Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo 2. redno sejo Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Alenka Pavlič, Marjana Kotnik Poropat, Borut Pahor, Jakob Presečnik, Branko Marinič in Mihael Prevc. Vse vas lepo pozdravljam. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O GOSPODARSKIH DRUŽBAH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Urošu Rožiču. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospe poslanke in poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o gospodarskih družbah prenaša določbe direktive 109 iz leta 2009, ki poenostavljajo postopek statusnega preoblikovanja. Ta direktiva spreminja oziroma dopolnjuje zahteve za poročanje, dokumentiranje v primeru statusnega preoblikovanja z združitvijo ali delitvijo ter čezmejno združitvijo. Ta direktiva iz leta 2009 spreminja štiri ostale direktive Sveta in Komisije o čezmejnih združitvah kapitalskih družb, po delitvah kapitalskih družb in o združitvah kapitalskih družb in o varovanju interesov družbenikov in tretjih oseb. Predlog zakona, ki je danes v obravnavi, odpravlja podvajanje poročil pripojitvenega oziroma delitvenega ustanovitvenega revizorja. Uzakonja se uporaba osrednje elektronske platforme za objavo sporočil o statusnih preoblikovanjih družb preko portala Ajpes, poenostavlja se priprava in izvedba skupščine, ki bo odločala o statusnem preoblikovanju za porabo elektronskih sredstev, recimo z elektronsko pošto in na spletnih straneh družbe, in odpravlja zahteva za izdelavo vmesne bilance, kadar je družba v skladu z direktivo pripravila polletno poročilo. Rok za implementacijo te direktive v naš pravni red je potekel 30. 6. lanskega leta. Komisija je Republiko Slovenijo pozvala, da v roku dveh mesecev od prejema, torej od konca januarja, zaradi nenotifikacije prenosa direktive sprejme ukrepe potrebne za uskladitev z obrazloženim mnenjem. Vlada Republike Slovenije je 15. marca zakon sprejela in ga posredovala v sprejem Državnemu zboru in zakon je v nujnem postopku. Rok za odgovor oziroma za implementacijo se izteče v sredini maja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za gospodarstvo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Matjažu Hanu.
Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi dobro jutro! Odbor za gospodarstvo je na prvi seji 4. aprila kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah že omenjenega zakona o gospodarskih družbah. Kolegij predsednika Državnega zbora je na deveti seji 20. marca sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Na seji odbora so sodelovali, kot po navadi, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, ZPS, Gospodarska zbornica Slovenije, Obrtno-podjetniška zbornica in Trgovinska zbornica. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona preučila z vidika skladnosti z našo ustavo, pravnim sistemom in z zakonodajno tehničnega vidika. Služba je podala zlasti nomotehnične pripombe k nekaj členom, natančno k 1., 5., 6. in 12. členu predloga zakona. Nato so sledili amandmaji k predlogu zakona, ki so ga vložili poslanci koalicije, in sicer k 1., 5., 6., 7. in 12. členu predloga zakona. Odboru je bil dodatno posredovan predlog za amandma odbora Trgovinske zbornice Slovenije k 5. členu predloga zakona, upoštevanje mnenje, ki ga je predstavnica Zakonodajno-pravne službe podala na seji, da se odbor do tega amandmaja Trgovinske zbornice Slovenije ni opredelil. Državni sekretar na Ministrstvu za gospodarski razvoj je dal začetna dopolnila in obrazložitev členov, nato je dala pripombe še zakonodajno-pravna služba. Moram reči, da odbor o vsebini predlaganih rešitvah ni razpravljal. Odbor je obravnaval vložene amandmaje poslanskih skupin koalicije, kot sem že povedal, k 1., 5., 6., 7. in 12. členu predloga zakona in jih je tudi sprejel. Odbor je glasoval o vseh členih predlogov zakona skupaj in tudi ta zakon sprejel. Glede na sprejeti amandma, je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je tudi sestavni del poročila. Lepa hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej v imenu Poslanske skupine DeSUS gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Stališče poslanske skupine DeSUS glede predloga novele zakona o gospodarskih družbah. Že v letu 2007 je bilo na ravni Evropske unije dogovorjeno, da se obremenitve družb do leta 2012 zmanjšajo za 25 % z namenom izboljšanja konkurenčnosti družb v skupnosti. V ta namen je bilo sprejetih kar nekaj direktiv, ki jih države članice niso vse uporabljale. Z direktivo 2009/109 pa se dosedanje možnosti, ki so bile dane na voljo državam članicam, da jih lahko uporabijo, spreminjajo v obvezo. Slovenija je že krepko v zamudi z njenim prenosom, saj smo tik pred tem, da nam bo sodišče EU naložilo denarno kazen za neizvedbo prenosa. Zakonska novela prinaša določbe evropske direktive, ki z namenom izboljšanja konkurenčnosti gospodarskih družb, ki so v postopkih statusnega preoblikovanja, zmanjšuje upravne obremenitve. Predlog zakona torej prinaša za gospodarstvo pozitivne posledice, saj zmanjšuje administrativne stroške. Poslanska skupine DeSUS bo predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Janez Ribič.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovani gospod državni sekretar, poslanke in poslanci! Poslanci Slovenske ljudske stranke smo prepričani, da je izboljšanje konkurenčnosti evropskega gospodarstva v sklopu Lizbonske strategije poleg zagotavljanja finančne stabilnosti evrskega območja najpomembnejši izziv, s katerim se trenutno spopada Evropska unija. Pritisk ostalih hitro razvijajočih se svetovnih gospodarstev je namreč zelo močan. Sprejemanje in dosledno izvrševanje ukrepov, ki bodo to omogočili, je zato izjemnega pomena. Predlagana novela Zakona o gospodarskih družbah tako predstavlja enega izmed kamenčkov v mozaiku izboljšanja konkurenčnosti evropskega in s tem tudi slovenskega gospodarstva. Predmet danes obravnavane novele Zakona o gospodarskih družbah je uskladitev s pravom Evropske unije, ki zadeva izboljšanje konkurenčnosti evropskega gospodarstva, in sicer z znižanjem upravnih obremenitev za gospodarske subjekte v obsegu 25 % do leta 2012. Namen direktive, ki se s predlaganim zakonom prenaša v slovenski pravni red, je torej izboljšanje konkurenčnosti družb z zmanjšanjem upravnih obremenitev, povezanih s postopki statusnega preoblikovanja gospodarskih družb. Predlagani zakon tako bistveno poenostavlja postopke združitev in delitev med matičnimi in hčerinskimi družbami, določa obvezno poročanje poslovodstva o spremembah premoženja družbe, zmanjšuje obseg zahtevanih poročil v postopkih združitev oziroma delitev družb, odpravlja podvajanje revizorjevih poročil v postopkih ustanavljanja novih družb ali povečanja osnovnega kapitala v okviru združitve ali delitve ter prilagaja izvedbe priprave skupščin, ki odločajo o statusnem preoblikovanju sodobnim tehnologijam, predvsem elektronskemu poslovanju. Predlagani zakon uvaja tudi osrednjo elektronsko platformo za objave o statusnih preoblikovanjih družb, ki bo vzpostavljena na spletni strani Ajpesa. Ob podobni dinamiki postopkov statusnega preoblikovanja, kot je bila značilna za leto 2009, predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o gospodarskih družbah družbam prinašajo približno 300 tisoč evrov prihranka iz naslova zmanjšanja administrativnih bremen, kar v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pozdravljamo. To je sicer majhen, a pomemben korak k odpravi administrativnih ovir za slovensko gospodarstvo ter izboljšanju njegove konkurenčnosti. Majhnim korakom pa že sledijo večji koraki v obliki ukrepov, ki bodo korenito razbremenili slovensko gospodarstvo in ustvarjali prijazno poslovno okolje, zanimivo za različne profile investitorjev. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da so predlagane spremembe ustrezne, zato bomo predlagano novelo Zakona o gospodarskih družbah z veseljem podprli. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije gospod Jožef Horvat.
Spoštovane kolegice in kolegi, gospod predsednik, spoštovani državni sekretar, vsem voščim prav lep dober dan! Na zasedanju Evropskega sveta 8. in 9. marca 2007 je bilo dogovorjeno, da je treba upravne obremenitve družb do leta 2012 zmanjšati za 25 %, da bi se izboljšala konkurenčnost družb v skupnosti. Od tega dogovora je torej dobrih pet let. Na podlagi tega dogovora je bila 16. septembra 2009 sprejeta Direktiva 2009/109/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Predlog novele Zakona o gospodarskih družbah prenaša v pravni red prav določbe omenjene direktive, ki poenostavlja postopke statusnega preoblikovanja družb. Ta direktiva spreminja oziroma dopolnjuje zahteve za poročanje, dokumentiranje v primerih statusnega preoblikovanja z združitvijo ali delitvijo ter čezmejno združitvijo. Predlog zakona upošteva ključna načela, ki so usmerjena v večjo gospodarnost in poenostavitev postopkov ter zmanjšanje administrativnih bremen. Načelo gospodarnosti ter načeli poenostavljanja postopkov in zmanjšanja administrativnih bremen prispevajo k večji konkurenčnosti družb zaradi zmanjšanja upravnih obremenitev povezanih z izpolnjevanjem zahtev glede poročanja in objave nekaterih listin pri postopkih s statusnih preoblikovanjem. Načelo uporabe elektronskih sredstev je prilagoditev Zakona o gospodarskih družbah tehnološkemu napredku, se pravi, prilagoditev Zakona o gospodarskih družbah tehnološkemu napredku, ki uvaja uporabo elektronskih medijev, zaradi poenostavitve in pocenitve postopkov. Tako da se bo lahko krepila konkurenčnost družb z zmanjševanjem nastalih upravnih obremenitev. Žal Slovenija pri prenosu navedene direktive v slovenski pravni red zamuja, saj je rok za prenos direktive potekel že junija lansko leto in Slovenija že dobiva opomine Evropske komisije. Spoštovani. Brez gospodarske rasti so in bodo vse naše nadaljnje razprave v Državnem zboru zelo jalove. Ko bomo uredili birokratske ovire, bomo pripomogli k izgradnji ustreznejšega poslovnega okolja, ki bo dalo tudi nova delovna mesta. Novela Zakona o gospodarskih družbah bo prispevala, sicer kamenček, k boljšemu poslovnemu okolju, zato poslanka in poslanci Nove Slovenije to novelo podpiramo. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije mag. Stanko Stepišnik.
Spoštovani, gospod predsednik, spoštovani gospod sekretar, spoštovani poslanke in poslanci! Cilj predloga zakona je prenos določb direktive 2009/109/ES v slovenski pravni red. Njen glavni cilj pa je izboljšanje konkurenčnosti družb, zmanjšanje upravnih obremenitev, ki so povezane z izpolnjevanjem zahtev glede poročanja in objave nekaterih listin pri postopkih statusnim preoblikovanjem. Prav tako se, zaradi tehnološkega napredka uvaja uporaba elektronskih medijev za poenostavitev in pocenitev vseh postopkov. Tako naj bi se povečala konkurenčnost naših družb, zaradi zmanjševanja upravnih obremenitev, in sicer zmanjšanje zahtev za poročanje v okviru statusnih sprememb, se pravi združitev, delitev, spojitev, odprava pravil, ki povzročajo dvojno poročanje in s tem za družbe ustvarjajo nepotrebne stroške, prilagoditev pravil o obveznosti objave in zagotavljanja skladnosti pravil tretje in šeste direktive ter nedavnih sprememb pravnega reda EU na področju prava. Poglavitne rešitve predloga zakona, ki prinaša določbe direktive 2009/109/ES so: uporaba osrednje elektronske platforme za objave o statusnih preoblikovanjih družb, obvezno poročanje poslovodstva o morebitnih spremembah premoženja, priprava in izvedbe skupščine, ki bo odločala o statusnem preoblikovanju, poenostavljene združitve in delitve med matičnimi in hčerinskimi družbami. S predlaganimi poenostavitvami postopkov statusnega preoblikovanja družb se predvideva zmanjšanje administrativnih stroškov v navedenih postopkih predvsem zato, ker ne bo treba več pripravljati nekaterih poročil, omogočala bi pošiljanje kopij listin delničarjem elektronsko in brezplačno. Uporabljale se bodo nove rubrike znotraj spletne strani za objavo obvestilu o predložitvi listin registrskemu organu na Ajpesu, objavo listin na spletni strani družbe in drugo. Predlog zakona bo imel pozitivne posledice za gospodarske družbe, ki se statusno preoblikujejo. Pomembno se nam zdi dejstvo, da predlog zakona nalaga družbam, da uporabijo Ajpesove spletne strani, kjer bodo morale najmanj en mesec pred zasedanjem skupščine, ki bo odločala o statusnem preoblikovanju družbe, objaviti obvestilo o predložitvi listine registrskemu organu in opozoriti delničarje na njihove pravice v skladu s prvim odstavkom 586. člena ZGD, kar smatramo za pozitiven korak k zaščiti pravic delničarjev. V Pozitivni Sloveniji bomo predlog vsekakor podprli. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, mag. Marko Pogačnik.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav tudi generalnemu sekretarju. Spoštovane kolegice in kolegi! S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o gospodarskih družbah se v slovenski pravni red prinaša določbe direktive Evropske skupnosti, ki poenostavljajo postopke in omogočajo, da se v nekaterih primerih zahteve za poročanje zmanjšajo. Glavni cilj spremembe zakona pa je izboljšanje konkurenčnosti družb z zmanjšanjem upravnih obremenitev, ki so povezane z izpolnjevanjem zahtev glede poročanja objave nekaterih listin pri postopkih za statusno preoblikovanje. Bistveni cilji pri odpravi administrativnih bremen so: zmanjšanje zahtev za poročanje v okviru združitev in delitev, odprava pravil, ki povzročajo dvojno poročanje in s tem za družbe ustvarjajo nepotrebne stroške, prilagoditev pravil o obveznosti objave in pa zagotavljanje skladnosti pravil tretje in šeste direktive ter nedavnih sprememb pravnega reda Evropske unije na področju prava. Predlog zakona upošteva ključna načela, ki so usmerjena v večjo gospodarnost in poenostavitev postopkov ter zmanjšanje administrativnih bremen in prispevajo k večji konkurenčnosti družb. Zato bo Poslanska skupina SDS predlagane spremembe zakona podprla. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, gospod Matjaž Han.
