sam ja shvatio iz vašeg uvodnog izlaganja, a naravno i iz ove rasprave prvenstveno se intervenira u postojeći zakon ovim izmjenama i dopunama da bi se na neki način pokrenula gospodarska aktivnost i da bi svoj program ekonomskog oporavka ubrzao na način da se potencijalnim investitorima omogući brže ishodovanje dozvola i da im se na taj način omogući da krenu u izgradnju objekata koji bi onda bili u korist gospodarskog oporavka. Ali isto tako vi ste naveli ovdje da se intervencijama u tekst zakona može otkloniti više uočenih, citirat ću nejasnoća i ispuniti navedene obaveze. To je ovo što sam malo prije rekao, a da se time ne promijeni koncepcija zakona, niti dovede u pitanje kvaliteta upravljanja i zaštite prostora, odnosno ostvarivanje cilja zakona. S tim u svezi provedena je stručna rasprava i analiza u suradnji sa nadležnim upravnim tijelima i zavodima županija, gradova, općina, njihovim udrugama, te sa zainteresiranim institucijama, strukovnim udrugama, udrugama građana, a koja je potvrdila i proširila spomenuta saznanja i moguće načine rješavanja uočenih nedostataka. Dakle, unatoč tome što piše da ste proveli veliku i dobru javnu raspravu prilikom izmjena i dopuna ovog zakona, ako je tome tako recite mi zašto je onda, ako ste raspravljali sa županijama i županijskim zavodima ostalo u zakonu ono čega prije u zakonu nije bilo. Nije valjda da su županijski zavodi sami to sugerirali, da oni eto više ne moraju i ne mogu raditi prostorne planove. Mislim da je to ili nešto nije logički. Ako ste ih konzultirali oni sigurno se nisu složili s time da ih se iz ovog zakona ovim izmjenama i dopunama na ovaj način kako ovdje piše izuzme. Potvrđujem i ovo što su kolege iz pozicije u raspravi rekle, da bi bilo nužno potrebno u drugom čitanju barem to promijeniti i ostaviti onako kako je bilo. Da ne ponavljam da su oni sada educirani i da tamo postoji zaista dobar, kvalitetan broj ljudi koji se mogu time baviti, a neće biti na uštrb kvalitete kao što će se ovim promjenama može dogoditi. To je prva primjedba. Druga primjedba. Ako je to tako kako ovdje piše i razlozi zbog kojih ste došli na ideju da se negdje na kraju mandata intervenira u ovaj Zakon izmjenama i dopunama zašto je onda bilo potrebno učiniti da se malo manje od polovice postojećeg zakona intervenira u njega. Zašto polovica zakona je dirnuta ili u nekim segmentima promijenjena? Ako je samo razlog da ćemo pomoći i pojednostaviti da se ide u brže investiranje i da se privuče kapital da može investirati u Republici Hrvatskoj. Nije mi jasno i onda još kažete da se time neće promijeniti koncepcija zakona. Ako se zakon više od polovice mijenja sigurno se mijenja koncepcija zakona i zaštita prostora. Recite mi ako je to samo zbog ja tako čitam, a pročitao sam do kraja kratko se može utvrditi da ove izmjene i promjene idu u korist samo onima koji žele investirati. To je nedvojbeno tako. Ali recite mi zašto onda mijenjate zaštićeni pojas i smanjujete ga na obali i na otocima? Zašto ste, ako je to investitor koji će doći ovdje i napraviti pogon, tvornicu, zaposlit ljude. Kakve to veze ima sa zaštićenim pojasom? Mislim zašto to diramo kad i ono rješenje koje je bilo prije u zakonu bilo je dobro rješenje i na njega smo se naučili. Nije mi jasno zašto sad i to dirate, jer sve manji i manji je taj zaštićeni pojas. Pa bi možda bilo dobro da ga u neko dogledno vrijeme za par godina kažemo ne treba, nema zaštićenog pojasa nego smo nezaštićeni do kraja. Jer takvo smanjivanje bespotrebno dovodi do toga da će ta imaginarna zaštita tog obalnog pojasa biti zaista samo imaginarna. Očito je da ste se rukovodili samo time da se kroz ove izmjene i dopune toga zakona ide na ruku investitorima. U tom slučaju je negdje zanemarena ta briga o javnom interesu za koji se svi trebamo brinuti. Jer gledajte, taj prostor u Republici Hrvatskoj to nam je jedino što imamo. Mi nismo veliki kao neke druge zemlje, kao što je Rusija pa možemo si dozvoliti luksuz da u jednom dijelu tog prostora zbrljamo i nešto krivo napravimo. Jer svaka intervencija u prostor u Republici Hrvatskoj bilo gdje, da li na obali ili negdje drugdje je trajna intervencija koja će se jako, jako teško kasnije popraviti i činit će golemu štetu ne samo kvaliteti življenja nego i ovim investitorima koji će ako se ovako napravi vjerojatno moći doći brže i efikasnije do svog dijela investicije da ona saživi. Dakle, pogoduje se investitoru. Ali i prijašnji zakon čini mi se nije bio velika kočnica za investicije. Nisam čuo kada se govori o izmjenama i dopunama da se toliko pljuje po onom zakonu da je on bio ta kočnica koja nije dozvoljavala da se investitori lakše i brže uključe u investicije u Republici Hrvatskoj. Slažem se da je možda bila ta procedura koju je trebalo smanjiti i da je trebalo to nešto pojednostaviti. Ali onda je bilo potrebno promijeniti možda samo desetak članaka postojećeg zakona koji je bio relativno dobar. Iz kojeg razloga to govorim? Velik dio promjena se odnosi ne samo na to da će pomoći investitorima kroz ono pojednostavljenje procedure, nego evo tu smo se svi nekako dotaknuli onoga što će se događati ili što se već događa na obali, pa smo izmjenom takvog Zakona o prostornom uređenju omogućili smo naravno puno smo govorili o tom etažiranju, pa eto sad smo shvatili kad su nam to objasnili da to etažiranje je tako bezazleno i da to u svakom slučaju neće dovesti do apartmanizacije i betonizacije. Tako smo sada čuli. Ali vi ste nam gospodine ministre rekli da u postojećem zakonu je postojala mogućnost također da se provede etažiranje. Ova liberalizacija kako je sada ja čitam tog etažiranja naravno da vodi prvenstveno k tome da se otvara i veći prostor za špekulaciju zemljištima, jer ona zemljišta za turističko ugostiteljske namjene, govorim u onim zonama T1 i T2 koja do sad nisu bila na naročitoj cijeni, zbog njihove ograničenosti isključivo za turističko ugostiteljsku djelatnost, a koje su djelatnosti to svi valjda znaju tek isplative za neko duže vremensko razdoblje od 20-ak godina, sada ovim izmjenama i dopunama višestruko dobivaju na svojoj vrijednosti zbog mogućnosti izgradnje i prodaje nekretnina na tom području. I naravno da se taj način stavljaju u nepravedan položaj. Oni koji, investitori, ponovo govorimo o investitorima, koji su držeći se zakona i postupajući u dobroj vjeri, te vjerujući u stabilnost pravnog sustava, vjerovali smo u stabilnost pravnog sustava da se neće puno toga mijenjati, gradili i izgradili nekretnine na prostorima koji su bili puno skuplji, puno skuplji nego što su ovi sada kojima ćemo omogućiti to dodatno etažiranje. Mislim da to nešto nije u redu. I unatoč uvjeravanjima da neće doći do rasprodaje i da neće doći do ne znam čega, ovakav način etažiranja, ovakav način zadiranja u prostorne planove na način da se omogući etažiranje sigurno je da će doći do betonizacije i apartmanizacije obale. Nećete moći ni jednim zakonom zabraniti da u jednoj turističkoj zoni kada se nešto etažira to kupe, to etažirano kupe ajmo reći nekako je najlakše kazati Englezi. Sve će biti Englezi. I oni će to po ovom time sharingu ili ne znam čemu sve to nekako moći manipulirati time, ali to će u zimi biti … [[Govornik se ne razumije.]] Gledajte, bili smo, dobar dio ljudi koji ovdje sjedi je bio gledati ono što ne smijemo napraviti u turizmu, bili smo po Španjolskoj, po drugim zemljama, molili su nas nemojte raditi greške koje smo mi napravili. Ovim zakonom pokušavamo te greške ozakoniti, i napraviti ono što zaista ne bi trebalo, pogotovo u onom obalnom pojasu od kojega svi, većina nas jako dobro živi. Hvala.
Hvala lijepa. Replika, i poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Svakako uz dobre odredbe u ovom zakonu, vi ste kolega Luka pogodili ja mislim ono što je najproblematičnije i srž, čemu se trebamo zaista usprotiviti, a to je olako etažiranje upravo gdje ste vidjeli i zadnje konsekvence, s obzirom na našu imovnu moć i na imovnu moć Engleza, i to je istina da će to kupovati Englezi po tim podrazumijevamo, odnosno pod navodnicima i druge nacije i druge pripadnike, građane Europske unije. I dok će to oni kupovati, mi se pravimo Englezima i kao da mi ne razumijemo. Etažiranje nije dakle nikakav način da bi netko dobio samo kredit ili provjetrio vikendicu, da mu ne stoji prazna, nego način stjecanja vlasništva, od zajedničkog vlasništva etažiranjem postaju posebni vlasnici, a to svi znaju ljudi koji su kupovali, otkupljivali stanove na kojima je postojalo stanarsko pravo da se nisu mogli ni knjižiti, dok nisu izvršili etažiranje, ili tek polog isprava u knjigu E. Prema tome, tu je najveća opasnost. A osim toga, neki pojmovi trebao bi, evo ovako u svakom slučaju do drugog čitanja pogledati malo i usuglasiti terminologiju sa Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Pa se ovdje u članku 120. govori da će nadležni sud na zahtjev vlasnika građevine u posjedovnici zemljišne knjige. Zemljišna knjiga je evidencija vlasništva, ne posjeda, katastar počesto posjeda, a mi želimo upravo sa tom, sa tim svim kreditima koje smo zadnje vrijeme bili od 2002. godine podigli, da se usuglasi faktično i pravno stanje, dakle i da onaj koji je zaista posjednik, koji ima pravo na posjed može uknjižiti svoje vlasništvo. Tu su nam još uvijek najveći problemi, prema tome evo tih pogotovo u zadnjim odredbama ima dosta tih nejasnoća, možda onaj predlagatelj zna što to znači, ali u svakom slučaju stvara zbrku s obzirom na primjenu Zakona o vlasništvu i stvarnim pravima koji je jedini mjerodavan, jer zemljišni postupak je strogo formalni postupak, i o tome itekako treba voditi računa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, zastupnik Denona.
Pa kolegice, ja sam govorio da mi se čini da je od te turističkog naselja koje će biti etažirano na taj način do dječjeg vrtića koje će biti tamo mali korak. To ja govorim. I taj mali korak će se sutra sigurno dogoditi, pa će u tom naselju pod navodnicima, da se ne uvrijede ti Englezi, imati i svoje mjesto stanovanja, i svoje mjesto prebivališta, i birat će svoga predsjednika mjesnog odbora, sutra, to je sigurno tako, ako ovako krenemo. Zato vas ja gospodine ministre molim da, iako je ovdje u ovom zakonu ste rekli da ste proveli veliku javnu raspravu, ja vas zaista molim da u drugom čitanju uvažite, jer ovdje ste čuli i od pozicije, i od opozicije, i od odbora, i od struke pisane primjedbe na ovaj zakon, pa piše tamo veliki dio tih primjedbi oporbe i stručne javnosti i pozicije probajte, nešto nije u redu, probajte to onda u drugom čitanju razmisliti i ugraditi da tih primjedbi bude što manje. I ono što meni zaista nedostaje ako je to trebalo biti javni interes prostor i prostorno planiranje, naravno da da, nigdje nisam, naravno to smo nekih davnih godina, u nekim zakonima koji su bili relativno dobri imali, a to je da smo bili obavezni kao jedinica lokalne samouprave i država imati nekakva izvješća o stanju u prostoru, da bi znači što se događa, a iza toga smo radili programe o, programe mjera za unapređenje stanja u prostoru. Činilo nam se to, kad smo to morali napraviti jako smiješnim, ali čini mi se da je to potrebno i bilo bi dobro da to ugradimo i u ovaj zakon, da nam se te, taj prostor ne uništava, jer jedanputa kada devastiramo teško ćemo to popraviti.
Hvala lijepa. I raspravu o ovom prijedlogu zakona završit će poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja ću podržati ovu izmjenu i dopunu Zakona o prostornom uređenju i gradnji, prvenstveno iz razloga što će on te izmjene naravno uz sve ove iznijete primjedbe i prijedloge, za koje čvrsto vjerujem da će i poboljšati izričaj ovih izmjena i dopuna, i pridonijeti konačnom cilju koji se želi postići ovim zakonom, a to je prije svega pojednostavljenje, ubrzanje postupka izrade i donošenje dokumenata prostornog uređenja i smanjenje broja provedbenih prostornih planova, olakšavanje financiranje njihove izrade, ubrzavanje njihovog donošenja jer smo svjedoci da je često i ne opravdavam time nipošto nelegalnu gradnju, ali često da su možda građani pribjegavali njoj i zbog sporosti i kompliciranosti ishođenja građevnih dokumenata. Budući da je o ovom zakonu puno rečeno ja ću se ograničiti samo na nekoliko stvari. Prije svega pozivam predlagatelja da iskoristi ovu prigodu kada je već zahvatio izmjene članka 2., dakle i utvrđenje pojmova, da razmotri još jedanputa o definiciji, postojećoj definiciji građevinskog zemljišta poglavito u odnosu na definiciju poljoprivrednog zemljišta iz jednog drugog zakona Zakona o poljoprivrednom zemljištu gdje sada te 2 definicije kolidiraju. Dakle, isto zemljište je u 2 zakona opisano drugačije i ima različite implikacije, bilo u pogledu korištenja, ograničavanja prava vlasništva ili prometovanja tim zemljištem pa je možda ovo prigoda da se i to uredi naravno zajedno i sa onom odredbom Zakona o poljoprivrednom zemljištu. I također, u tom istom članku da se jasnije utvrdi definicija izgrađenog građevinskog zemljišta. Dakle, da se jasno odredi je li se smatra to faktično izgrađenim zemljištem ili zemljištem gdje su zgrade i građevine izgrađene temeljem valjane građevne dokumentacije jer tu je bilo nekih spornih tumačenja, različitih tumačenja kod primjene. Što se tiče same ove velike priče oko etažiranja ja smatram da se tu ništa drastično i revolucionarno, a pogotovo loše neće dogoditi. Dakle, ne radi se o nikakvom dijeljenju zajedničkog vlasništva, naime dosada se radilo upravo o tome da je to bilo recimo turističko naselje koje je bilo u jedinstvenom vlasništvu što se dopušta. Dopušta se etažiranje pojedinih objekata, ali naravno uvijek se zadržava zemljište, dakle zajedničko vlasništvo zemljišta u kojem će onda vlasnik pojedinog etažiranog objekta kao i u slučaju stambene zgrade, ovo okolo, dakle zemljište će uvijek ostajat u zajedničkom vlasništvu i neće biti moguće izdvojiti ili parcelirat pojedinu parcelu, recimo putem utvrđenja zemljišta za redovnu uporabu zgrade. Dakle, to ne dolazi u obzir niti je dopušteno. Nema bojazni da će samim tim etažiranjem doći do betonizacije kako ste rekli i preizgrađenosti zato što su zakonom točno utvrđeni dakle mogući kapaciteti, odnosno mogući broj kreveta po hektaru. Dakle, mislim da negdje piše na hektar 80 kreveta. Što naravno vrijedi jednako tako da li bili etažirani ti objekti unutar turističkog naselja ili su oni u sklopu hotela ti kreveti ili su u sklopu zajedničkog, odnosno ne zajedničkog nego jedinstvenoga vlasništva. Složila bih se da terminologiju zakona valja uskladiti pa pogotovo ovog zakona sa Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Ali, ništa nije, premda detalje odredbe nisam gledala, ali naravno zemljišna knjiga se sastoji od posjedovnice, vlastovnice i teretovnice pa se u vlastovnici upisuje vlasništvo, a u ovoj posjedovnici se popisuje dakle oblik i veličina katastarske čestice, zgrade itd., a u teretovnicu se upisuju tereti koji su stvarno pravni tereti na toj čestici pa onda i tu nije ništa sporno. Ono na što bih ja, što bih rekla prvo kao jako dobro, dakle to je cijeli niz dopune članaka u ovom prijedlogu izmjena i dopuna, a odnosi se na rješenje o promjeni namjene građevine. Zaista ono o čemu je i gospođa Dropulić u ime kluba govorila dosada je bila izuzetna komplicirana naime procedura nove građevne dozvole, samo zato što se pojedini poslovni prostor htio prenamijeniti, dakle u uvjetima tržišta koje je promjenjivo ljudi vlasnici poslovnih prostora naravno obzirom na stanje na tržištu mijenjaju djelatnosti i ako su one u skladu sa prostornim planom dopuštene djelatnosti zaista nema razloga da se ishođuje silovita nova građevna dozvola nego je ovo sada dobro riješeno i pojednostavljeno sa rješenjem o promjeni namjene građevine. Također, pozdravljam ove izmjene u odnosu na parcelaciju i odredbe kojima se proširuje broj dokumenata, odnosno mogućnost u skladu sa kojima se može parcelirati građevinsko zemljište. Dakle, tu je predloženo je širi broj dokumenata, dakle i urbanistički plan uređenja i prostorni plan posebnih obilježja itd., itd. čime se omogućuju onda i pretvorbe društvenog vlasništva i propisanog i temeljem Zakona o šumama i Zakona o poljoprivrednom zemljištu za stjecanje i upis prava vlasništva države, ali i svakako Zakonom o turističkom zemljištu i drugom građevinskom zemljištu koje nije ušlo u pretvorbu u postupku, odnosno i u temeljni kapital u postupku privatizacije. Naime, sve su to donijeti zakoni i pratećim i drugim zakonima se mora omogućiti i njihova provedba. Ono na što bih ja ukazala to je ovdje mogućnost parcelacije, odnosno diobe zemljišta u svrhu rješavanja imovinsko-pravnih odnosa, odnosno rješavanje vlasništva pravne i fizičke osobe koja je stvarni vlasnik nekretnine u naravi, a često zbog zastarjelosti i neažurnosti katastarskih i zemljišnih knjiga, dugotrajnih i kompliciranih financijski zahtjevnih postupaka obnove katastra i zemljišnih knjiga rješavanje imovinsko-pravnih odnosa i vlasništva je često nemoguće. Potrebno je tu istaknuti da čak i dokumenti legalne gradnje rješavaju dio ove problematike obzirom da se odnose u mnogim slučajevima samo na dio parcele za koju je potrebno urediti imovinsko-pravni status. Ja poštujem i to i izjavu moje kolegice Dropulić koja je rekla da neće geodeti voditi urbanizam na ovaj način, ali zaista u praksi ima niz slučajeva gdje se ljudi godinama muče sa parcelacijom, odnosno objedinjavanjem zemljišta da bi riješili svoje imovinsko-pravne odnose. Stoga ja molim predlagatelja da pokuša na bilo koji način akceptirajući to da usklađenje katastra, katastarska izmjera je jedan izuzetno skup i dugotrajan posao koji se u Hrvatskoj provodi već 15 godina vrlo uspješno ali na žalost još postoje područja gdje to nije sređeno prema tome, da se rješenjem o utvrđenju građevne čestice, dakle da se pojednostavi taj postupak, možda da se utvrdi formiranje građevne čestice naravno sukladno prostornim planovima ali da se pri tome ne moraju raditi idejna rješenja zgrade, dakle ljudi da bi spojili svoje dvije čestice moraju otići arhitektu moraju naručiti idejni projekt. Taj idejni projekt moraju donijeti kao da će graditi a ne kane ništa graditi nego riješiti jednostavno svoje imovinsko pravne odnose na toj čestici i mislim da je ovdje sada prigoda da to riješimo. I možda samo još u odnosu na članak 10. stavak 3. gdje su utvrđena mogućnost planiranja unutar ZOP-a je minimalna veličina ne čestice sada nego zemljišta na kojima se radi tri hektara da se razmisli o tome da se moguće za otoke pa najmanja površina zemljišta od tri hektara da se možda smanji obzirom na naravi i veličine čestica i uopće veličine manjih otoka. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Luka Denona ima repliku.
Samo kratko, slažem se s vama ja razumijem što je etažiranje, u svakom slučaju moja namjera je bila u ovoj raspravi bila pokazati da ta liberalnija odluka koju ćemo sada donijeti i u Zakonu, je nešto, ministar kaže u zakonu je to do sada bilo, slažem se. Čemu onda to mijenjamo ako je to bilo dobro i u sadašnjem zakonu, zašto mijenjamo? Nemojmo mijenjati onda ostavimo kako je bilo, neće to dodatna mogućnost i liberalniji odnos prema etažiranju dovesti do gospodarskog oporavka, to sigurno, to nije razlog. A recite mi gospodine ministre u tom novom našem zakonu nema nigdje investitora koji je, ja ću imenom i prezimenom reći, privatni investitor, kupio je hotelsko naselje Haludovo, hotelsko naselje propalo, zatvoreno, dobili otkaz, kući su ne obnavlja se, ne radi se, nema zabrane, nema u ovome Zakonu nigdje da mu tko brani da to napravi ali to stoji i propada. Mislio sam da bi trebalo u Zakonu staviti kada netko to kupi da ipak treba to privesti svrsi ili mu se to treba oduzeti to bi bilo onda da se investitori ne ponašaju kao bahati razbojnici nego da se zaista ponašaju kao pravi investitori. Godinama to zjapi prazno i ruglo je za turizam ne samo Primorsko-goranske županije nego Hrvatske.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku gospođa zastupnica Lovrin.
Hvala lijepa premda replika o Haludovu nije bila moja to će ministar odgovoriti ali ni ta materija nije materija ovoga Zakona, ne može se to ovim zakonom riješiti kolega Denona, nisam ni pomislila da ne razumijete što je etažiranje, vi to jako dobro znate. Ono što sam ja rekla da mogućnost etažiranja u tim turističkih naselja neće dovesti do betonizacije i da neće navaliti ljudi kupovati, odnosno da će neki investitori u tim turističkim naseljima zaista ostaviti svoje cjelovito vlasništvo i iznajmljivati oni sami te apartmane. Otprilike kada ste rekli da je moguća apartmanizacija, etažiranje da više nitko neće dolaziti u hotele ili koristiti naše usluge to je kao da kažete da zato što ljudi smiju graditi vlastite kuće da zato više nitko neće ići u kampove ili nitko više neće ići u hotele. Kao što vidite grade se vikendice, grade se kuće za odmor a istovremeno ljudi neki koji to izaberu dolaze u kampove ili se odmaraju u hotelima to je stvar ponude i mogućnost izbora za svakoga.
Došli smo do samoga kraja. Završni riječ u ime predlagatelja i poštovani ministar Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Najprije bih se zahvalio svim sudionicima u raspravi, predsjednicima Odbora, predstavnicima klubova i zastupnicima koji su u pojedinačnoj raspravi zasigurno doprinijeli da se omogući predlagatelju Vladi Republike Hrvatske dodatno poboljšanje samoga teksta zakona. Naime, zbog toga postoji procedura u Saboru, odnosno predlaganja Zakona u prvom čitanju što mislim da je danas bilo iznimno korisno i da ćemo kroz ovo vrijeme koje je pred nama razmotriti, uvažiti veliki dio odredaba koji se odnosi na poboljšanje samoga teksta Zakona. Ja nisam tijekom javljanja kroz jutro obrazložio sve one primjedbe koje sam čuo u samoj raspravi, neke su ostale još uvijek nerazjašnjene međutim ja bih se osvrnuo na jednu koja ja mislim da je u tekstu kako je u zakonu predviđena itekako opravdana. Naime, bilo je postavljeno pitanje zbog čega ovaj Zakon omogućava jedinici lokalne samouprave da može bez natječaja prodati zemljište koje čini dio građevinske parcele u površini od 50%. Naime, najprije moramo znati da bi do toga došlo, do te situacije u kojoj jedinica lokalne samouprave može prodati ne posebno 50%, zemljišta pojedine parcele mora za tu česticu biti ishođena lokacijska dozvola. Što znači da ta čestica mora biti oformljena, isparcelirana sukladno nadležnom prostornom planu, prema tome, nije to sada stvar odluke pojedinog gradonačelnika, načelnika ili općinskog gradskog vijeća već jasno činjenica da za tu česticu je utvrđen oblik i površina. I sada kada u toj parceli jedinica lokalne samouprave sudjeluje sa 30%, a preostali 70% poduzetnik, vlasnik tog dijela koji će biti graditelj, investitor na parceli, nije nam čudno svima, meni prvom je, da sada jedinica lokalne samouprave raspisuje za 33, 34% te čestice koja samo može služiti meni. Što to znači ako na javnom natječaju netko drugi kupi i postane vlasnik umjesto jedinice lokalne samouprave, nema investicije, možemo zaboraviti da će se taj objekat, bio on stambeni, bio on proizvoljni, bio turistički, bio koje namjene neće se moći napraviti zbog toga što je jedinica lokalne samouprave zadovoljila formu, raspisala natječaj i onda prodala nekome tko nije vlasnik onog preostalog dijela. Zato smo došli do 50% jer sve izvan toga je 1%. Ili 36% nema utjecaja apsolutno na realizaciju gradnje na toj čestici. Zbog toga smo išli na 50% jer sve što je ispod toga je nesuvislo. A s druge strane točno je da pri tome treba procijeniti tržišnu vrijednost toga kako ne bi došlo do korupcije kako ne bi ... po cijeni koja je ispod one koja bi se utvrdila javnim natječajem kao početna cijena mogla na toj parceli dogoditi i prodati ispod cijene. Ja mislim da na ovaj način doista omogućujemo realizaciju investicije kažem neovisno o tome koja je namjena same čestice. Druga stvar, malo prije je bilo replike između gospodina Matkovića i Matušića o tome koliko je ovaj zakon kako su ga neki nazvali investor friendly, koliko je prijateljskije raspoložen prema investitorima. Mi često puta čujemo kako nas Hrvatsku investitori zaobilaze u širokom luku, kako je malo investicija u HRvatskoj, pa nas se mjeri sa Slovačkom, pa nas se mjeri sa Mađarskom u svoje vrijeme, pa nas se mjeri sa nekim drugim državama. Ja kroz ovaj zakon i Vlada kroz ovaj zakon želi reći da je dobro došao investitor u Hrvatskoj koji poštuje prostorne planove, koji poštuje zakone RH, koji u Hrvatsku ulaže, a na nama je da kroz poštivanje zakona, kroz poštivanje prostornih planova, kroz poštivanje ovog zakona omogućimo da to napravi u što je moguće bržem roku kako bi HRvatska bila konkurentna država. I ako smo dio toga ovim zakonom postigli onda je to u svakom slučaju dobro da i taj iskorak napravimo. Bilo je puno riječi o etažiranju danas i mislim da sam to cijelo jutro objašnjavao kako sam se javljao što je etažiranje. Kada je gospođa Ingrid Antičević Marinović replicirala gospodinu Rošinu o tome kako Zakon o prostornom uređenju i gradnji ne može rješavati pitanje kupoprodaje, jer da je to materija koja se tretira Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i Zakonom o obveznim odnosima, slažem se, ali onda to nije bio argument kada ste replicirali gospodinu Denoni kada ste rekli ovaj zakon će to napraviti da će praktično omogućiti rasprodaju, da će omogućiti rješavanje onoga što nije bio argument kada ste na taj isti način replicirali gospodinu Jerku Rošinu. Što želim reći? Sa prostornog planskog aspekta sa urbanističkog aspekta bitno je da je to naselje, taj hotel, te vile izgrađene u skladu sa prostornim planom. A svjedoci smo da je kroz različite vrste izigravanja zakona bilo kako je to gospodin Rošin rekao, prodaje ispod stola, na način da su se prodavale određene smještajne jedinice i da su se onda budući novi vlasnici knjižili kao suvlasnici određenog turističkog naselja, određene zgrade, određenog smještajnog kapaciteta. Zakon koji je još na snazi koji nije promijenjen čijom novelom ovaj zakon mijenjamo omogućuje to na jedan način koji je za kojega je ministarstvo u nekoliko navrata davalo tumačenja, jest može se etažirati smještajna jedinica u turističkim zonama. Mi smo sada to pojednostavili a čini mi se i bit ću toliko slobodan da smo sa ostalim odredbama u tom stavku još više doprinijeli očuvanju turističke djelatnosti u prostoru koji je predviđen za obavljanje turističko-ugostiteljske djelatnosti. Čini mi se kažem da smo sa dodatnim obrazloženjima jasno rekli što o tome mislim ali prvenstveno na tragu daljnje zaštite turističke djelatnosti u RH. Gospodin Denona kaže da je i zakonom i ovim izmjenama iščezla jedna dobra odredba koja je omogućavala jedinicama lokalne samouprave da kroz izvješće o stanju u prostoru govore o tome kako su provedeni planovi, kako se planovi poštivaju, koliko je bespravne gradnje i sve ono što smo kao čelnici lokalne samouprave izvješćivali svoja predstavnička tijela odnosno Vlada Sabor. To je i danas u zakonu i niti je ovom izmjenom to skinuto, a niti je zakonom iz 2007. se od toga odustalo. Naime, članak 47. zakona i dalje govori o obvezi Vlade o obvezi bivših poglavarstava, a danas načelnika i gradonačelnika odnosno župana da redovno izvještavaju svoja predstavnička tijela odnosno Vlada Saboru izvješće o stanju u prostoru u RH. I još jedna samo odredba koja se nekim zastupnicima učinila dvojbenom, a to je smanjenje mogućnosti gradnje poljoprivrednih objekata u zaštićenom obalnom području mora koje je prema postojećem zakonu iznosilo 300 m na kontinentu, na otocima 100, sa sadašnjom odredbom na kontinentu 100, a na otocima 50. Prema tome, sve ispuštamo iz vida. Da je onaj drugi dio tog članka toliko rigorozan za otoke posebno, a za kontinent pogotovo u Dalmaciji koja je ispreparcilirana, a čini veliki dio zaštićenog obalnog područja sa poljoprivrednim česticama da površina od tri hektara na otocima je toliko teško dostižna da se može slobodno ukinuti ova odredba ništa se bitno promijenilo ne bi. Zbog toga što jedan poljoprivrednik na otocima da bi imao površinu uz more od tri hektara poljoprivrednog zemljišta bilo vinograda ili maslinika mislim da je teško doista teško u ovim okvirima u RH postignuti. Tako da ta odredba tako koncipirana s tolikim ograničenjem da vlasnik mora imati tri hektara poljoprivrednog zemljišta znači nije izlišnim bilo kakvu gradnju odnosno i to je vrlo, vrlo rijetko se može na tim prostorima zaštićenog obalnog područja postignuti tri hektara da posjeduje uz more kako bi se moglo ući u odredbu da bi se u tom prostoru moglo graditi samo za potrebe poljoprivrednog gospodarstva i za pružanja ugostiteljske usluge u tom prostoru koja je u sklopu tog poljoprivrednog gospodarstva. Prema tome, o tome da će se time dodatno apartmanizirati ili betonizirati hrvatska obala u zaštićenom obalnom području mora mislim da se teško, teško može do takve jedne situacije doći. I ja mislim da se vrlo lako može provjeriti koliki uopće doseg takve odredbe kada je u pitanju gradnja u zaštićenom obalnom području mora. Evo, za kraj još jedanput zahvaljujem svim zastupnicima. Svakako da ćemo ozbiljno razmotriti sve ove primjedbe koje su date u samoj raspravi i da ćemo u drugom čitanju u tom smislu doista poboljšati tekst zakona. Hvala.