Hvala lepa še enkrat. Zelo na kratko: Socialni demokrati bomo zakon seveda podprli. Dobro je, da se zmanjšujejo administrativne ovire, da se zmanjšujejo tudi nekatera finančna sredstva zato. Seveda pa pri Socialnih demokratih pričakujemo, da bo Vlada na gospodarstvu naredila še bistveno večje korake, da bo zmanjšala administrativne ovira in da se bo posvetila oživljanju gospodarstva. Socialni demokrati bomo ta zakon podprli. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste, gospod Bojan Starman.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Tudi Državljanska lista bo ta zakon podprla. Ker sem zadnji, ne bom razlagal, kaj ta zakon pomeni – prenos neke direktive v naš pravni red. Mogoče bi ob tej priliki, ko govorimo o zmanjšanju administrativnih postopkov, pa nekaj predlagal. Zakaj vnašamo v naš pravni red direktive, ki so praktično obvezne, ki jih moramo vnesti? Ne moremo glasovati proti. Zakaj peljemo cel zakonodajni postopek klasično, kot da je to kaj drugega? Jaz mislim, da bi bila v primerih, ko se samo vnašajo direktive, da bi morala biti to trajna naloga vseh naših služb, vladnih in tistih, ki naj strokovno pripravijo predloge, in nas o tem seznanijo. Škoda je razpravljati o stvareh, o katerih nimaš kaj povedati oziroma nič ne moreš spremeniti. To je dolžnost in to je treba narediti. Zato se mi zdi nesmiselno tukaj cel postopek z vsemi stališči in z vsemi stvarmi peljati, in to za stvari, ki so že sprejete. Mogoče je bolj pametno, da se bi posvetili pri sprejemanju direktiv v Evropski uniji, da bi bili bolj pozorni in da bi dajali več postopkov. Tako da bi bilo dobro za parlament in za naš čas, da se se dejansko te procedure na nek način skrajša. Vladi bi predlagal, da v primerih, ko prihajajo te spremembe zakonov zaradi vnosov raznih direktiv, ki smo jih obvezani sprejeti, v proceduro, da pogledajo te zakone in dodajo res tiste stvari, ki so pa mogoče v takšnih zakonih, kot je na primer tudi Zakon o gospodarskih družbah, pa res nujno potrebne. Potem bi bil pa postopek en in seveda bi obravnavali tudi te stvari na takšen način. Drugače pa res, mislim, da bi bila velika racionalizacija, če bi to zelo poenostavili. Kot sem že rekel, strokovne službe naj to vnesejo in seznanijo o tem, kdaj se je to zgodilo, parlament, da bomo potrdili čistopis spremembe zakona. Pa si bomo precej časa prihranili na odborih, na sejah in povsod. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč Poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SEMENSKEM MATERIALU KMETIJSKIH RASTLIN, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Gospod Branko Ravnik, državni sekretar, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke, poslanci! S sprejetjem Zakona o semenskem materialu kmetijskih rastlin je bil leta 2002 določen pravni okvir za ureditev registracije sort kmetijskih rastlin ter predelave in trženja semenskega materiala kmetijskih rastlin, takrat je bil usklajen s pravnim redom Evropske unije. To področje sicer ureja 11 direktiv Sveta, imenuje se marketing direktive, in s številnimi izvedbenimi predpisi urejajo to področje, ti predpisi pa se pogosto tudi spreminjajo in dopolnjujejo. V letu 2010 je bila sprejeta direktiva Komisije 2010/60/EU o določitvi nekaterih odstopanj pri teh ureditvah, se pravi pri trženju semenskih mešanic krmnih rastlin, predvsem namenjenih za uporabo pri ohranjanju naravnega okolja. S to spremembo se omogoča, da se z odstopanjem od določb EU direktiv o trženju semena kmetijskih rastlin na ravni EU zagotovijo enotni pogoji za predelavo in trženje tako imenovanih ohranjevalnih semenskih mešanic, to je mešanic semen namenjenih za ohranjanje naravnega okolja v okviru ohranjanja genetskih virov oziroma biotske raznovrstnosti. In za uskladitev te direktive je potrebna sprememba Zakona o semenskem materialu kmetijskih rastlin in pa sprejetje posebnega pravilnika o pridelavi in trženju ohranjevalnih semenskih mešanic. S tem zakonom, spremembo zakona v naš pravni red prenašamo temeljne določbe omenjene direktive. Zakon daje podlago za sprejem podzakonskega predpisa, ki je potreben za prenos ostalih določb omenjene direktive. V skladu s predlogi in priporočili iz nacionalnega akcijskega načrta za zmanjšane administrativnih ovir za 25 % do leta 2012 pa se s predlagano novelo zakona spreminjajo in dopolnjujejo nekatere določbe, ki se nanašajo na postopek registracije dobaviteljev, postopek uradne potrditve semenskega materiala kmetijskih rastlin ter na izvajanje programa posebnega preizkušanja sort rastlin kot javne službe na področju semenarstva. Predlog zakona nima neposrednih finančnih posledic za proračun Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala, gospod državni sekretar. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Dejanu Židanu. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani državni sekretar! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje je na 2. seji 5. 4. 2012 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o semenskem materialu kmetijskih rastlin. Na seji odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja zakona, to je Ministrstvo za kmetijstvo in okolje, Zakonodajno-pravna služba in Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je podala konkretne pripombe k 3. in 6. členu predloga zakona. Pripombe k 6. členu predloga zakona je odbor upošteval v svojih amandmajih, ki so razvidni v poročilu odbora. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki predlog zakona podpira. V poslovniško določenem roku nihče od kvalificiranih predlagateljev ni vložil amandmajev k predlogu zakona. O predlogu zakona člani odbora niso razpravljali. V razpravi je sodeloval le predsednik Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, ki je odbor seznanil, da zbornica k predlogu zakona nima pripomb in ga podpira. Odbor je na podlagi pisnih predlogov Ministrstva za kmetijstvo in okolje za amandmaje odbora v kateri so, kot že rečeno, upoštevane pripombe Zakonodajno-pravne službe v skladu z 8. odstavkom 131. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel tri amandmaje k 6. členu. Glede na sprejete amandmaje in na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del poročila odbora. Spoštovane poslanke in poslanci, Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje ga je potrdil z vsemi glasovi prisotnih poslancev. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Roman Žveglič.
Dober dan vsem skupaj! Zakon o semenskem materiali kmetijskih rastlin iz leta 2002 je določil pravni okvir za ureditev registracije sort kmetijskih rastlin in pridelave ter trženje semenskega materiala kmetijskih rastlin v skladu z ureditvijo v Evropski uniji. To področje je na nivoju Evropske unije urejeno v številnih direktivah, ki se zelo pogosto spreminjajo, temu pa morajo slediti tudi spremembe v notranjem pravnem redu držav članic. Predlagana novela Zakona o semenskem materialu kmetijskih rastlin je že tretja sprememba osnovnega zakona, njen glavni namen pa je prenos nekaterih določb direktive 2010/60/EU v slovenski pravni red. Sprejetje predlaganega zakona sicer ne bo pomenilo izpolnitev vseh obveznosti iz navedene direktive, bo pa omogočilo pravno podlago za sprejetje podzakonskega akta, ki bo v celoti prinesel direktivo v slovenski pravni red. Temeljna rešitev predlaganega zakona je torej prenos direktive 2010/60/EU, katere glavni namen je določitev enotnih pogojev za pridelavo in trženje ohranjevalnih semenskih mešanic, državam članicam pa tudi nalaga ohranjanje ekološko pomembnih območij kot območij vira ohranjevalnih semenskih mešanic. Poleg tega direktiva in s tem tudi predlagani zakon opredeljuje pogoje za pridelavo in trženje ohranjevalnih semenskih mešanic, le-te pa morajo biti podvržene ustrezni sledljivosti. Poleg vsega navedenega predlagani zakon sledi tudi priporočilom nacionalnega akcijskega načrta za zmanjševanje administrativnih ovir za 25 % do leta 2012, saj se spreminjajo določbe osnovnega zakona glede postopkov v zvezi z registracijo dobaviteljev in potrjevanja semenskega materiala. Ker je rok za prenos omenjene direktive v slovenski pravni red potekel že konec lanskega novembra, je torej sprejetje predlaganega zakona nujno, če ne želimo, da Evropska komisija proti Sloveniji uvede postopek, zaradi nespoštovanja prava EU. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da so rešitve iz predlaganega zakona ustrezne in dejansko omogočajo najustreznejšo zaščito in ohranitev različnih sort semenskih mešanic, zato ga bomo soglasno podprli. Lahko bi celo rekli: Naše seme, vaš uspeh. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije, gospod Janez Vasle.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod predsednik, spoštovani državni sekretar, dober dan! S spremembami in dopolnitvami Zakona o semenskem materialu kmetijskih rastlin seveda usklajujemo slovensko ureditev z evropsko direktivo. Kot je že gospod Žveglič omenil, je ta rok potekel že novembra lani, zato tudi v Novi Sloveniji menimo, da je zakon nujno čim prej sprejeti in ga bomo poslanci Nove Slovenije podprli. Države EU moramo skrbeti za ohranjanje še preostalih ekološko neobremenjenih področij, kot je na primer Natura 2000, kjer lahko ohranjamo rastlinske genetske vire. Prav na te vire pa se nanaša direktiva. Pomena biotske raznovrstnosti se žal pogosto ne zavedamo, dokler se ne pojavijo problemi, ko različnih dobrin začne primanjkovati, se poslabša njihova kakovost ali ko pride do okvare zdravje, na primer hrana, gorivo, zrak in tako naprej. V Novi Sloveniji menimo, ne dvomim pa, da tako ne bi mislili tudi vsi naši sodržavljani, da je ohranjanje biotske raznovrstnosti zelo pomembno. Omenjena direktiva želi, da bi se na tej ravni v EU določili enotni pogoji za pridelavo in trženje semenskih mešanic, krmnih rastlin namenjenih za uporabo pri ohranjanju naravnega okolja v okviru ohranjanja genetskih virov. S tem bodo omogočeni boljši pogoji za pridelavo in trženje semenskega materiala, sort, ki so naravno prilagojene lokalnim in regionalnim razmeram, ter so ogrožene zaradi genske erozije ter mešanic semen namenjenih za ohranjanje naravnega okolja v okviru ohranjanja genetskih virov. Nova Slovenija bo, kot rečeno, novelo zakona podprla. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija gospod Branko Ficko.
Lep pozdrav vsem skupaj! Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o semenskem materialu kmetijskih rastlin bomo v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije podprli s slabo vestjo zaradi časovne zamude. Zakaj? Gre za določbe direktiv Komisije EU od 30. 8. 2010, ki bi jih Republika Slovenija morala prenesti v svoj pravni red najpozneje do 30. 11. 2011. Danes pa smo že 18. 4. 2012. Tu ravno nismo vzor. In ker gre za postopek implementacije glede sledljivosti semenskih mešanic oziroma za njihov nadzor na tržišču, lahko samo upamo, da zaradi zamude nenadzorovana semena niso medtem že vzklila. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke Tomaž Lisec.
Spoštovani državni sekretar, predsednik, kolegice in kolegi! Pred nami je eden izmed zakonov, ki v naš pravni red prinaša eno izmed mnogih EU direktiv, poleg tega pa novela izboljšuje nekatere ureditve, za katere se je ob izvajanju zakona izkazalo, da jih je treba oziroma jih je smotrno spremeniti. Direktiva je bila, kot je bilo že večkrat povedano, sprejeta z namenom, da se na ravni EU zagotovijo enotni pogoji za pridelavo in trženje semenskega materiala sort, ki so naravno prilagojena lokalnim in regionalnim razmeram ter so ogrožena zaradi genske erozije ter mešanic semen, namenjenih za ohranjanje naravnega okolja v okviru ohranjanja genskih virov. Morda se sliši komplicirano, a v Poslanski skupini SDS verjamemo, da vsi tisti, ki jim je sprememba namenjena, točno vedo, kaj spremembe prinašajo. Upamo tudi, da pri prenosu te direktive nismo preveč pikolovski zopet v želji po ugajanju EU in da se kmalu zopet ne bomo srečali z naslednjo novelo tega zakona, kjer bomo spet spreminjali kakšno malenkost. Kajti preveč sprememb na tako specifičnem področju, ki prinaša še spremembe podzakonskih aktov, prinesel v prakso le zmedo. Nepoznavanje pa lahko prinese tudi globe, ki so v tem primeru zelo visoke. Morda v teh časih ni nepomembno, da za izvedbo novopredlaganih rešitev zakona ne bodo potrebna dodatna finančna sredstva, niti državnega proračuna niti druga javnofinančna sredstva. V SDS bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Najpomembnejša novost, ki jo prinaša novela Zakona o semenskem materialu kmetijskih rastlin so določbe, ki omogočajo pridelavo ohranjevalnih semenskih mešanic, to je mešanic semena, nabranega na naravnem travinju, na tradicionalen način, kot so jih pridelovali naši predniki. Seme teh mešanic bo mogoče uporabljati za obnovo naravnih habitatov, na degradiranih območjih, na površinah, ki so bile prizadete zaradi poplav, plazov, hudournikov. Posebej pomembna bo njihova uporaba v krajinskih parkih in drugih območjih, ki jih Zakon o ohranjanju narave opredeljuje kot posebna ohranitvena območja, na primer območje Nature 2000. V Državljanski listi smo prepričani, da bo uporaba ohranjevalnih semenskih mešanic pomembno prispevala k ohranjanju biotske raznovrstnosti. Zaradi tradicionalnega načina pridelave pa bo imela pozitiven vpliv na podobo kulturne krajine in njene estetske in naravne vrednosti, zato spremembe tega zakona podpiramo. Drugo področje, ki ga na novo ureja novela zakona, je posebno preizkušanje sort kmetijskih rastlin. Splošno znano je, da na pridelek v enaki meri vplivajo okoljski dejavniki, tehnologija pridelave in sorta. Poznavanje lastnosti sorte in njenega odziva na klimatske in talne razmere, v katerih se prideluje, je za pridelovalce izjemnega pomena. S posebnim preizkušanjem sort, ki se izvaja na podlagi veljavnega zakona, se pridelovalcem zagotavljajo nevtralni in strokovno utemeljeni podatki o sortah, preizkušenih v naših agroklimatskih razmerah in različnih lokacijah pri različnih načinih pridelovanja in za različne namene uporabe sort. Program posebnega preizkušanja sort se v skladu z veljavnim zakonom izvaja kot javna služba na področju semenarstva, na podlagi 7-letnega programa, ki ga sprejme minister. S programom se določijo tudi sorte, ki se vključijo v posebno preizkušanje sort. Sredstva za izvajanje tega 7-letnega programa, ki je bil sprejet za obdobje 2007–2013 se v celoti zagotavljajo iz proračuna Republike Slovenije. Z novelo zakona bodo stroške za izvedbo naslednjega 7-letnega programa od leta 2014 dalje krili tudi lastniki sort, in sicer za sorte, ki jih bodo sami predlagali v program posebnega preizkušanja sort. Zaradi navedenih razlogov bomo poslanci Državljanske liste podprli novelo zakona. Hvala lepa.
Hvala. In še v imenu Poslanske skupine DeSUS mag. Jana Jenko.
Spoštovani gospod predsednik, državni sekretar, poslanke in poslanci! Poslanke in poslanci Poslanske skupine DeSUS bomo podrli predlog novele Zakona o semenskem materialu kmetijskih rastlin, saj gre zgolj za prenos direktive, četudi s polletno zamudo. Predlog novele zakona bomo podprli tudi zato, ker v pravnosistemskem smislu v ničemer ne spreminja temeljne zasnove in uveljavljenih rešitev obstoječega zakona. Predlog spreminja zgolj tiste rešitve, za katere se je pri dosedanjem izvajanju pokazalo, da jih je treba revidirati in se nanašajo na postopek uradne potrditve semenskega materiala kmetijskih rastlin ter na izvajanje progama posebnega preizkušanja sort rastlin kot javne službe na področju semenarstva. Kot rečeno, bomo poslanke in poslanci Poslanske skupine DeSUS predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanski skupin. Amandmajev nimam, tako da zaključujem drugo obravnavo zakona. Odločanje o zakonu bomo opravili v okviru glasovanj v skladu s časovnim potekom seje zbora jutri. Prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O FINANČNEM POSLOVANJU, POSTOPKIH ZARADI INSOLVENTNOSTI IN PRISILNEM PRENEHANJU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 26 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Predstavnikov Vlade ni med nami? Je. Besedo dajem ministru Pličaniču, če želi, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite gospod minister. Ne želi? Dobro. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije, v njenem imenu gospod Jožef Horvat. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Še enkrat prav lep pozdrav spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister s sodelavko! Prepričan sem, da bo pri poslanskih skupinah interes za razpravo o tem predlogu zakona. Naj spomnim, prejšnja vlada je 12. januarja letos sprejela predlog novele insolventnega zakona, s katero želi povečati možnosti za ohranitev zdravih jeder, dodatno zaščititi upnike in delavce ter uvesti institut male prisilne poravnave. Novela med drugim spreminja pogoje za poplačilo navadnih upnikov v prisilni poravnavi z najmanj 50 % v štirih letih na 30 % v osmih letih. Takrat je po seji vladi takratni minister za pravosodje, ki je opravljal tekoče posle, gospod Aleš Zalar povedal, da se postopki zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju pri krepitvi možnosti za prestrukturiranje podjetij med drugim nanašajo na zaostrovanje meril za ugotavljanje, kdaj je družba insolventna. Zanimiva je časovna koincidenca, namreč čas Zalarjevega pisanja predloga se ujema s časom priprav na insolventna postopka nad družbama Viator&Vektor in Primorje, katerih največja lastnika sta vidni član LDS in oseba, ki so ji nekoč ponudili kandidaturo za župana na listi LDS. Ampak to je zgolj ugotovitev, lahko tudi špekulacija. To so dejstva in v Novi Sloveniji vidimo to zanimivo časovno koincidenco. Ko študiramo predlog novele zakona in ko beremo mnenja reprezentantov, to se pravi Gospodarske zbornice Slovenije in Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, potem vidimo, da ta dva gospodarska reprezentanta nista našla skupnega imenovalca. To nas skrbi in to nas dejansko tudi navaja k temu, da Poslanska skupina Nove Slovenije ne bo dopustila, da bi ta zakon šel v nadaljnjo obravnavo. Se pravi, mi bomo podprli sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, če bo takšen sklep predlagan. Želeli bi si namreč, da na tem izjemno zahtevnem in kompleksnem področju dobimo neko celovito rešitev, saj je namreč frekvenca spreminjanja tovrstne zakonodaje prevelika. V zadnjih petih letih smo ga spremenili oziroma je Državni zbor to zakonodajo spremenil najmanj petkrat. In to je prevelika motnja za gospodarske subjekte, posebej tiste, ki imajo težave. Seveda je to velika motnja oziroma velik vprašaj predvsem tudi za upnike. Tudi mi bi se želeli zgledovati po naših sosedih Avstrijcih, ki so podobno zakonodajo napisali leta 1914 in je potem vse do leta 2010 niso spreminjali. To so, po našem mnenju, po mnenju poslanske skupine, prave zakonske rešitve. Res je, da smo mlada demokracija, res je, da so adaptacije gotovo v naši zakonski materiji nujno pogostejše, ampak s skrbnim premislekom, s sodelovanjem vseh sodelujočih, ki jih ta zakon prizadene, sem prepričan, da lahko pridemo do boljše rešitve, do celovite rešitve. Kot rečeno, in s tem zaključujem, poslanska skupina tega predloga zakona ne bo podprla. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije mag. Stanko Stepišnik.
Hvala lepa, gospod predsednik. Še enkrat spoštovane poslanke in poslanci! Poglavitne rešitve in cilji Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o finančnem poslovanju v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju so: ohraniti zdrava jedra v podjetjih, zato predlaga omilitev pogojev za začetek prisilne poravnave, znižuje pogoj glede poplačila terjatev v postopku prisilne poravnave s sedanjih 50 % na 30 % v štirih letih oziroma na 40 % v primeru poplačila terjatev v osmih letih; uzakoniti poenostavljeno prisilno poravnavo za espeje in mikro podjetja; omilitev pogojev za začetek postopka prisilne poravnave predstavlja bistveno cenejši, hitrejši in pogostejši postopek finančnega prestrukturiranja za te subjekte; izboljšati položaj delavcev, upnikov insolventnega dolžnika uvaja nov razlog za ugovor proti vodenju prisilne poravnave, če delodajalec delavcem ne plačuje redno mesečnih plač v višini minimalne plače in z njim povezanih davkov in prispevkov; dopolniti pravila, ki ovirajo imenovanje za člana upniškega odbora; določiti dodatne izpodbojne domnevne insolventnosti, ki upnikom olajšajo položaj, kadar predlaga začetek stečajnega postopka; dopolniti pravila o glasovanju o prisilni poravnavi. Usklajenost predloga. Predlog zakona podpira Gospodarska zbornica nasprotuje pa mu Obrtna zbornica. Obrtna zbornica nasprotuje omilitvi pogojev za začetek postopka prisilne poravnave, ki določa, da mora dolžnik upnikom s predlogom prisilne poravnave ponuditi najmanj 30 % poplačila v roku štirih let oziroma če ponudi najmanj 40 % poplačila, obdobje poplačil ne sme biti daljši od osmih let. Veljavna ureditev minimalno poplačilo v višini 50 % terjatev v roku štirih let. Obrtna zbornica meni, da predlagatelj s tem, ko na eni strani rešuje zdrava jedra insolventnega podjetja, spravi v velike likvidnostne težave in insolventen položaj njegove upnike, do zdaj zdrava mala mikro podjetja in obrtnike. Obrtna zbornica se strinja z uvedbo poenostavljene prisilne poravnave, vendar pa ugotavlja, da so pogoji za sprejetje prisilne poravnave za mikro podjetja in podjetnike bistveno strožji od prisilne poravnave, ki velja za vsa druga podjetja. Poleg soglasja upnikov, katerih skupni znesek terjatev je najmanj šest desetin vseh navedenih terjatev, je potrebno še soglasje več kot polovice vseh upnikov, katerih terjatve so navedene v seznamu terjatev dolžnika. Argumenti za. S sprejetjem novele bi se omogočilo ohranjanje zdravih jeder gospodarstva. Omogočeno bi bilo izpeljati postopke insolventnosti brez večjih stroškov tudi za mala mikro podjetja in espeje. Z novelo bi lahko pripomogli k temu, da se bodo nekatera podjetja, ki bi sicer šla v stečaj, lahko ohranila in zaživela na novo. S predlaganim znižanjem zahtevanega poplačila upnikom in podaljšanju roka zanj, bi lahko omogočili, da bi bili upniki poplačani v večjem obsegu, predvsem pa hitreje. Z uveljavitvijo omenjenih sprememb bi se izognili množičnem stečajem podjetij, ker bi bila v primeru tega olajšanega pogoja izvedba prisilne poravnave sposobna nadaljevati poslovanje, to se pravi, da imajo konkurenčni položaj na trgu, imajo produkt, ki se prodaja. V primeru prisilne poravnave je zainteresiranim upnikom omogočeno, da preko upniškega odbora sprejmejo sklep o povečanju osnovnega kapitala z novimi denarnimi stvarnimi vložki. Tako bi lahko upniki vstopili v lastniško strukturo insolventnega dolžnika namesto dotedanjih lastnikov, ki niso izvedli povečanega osnovnega kapitala družbe z novimi vložki, čeprav bi to odpravilo vzroke insolventnosti. Argumenti proti. Poslabšanje položaja malih in mikro podjetij ter obrtnikov, zmanjšanje zaščite interesa malih upnikov. Prisilna poravnava ne sme biti namenjena le zaščiti in ohranitvi dolžnika. Nekaj iztočnic iz javne predstavitve mnenj, udeleženci so poudarili: največ polemike in pomislekov je izzval ta predlagani 5. člen o znižanju praga poplačila v prisilnih poravnavah s 50 % na 30 %. V samo petih mesecih so v prejšnjem mandatu na Ministrstvu za pravosodje že začeli s postopki za pisanje tega novega zakona z utemeljitvijo, da je začetkov postopkov prisilnih poravnav vse premalo glede na obdobje pred uveljavitvijo zakona in da je več kot očitno prag previsok. Vsak mesec je bilo približno 50 stečajev, prisilnih poravnav praktično nič, 3. To se pravi, da je vzrok za spremembo tega je ravno to, da je s prisilno poravnavo veliko podjetij šlo v naslednji postopek stečaja. Veliko bolj kot začetki postopkov prisilnih poravnav je pomembno število potrjenih, torej izglasovanih postopkov prisilnih poravnav, in kar je najpomembnejše, koliko poravnav je bilo uspešno končanih. Rešitve, ki so danes predlagane, bi morale biti podkrepljene s konkretnimi številkami o začetih, potrjenih in zaključenih prisilnih poravnavah in z izkušnjami dosedanje prakse uporabe prisilne poravnave. Tudi tukaj je bilo stališče, da je precej prisilnih poravnav dokaj pozno prijavljenih. Do takrat so že podjetja v težkem finančnem položaju, narejeni so tudi že določeni obvodi in tukaj se ni držalo teh zakonskih rokov. Roka med prisilno poravnavo in stečajem ni v višini poplačila upnikov niti v možnosti nadaljevanja dejavnosti, tudi ne v ohranitvi delovnih mest in blagovne znamke, pač pa je bistvena razlika v usodi obstoječe praviloma nesposobne lastniške in upravljavske strukture. Slednja se v primeru stečaja zamenja, v vsakem primeru pa se v "prisilki" ohranja ekipa, ki je družbo pripeljala v stanje insolventnosti. In prav ohranitev nesposobne vodstvene garniture je največkrat temeljni razlog za nadaljnji oziroma vnovični neuspeh gospodarskega subjekta kljub finančni reorganizaciji, ki se zgodi predvsem na pleči upnikov. Težko bo na zeleno vejo podjetje spravil tisti, ki ga je pripeljal v insolventnost. Glede na te predpostavke je z mnogo vidikov, sploh pa v naših razmerah, stečaj boljša možnost, ne le z vidika upnikov, tudi dolgoročno z narodnogospodarskega vidika za same zaposlene delavce. Zamenjava lastniškoupravljavske strukture je zato eden temeljnih pogojev, da poslovni subjekt sploh splava iz težav. To je po sedanji ureditvi mogoče le z uvedbo stečaja, ki je voden strokovno, transparentno in pošteno. Vsak insolventni postopek bi moral za seboj potegniti tudi spremembo lastništva. Novelo je treba v celoti ali pa vsaj v spornem delu, na primer 5. člen, zavrniti in dopolniti in se čim prej lotiti priprave povsem nove insolventne zakonodaje, ki bo slonela na bistveno drugačnem konceptu in bo v ospredje postavila upnike. Pogoj za uspešno prisilno poravnavo je umik ali omejen vpliv lastnikov, nadzornikov, ki bi morali biti bolj v neki koordinaciji, v nekem sodelovanju s predstavniki upniških odborov. To možnost omogoča sprejetje novele zakona z dodatnima 199.b in 199.č členoma, ki pomenita v paketu, da se upniku in zunanjim strateškim partnerjem zagotovi vstop v lastniško strukturo insolventnega dolžnika namesto dotedanjih lastnikov, ki ustrezne dokapitalizacije niso zagotovili. Podpiramo stališče Sodnega sveta. Citiram. Sodni svet tudi meni, da bi bilo z namenom enakopravnega obravnavanja vseh upnikov insolventnega dolžnika in boljšega varstva njihovih interesov namesto določb člena 199.b in 199.c novele zakona smotrno postopek prisilne poravnave urediti tako, da bi v primeru sklenjene prisilne poravnave le-ta vplivala na adekvatno zmanjšanje poslovnih deležev lastnikov zadolžene družbe v korist upnikov. Tako naj bi upniki v vsakem postopku prisilne poravnave smeli zahtevati, da se jim za odpuščeni del njihove terjatve prizna kapitalski delež v družbi, da se jim torej najmanj 30 % delež njihove priznane terjatve poplača v denarju v največ štirih letih, nepoplačan presežek terjatve pa se konvertira, spremeni v lastniški delež insolventnega dolžnika. Na ta način upnik praktično ne izgubi nič in ima istočasno pravico za upravljanje. Pravica do te zahteve bi lahko bila v sodnem postopku prenosljiva na drugega upnika za primer, da kateri od upnikov ne bi želel postati solastnik zadolžene družbe, istočasno pa lahko tisti, ki ta delež nekako konvertira v lastniški delež, ta delež tudi proda, odsvoji, podari, da za garancijo ali karkoli. Na tak način bi se breme prisilne poravnave porazdelilo tudi na lastnike, ki očitno z družbo niso dobro gospodarili, upniki pa bi bili manj oškodovani. Upniki bi tako kot solastniki insolventnega dolžnika lahko v skladu z zakonskimi možnosti vplivali na poslovanje zadolžene družbe, svoj poslovni delež pa bi lahko tudi, tako kot sem povedal, prodali, založili ali karkoli. Osebe, ki insolventno družbo dokapitalizirajo z novimi vložki pa že na podlagi vloženega svežega kapitala pridobijo vloženim sredstvom ustrezne kapitalske deleže, ki jim zagotavljajo tudi pravico do upravljanja insolventnega dolžnika. Favoriziranje teh oseb nasproti upnikom, ki so morda konvertirali v insolventnega dolžnika bistveno višje zneske terjatev odplačanih svežih sredstev teh oseb, namreč ni skladno z načelom enakopravnega obravnavanja in zato ni primerno. Če bo ta novela zakona dopolnjena s temi mnenji, stališči, amandmaji, bomo zakon v Pozitivni Sloveniji podprli. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani minister! Gospodarstvo v Republiki Sloveniji je trenutno v zelo težkem položaju. Zaradi gospodarske krize so številna podjetja morala uvesti insolventne postopke. K temu je seveda svoje dodala tudi plačilna nedisciplina, vse to pa se odraža na način, da nekoč uspešna podjetja ali obrtniki ne morejo poravnavati svojih obveznosti in so tik pred stečajem, čeprav bi sicer lahko ohranili zdrava jedra svojih podjetij, ki bi z dejavnostjo potem tudi nadaljevala. Dosedanja zakonodaja na področju insolventnih postopkov se ni učinkovito prilagodila gospodarski realnosti, zato so spremembe potrebne in nujne – na to je opozorila Gospodarska zbornica Slovenije –, in sicer zato, da se preprečijo stečajni postopki v podjetjih, ki so sposobna izvesti finančno prestrukturiranje in ohraniti delovna mesta. Po mnenju Gospodarske zbornice Slovenije se je dosedanja ureditev, najmanj 50 % poplačila v največ štirih letih kot pogoj za začetek prisilne poravnave, izkazala za neuresničljivo, zato je treba ta pogoj prilagoditi gospodarski realnosti. Vendar pa, kot opozarjajo še v Gospodarski zbornici Slovenije, morajo biti spremembe tudi sistemske narave in predvsem dolgoročne, da se zagotovijo učinkoviti in predvidljivi insolventni postopki, kar je v interesu tako upnikov kot dolžnikov. Gospodarska zbornica Slovenije je večkrat poudarila, tudi na javni predstavitvi mnenj, da je nedopustno, da se insolventna zakonodaja novelira približno enkrat letno in da se ne predvideva celostne, sistemske in trajne rešitve po zgledu dobrih praks iz sosednjih držav. Na to je opozorila Gospodarska zbornica Slovenija, čeprav se v večini svojih razmišljanj ne strinja z Obrtno-podjetniško zbornico. V zadnjih petih letih smo insolventno zakonodajo spreminjali že najmanj petkrat, če ne že večkrat. Obrtna zbornica Slovenije pa, kot že povedano, predlagani spremembi insolventne zakonodaje, za razliko od Gospodarske zbornice Slovenije, v celoti nasprotuje, saj meni, da bi jo s spremembami najslabše odnesli obrtniki, ki bi bili kljub opravljenemu delu še manj poplačani v primeru stečaja dolžnikov, kar bi posledično ogrozilo njihovo dejavnost. Najbolj je sporen predlog za spremembo 143. člena insolventne zakonodaje, in sicer glede omilitev pogoja za začetek postopka prisilne poravnave, ki določa, da mora dolžnik upnikom s predlogom prisilne poravnave ponuditi najmanj 30 % poplačilo v obdobju, ki ne sme biti daljše od štirih let oziroma v primeru, da dolžnik upnikom ponudi najmanj 40 % poplačilo, pri čemer obdobje poplačila ne sme biti daljše od osmih let. Sprejetje omenjenega predloga, s katerim bi se lani uveljavljen pogoj minimalnega poplačila v višini 50 % navadnih terjatev v roku 4 let še znižal, bi pomeni, kot pravijo v Obrtno-podjetniški zbornici, neposredno legalizacijo kraje malim upnikom in poslabšanje položaja majhnih in srednjih podjetij. V letu 2010 uveljavljen pogoj minimalnega poplačila v višini 50 % navadnih terjatev v roku 4 let za Obrtno-podjetniško zbornico Slovenije predstavlja tako minimum za zaščito interesov upnikov. Kot še dodajajo, bi moralo vsako spreminjanje insolventne zakonodaje izhajati iz temeljnega načela, da se zaščiti interesov upnikov in ne tako kot doslej, da je prisilna poravnava namenjena le zaščiti interesov in ohraniti dolžnika. Seveda pa so znotraj tega zakona, ki ga danes tukaj obravnavamo, tudi dobre rešitve, kot je, na primer, uzakonitev male prisilne poravnave za espeje in mikro podjetja, s cenejšimi in hitrejšimi postopki finančnega prestrukturiranja za ta podjetja, možnost dokapitalizacije insolventnega dolžnika s strani upniškega odbora in še nekaj sprememb. Vendar pa v Slovenski demokratski stranki sprememb in dopolnitev zakona ne moremo podpreti, ker ne predstavljajo kompromisne rešitve, s katero bi bili zadovoljni tako v Obrtni zbornici Slovenije kot v Gospodarski zbornici Slovenije. Prav tako ne predstavljajo zaveze, ki smo jo dali tudi v koalicijski pogodbi, da bomo sprejeli celotno reforme stečajne in insolventne zakonodaje po zgledu Nemčije, Avstrije in drugih držav. V najkrajšem možnem času, upam da bo Vlada oziroma ministrstvo pripravilo celovitejše reševanje tega problema, se pravi, insolventne zakonodaje, zato bomo v SDS ta zakon, ki ga danes obravnavamo zavrnili oziroma glasovali, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, gospod Mirko Brulc.
Spoštovani, gospod minister. Lep pozdrav vsem prisotnim! Ključni razvojni problem Slovenije je visoka prezadolženost gospodarstva. Ta se kaže v poslabšani kondiciji bank in posledičnem kreditnem krču zaradi nasedlih naložb in mejne kapitalske ustreznosti bank, predvsem pa v tem, da podjetja zaradi svoje prezadolženosti niso več sposobna servisirati svojih obveznosti. Pri bankah pa zaradi prezadolženosti ne prejmejo ustrezne podpore za svoje prestrukturiranje, in to je eden od osnovnih problemov, ki terjajo hiter odziv celotne politike, predvsem pa vlade, ki vse do danes ni predstavila nobenega ukrepa ali vsaj ideje, kako se namerava resno in sistematično lotiti tega vprašanja. Število stečajev raste, vedno več je brezposelnih, zato mora biti reševanje vsakega delovnega mesta naša skupna prednostna naloga. Slovensko gospodarstvo zato potrebuje učinkovit postopek prečiščenja, da na zakonit in pravičen način upniki prejmejo poplačilo svojih terjatev, podjetja pa se še razbremenijo obveznosti, ki jih tiščijo pod vodo, s tem pa ohranjajo zdrava jedra in delovna mesta. Postopki po obstoječem zakonu o finančnem poslovanju, postopki zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju so se izkazali kot premalo učinkoviti in predolgi, zaradi česar ne upniki in ne dolžniki z insolventnimi postopki nimajo optimalnega načina prečiščenja nakopičenih obveznosti gospodarskih družb. Socialni demokrati bomo novelo zakona podprli, ker vidimo v njej možnost večjih pravic delavcev in ohranitve zdravih jeder, predvsem z izboljšanim načinom plačila novih deležev v prisilni poravnavi. Zato podpiramo spremembo v teh pravilih. V tem postopku vidimo možnost, da uredimo postopek hitrega stečaja, ki bo omogočil hitro konverzijo upniških terjatev v lastniške deleže. Zato pozivamo vladajočo koalicijo, da podpre ta zakon in v nadaljevalnem postopku omogoči njegove spremembe in dopolnitve. Gospodarska realnost nam ne daje časa, da bi nakopičene gospodarske probleme ignorirali. Potrebujemo hitre in učinkovite rešitve, zato bomo Socialni demokrati novelo zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste gospod Rihard Braniselj.
Spoštovani predsednik, spoštovani minister! V Državnem zboru je bila 28. marca letošnjega leta predstavitev mnenj o predlogu novele Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, ki je že peta v prav toliko letih. Največ polemik je bil deležen 5. člen te novele, ki bi najmanjši dovoljeni delež poplačila dolgov v prisilni poravnavi, uveden z novelo pred manj kot letom dni, zmanjšal s 50 na 30 %. Ostale predlagane spremembe uvajajo malo prisilno poravnavo za espeje in mikro podjetja, kar naj bi pomenilo bistveno cenejši, hitrejši in pogostejši postopek finančnega prestrukturiranja za te subjekte, z razširitvijo možnosti dokapitalizacije insolventnega dolžnika s strani upniškega odbora tudi za primer konverzije terjatev v lastniške deleže, z omejitvijo organov insolventnega dolžnika v postopku prisilne poravnave in z možnostjo prenosa vodenja poslov insolventnega dolžnika na vplačnika novih delnic. Novela se tako v celoti nanaša na postopek prisilne poravnave, ki je namenjena ohranitvi gospodarskih subjektov, kar je bistvena razlika od stečaja. Namen prisilne poravnave je, da se insolventnemu dolžniku omogoči finančno prestrukturiranje, na podlagi katerega postane kratkoročno in dolgoročno plačilno sposoben. In seveda je namen prisilne poravnave tudi ta, da se upnikom zagotovi ugodnejše pogoje poplačila njihovih terjatev, kot bi jih dobili, če bi bil uveden stečajni postopek. Bistveno za uspešnost prisilne poravnave je tako to, da se ta predlaga takoj, ko je dolžnik trajneje nelikviden ali dolgoročno plačilno nesposoben, kar pomeni, da več kot dva meseca zamuja z izpolnitvijo 20 % svojih obveznosti oziroma je prezadolžen oziroma je izguba dosegla polovico osnovnega kapitala. Kot vemo, pa v slovenski realnosti ta pravila upoštevajo le redki. Kapital je večinoma ob vložitvi predloga za začetek postopka že krepko negativen. To jasno kaže, da največja težava insolventnih postopkov pri nas ni v sami zakonodaji, temveč v tem, da se ta ne spoštuje, takšno nespoštovanje pa se ne sankcionira. Uprave in nadzorni sveti družb so dolžni vsak trenutek spremljati kratkoročno in dolgoročno plačilno sposobnost ter nemudoma predlagati ukrepe za upravljanje likvidnostnih tveganj, sicer nosijo v celoti kazensko in solidarno odškodninsko odgovornost za povzročitev oškodovanja upnikov. V Sodni praksi v zadnjem času postajajo potrjene prisilne poravnave redkost, poplačane obveznosti iz potrjenih prisilnih poravnav pa zgolj izjeme. Nikakor pa niso izjeme, celo prej pravilo, zlorabe prisilnih poravnav, ki so predlagane bistveno prepozno in z namenom kupovanja časa in preslepitve upnikov zaradi dokončnega izčrpavanja dolžnika ter poteka vseh rokov za izpodbijanje spornih dejanj v stečajnem postopku. Iz analiz izhaja, da je kapitalska ustreznost gospodarskih družb v prisilnih poravnavah zelo slaba, uvedba praga poplačila na najmanj 50 % jo je nekoliko izboljšala. Znižanje tega praga, kakor se predlaga s to novelo, pa bi jo ponovno poslabšala. Predlagano nižanje tega praga je tako za Državljansko listo popolnoma nesprejemljivo in novele v temu delu izrecno ne podpiramo. Novela sicer po drugi strani vsebuje tudi nekaj korakov k učinkovitejši regulativi, kot na primer strožje preverjanje insolventnosti, dodatne omejitve dejanj uprave dolžnika, preprečitev vključevanja povezanih družb v upniški odbor, izboljšanje položaja delavcev upnikov, omejitev pravice glasovanja posameznih družb in podobno, kar pa bistveno ne prispeva k kvaliteti te novele in posledično k kvaliteti zakona. Državljanska lista meni, da je predlog novele neprimeren za nadaljnjo obravnavo na matičnem odboru, kljub eventualnim kasnejšim amandmiranjem, zato Državljanska lista te novele ne bo podprla.
Hvala. V imenu Poslanske skupine DeSUS, gospod Ivan Hršak.
Spoštovani predsednik, spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Stališče Poslanske skupine DeSUS glede predloga novele Zakona o finančnem poslovanju, postopkih insolventnosti in prisilni poravnavi. Pred nami je zakon, ki ga je kot nujnega vložila že prejšnja vlada. Tudi pristojni minister v tej sestavi vlade je že na sami predstavitvi javnih mnenj zakon predstavil kot nujnega za sprejetje, če želimo zagotoviti učinkovite in realne možnosti prestrukturiranje insolventnih podjetij. To je ključnega pomena za ohranitev zdravih jeder gospodarstva in delovnih mest. Seveda se s tem v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije popolnoma strinjamo in si želimo, da prisilnih poravnav, stečajnih postopkov sploh ne bi bilo. Vendar ti postopki so žal del življenjskega cikla podjetij. Pojav teh postopkov je odvisen od več faktorjev, med njimi je po moji oceni ključen eden, in to je sposobnost in poštenost menedžerjev oziroma vodstva posameznega podjetja. Res je, da je porast tako imenovanih "prisilk" in stečajev zaskrbljujoč, ampak vendarle si priznajmo, da so mnogi izmed njih zlonamerno povzročeni, premoženje podjetja ponikne, upniki vključno z delavci pa ostanejo praznih rok. Res je tudi to, da je gospodarska kriza zahtevala svoj davek imamo pa tudi podjetja, ki so kljub temu ne samo obstala, pač pa so se na krizo pravočasno odzvala in celo povečala ter razširila svojo proizvodnjo, promet, dobiček pa tudi zaposlovala nove ljudi. Torej se ob tem zastavlja vprašanje, ali je res srž slabih razmer v gospodarstvu in tako visokega števila stečajev v državi slaba insolventna zakonodaja in na katerih točkah je slaba oziroma ali ne bi morebiti pomislili na to, da je obstoječi sistem prevečkrat zlorabljen in kako to odpraviti. S tem zakonom naj bi se izboljšal predvsem postopek prisilne poravnave, ki se je doslej izkazal kot precej sporen institut, saj je bil dostikrat izigran, ker se je dejansko večina "prisilk" končana s stečajem. Namen prisilne poravnave pa vemo, da je reševanje zdravih jeder, nadaljevanje poslovanja, ohranjane delovnih mest in tudi optimalno poplačilo upnikov. Ta novela zakona sicer res prinaša nekaj dobrih rešitev. Lahko bi podprli kar nekaj od predlaganega, kot so, recimo, vsi administrativni ukrepi in dopolnitve, ki so pripravljeni na podlagi predhodnih izkušenj in prakse. Prav tako ocenjujemo, da verjetno ni zadržkov za podporo uvedbe poenostavljene prisilne poravnave za samostojne podjetnike in mikro podjetja. Sprememba, ki je za nas pri tem zakonu vprašljiva, je omilitev pogojev za začetek prisilne poravnave insolventnega podjetja iz 50 % na 30 % možnosti poplačila terjatev, saj menimo, da bi s tem poslabšali položaj malih upnikov. Tako bi prišli do tega, da bi le-ti bili ob 70 % svojih terjatev, kar pa menimo, da bi povzročilo hude likvidnostne težave zdravih malih in mikro podjetij ter obrtnikov ter posledično celo ustvarjanje verige nadaljnjih prisilnih poravnav in stečajev le-teh. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije se strinjamo, da je stečajna zakonodaja izredno zahtevna materija, zato zahteva posebno pozornost, predvsem pa mora temeljiti in izhajati iz izsledkov stroke in upoštevati dejanske razmere v gospodarstvu in dosedanje izkušnje, ki jih je pokazala praksa. Poslanska skupina DeSUS se strinja glede tega, da je treba obstoječe rešitve nadgraditi, vendar jih je treba tudi domisliti na način, da bodo dale učinkovite rezultate in preprečevale anomalije, kot jih poznamo, ter da ne bodo šle v škodo upnikov, predvsem tu mislim na male upnike oziroma mala in mikro podjetja ter obrtnike. Ker smo ocenili, da je področje insolventne zakonodaje treba celoviteje domisliti, v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije menimo, da ta predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospa Jasmina Opec.