Hvala gospodine ministre. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo o ovom prijedlogu zakona kada se za to steknu uvjeti. A zaključujem i naš današnji prijepodnevni rad. Nastavljamo u 15,00 sati s novom sljedećom točkom dnevnog reda Prijedlog Zakona o postupanju s nezakonitim zgradama. Hvala lijepa.
Prelazimo na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji, prvo je čitanje, P.Z.E. broj 829. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji i 2. Sve primjedbe i prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Molim uključimo se i glasujmo o zaključku. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova 91 glasa za, 6 suzdržana i 2 protiv.
Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji. Prvo čitanje, P.Z. br. 829 predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Raspravu su proveli. Priznao je gospodin Bukarica svoj veliki grijeh i radi javnog priznanja oslobađa se od daljnjeg izvršenja kazne. Idemo na - Prijedlog zakona o postupanju s nezakonitim zgradama, prvo čitanje, P.Z. br. 830. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom, raspravu su proveli odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, Odbor za lokalnu, područnu i regionalnu samoupravu i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici, ministar zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva Branko Bačić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite ministre.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Vlada predlaže Saboru u prvom čitanju raspravi Prijedlog zakona o postupanju s nezakonitim zgradama. Prije svega moram reći da je nezakonita gradnja u Republici Hrvatskoj, problem koji u prvom redu se odnosi na rješavanje problema u prostoru Republike Hrvatske kao najvažnije gospodarskog resursa u Republici Hrvatskoj ali u svakom slučaju da je problem nezakonite gradnje u Republici Hrvatskoj višeslojan. Da razloge zbog kojih je u Republici Hrvatskoj došlo do nezakonite gradnje možemo vidjeti u problemu neriješenih imovinsko pravnih odnosa u Republici Hrvatskoj u nepostojanju prostorno planske dokumentacije tijekom više desetljeća u kojima je nastajala nelegalna gradnja. Zatim zbog nedostatka financijskih sredstava ili nerazvijene svijesti za poštivanje propisa. Zatim, zbog razloga litoralizacije odnosno urbanizacije Hrvatske obale prvenstveno iz razloga što je došlo do naglog gospodarskog razvoja na Hrvatskoj obali a koji je bio kao posljedica funkcija kako industrijskih tako i prometnih na Hrvatskoj obali što je praktično dovelo do naseljavanja i širenja gradova upravo na Hrvatskoj obali. Dakle, želim reći da je problem nelegalne gradnje u Hrvatskoj rezultat socijalnih, kulturoloških, urbanističkih i svih onih razloga koji su u proteklih 40, 50 godina doveli do izgradnje nelegalnih objekata u Hrvatskoj. Legalizacija objekata u Hrvatskoj do sada je zakonskim rješenjima pokušala se riješiti u tri navrata. Prvo način rješavanja nezakonite izgradnje u Republici Hrvatskoj možemo tumačiti kroz Zakon o izgradnji koji je omogućio opću legalizaciju svih objekata u Hrvatskoj sa danom 15. veljače 1968. godine. Zatim drugi puta je donesen zakon o zadržavanju objekta u prostoru koji je bio 1992. do 1995. koji evo nije u onoj mjeri u kojoj se očekivao polučio uspjeh iz više razloga o kojima će kasnije vjerojatno biti više riječi i treći puta sam postojeći Zakon o prostornom uređenju i gradnji iz 2007. godine. Svim tim zakonima i ovim iz 1992. godine a svakako i Zakonom o prostornom uređenju i gradnji iz 2007. godine učinjeni su pomaci kada je u pitanju ozakonjenje pojedinih objekata, zgrada koje nemaju akt o građenju međutim, činjenica je da u bitnome nije riješen status u odnosu na legalnost građenja u Republici Hrvatskoj. Kroz proteklo razdoblje od 1968. godine od kada je sa datumom 15. veljače nastupila opća legalizacija pa do danas, nastaje vrlo veliki broj nelegalnih objekata i u Ministarstvu prostornog uređenja i graditeljstva i zaštite okoliša se raspolaže otprilike podacima više od 150 tisuća nelegalnih objekata kojih svakako jest i više ako se tome pridoda broj nezakonitih objekata koji su građeni protivno aktu za građenje a i takvih je objekata značajan broj. Ono što bi htjeli napraviti sa zakonom o postupanju sa nezakonitim zgradama jest u prvom redu da sve ono što jest u prostoru što se može legalizirati, ozakoniti a poštujući kriterije zaštite prostora da se legalizira i s druge strane da se zaustavi bespravna gradnja u Republici Hrvatskoj a da se sredstva koja se uprihode od te legalizacije ulože u prvom redu u komunalno uređenje općina i gradova na čijem prostoru jest značajnije izražena nelegalna gradnja. Da se dodatno uredi u urbanističkom smislu prostor u Republici Hrvatskoj i da se naknada koja je predviđena za zadržavanje objekta u prostoru usmjeri u prvom redu kada je u pitanju prihod državnog proračuna u ubrzanu izradu nove katastarske izmjere koja bi bila podloga za izradu katastra nekretnina i zemljišne knjige i time da se praktično sredstva koja bi bila uprihođena i koja bi činila i predstavljala prihod državnog proračuna u najvećoj mogućoj mjeri se usmjere u rješavanje brojnih dubioza uređenja katastra u imovinsko pravnim odnosima rješavanje katastra i zemljišne knjige jer je za veliki dio upravo ovih prostora na kojima je najznačajnije izražena nelegalna gradnja danas pokriven geodetskom izmjerom koja je nastala prije 170, 180 godina i na temelju koje je izrađena zemljišna knjiga i na temelju koje su izrađeni katastarski planovi. Ono što ovaj zakon propisuje to je da bi se nezakonite zgrade mogle legalizirati moraju biti evidentirane u prostoru sa zaključno danom 30. studenog 2009. godine za koji period Državna geodetska uprava posjeduje digitalne ortofoto karte koje su nastale na temelju ... snimanja koje je prethodilo prije tom datumu 30. studenog 2009. godine. Zakonom je također propisano mogućnost podnošenja zahtjeva za izdavanje rješenja o izvedenom stanju najkasnije do 31. prosinca iduće godine dakle svim legalnim graditeljima koji temeljem ovog zakona mogu legalizirati svoje objekte propisane da mogu podnijeti zahtjev do 31. prosinca 2012. godine. Zakonom se posebno uzimaju u obzir nezakonite zgrade koje služe za obavljanje poljoprivrednih djelatnosti posebice obiteljskih gospodarstava koji će ovim zakonom, odnosno prijedlogom ovog zakona steći mogućnost apliciranja pri Europskim fondovima i dobivanja poticaja kada Hrvatska postane država članica Europske unije jer nezakoniti objekti, objekti koji nemaju vlasnički list, koji nisu upisani u vlasničku knjigu, koji nisu evidentirani neće moći aplicirati za dobivanje sredstava iz Europskih fondova. Kao što sa rekao da je legalizacija 1968. da je obuhvaćala gotovo sve objekte koji se nalaze u prostoru ova legalizacija izuzima po točno utvrđenim kriterijima one prostore koji ne mogu se legalizirati iako subjekti upravo na tim područjima izgrađeni ne mogu biti legalizirani. To su u prvom redu površine izvan građevinskog područja u zaštićenom obalnom pojasu mora, u području do 70 metara, osim za nezakonite zgrade koje se koriste za stalno stanovanje te zgrade poljoprivrednog i obiteljskog gospodarstva ako su se iste koristile, iako se to može dokazati i prije 30. studenog 2009. godine. Zatim, nije moguće legalizirati objekte odnosno zgrade koje su izgrađene na površinama izvan građevinskog područja u nacionalnom parku, parku prirode i regionalnom parku osim tradicijskih naseobina te proglašeno ili privremeno zaštićeno područje u kategoriji strogih rezervat, posebni rezervat ili park šuma. Nadalje, nije moguće legalizirati zgrade koje su izgrađene u planiranim i istraženim koridorima i površine prometnih, energetskih i vodnih građevina od važnosti za Republiku Hrvatsku i jedinice lokalne, područne ili regionalne samouprave. Također takve objekte nije moguće legalizirati u izdvojenom građevinskom području izvan naselja koje je prostornim planom predviđenim za druge namjene od javnog i općeg interesa te turističko i ugostiteljske i proizvodne namjene. Nije također moguće takve objekte ozakoniti na poljoprivrednom zemljištu, kategorije osobito vrijedno obradivo i vrijedno obradivo zemljište osim za zgrade poljoprivrednog i obiteljskog gospodarstva koje uključuje poljoprivredne djelatnosti uz pružanje ugostiteljskih i turističkih usluga. Nadalje, objekti koji se nalaze u gospodarskoj i zaštitnoj šumi te šumi s posebnom namjenom, zatim na prostorima istraženog arheološkog nalazišta ili zone, povijesne graditeljske upisane u listu svjetske baštine i registriranu ili evidentirano pojedinačno kulturno dobro. Nadalje, na području posebne zaštite voda, unutar zona sanitarne zaštite vode za piće, eksploatacijsko polje i mineralne sirovine ako je zgrada izgrađena na javnoj površini ako je izgrađena na pomorskom dobru ili vodnom dobru. Također se nezakonita zgrada ne može ozakoniti ako je izgrađena od sklopa koji nije nastao građenjem kao što je kamp kućica, kontejner itd. Htjeli smo kroz ovaj postupak učiniti takav način legalizacije da jednostavno se omogući da kroz jednostavan postupak se ozakoni pojedini objekat ukoliko naravno taj objekat poštuje odredbe koje su ovim zakonom predviđene. Naime, da bi se mogao podnijeti zahtjev za legalizaciju objekta nužno je da podnositelj zahtjeva izradi geodetski snimak, elaborat za evidentiranje podataka o zgradama ovjeren od nadležnog katastarskog ureda. Zatim je dužan dostaviti tri primjerka arhitektonskog snimka, mišljenje ovlaštenog inženjera građevinarstva da zgrada ispunjava bitni zahtjev mehaničke otpornosti i stabilnosti, potvrde o prebivalištu i dokaze u svrhu obračuna naknade za zadržavanje nezakonite zgrade u prostoru. I jasno plaćene komunalne i vodne doprinose. Vlada Republike Hrvatske će ukoliko se zakon jasno usvoji u ovakvom prijedlogu posebnom uredbom propisati visinu naknade za zadržavanje objekta u prostoru prema našim procjenama koje smo radili, ta naknada bi iznosila od 0,3, do 0,6% visine komunalnog doprinosa. Ono što se u javnosti ovih dana često pojavljivalo a to je da će kroz postupak legalizacije sredstva koristiti odnosno biti sredstva državnog proračuna. Jasno da to nije točno da će samim prijedlogom zakona o postupanju s nezakonitim zgradama planirano da podnositelj zahtjeva jasno ako ispuni sve uvjete koji su ovim zakonom propisani prvenstveno trebati platiti komunalni doprinos koji je prihod jedinice lokalne samouprave, zatim vodni doprinos koji je prihod Hrvatskih voda, i nakon toga trebati će platiti svakako ovu naknadu koja je propisana za zadržavanje objekta u prostoru. Vrlo važno što mislim da također treba istaknuti jest činjenica koja do sada nije bila pretpostavka za mogućnost legalizacije tj. da podnositelj zahtjeva objekta, odnosno zgrade koja se ima namjeru legalizirati ne mora u isto vrijeme biti i vlasnik nekretnine. Na taj način ćemo omogućiti da vrlo veliki broj zgrada u prostoru se evidentira i u katastru i u zemljišnoj knjizi s time jasno što će vlasnost te zgrade pratiti vlasnost nekretnine. Dakle samim time što će netko podnijeti zahtjev da bi se zgrada zadržala u prostoru jasno da neće proizvodit nikakve pravne učinke pa da bi automatski temeljem prijavnog lista, temeljem prijave koju će nadležni ured za katastar dostaviti zemljišnoj knjizi, ta zgrada koja je nezakonito bila upisana na ime podnositelja zahtjeva. To je očito izazivalo zabunu u hrvatskoj javnosti, ali ovim se zakonom omogućava da podnositelj zahtjeva koji to kaže jasno svoje pravo u postupku koji će biti proveden, može podnijeti zahtjev za upis i legalizaciju objekta i time objekt postaje legalan. Sve one eventualne dubioze oko rješavanja imovinsko-pravnih odnosa na čestici i da li ostaju na nekretnini na kojoj je zgrada ozakonjena, ali se objekti u prostoru mogu zadržati, mogu se ozakoniti. Ta činjenica da je kao nužan preduvjet legalizacije objekata bilo potrebno dostaviti vlasnički list, odnosno dostaviti potvrdu o vlasnosti, u velikoj mjeri je limitirala provedbu postojećih zakona kojima se imala namjera legalizirati zgrade u prostoru. Ovakvom odredbom će se doista omogućiti da se vrlo, vrlo veliki broj objekata u prostoru može ozakoniti, odnosno legalizirati. Kad spominjem i dio koji se odnosi na naknadu za zadržavanje objekta u prostoru, samim zakonom je predviđeno da će se dio te naknade koja će se naplatiti za zadržavanje zgrade, nezakonite zgrade u prostoru koristiti i za podizanje energetske učinkovitosti zgrada jer kao što nam je poznato, u Republici Hrvatskoj veliki broj i legalnih građevina jednostavno nije do kraja dovršen ili nedostaje krov ili nije ožbukan ili nije obojan. Tako da ćemo kroz akcijski plan zelenog zgradarstva u Hrvatskoj koji se upravo u ministarstvu priprema sredstva koja bi bila uprihođena od naknade za zadržavanje objekata u prostoru jedan dio preko Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost vratiti u te iste objekte ili druge objekte koji su već sada legalni kako bi na određeni način te objekte uljepšali, dovršili, učinili ih energetski učinkovitijim i na taj način jasno doprinijeli ljepšem, ako tako mogu reći, uređenju i izgledu Republike Hrvatske. Evo čini mi se da je za uvod sada dovoljno. Dakle, cilj Vlade bio je da preko 150 tisuća koliko je procjena nezakonitih zgrada se ovim zakonom omogući kako bi se taj jedan, ta trauma kod ljudi koji u tim objektima već dugo godina žive, a čiji su objekti primjerice izgrađeni prije 30 ili 40 godina na određen način razriješi i kako bi se onda ti objekti mogli postaviti u funkciji gospodarskog razvoja Republike Hrvatske. Naime, kada se pojedini objekti ozakone onda će vlasnici tih objekata, ako riješe imovinsko-pravne odnose, moći te objekte založiti, u njima otvoriti određene obrte. Ti će objekti moći poslužiti za određene radionice i jednostavno će doprinijet daljnjem gospodarskom razvoju Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala. Poštovani gospodine ministre, rekli ste da će se ovim prijedlogom zakona moći ozakoniti i sve one građevine koje su sagrađene na zemljištu koje nije u vlasništvu vlasnika građevine. Nažalost to neće biti moguće, ili na sreću. Jer Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima ima cijelo jedno poglavlje koje nosi naslov "Građenje na tuđem zemljištu". Dakle ako se vlasnik zemljišta suprotstavio i na vrijeme reagirao i opomenom, upozorenjem pa onda i adekvatnom tužbom sudu on je na taj način onemogućio vlasnika da stekne, vlasnika zgrade tobože da stekne vlasništvo nad tom nekretninom. Ja samo upozoravam, ovo što ste vi rekli, treba onda naći most između Zakona o vlasništvu i ovih stvari i ovoga o čemu ste vi govorili jer naći će se prijepori ponovo u praksi, netko će moći riješiti, netko neće i opet će to ljudi shvaćati kao nekakvu i korupciju i kao pogodovanje jednom, a na uštrb drugog. Zato ta dva zakona treba usuglasiti.
Odbori. Zakonodavstvo? Prostorno uređenje i graditeljstvo? Predsjednica odbora, gospođa zastupnica Marina Matulović Dropulić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Odbor je raspravio na svojoj 47. sjednici 15. lipnja 2001. Prijedlog zakona o postupanju s nezakonitim zgradama u prvom čitanju kojeg je Vlada uputila Saboru. Raspravio ga je Odbor kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja istaknuo je da se Zakon o postupanju s nezakonitim zgradama predlaže zbog činjenice da je procijenjeno da danas u Hrvatskoj ima oko 150 tisuća nezakonitih zgrada, da je tijekom četverogodišnje primjene važećeg Zakona o prostornom uređenju i gradnji uočeno da je institut legalizacije zgrada izgrađenih bez, odnosno protivno aktu nadležnog tijela na temelju kojeg se može pristupiti građenju u praksi nije u dovoljnoj mjeri afirmirao nužnost rješavanja problema zbog kojih je ustanovljen. Naime, po postojećim prostornim planovima jedinica lokalne samouprave koje su išle na to da prošire građevinska područja kako bi se legalizirao dio objekata može se već danas po postojećem zakonu legalizirati blizu 30 tisuća objekata, ali se utvrdilo da ljudi nisu išli na legalizaciju uglavnom zbog neriješenih imovinsko-pravnih odnosa i nemogućnosti ili ne želje plaćanja komunalnog i vodnog doprinosa. Navedeno je između ostalog rezultiralo neažurnošću katastarskog aparatu i zemljišnih knjiga koje danas nisu prikaz stvarnog stanja zbog čega je veliki broj nezakonitih obiteljskih kuća i domaćinstava isključeni zbog mogućnosti prometovanja nekretninama ili obavljanja gospodarske djelatnosti u takvim zgradama. Temeljem predloženog zakona ozakonjenje nezakonite zgrade uključile bi se u pravni sustav, evidentirale u katastarskom aparatu i upisale u zemljišne knjige što bi rezultiralo usklađivanjem stanja u registrima sa stanjem u naravi i posljedično doprinijelo stvarnom povećanju tržišta nekretnina. Pojednostavljenim postupkom ozakonjenja postojećih zgrada koje služe za obavljanje poljoprivrednih djelatnosti omogućilo bi se ostvarenje nužnog preduvjeta legalnosti za podnošenje zahtjeva za poticaje i sredstva predpristupnih fondova Europske unije, za prijedloge u ovom zakonu da će se za tako nazvanu legalizaciju objekta plaćati naknada. Korištenjem dijela prihoda ostvarenih od te naknade za zadržavanje nezakonitih zgrada u prostoru na lokalnoj razini osiguralo bi se poboljšanje infrastrukturne opremljenosti naselja prema programu kojeg donosi predstavničko tijelo jedinica lokalne samouprave, a ulaganjem drugog dijela prihoda ubrzala bi se izrada katastarske izmjere i obnove zemljišno-knjižnih knjiga čime bi se dobili točni, pouzdani i ažurni podaci, povećanje prometa nekretnina kroz zemljišne knjige, smanjenje broja imovinsko-pravnih sporova, povećanje broja registriranih zgrada, povećanje komunalnih prihoda općina, gradova i slično. Ti prihodi koristili bi se i za financiranje, poboljšanje energetskih svojstava ulaganja čime bi se građanima omogućilo da pod povoljnijim uvjetima ulažu u toplinsko saniranje zgrada što će posljedično pokrenuti i zapošljavanje građevinskog sektora, ali i domaće proizvodnje odgovarajuće opreme za učinkovito grijanje i hlađenje. Zakonom o postupanju s nezakonitim zgradama određuje se njegova primjena na zgrade izgrađene bez akta kojima se odobrava građenje odnosno protivno tom aktu, a koje su evidentirane na digitalnoj ortofoto karti u mjerilu 1:5000 koje je napravila Državna geodetska uprava na temelju aerofotogeometrijskog snimanja Republike Hrvatske završenog do 30. studenog 2009. godine. A sama mogućnost podnošenja zahtjeva u zakonu je navedena sa 31. prosincem 2012. godine. U raspravi koja je uslijedila istaknuto je da su neke odrednice predloženog zakona o postupanju sa nezakonitim zgradama upitne iz razloga što propisuje jednak postupak legalizacije u slučaju nezakonite gradnje u građevinskom području i u skladu sa prostornim planom kao i u slučaju nezakonite gradnje izvan građevinskog područja i suprotno je prostornom planu. Također s obzirom na nedostojeći sustav vrednovanja utjecaja nezakonite gradnje na prostor ocijenjeno je nužnim uspostava tog sustava, te razrada kriterija vezanih za namjenu, odnosno veličinu građevine. U raspravi na odboru postavljeno je pitanje mogućeg kršenja ustavnog prava jedinica lokalne samouprave na samoupravu. Naime, jedinice lokalne samouprave su se već u svojim prostornim planovima odredile prema bespravno izgrađenim građevinama, te bi se ovim prijedlogom zakona, znači i ucrtali ih u prostorne planove, te bi se ovim prijedlogom zakona to njihovo pravo moglo narušiti. Također, upozoreno je na nejednak odnos prema bespravnim graditeljima na obali i onima na otocima, te je iznesena dvojba vezana na ozakonjenje nezakonitih zgrada za stalno stanovanje i zgrada poljoprivrednog i obiteljskog gospodarstva koja uključuju poljoprivredne djelatnosti uz pružanje ugostiteljskih i turističkih usluga gradnje u zaštićenom obalnom području mora u pojasu do 70 metara. Vezano na vlasništvo na zemljištu, ovo o čemu je govorio ministar, a i gospođa Antičević, u raspravi je upozoreno na institut jedinstva nekretnina, temeljem Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, temeljem kojeg vlasnik zemljišta postaje ujedno i vlasnik nekretnine. Objekat kao objekat se može legalizirati, ali nije vlasnik onaj ako nije na svojem zemljištu gradio koji je podnio zahtjev za legalizaciju, nego onaj čije je i zemljište. I to treba jasno svima i reći. Istaknuto je da osim procjene stvarno stanje i točan broj bespravnost građevine u Republici Hrvatskoj nije poznat i da će se sada nakon što jedinice lokalne samouprave snime postojeće stanje definitivno utvrditi o kojem broju objekata se radi. Članovi odbora podržali su inicijativu za izradu predmetnog zakona kako bi se snažnije pokrenulo rješavanje pitanja ozakonjenja bespravno izgrađenih građevina, a time i pokrenulo tržište nekretninama s naglaskom da se predvidi nekoliko kategorija građana ili subjekata, odnosno više kategorija posebne naknade pogotovo za građane slabijeg imovinskog stanja. Na kraju rasprave je istaknuto da je za predloženi zakon ključno donošenje odluke da li dozvoliti legalizaciju nezakonitih zgrada na području namjene suprotne namjeni određenoj u prostornom planu i uz koje uvjete i uz čiju suglasnost. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno predložio da se Hrvatskom saboru predloži da se zakon donese u prvom čitanju, a nakon toga i da se sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi upute predlagatelju radi utvrđivanja konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za pravosuđe, predsjednica Odbora, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe na 64. sjednici razmotrio je Prijedlog zakona o postupanju sa nezakonitim zgradama u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja podrobno je obrazložila Prijedlog zakona o postupanju sa nezakonitim zgradama. U raspravi članovi odbora podržali su donošenje prijedloga zakona uz sljedeće primjedbe, prijedloge i mišljenje. Prvo mišljenje je da bi u odredbi članka 2. kojim se definira pojam nezakonitih zgrada valjalo jasno utvrditi digitalnu ortofoto kartu izrađenu na temelju aero fotogrametrijskog snimanja Republike Hrvatske završenog do 30. studenog 2009. DOF5 kao javni dokument i obvezu dostupnosti toga dokumenta svim građanima radi njihove mogućnosti upoznavanja s pravom na podnošenje zahtjeva za izdavanje rješenja o izvedenom stanju. U članku 7. predlaže se brisati stavke 3. i 4. kao nepotrebni jer je postupak osim općim odredbama Zakona o upravnom postupku određen i ovim zakonom u članku 6. stavku 5. pa je ponavljanje nepotrebno. U članku 8. stavku 1. podstavku 4. trebalo bi ga promijeniti na način da se jasno odredi da potvrdu o prebivalištu treba priložiti samo u slučaju iznimke iz članka 5. stavka 1. podstavka prvog i to na način da se podnese dokaz o prebivalištu i to na dan 30. studenoga 2009. naime koji se i računa kao pravo na ozakonjenje nezakonite zgrade ukoliko je bila u prostoru do toga datuma, a radi se o legalizaciji objekata unutar 70 metara od mora i izvan građevinskog područja. U članku 8. predlaže se izmjena stavka drugoga na način da se omogući u geodetskom elaboratu spajanje čestica na kojima je izgrađena nezakonita zgrada i kada te čestice prema zemljišnoj knjizi nisu u vlasništvu iste osobe jer se na taj način zadržava koncept cijelog zakona koji određuje legalizaciju bez obzira na vlasništvo čestice na kojoj je nezakonita zgrada izgrađena. Mišljenje je da bi cjelovito u zakonu valjalo utvrditi određene granice mogućeg odstupanja od plana i kriterije kako bi se onemogućila legalizacija zgrada u slučajevima enormnog odstupanja i time potpuno dezavuiranje planske dokumentacije i urbanističkog koncepta razvoja gradova i općina. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 7 glasova odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke: prihvaća se Prijedlog Zakona o postupanju s nezakonitim zgradama. I drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijete u raspravi uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu? Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Klub gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Zlatko Koračević, Klub zastupnika HNS-a, HSU-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Da su institucije sustava radile svoj posao, mi vjerojatno danas ne bi raspravljali o ovom prijedlogu zakona, da su institucije sustava radile svoj posao i po postojećim zakonima nelegalno izgrađeni objekti mogli bi se pretvoriti u legalne, to je gotovo sigurno i svima je to jasno, samo pitanje odgovornosti. Uvodno, sam naslov zakona je možda malo nespretan, govori nezakonita zgrada. Naime zgrada je objekt, stvar, a nezakonito može biti samo činidba ili nezakonito izgrađena zgrada, pa bi možda bilo dobro da se razmisli o ovom nazivu zakona. U suštini to nije toliko bitno, ali govori o studioznosti u pripremi ovog zakonskog prijedloga. U ocjeni stanja navodi se da nezakonite gradnje obilježavaju hrvatski prostor proteklih 50 i više godina. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika ocjenjujemo da je tu realno, da je realno tu priču svesti na zadnjih 20 godina, a prvenstveni uzrok tomu, barem što se tiče gradnje obiteljskih kuća bez dozvole, pored neučinkovitosti institucija sustava je prvo nedostatak financijskih sredstava, kroz vrijeme sve zamršenija građevinska legislativa, često puta nerazumljiva običnim ljudima, zakon iz '92. ima 84 članka, zadnji iz 2007. 354 i još više od 15 podzakonskih propisa, i također visoki troškovi dozvola, naknada koje korespondiraju s odlukama i vlasti, kako lokalnih tako i centralnih, u ubiranju naknada za gradnju, tako da su ti troškovi katkada bili u visini i iznosa materijala za gradnju kuće i još danas su izrazito visoki. S druge strane tu su i prisutni investitori, u komercijalnoj gradnji, pod svaku cijenu, pa i kršenja propisa, u utrci za profitom, dograđujući, nadograđujući i gradeći tako zgrade van dozvoljenih gabarita. Uz to kao začin dolazi i složen dugotrajni proces ishođenja svih dozvola, naporan za investitora, ne samo financijski, nego i psihički u utvrdi sa vremenom. Ovaj zakon u prvom redu mora se bazirati na nekoliko ključnih odluka i mislim da je to važno da se te odluke donesu i definiraju, a to je u kojem području je uloga države, u kojem području uloga lokalne i regionalne samouprave, drugo socijalni kriterij, sasvim sigurno podijeljen u nekoliko grupa, osiguranje komunalnih usluga, a ne samo suglasnost, transparentno jednoznačno definiranje mjerila za pristup legalizaciji, i također vrlo važno osiguranje prihvatljivog financijskog potencijala za legalizaciju nezakonite gradnje. Sam zakon mora biti jednostavan, svima razumljiv, transparentan i gotovo taksativno napisan, posebice u pogledu procedure i troškova legalizacije, ako se želi polučiti uspjeh u provedbi. Potencijalni krug zainteresiranih je vrlo širok, i sam zakon neće značiti uspjeh, budući da za legalizaciju treba znatan iznos novca, od komunalnog doprinosa, vodnog doprinosa, naknade za održavanje u prostoru, troškova projekta, stručnih mišljenja, geodetskih elaborata i u ovoj trenutnoj recesijskoj situaciji pitanje koliko građani imaju mogućnosti za novo zaduživanje i bez kapitalne održivosti konačni rezultat bit će zanemariv. U svakom slučaju za pozdraviti je načelo da se krenulo od onoga što se ne može ozakoniti, a ne obrnuto što se može, jer tada nikad ne bi bilo kraja popisivanju. Posebno želim podvući i naglasiti potrebu hitnog djelovanja u smislu legalizacije poljoprivrednih objekata, s obzirom da taj sektor ima mogućnost korištenja europskih novaca, međutim nema, nisu mu osigurani osnovni temeljni preduvjeti. Za ilustraciju Slovenija u svoju legalizaciju krenula 12 godina prije nego je ušla u Europsku uniju, i u 12 godina su uspjeli stvoriti svojim poljoprivrednicima mogućnost za korištenje europskim novcem. Mi našima to nismo i iz te pozicije je ovaj zakon izuzetno važan. Konkretno članak 4. prijedloga posebice stavak 2. proizlazi da se sve legalizira, bez dodatnih kriterija, ako se zgrada ne nalazi na posebnom području navedenom u članku 5. prijedloga zakona. Tu je evidentan jednak pristup svim zgradama koje se mogu ozakoniti, i one koje su u skladu s planom, i one koje po gabaritima namijenjenim nisu u skladu s važećim prostornim planom i mi u klubu HNS-a, HSU smatramo da bi ipak trebalo voditi računa da li se radi o gradnji koju je netko izveo radi svoje egzistencije, za potrebe vlastitog stanovanja, ili se radi o trci za većim profitom i komercijalnom gradnjom. Pri tome postavlja se pitanje osiguravanja sigurnosti, higijene u korištenju novo legaliziranih i zgrada i naselja. Prema prijedlogu zakona, Vlada je ta koja određuje kriterije za utvrđivanje naknade za održavanje zgrada u prostoru. Mi u klubu HNS-a, HSU stava smo da bi to trebalo prepustiti jedinicama lokalne samouprave, obzirom da one znaju najbolje stanje u svom prostoru, a da Vlada utvrđuje samo za područja od određenog interesa. To bi značilo da ona općina ili grad koja želi ozakoniti što više bespravnih gradnji to i može omogućiti svojim građanima. Vlada bi trebala samo dati okvire, nešto poput okvira za izračun visine komunalnog doprinosa. U cilju transparentnosti informiranja građana, investitora i drugih zainteresiranih za provedbu ovog zakona, trebalo bi obvezati da svaki dionik jasno i taksativno, javno objavi ukupne troškove legalizacije, jer će ti troškovi i mogućnost financiranja za građane biti ključni čimbenik uspjeha te legalizacije. Rok za podnošenje zahtjeva za legalizaciju je do 31.12.2012., apsolutno prekratak, i taj rok je jednostavno naveden, mi u klubu Hrvatske narodne stranke, i Hrvatske stranke umirovljenika imamo osjećaj kao da se prišlo tom problemu, da se radi o nekakvoj akcijskoj kupovini ili rasprodaji. Legalizacija je proces koji zahtijeva i vrijeme i novac, pa to ni u kom slučaju neće biti dostatan predloženi rok. Građani u ovo recesijsko vrijeme bez jasne perspektive izlaska iz krize zaziru od bilo kakvog, a posebice novog i dodatnog zaduživanja. U članku 10. uobičajena odredba da se nešto plaća, a da se ne zna da li će to što se plaća biti izvršno, a to je rješenje o izvedenom stanju, ne može se donijeti dok nije plaćen komunalni vodni doprinos. Bio bi pravednije, zakonsko rješenje bi bilo da se rješenje izda, a da obveza plaćanja počne teći po izvršnosti rješenja kad protekne zakonski rok za žalbu. Isto je i s naknadom … [[Govornik se ne razumije.]] iz članka 16., prvo plati pa ćeš dobiti rješenje, a u praksi će se u pravilu desiti ono što se sada dešava sa komunalnim doprinosom i za građane i za naše veće investitore, a to je da se plati prva rata, a potom više se ne plaća pa se opet trebaju aktivirati instrumenti prisilne naplate. Visina naknade za zadržavanje zgrade u prostoru u članku 17. kaže se da Vlada utvrđuje kriterije prema utjecaju zgrade na prostor što je vrlo prijeporno i teško realno odredivo jer ovisi o nizu faktora i u dobrom dijelu o subjektivnim gledištima, a ima i vremensku dimenziju jer danas jedan utjecaj na prostor, a sutra uz promjene okolnosti su potpuno druge. U svakom slučaju kod određivanja visine naknade trebalo bi imati u vidu da li se radi o nužnoj gradnji koja ima socijalni karakter ili komercijalnoj. Uglavnom kriterije treba pojednostaviti, a možda i zato mi u klubu HNS-HSU-a predlažemo da o tome odlučuje lokalna samouprava. Nadalje, raspored sredstava naknade za zadržavanja zgrada u prostoru po načelu 25-75 (25%-75% u korist države) je u najmanju ruku nelogična. Naime, proizlazi da se dio za lokalnu samoupravo koristi namjenski, a također i jedna trećina koja ide državi da se troši namjenski što drugim riječima znači da svega 50% sredstava od naknade nije namjensko ili da je 50% sredstava od naknade nenamjensko. Ako su sredstva došla … sređivanja nereda u prostoru onda je logično da se u cijelosti i koriste u jedinici lokalne samouprave za te iste namjene sređivanje prostora, odnosno za komunalnu i drugu infrastrukturu, planove, uređenje zemljišta i slično. Jedan poseban biser članak 22. To je apsolutno zadiranje u pravo vlasništva Ustavom zajamčeno. Naime, odredba propisuje da se nezakonita zgrada ili takvo zemljište ne može otuđiti niti stjecati nasljeđivanjem dok se nezakonita zgrada ne ukloni. Za zgradu bi se još moglo to možda i tolerirati jer de facto takva zgrada u pravilu nije upisana u gruntovnicu i katastar, no za zemljište da se ne može nasljeđivati to je jedna vrlo nepromišljena odredba jer pitanje je čije će to zemljište biti ako vlasnik umre, ako to neće biti od njegove djece ili od rodbine, a može se raditi o djedovini to je apsolutno zadiranje u pravo vlasništva i suprotno ustavnim načelima. A ako je zgrada izgrađena nezakonito država mora imati instrumente da ukloni tu građevinu i naplati od nekoga taj trošak pa makar i stavila hipoteku na zemljište, a ne da institutom prava vlasništva prisiljava nekoga da sam zgradu ukloni po principu ucjene ako ne legaliziraš nećeš moći ni naslijediti. Zaključno, zakon s ovom temom je načelno za pozdraviti, ali samo sa temom. Ovaj prijedlog je bez dovoljno razrađenih kriterija i netransparentan u financijskom smislu koštanja te legalizacije. A to je glavna i ključna informacija koja sve interesira koliko to košta. Zato predlažemo da se diferenciraju troškovi legalizacije, strogo penalizira komercijalna gradnja, vodi računa o nužnoj socijalnoj izgradnji krova nad glavom iako ni to ne treba potpuno amnestirati. Jer ključna je visina troškova legalizacije, ukoliko je ona nepristupačna većini građana onda je zakon pisan za bogatiju manjinu i u provedbi zakon pada u vodu i nema velikog smisla u širem opsegu izuzev favoriziranja određenih ciljnih skupina i investitora. Visinu troškova legalizacije bilo bi dobro znati prije donošenja zakona pa tako onda način utvrđivanja i kriterije jasno i jednoznačno propisati već samim zakonom koji je prema prijedlogu očigledno ograničenog vremena jer se zahtjevi podnose do 31.12.2012. Ako se ne definira točno što se želi postići na jasan i jednoznačan način, ne definiraju uloge svih u procesu legalizacije, razgraniči moguće od nemogućeg, zakonom osigura transparentnost i jednoznačna informiranost onda taj zakon nije u funkciji sređivanja i uvođenja reda u prostor nego je očito dio predizbornih aktivnosti. Mi u klubu HNS-HSU-a podržat ćemo ovo prvo čitanje nadajući se da ćemo u drugom čitanju dobiti prihvatljiviji zakon, zakon koji će i uvažiti sve primjedbe koje su bile izrečene i jučer na odboru i danas vrlo vjerojatno u raspravi, ali isključivo zakon koji ima svoju životnu podlogu, znači ima svoju održivost. Ukoliko se to ne desi i očito da smo opet vjerovali Vladi u krive namjere i da je to stvarno onda u funkciji predizbornog marketinga.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, državna tajnice, zastupnice i zastupnici. Prema riječima predlagatelja koje smo čuli cilj Zakona o zaštiti o postupanju sa nezakonitim zgradama ili kako to jasnije kažemo Zakona o legalizaciji bespravno izgrađenih objekata kojeg je Vlada Republike Hrvatske uputila u proceduru je uvođenje reda i očuvanje prostora u Hrvatskoj. U razgovoru sa načelnicima i gradonačelnicima na terenu, ali i mnogobrojnim građanima ovaj zakon je naišao na odobravanje. Mi u HSS-u smo stava da treba legalizirati sve ono što može ostati u prostoru sa aspekta zaštite prostora te udovoljavanja tehničkim i sigurnosnim uvjetima za stanovanje ili obavljanje gospodarske ili konkretno poljoprivredne djelatnosti. Struka pak s druge strane ima mnoge dvojbe i tvrdi da je postojeća zakonska regulativa dobra te da već sada omogućava legalizaciju nešto više od 30 tisuća objekata. No, kao što smo čuli, predlagatelj zakona procijenio je da u Hrvatskoj ima nešto više od 150 tisuća obitelji čije su zgrade nezakonito izgrađene do 30. studenog 2009. godine i da za sve njih treba ponuditi znači adekvatno rješenje. Svi vlasnici bespravno sagrađenih kuća imat će do 31. prosinca 2012. godine priliku zatražiti legalizaciju. No, sigurno je da će to za mnoge bespravne graditelje biti veliki zalogaj u financijskom smislu jer se iznosi penju i iznad 100 tisuća kuna pa u nekim slučajevima i više, a to je dosada također bio jedan od značajnih razloga zašto neki bespravni graditelji koji su mogli temeljem prostornih planova legalizirati svoje objekte to nisu učinili. Stoga je dobrodošla inicijativa koju je pokrenulo resorno ministarstvo, a tom inicijativom su otvoreni razgovori sa bankama vezano uz kredite koje bi vlasnici mogli koristiti za legalizaciju svojih objekata i na taj način uredno podmiriti sve obaveze prema lokalnoj samoupravi i državi. Nova dvojba koju struka otvara jest da se ovim prijedlogom zakona ako se usvoji ovako predloženom obliku, izjednačuju bespravne građevine i omogućuje njihova legalizacija bez obzira na to jesu ili nisu u skladu sa prostornim planovima. Tu se gubi iz vida instrument prostornog planiranja i prostornog plana kao akta koji definira što je prihvatljivo u prostoru, a što ne, jer se samo na osnovu arhitektonske snimke i mišljenja inspektora građevine o stabilnosti donosi zaključak da li taj objekt narušava ili ne narušava prostor. Dvojbe otvara i predložena procedura koja je ista za sve objekte, bez obzira na njihovu namjenu. Dovodi se u jednaku ravan one koji su gradili kako bi riješili svoje egzistencijalno pitanje sa ekonomskim subjektima i profitnom gradnjom, i mi u HSS-u smatramo da tu ipak treba napraviti određenu razliku. Predloženim zakonom u obzir se uzimaju i zgrade koje služe obavljanju poljoprivrednih djelatnosti, posebice obiteljskih gospodarstava, izgrađene bez ili protivno aktu o građenju, koji će nakon legalizacije konačno imati mogućnost korištenja sredstava pretpristupnih fondova Europske unije, što mi u HSS-u naravno podržavamo. No pitanje naknada iz glave 4. zakona definirat će se uredbom Vlade, koju će donijeti u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu zakona. Uredba bi trebala utvrditi vrijednosti bodova i koeficijenata za ocjenjivanje utjecaja nezakonite zgrade na prostor, te jedinične iznose prema položenim zonama za izračun naknade. Kako je kratak rok, a zakon ide u dva čitanja, valjalo bi razmisliti da se vrijednost koeficijenata i bodova te jedinični iznosi po zonama propišu ovim zakonom, ili da općine i gradovi dobe mogućnost propisivanja izračuna naknade, jer najbolje poznaju stanje na terenu. Za poljoprivredne zgrade, kao i za socijalnu stambenu gradnju te naknade prema mišljenju nas iz HSS-a moraju biti izuzetno male, jer ako ne budu onda ovaj zakon neće postići svoj efekt. Dat ću i obrazloženje za ovakav stav. Što je poljoprivredni objekt, odnosno farma starija to je vrijednost tog objekta manja, i takvi objekti imaju vijek trajanja, obzirom da u njima borave životinje, a sukladno mogućnostima zadržavanja adekvatne sanitarne i veterinarske ispravnosti. Dakle s brojem godina farmi ne raste vrijednost već pada, dok je s vikendicama ipak bitno drugačija situacija, jer će legaliziranoj vikendici vrijednost odmah porasti za nekoliko desetaka tisuća eura, i zbog toga se zalažemo za jasno raščlanjivanje naknade za legalizaciju sukladno namjeni i svrsi bespravnog objekta koji se legalizira. U suprotnom će samo bogati moći platiti legalizaciju, a svjedoci smo da su neki dva puta rušili svoje bespravne objekte na istom mjestu, i sada opet na istom mjestu po treći put bespravno grade, i za takve prema našem mišljenju trebaju vrijediti stroža pravila kad je riječ o naknadi za zadržavanje objekta u prostoru. Sredstva naknade podnositelji zahtjeva u postupku legalizacije uplaćuju u iznos od 25% jedinici lokalne samouprave na čijem se području nalazi nezakonita zgrada, a 75% u državni proračun. Mi u HSS-u se zalažemo da taj omjer bude 50 naprama 50% jer će lokalna samouprava imati velike troškove za izgradnju komunalne infrastrukture, i to na mjestima na kojima oni prostornim planom nisu predvidjeli gradnju, a država to ovim zakonom omogućava. Legalizirani ipak neće moći biti nezakoniti objekti, primjerice u nacionalnim parkovima te na pomorskim i javnim dobrima, kao i u zaštićenom obalnom području mora, što propisuje članak 5. ovog zakona. No u tim iznimkama koje se navode, mi u HSS-u smatramo da je nužno onemogućiti legalizaciju i za one bespravne objekte koji su sagrađeni na tuđem zemljištu. Postoje neki koji misle ukoliko je njihova politička opcija na vlasti u pojedinoj općini ili gradu da mogu uzurpirati tuđe vlasništvo i da im nitko ništa ne može. Obzirom na dugotrajnost inspekcijskog postupka a vezano i uz prijedloge u ovom zakonu čini se da će tako i biti ukoliko se ne uvaži ova primjedba HSS-a koja je u konačnici i u skladu sa Ustavom Republike Hrvatske, a to je da je privatno vlasništvo neotuđivo. Moramo biti iskreni i reći da ne može biti isto je li netko sagradio kuću u skladu s planovima, a samo nije tražio i platio dozvolu ili je sagradio tri kata više od onog što je planom dopušteno, ili je umjesto obiteljske kuće sagradio zgradu sa 10 do 15 apartmana. Mislimo da je preslabo zaštićeni obalni pojas ovim zakonom, i HSS se zalaže da granica koja je postavljena na samo 70 metara od mora se zadrži na 100 metara kao što je to bilo predviđeno dosadašnjom zakonskom regulativom. U postupku legalizacije ne traži se ispitivanje ni prostornog ni inženjerskog, ni sigurnosnog aspekta zgrade, kao ni dokaz vlasnika o stabilnosti građevine. Ovo pitanje za sobom povlači i pitanje eventualnih potraživanja obeštećenja vlasnika od strane države, ukoliko se nešto dogodi u sigurnosnom smislu. Podsjetiti ću vas da Hrvatska ima jedan od najboljih sustava obrane od poplave, no kad naiđe veliki vodni val, on ipak zahvati pojedina naselja. Ako se sjećate imali smo prilike gledati prizore na televiziji, naselja u blizini Zagreba ili pak u blizini Vukovara, nakon posljednjih poplava, i ta naselja su bila doista u teškom stanju, a onda se poslije ustanovilo da je riječ o bespravno sagrađenim naseljima na područjima obrane od poplave. Da li će država preuzeti rizik, legalizirati te objekte, premda zna da su sagrađeni u zoni obrane od poplave i potom plaćati ogromna obeštećenja vlasnicima. Veliko je pitanje također na koji način će se provesti ozakonjenje divlje gradnje, tamo gdje postoje cijela divlja naselja, u kojima se život ne može normalno odvijati, za naselja poput Vira, Rogoznice, Kozari Boka, Marčane, teško će biti moguće naći rješenje bez urbanističke intervencije. U dijelove tih naselja ne mogu ući interventna vozila, u tim naseljima trebalo bi probiti neku vrstu koridora za vozila, te za komunalnu infrastrukturu. U nekim naseljima u Dalmaciji primjerice u divljim naseljima ima toliko strmih cesta da po njima ne mogu voziti komunalna vozila, dakle čak se ne može odvesti ni smeće. Očito je da u takvim naseljima brzog rješenja neće biti niti poslije ovog zakona. Ipak ovaj će zakon mnogim drugim vlasnicima ilegalnih kuzća znatno olakšati život. Primjerice tko podnese zahtjev za legalizaciju, odmah će moći tražiti priključak za vodu i struju, a onima kojima nad glavom visi rješenje o rušenju provedba će biti zaustavljena ako ga ne zahvaća članak 5. Napokon bismo mogli doznati i točan broj ilegalnih građevina, no mislimo u HSS-u da nije realno očekivati da taj popis naprave općine i gradovi bez asistencije županije i države kako to zakon propisuje i to u roku od samo 3 mjeseca. Sve ove dvojbe koje sam navela u okviru rasprave, imaju za cilj potaknuti temeljitu raspravu, i naći najbolja moguća rješenja, kako bi što više objekata ostalo u prostoru, ali kako bi se i prostor i sigurnost građana zaštitila. Potičemo predlagatelja zakona da u zakon ugradi mehanizme za suzbijanje bespravne gradnje u njenom začetku, jer u suprotnom ovaj zakon neće imati smisla ako se nastavi po istom modelu i dalje postupati u prostoru. Stava smo u HSS-u da treba ojačati i kapacitirati građevinsku inspekciju i uspostaviti njenu čvršću suradnju sa komunalnim redarstvom općina i gradova. Jedino zajedničkim djelovanjem sustav se može učiniti boljim i efikasnijim. Pozdravljamo prijedlog u zakonu koji se odnosi na financiranje energetske efikasnosti i sredstava naknade za bespravnu gradnju. To je prijedlog koji HSS već dugo zagovara jer samo fasada na kući čuva 30% energije, a ako tome dodamo još i korištenje obnovljivih izvora energije možemo pomoći domaćinstvima tim sredstvima da toplinsku energiju imaju u potpunosti besplatno što u vrijeme ove krize nije beznačajna stavka. Klub HSS-a podržat će donošenje ovog zakona u prvom čitanju, a naša konačna podrška ovisit će o ugrađivanju naših primjedba i prijedloga u konačni prijedlog ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Marina Matulović Dropulić. Izvolite.