Lep dober dan vsem skupaj tudi v mojem imenu. Spoštovani! V Slovenski ljudski stranki smo bili v zelo veliki dilemi, kako glasovati o tej noveli Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilni poravnavi. Vedeti moramo namreč, da se je v zadnjih letih ta zakon spreminjalo kar nekajkrat in dobro vemo, da to ni dober signal. Čeprav smo tudi v Poslanski skupini SLS zelo zadržani do 5. člena tega zakona, ki znižuje prag obveznega poplačila upnikov pri prisilni poravnavi, pa je v tem zakonu tudi nekaj zanimivih, če ne celo potencialno koristnih rešitev, recimo tista o možnosti konverzije terjatev v lastniške deleže ali pa možnost prisilne poravnava tudi za samostojne podjetnike in mikro podjetja. Toda dejstvo je, da tudi sedaj veljavni zakon še ni v popolnosti zaživel, saj sedanja ureditev velja nekaj več kot eno leto. Če bi se, recimo, odločili, da v tej noveli 5. člen umaknemo in v nadaljevanju povzamemo samo nekaj drugih rešitev, bi še vedno morali sistemske rešitve iskati v nadaljevanju oziroma še letos. Po pogovoru s pristojnim ministrom ter tudi s predstavniki Obrtno-podjetniške zbornice, ki nasprotujejo večini predlaganih rešitev, je bilo jasno nakazano, da bodo v bližnji prihodnosti potrebne še dodatne spremembe tovrstne zakonodaje, in jasno je, da s to novelo kljub možnosti amandmiranja ne moremo rešiti prav vseh težav teh postopkov. Spoštovani. Institut prisilne poravnave ponuja možnost, da upniki dobijo z nadaljnjim poslovanjem podjetja v nekaj naslednjih letih večji del svojega vložka nazaj, kot pa bi ga s takojšnjim stečajem. Skratka, pozitivna zadeva, ki pa je bila v preteklosti, tako kot tudi že marsikatera stvar pri nas v Sloveniji, včasih tudi zlorabljena. Tudi tako, da se je podjetjem brez vizije in razvoja umetno podaljševalo možnost preživetja tako, da so zaradi predhodnega tihega dogovora med podjetjem in večinskimi lastniki kratko potegnili predvsem preostali manjši upniki. Ta skrb očitno ostaja zdaj še bolj poudarjena. Kot že rečeno, trenutno veljavni zakon ni tako katastrofalno slab, da bi morali s spremembami tako hiteti. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ne bi želeli že ob prvem letu kar dvakrat popravljati tako kompleksnega zakona. Zato bomo danes glasovali proti nadaljevanju obravnave, hkrati pa pričakujemo čimprejšnjo pripravo celovitega zakona. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Spoštovani! Kot sem že rekel v predstaviti, je namen novele zakona omogočiti prestrukturiranje insolventnih podjetij s tem, da se pogoj za začetek prisilne poravnave čim bolj omili. V javni razpravi, ki je bila tukaj – in moram pozdraviti tiste, ki so to organizirali –, je bilo žal premalo tistih, ki imajo s takšnimi postopki zelo velike težave, en ali dva in tista sta povedala svojo kalvarijo, ki je res obupna. Takrat se je pojavil tudi seznam kapitalsko neustreznih družb v prisilni poravnavi, verjetno je teh danes še toliko več, nekatere družbe na tem seznamu pa so že mrtve. Novela bo zavarovala interes upnikov v postopkih prisilne poravnave, kar je zelo pomembno, obenem pa tudi povečuje odgovornost lastnikov in tudi poslovodij družb. Tej odgovornosti do zdaj ni sledil nihče, ti so pa krivi, da je neka družba zašla v insolventnost. Novo je tudi to, da predlog daje možnost konverzije terjatev v lastniške deleže, tudi brez soglasja lastnikov. To so mogoče drobne stvari, ki se v tem zakonu ne vidijo tako zelo, ampak vsekakor so velika novost. Krepi pa se tudi položaj tistih, ki vlagajo v svež kapital, ki so pripravljeni vlagati svež kapital. In zato mislim, čeprav bi bilo treba v tem zakonu mogoče res še kakšno novelo spremeniti, vendar za začetek je to prvi korak in prav bi bilo, da ga vsi skupaj podpremo. Hvala.
Hvala. Gospod Rihard Braniselj, za njim mag. Borut Ambrožič.
Lep pozdrav! Hvala za besedo še enkrat. Bilanca naše krize 6 tisoč 111 plačilno nesposobnih pravnih oseb v letu 2011, kar je 20 % več kot leto prej. Povprečni dnevni znesek dospelih neporavnanih obveznosti je 475 milijonov evrov, kar je 56 % več kot leto prej. Blokiranih 8 tisoč 520 poslovnih subjektov v letu 2011. V letu 2010 za polovico več stečajev kot v letu 2009 ter v letu 2011 za kar tretjino več kot v letu 2010. Povprečno, beremo na Ajpesu, 20 stečajnih postopkov dnevno. 80 % družb, ki predlagajo prisilno poravnavo, konča v stečaju, o ostalih 20 % ni podatka o uspešno zaključenih, pri čemer je možno, da so tudi te družbe končale v stečaju. Kar nam pove, da prisilna poravnava ta trenutek in v preteklih letih sploh ne odigra svoje vloge, pa kakorkoli jo že popravljamo in zakon v tem delu amandmiramo. Dolžniki, prezadolženi dolžniki praviloma prepozno vlagajo postopke za insolventnost. Če poenostavimo. Dolžniki tisti trenutek, ko ne morejo plačati ene same položnice, morajo ukreniti vse potrebno, da nadzorujejo svoja finančna tveganja. Mi pa imamo primere, ko se te obveznosti po zakonu zanemarjajo in se vlagajo prisilne poravnave, kaj šele stečaji, takrat ko je že vse prepozno, ko ni nikakršnega premoženja več in so insolventni dolžniki že totalno izčrpani in za upnike ne ostane ničesar več. Ko govorimo o prisilnih poravnavah, lahko govorimo o mojstrih prisilnih poravnav, seveda v pejorativnem smislu, mojstri prisilnih poravnav v preteklosti so ta institut izrabljali na ta način, da so za zdrave firme predlagali prisilne poravnave, preko poveznih družb in prijateljskih družb pravzaprav izglasovali dobršen del odpisa terjatev in potem na ta način kar precej ogoljufali upnike. Mojstri prisilnih poravnav so ta trenutek tisti, ki predlagajo 15, 16 % poplačilo, kar je popolnoma nesprejemljivo, od lanskega leta naprej, ko je bil ta prag postavljen na 50 % poplačila, to seveda ni več možno. Opozarjam na kazensko in odškodninsko odgovornost uprav in nadzornih svetov, ki se v praksi izjemoma ali sploh ne uveljavlja. Tukaj imajo upniki velike možnosti za poplačilo svojih terjatev, ki pa jih praviloma ne uveljavljajo. Tudi postopki prisilnih poravnav potekajo predolgo, kar eno leto traja od načrta finančne reorganizacije in do izglasovanja poravnav, vendar pa za to ne moremo kriviti niti sodišč niti zakona, pač pripad insolventnih postopkov je tako velik, da je to za sodišča skoraj neobvladljivo. Predlagana novela, kot rečeno, prinaša nekaj dobrih stvari, vendar pa menimo, da je tako neusklajena v tistih bistvenih stvareh, pa tudi sicer bi si želeli mogoče bolj sistemskega premisleka in bolj sistemskega posega v to materijo. Jaz bom glasoval za to, da predlagana novela ni primerna za nadaljnjo obravnavo v zakonodajnem postopku. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Ambrožič se je odpovedal razpravi. Na vrsti je gospod Srečko Meh, za njim gospa Kristina Valenčič.
Spoštovani poslanke in poslanci, gospa predstavnica oziroma predsednik! Na ta način mi najbrž ne pridemo daleč, da ne bomo razpravljali tu, kjer je pravzaprav mesto demokracije in kjer bi razpravljati morali, ker se odpovedujemo in ne povemo stališč, ki so morda izjemno pomembna za slovenska podjetja, za upnike in za trenutek, v katerem smo. Če odmislimo, da danes stavka en del ljudi in da se mi s tem problemom ne ukvarjamo, pa bi se lahko ukvarjali vsaj s problematiko, ki je za ta slovenski prostor izjemno problematična. Če danes govorimo, kakšno je stanje na področju insolventnosti stečajev in položaja gospodarskih družb, se moram z vsemi tistimi, ki govorijo o tem, da je stanje kritično, slabo in da je nekaj treba narediti, seveda popolnoma strinjam, da je eden od vzrokov tega tudi plačilna nedisciplina in da je eden od poglavitnih generatorjev plačilne nediscipline tudi država z vsemi svojimi posrednimi in neposrednimi instituti in vsem ostalim. In če kaj predlagam, danes predlagam, da sprejme Vlada pobudo in se odloči, da bo prva med tistimi, ki bo plačilno disciplino spravila na plačilne roke, da ne bo zamujala in da po Vladi to naredijo tudi občine in vsi ostali, ki smo tako ali drugače vpeti v državni sistem. Pa bomo veliko naredili tudi za to, da bodo težave v slovenskem prostoru, slovenskem gospodarstvu bistveno manjše. Zelo pogosto nas opozarjajo podjetniki, obrtniki, manjši in tudi ostali, da je to eden od glavnih vzrokov in da ne dobijo plačila in da si ne upajo tudi povedati, ker bodo potem kaznovani z nakazili in vsem ostalim, kar se bo dogajalo. To ni dobro stanje. In če česa mi nimamo v temu trenutku, najbrž nimamo časa, da bi govorili tako, kot je, recimo, kar nekaj predlogov. Tega predloga spremembe zakona ne bomo podprli, zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo in bomo seveda naredili celovit, nov zakon, ki bo celovito reševal probleme insolventnosti in probleme vsega, kar se dogaja na področju plačilne nediscipline in stečaja podjetij. Ampak vseeno je nekaj z dobrimi programi treba narediti. Ni prav, da jih kar preprosto odmislimo in rečemo, dobri programi – eden od takšnih primerov je v Radečah, kjer se je občina poskušala lotiti dobrega programa – in tukaj bi nekaj lahko naredili zato, da dobri programi ostanejo. Ampak oprostite, prisilna poravnava v takšni obliki, kot je danes, da prisilno poravnavo vodi tisti, ki je podjetje pripeljal do stečaja, je seveda situacija, kot da bi mu preprosto povedali: "Imaš še dva, tri mesece časa, naredi tisto, kar moraš narediti, podjetje spravi totalno na kolena, naredi vse obvode, ki jih je treba narediti, in potem bo stečaj, v katerem te ne bo več v podjetju." To smo naredili, recimo, v primeru Vegrada, ko smo imeli prisilno poravnavo, ki je bila popolnoma neuspešna. V času prisiljene poravnave se je zgodilo še vse tisto, kar se sicer ne bi bilo treba zgoditi. Zato bi bilo prav, gospe in gospodje, da v času pred prisilno poravnavo takoj zamenjamo menedžment, takoj zamenjamo menedžment, ki je v to pripeljal, takoj zamenjamo lastnike in pripravimo do tega, da bodo tisti lastniki, ki imajo interes, da to podjetje ne gre v stečaj, potem tudi upravljali s tem podjetjem, to pa so tudi upniki. Mi se v tej dvorani, kot je bilo rečeno, 18. nismo dogovorili o tem, kakšna je primerna rešitev, ne Obrtna zbornica, ne Gospodarska zbornica, seveda tudi upniki sami ne, Društvo upnikov je bilo tudi v tej dvorani. Razpravljali so o tem, da je nekaj treba narediti in jaz se lahko s tem strinjam, da ta sprememba zakona ni najboljša, lahko se strinjam tudi, da ni dobra, ampak oprostite, je edina. In v temu času nimamo nobene druge spremembe kot to, ki morda nekaj naredi in prinese, sicer bomo čakali, čakali, da bo Vlada pripravila kompletno in celovito rešitev z vsemi partnerji, ki pri tem sodelujejo in niso enotni, in na koncu bomo prišli do predlagane rešitve oziroma do neke nove rešitve, ki jo bo koalicija seveda sprejela. Zaradi tega predlagam, da podpremo nadaljevanje tega postopka, da razpravljamo o tem, da pripeljemo do neke boljše rešitve, kot je ta, da nekaj naredimo, da sprejmemo tisto, kar morda vendarle prinese to, da bodo lahko upniki, dobri programi zavarovani, predvsem pa, gospe in gospodje, zavarovati moramo delavce, zavarovati moramo ljudi, ki niso prav nič krivi, ki niso imeli prav nobene možnosti na to, da bi vplivali na vodenje podjetja, na menedžment, niso ga ne izbirali, ne postavljali. Ti ljudje od nas pričakujejo, da nekaj naredimo, torej tudi obrtniki, tudi samostojni podjetniki. Zato vas prosim, da premislite, da ob glasovanju omogočite nadaljevanje postopka, ki ga lahko kadarkoli ustavimo, ta čas pa lahko slovenska vlada naredi kakršenkoli predlog hoče, celovit od A do Ž, ki bo upošteval ali ne bo upošteval predlogov, ki so v teh spremembah zakona in bodo morda vendarle doprinesli kanček več, kot je danes. Hvala vam lepa.
Hvala. Gospa Kristina Valenčič, za njo gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Hvala za besedo. Kot članica odbora sem tudi sama imela priložnost spoznati oziroma prisluhniti stroki, gospodarstvenikom, ki so šli skozi postopek insolventnosti oziroma stečaja, pa tudi upnikom. In na podlagi tega sem trdno prepričana, da stečajna oziroma insolventna zakonodaja potrebuje korenito in celovito prenovo, in to v smeri poenostavitve izpeljave postopka insolventnosti in stečaja ob upoštevanju enakopravnega obravnavanja vseh upnikov. Tudi strokovnjaki so na javni predstavitvi mnenj poudarili, da ni težava v zakonodaji temveč v spoštovanju in izvajanju te zakonodaje. Danes lahko ugotovimo, da večina podjetij predlaga postopek prisilne poravnave prepozno, torej ne ko je kapitalska ustreznost družbe na 0 %, kot to določa zakonodaja, temveč ko je ta že na -50 na -100 %. Res je, da predlagane spremembe prinašajo tudi nekatere pozitivne učinke, kot je na primer poenostavljena prisilna poravnava za manjše upnike, žal pa strokovnjaki menijo, da gre le za mrtvo črko na papirju, ki v praksi ne bo imela pozitivnih učinkov, saj v praksi običajno prevlada moč velikega. Menim torej, da je treba vložiti dodaten napor v pripravo prenovljene novele, ki bo poenostavila izvajanje postopkov prisilne poravnave kot tudi stečaja in seveda zato apeliram pristojnega ministra oziroma Vlado, da se čim prej loti dela.
Hvala. Gospod Gašpar Gašpar Mišič, za njim gospa Marija Plevček.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, gospod minister, kolegice in kolegi! Pred nami je zakon, ki ga je v parlamentarno proceduro vložila prejšnja vlada, tako je bilo tudi prej rečeno. Osebno ocenjujem, da ta zakon niti ni tako slab, da bi ga kar tako zavrnili, lahko bi ga amandmirali in bi bila zadeva ob upoštevanju mnenja Sodnega sveta in mnenja vseh zainteresiranih, ki jih ta zakon nekako obravnava. Problem Državnega zbora in problem Vlade je, da vse prevečkrat sprejemamo določene zakone, novele, novele na novelo, zakona na zakon, dopolnitev na dopolnitev, to prav nikamor ne vodi. Primer je tudi da dohodnino spreminjamo prvič, drugič, v tem sklicu že dvakrat in v skladu s predvidenim zakonom o uravnoteženju javnih financ bomo tudi tretjič spremenili dohodnino. Zato, dragi kolegice in kolegi, za v bodoče napotek, ko delamo zakon, dajmo upoštevati zakon vseh, ki jih ta zakon obravnava, ne le nekaj svetovalcev in strokovnjakov znotraj Vlade oziroma ministrstva. Ali bi bilo kaj narobe, če bi se, ko je bil ta zakon v sami pripravi, vključile Obrtno-podjetniška zbornica, Gospodarska zbornica in še mnoge druge zbornice. Ne, to ni bilo narejeno tako. Zato se znebimo občutka, da ta zakon koalicija zavrača zdaj, kot sem slišal, samo zato, ker ga je vložila v proceduro prejšnja vlada. Morda bi bilo dobro razmisliti, da se ta zakon dejansko samo dopolne z amandmaji – 5. člen je najbolj sporen –, vendar ugotavljamo, da s tem ne rešimo celovitega problema, ki je pred nami, ne rešimo. Insolventnost je bila v praksi do zdaj samo neke vrste predprostor, v katerem so velike gospodarske družbe izkoristile ta položaj, da so izsušile podjetje in spravile podjetje v stečaj. Temu naj ne bi bilo tako v praksi. Prevečkrat smo se opekli in za v bodoče naj bi ravnali popolnoma drugače oziroma pravilno. Prisluhnimo prav vsem in čim prej predlagajmo spremembo oziroma novelo, ki bo rešila celovito sliko, ki bo preprečila plačilno nedisciplino, le-ta je največji sovražnik te družbe oziroma gospodarskih družb, malih in mikro podjetij, kajti delovna mesta so danes in jutri bodo še bolj, najbolj iskana, zato se tudi selijo gospodarske družbe v druge države, ker jih vabijo, jim omogočajo ustrezne in boljše pogoje, da se preselijo, aklimatizirajo, da bi zaposlila njihove državljanke in državljane, naša podjetja pa odpuščajo delavce, zato tudi upravičeno stavkajo nekateri. Drage kolegice in kolegi, danes sem se veliko pogovarjal tudi s predstavniki Obrtne zbornice, tudi z našimi kolegi iz poslanske skupine, ker me je skrbelo, kako se bo ta stvar odvila. Pa vidim, da bo morda najbolje, če se ta zakon, to novelo kot tako zavrne, in potem pripravite zakon, s katerim se bomo strinjali vsi prej omenjeni. Osebno se strinjam z mnenjem Sodnega sveta, ki predvideva, da se razlika od 30 do 40 % konvertira oziroma spremeni v lastniške deleže nekega podjetja, vendar, ali je to rešitev? Danes je najbolje, da damo jasno sporočilo vsem podjetnikom, obrtnikom: Ko delate za kogarkoli, preverite njegovo plačilno sposobnost, zavarujte se maksimalno, kar se da, kajti le takrat in tako boste zavarovani, da boste poplačani za svoje storitve, za svoje delo. Mnogo malih podjetij in obrtnikov je pred zlomom ravno zaradi plačilne nediscipline in zaradi tega, ker ta sistem oziroma naša zakonodaja ni predvidevala ustreznega zavarovanja za poplačilo storitev oziroma za poplačilo opravljenih del. Predvsem so tu žrtve obrtniki in mala podjetja. Preprečiti moramo, da bi bili žrtve tudi v bodoče. Pa tudi banke upnice, ki so največji upniki velikih podjetij – na žalost so te banke v večinski lasti države in spet lahko rečemo, bumerang se vrača, udari vse na državo, zato tudi smo tam, kjer smo. Dogovorimo se, da bomo v bodoče sprejemali zakone, ki ne bodo invalidni, ki bodo dobri, kajti sprejemati invalidne zakone naj bo greh v tem hramu demokracije! Mi smo tisti, ki moramo sprejeti odgovornost za sprejete zakone, ki so številne gospodarske družbe, mala in mikro podjetja spravili do obupa. In danes beremo v časopisu, da se celo število samomorov povečuje iz dneva v dan, iz meseca v mesec – zakaj?! Mi smo tisti, ki smo krivi, in moramo to sprejeti in moramo to napako popraviti. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Marija Plevčak. [[Ne.]] Gospa Patricija Šulin, besedo imate.
Hvala za besedo. Pozdrav vsem prisotnim! Postopki zaradi insolventnosti se pričnejo, kadar družba ni zmožna z lastnimi sredstvi, ki jih lahko pridobi od svojih družbenikov, delničarjev ali upnikov, ustaviti negativna gibanja poslovanja. Skrb vseh nas je preprečiti propade podjetij, ki še lahko ohranijo zdrava jedra. Družba, ki postane insolventna, mora po nastanku insolventnosti nadzornemu svetu predložiti poročilo o ukrepih finančnega prestrukturiranja. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, ki ga danes obravnavamo, naj bi omilil pogoje za začetek prisilne poravnave z načinom, da bi z zdajšnjih 50 % poplačil navadnih terjatev v največ štirih letih spremenili tako, da bi poravnava prešla na najmanj 30 % poplačila teh terjatev v največ štirih letih, če pa bi dolžnik ponudil višji odstotek poplačila, bi poplačilo bilo v predlaganih 40 % v največ osmih letih. Vprašati se moramo, ali so ti predlogi pravični ali so le enostransko napisani v prid nekomu. Menim, da taki predlogi dolžniku ponujajo še večjo mero možnosti slabitve upnikov. Če bi tak zakon začel veljati, bi se poslabšal že tako slab položaj malih in mikro podjetnikov ter obrtnikov kot tudi drugih šibkejših gospodarskih družb, s čimer bi se povečale likvidnostne težave upnikov, kar v nadaljevanju pomeni verižno stanje insolventnosti, ki bi prešlo tudi na upnike in bi jih lahko spravilo do stečaja. Če je skrb vseh nas preprečevati propade podjetij in ohranjati delovna mesta v že tako šibkem in načetem gospodarstvu, potem tako predlaganega zakona ne moremo podpreti. Treba ga je ponovno celostno prenoviti, poenostaviti in skrbno določiti njegove spremembe, ki bodo pomenile dobre rešitve tako za dolžnike kot za upnike. Hvala.
Hvala. Gospod Matevž Frangež. Za njim gospod Roman Žveglič.
Dober dan! Večkrat smo že opozorili, da je ključni problem Slovenije ta hip prezadolženost gospodarstva. Če želimo preprečiti to, da se bodo druga za drugo podjetja znašla v stečaju v dolgih in zapletenih postopkih, kjer ne vidimo konca, smo prisiljeni pristati na to, da bo Slovenija izgubljala delovno mesto za delovnim mestom. Slovensko gospodarstvo danes potrebuje hitre in enostavne rešitve. V zakon o postopkih zaradi insolventnosti, o finančnem poslovanju podjetij in prisilnem prenehanju je bilo v preteklih letih vnesenih že nekaj sprememb. Gre za zakon, ki se je relativno pogosto dopolnjeval in spreminjal. Verjetno je res, da imamo relativno slabo delujoči sistem, ki ne omogoča hitrega, učinkovitega, pravičnega in zakonitega poplačila upnikov in preko tega prečiščenja našega gospodarstva. Očitno potrebujemo na tem področju drugačne rešitve. Bojim pa se, da nimamo tega luksuza, ki se mu reče čas, da bi si ministrstvo in vlada vzela veliko časa za to, da pripravita nov sistemski zakon, ker nam gospodarska realnost kaže, da potrebujemo rešitve zdaj. Socialni demokrati smo že v javni predstavitvi mnenj, ki je bila precej dinamična in ki je zelo ilustrativno pokazala, da zapleteni postopki ne dajejo nujno tudi pravičnih rešitev. V tej dvorani smo lahko takrat prisluhnili izpovedi mnogim upnikov, ki so zelo jasno pokazali, na kakšen način so se tovrstni postopki do zdaj zlorabljali za to, da so veliki upniki prišli do boljšega poplačila, praviloma pa, da so kratko odnesli številni upniki, najbolje pa obstoječi lastniki in menedžment prezadolženih gospodarskih subjektov. To je situacija, ki jasno kaže na alarm in pozornost politike, da se moramo temu problemu posvetiti in ga jasno rešiti. Mnoge dileme so odprte tudi v tej noveli. Jaz v vsakem primeru pozivam vladajočo večino v Državnem zboru, da danes ne zapre možnosti za spremembe, ki so na mizi. Ne zato, ker bi verjel, da so spremembe, ki jih imamo danes grajene v novelo tega zakona optimalne, pač pa za to, ker verjamem, da nimamo časa in da je mogoče znotraj tega postopka speljati nove rešitve. Imamo torej slabo delujoč sistem, ampak je to vendarle sistem, ki, četudi slabo, deluje. Predlagamo, da ob tem sistemu z istim zakonom vgradimo mehanizem hitrega stečaja. Kaj je ideja hitrega stečaja? Vse do danes velja prepričanje, da stečaj pomeni prenehanje stečajnega dolžnika, da je to torej konec pravne osebe, s tem preneha ne samo pravna oseba, ampak prenehajo zaposlitve, delovna mesta, prenehajo patenti, poslovni procesi, prenehajo nenazadnje tudi reference, kar je zelo dramatičen primer v primeru še edinega preostalega velikega slovenskega gradbinca. Kaj torej potrebujemo? Potrebujemo mehanizem prečiščenja. Gospodarstvo je prezadolženo, banke zaradi obsega nasedlih naložb in previsoko postavljenih kapitalskih zahtev ne zmorejo servisirati potreb prezadolženega gospodarstva, ki zaradi svoje prezadolženosti na eni strani in na drugi strani težav, ki jih imajo same banke, ne dobijo več spremljave za ustrezno finančno prestruktiranje podjetij, zato da bi ohranila zdrava jedra, zato da si kupijo čas, zato ker čez noč pač podjetij ni mogoče rešiti. Predlagamo torej, da bi v nadaljnjem postopku znotraj te novele uvedli možnost hitrega stečaja. Kaj so temeljni parametri tega postopka. V primeru, ko bi po jasno določenih kriterijih podjetje zašlo v stanje insolventnosti, bi imeli obstoječi lastniki 15 dni možnosti, 15 dni časa, da z novimi vplačali kapitala podjetje rešijo stanja njegove insolventnosti. Če ne, se uvede postopek hitrega stečaja. Hitri stečaj pomeni, da v roku, strokovnjaki ocenjujejo, da je to mogoče doseči v roku 45 dni. Podjetje proporcionalno glede na vrednost upniških terjatev razdelimo novim lastnikom, torej današnjim upnikom. To je seveda nezapletena operacija, ko govorimo o nespornih terjatvah. Ugotovimo, da imata oseba A, B in C vsaka svoje terjatve in proporcionalno glede na stanje terjatev razdelimo lastništvo v tem podjetju, razlastninimo pa obstoječe lastnike. Seveda je bistveno bolj zapletena situacija v primeru, če so te terjatve sporne. V tem primeru bi predlagali, da v postopku hitrega stečaja to gre na poseben kup in se za obseg te nerešene sporne terjatve rezervira obseg lastnih delnic podjetja. Na ta način bi lahko v kratkem roku, relativno kratkem roku 45 dni prišli do prečiščenja dolgov nekega podjetja. To torej pomeni, da bi imelo to podjetje nove lastnike, dovčerajšnje upnike, rešilo pa bi se vprašanje dolgov. Posebno poglavje v tem postopku je seveda vprašanje bančnih posojil, ki so praviloma zavarovana s hipotekami. Banke bi imele v tem primeru možnost, da se odločijo, ali bodo z vrednostjo dane hipoteke sodelovale v lastniški konverziji in na ta način tudi same postale lastnice podjetij ali obdržale hipoteko, unovčile to hipoteko, če ne pride do drugačnega dogovora in se seveda likvidno poplačale iz te hipoteke, ki pa jo, se pravi samo nepremično, še vedno lahko da v najem temu podjetju, ki bi šlo skozi tak postopek hitrega stečaja. Kaj s tem dobimo? Če bi ta postopek premišljeno vnesli v zakonodajo, morebiti in upam, da že v tem postopku, lahki pridemo do hitre rešitve tega velikega krča, v katerem smo se znašli. Vrsto podjetij bi razbremenili njihovih dolgov, vrsto lastnikov, na katere smo pogosto jezni, ker čakajo do zadnjega trenutka, zadaj pa je še morebiti prenekatera zgodba zlorab, odliva premoženja in tako dalje, vse to, kar danes omogočajo dolgi postopki, da lastniki in menedžment premoženje, iz katerega bi bilo mogoče poplačati upnike, spravijo nekam na varno. Vrsta primerov v slovenski zgodovini je tudi v zadnjem obdobju, ki kažejo na to, da je to mogoče in da imajo naša podjetja dovolj znanja, da to tudi dosežejo. Ampak to je težava, ker na koncu tega postopka ne ostane nič. Ne ostane zaokrožen poslovni proces, katerega output je nek proizvod, je neka storitev, ki dosega neko dodano vrednost. In danes smo v situaciji, ko se je treba boriti za vsako podjetje, ko se je treba boriti za vsako delovno mesto. Jaz se še enkrat pozivam vladajočo koalicijo, da resno razmisli o tem predlogu, ki bi zmanjšal zadolženost gospodarstva na relativno hiter in enostaven način, povečal likvidnost v gospodarstvu in na ta način omogočil mnogim gospodarskim subjektom nov začetek ob tem, da bi mnogi, mnogi ljudje obdržali svoje delovno mesto. Rešitev v insolventnih postopkih je torej ta, da dovčerajšnji upniki postanejo novi lastniki podjetij, ker so očitno obstoječi lastniki podjetje pripeljali predaleč. Jaz vas pozivam, da glasujete za primernost tega zakona ob jutrišnjem glasovanju in omogočite, da se na delovnih telesih še natančneje pogovorimo o tem. Škoda bi bilo časa, ki ga nimamo, da razmišljamo o velikih spremembah in novem zakonu. Rešitve terja slovensko gospodarstvo in slovenska realnost zdaj. Vljudno vas vabim, da pri tem sodelujemo.