Hvala lijepa. gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, gospođo Sudarević, kolegice i kolege zastupnici. Pojava nezakonite odnosno bespravne gradnje u Hrvatskoj se proteže nažalost kroz dugi niz godina od industrijalizacije šezdesetih godina prošlog stoljeća zbog dolaska u veće gradove velikog broja radnika koji su za sebe i svoje obitelji rješavali stambeno pitanje, pa do sve do danas odnosno 2000.-ih godina kada su se u puno većem broju gradile vikendice i apartmani i zauzimao prostor koji bi trebao služiti svima i omogućavati nesmetan pristup našoj obali. Naročito veliki broj objekata sagrađen je nakon 2001. godine kada se nažalost dozvolilo priključenje svih bespravno sagrađenih objekata na komunalnu infrastrukturu. Za vrijeme Domovinskog rata veliki broj građana ostao je bez doma, morao se preseliti i sagraditi si novi dom i naravno da za to nisu tražili dozvole. Zbog navedenog nužno je priliko legaliziranja objekata voditi računa o namjeni građevina. Nažalost, valja istaknuti da nezakonitu gradnju uglavnom prati i loša kvaliteta, neodgovarajuće oblikovanje građevina, zauzimanje i uništavanje i poljoprivrednih i drugih površina kao i ilegalno priključivanje na infrastrukturu. Pitanje izdavanja akta u izvedenom stanju za građevine izgrađene bez odgovarajućih akata kojima se odobrava građenje uređeno je važećim Zakonom o prostornom uređenju i gradnji iz 2007. godine uz uvjet da su se tako izgrađene građevine u skladu sa prostornim planom koji se primjenjuje na području na kojem se nalaze. U proteklom razdoblju primjene tog zakona prema podacima ministarstva ukupno je do konca 2010. godine legalizirano 8 tisuća 452 objekta od kojih je 78,8% se odnosi na zgrade čije površina nije veće od 400 metara kvadratnih, znači radi se uglavnom o obiteljskim kućama. Međutim, tijekom njegove četverogodišnje primjene primijećeno je da ovaj institut tzv. legalizacije zgrada u praksi nije dovoljno mjere afirmirao nužnost rješavanja problema zbog kojih je ustanovljen i uočeno je da na učinkovitost procesa izdavanja rješenja i potvrda o izvedenom stanju bitno utječe prvenstveno neriješenosti imovinsko-pravnih odnosa na samoj parceli, zahtjevnost u postupanju nadležnih tijela, ali i izbjegavanja plaćanja komunalnog i vodnog doprinosa. Već danas se postojećim zakonom može legalizirati preko 30 tisuća objekata. Potrebno je naglasiti da je postojeći zakon obvezao jedinice lokalne samouprave da za veća područje bespravne izgradnje izrade sanacione programe što je nažalost tek u začetku. Takav primjer je npr. Siroboja u Splitu. Zbog svega navedenog Vlada Republike Hrvatske predlaže zakon o postupanju sa nezakonitim zgradama kako bi jednom dijelu građana omogućila legalizaciju naročito stambenih i poljoprivrednih objekata. Govori se o oko 150 tisuća objekata, a točan broj znat će se kada jedinice lokalne samouprave snime stanje. Postavlja se zapravo još jedno pitanje da li se zaista se radi o cca 150 tisuća objekata ili su tu uključene razne dogradnje, nadogradnje, stubišta i sl. jer inspekcija potpuno isto postupa da li se radi o takvim građevinama ili se radi o potpuno novim objektima. Predloženim zakonom uređuje se način i svrha postupka ozakonjenja, tko pokreće taj postupak i rok u kojem podnositelj može podnositi zahtjeva za donošenje rješenja o izvedenom stanju. Određuju se uvjeti za postupak ozakonjenja u odnosu na okolnost jeli nezakonita zgrada izgrađena u skladu ili nije u skladu sa odrađenim lokacijskim uvjetima, određenim u prostornom planu određuje se područje utvrđeno prostornim planovima uređenja jedinica lokalne samouprave na kojima se u slučaju nezakonitih zgrada ne primjenjuju odredbe zakona ili se samo iznimno primjenjuju uz definirane uvjete. Sada možemo nabrajati sve što je u zakonu nabrojeno i zaštićeni obalni pojas i zaštićena područja i poljoprivredna zemljišta koja su vrlo kvalitetna i nešto manje kvalitetna, zatim tri vrste šuma koje se moraju štititi, planirani istražni koridori, površine prometnih energetskih građevina i sl. znači sve ono gdje se ne mogu legalizirati postojeći objekti. Utvrđuje se dokumentacija koju je podnositelj zahtjeva dužan priložiti u zahtjev za izdavanje rješenje o izvedenom stanju, određuju stranke i način njihova sudjelovanja u postupku, propisuju se načini i uvjeti postupanja nadležnog upravnog tijela kod izdavanja rješenja o izvedenom stanju, uvodi se obveza plaćanja naknada za zadržavanje nezakonite zgrade u prostoru i uređuje se način i obračun i uvjeti njenog plaćanja, te definira način korištenja sredstava naknade. Predviđa se da će Vlada Republike Hrvatske u izračunavanje naknade uredbom odrediti kriterije, vrijednost bodova i koeficijenata za ocjenjivanje utjecaja nezakonite gradnje na prostor te jedinične iznose prema položajnim zonama. Omoguće se evidentiranje te zgrade u katastarskom aparatu i upisu u zemljišne knjige te se propisuju druge pravne posljedice ozakonjenja same zgrade. A to znači da li je moguće priključenje na vodne građevine na elektroenergetsku mrežu, na drugu infrastrukturu kao i zabranjuje promet zgrada izgrađenih bez akta za građenje i zemljišta koja se na te zgrade odnose. Odredbama istog prijedloga obvezuju se jedinice lokalne samouprave da naprave snimak u roku od 90 dana, inspekcija će dostaviti sve ono što oni imaju njima u roku od 30 dana. Predviđeno je i jačanje uloge i odgovornost županija, općina i gradova u procesu rješavanja zatečene nezakonite gradnje, a time i u uređenju i zaštiti zaštićenih prirodnih vrijednosti te omogućavanje učinkovitijeg nadzora nove i zakonite gradnje od strane građevinske inspekcije. Važno je istaknuti da se predloženim zakonom posebno uzimaju u obzir i zgrade koje služe za obavljanje poljoprivrednih djelatnosti posebice obiteljskih gospodarstava koje su izgrađene bez, odnosno protivno aktu o građenju. U Republici Hrvatskoj najveći broj poljoprivrednih građevina nije upisan u katastarski operat, a samo je mali broj subjekata u poljoprivredi sukladno važećem Zakonu o prostornom uređenju i gradnji proveo postupak njihovog ozakonjenja. Pojednostavljenjem postupka ozakonjenja postojećih zgrada koje služe za obavljanje poljoprivrednih djelatnosti omogućit će se ostvarenje nužnog preduvjeta legalnosti za podnošenje zahtjeva za poticaje i sredstva predpristupnih fondova Europske unije. Zakonom o postupanju s nezakonitim zgradama određuje se njegov primjena samo na one zgrade koje su sagrađene do 30. studenog 2009. godine radi toga jer je tog datuma završena digitalna ortofoto karta u 1:5000 Državne geodetske uprave na temelju koje se onda može i provjeravati stvarno stanje. Svi oni koji se prijave do 31. prosinca 2012. godine naravno mogu podnesti zahtjev i onda će se zapravo u odnosu na samu situaciju na terenu utvrditi može li se legalizirati određeni objekt ili ne. Međutim, razmatrajući odredbe predloženog zakona klub Hrvatske demokratske zajednice smatralo da bi trebalo dodatno raspraviti i razjasniti da li dozvoliti legalizaciju objekata koji se nalaze izvan građevinskog područja naselja na onim lokacijama koje jedinice lokalne samouprave nisu predvidjele svojim prostornim planom za izgradnju nego su ih sačuvale za neke druge namjene. Zatim odredbe ovog zakona ne odnose se na površine izvan građevinskog područja u zaštićenom obalnom području mora u pojasu do 70 metara, osim za naravno nezakonite zgrade koje se koriste za stalno stanovanje te zgrade poljoprivrednog i obiteljskog gospodarstva. Tu bi trebalo napraviti jednu analizu, utvrditi stvarno o kojem brojem tih objekata se radi i tek nakon toga se odlučiti da li ćemo u 70 metara izvan naselja uopće odobravati legalizaciju postojećih objekata. Uz zahtjev za izdavanje rješenja o izvedenom stanju nije potreban dokaz vlasništva, ali naravno da svi oni koji su radili na tuđim parcelama neće moći legalizirati objekt na svoje ime nego će objekt biti legaliziran ali na ime onoga čije je samo zemljište. Trebalo bi isto tako malo raspraviti sa naročito jedinicama lokalne samouprave o mogućnosti i njihovog sudjelovanja s Vladom u određivanju visine naknade u odnosu na položajne zone radi toga jer u zakonu je predviđeno pet položajnih zona, treća npr. položajna zona u Gradu Zagrebu nije ista kao i treća položajna zona na Braču ili u Supetru zapravo ili u nekom drugom gradu ili na Lošinju. Znači trebalo bi odrediti da Vlada Republike Hrvatske određuje neki raspon, a nakon toga da si jedinice lokalne samouprave same utvrde prema svojim zonama tu naknadu. Osim toga, isto tako mislimo da ne bi bilo loše ako već mislimo da će se uspjeti legalizirati veliki broj objekata, naravno da to neće biti 150 tisuća ali može biti i 50 tisuća i 100 tisuća i slično, da će jedinicama lokalne samouprave trebati strahovito velika sredstva za komunalnu infrastrukturu jer do tog objekta treba dopeljati komunalnu infrastrukturu. Prema tome, mislimo da bi se ova naknada mogla podijeliti 50% - 50%, znači 50% jedinicama lokalne samouprave, a 50% za svu onu izradu tih karata, energetsku učinkovitost i sve ono što država isto tako nema ovaj čas dovoljno sredstava. To su zapravo naše naravno sugestije, molbe za razgovor radi toga jer mislimo da se zakon treba donijeti, mislimo da zakon treba omogućiti naročito onim starim objektima koji su stari 20, 30 godina, koji se nikada neće srušiti, da se oni mogu legalizirati i da mogu onda prometovati sa tim objektima. Znači svakako mislimo da treba jedan dio objekata legalizirati, ali mislimo da bi trebalo o ovome što smo predložili da bi trebalo o tome i raspraviti. Klub Hrvatske demokratske zajednice svakako ocjenjuje pozitivnim da se ovaj prijedlog zakona našao na našim klupama, ali isto tako i ocjenjuje da je jako dobro da je išao u prvo čitanje i da zapravo svi oni kojih se to i direktno tiče, a i jedinice lokalne samouprave i svi ostali mogu reći što o tome, o takvom prijedlogu misle. Sigurna sam da će ministarstvo prihvatiti određene prijedloge, naravno ne sve, ali jedan dio tih prijedloga kako bi ljudima omogućio što prije i što bolju legalizaciju ovih objekata. Klub Hrvatske demokratske zajednice prihvatit će ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja mislim da je raritet ako sa ove govornice iza obrazloženja koje je dao klub HDZ-a i jedan drugi klub kao što je SDP može kazati da, evo, na neki način slažemo se sa svim onim što je klub pozicije rekao o jednom predloženom zakonu. Mislim da je to raritet, ali mislim da je kolegica Marina Dropulić vrlo jednostavno obrazložila zbog čega zakon treba donijeti i sve one manjkavosti koje smo iščitavajući vrlo tanak zakon za kojeg mislimo da će riješiti sve nagomilane probleme koji se godinama nisu rješavali, će te probleme riješiti. Pa eto zaista molim ja u ime kluba SDP-a da sve one opaske koje smo i u svojim izlaganjima koje ćemo dati, ali i u pisanom obliku koje ste dobili i od odbora i od drugih stručnih asocijacija koje su se oglasile po ovom zakonu, lijepo vas molim da to probate uvažiti pa da u drugom čitanju možda dobijemo zakon koji će biti provedljiviji nego što je ovaj. Ako se dobro sjećam gospodine ministre po prethodnoj točki dnevnog reda završili ste kada smo razgovarali naravno o prostornom uređenju, o onim ograničenjima zaštićenog pojasa, obalnog pojasa otočnog ili ovog drugoga objasnili ste nam nemogućnost onih kvadrata ili hektara koliko je obradive površine, pa obiteljsko, pa sve to radimo, sve je to blizu, sve je to o.k. I izrazili ste na kraju svoje duboko uvjerenje da se to ne može dogoditi, da će se to nekako na neki drugi način komercijalizirati ili da se može potrošiti prostor u neke druge svrhe. Dakle, ja zaista vama vjerujem i siguran sam da se to ne smije dogoditi. Ali i ovo se nije smjelo dogoditi. Znači, bespravna gradnja u ovakvom obimu se nije smjela dogoditi u jednoj uređenoj i regulama potkrijepljenoj državi. Nije se smjela dogoditi, pa se dogodila. O tome smo govorili kada smo kritizirali onaj prethodni zakon da se događaju stvari koje nisu napisane, ali se one događaju. Takav je život i one su takve kakve jesu. I mi reagiramo posljedično na takve stvari. Zašto je to tako? Pa kada smo dobili ovaj zakon naravno odmah se pokrenula i velika javna rasprava. Međutim, kolegica Dropulić je vrlo jasno rekla, a i vi ste to napisali da smo ipak suočeni sa tom bespravnom gradnjom koja je, nije samo u ovih proteklih dvadesetak godina nego od prije, da smo se probali i suočavajući se sa njom pokušavali to razriješiti na neki način u nekoliko navrata do '68. pa od nekog drugog datuma. Pa evo u ovom prošlom zakonu kojega smo sad malo prije izmijenili ipak smo dozvolili nekakvu mogućnost da se u tom razdoblju prema podacima ministarstva ipak nešto razriješilo. To je malo. 8000 i nešto predmeta je riješeno. Ali ja vjerujem da su se ti predmeti rješavali na jedan ozbiljan način, da su to stvarno legalizirani objekti koji nisu nakaradni, koji ne ugrožavaju druge objekte u blizini kojih se nalaze, koji ne naružuju vizuru nekakvu ili nisu nakaradni u prostoru. Čitajući ovaj zakon stječe se dojam da se to tako neće raditi. Naravno, barem ona poruka koja odjekuje u javnosti je takova da će se sada sve što je nelegalno sve će se na neki način moći legalizirati samo je to pitanje cijene. Mislim da to nije dobra poruka jer neprihvatljivo je da se s jednom takvom porukom ili s jednim ovakvim zakonom koji nije dobro sve procijenio ide s porukom da će se masovno sve legalizirati, sve ono što je bespravno sagrađeno bez prethodne kvalitetne analize stanja s pretpostavkom da se sankcioniranje bespravnih graditelja ne može provesti te da će se legalizacijom ostvariti barem jednokratna dobit za punjenje državnog proračuna. Mislim da to nije dobro i predloženim Zakonom o legalizaciji i izmjenama Zakona o prostornom uređenju u potpunosti se napušta dosadašnji sustav legalizacije građevina i usvajanje standarda prostornog planiranja i građenja. Do sad smo imali u tom neredu nekakav red, pa eto žao mi je da taj red kakav takav sad ćemo naglo to nekako ubrzati ili barem mi se čini da je intencija ovog zakona da se to nekako stihijski ubrza, a da nećemo dobiti kvalitetna rješenja. Mislim da bi zato trebalo biti oprezan sa najavama da će ovaj zakon moći legalizirati sve što je bespravno napravljeno. Kada čitate zakon naravno i sam naslov, mislim da to, sve je to tako nespretno oko riječi. Znači, legalizirat ćemo nešto što je nelegalno. Nešto što je bespravno postat će pravno. Jedan totalan šum u nekakvoj komunikaciji što je to, što znači legalizirat ćemo ono što je nelegalno ili bit će pravno ono što je do sada bilo bespravno. Tako da bi trebalo to drugačije nekako reći da to baš ne zvuči tako da se ne suprotstavlja u glavi jedno s drugim, ne, šta je to legalno, šta je zakonito, šta je nezakonito. Nešto što je nezakonito je nezakonito i toga ne treba biti. Taj ide u zatvor ili se to sruši. Tako je nekako bilo od vajkada, pa bi valjda trebalo biti i u nekim novim modernim vremenima jednako važno da to tako i ostane. Dakle, mi smo svjesni naravno kao i vi gospodine ministre da postoji jedan strašni nered u prostoru Republike Hrvatske za kojega je netko kriv. Taj koji je bespravno izgradio obiteljsku kuću u kojoj stanuje on i njegova obitelj ja ću se na njih koncentrirati i vjerujem da takvih nema toliko puno, da je takvih najmanje taj nije kriv. Netko mu je to omogućio ili iz potrebe je to napravio. Sustav je negdje pogriješio. Pa iako smo svjesni toga da to postoji dugi niz godina nismo dovoljno učinili da taj naš prostor na neki način zaštitimo, ali da ipak i onim ljudima koji na svom zemljištu koje nije ušlo u građevinsku zonu ili ne znam zbog čega ali i zato što nema drugih novaca nema mogućnosti nego jedino tako napraviti kuću da on stanuje sa svojom obitelji i da ima krov nad glavom. Kriva je neću kazati Vlada HDZ-a. Krive su sve Vlade od početka Republike Hrvatske koje nisu dovoljno oštro i dovoljno senzibilno ušle u problem bespravne gradnje da bi se on na neki način smanjio i da bi se te sankcije koje smo trebali, jer bez sankcija sigurno neće biti zaustavljene bespravne gradnje da bi se ta bespravna gradnja zaustavila. Ponovit ću još jedanput Republika Hrvatska ima 4 i pol milijuna stanovnika. 60% Republike Hrvatske čini more, a ono drugo je kopno i šume i ono što zovemo šumskim dobrom. 60% more, obala. Ako to prepustimo da nam u ovom slučaju bespravni graditelji uređuju kako ćemo se ponašati u prostoru to je naopaka činjenica, naopako je. Mi ili lokalne samouprave ili država treba odrediti što će se u prostoru događati, a ovako kako se već u prostoru dogodio eksces mi pristajemo na to da nam bespravni graditelji uređuju kako će taj prostor izgledati, jer on je takav kakav je. Mi ga samo sad prilagođavamo da dobije nekakav legalitet i legitimitet i da bude tamo gdje je. Mislim da smo tu svi pogriješili, da to nije dobro jer ponovit ću. Republika Hrvatska je mala i prostor je, čak i onaj najmanji prostor je jako, jako važan. Reći ću još jedanput. Nismo Rusija da se smijemo, pardon što mi spominjemo oni su veliki, da možemo negdje nešto napraviti loše. Pa hajde maknut ćemo, okrenut ćemo glavu to nećemo vidjeti i neće štetiti jer još imamo prostora. Mi nemamo prostora za buduće greške i buduće bespravne gradnje da ako je tako možemo nazvati. Dakle, u tom prostoru i gospodarenje prostorom je izuzetno važno za RH pa i za svakog njezinog građanina da bi bilo prepušteno stihijski od godina do godina kako ćemo se prema tome kada se suočimo sa nagomilanim problemima kako ćemo to rješavati. Mi smo se ovim zakonom obavezali da će u 90 dana jedinice lokalne samouprave reći koje su to bespravne građevine. Sumnjam da će to reći, ako dosada nisu i ako država dosada nije nego pretpostavka je da je to 150 tisuća, ne znam to je iz rukava jer tih činjenica nema. Jedino ako uvažimo da se u tih 150 tisuća manje ili više bespravnih građevina ubrajaju i one građevine koje po toj logici stvari ne bi trebale biti građevine jer je to ili stepenište ili je prozor krivo otvoren ili je pol kata više nadograđeno pa je to van nekakve građevinske dozvole. Dakle, taj rok da se tako ustanovi koja je to bespravna gradnja siguran sam da neće biti moguće ostvariti. I zato ovaj zakon koji pokušava 150 tisuća neriješenih ili problematičnih građevina u prostoru RH razriješiti, a ima 30-ak stranica bojim se da u tih 30 stranica zakona ne stanu sve one različitosti koje su kad dođete negdje na teren vidljive i koje neće moći biti obuhvaćene ovim zakonom. Poruku moramo poslati u drugom čitanju da ovaj zakon trebamo prilagoditi stvarno situaciji ili barem približno stvarnoj situaciji negdje na terenu da ne možemo sve ukalupiti u ovaj zakon jer neće svi moći stati jer je pretijesna cipela u 30 članaka ovog zakona. Jer situacija na terenu ima jako, jako puno, a različitih. Možda bi se prvenstveno trebalo osvrnuti ili u ovom trenutku posebnu pažnju posvetiti građevinama ove o kojima je govorila bivša ministrica ovih do 400 metara kvadratnih, znači obiteljskih, samo za stanovanje. Takvim ljudima zaista treba pomoći da to legaliziraju na jedan lakši način nego što će to biti ovim zakonom predvidljivo. Dakle, a sve ono što nije obiteljsko i nije krov nad glavom za obitelj nego ja stanujem u zgradi ili u objektu koji ima 3 kata, jedan stan je moj, a ovo drugo su apartmani koje iznajmljujem to ne znam da li bi se trebalo legalizirati. To nije krov nad glavom, to je posao, to je biznis i to ne bi trebalo biti legalizirano. Znači, nije to tako komplicirano razmišljanje samo treba imati snage i hrabrosti suočiti se s tim problemom i to početi rješavati bez milosti tamo gdje je to nakaradno i gdje nema nikakve zakonske osnove da se ozakoni nezakonito sve treba srušiti. Jedanput moramo pokazati odlučnost države da neće dozvoliti da se sa tom državom pa makar i ja bio kao hrvatski građanin da se igramo. Jer, recite mi ja ću samo reći možda ću krivo pa se ispričavam da nekoga ne uvrijedim, da me se ne tuži, ako se dobro sjećam jednom poznatom Hrvatu vojnoj osobi u mirovini ili tako nekako srušili smo bespravno sagrađen objekat, mrtvo hladno je čovjek napravio drugi, to smo slikali. Mrtvo hladno, i rekao je dobro rušite još, imam ja još novaca i ja ću još napraviti bespravno sagrađen objekat. To sam spomenuo zato što poznato je o čemu govorim. Takvih drugih ima koji su isto tako poznati, koji isto tako razmišljaju, isto tako grade i to će tako biti dokle god se ne uvede red jer ovaj zakon sada ne garantira da te bespravne izgradnje više neće biti, ne garantira. Uhvatit ćemo se jednog drugog datuma i onda šaljemo poruku do nekog drugog datuma kad neki drugi ljudi dođu onda ćemo opet rješavat taj problem. Mislim zbog toga bi trebalo uvažiti primjedbe koje smo ili ste čuli ili koje ćete dobiti od stručnih asocijacija koje ćete dobiti, probajte to uvažiti. I naravno, u drugom čitanju bilo bi jako dobro kada bi bile kategorije, nekakve kategorije onih građevina koje se mogu legalizirati, koliko god to nakaradno bilo legalizirati nelegalno i onih koje se ne mogu nikako legalizirati. To mislim da treba stajati, treba prije svega voditi računa o ljudima koji su to silom prilika napravili za krov nad glavom. Sve drugo što se pretvaralo u komercijalu i u preprodaju to mislim da ne bi trebalo biti legalizirano jer na taj način činimo štetu i šaljemo krivu poruku ljudima koji su većina njih radili sve legalno, sve u sklopu zakona. Kupilo zemljište, platilo naknadu komunalnu, ovu, onu i napravilo kuću. Što ćemo s njima? Oni će reći isto neću ni ja drugi put poštivati nikakvu pravnu državu, radit ću ponovno kako ja hoću. To mislim da nije dobra poruka ovog zakona. I naravno, u svakom slučaju budući da sam siguran da nije točno to što javnost priča, da je to jednokratna poruka, predizborna poruka i da je to i punjenje proračuna siguran sam da to nije tako. Pa vas molim da onda dio tih prihoda koji ćemo kaznama ili uplatama biti u proračunu RH da taj dio prihoda zaista bude pola-pola jer sav dio tereta i rada će provesti jedinice lokalne samouprave. Evo, pa vas molim da onda i taj dio prihoda kad već to tako bude ako bude, bude i u jedinicama lokalne samouprave. Hvala lijepo.
Hvala. Ministar Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Pa evo i gospodin Denona me na određen način i pozvao da na neke primjedbe ili sugestije, prijedloge kako ćemo ih nazvati da se na određeni način očitujem. Pa ja sam to u svom uvodu rekao, ali sada ću to također ponoviti. Mi smo iz evidencija koje posjedujemo napravili jednu procjenu koliko bi tih objekata u Hrvatskoj moglo biti. Vjerujem da ćemo vrlo brzo moći sa sigurnošću reći koliki je to broj objekata koji su građeni bez akata za građenje, a to ćemo svakako zajedno sa jedinicama lokalne samouprave i našom građevinskom inspekcijom koja već radi na toj jednoj evidenciji i uspostavi konačnog broja nezakonitih zgrada. Ono što je svakako, koliko sam i dosada iz rasprave mogao čuti, a i ono što javnost ipak govori to je da nije moguće i nema te politike, nema jednostavno političke volje da se donese odluka da se u Hrvatskoj sruši 150 tisuća objekata. Toga moramo biti svjesni i toga smo vjerojatno, toga ste svjesni i vi koji danas evo o ovom zakonu raspravljate. I što onda nakon toga predstoji? Predstoje 2 mogućnosti: ili zakopati glavu u pijesak i praviti se da ti objekti ne postoje i da ih nema ili se uhvatiti u koštac sa tim objektima i unaprijed biti svjestan činjenice da svi mi koji smo legalisti nećemo biti popularni zbog toga što smo ušli u postupak ozakonjenja nečega što je napravljeno protivno zakonu. I to je objektivna kritika ovome zakonu koju jednostavno nije lako braniti. Ali ako smo rekli da nećemo zakopati glavu u pijesak i praviti se da ti objekti oko nas u prostoru ne postoje onda nam preostaje napisati zakon kako ćemo poštivajući na određeni maksimalno moguće prostorno planske kriterije učiniti da ti objekti koji u tolikoj mjeri ne iskaču iz općih postavki Zakona o prostornom uređenju o naših promišljanja kakvim bi oni trebali izgledati napisati zakon koji će moći legalizirati. No postavlja se pitanje i nakon toga. Kada bismo napisali zakon koji bi umjesto 30 stranica imao 300 stranica koji bi možda u svom tekstu prihvatio sve ono što mnogi prostorni planovi danas podrazumijevaju i kada bismo utvrdili da je taj fond objekata koji danas imobilizirana imovina ostao izvan toga u tolikoj mjeri da opet nije jednostavno sve to zajedno srušiti i postavlja se pitanje, što i nakon toga. I ako smo rekli da ćemo prići postupku legalizacije čuvajući vitalni prostor, prostor koji je zaštićen bilo zbog toga što predstavlja nacionalne parkove, parkove prirode, kulturna dobra, bitne infrastrukturne koridore, pomorsko dobro, vodno dobro, kada smo sve to potvrdili slažem se da možemo do drugog čitanja uvažavajući sve ovo što je i predsjednica Dropulić što ste vi rekli što je rekao i gospodin Koračević mi možemo još krenuti u daljnje propisivanje postupaka kako i na koji način omogućiti tu legalizaciju. Pri tome svjesni da kad tad jel to danas, jel to za godinu dana ćemo morati donijeti odluku da to što nije legalizirano da to treba rušiti. Rečeno je također da nije poslana jasna poruka kako ćemo zaustaviti nelegalnu gradnju u Hrvatskoj. A ja mislim da je poslana jasna poruka a da je već u startu na određeni način odbijena kao mogućnost. Naglašavanjem da je bespravni objekat koji nakon 31. prosinca je bespravni objekat i dalje da to res extra commercium, da taj objekat ne može više nikada biti stvar pravnog prometa jasna je poruka svim budućim graditeljima da to što su napravili mimo zakona čak ne može biti predmet nasljeđivanja. I ja se ne bojim poslati poruku u ime Vlade niti kao resorni ministar, bilo kome da ako gradi nelegalni objekat da je onda i zemljište na kojem je taj objekat sagrađen ne može biti stvar u pravnom prometu. I to je jedna čini mi se jedna od najjačih poruka ovog zakona koja ide prema bespravnim graditeljima na način da im kaže, nikada ne može biti u pravnom prometu, biti će isključen iz komunalne infrastrukture, biti će isključen iz ostale infrastrukture i potrebno je da takvo promišljanje prate i hrvatski sudovi i hrvatsko pravosuđe. I da se danas je zakon propisao vrlo visoke i stroge kazne za bespravne graditelje. Potrebno je da na tom tragu u kojem smo se izjasnili da bespravni objekat uistinu uništava prostor, narušava pravni poredak rekao bih RH, da taj objekat mora biti primjereno sankcioniran kroz propisivanje najstrožijih kazni koje su zakonom predviđene, a nisu male. Kada bi netko čim započne gradnju svojih temelja bio kažnjen sa 100 tisuća kuna koliko zakon predviđa, mislim da ne bi i kada bi se ta kazna vrlo brzo realizirala kroz ovrhu i provela mislim da bi se i time doprinijelo zaustavljanju gradnje. Prema tome, slažem se da je moguće i ići ćemo u daljnju razradu mogućnosti legalizacije, ali pri tome moramo biti svjesni da sve ono što ostaje izvan legalizacije zaista treba biti primjereno sankcionirano a to znači da mi moramo znati ako jedinice lokalne samouprave nema namjeru ići u daljnju legalizaciju tih objekata da ti objekti moraju biti rušeni. Evo hvala.