Hvala. Gospod Roman Žveglič, za njim gospod Darko Jazbec.
Spoštovani! Ko se pogovarjam z obrtniki mi seveda vsi pravijo, da je treba predlagane rešitve zavrniti, da je to nič drugega kot uzakonjena kraja in da je bil pripravljen v času z namenom reševanja nekega posebnega tajkuna. Seveda gospodarstveniki govorijo drugače. Jaz osebno sicer ne poznam uspešne prisilke v slovenski zgodovini, sploh pa je ne poznam, da bi bila hitra. Lahko da se motim. Predlagane rešitve tukaj notri, ki so, pa jaz ne vidim, da bi bile hitre, učinkovite predvsem pa seveda pravične. Jaz si seveda želim, da bi bile te rešitve podprte tudi še s kakšno drugo ustrezno kazensko zakonodajo. Prav ta rešitev, o kateri je govoril moj predhodnik, okoli hitrega stečaja, se mi zdi zelo smiselna, vendar ne vem, če lahko zdaj v tem zakonu. Jaz si želim, da bi mi imeli zakon o hitrem stečaju brez prisilne poravnave. Hvala.
Hvala. Gospoda Jazbeca ni, mag. Barbare Žgajner Tavš tudi ne. Mag. Dejan Židan, beseda je vaša, za njim gospod Jožef Horvat.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister s sodelavko, lep pozdrav! To je tipičen zakon, kjer ni potrebna politična razprava, in mi je všeč, da takšna razprava tukaj tudi ne poteka. Ima pa naša poslanska skupina dejansko samo eno prošnjo in ta je naslednja. Vsi smo nezadovoljni s trenutno zakonodajo. Ta zakonodaja je še eden primerov slovenske posebnosti, ko naredimo toliko izjem, da postaja zakonodaja neizvršljiva in v osnovi ščiti tiste, katere ščititi ne sme, to vemo. Zdaj edino pot vidimo mogoče na dva načina; ena pot je, in tudi spoštujem voljo gospoda ministra, da pripravi nov zakonodajni predlog v celoti, je pa to eden najbolj zapletenih zakonov. Tako da se zna zgoditi, da tega zakona ne bo možno v zelo kratkem času pripraviti. Imamo pa mi operativne težave. In zaradi teh operativnih težav, ki v osnovi pomenijo, da izgubimo preveč gospodarskih družb, ki v osnovi pomenijo, da je zakonodaja v temu trenutku takšna, da lahko lastniki, ki so načrtno ali nenačrtno uničili podjetje, črpali to podjetje še kar nekaj mesecev, je potem naš predlog, da vsaj to zlorabo, ki jo neuspešno lastniki izrabljajo, preprečimo tudi na ta način, da je prisilna poravnava možna prej in jo je lažje izvesti. Seveda pa tudi jaz zagovarjam, da se čim prej pripravi predlog, da izvršimo hitri stečaj. Šele takrat, ko bo možna hitra menjava lastništva, nam bo omogočeno, da marsikatero podjetje, ki smo ga izgubili zato, ker stari lastniki izkoriščajo zakonodajno zapletenost in naredijo vse, da ne pride do zamenjave lastništva, na koncu prizadene delavce. Namreč končni produkt je – kaj? Stari lastniki uspejo umakniti del premoženja, del finančnih virov, Slovenija pa ostane brez gospodarske aktivnosti in tisto, kar je najpomembnejše, da naši delavci ostanejo brez dela. Spoštovana koalicija, spoštovani kolegice in kolegi, jaz vas pozivam, da ta vaša pripravljenost v besedah, da ste pripravljeni sodelovati tudi z opozicijo, kadar gre za interese ljudi, državljank in državljanov, se izkaže v praksi. Sedaj imate lepo možnost in vas pozivam, da omogočite nadaljnjo obravnavo tega zakona. Hvala.
Hvala. Gospod Jožef Horvat, za njim mag. Katarina Hočevar.
Hvala lepa gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kar nekaj poslancev nas je bilo prisotnih na izjemno dobro pripravljeni prireditvi Gospodarske zbornice, ko je Gospodarska zbornica podeljevala tradicionalne nagrade najboljšim podjetnikom v Sloveniji. Tam je bil zbran, kot radi rečemo, cvet slovenskega gospodarstva, ki nam je iz odra in potem tudi po individualnih razgovorih povedal naslednje: "Ne prosimo vas denarja," torej vas in nas politikov, "prosimo pa vas, da nam naredite pravno državo." Pravzaprav nič novega, ampak velika naloga za Državni zbor. Mi v Novi Sloveniji bi si želeli, da bi si o vsebini te zakonodaje, ki jo danes obravnavamo, se pravi zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, resnično strinjali vsi akterji. Govorim o reprezentanci, na eni strani slovenski Gospodarski zbornici, na drugi strani pa o Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije. Ampak pred obravnavo te novele zakona, ki je sicer, lahko rečemo, minimalna, gre za minimalno adaptacijo zakona, se žal ti dve gospodarski organizaciji nista poenotili. Gospodarska zbornica Slovenije tej noveli zakona pritrjuje, jo podpira, na drugi strani Obrtno-podjetniška zbornica tem rešitvam, ki so v tej noveli zakona predvidene, nasprotuje. Še več, tudi Sodni svet je s podpisanim predsednikom dr. Mirom Cerarjem dal sicer minimalno, a po mojem mnenju tehtno pripombo. Sodni svet ima pripombo zoper prvi odstavek 1. člena predloga novele, ki določa, da ima upniški odbor pravico pregledati poslovne knjige in celotno dokumentacijo, ki jo je prevzel stečajni upravitelj. In potem obrazložitev te pripombe: "Taka določba je v nasprotju z načelom enakopravnega obravnavanja upnikov." Člani upniškega odbora so namreč le nekateri največji upniki, katerim bi možnost pregleda poslovne dokumentacije in celotne dokumentacije v zvezi s stečajnim postopkom zagotovila neupravičeno prednost pred ostalimi upniki. S tem bi ti upniki lahko pridobili informacijo o tem, kakšna dokazila ima stečajni dolžnik o obstoju in višini njihovih terjatev. To je tehtna pripomba Sodnega sveta. Tudi Gospodarska zbornica Slovenije je 27. marca letos, se pravi dan pred javno predstavitvijo mnenj o noveli zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju organizirala okroglo mizo z naslovom Prisilna poravnava ali stečaj, pro et contra noveli zakona. Naj naštejem samo nekaj točk, in samo tiste, da ne boste rekli, da morda jemljem te zaključke iz njihove okrogle mize, da jih trgam iz konteksta, ampak bom prebral samo tiste, ki so napisane z odebeljenim tiskom. Prvič. Gospodarska zbornica Slovenije pravi: "Nedopustno je, da se tako pomemben zakon letno novelira. Zato je nujno pristopiti k oblikovanju sistemskih, trajnih in medsebojno usklajenih rešitev po vzoru dobrih praks sosednjih držav, ki lahko zagotavljajo tudi konsistentno sodno prakso, na primer, kot sem že v predstavitvi stališča poslanske skupine povedal, avstrijske insolvečne zakonodaje, ki datira na leto 1914 in je bila spremenjena prvič šele leta 2010. Slovenska gospodarska zbornica nas navaja, da se pri snovanju tovrstne zakonodaje zgledujemo, in sicer pravi takole: "Zgled za organiziranost sodišč in upravljavcev insolvenčnih postopkov najdemo v Avstriji, Nemčiji in tudi Poljski." Te države so zgled za normativno ureditev vodenja insolvenčnih postopkov, posebej prisilnih poravnav. In še ena, zadnja takšna ugotovitev: "Ključni osebi, ki narekujeta tek postopkov prisilne poravnave in stečajnih postopkov, sta upravitelj in sodnik. Če obstoječa zakonodaja omogoča, da ob njunem osebnem angažmaju postopki tečejo učinkovito, proaktivno, pravično in primerno hitro. Že obstoječa zakonodaja to omogoča." V Novi Sloveniji imamo problem z razhajanjem mnenj Gospodarske zbornice Slovenije, pripombo je napisal Sodni svet, z rešitvijo pa se ne strinja Obrtno-podjetniška zbornica. Se pravi, naš razlog ni v tem, kot je mogoče spoštovani kolega gospod Gašpar Gašpar Mišič zaključeval, da mi zakon zavračamo zaradi tega, ker ga je napisal prejšnji minister Zalar. Zaupam pa sedanjemu ministru in njegovi ekipi, da bo v najkrajšem možnem času z vključitvijo vseh vpletenih napisal tudi dobro rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber. Pripravi naj se gospod Jožef Jerovšek.
Hvala za besedo. Lep pozdrav predvsem ministru, ki je danes tukaj med nami. Če se spomnite, sem na začetku druge redne seje opozoril na to, da bi bilo neprimerno, če bi danes prav vsi ministri odšli iz Ljubljane in ne spremljali razprave v Državnem zboru, tako da pozdravljam takšno ravnanje in sem vesel, da lahko razpravljamo v Državnem zboru o tako pomembni temi skupaj z ministrom. Zakon, ki ga danes obravnavamo, je sicer vložila že prejšnja vlada in zaradi zahtevnosti same vsebine je bila predlagana tudi splošna obravnava in tudi vložena s strani koalicijskih poslancev zahteva za redni postopek, kar kaže na to, da je poslovanje naših podjetij in predvsem podjetij, ki se ukvarjajo s težavo insolventnosti in mogoče tudi vprašanjem stečaja, zelo aktualna tema. Pri tem je vendarle treba po mojem mnenju slediti interesu, da te postopke čim prej zaključujemo in da ne omogočamo izkoriščanja ali pa izčrpavanja teh podjetij na račun predvsem zaposlenih, ki običajno pozneje ostanejo tisti, ki so najbolj prizadeti. Seveda je ta insolventnost povezana tudi z drugimi poslovnimi partnerji in običajno ne gre samo za eno podjetje, gre za včasih usodno povezavo tudi z drugimi, predvsem manjšimi podjetji, ki jih lahko to pahne v izjemno težek položaj in tudi pri tem lahko propadejo oziroma gredo v stečaj. Rešitve, ki so možne v tem zakonu in o katerih se pogovarjamo, bi vendarle bilo treba preučiti tudi v tem smislu, da bi deleže, ki ne bi bili poplačani v tem postopku, vendarle poskušali obravnavati tudi kot možnost vstopa v lastniško strukturo tega podjetja, ki je insolventno, in s tem omogočiti vsem tistim, ki ne dobijo poplačanih terjatev, da upravljajo s tem podjetjem in mogoče rešijo tako to podjetje, delovna mesta v tem podjetju, kot tudi svoje podjetje. Tukaj je sicer Sodni svet opozoril na pomanjkljivost, ki lahko nastane v primerjavi s tistimi, ki vložijo svež kapital v to podjetje in uveljavljajo v celoti potem tisti delež pri upravljanju, nekdo drug, ki je mogoče izgubil celo več denarja v tem postopku insolventnosti, pa se mu prizna samo nepoplačani delež kot lastniški delež, pa bo imel nekaj manj možnosti na upravljanje tega podjetja. To je dilema, ki jo je treba zagotovo tudi s pravnega vidika izčistiti in predvsem tudi z odnosa, da ne bi naredili mogoče kakšne rešitve, ki bi bila potem ustavno sporna in bi se s tem zadržalo izvajanje zakona, in tako ne bi naredili potem pri reševanju težkega položaja podjetij prav ničesar. Sam bi pa dodal k temu še eno, lahko rečem tudi izkušnjo, ki mislim, da bi jo bilo dobro preučiti predvsem v tistem smislu, ko postane banka odločilna pri tem, ali bo neko podjetje obstalo ali na kakšen način bo obstalo. Mi smo podoben primer ali eden od takšnih primerov reševali v primeru Adrie, kjer se je del dolga transformiral v lastniški delež in je banka postala potem tudi solastnik Adrie in s tem to podjetje posluje naprej, brez da bi to podjetje prenehalo ali pa prišlo v še neke resnejše težave, ker ne bi imelo možnosti poplačevati dolgove. Podobno mislim, da bi lahko uredili tudi za ostala podjetja, seveda dogovor z bankami, verjamem, da bo skorajda misija nemogoče, vendar bi pa veljalo proučiti možnosti, ki jih imamo na drugih ravneh. V Sloveniji namreč obstaja tako imenovana mreža podjetniških inkubatorjev ali tudi tako imenovanih tehnoloških razvojnih centrov, ki razpolagajo z določenimi sredstvi, s katerimi se pomaga ali ustanavljati podjetje ali zagotoviti nek svež kapital, da neko podjetje lahko začne poslovati. Gre pa za denar, ki ga tako podjetniški inkubatorji ali pa tehnološki centri pridobivajo iz evropskih sredstev, državnih sredstev in tudi občinskih. To se mi zdi ena od možnosti, da lahko preko podjetniškega inkubatorja vstopimo v to podjetje in tudi poplačamo mogoče nek dolg do banke in če je ocenjen program, ki ga to podjetje ima, kot perspektiven, je po mojem mnenju realno pričakovati, da če zmanjšamo obveznosti, ki so pri tem bile do banke, seveda ponudimo možnost normalnega poslovanja in tudi obstoja tega podjetja. Po mojem mnenju principi obstajajo. Niso nedosegljivi ali neizvedljivi. Z nekoliko več truda pri vseh akterjih se lahko slika v gospodarstvu in pri reševanju brezposelnosti bistveno hitreje spremeni, kot bi si mogoče predstavljali, da bo samo nek nov zakon vedno prinesel nove, tiste prave rešitve, vsi tisti, ki so v proceduri, pa da temu niso kos ali ne bodo kos v dovolj veliki meri. Razumem sicer intenco, da želi nova vlada oblikovati nove zakone, nova izhodišča, nove rešitve, ampak vendarle, te rešitve, ki so danes na klopi, na naših mizah so bile pretehtane v strokovni javnosti kot tudi na nivoju uporabnikov ali zbornic. Te izkušnje in napotki po mojem mnenju vendarle niso odveč. Zato menim, da bi bilo vendarle modro nadaljevati s tem postopkom in nekatere stvari reševati že v tej fazi, pozneje pa nadgraditi še nekatere druge rešitve, ki bi šle lahko v to smer, kot sem nakazal, da dejansko tudi država ne vstopa neposredno v ta podjetja, ki imajo dober program, ampak preko tako imenovanih podjetniških inkubatorjev, s tem se pa ohranijo številna delovna mesta in tudi dobri programi. Papirnica Radeče je eden od teh primerov, kjer lahko govorimo o tem, da je program zelo dober, ima trg, tudi mednarodni trg, ampak enostavno ne znamo zaključiti tega postopka na način, da ne bi bil tako usoden za to dejavnost znotraj Slovenije in za zaposlene pri nas. Še huje je, če se nam zgodi, da potem vso to tehnologijo nek drug partner iz tujine vzame in odpelje to znanje, ki ga imamo, iz Slovenije. Predvsem zaradi tega, da ohranimo tehnologijo, ki jo imamo, znanje, ki ga zagotovo imamo, v čim večji meri na operativni ravni, so razmisleki o tem, da se mogoče res vpeljejo hitri stečaji, zelo pomembni, ampak da vemo, kaj potem temu hitremu stečaju sledi, kdo je tisti, ki bi lahko čim prej stopil, potem v to družbo. Upam, da kljub vsemu današnja razprava pripomore k tem rešitvam in da bo ta zakon preživel. Potem pa ga bomo nadgradili z novimi, svežimi idejami, ki jih bo najbrž vlada tudi oblikovala.