Hvala. U 16,36 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. U RH blizu je 150 tisuće nelegaliziranih objekata od čega je više od 100 tisuća procjenjuje se poljoprivrednih objekata koji su za naše poljoprivredne proizvođače prije svega u Slavoniji i Baranji jedini izvor egzistencije. Godinama upozoravamo nadležno Ministarstvo poljoprivrede na potrebu sustavnog i zakonskog rješenja ovog problema poglavito u svjetlu pristupanja Hrvatske u EU. Tijekom pretpristupnih pregovora u poglavlju o poljoprivredi hrvatski pregovarači su prihvatili standard EU po kojemu svaki poljoprivredni proizvođač mora imati legaliziran poljoprivredni objekt jer u suprotnom ne samo da gubi pravo na potpore već mu je i onemogućena aplikacija ne pretpristupne, strukturne i kohezijske fondove EU. Upravo ovo je razlog da naši poljoprivredni proizvođači nisu svoje objekte mogli prilagoditi standardima EU jer im je bilo onemogućeno povući financijska sredstva iz pretpristupnih fondova EU. No nadležno ministarstvo nije imalo sluha za ovaj veliki probleme na koji već dugo vremena upozoravaju i brojne udruge seljaka. Razvoj i prosperitet poljoprivrede od neizmjernog je značaja za Slavoniju i Baranju. Iz tog razloga klub HDSSB-a je prije nešto više od dva mjeseca uputio Hrvatskom saboru prijedlog zakona o dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji i to kao hitni postupak. Ovim prijedlogom zakona željeli smo doprinijeti prvenstveno efikasnom rješenju problema bespravne gradnje u poljoprivredi odnosno svih objekata u funkciji poljoprivredne proizvodnje izgrađene do 31. prosinca 2010. godine uz minimalne financijske troškove. Predloženim zakonom sve izgrađene poljoprivredne građevine do navedenog datuma bile bi legalne. Približavanjem ulaska RH u EU aktualizira se problem bespravno sagrađenih poljoprivrednih građevina koje se moraju uskladiti s propisima EU što predstavlja veliki trošak za poljoprivrednike koji i tako jedva preživljavaju. Imajući u vidu da se svi u Hrvatskoj nalazimo u teškoj gospodarskoj krizi zbog koje vlasnici poljoprivrednih građevina jednostavno nemaju sredstava kojima bi izvršili legalizaciju objekata za poljoprivrednu proizvodnju vodeći računa o dramatičnoj situaciji u poljoprivredi kojoj prijeti potpuni kolaps, predložili smo da se na jednostavan način po hitnom postupku i bez većih troškova legaliziraju postojeći poljoprivredne građevine izgrađene do 31. prosinca 2010. godine. Država, gradovi i općine ostali bi doduše na taj način bez dijela prihoda i pristojbi, ali i do sada je bilo nerealno očekivati da će se ovi prihodi ikada uspjeti naplatiti. No Vlada Republike Hrvatske odbila je naš prijedlog uz obrazloženje da se time želi riješiti problem legalizacije samo poljoprivrednih građevina što bi vlasnike građevina ostalih namjena dovelo u neravnopravan položaj. Ovakav stav Vlade je neargumentiran jer se ne stavljaju građani u neravnopravan položaj nego se samo određuje još jedna vrsta građevina koja se po zakonu smatra legalnim. Po toj logici cijeli bi taj članak u sadašnjem zakonu bio neustavan jer upravo se ovim člankom određuju pojedine kategorije građevina koje se smatraju legalnima. Pored toga, Vlada Hrvatske je posebno istaknula kako se legalizacija bespravnih građevina mora provesti individualno po zahtjevu investitora odnosno vlasnika. O ovom stavu nema smisla previše pričati jer je i do sada individualni pristup bio moguć pa očito nije uspio. I konačno, Vlada Republike Hrvatske je istaknula da se našim prijedlogom zakona predlaže dopuna odredbe članka 330. iz glave 6 Prijelaznih i završnih odredbi zakona što se ne može prihvatiti jer se Prijelazne i završne odredbe zakona ne mogu mijenjati niti dopunjavati. Gospodo iz Vlade, ovo objašnjenje je biser svoje vrste jer je upravo ova Vlada, a i Hrvatski sabor u ovom istom zakonu objavljenom u "Narodnim novinama" broj 38 od 24. ožujka 2009. godine izmijenila članak 345. koji je također u tim Prijelaznim i završnim odredbama. Nevjerojatna je tvrdoglavost ove Vlade koja je zakonski prijedlog HDSB-a po kratkom postupku odbila da bi samo nakon tjedan ili dva predložila svoj zakon koji je potpuno nerazumljiv, teško je provediv i za naše poljoprivrednike preskup, a njime se u stvarnosti izbjegava stvarno rješavanje problema nelegaliziranih poljoprivrednih građevina. Naime, ovim Vladinim prijedlogom zakona onemogućit će se rješavanje pitanja legalizacije drugih objekata u funkciji poljoprivrede, od manipulativnih površina, gnojnica, trafostanica, podnih skladišta, silaznih jama, plastenika i drugih građevina u funkciji poljoprivrede. Osim toga, navedenim prijedlogom zakona utvrđuje se obveza plaćanja komunalnog i vodnog doprinosa, naknade za zadržavanje nezakonite zgrade u prostoru. Po izjavi ministra to je trošak od 70 do 100 tisuća kuna, a što će u konačnici predstavljati veliku financijsku obvezu koju naša poljoprivredna gospodarstva jednostavno ne mogu podnijeti. Predloženi zakon koji je danas pred nama u cijelosti je nejasan i nedorečen, ali je i vidljivo da mu namjena nije legalizacija objekata u funkciji gospodarstva, posebno poljoprivrede nego se favorizira legalizacija bespravno izgrađenih apartmana i stambenih prostora. Na predloženi Vladin Prijedlog zakona o postupanju s nezakonitim zgradama imamo i niz konkretnih primjedbi od kojih ću izdvojiti sljedeće. Prvenstveno želimo skrenuti pažnju da zakon predviđa legalizaciju samo zgrada, a ne i građevine. Time će se između ostaloga onemogućiti rješavanje pitanja legalizacije građevina koje su u funkciji zgrada koje služe za obavljanje poljoprivrednih djelatnosti. Naime, zgrada označava puno uži pojam od građevine i podrazumijeva zatvorenu ili natkrivenu građevinu namijenjenu boravku ljudi odnosno smještaju životinja, biljaka i stvari dok je građevina općeniti pojam koji označava sve ono što je nastalo građenjem. Skoro svaka zgrada ima u svojoj funkciji jednu ili više građevina, primjerice čak i obiteljska stambena zgrada ima barem kolni prilaz i parkirališno mjesto. Naravno, kod proizvodnih poljoprivrednih građevina takve su građevine brojnije, primjerice pristupne i manipulativne površine, otvorene i nenatkrivene skladišne površine, postrojenja na otvorenom, gnojnice, lagune, uređaji za pročišćavanje, trafostanice, plinske stanice i slično. Jasno je da kod ovakvih primjera legalizacija samih zgrada ništa ne znači jer takve zgrade jednostavno ne mogu funkcionirati bez navedenih građevina. To će između ostaloga onemogućiti ostvarenje nužnog preduvjeta legalnosti poljoprivrednih građevina za podnošenje zahtjeva za poticaje iz sredstava predpristupnih fondova. Stoga predlažemo propisivanje i legalizacije građevina jer će u suprotnom ostati nelegalne građevine kao što su već spomenute trafostanice, javna rasvjeta, ostala infrastruktura. Drugo, smatramo nepotrebnim i nesvrsishodnim propisivanje obveze da je zgrada evidentirana na digitalnoj ortofoto karti Državne geodetske uprave izrađenoj na temelju aerofotogrametrijskog snimanja Republike Hrvatske završenog dana 30.11.2009. godine. Naime, ovo snimanje je očigledno trajalo duži vremenski period pa će u različitim dijelovima Hrvatske biti snimljene zgrade u različito vrijeme što će građane dovesti u neravnopravan položaj. Nadalje, zakon predviđa mogućnost legalizacije zgrada koje budu u tijeku gradnje i nakon tog snimanja, a do stupanja na snagu zakona tako da očigledno ovaj snimak i nije bitan. Smatramo nadalje da bi zbog ravnopravnosti građana trebalo odraditi datum do kojeg se izgrađene zgrade mogu legalizirati po ovom zakonu, a za sve zgrade nakon tog datuma ili koje nisu obuhvaćene zakonom trebalo bi ostaviti redovnu proceduru legalizacije u Zakonu o prostornom uređenju i gradnji. Iz odredbe podstavka 5. stavka 1. članka 5. proizlazi da je na poljoprivrednom zemljištu P1, onom osobito vrijednom obradivom tlu i P2, vrijednom obradivom tlu, moguće legalizirati samo zgrade poljoprivrednog i obiteljskog gospodarstva koje uključuju poljoprivredne djelatnosti uz pružanje ugostiteljskih i turističkih usluga, a one koje ne pružaju te usluge ne može. Člankom 5. nadalje stavkom 2. predloženog zakona onemogućava se legalizacija zgrada koje se moraju graditi na površinama javne namjene, npr. mrtvačnice. Također je nejasan sam pojam površine javne namjene. Smatra li se površinom javne namjene površina koja je kao takva određena dokumentom prostornog uređenja ili ona koja se kao takva koristi u naravi. Smatramo lošim rješenjem uvoditi i kao jedan od uvjeta u upravnom postupku suglasnost stranke i to upravo one koja je nekoga prijavila inspekciji jer to otvara vrata ucjenama i dovodi do pravne nesigurnosti. Napominjemo da su upravna tijela koja obavljaju poslove izdavanja akata za provođenje dokumenata prostornog uređenja i građenja osnovana upravo u tu svrhu te ista nemaju ustrojstvene mogućnosti za obavljanje poslova izračuna naknade za zadržavanje nezakonite zgrade u prostoru, a još manje i za prisilnu naplatu i to sredstava koja se uplaćuju državi i lokalnoj samoupravi za koje uplate nemaju mogućnosti niti evidentiranja. I konačno, smatramo da jedinice lokalne samouprave neće biti u mogućnosti pripremiti popis iz članka 28. predloženog zakona niti vidimo njegovu svrhu. Ovo su samo neke primjedbe, a općenito smatramo da je ovako važan zakon u cjelini nedorečen te da sigurno neće postići deklariranu svrhu. Predlažemo da ovaj prijedlog bude samo polazište za širu stručnu raspravu u koju svakako treba uključiti i tijela koja će ga provoditi. Na kraju gledano iz perspektive građana Slavonije i Baranje, a osobito naših poljoprivrednika, postoji još jedan posebno važan razlog našem nezadovoljstvu. Ovaj prijedlog zakona bio je još jedna prilika Vladi Republike Hrvatske da pokaže kako joj je stalo do ravnomjernog i ravnopravnog razvoja svih dijelova Hrvatske. Nažalost, kao i mnogo puta do sada i ovaj puta radi se o još jednoj u nebrojenom nizu propuštenih takvih prilika. U tom smislu želim podsjetiti sve zastupnike Hrvatskoga sabora, ali i cjelokupnu hrvatsku javnost na nekoliko važnih činjenica. Kao strateške grane hrvatskog gospodarstva sve relevantne institucije uvijek među ostalim ističu brodogradnju i poljoprivredu. Brodogradnja je prirodno glavna strateška grana obalnog dijela Hrvatske, a glavna strateška grana kontinentalnog prije slavonsko-baranjskog gospodarstva je poljoprivreda. Hrvatska se nalazi pred vratima ulaska u Europu. Poput mnogih drugih zemalja unazad nekoliko godina suočeni smo s ogromnom gospodarskom krizom. Gospodarska kriza zahvatila je svaki dio Republike Hrvatske, tu nema dileme. No, teret krize ipak nije raspoređen jednako na sve njene dijelove. Nerazumnom politikom svih dosadašnjih Vlada Republike Hrvatske, a pogotovo politikom Vlade u posljednjih sedam godina Slavonija i Baranja, nekad najbogatiji kraj Republike Hrvatske postala je njen najsiromašniji i najzapostavljeniji i najnerazvijeniji dio. I onda i nije iznenađenje što imamo pred sobom ovakav prijedlog zakona koji se građanima Slavonije i Baranje koji žive od poljoprivrede moglo bi se reći čak i ruga. Jer kako drugačije opisati činjenicu da je Vlada Republike Hrvatske prije mjesec dana brodogradilištima ne samo oprostila jamstva u iznosu od 11,3 milijardi kuna, a što sa kamatama, poreznim dugom i već oproštenim naknadama za pomorsko dobro u iznosu od 8,1 milijardu kuna oprošteni dug brodogradilišta iznosi čak i više od 20 milijardi kuna. Ne samo da je oprošteno. To je pretvoreno u javni dug koji će narednih godina otplaćivati svi građani Hrvatske. Dakle, i građani Slavonije i Baranje. I što je najbolje mi smo u Slavoniji i Baranji prvi koji smatraju da brodogradilištima treba pomoći jer svako radno mjesto bilo ono u Dalmaciji, Istri, Lici, Zagorju, Međimurju, Zagrebu ali i u Slavoniji i Baranji jednako je važno. No, niti mjesec dana nakon oprosta duga brodogradnji ne samo 11,3 već više od 20 milijardi kuna za poljoprivrednike nema milosti. Ono što je trebalo biti najbitnije u ovom zakonu, a to je jednostavna i jeftina legalizacija svih poljoprivrednih građevina ovim prijedlogom zakona nemoguće je provesti. Jer kakav bi to udarac za hrvatsku poljoprivredu mogao biti najbolje govori podatak da je za legalizaciju spomenutih oko čak 100000 nelegaliziranih poljoprivrednih objekata i prema sadašnjim zakonima potrebno oko 10 milijardi kuna koje selo jednostavno nema. A sada ovim prijedlogom zakona za to će trebati još i više. Jer na već iznijeti iznos od 70 do 100000 kuna koliko će se prema ovom prijedlogu zakona za legalizaciju jednog poljoprivrednog objekta morati platiti treba dodati i za sada nepoznati iznos naknade za legalizaciju od kojih čak 75% ide u državni proračun. Ukoliko su točne najave u medijima da će se to kretati od 25 do 50% onda će troškovi legalizacije poljoprivrednih građevina sa sadašnjih desetak milijardi popeti se na barem 13 milijardi kuna, a možda i više. Vođeni spoznajom da je samo oko 4% poljoprivrednih građevina u Hrvatskoj danas legalno, te da je u sadašnjim uvjetima teškog stanja u poljoprivredi nemoguće iznaći sredstva za njihovu legalizaciju predložili smo brzu i jeftinu legalizaciju poljoprivrednih objekata kako ne bi došlo do masovnog gašenja poljoprivredne proizvodnje, a time i radnih mjesta što će izazvati katastrofalne posljedice za Republiku Hrvatsku osobito za Slavoniju i Baranju. Umjesto jeftine legalizacije poljoprivrednih objekata evo dobili smo prijedlog koji dere kožu i onako osiromašenim poljoprivrednicima, a da nitko ne bi rekao kako bi to bilo nešto neobično evo navest ću samo primjer nekih drugih država koje su na sličan način provele legalizaciju svojih nelegalno sagrađenih objekata. Slovenija već je spomenuto je prije ulaska u Europsku uniju provela opću legalizaciju i to brzo i jeftino. Srbija je prije dva mjeseca donijela pravilnik kojim su omogućili velike popuste na ranije određenu cijenu legalizacija, a popusti iznose čak od 60 do 99%. Crna Gora koja ima oko 100000 bespravnih građevina namjerava svojim građanima osigurati povoljne kredite za plaćanje troškova. U Makedoniji će se naplaćivati 1 euro po kvadratnom metru, a iznos će biti plativ u 12 rata. Za poljoprivredne objekte osim navedenog sporno je i to što je velik dio područja isključen od mogućnosti legalizacije primjerice najvrjednije obradivo zemljište osim za one koje u sklopu poljoprivredne djelatnosti pružaju ugostiteljske i turističke usluge dok je s druge strane na obalnom području zaštićeni obalni pojas sveden na minornih 70 metara, a čak u tom pojasu se dozvoljava i legalizacija zgrada za stalno stanovanje i zgrada poljoprivrednih djelatnosti koje pružaju ugostiteljske i turističke usluge. Također nam je sporna i odredba prema kojoj se prilikom rekonstrukcije tako legaliziranih zgrada mora ishoditi ponovno dozvola za cijelu zgradu zajedno sa rekonstruiranim dijelom. Zaključno. U stručnim krugovima može se čuti ovih dana da je ovo loš prijedlog zakona. Očito je, drže mnogi, zbog aktualnosti teme prijedlog napravljen na brzinu samo da bi se njime moglo mahati u izbornoj kampanji. Drugi opet smatraju i to vjerojatno sasvim opravdano da se ovako na mala vrata tobože zbog problema poljoprivrede omogućava legalizacija zgrada u zaštićenom obalnom pojasu koje su taj pojas dobrim dijelom i uništile, a redovnim putem se nikad ne bi mogle legalizirati. Iz ovih razloga klub HDSSB-a ovakav prijedlog zakona ne može prihvatiti i nadamo se da ćete za drugo čitanje povesti računa i o našim primjedbama i prijedlozima. Hvala.
Hvala. Sad idemo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa rekao bih da ovaj Zakon koji na neki način nadopunjava onaj jutrošnji i rješava istina druge probleme je i još jedan dobar prijedlog Vlade koja je spremna suočiti se i sa nekim pitanjima sa kojima se desetljećima nitko nije htio suočavati ili u konačnici nije imao snage riješiti do kraja ovaj problem koji muči dosta građana Republike Hrvatske. Sama činjenica da ima negdje oko po grubim procjenama oko 150000 nelegalno izgrađenih objekata dovoljno govori o tome koliko je obitelji obuhvaćeno sa tim problemom i koliko je njih zapravo svih ovih godina živi u nekakvoj neizvjesnosti. Naravno, može se reći sami su krivi za tu neizvjesnost, sami su se upustili u gradnju nelegalnih objekata. Ali s druge strane sasvim sigurno da veliki dio njih jednostavno vjerojatno nije imao drugog izlaza za rješavanje svojih stambenih problema nego jednostavno pristupiti ilegalnoj gradnji na način na koji su pristupili. Dakle, za pohvaliti je namjera Vlade i namjera ministarstva da se ovo pitanje konačno riješi i da se u buduće naravno ne dopusti nikakva ilegalna gradnja jer doista danas su zakoni i zakonski standardi koji su postignuti u tim istim zakonima na primjeren način regulirali područja gradnje i naravno uz donošenje svih potrebnih akata prostornog uređenja, odnosno prostornih planova naravno da je potrebno uskladiti svoje želje sa onim što je predviđeno temeljem odluka, legalnih odluka jedinica lokalne samouprave, odnosno njihovih predstavničkih tijela. U tom smislu evo želim pozdraviti ovaj zakon, želim pozdraviti način na koji se rješava. Već je puno toga rečeno u samoj raspravi i od strane ministra ovdje istaknuto i način na koji će se posebnim kriterijima obračunavati cijena cjelokupnog postupka i legalizacije. Ali isto tako je bitan i ovaj rok koji je on spomenuo, a to je do kraja sljedeće godine. Dakle, do kraja 2012. godine da se moraju jednostavno svi oni koji žele legalizirati objekt prijaviti i da moraju na taj način iskazati sa svoje strane želju da se ono što je bilo do sada nezakonito da se uskladi prije svega ako je moguće i sa planovima koji jesu već na snazi kao što je već napravljeno kod nekih 8 tisuća i pol objekata. Ali s druge strane omogućava se i onima koji nisu bili obuhvaćeni dosadašnjom planskom regulativom da jednostavno legaliziraju svoje kuće, odnosno zgrade o kojima je riječ u ovom predmetnom zakonu. Činjenica je da se i nadalje štiti vrijedan, visoko vrijedan prostor. Činjenica je da se štiti i zaštićeni obalni pojas, da se štite nacionalni parkovi, da se štite trase onih objekata koji su od javnog interesa, koji su od nacionalnog interesa. Dakle, sve ono što je potrebno zaštiti i dalje je na snazi i dalje se štiti i u tom smislu mislim da je to dobro regulirano. Međutim, ovdje je bilo govora o tome da se u posljednjih 20 godina, mislim da kad bi se gledalo koliko se u posljednjih 20 godina izgradilo nelegalnih objekata da bi to bilo znatno manje od onog broja objekata koji se gradio nelegalno u bivšem sustavu u kojem je doista vladao nered. Jednostavno rečeno, kompletan nered. Jednu vrstu nereda je donijela odluka Vlade iz 2001. o kojoj je govorila gospođa Marina Matulović Dropulić po kojoj su nelegalne građevine mogle biti priključene na komunalnu infrastrukturu što je uvelo zbilja jedan dodatan nered u ovaj prostor o kojem je riječ. I doista je bilo neshvatljivo zapravo, evo konkretno jedan slučaj iznajmljivanja zgrada za noćenja, privatni iznajmljivači koji su bili prikopčani na komunalnu infrastrukturu, plaćali su normalno komunalije. S druge strane nisu mogli legalizirati taj svoj posao zato što im objekat nije legaliziran. I naravno da su radili na crno. Osim što je njihova građevina bila nelegalno izgrađena još su dodatno obavljali posao iznajmljivanja svog objekta turistima i nisu naravno bili obuhvaćeni zakonom, čak jedno vrijeme je bio zakon takav da inspekcije turističke koje su obilazile i kontrolirale smještaj u privatnih iznajmljivača zapravo nije im bilo zakonom omogućeno da idu u te objekte koji nisu bili legalizirani, koji nisu bili prijavljeni. Što je bio apsurd nad apsurdima. Danas je to pitanje također riješeno pa je izuzetno bitno dakle pitanje legalizacije svih ovih objekata jer će olakšat se život mnogim obiteljima i treba imati razumijevanja zbilja za one kojima je to jedino stambeno rješenje,a takvih je najveći broj. Osim toga slažem se dijelom sa gospodinom Burićem da treba apsolutno omogućiti i rješavanje objekata koji su na poljoprivrednim imanjima koja su od značaja za obiteljska poljoprivredna gospodarstva da se treba naravno legalizirati i taj dio naravno vodeći računa o onome što sam rekao na početku o zaštiti prostora, o visoko vrijednim poljoprivrednim zemljištima, svemu onomu što je zakonom i dalje zaštićeno. Dakle, veliki broj poljoprivrednih objekata, poljoprivrednih zgrada također će se legalizirati kroz ovaj zakon i u tom smislu mislim da će to naići na odobravanje svih onih koji se bave poljoprivredom ne samo u Slavoniji, dobar dio je takvih objekata i na samoj obali. Dakle, i na morskom i primorskom dijelu Hrvatske. Bilo je ovdje govora i o tome da je prostor naš temeljni resurs što je apsolutno činjenica i za gospodarski razvoj i za sveukupan razvoj, ali se zaboravlja da je najnenaseljeniji dio Hrvatske zapravo može se reći primorski dio Hrvatske. Veliki dio otoka je nenaseljen, u velikom postotku. Samo jedan manji broj otoka je naseljen na kojem žive stanovnici. A kad se pogleda priobalje od Prevlake pa dalje također ćete vidjeti veliki broj površina koje nemaju niti jednu jedinu građevinu što s jedne strane može biti lijepi krajobraz, priroda netaknuta, ali s druge strane također to je potencijalno prostor koji se može gospodarski i iskorištavati. Ja se nadam da nam je svima jasno da su prije svega prostorni planovi temelj za razvoj gospodarstva i činjenica je da se u posljednjih 7 godina zapravo to pitanje riješilo, da danas sve jedinice lokalne samouprave imaju svoje prostorne planove. To je jedan veliki korak naprijed bio i doista svi oni koji su sudjelovali u tom poslu zaslužuju pohvale jer danas imamo stvarno prave temelje koji ih reguliraju dakle svu ovu prostornu problematiku i stvaraju preduvjete gospodarskog razvoja. Također, trebali bi razmisliti i o tome da znatno uređenije zemlje od nas u tom pogledu, recimo jedna Austrija koju često uzimamo u usta kad govorimo o zemljišnim knjigama imaju načine gradnje koji da kad bi se primijenili u Hrvatskoj teško da bismo mogli biti sigurni da bi se takvi načini gradnje mogli legalizirati. Kad idete kroz Austriju možete vidjeti na brojnim obroncima usamljene građevine, usamljene kuće, usamljene zgrade u kojima naravno netko živi i netko radi. Dakle, to je jedan naravno način gradnje koji je sigurno primjeren Austriji i njihovoj tradiciji, ali ta tradicija je isto jednog dana započeta, nije oduvijek bila prisutna sasvim sigurno i trebalo bi vidjeti koji su sve mogući modaliteti gradnje na izvangrađevinskim područjima koji će biti vrlo strogo propisani jer doista nema razloga da su ti svi prirodni resursi ne stave prije svega kao temelj gospodarskog razvoja i da ne budu iskorišteni u jednom pozitivnom smislu. Evo, ja ne bih više puno trošio riječi, mislim da je zbilja puno toga rečeno u ovom zakonu i da je zakon dobar, da će vjerojatno doživjeti i poboljšanja za drugo čitanje. Možemo samo izraziti zadovoljstvo i pohvaliti ministra Bačića i njegove suradnike i ovdje nazočnu gospođu Sunarević za ono što su pripremili i očekujemo da će se evo do drugog čitanja taj tekst još doraditi kako bi bio prihvatljiv ja vjerujem cijelom Saboru. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Činjenica je da je današnja situacija neodrživa što se tiče bespravne gradnje jer u Hrvatskoj imamo 150 tisuća ili čak možda i duplo više bespravnih građevina i zasigurno je da se sve te građevine doista neće biti moguće srušiti, odnosno ukloniti. Ovakva situacija stvara ogromnu pravnu nejednakost između onih koji su poštivali zakone i onih koji nisu poštivali zakone, ali i onih koji su gradili protivno zakonu i čije su kuće srušene i onih kojima kuće nisu srušene iako su također gradili protivno zakonu. Ovo je vrlo ozbiljan problem, a uzroci njegovog nastanka su mnogobrojni, a neki od njih su spomenuti i u uvodnom dijelu ovog zakona. Odgovornost za današnju žalosnu situaciju u prostoru dijele svi jer ova nije ona nažalost problem u posljednje 4, 10 ili čak 20 godina već se radi o znatno duljem problemu. Ta je situacija odraz odsustva kulture građenja u Hrvatskoj i poštivanja prostora kao najvrednijeg resursa u Hrvatskoj i to nije krimen samo jedne političke opcije ili političkih elita u cjelini već je to krimen cijelog društva od politike do stručnjaka i stručnjaka ali i običnih građanki i građana koji smatraju da se jednostavno može graditi, a da se ne poštuju zakoni. S obzirom na to da se radi o iznimno ozbiljnom problemu koji ima veliki broj lica i naličja o ovom problemu i njegovom rješavanju nužno je pristupiti iznimno ozbiljno i odgovorno. Nažalost prijedlog zakona o kojem danas raspravljamo nije takav dokumenta. Čak i da je zakon odličan, a nije kao što sam spomenula logično je postaviti pitanje, zašto ga Vlada nudi sada u ovom trenutku znači svega par mjeseci prije kraja mandata ako to nije smatrala nužnim učiniti u protekle 4 godine mandata. Opravdano je stoga zaključiti da se kod ovog prijedloga zakona prvenstveno radi o dva motiva ili dvije stvari. Kao prvo da se tu radi o političkoj koristiti HDZ-a koji u bazenu od preko 150 tisuća bespravnih graditelja planira upecati mnogo glasova. Drugi razlog koji je nešto manje važan je također punjenje praznog proračuna RH, time više kada se zna da se upravo iz naknade odnosno kazne koji će bespravni graditelji za legalizaciju morati platiti 75% planira slijevati u proračun države. Ovakvi motivi predlagatelja tjeraju nas na poseban oprez u tom smislu iako nema nikakve sumnje da je država dužna riješiti ovaj izrazito veliki problem. No tu je ključna stvar kako će se to učiniti i onemogućiti da navodno saniranje ovog problema izazove još i veću štetu. Smatram da je iznimno teško povjerovati da je država u stanju kvalitetno riješiti problem kada ne raspolaže s temeljnim alatom za njegovo rješavanje, a to je prikaz stanja u prostoru ili točan snimak stanja s čime se ustvari suočavamo. I sada se postavlja pitanje zašto ustvari mi nemamo izvješće o stanju u prostoru kao ni programe mjera o poboljšanja stanja u prostoru odnosno za unapređenje stanja u prostoru a koji su podsjećam Zakonom o prostornom uređenju i gradnji izbačeni iz zakona 2007. godine i koji su definitivno također doprinijeli pogoršavanju ovog problema. Tu bih spomenula da je čak i predlagatelj na str. 2. u uvodnom dijelu ovog zakona rekao citiram "Budući da se uslijed dugogodišnjeg nedostatka sustavnog praćenja i evidentiranja nezakonitih zgrada ne raspolaže s točnim podacima, procjenjuje se da njihov ukupan broj danas u RH značajno prelazi 150 tisuća. Navedeno je između ostalog rezultiralo neažurnošću katastarskog operata i zemljišnih knjiga koje danas nisu prikaz stvarnog stanja. time je veliki broj nezakonitih obiteljskih kuća i domaćinstva isključen iz mogućnosti prometovanja nekretninama ili obavljanja gospodarske djelatnosti u takvim zgradama". Dakle, tako nešto je doista strašno za jednu uređenu državu. Sljedeće važno pitanje na koje ovaj zakon ne daje odgovor su jasni kriteriji legalizacije. Što se točno može legalizirati, pod kojim uvjetima, s kolikim novčanim kaznama, diversifikacijom kažnjavanja i sl. Smatram da je ključ rješenja ovog problema upravo u ove dvije točke. Dakle, u tome što se u opće može legalizirati i drugo da ono što se može legalizirati i što se bude moglo legalizirati bude i adekvatno sankcionirano i to strogim financijskim kažnjavanjem. Jer u suprotnom građanima i građankama Hrvatske poručuje se da se poštivanje zakona ne isplati, da zakone u Hrvatskoj poštuju budale i da ustvari treba ignorirati zakone jer je to put prema tome da nešto ušićarite. Nažalost, velika većina onih koji ne poštuju zakone natjerat će se na buduće poštivanje zakona samo ukoliko je represivni aparat pravedan i učinkovit. To u ovom slučaju znači drastično financijsko kažnjavanje, a ne reda radi kažnjavanje jer takvi ljudi samo ukoliko ih se lupi po novčaniku ubuduće se pomno razmišljati o tome da je ipak nužno poštivati zakone. Ukoliko ni tada ne plate kazne država ima još jedan vrlo moćan instrument prisile na raspolaganju, a to je ovrha, pa ukoliko je nužno i ovrha na spornim nekretninama. A sada ću se osvrnuti i na neke konkretne članke ovog prijedloga. Prvenstveno ću se osvrnuti na članak 5. koji prema mom mišljenju treba biti znatno precizniji. Tu se spominje koje građevine odnosno koji objekti će biti izuzeti iz mogućnosti legalizacije i to je prema onim standardnim već stvarima, objektima i građevinama koje se nalaze u zaštićenim prirodnim područjima i na područjima od nekakvih kulturnih cjelina, kulturnih dobara, zatim građevinama koje se nalaze na koridorima infrastrukture bez obzira na to da li se radi o koridorima na nacionalnoj razini ili na jedinici područne ili lokalne samouprave se spominju i još neki izuzeci, to je poljoprivredno zemljište važnih kategorija ovih, zatim gospodarske i zaštitne šume, arheološka nalazišta, zaštita posebnog područja zaštite voda, unutar zone sanitarne zone zaštite vode za piće, eksploatacijska polja mineralnih sirovina i sl. Međutim, kasnije u kriterijima se ne govori dovoljno što je sa različitim tehničkim uvjetima koje bi takve zgrade trebale također poštivati, smjernice energetske učinkovitosti, protupožarni kriteriji i sl. Tu bih spomenula i članak 10. koji suspendira odredbe krovnog administrativnog propisa. To je Zakon o općem upravnom postupku, što se definitivno ne bi smjelo dogoditi. Zatim ću se osvrnuti i na članak 21. koji se odnosi na ovu raspored naknade. I prema mojem mišljenju naknade bi trebala u cijelosti znači u 100%-tnom iznosu pripasti jedinicama lokalne samouprave i to u svrhu izgradnje infrastrukture ili poboljšanja stanja infrastrukture jer su građani koji su gradili po zakonu a čijim je novcem i financirana infrastruktura zakinuti za razinu kvalitete komunalnog standarda koji je smanjen ovom nezakonitom gradnjom. I na kraju da sumiram, legalizacija bespravne gradnje je iznimno važna tema i veliki problem Hrvatske. Taj je problem potrebno riješiti na što je moguće kvalitetniji način, a to po mojem mišljenju nije moguće u par mjeseci prije kraja mandata bez točne slike stanja, bez jasnih kriterija i bez želje da se uspostavi balans pravne ravnoteže između onih koji poštuju i onih koji ne poštuju zakone, a to je moguće samo putem financijske represije. Ovaj zakonski prijedlog dezavuira ideju kulture građenja i u tom smislu njegovi štetni učinci mogu biti nepovratni. Hrvatskom saboru kao najvišem zakonodavnom tijelu Republike Hrvatske kojem je dužnost da štiti javni interes i osigurava poštivanje ustava u tom smislu mora biti obaveza da ne donosi zakone kojima se ozakonjuju različita pravila igre i oslobođenje od poštivanja zakona. Kao zastupnici i zastupnice moramo skrbiti nad elementarnom pravednošću jer inače dajemo za pravo onima koji tvrde da u Hrvatskoj zakoni ne vrijede isto za sve, a to je naravno strašno. Evo toliko, vidim da mi je vrijeme isteklo.
Hvala. Nekoliko ispravaka i replika. Prvi ispravci. Gospodin zastupnik Ivo Škaričić.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, gospođo državna tajnice. Ispravio bih netočan navod gospođe Holy koja je rekla da je ovo krimen cijelog društva. Ovo nije krimen cijelog društva nego samo onih koji su sudjelovali u bespravnom građenju, odnosno onih struktura koje nisu sankcionirale takvo ponašanje. Drugo što smatram da je netočno, da se donosi zbog toga što su izbori, znači iz nekakvih političkih ili politikantskih razloga. To nije točno nego naprosto je činjenica da se toliko toga nakupilo da se jednom mora početi sa raščišćavanjem ove materije. Sami ste rekli ne može se sve ni srušiti, ne može se sve ni legalizirati. Znači treba ipak početi nešto na tome raditi i mislim da je ovo dobar pristup. HDZ možda čak neće dobiti povjerenje na ovome, a možda će biti više onih koji su protiv da se nekome legalizira nešto nego što će, dakle možda će čak izgubiti na ovome. Međutim, nije u interesu sada HDZ-a koliko će dobiti na ovome glasača nego da se sankcionira ovo stanje i to je pravi motiv i zato ovo treba podržati, ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica Holy je rekla da je ovaj zakon politička koča kojom se HDZ nastoji dograbiti veliki broj glasova. To je netočno. Ovo je odgovoran pristup draga kolegice jednom problemu s kojim se trebalo uhvatiti u koštac ili zabiti glavu u pijesak. No taj je problem postojao i u vrijeme koalicijske vlasti naše, ali ste spremni kritizirati. Ja sam jednom rekao ovdje jedan izraz koji su zapamtili, ili ori il' se pluga ostavi, razumijete, a mi očigledno smo spremni za duboko i kvalitetno oranje. Hvala lijepa.
Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Tko je pamtio, pamtio.
Hvala vam lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa evo ispravit ću krivi navod gospođe Holy koja kaže, već je dijelom ispravljen, a koja kaže što je netočno, žele se upecati glasovi i napuniti prazna državna blagajna. Pa kolegice Holy, vidjeli ste u samom prijedlogu zakona da će se brže sređivati stanje u svezi nezakonite gradnje, da će se unaprijediti isto tako i katastarski operat, da će se smanjiti pritisak sa izmjenama i dopunama prostorno planske dokumentacije na gradove, općine kod ozakonjenja nezakonitih građevina. Isto tako, ovaj zakon i ojačat će odgovornost župana, gradonačelnika i načelnika općina u rješavanju nezakonitih građevina, a time će se i zaštititi prirodne vrijednosti. Ima još puno argumenata radi kojih treba podržati donošenje ovakvog zakona. Hvala.
Gospodin zastupnik Franjo Lucić.
Hvala lijepo. Evo ja ispravljam netočan navod jer je kolegica rekla, kao što su već i moje kolege rekle, da je to politička odluka. Kolegice Holy, ja doista ne razumijem vašu retoriku jer ona je doista prepuna filozofije. Vi ste upravo žena koja je nekada tamo radila u tome ministarstvu i čudi me što tako razgovarate. Očito vam ne odgovara što je ova Vlada donijela sad ovakav prijedlog ovoga zakona, ali mi ljudi koji dolazimo iz gospodarstva, iz jedinica lokalnih samouprava znamo što ovo znači. Prema tome, izmjene i dopune prostornog plana da se naprave u najkraćem vremenskom roku, da se donošenje planova itd. svede na najmanji mogući rok vi kažete kako je to politički zakon. Pa prema tome ne govorite istinu i nemojte još jednom upotrebljavat riječi i filozofirat, ovo je zakon koji će riješit mnoge probleme. Vi se možete smijat, ali je sigurno da će ljudi koji budu koristili ovaj zakon u budućnosti imati velike koristi, a pogotovo jedinice lokalne samouprave i to će sigurno riješit mnoge probleme. Hvala vam lijepo.
Replike. Prva, gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Holy ja mislim da smo svi svjesni da problema ima toliko puno da je zapravo i ovaj zakon neizbježan. Sad da li je u ovakvom obliku, da li je u ovom vremenu pitanje je, no prvo je čitanje pa sigurno će se uvažiti i primjedbe koje su se danas čule i koje ste dobili u pisanom obliku. Slažem se s vama da je pravno nejednako, naime poruka se šalje ono što je nelegalno, bespravno zapravo to će se legalizirati. Pitanje je naravno što je s onima kojima je rušeno, odnosno što je s onim ljudima koji su legalisti, koji se drže pravno i nisu se uopće ogriješili o zakon što se tiče te gradnje. No najveći broj nelegalnih građevina je naravno protivno planu i malo je onih koje je zapravo moguće uklopiti u plan. Nisam se prijavila za raspravu, ali bih iskoristila ovu repliku pa upitala i ministra da mi objasni članak 12. gdje piše da je jedan od uvjeta za izdavanje rješenja o izvedbenom stanju, dakle o legalizaciji tih građevina, navodi se u stavku 3. bezuvjetna suglasnost stranke koja podnosi prijavu građevinskoj inspekciji za gradnju, a legalizaciju znači sada traži njen investitor. Što to znači, da li je uopće onda moguće to ostvariti, tko će dati suglasnost nekome ako ga je prethodno prijavio građevinskoj inspekciji, što to znači da u biti prijavitelj diktira da li će se moći taj zapravo objekt legalizirati ili ne. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Pa kolegice Tatjana, definitivno i ja se nadam da će ministarstvo i Vlada do drugog čitanja pomno razmotriti sve primjedbe i znatno kvalitetnijim dokumentom pokazati da je cilj ovog zakona, intencija koja stoji iza ovog zakona doista rješavanje jednog velikog društvenog problema, a ne podilaženje partikularnom stranačkom interesu. S obzirom na to da sam doista radila u Ministarstvu zaštite okoliša ja sam možda više nego mnogi kolege koji evo ga sjede sa desne strane upoznata sa dubinom ovog problema i doista ne radi se o ni malo jednostavnom problemu, a trebalo je možda spomenuti i u razlozima zbog kojih danas u Hrvatskoj imamo i raspolažemo sa više od 150000 bespravno sagrađenih objekata i korupcija koja vlada u okviru birokracije koja je u velikoj mjeri u određenim dijelovima Hrvatske onemogućila mnogim investitorima i graditeljima da rade prema zakonu. I to je velika odgovornost društva i zato smatram da doista jest crimen društva u cjelini zbog toga što kod nas doista ne postoji kultura građenja, odnosno ljudi nisu svjesni o tome da je prostor jedan resurs koji je nepovratno ukoliko ga se devastira i ne razumiju u stvari koliko je bitno da se gradi i planira korištenje prostora sukladno određenim stručnim parametrima.
Gospodin zastupnik Goran Heffer, replika.
Hvala lijepa. Uvažena kolegice Holy, ovaj Zakon u svakom slučaju ima velike razloge za i velike razloge protiv usvajanja njegovoga. Činjenica je da, vi niste istakli da će on izazvati ogromne pravne nejednakosti kod građana Republike Hrvatske. Postoje već i mišljenja da on, dakle nije u cijelosti ustavan. Ima u medijima i takvih izjava. Evo recimo vezano uz Zakon o suzbijanju diskriminacije koji u članku 8. govori o pojavama diskriminacije, pa kaže u postupanju tijela vlasti u području stanovanja. Jer činjenica je da dok su jedni poštivali pravila prilikom gradnje svojih kuća i na taj način rješavali svoje stambene potrebe drugi su od starta svjesno išli protuzakonito, kršili su zakon, štedili vrijeme, štedili novac itd. I sada na kraju će im sve biti oprošteno. To će ih naravno nešto koštati, ali će biti pošteđenih svih onih trauma, one policije, rušenja kuća i svega ostaloga. Postavlja se pitanje da li je to u cijelosti zakonito pa i ustavno. Naravno, postoje razlozi za. Čuli smo i jedno i drugo. Ali pitanje je da li ovakav prijedlog zakona upravo rješava tu problematiku. I slažem se da prvo čitanje daje nekakvu podlogu, ali treba još puno stvari u ovom pogledu poraditi. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Štovani kolega Heffer, pa ja mislim da kolege i kolegice iz HDZ-a nisu shvatili da mi nismo a priori protiv, znači rješavanja ove problematike da se taj problem riješi svugdje tamo gdje je to moguće legalizacijom odnosno sanacijom bespravne gradnje. Ali doista nije svejedno na koji način će se to riješiti, da li će se to riješiti tako da ćemo stvoriti ogromni jaz između ljudi koji su poštivali zakone i poštuju zakone Republike Hrvatske i onih koji su neki puta i svjesno bahato odlučili nepoštivati zakone Republike Hrvatske i da ih se na taj način onda nagrađuje tako da kažem. I zbog toga je nužno dobro razraditi kriterije toga na koji način će se legalizirati i što će se uopće legalizirati i da se u onim eklatantnim primjerima ide sa drastičnim financijskim kažnjavanjem, jer je to jedini način da se koliko toliko osigura određena pravna ravnoteža između ljudi koji su poštivali zakone Republike Hrvatske i onih koji nisu. A ja mislim da je to stvar protiv koje se nitko u ovoj sabornici ne može protiviti.
Ministar, gospodin Branko Bačić. Izvolite.
Pa evo samo ću, poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici odgovoriti na dvije, tri primjedbe koje su evo malo prije izrečene. Najprije želim reći kako ne stoji činjenica da se ovaj zakon donosi zbog punjenja proračuna. Ali ako vi držite da se ovaj Zakon donosi zbog punjenja proračuna onda pretpostavljam da znate da će se gro sredstava od ovog zakona koji bi se uprihodili donijeti 2012. ili 2013. godine. To znači da vi u stvari vjerujete da će ova ista Vlada biti i nakon izbora. Jer onda puni proračun kako bi sebi olakšala rad u mandatu koji slijedi nakon izbora. Pa prema tome, ja vam na tome vam i zahvaljujem. Što se pak tiče odgovora gospođe Tatjane želim reći da je točno upravo kako piše. Ukoliko je stranka koja neposredno graniči sa bespravnim objektom ili jedinica lokalne samouprave ponijela do stupanja, do 30. studenog 2009. godine prijavu građevinskoj inspekciji ili nadležnom sudu taj objekat neće biti legaliziran ukoliko stranka koja je podnijela prijavu Građevinskoj inspekciji ili nadležnom sudu takvu suglasnost ne izda, odnosno ne povuče svoju prijavu jer je za pretpostaviti da je upravo takvom gradnjom koja je protivna prostornom planu narušeno ustavno pravo ili na bilo koji drugi način narušena je vrijednost čestice, susjedne čestice ili je takva građevina, takav objekt, takva nezakonita zgrada se doista ne može onda legalizirati. Dakle, jedan od preduvjeta da bi se uopće objekat legalizirao odnosno nezakonita zgrada mogla ozakoniti, mogla legalizirati da podnositelj prijave protiv nelegalne nezakonite gradnje tu svoju prijavu povuče u trenutku kada se bude izdavalo rješenje o izvedenom stanju.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Prije nekoliko godina, dakle u jeku rušenja kuća u Rogoznici došao mi je jedan čovjek i kaže ja imam veliki problem, a moj problem je jednako takav, jednake naravi kao što ga ima i država. Ja ga pitam pa koji je vaš problem. Pa moj problem je što imam, što mi je kuća bespravna kao što je i država bespravna. Tako je on to rekao. Ovaj prijedlog zakona smatram da je u osnovi ima dobru zamisao i da zaista država jednom treba reći i sanirati, pogledati istini u oči i sanirati postojeće stanje. Međutim, koliko je vlast sposobna da u buduće se ne događaju ove stvari. Jer nije samo sanirat ćemo postojeće stanje, a što je u buduće. Koliko se ona u tom smislu ekipirala i koliko ima snage i volje da se ove i šta se to promijenilo u naravi kod države da se ove stvari više ne događaju jer je onda ovo besmisleno. A nismo čuli ni u javnosti da se to događa jer rješenja o rušenju zgrada stoje i dalje koje država kaže, odnosno inspektori da ih nema dovoljno i ne mogu izvršiti vlastite odluke. A kako će oni to biti u stanju sutra ako se to dogodi? Dakle, koje su to osnovne pretpostavke da do ovog stanja ne dolazi? Jer nijedan, većina, neću reći onih obijesnih ljudi koji su gradili, čovjek mora imati stan, to je njegova prirodna potreba. I koliko god su krivi ti još više je kriva država što je sve to ove, i kroz sve ove i bivše vlasti pa i prošle sustave koja je to omogućavala ili tolerirala. I taj problem se neće riješiti sam od sebe i nije se mogao riješiti sam od sebe nego je problem još eskalirao. I što dalje je vrijeme odmicalo to je problem postajao sve veći. I dobro da jednom se povuče crta i da se saniraju te stvari, ali jednako tako da se uspostave mehanizmi da se to više ne događa. To su dvije onda osnovne stvari. Takvi su planovi, takvi se planovi donose jer bilo je i ranije takvih jedinica lokalne samouprave, takvih malih općina pa i manjih gradova gdje je ta recimo u Međimurju primjer je možda Čakovec gdje je taj problem bio nepoznat. Zašto? Jer su se stvari prevenirale. Pa ne žive tamo nekakvi drugačiji ljudi nego zato što je bilo sve isplanirano i ljudi su dobivali dozvole za nekoliko dana. I kome bi palo na pamet da gradi bespravno. Ali u uvjetima gdje nema plana, gdje nije urbanizirano, gdje netko dobije dozvolu, a drugi ga ne može dobiti, gdje zahtjevi stoje godinama i ne rješavaju se pa što da ljudi rade? Prema tome to je problem neefikasnosti države. Eto to je ovo što sada saniramo. Problem bespravne gradnje je vidljiv, ali ono što je još opasnije o čemu nije bilo riječi, a treba itekako govoriti kako je moguće da je netko dobio dozvolu ondje gdje je zabranjena gradnja? To su problemi o kojima mi još nismo govorili. A takvih ima, bilo ih je i nedavno su se dogodili. A da ne govorim o onom već starom korupcijskom problemu da jedinice lokalne samouprave zabranjuju gradnju, ljudima je to djedovina, imovina, prodaju u bescjenje, a onda to postaje građevinsko zemljište. Nekolicina ljudi mi se obratila u vezi povrata imovine u Zadru koji kažu nećete to nikada dobiti, ali ukoliko već nama prodate, tako obvežete da ćete prodati dobit ćete i tako dalje i tako bliže da ne pričam sve ono što je svima, što je više-manje svima i poznato. I kažu da to nije istina, ali mi vidimo posljedice da je to upravo to tako i da se to dogodilo. Koji način i kako je to točno se dogodilo to je onda neko mjesto drugdje da se raspravlja, ali ne ovdje. Ali, to je naš najveći problem. Dakle, veći problem od bespravne gradnje je gradnja uz građevinsku dozvolu koju je netko dobio, a nije ju smio dobiti. I to ju je dobio, ja ću ponoviti, na prostoru gdje je zabranjena gradnja. U Zadru je lanjske godine izdano 5 građevinskih dozvola. Samo 5 građevinskih dozvola. To su također eto i to je onaj problem kada je došlo u nadležnost da su se ljudi zapravo intencija tog zakona je bila upravo kad dođe u jedinice lokalne samouprave, dakle kad se ta nadležnost županije premjesti na gradove i općine da će se ubrzati procese. Očito je trebalo dakle izvršiti i neke pripremne radnje i ekipirati ljude, odnosno odjele koji izdaju građevinske dozvole. Međutim, kad se ovo radi, da ne ponavljam što su moje kolege prethodno rekli, ne smijemo napraviti jednu novu nepravdu, a to je prije svega prema susjedima i susjednim zgradama i to ljudi koji imaju urednu dokumentaciju, imaju građevinske dozvole, a u njihovom susjedstvu i čak protivnu pravu naslona naslonili su se na njihovu građevinu ili rade vrlo blizu te građevine. Što će biti? I na taj način im prouzrokuju štetu i to svakodnevnu. Ne samo sa štetnim emisijama nego jednako tako zaklanjajući dugogodišnje pravo vidika, svjetla, pogleda sve u svemu dakle kad je bespravna gradnja onda se ne poštuju niti pravila iz Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Dakle, ovdje treba postaviti posebno pitanje da se ne stvori tu jer ide se u susret građanima, što je dobro s jedne strane, ali mi ne smijemo ožalostiti i razljutiti ljude i stvoriti nepravdu ljudima koji su sve ove godine bili dobri građani, vjerovali u pravnu državu i bili disciplinirani građani, poštivali sva pravila. Dakle, da se ne ozakone takve zgrade kojima se pričinila šteta susjedima i koji su već u postupcima u parnicama, dakle imovinsko-pravni odnosi ne samo među nasljednicima nego govorim prije svega u pogledu susjedskih prava. Što će se dogoditi? Vi ne možete ovim zakonom, ovaj zakon bi mogao samo načelno reći o tim stvarima. On ne može supstituirati niti dezavuirati pravila koja su postavljena i ozakonjena u Zakonu o vlasništvu i drugim stvarni pravima. Što će biti sa dugotrajnim parničenjem? Pa 70% parnica vode se oko ovakvih ili sličnih stvari. Tko je taj koji će imati pravo? Ne samo onaj koji se obrati upravnom tijelu da je on izgradio tu zgradu, što je sa ostalim suvlasnicima? I to su dakle veliki problemi, a te sve probleme rješava i oni su stipulirani u tom zakonu. Prema tome, onda bi ovaj zakon trebao uputiti i to izričito, ja vjerujem da će se do drugog čitanja o tome i povesti računa, dakle uputiti na Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Jer on ide sasvim na jednu drugu trasu i oni koji budu primjenjivali ovaj zakon, a to su sva tijela uprave koja se ovim bave i građanski odjeli naših sudova. I oni će se naći u čudu koji zakon primijeniti jer su oni jednake važnosti. Naravno da je to, da je i ono Zakon o vlasništvu jedan temeljni zakon, ali po pravnom rangu je ovaj čak i kasnije pa će se postaviti pitanje dakle koje norme primijeniti? I to ni u kom slučaju se ne smije dogoditi jer bi to dovelo do velike pravne nesigurnosti građana koji 10 i više godina vuku parnicu pred sudom. Da bi onda netko ovaj bio nagrađen s ovakvom provedbom ovog zakona. Zato izričito o tome treba paziti da se drugim građanima koji su poštivali norme ne nanese šteta. Sada nešto o ovim posebnim odredbama. Mislim da je kolega iz HNS-a kada je govorio o članku 22. ali ja mislim glava 5. da bi ona uglavnom mora biti izbačena. Jel što će javni bilježnik ovjeravati to, to ne može ovaj zakon riješiti. To je riješeno Zakonom o javnom bilježništvu. On napada ostale zakone ali bespotrebno. Hoće li se prenijeti neka zgrada ili ne, ali onda sva prava i obveze pa iz ovog zakona i drugih prenose se na nasljednike. On ne može dirati se u Zakon o nasljeđivanju, Zakon o javnom bilježništvu o Uredu o javnim bilježnicima niti o Zakonu o stvarnim pravima. Hvala lijepa.
Hvala. Dva ispravka. Prvi gospodin zastupnik Franjo Lucić.
Hvala lijepo. Pa ispravljam netočan navod kolegice Marinović kada je rekla da je država neefikasna. Kolegice upravo donošenjem i prijedlogom ovoga zakona se pokazuje da država pokazuje odlučnost, efikasnost i u konačnici će sigurno biti učinkovitost. Legalizacijom svih objekata koji do sada nisu imali potrebnu dokumentaciju a to su prije svega govorim o kontinentalnom dijelu ribarske kuće, lovačke kuće, društveni domovi, kuće na pojedinim stadionima koje nisu u velikim gradovima ćemo upravo ovakvim zakonom podvući crtu i definitivno zatvoriti poglavlje nelegalizacije i izgradnju objekata bez dozvola. No istovremeno vas upozoravam, pa ovo nije izgrađeno unazad 4 i 8 godina. Ovo je građeno u bivšem sustavu bivše Jugoslavije kada znate tko je još bio na vlasti, a i vi ste ministrica bili pa me čudi da od 2000. do 2003. niste se sjetili da bi trebalo donesti ovakav zakon da riješimo muke ljudi koji su doista upali u probleme.
Dobro. I gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica Antičević Marinović je ovdje govorila dosta netočnih stvari, a recimo jedna od toga da su prenijeta ovlast za izdavanje dokumenata za građenje na općine i gradove sa županije dakle to nije točno nego samo na velike gradove. Ali to je manje važno, nego ovo drugo, da su susjedska prava i vlasnička prava drugačije riješena ovim zakonom i da se ne upućuje na Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Ne. vlasnička prava i dalje će se rješavati sukladno Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima kao temeljnim zakonom koje regulira vlasništvo. A ovaj se zakon odnosi isključivo na legalitet građenja u prostoru dakle i rečeno je ovim zakonom ukoliko je susjed prigovorio i podnio prijavu zbog nelegalne gradnje onda se takva zgrada neće moći po ovom zakonu legalizirati nego će inspekcija izaći na teren. Dakle, to je izuzeto od legalizacije ukoliko ima prijava susjeda. Ono o čemu se jedino može razgovarati u ovom zakonu i što bi trebalo urediti to je članak 22. i zabrana raspolaganja u odnosu na Zakon o vlasništvu i naravno pod to ide i nasljeđivanje i zaista to bi trebalo urediti do konačnog teksta.
Replika, gospodin zastupnik Ivo Škaričić.
Ja bih replicirao ovako. Zanima me gospođo Antičević Marinović kada govorite o lokalnoj upravi i samoupravi, pa kažete građevno negrađevno. Ja tvrdim da ne može nitko u ovoj zemlji od nekog načelnika i gradonačelnika pa do ministra bilo kojeg u Vladi tvrditi nekom da će mu neko zemljište biti građevno. Znate i sami da se prostorni planovi donose svakih 10 godina ajmo reći minimalno. A oni jedini definiraju što je građevno. A izmjene i dopune ako se donose ne donose se opet tako često. Tako ne postoji u ovoj zemlji nitko tko može nekome tvrditi da će nešto bit građevno, jer to je od gradskog vijeća pa preko županijskog ureda mora ići na prostorno planiranje do suglasnosti ministarstva. A druga stvar to me isto iznenadilo pa ne znam na što ste mislili, govorite povrat imovine. Ja sam vas razumio da je netko došao negdje nekome i rekao ako se ovo vrati to će biti građevno. Najprije vi to znate bili ste ministrica pravosuđa kakav je postupak kod povratka imovine. To nema apsolutno nikakve veze sa lokalnom samoupravom niti ima veze sa ovim Ministarstvom građenja i prostornog uređenja, nego upravo sa ovim Ministarstvom pravosuđa i jednim upravnim postupkom i na kraju Upravnim sudom. Hvala.
... [[Govornica nije uključena.]] nažalost počesto tomu nije tako pa se zloupotrebljavaju postupci. I u susjednim općinama je dobro poznato. Jednako tako dakle pa to nije samo ovdje u našoj okolici, pa to je problem o kojem govori hrvatska Vlada, to je problem upravo i Europske komisije koji govori upravo o tome. Na kraju krajeva nije to samo problem u Hrvatskoj, problem manipulacije prostorom i upravljanje prostorom je najplodnije tlo za korupciju, to je osnovni problem. I problem kada se onda vratimo na sam ovaj zakon, kada je neka građevina niknula postavlja se pitanje, što su radili inspektori? Jel itko ikada odgovarao za to? Dakle, cijela zgrada je nikla, a ona nije nikla baš preko noći. Čak su u Španjolskoj kada su malo postale rigorozne mjere po noći su ljudi radili onda su napravili noćne odrede koji su onda rušili. Prema tome, to je uvijek sistem sustav podijeljene odgovornosti koliko neodgovornih građana ali tako isto i neefikasne vlasti koja to nije sprečavala. Ali ne može se samo ni represivno djelovati, jer zaista kakva je bila konjunktura ja bih rekla takve besramne gradnje da nisu mogli to sve ni inspektori to nadgledati. Dakle, osnovno je to što se radilo i u prošlom sustavu i nastavilo se i kasnije u Međimurju u Čakovcu gdje je taj problem nije toliko razgranat, a u nekom razdoblju nije niti postojao jer su na vrijeme napravljeni planovi na opće zadovoljstvo i javnog i privatnog interesa.
Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Pa u kontekstu ovih dana eto završenih hrvatskih pregovora sa EU želim istaknuti dva vrlo važna argumenta koja opravdavaju donošenje ovog Zakona o legalizaciji nezakonitih zgrada. Jedan od njih je i taj da sve nelaglizirane građevine a ima ih kao što znamo oko 150 tisuća predstavljaju jedan ogroman mrtvi kapital. Dakle, one ne mogu biti predmet prometa nekretninama. Takve nekretnine praktički su bezvrijedne i kada uđemo u EU tko bi zapravo htio kupiti takve nelegalno izgrađene kuće ili poslovne prostore. Europa naime traži čiste papire. Sljedeći argument za legalizaciju je taj da vlasnici nezakonito izgrađenih poljoprivrednih objekata ne mogu koristiti sredstva predpristupnih europskih fondova ili da budem sasvim precizna, nisu mogli koristiti sredstva SAPARD-a, a sada ne mogu koristiti sredstva IPARD-a. No bez obzira na postojanje još nekih argumenata koji idu u prilog podrške ovom zakonu treba ipak reći, štoviše naglašavati da je ovaj zakon prije svega jedna vrlo loša poruka onima koji su u ovoj državi poštivali zakone i poštuju ih. Zakon je zapravo šamar onima koji su uredno za svoje objekte bilo one namijenjene stanovanju, bilo one namijenjene gospodarskoj djelatnosti ishodili svu potrebnu dokumentaciju, gubili i vrijeme i živce s neučinkovitom birokracijom, platili troškove dokumentacije pa zatim i ogromne troškove komunalnog i vodnog doprinosa i na kraju troškove priključka na infrastrukturu. Nadalje, postavlja se pitanje kako će Vlada opravdati donošenje ovog zakona onima kojima je u ime poštivanja upravo zakona prije kratkog vremena rušila kuće, hoće li ih obeštetiti ili će samo reći moj grijeh, moj preveliki grijeh. Hoće li im jednostavno reći da nisu imali sreće. Očito je da hrvatska Vlada mijenja stav o ovom izrazito važnom pitanju, zavisno od toga kako puhne izborni vjetar pa malo ruši pa malo legalizira. Uglavnom, za hrvatske građane stvara pravnu nesigurnost, stvara nejednakost, drugim riječima diskriminira ih umjesto da osigura funkcioniranje nadležnih institucija, a prije svih inspekcijskih službi. I ono što je najapsurdnije sada će država sebe za vlastitu neučinkovitost, odnosno za nerad svojih institucija i dodatno nagraditi na način da će sebi uzeti 75% od iznosa naplaćenih sredstava od kazni dok će jedinicama lokalne samouprave dati samo 25%. Mislim da predloženi omjer raspodjele sredstava nije ni pošten ni prihvatljiv, mislim da bi trebalo biti obratno, dakle veći postotak bi trebao ići jedinicama lokalne samouprave jer je država spustila upravo na općine i gradove jedan ogroman posao pri čemu je zapravo upitno kako će uopće općine i gradovi odraditi poslove detektiranja nezakonito izgrađenih zgrada. Da li će to biti na način da se obilazi od kuće do kuće, da se traže građevinske dozvole za sve zgrade izgrađene na jednoj parceli, da li će se mjeriti zgrade, uspoređivati stvarno stanje sa onim u dokumentaciji, što sa zgradama čiji vlasnici ne prebivaju na području jedinice lokalne samouprave itd., itd. Imaju li uopće općine i gradovi ovlasti da ulaze na privatne posjede i detektiraju tu nezakonitu gradnju, imaju li stručno osoblje za taj posao ili će opet zaraditi mjernici, arhitekti i ini stručnjaci. Konačno, je li predloženi rok od 90 dana dovoljno dug za taj obiman, ali zaista obiman i složen posao. I kad već govorim o dijelu prihoda od kazni koji će dobiti jedinice lokalne samouprave moram spomenuti članak 21. stavak 2. koji govori o obavezi namjenskog trošenja tih sredstava za poboljšanje infrastrukture prema programu kojeg donosi predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave. Budući da predstavničko tijelo već ima obvezu, dakle zakonsku obvezu da svake godine donese Program izgradnje komunalne infrastrukture prema odredbama Zakona o komunalnom gospodarstvu postavljam gospodine ministre pitanje da li će jedinice lokalne samouprave po ovom zakonu o postupanju s nezakonitim zgradama donositi još jedan program ulaganja u komunalnu infrastrukturu ili će to moći odraditi po ovom programu sukladno Zakonu o komunalnom gospodarstvu. Naime, bilo bi zaista racionalno da se to radi objedinjeno. I na kraju rasprave predlažem, budući da je riječ o prvom čitanju, da se razmotri mogućnost da se u zakonski prijedlog ugradi jedna socijalna komponenta kojom bi se upravo akceptirala činjenica da se zakon donosi u gospodarski izuzetno teškom trenutku. Naime, bilo bi dobro da se u zakonu osigura jasno razlikovanje onih koji su gradili nezakonito jer nisu naprosto imali izbora, jer su trebali svojoj obitelji osigurati krov nad glavom, a nisu imali sredstava da podmire sva propisana davanja. Potpuno drugačiji slučaj su oni koji su gradili velebne građevine sa desecima apartmana ili druge prostore namijenjene stjecanju profita jer ta grupa, dakle ta druga grupa investitora ne samo da je u znatno većoj mjeri oštetila lokalnu zajednicu devastiranjem prostora, oni su ilegalno obavljajući gospodarsku djelatnost u tim objektima svih ovih godina ostvarivali i značajne prihode. Dakle, i ta socijalne komponenta trebala bi se uvrstiti među kriterije za određivanje visine naknade, odnosno kazne, odnosno trebala bi rezultirati različitom visinom te kazne za zadržavanje nezakonitih zgrada. U protivnom zakon će dakako pogodovati bogatima odnosno ići će na ruku krupnom kapitalu. Jednom rječju, bilo bi dobro da se ovaj zakon kvalitetno doradi kako bi cijeli ovaj postupak legalizacije nezakonite gradnje za sve zainteresirane bio što manje traumatičan. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Goran Heffer.
Hvala lijepo. Uvažena kolegice Jelaš, upravo tu i jeste jedan od velikih problema ovoga zakona kada sam rekao u replici da zakon ima svoje za i svoje protiv. Upravo nedostatak kriterija koji ne razlikuje objekt za 20-tak, 30-tak apartmana izgrađeno na lokaciji uz obalu mora i primjerice u Slavoniji objekt za poljoprivredu ili kuću u području posebne državne skrbi gdje čovjek nije mogao drugačije riješit svoj stambeni problem ili dogradnju nekakve garaže, šupe, svinjca, pušnice kako mi kažemo u Slavoniji, nikako ne može biti potpuno ista stvar kao i ondje gdje se svjesno i namjerno starta za obavljanje nekakve turističke djelatnosti ili neke druge išlo u izgradnju silnih apartmana u podizanju četvrtoga, petoga kata itd. Upravo taj nedostatak kriterija jeste jedna od glavnih zamjerki zakona i zato svi očekujemo da će do drugoga čitanja neke stvari biti puno, puno jasnije. Stoga možemo naći razlog da ovaj zakon treba i mislim da se slažemo jer 150 tisuća nezakonitih objekata jeste sigurno velika brojka koju valja ozakoniti, ali je vrlo bitno kako će se to ozakoniti, po kojim cijenama. Naprosto ne može biti ista cijena u pogledu tih apartmana i u pogledu primjerice dogradnje nekakvi šupa ili objekta za poljoprivredu nekakve štale itd. Tu su potrebni puno jasniji stavovi i jasniji kriteriji. Hvala lijepo.
Hvala. I gospodin zastupnik Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospodine ministre sa suradnicom. Naravno da je ovo veliki problem kada se generira toliko ja bih rekao dugo razdoblje i 150 tisuća ljudi koji su ne samo svojom greškom došli u situaciju da imaju nelegalno izgrađene objekte i da na neki način država i administracija su prešutno i tolerirali određene stvari svih ovih godina dok naravno linija manjeg otpora je nekada bila i jednostavniji odabir i naravno da ljudi koji su gradili, koji su se pa i u ratnim godinama morali negdje skrasiti njihov problem se mora riješiti. Ono što je problematično i što bi bilo dobro da se do drugog čitanja zakona još bolje specificira, ovaj zakon nažalost ne radi razliku između onoga koji je napravio kuću zbog toga da bi mogao stanovati i živjeti i zbog toga što je bio prisiljen i onoga koji je izgradio kuću, ja bih rekao apartman, veliku kuću na granici čak i pomorskog dobra bez obzira što u zakonu piše da se neće moći legalizirati zgrade koje su u 70 metara do mora osim u slučaju kaže da se ne koriste za stalno stanovanje. Pa gledajte, naš narod, naši građani su dosta dosjetljivi. Ja vjerujem da će se sve te kuće koje se budu našle u 70 metara do mora, a treba ih se legalizirati vidjeli smo mnoge slučajeve u općinama, sad neću točno reći koje, ali vidjeli smo ih po televiziji i emisijama gdje je bivša ministrica slala bagere. Tamo su sad nakon što su dobili ljudi najave ovog zakona okretali su se janjci i volovi, slavili su. Znači svaka kuća će biti za stanovanje. Neće biti niti jedne kuće koja neće biti za stanovanje. Znači, ljudi su dosjetljivi, ima ih 4, 5 ako imaju 2, 3 kuće pa će se jedan prijaviti u jednu kuću, drugi u drugu i na kraju će se desiti i gotovo sam siguran biti vrlo malo kuća koje se neće moći legalizirati, a da su u ovom pojasu 70 metara do mora. I mi tu moramo raditi jasnu razliku, između onoga što je ja bih rekao socijala za potrebe stanovanja za na neki način gdje su ljudi silom prilika morali se skućiti i to se dosta često i najčešće radilo na kontinentu izuzetkom možda ovih gradova uz Split dole gdje je recimo Kaštela su se skoro poduplala na osnovu takve gradnje, ali tamo su ljudi dolazili zbog toga što su se morali negdje skućiti i nisu išli za time da izgrade kuću bez dozvole zbog toga da rade neki biznis, da rade turizam ili da imaju vikendicu kako bi mogli doći na odmor. Znači, tu nema nikakve razlike između ta 2 slučaja. Kada je potreba životna i kada je to isključivo radi luksuza i zarade. I to nije dobro jer šaljemo poruku da u budućnosti se može raditi isto svašta, da će se za 10 ili 20 godina opet naći neka Vlada koja će morati rješavati ovaj problem i legalizirati nezakonito izgrađene objekte. Također, ima i dalje kaže da se ne mogu legalizirati osim oni koji su u smislu poljoprivrednog i obiteljskog gospodarstva ili u nacionalnim parkovima i parku prirode koji su bili u obliku tradicijskih naseobina. Ja vam garantiram da su one kuće koje su modernizirane i napravljene i nadograđene na Kornatima sve će biti tzv. tradicionalne naseobine. I tu neće biti opet nikakve sankcije za one, a opet to nije slučaj gdje su se ljudi snalazili nego se tamo jako dobro će se moći zaraditi nakon što se ta kuća legalizira, nadogradnja nakon što se legalizira, te kuće će se prodavati po milijun eura. E znači mi sada pomažemo ljudima koji su na taj način svjesno kršili zakon i koji će na taj način doći do velikih novaca, a da uopće nema nikakvih novčanih sankcija ili nema velikih novčanih sankcija za te slučajeve. Nitko ne spominje da se i sada moglo legalizirati građevinske objekte bez dozvole, znači ako su u skladu sa prostornim planovima, ukoliko zadovoljavaju određene kriterije uz plaćanje kazne se to moglo napraviti i sada i zato posebno treba istaknuti ove objekte koji će ja bih rekao biti legalizirani, a koji su isključivo tu radi luksuza, zarade i koji će na neki način pomoći da oni koji imaju, koji su na neki način investirali nezakonito zarade veliki novac. I moramo napraviti do drugog čitanja zakona distinkciju od onih koji su to radili da bi na neki način imali svoje mjesto za život. Postavlja se pitanje također zbog čega do 30. studenog 2009. godine? Ja ne vidim razliku između 30. studenog 2009. godine i 30. studenog 2010. godine osim ako je pitanje geofota, odnosno ovog fotografiranja satelitskog. A gledajte, ukoliko rješavamo problem do 2009. ne vidim da je preveliki napor države, da je preveliki problem da se izdvoje određena sredstva i da se još jednom po fotka. Napravimo novu snimku i dajmo onda ljudima koji su, zbog čega smo stavili granicu baš na 2009. godini? Ja vjerujem da je to razlog zbog toga što postoje snimke s tim datumom. Ali, ukoliko je taj datum fleksibilan mislim da je nepravda da ljudi koji su možda 2010. radili nadogradnju, gradnju ili nešto da ne bi mogli kada već sada donosimo taj zakon legalizirati svoje objekte. Tu apsolutno mislim da bi se taj datum onda mogao pomaknuti jer nema nikakvog razloga da se to ne napravi. I na kraju, apsolutno je loša poruka kada se to radi na kraju mandata jer se šalje poruka kroz medije pa i jedan slučaj smo imali sličan i u prošloj kampanji kada se u samoj kampanji išlo sa akcijama javnog dioničarstva, dijelile su se dionice HT-a. Znači, ovakve situacije se ne rješavaju zbog izbora, što nažalost HDZ nikako da shvati nego se ove situacije trebaju rješavati kako bi građanima i društvu pomogli da situacija bude sutra bolja i da se to više nikada ne ponavlja. A ne mi smo imali i evo sada primjerice 4 ili 8 godina prijetnje rušenjima, primjerice u Rogoznici toliko i toliko kuća. Neke su i srušene, a sada ćemo sve legalizirati. I sada bi ti ljudi tamo trebali biti zahvalni zbog toga što im je netko to omogućio. I to se koristi isključivo u predizborno, odnosno predizbornu kampanju. Nije dobra poruka jer bi ljudi to mogli shvatiti na način evo u izbornoj godini možda mogu nešto izgraditi. Kada budu izbori bit će lakše te stvari legalizirati. Znači, to je jedna situacija koja se u budućnosti više nikada ne smije ponoviti, ali HDZ kažem nikada ne uči to na svojim greškama iz prošlosti nego uporno iz kampanje u kampanju nekim presedanima radi pogreške i šalje krive poruke društvu i hrvatskim građanima. Tako da evo, ja se nadam da ćemo do drugog čitanja imati način da se napravi razlika između objekata koji su za stanovanje i onih koji nisu za stanovanje. Da se napravi razliku između objekata koje će ljudi ja bih rekao iskoristiti i za svoj biznis. Recimo zbog čega smo zaboravili legalizirati objekte koji su za industriju, za proizvodnju. Zbog čega toga nema unutra. Ima sigurno objekata koji su napravljeni bez građevinske dozvole, a koriste se kao proizvodne hale. Zbog čega i njih nema u zakonu obuhvaćenih da možemo i te objekte legalizirati kada imamo apartman koji služi za turističku djelatnost to ćemo moći legalizirati, a kada imamo proizvodnju to nećemo moći legalizirati. I takve stvari bi trebalo do drugog čitanja zakona uvrstiti, jer apsolutno mislim da je jednako važno kao što je nekome za kuću, za stanovanje, ali nekom drugome može biti i za radno mjesto tamo gdje radi i takve proizvodne hale treba staviti u ovaj Zakon. Hvala vam lijepo.
Hvala. Dva ispravka, jedna replika. Prvi ispravak gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Evo gospodine Maras rekli ste da nitko ne spominje da se i do sada moglo legalizirati. Pa upravo, nije točno spominjalo se cijeli dan danas to upravo je razlog zašto se nije više objekata legaliziralo je visoka cijena. Upravo suprotno od onoga o čemu vi govorite. Inače u vlastitoj ste koliziji kad kažete da HDZ ništa ne shvaća. HDZ predlaže ovaj zakon zajedno sa partnerima i upravo je jamstvo 2009. godina i završetak ortofoto snimanja. A vi im nudite 2010. i da se kasnije to onako posnimi. Upravo vi nudite nešto što bi se moglo riješiti u predizbornoj godini što ovdje nije slučaj jer je jamstvo da do 2012. godine, znači za vrijeme druge nove Vlade, a vjerujem opet HDZ-ove će se moći rješavati ovi problemi. Isto tako mislim da ste u koliziji kad govorite o tome da se mogu apartmani legalizirati, a da se neće moći hale. To nije na taj način rečeno i vjerujem da će to ministar kasnije u obrazloženju reći.
Gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa samo javnosti radi da ne bi otišla kriva informacija o ovome zakonu. Dakle, kolega Maras kaže da ovaj Zakon ne spominje industrijske zgrade. Ovaj zakon spominje sve zgrade koje su izgrađene do datuma 30.11.2009. bez obzira na namjenu, a vi ste govorili vjerojatno i pročitali samo ono što se odnosi na iznimku, a to je legalizacija izvan građevinskog područja unutar 70 metara koja onda govori o namjeni zgrade i o potrebi dokaza o stanovanju za stambene, a za obiteljska gospodarstva u tom pojasu i poljoprivredna. Dakle, ovaj Zakon govori o svim zgradama, pa onda tako i o tim industrijskim koje vi spominjete da ih nema u zakonu.
Replika gospodin zastupnik Goran Heffer.
Hvala. Uvaženi kolega Maras spomenuli ste datum 30. studeni 2009. i postavili pitanje zašto se ne napravi nova snimka jer vjerojatno od tada bi se neke stvari promijenile. Pa evo i u ovom prijedlogu zakona, dakle taj datum jeste nekakva odrednica. Međutim, u području definiranja izgrađenosti zgrade se govori, dakle da su završeni svi građevinski radovi itd. I već u stavku 3. članka 2. se kaže da iznimno od stavka 2. ovoga članka nezakonita zgrada predstavlja ako su joj do dana stupanja na snagu ovoga Zakona što znači mi smo sad u prvom čitanju. Imamo drugo čitanje, objavu itd. Dakle, izvedeni najmanje svi grubi konstruktivni građevinski radovi sa ili bez krovišta itd. Dakle, i u tom području još uvijek se može graditi, još uvijek jer ortofoto snimkom mogli su biti samo evidentirani temelji ili u nižoj kategoriji izgradnje određeni objekti. Dakle, još uvijek postoji prostor. Ja vjerujem da zahvaljujući onome što ste rekli snalažljivosti naših ljudi će biti još tako nekih radnji i do samoga dana objave zakona i onih 8 dana od objave koliko obično treba da bi zakon stupio na snagu. Prema tome, vidite da je predlagatelj i o ovome vodio računa da tako kažem. Ali sve to podliježe potrebi jedne dodatne dorade ovoga zakona. Dakle, dobro je da je u prvom čitanju, da se do drugog čitanja može još nešto doraditi. Hvala lijepa.
Hvala. Ja bih sad prekinuo sjednicu s vašim dopuštenjem i nastavio sutra u 9 i 30 sati. Prvi je na redu gospodin zastupnik Boris Matković.
Dobro jutro gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavit ćemo sa radom. Ali kako nas ima, pa ćemo kasnije ponovo ponoviti, u 12 će biti glasovanje, pozivam vodstva klubova da osiguraju nazočnost svojih članova. A sada nastavljamo s točkom dnevnog reda koja se jučer prekinula, a to je Prijedlog Zakona o postupanju sa nezakonitim zgradama. Ovo je prvo čitanje, kao što znate i imamo pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo pred nama je Prijedlog Zakona o postupanju sa nezakonitim zgradama, kojim se predlaže legalizacija bespravno sagrađenih objekata, kojih po nekim procjenama kako čujemo u Hrvatskoj ima najmanje oko 150 tisuća. Predlaže se legalizacija objekata koji su sagrađeni do 2009., a to znači kada je u Hrvatskoj završen proces aerofotogrametrijskog snimanja cjelokupnog teritorija. Kao dokaz tome svakako treba poslužiti digitalna ortofoto karta Državne geodetske uprave, kao i dokumentacija građevinskih inspekcija. Ono što je svakako u samom startu pozitivno, i zbog čega ovaj zakon treba podržati, jer ovo je prvi puta da se pokušava riješiti više desetljetni problem koji imamo u Republici Hrvatskoj, jeste da se tom legalizacijom vlasnicima nezakonitih objekata omogućuje ostvarivanje istih prava na odgovarajući životni standard, kao i pristup uslugama koje imaju i ostali stanovnici. Koliko je bitno kazati dakle to da će oni koji će moći dakle to legalizirati i ostvariti odgovarajući životni standard i pristup uslugama, kao i drugi stanovnici, navest ću primjer odakle ja dolazim iz Vrgorca, gdje imamo jedno veliko polje koje se 99% obrađuje, zove se Jezero, u kojem imamo 9 milijona trsova loze, a gdje ljudi imaju praktično nelegalno sve objekte, počev od ovih stambenih pa do gospodarskih, i ne mogu doći do kredita upravo zato što ne mogu imati hipoteku ili dati jamstvo za nešto. Znači onoga trenutka kada im dopustimo legalizaciju, što svi željno očekuju, mi ćemo dati poticaj daljnjem razvoju poljoprivrede u tom kraju. Dakle da vidimo koliko je vezano i jedno i drugo, dakle nije to samo ono evo ga legalizirat ćemo. Osim objekata bez, kako mi to volimo kazati papira je li, spornim se svakako drže i oni koji su nelegalno rekonstruirani. Rješenje o izvedenom stanju bespravne zgrade donosit će lokalna samouprava i područna uprava, i oni koji žele objekt legalizirati u zahtjevu će morati priložiti geodetski elaborat ovjeren od nadležnog katastarskog ureda, tri primjerka arhitektonskog snimka omjeru 1:100, 1:50, i najmanje četiri fotografije koje objekt kao takav prikazuju. Građani će također morati priložiti izjavu o ispunjavanju uvjeta za uporabu zgrade, i to prvenstveno radi izračunavanja naknade za zadržavanje nezakonite zgrade u prostoru. Moguće je također ovim prijedlogom zakona da stranka u postupku bude i vlasnik nekretnine, koja graniči s bespravnim objektom koji se legalizira jasno. To će biti moguće samo, međutim ako susjed podnese prijavu građevinskoj inspekciji, međutim tu je moguća zloporaba, ili je još ranije podigao tužbu kojom štiti vlasništvo ili druga prava. Prema tome založio bih se za to da to, neka ostane svojstvo jednog sudskog postupka koji treba riješiti to pitanje. Posebno pitanje koji je dio prijedloga, koji govori o naknadama naknade, jer naime osim komunalnog i vodnog doprinosa, izračun će ovisiti o uredbi Vlade u kojem će biti navedeni točni kriteriji te vrijednost bodova i koeficijenata za ocjenjivanje utjecaja objekta na prostor. Svi koji kane legalizirati svoje zdanje, 30 dana od donošenja rješenja, moraju platiti naknadu, ukoliko nisu dakle zatražili, ukoliko nisu zatražili obročnu otplatu na način da prva rata mora biti najmanje 30% ukupne naknade, i to plaćena u roku od 8 dana. Jasno da ovaj dio koji se odnosi da se u roku od dvije godine mora otplatiti dakle cjelokupni iznos se ne odnosi na socijalno ugrožene građane. Inače kad se govori o ovom problemu, podatak po kojem oko polovice zgrada uopće nije zabilježeno ni u katastru, ni u evidenciji komunalnih poduzeća, znači komunalaca, znači zapravo da se na ovim pitanjima gubi dosta novca, golem jedan novac, koji bi se sada trebao vratiti u proračune. Novac koji bi se vratio u proračune, dijelio bi se između lokalne samouprave, dakle jedinice lokalne samouprave, koja bi ga trebala trošiti na poboljšanje infrastrukture naselja, a na drugoj strani države koja bi ga morala koristiti za uspostavu katastra nekretnina, koji je vrlo bitan, zatim energetsku učinkovitost zgrada, i sanaciju područja koja nisu obuhvaćena dakle ovom sanacijom. Programi će se morati donijeti do kraja 2012. godine. Pri odlučivanju od krucijalne važnosti biti će uspoređivanje stvarnog stanja objekta sa stanjem na snimci, te odgovara li ono prostornom planu kao i obvezni uvjet da građevinska, da građevna čestica ima pristup s ulice i da postoji mogućnost priključenja na vodoopskrbu i na elektroopskrbnu mrežu. Eventualne žalbe mogu se podnijeti Upravnom sudu. Ono što je svakako pozitivno, a ostaje od prije, to je da se osim objekata u zaštićenom obalnom području, ako nije riječ o objektima stalnog stanovanja ili poljoprivrednim i obiteljskim gospodarstvima, neće moći legalizirati objekte na javnoj površini, na pomorskom dobru, javnom vodnom dobru, i oni koji su izgrađeni od onih materijala koji nisu sigurni, trajni za korištenje. Legalizacija i sređivanje zemljišnih knjiga preduvjet su razvoja, a to dokazuju podaci iz jedinica lokalne samouprave koji su te poslove obavile. Naime, proračuni tih jedinica su narasli, smanjen je broj imovinsko pravnih poslova, brže su investicije i jednostavnije. Iz toga jasno možemo zaključiti koliko ćemo dobiti i što ćemo dobiti ovom legalizacijom. Bez legalizacije i istraživanja zemljišnih knjiga, sustav OIB-a neće također profunkcionirati u pravom smislu, bez popisivanja imovine koju trebaju napraviti načelnici i gradonačelnici i gradonačelnik Grada Zagreba neće profunkcionirati u pravom smislu ni porezne reforme. I to u smislu uvođenja poreza na imovinu niti mogu biti kvalitetne reforme svih socijalnih transfera. Stoga, iz ovih razloga gore navedenih posebno u ovom zaključnom dijelu osobno ću podržati ovaj Prijedlog zakona. Hvala.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Ivo Jelušić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, poštovane predstavnici Ministarstva, kolegice i kolege. Krenut ću prvo u raspravu o ovom Zakonu od njegovog imena, on se zove Zakon o zaštiti o postupanju s nezakonitim zgradama i vjerujte mi da je trebalo par puta da pročitam naziv ovog Zakona da bih ga zapamtio kao većina vas jer ga svi kolokvijalno zovemo Zakon o legalizaciji bespravne gradnje tako se i u javnosti i u medijima raspravlja pa i siguran sam da će on bez obzira na svoje ime koje ima službeno se tako tretirati i kod građana i u javnosti da je to Zakon o legalizaciji bespravne gradnje jer de facto on se svodi na to. Ali neću sada ulaziti u razloge zašto se zove drugačije ali budimo svjesni toga da imamo zakon kojeg donosimo a koji nitko neće znati kako se zove jer će ga svatko zvati zakon o legalizaciji bespravne gradnje što on u osnovi i je. Odmah da kažem da podržavam ovu zakonsku inicijativu i konačno i dobro je da ovaj teški problem i veliki koji imamo u Hrvatskoj se pokuša na jedan dobar zakonski način riješiti. Dakle, podržavam inicijativu da idemo to rješavati ali ne i sva rješenja koja su u Zakonu ponuđena. Kada kažem da je ovo veliki problem, svi smo svjesni toga da ovo nije problem ... ovog doba, ovih godina, nego je on fenomen zadnjih par desetljeća intenzivno, pogotovo prisutan u gradovima i u priobalnom području, pogotovo se intenzivirao, 60., 70., 80. godina i traje do danas. Međutim, on upravo zbog svog razvojnog puta ta naša bespravna gradnja ja bih rekao imala je dva perioda. Jedan je bio do 90. kada su uglavnom bespravna gradnja svodila na individualnu gradnju kuća bilo za stanovanje bilo za odmor, međutim, poslije 90. tome se pridružuju i gradnja na profiterskoj osnovi, dakle gradnja zgrada, velikih objekata koji su također bespravne, a što je puno gore. I odmah da kažem nisam osobno za to da isti način bude i prema jednima i prema drugima. Ne treba se jednako tretirati one tko je sebi pravio krov nad glavom, prema njemu treba biti šire ruke, popustljiv ako mogu tako reći od onoga tko je gradio da bi na tome zaradio da bi prodao drugima. A toga je pogotovo zadnjih 20 godina bilo jako puno, ovog drugog. Ovaj problem dakle bespravne gradnje ima nekoliko svojih dimenzija, jedna je urbanistička. I to u dva aspekta, kakve posljedice to ostavlja na prostor u Hrvatskoj ako legaliziramo, u smislu urbanizma i druga stvar što ćemo s ovim Zakonom učiniti da se ne događa daljnja devastacija prostora. To ovaj Zakon dovoljno ne rješava i mislim da bi trebalo da li ovim zakonom ili nekim drugim u svakom slučaju osigurati takve mehanizme da ono što do sada nije bilo dobro se ne nastavi dalje, da sačuvamo u urbanističkom smislu daljnju devastaciju prostora. Drugo, Zakon ima i svoju socijalnu dimenziju o njoj sam maloprije nešto rekao. Dakle, treba drugačije tretirati koji su radili vlastiti objekt za stanovanje jer nisu na drugi način mogli riješiti svoje stambeno pitanje, a drugačije one koji su to radili da bi profitirali i zaradili. I naravno treba promatrati ovaj Zakon s aspekta pravednosti dakle, onaj tko da ne bude na neki način drugačijem ili lošijem pravnom položaju u smislu pravednosti onaj koji je sve ispoštivao u odnosu na onoga koji nije poštivao nikakva pravila i ništa nije plaćao i da sada bude na neki način nagrađen, ovaj Zakon ne smije biti nagrada za kršenje zakona nego mora na dapače odgovarajući način biti sankcioniran. I u tom smislu i s aspekta pravednosti treba njega razmatrati da ne bi bilo dozvoljeno, nije dozvoljeno ali kada tada će se sankcionirati bez posljedica. Ono što moram reći istina zbog a to je da se ovaj Zakon ovako bitan zakon koji rješava ovako bitno područje, ovako bitan problem u Hrvatskoj koji se traje desetljećima sada dolazi na dnevni red u Sabor i bez obzira kako to tko tumači ali teško ... barem koliko vidim u javnosti da se ne tumači da je on napravljen u pred izbore jer ovaj problem ne postoji od ljetos ili proljetos nego postoji godinama. Vidjelo se da rješenja koja sada imaju nisu dovoljno dobra i dovoljno efikasna i zaista mi je žao da ovaj Zakon nije došao prije na dnevni red da izgubi na neki način atribut da je rađen u predizborne svrhe. Jer je ozbiljan zakon i ne dao Bog da se zbog toga radi jer se sa ovako ozbiljnim temama i problemima ne smije zbog predizbornih igara ići. Dakle, zakon u svakom slučaju treba donijeti, treba osigurati da se izvrši legalizacija onoga što je potrebno legalizirati, ali pri tome kažem voditi računa da se ne legalizira i sve ono što je u urbanističkom smislu nakaradno a namijenjeno je prije svega profiterstvu, zaradi itd. Ono što je rađeno za vlastite potrebe tu možemo biti malo popustljiviji. Nadalje, što učiniti kako s ovim zakonom ne poslati poruku, eto do sada je bilo problema, napravljeno je puno toga bespravnog, ali to će biti sanirano i sada poruka iz toga da se ne izvući e sada nastavite građani raditi bespravno pa će se opet nekim drugim zakonom to legalizirati. To je poruka koju ovaj Zakon ne smije poslati, on mora sanirati postojeće stanje i točka ali rigorozno onemogućavati da se daljnja bespravna gradnja ne događa. Dakle potrebno je država je naravno suodgovorna što se ovo i događalo, jer da je inspekcija radila pravovremeno i svake godine svoj posao, ova bespravna gradnja ne bi imala ovakve razmjere. Naravno da su i prostorni planovi, detaljni planovi, urbanistički planovi općinama i gradovima donešeni pravovremeno isto tako toga ne bi bilo puno jer bi se ljudi nisu baš ljudi toliko pokvareni da idu raditi namjerno mimo pravila. Ali kad nije bilo pravila onda su radili onako kako su htjeli, pa su onda nastajala naselja koja mi u Zagrebu nažalost imamo jako puno, od sv. Klare, Kozari puteva, Kozari boka, Donje Dubrave gdje su napravljeni takvi kakvi jesu, gdje su ulice od 2,5 do 3 metra i tu se više ništa ne može napraviti i naravno da treba osigurati uvjete da se sve to može legalizirati jer te objekte nije nitko rušio, niti će srušiti niti treba srušiti bez obzira što u urbanističkom smislu nisu baš nešto dobro izvedeni. Ali nažalost ... kažem jer i država i lokalna samouprava što to nije pravovremeno rješavala. Ono što bih htio a to je da se više ne omogući pa i na taj način da se obveže da inspekcija mora svoja izvješća raditi bez obzira što je ona na državnoj razini, podnositi jedinicama lokalne samouprave da se svake godine mora analizirati u svakoj općini u svakom gradu u svakoj županiji u državi stanje sa bespravnom gradnjom, da se moraju navesti svi pojedinačni objekti koji su započeti bespravno što se poduzelo itd. dakle da se prometnije briga o tome i da se zaista vodi briga o tome, a ne da se opet dozvoli da se eto događa što hoće, ako inspekcija što vidi neka vidi, ako ne vidi neka se bazira na ono što će netko eventualno prijaviti. To nije dovoljno. Jer velim ako ovaj zakon ne osigura ta rješenja mi ćemo sanirati sada ali dati poruku da se i dalje može raditi bespravna gradnja, a to nije dobro. Dakle, treba osigurati mehanizme da se to više ne može događati. Dakle, problem nije sa objektima koji su u skladu sa prostornim planovima nego oni koji nisu u skladu sa prostornim planovima. Zakon doduše utvrđuje određena ograničenja, naravno da se ne mogu legalizirati objekti koji su na određenim prostorima koji su namijenjeni za promet, za komunalnu infrastrukturu, javne sadržaje itd. što je naravno uredu. Međutim, ovdje se postavlja pitanje da li će se treba legalizirati i baš svaki objekt, a on može biti u urbanističkom smislu katastrofalan. Da li ćemo legalizirati nekakav objekt ne znam od 10 katova koji je 50 m od mora i koji je u urbanističkom smislu zaista katastrofalno rješenje. Mislim da ovdje u zakonu nema dovoljno jasno razrađenih tih kriterija kako spriječiti da se ipak ne legalizira sve ono što na neki način strši što je šaka u oko u urbanističkom smislu. Također nema u zakonu ograničenja hoće li se legalizirati svi objekti hoće li se legalizirati objekti koji su izgrađeni na 90% površine ili samo oni koji su na nešto manje. Dakle, nema u zakonu rješenja.
Hvala.
Hvala. Time ću završiti. I još samo jednu stvar. dakle, da ipak se predlaže također kao i do sada da se promjeni ... kada je riječ o naknadi o njenom usmjeravanju da veći dio naknade ide jedinicama lokane samouprave, jer jedinice lokalne samouprave imat će i najveće troškove koja je posljedica ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku gospodin zastupnik Jerko Rošin.
Kolega Jelušić, mislim govorili ste razložno što se tiče problematike bespravno izgrađenog ... Međutim jedno vaše osobno iskustvo, bili ste u gradu na poziciji na kojoj ste na jedan određeni način mogli sudjelovati u nenastajanju toliko bespravne gradnje. Ne govorim vam u smislu kritike sada nego pitanje vam postavljam i sami ste se suočavali s tim fenomenom jer je taj fenomen je nastajao i u vaše vrijeme, zatekli ste ga, nastao je u vaše vrijeme. Kako se na razini lokalne zajednice dakle jedne lokane sredine borilo u odnosu vidimo pokušaj sa razine države sa razine vlasti i zakonodavca neke stvari postaviti, koje su te mogućnosti koje možemo očekivati unaprijed, jer ste i sami kazali da se može očekivati da će se s ovim nastaviti dalje? Koji su to problemi koji su vas sprečavali da se uspješno suprostavite tome s obzirom da u Zagrebu postoji jedan naročito izražen fenomen čak na tuđem zemljištu, jer koje kako smo vidjeli kako je kolegica Dropulić kazala praktički u jedinstvu terena zemljišta i zgrade, zapravo vlasnik zemljišta nosi pravo vlasništva i same zgrade bez obzira što je nije radio? Hvala.
Odgovor gospodin zastupnik Ivo Jelušić.
Hvala. Pa mislim da ti nemamo velike polemike niti neslaganja. Naravno ja sam rekao u svom izlaganju da je odgovorna i država jer je u njenim rukama inspekcija. Ali jedinice lokalne samouprave koje su jednim "manjim dijelom" za to zaslužne, zaslužne što nisu pravovremeno donosili odgovarajuće prostorne planove, pazite. Da je prije 30 godina za sv. Klaru donesen nekakav urbanistički planovi i određeni koridori cesta itd. ljudi bi se toga uglavnom držali, nažalost nije. Međutim to je sve napravljeno davno. I to što je napravljeno davno ne može se dijeliti ali ja za sada ... da država inspekciju pojača, jedinice lokalne samouprave da upravo svojim odlukama, svojim planovima omogući da se uvede red u planiranju, da se više to ne događa. Ali koordinacijom i države i inspekcije se to mora rješavati. I naravno ono što sam rekao o tome treba raspravljati na vijećima i skupštinama lokalne samouprave o radu inspekcije bez obzira što je na državno, da se upravo vidi šta ona radi šta ne radi kako bi se i na taj način vrlšio pritisak na inspekciju da se ponovno ne dogodi devastacija prostora.
Hvala. I na redu je gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Bespravna gradnja je svakako veliki hrvatski problem, začet je još pred pedesetak godina s vrlo strmim trendom rasta naročito nakon završetka Domovinskog rata. Ozbiljna borba protiv ovog fenomena hrvatskog stanja društva započela je 2004. godine intenzivnije nizom aktivnosti u zakonodavnom i operativnom području i značajno se suprotstavila toj bespravnosti. Borba je bila utoliko složenija što je bespravna izgradnja poprimila status nelegalnosti s legitimitetom, zato je nešto jedna pojava u društvu koja je dobila svoje pravo postojanja iako smo znali da je potpuno izvan zakona. Dakle, gotovo sasvim prihvaćene pojave u društvu iako su svi uočavali koliko je to devijantno a tolerirano ponašanje nanosi štetu budućnosti RH u svakom problemu. Ovim problemom se ja starim pedesetak godina bavim četrdesetak godina već i imam veliku literaturu u pogledu toga, ne samo iskustva Hrvatske nego i svijeta. I zato bih vam pročitao jedan tekst kojeg sam napisao prije 10 godina objavljen je u Slobodnoj Dalmaciji u okviru moje kolumne koja je tad izlazila, zvala se "Što mi bi", zato što sam sam sebi postavljao pitanje što se bavim nekim stvarima koje možda i nisu moj problem. Pa bih vam pročitao taj tekst kao komentar u odnosu na stanje jer samo pitanje zakona i normi koje se u zakonu postavljaju su želja da se problem riješi, ali ne vjerujem u rješenje problema. Otvaranje mogućnosti, ali ne rješenje problema. Dakle taj tekst glasi ovako, objavljen je u drugoj knjizi "Što mi bi" drugu godinu, u nekim normalnim okolnostima bespravna izgradnja ne bi bila normalna ali ako je normalna znači da okolnosti nisu normalne. Izgleda kao igra riječima, a zapravo je igra s ljudima, normalnim ljudima, a pod takvom kvalifikacijom trebalo bi podrazumijevati sve one ljude koji poštuju zakone Hrvatske usvojene u Saboru na sveopće dobro. Prema tome, svi oni ostali nisu normalni ali ispadaju pametniji. U svakom slučaju su posebni jer za njih kao da ne vrijede pravila igra obvezatna za sve ostale smrtnike zajedničke nam pravne države. Oni mogu što ne bi smjeli pa ispada da smiju ono što ne bi mogli. Zapravo bespravna izgradnja nije dozvoljena, ali je dopuštena. Kako za bespravnu izgradnju ne postoje dozvole logično je da ih bespravni graditelji ne traže, poput one priče koja govori o glupoj činjenici da sunce svijetli po danu kada se vidi umjesto noći kada je mrak. Međutim i za to postoji mogućnost logičnog tumačenja, možda svijetli i noću ali je mrak pa se ne vidi. A izgleda da kod nas tog mraka ima dosta pa se u njemu puno toga ne vidi. Npr. zašto se odstupaju od zakona u odnosu na urbanističku i graditeljsku pravnu regulativu ne sankcionira na sudu kao i sva ostala prekršajna i krivična djela, nego po odluci ministra. Ako je on taj kazneni organ koji ruši bespravnu izgradnju, koji je to organ koji je sprečava? Možda su u tom mraku ta bespravna izgradnja i ne vidi pa stradaju samo one kuće koje je iznenada osvijetlila neka munja, pogotovo ako je slijedi i jaka grmljavina. Onako za primjer, jer u međuvremenu u divljem hotelu pitomoga otočkog mjesta, konkretno je mjesto i konkretni objekt, mrak dobro dođe da turisti u njemu mogu mirno spavajući ugodno ljetovati i odmoriti se. Ali ni za ono što se po danu vidi nema nikakvih problema, sve će to narod legalizirati putem svojih izabranih predstavnika u zakonodavnim, izvršnim i sudbenom tijelima. Tako će se čak donijeti i Zakon o sanaciji bespravne izgradnje jer ministar očito misli da ako se sada prostornim planovima legalizira pod navodnicima sve što može biti legalizirano da ubuduće divlje izgradnje više neće biti. Ako nije naivno barem je duhovito do suza, ali suza onih kojima će objekte srušiti je se po ne znam kojim kriterijima nisu mogli uklopiti, legalizirati. Tako se aktualizira i pod navodnicima dvije godine star projekt ozakonjenja divlje izgradnje Sirobuje u Splitu da bi kao primjer poslužio i za ozakonjenje ostalih splitskih na divlje sagrađenih gradskih prostora. Po čemu li su to gradski prostori možete zamisliti, ali novi GUP-ovi uglavnom za te svrhe i služe. Da je bespravna izgradnja dobra ne bi se nazivala divljom, ali da je ne smatraju štetnom pokazuju slučajevi gradonačelnika tri grada Hrvatske, a koji bi trebali dakle tadašnjih, prije 10-tak godina, 9, 10 godina, a koji bi trebali biti primjer za uzor. Zagrebačkom gradonačelniku grade kuću, a da za nju nije ni zatražio građevinsku dozvolu. Osječki gradonačelnik ujedno predsjednik saborskog Odbora za zaštitu okoliša i prostorno planiranje zalaže se za realizaciju divlje izgradnje na Kornatima nacionalnom parku. Naravno, sve će se regulirati novim prostornim planom, a neka buduća divlja izgradnja ozakonit će se opet nekim kasnijim planom. I splitski gradonačelnik se zalaže za odgodu sankcije zbog notorno bespravne izgradnje u centru grada jer šteta je rušiti sagrađeno. Ali nema veće štete od anarhije u društvu, od nereda, od nejednakih prava za sve građane. Znam puno investitora koji nisu gradili iako su po prirodi stvari mogli jer nisu imali dozvolu. Vlada, županijska i gradska poglavarstva trebaju se zalagati za sprečavanje bespravne izgradnje, a ne za njenu legalizaciju. A jedan od načina je i taj da izgrađenim planovima i brzim postupkom ishođenja dozvola omogućuje izgradnju svugdje gdje je logično moguće umjesto da je na tim istim mjestima naknadno legaliziraju. Nešto je trulo u zemlji Danskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Gospođa zastupnica Dubravka Šuica, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Nakon ovog pjesničkog kazivanja kolege Rošina nije jednostavno govoriti niti preći, ali ja ću preći u prozu. U svakom slučaju činjenica je da je bespravna gradnja specifikum i da je to fenomen da uopće postoji taj institut. Postoji iz više razloga. Jedan od ključnih razloga što kod naših ljudi često ne postoji, nije razvijena svijest o poštivanju propisa. Isto tako nepoštivanje ili nepostojanje kulture prostora i isto tako nepoštivanje kulture građenja. Međutim, isto tako moramo reći da često nije ni bilo uvjeta i nije bilo planova sukladno kojima se moglo graditi. Slažem se da je država dužna riješiti ovaj veliki problem i evo država ga pokušava po treći put riješiti, koliko vidim od '68. godine. Slažem se da se legalizira ono što se može legalizirati, ali se ne slažem s onima koji su jučer ovdje govorili da se trebaju platiti visoke kazne, bez obzira što znamo da je to kaznena odgovornost. Međutim, baš zbog tih visokih kazni prošla legalizacija nije uspjela na način kako se to zamišljalo. Govorili ste o pravilima igre, gospodine Rošin. Nije ih uvijek bilo, morate i vi to priznati. Evo reći ću jedan primjer, na dubrovačkom naselju Nuncijata, to je jedno naselje iznad Gruža koje je nastalo u vrijeme kad se gradio Babin kuk '70.-tih godina. Došli su radnici, građevinari u Dubrovnik, nisu imali gdje stanovati. Počeli su u nekim barakama pa su malo po malo ušli u te objekte, nastanili se u Dubrovnik i postali su ugledni stanovnici našega grada, a omogućilo im se da legaliziraju te objekte. Neki još uvijek čekaju, pa će im nadam se ovaj zakon pomoći da to učine. Znači, nije to baš tako uvijek bilo jednostavno, nije bilo uvijek uvjeta. Naravno da ozakonjenje nečega što je napravljeno protivno zakonu je u samom svom izričaju apsurdno, paradoksalno, konfliktno. Nije jednostavno jer je životno kao što ste jučer vi gospodine ministre rekli. Mislim da je ovo trenutak da se pokuša učiniti maksimum i da ovaj zakon dobro to trasira. Naravno da do drugog čitanja vjerujem da će biti još izmjena. I slažem se da ono što neće biti legalizirano da se treba rušiti. Ali unijeli ste u ovaj prijedlog zakona dobre institute da ono što nije legalno i što neće biti legalno ne može biti predmetom nasljeđivanja. Mislim da je to jedan dobar institut. Isto tako da neće moći biti u pravnom prometu, da neće moći biti priključeno na infrastrukturu. Mislim da je to već dovoljan osigurač da se neće moći baš to tako legalizirati kao što se zamišlja. Što se tiče ovih odredbi u članku 5. imam jedan prijedlog i jednu primjedbu, odnosno moguće da ćete mi ju u konačnom obrazloženju reći. Radi se o povijesnim graditeljskim cjelinama upisanim u listu svjetske baštine. Nisam sigurna je li ovo dovoljno precizno, pa bih molila da o ovome razmislimo do drugog čitanja što je to povijesna graditeljska cjelina upisana u listu svjetske baštine. Konkretno, to je stara gradska jezgra Dubrovnika, ali s kontaktnim zonama. Jesu li to kontaktne zone i može se dogoditi da se u Dubrovniku u kontaktnim zonama legaliziraju objekti koji su građeni suprotno GUP-u, prostornom planu itd. Zato bih vas molila da ovo malo objasnimo ili da ovo malo preciziramo. Ne radi se samo o Dubrovniku, nego sigurno i o drugim povijesnim cjelinama u Hrvatskoj kojih znamo da ima više, a koji su upisani u listu svjetske baštine. Je li to samo se odnosi na one koji su upisani. Imamo samo 7 lokaliteta. Možda ima još nekih u Hrvatskoj gradova koje treba na ovaj način štititi a nisu na UNESCO-voj listi. U svakom slučaju ne namjeravam duljiti. Jučer smo sve ovo čuli. Predlažem i prihvaćam ovo što je naš klub rekao, gospođa Marina Dropulić, da se naknada u omjeru 50%, 50% podijeli, a gradovi definitivno nemaju dovoljno novaca da bi sredili infrastrukturu. I mislim da bi bilo realno i korektno da troškovi budu podijeljeni. To je dobar prijedlog i molim da o tome razmislimo do drugog čitanja i da svi oni koji su radili na tuđem zemljištu ne mogu legalizirati objekt dokle ne riješe imovinsko-pravne odnose. Sve ostalo prihvaćam i pozdravljam donošenje ovakvog Zakona. A to sam čula i na terenu i od načelnika i gradonačelnika. Svi to pozdravljaju, jer žele riješiti probleme s prostorom na svom terenu bez obzira što znam da struka ima dvojbe, svjesna sam toga, ali mislim da je ovo dobar trenutak da se ovo konačno riješi i da se uredi stanje u prostoru u cijeloj Hrvatskoj a posebno na obali. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo prvo repliku gospodin zastupnik Jerko Rošin.
Hvala gospodine predsjedniče. Replika se odnosi na prostorno planiranje koje je kolegica rekla. Naime, ja sam i sam kazao da je problem star pedesetak godina s kojim se ovo društvo sučeljava sa bespravnom izgradnjom. I bespravna izgradnja je vrlo slojevit problem i samo slojevito se može rješavati moj je sud, slojevito jer se očituje u puno toga. Neću sad dangubit, trošit vrijeme da to pročitam. Ako bude prigode hoću i kazati koja su sva ta područja. Ja ću na prvu točku koju sam ja stavio a koju ste vi spomenuli nije bilo planske dokumentacije. Točno je da nije bilo planske dokumentacije i da je nepostojanje planske dokumentacije možda bio poticaj nekima da rade na svoju ruku. Međutim, i ako nema blagajnice u dućanu ja svejedno neću izaći sa robom iz dućana, uzeti je, na to nemam pravo. Međutim, vrlo je važno naglasiti jer je to u krajnjem slučaj rezultat naše Vlade, našega kontroliranja prostora i zakonodavnog okvira da se od tih nepostojećih planova tri puta više planova napravilo u zadnje vrijeme. I da zapravo ne postoji ni jedna jedinica lokalne samouprave, ni jedna županija koja nije pokrivena planom. Dakle, ako je izlika za bespravnu izgradnju, govorim izlika a ne razlog bilo nepostojanje prostornih planova već dugo vremena ta izlika nema svoju snagu. Ali prostorni planovi su itekako bitni da bi se otvorio prostor za uredan rad. Hvala.
Hvala. Odgovor gospođa Šuica. Izvolite.
... [[Govornica naknadno uključena.]] jedan od razloga nepostojanje svijesti o poštivanju zakona. Samo jedan od razloga a drugi je temeljni. Drugi je nepostojanje planova. Ne zalažem se ja za to da se gradi bespravno. Ali morate priznati da i život piše romane i da ljudi su jednostavno trebali krov nad glavom, a u nemogućnosti dobivanja stana, stanarskom prava itd. govorim o onom bivšem sistemu. Sada, ja sam uvjerena, mi nemamo statistiku i žao mi je što nemamo statistiku o ovom. Ja sam uvjerena da nakon donošenja svih planova, jer sve jedinice lokalne uprave i samouprave su donijele planove u posljednjih pet, šest, sedam godina. Ja sam uvjerena da je sada bitno smanjenja ova gradnja. I uvjerena sam nakon unošenja u Kazneni zakon kaznenih odredbi za bespravnu gradnju da je smanjena. I šteta da nemamo tu statistiku pa da na taj način demantiramo ovo o čemu vi govorite. Znači, bile su prilike koje su to uvjetovale. Danas sam sigurna da se nitko ne bi usudio bespravno graditi kod postojanja planova i detaljne dokumentacije. Nismo dobili nikakvu statistiku gospodine Rošin.
Hvala. Ispravak gospođa Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegica Šuica, ja se slažem s vama da je država dužna riješiti, ali isto tako sam mišljenja da je država bila dužna rješavati, odnosno provoditi zakone i da ne dođe do ovakve situacije. Naime, spomenuli ste i sada svijest o poštivanju zakona. Nije mi jasno kako će se poslije ovoga Zakona zapravo povećati takva svijest, odnosno da li će biti osviještenja, jer je širok raspon nezakonitih izgradnji i po mjerima i po veličini odnosno i po namjeri. Spomenuli ste Nuncijat. Ja bih isto voljela da se riješi taj problem, ali nisam sigurna da će se riješiti obzirom na onaj članak 12. kojeg sam jučer spominjala stavak 3. gdje treba suglasnost onoga susjeda koji je prijavio. Nisam sigurna znači da će se na ovaj način riješiti kao što ste naveli u vašem izlaganju. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključno o ovoj točci dnevnog reda ministar gospodin Branko Bačić, u ime predlagača. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Pa evo na kraju ove dvodnevne rasprave o Zakonu o postupanju s nezakonitim zgradama, svakako bi se želio zahvaliti svima koji su sudjelovali u raspravi i predstavnicima klubova i odbora i svima zastupnicama i zastupnicima, i vjerujem da ćemo značajan dio prijedloga i sugestija uvrstiti u prijedlog zakona za drugo čitanje. Ono što mogu na kraju konstatirati to je da smo svjesni da je nelegalna gradnja na ovim prostorima već dugi niz godina i da usprkos postojanju zakonske dokumentacije kojom se definira urbanizam, kojim se definira postupanje u prostoru, dugo vremena je ta bespravna gradnja nicala svuda oko nas i nismo kao država pravovremeno, pravodobno reagirali kako bi učinkovito spriječili tu nelegalnu gradnju. Moramo reći to da je često puta i država i jedinice lokalne samouprave bili nelegalni graditelji, i toga moramo biti također svjesni, i danas sam siguran da u Hrvatskoj, a to ćemo vrlo brzo znati, ima veliki broj i škola, i vrtića, i domova kulture, i prometnica, i sustava vodoopskrbe, i sustava odvodnje koji su također nelegalni, i država se puno puta pojavila kao nelegalni graditelj, i mnoge institucije itd., itd. Dakle taj problem je veliki i ono što za Republiku Hrvatsku taj problem predstavlja, to je svakako velika imobilizirana imovina koja nije u funkciji gospodarskog razvoja. Mi možemo ostati na postojećem rješenju, a to je da prepustimo da kroz provedbu Zakona o prostornom uređenju i gradnji jedinice lokalne samouprave kroz izmjenu prostorno-planske dokumentacije nastave sa ozakonjenjem zgrada kroz izmjenu svojih prostornih planova. No ostat će još dugo, dugo, dugo vremena taj problem koji će opterećivati mnoge ljude kojima je ta nelegalna gradnja problem da u životu riješi druge životne zahtjeve, i druge životne probleme. Primjerice o tome je bilo riječi kad je u pitanju obiteljska gospodarstva, farme, kad su u pitanju stambene zgrade itd., itd. Znam da smo često puta su nam oči zamagljene time da kroz ovaj zakon možda podilazimo, ili omogućavamo nekome kome ta nelegalna gradnja nije bila temeljno životno pitanje, već jedan dio sticanja dobra, da nas često puta to na određeni način odvraća od ovoga zakona i toga smo svjesni. Međutim činjenica da tako veliki broj nelegalne gradnje u Hrvatskoj moramo riješiti uvažavajući u prvom redu one postavke koje su, koje idu ka boljoj, kvalitetnijoj zaštiti prostora u Republici Hrvatskoj. Rekao sam negdje da je nelegalna gradnja poput teške bolesti, koju je kudikamo lakše dijagnosticirati nego pronaći pravi lijek koji bi tu bolest spriječio i kada ga pronađemo, kada mislimo da smo ga pronašli kao što ovaj zakon onda možemo, nismo sigurni da li će ta bolest, ta nelegalna gradnja i dalje napredovati. Ja mislim da sa onime što država kroz ubiranje naknade za zadržavanje tih objekata u prostorima ima namjeru da će svakako značajno doprinijeti obustavi nelegalne gradnje, a to je da kroz tu naknadu možemo osigurati sredstva za ubrzanu katastarsku izmjeru, i koja će biti podloga za izradu katastarskog operata i zemljišne knjige, i da će sustavno rješavanje imovinskopravnih odnosa pomoći smanjenju i rekao bih još i više zaustavljanju nelegalne gradnje u Republici Hrvatskoj. Evo zaključno, zahvaljujem se gotovo svim klubovima koji su podržali ovakav prijedlog, i jasno je da ćemo na tragu onoga što je u samoj raspravi izrečeno pokušati iznaći još kvalitetnije i bolje rješenje kako bismo uz legalizaciju objekata doista maksimalno očuvali prostor u Republici Hrvatskoj, kao najvažniji gospodarski resurs. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo o prvom čitanju vjerojatno danas. Prelazimo na Prijedlog Zakona o postupanju sa nezakonitim zgradama, prvo čitanje, P.Z. broj 830. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog Zakona o postupanju sa nezakonitim zgradama i 2. Sve primjedbe i prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Molim uključimo se i glasujmo o zaključku. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova 97 glasa za, 2 suzdržana i 1 protiv.