Hvala lepa. Ker gospoda Jerovška ni, ima besedo mag. Alenka Bratušek. Pripravi naj se mag. Melita Župevc.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Bom sama kratka, ker bo naša glavna razmišljanja v nadaljevanju povzel gospod Stepišnik, bi si pa želela, da bi njegova vsebinska razmišljanja slišali malo več poslancev koalicije, ker če sedaj dobro pogledam, jaz mislim, da je samo naše poslanske skupine v dvorani več kot vseh koalicijskih poslancev. Sedaj pa k bistvu. Ne morem verjeti, če pa uporabim njegove besede, bom rekla, da sem zgrožena, da danes ob obravnavi te teme z nami ni ministra za gospodarstvo gospoda Žerjava. Lep pozdrav ministru za pravosodje, javno upravo in vse, kar spada zraven, ampak ob tako pomembni temi bi pričakovala, da bi ob vas sedel tudi minister za gospodarstvo – "borec za vsako delovno mesto", kot se je rad poimenoval, nam je do zdaj pokazal, da ga resnično zanimajo samo delovna mesta v njegovem kabinetu, koga in za koliko denarja bo zaposloval v svojem kabinetu. Žalostno in zaskrbljujoče. Po naši oceni bi se dalo z amandmaji dopolniti tako, da bi bil boljši. Verjetno ne najboljši, ampak boljši, kot je sistem, ki ga imamo danes. Zato tudi mi upamo, da boste to kolegi v koaliciji spoznali in dovolili, da razprava o tem zakonu in postopek teče naprej. Verjamem pa, da je to problem, če manjka idej, kako se teh zadev lotiti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Damjana Petavar Dobovšek, pripravi se gospod Bojan Starman.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni, podpredsednicaDržavnega zbora, spoštovani minister, predstavniki Vlade, spoštovani kolegi in kolegice poslanci in poslanke! Rada bi povedala, da sem tudi jaz včeraj pogrešala Poslansko skupino Pozitivne Slovenije, ko smo imeli predstavitev davčnih zakonov, in sem vas prav pogrešala pri razpravi, ko sem imela tudi sama eno od predstavitev, ko sem govorila praznim stolom. Saj pravim, sem vas pogrešala tudi pri zelo pomembnem sprejemu zakonodaje, torej davčne zakonodaje. V zvezi s to predlagano novelo bi želela izpostaviti, da prihajam iz okolja, kjer je večina mikro, malih in srednjih podjetij, espejev in obrtnikov, ki se borijo za svoj obstoj in dve veliki gospodarski družbi. Ena od teh je zaradi nelikvidnosti in plačilne nesposobnosti v postopku insolventnosti, najprej v prisilni poravnavi in zdaj v stečajnem postopku. Vzrokov za stanje, v katero je to podjetje prišlo, je verjetno več. Eden od teh, ki se mi zdi zelo pomemben, je zaradi nepravilnih poslovnih odločitev lastnika in uprave, v tem primeru enotirne uprave. Solidarna, odškodninska in kazenska odgovornost zoper tistega, ki je zaradi nepravilnih poslovnih odločitev povzročil takšno stanje, se ne izvaja in ne spoštuje. To je problem in anomalija, ki povzroča škodo in stiske predvsem zaposlenim, ki na te odločitve enotirne uprave niso imeli prav nobenega vpliva, in seveda tudi odločitve lastnika. In zdaj, ko je podjetje v stečaju, na kolenih in ko lastnik v dogovarjanju z bankami ni pripravljen ponuditi niti evra svojega premoženja, kot je razbrati to iz medijev, v zastavo za kredit, za obratna sredstva, ki jih podjetje nujno potrebuje za zagon, za zagon zdravega jedra, za ohranitev tehnologije in predvsem za ohranitev delovnih mest, se zaposleni enostavno pojavijo na seznamu za odpoved iz delovnega razmerja. In po drugi strani tudi upniki, ki se jim povzroča škoda ali posledično tudi insolventni postopki, torej podizvajalci, dobavitelji, med njimi tudi mikro, mala, srednja podjetja, pa tudi propad samostojnih podjetnikov in obrtnikov. Mala, srednja, mikro podjetja predstavljajo v Sloveniji osrednji del gospodarstva, in v Sloveniji bi morali prav tem podjetjem dati prioritetno pozornost za ponovni zagon in gospodarsko rast, torej tudi espejem in obrtnikom, mikro, malim in srednjim podjetjem. Sprašujem se, ali je ta novela zakona, ki je pred nami, v smeri zaščite teh malih upnikov, mikro, malim in srednjim podjetjem. Ena od dobrih rešitev v tej noveli je tudi poenostavljena hitra prisilna poravnava za te majhne upnike, vendar jaz osebno v tem ne vidim rešitve dejanskih težav, torej rešitve samo na papirju. Ali res mislite, da bodo mikro, mala in srednja podjetja ter obrtniki preživeli pod pogoji, ki jih nudi ta novela, da bodo osem let čakali na poplačilo teh 30 oziroma 40 % sredstev? In da Obrtno-podjetniška zbornica nasprotuje večini predlaganih členov v tej noveli, tudi nekaj pomeni in daje jasen signal, da je treba zakon temeljito prenoviti, da bodo postopki jasni, kratki, hitri in učinkoviti in da se bo zakon tudi izvajal. Predvsem pa je treba razmisliti tudi v smeri, da se ukrepa in terja tudi solidarna, odškodninska in kazenska odgovornost zoper tiste, ki so podjetja pripeljali v takšen položaj. Glasovala bom proti predlagani noveli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Starman, pripravi naj se prosim mag. Marko Pogačnik.
Hvala za besedo, lep pozdrav vsem skupaj. Mene ne moti, kdo je predlagal zakon, če bi bil takšen, da bi ga bilo možno ustrezno dopolniti, tako kot bi si želel, potem me ne bi to motilo. Vendar pa se mi zdi, da ta zakon s temi spremembami ne omogoča v teh postopkih, da bi ga ustrezno dopolnili, ker enostavno določeni členi, ki bi bili potrebni nujnih korekcij, niso odprti. Zato je nujno treba ta zakon zavrniti in pripraviti res enostaven, učinkovit zakon, kratek, enostaven. Ni treba, da čakamo nanj pet let, po nujnem postopku bi moral iti, ker tukaj je res ena popolna zmeda. Sam sem bil v svoji zgodovini priča raznim dogodkom, raznim postopkom, pa moram reči, da je pred petnajstimi leti bil zakon bolje dodelan, kot je zdaj. Ta zakon se ne dotika stečajnih postopkov in vsega tega. Stečajni postopki so dejansko ena smrt za podjetje, nekje zunaj to razumejo kot nov začetek. Stečaj pri nas, če povem za primer, ki sem ga imel zadnjega, stečajni pride in začne postopke. Vsi morajo prijaviti svoje terjatve, potem pa so postopki vseh cenitev, zbiranje raznih revidiranih in drugih izkazov in potem se začnejo postopki priprav za licitacije, to je veliko časa, se pravi, to je smrt. V poslovnem svetu vemo, da podjetje, ki ne živi, saj to je tudi normalno, človek, ki ne živi po navadi več kot eno uro, potem ne bo več zaživel. In je konec debate. To je potem samo stvar postopka in potem se začnejo licitacije, razprodaje in vse skupaj. Dejansko je vse namenjeno temu, da bi bili upniki zaščiteni v tem procesu. Navsezadnje pa so upniki slabo zaščiteni, saj po navadi tako ali tako nič ne ostane oziroma upniki dobijo zelo malo. Zato bi bilo dobro v tej stečajni zakonodaji narediti zelo enostavno zadevo, ko se ugotovijo pogoji za stečaj, pride stečajni upravitelj. To sem jaz v Kranju v Planiki doživel, prišel je stečajni upravitelj, zelo natančno smo načrtovali, tisti dan smo imeli na mizi dovoljenje o nadaljevanju proizvodnje, s točnim programom nabav, številom delavcev, kupcev in smo imeli to dovoljenje za tri mesece na mizi. Ker je bilo poslovanje planirano in tudi dejansko izvajano, smo za vsak dan vedeli, koliko dobička smo ustvarili in smo povečevali stečajno maso. In nič se ni dogajalo v podjetju, mi smo normalno poslovali, niti ure proizvodnje nismo prekinili. Delavci so dobili odločbe, nekaj jih je bilo viška, tisoč 600 jih je pa ostalo na delu. Dobili so dve odločbi, eno o prekinitvi zaradi stečaja, drugo o nadaljevanju. Ko smo izvedeli o stečaju, je bilo razdeljenih v eni uri 2 tisoč 400 odločb, pa še enkrat toliko, tistim, ki so nadaljevali z delom, tam jih je bilo pa, kaj jaz vem, tisoč 800. Vse je bilo natančno pripravljeno, vse je natančno potekalo. Potem smo pa nadaljevali s proizvodnjo. Stečajni ni počel nič, zbiral je terjatve, koliko jih je in tako naprej. Potem se je pa zgodil dogovor z upniki, ki so konvertirali svoje terjatve oziroma je podjetje zadržalo njene terjatve in obljubilo, da bo poravnalo. Proces je potekal zelo koordinirano, zelo natančno, z veliko konkurenčnostjo in dobičkonosno smo poslovali, tisoč 600 ljudi je imelo delo, zagotavljali smo dovolj naročil, dovolj materiala. Tisti, ki so vlagali v času postopka, so pridobili večje deleže in trajalo je šest mesecev, ko se je "Planika v stečaju" črtalo in je ostala Planika, poslovala je brez problemov, finančno konsolidirana in poslovala normalno naprej. Mislim, da je bil to še en tak večji primer v Sloveniji, več jih pa ni bilo. Ko sem prišel v Muro, sem mislil, da se bo dalo podobno narediti. Nič se ni dalo. Tam so šli vsi postopki in tako naprej. Zelo malo je treba v teh zakonodajah, stečajni bi prišel, bi ugotovil, kdo so upniki podjetja, potem pa omogočil čim hitrejši prenos lastništva prejšnjih lastnikov na nove, to se pravi na upnike, in jim tudi dejansko in fizično omogočil prevzem vodenja podjetja, se pravi, da predstavijo svoje vodje in poskrbijo za svoje terjatve, ki jih imajo, in z dobrim delom gre podjetje naprej, počistijo podjetje, imajo možnost dati višek ljudi iz podjetja, ker drugače jih ne moreš dati, te ubije. In s tem se podjetje očisti, zagotovi se nadaljnje poslovanje, odslovi se stečajnik, ker so novi lastniki, ni več potreb za stečaj. To je ena od variant, ki je bila pri kolegu nakazana, ampak je možna. Tudi v postopkih prisilne poravnave so določene stvari možne, enostavne. Seveda pa pri nas stvari zakompliciramo do take mere, da nihče več ne ve in ne zna, razen špekulantov, ki so dobro pripravljeni. Mene je kar groza, ko začnemo govoriti o prisilni poravnavi, dobimo strokovnjake, ki za 70, 100 tisoč evrov takoj pripravijo predlog prisilne poravnave, ni problema, "tukaj notri boste odpisali vse to, na koncu bo pa toliko dobička, namesto 10 milijonov izgube, bo deset milijonov dobička", ko bodo vsi to "pošmerglali". Potem pa začnemo revidirane bilance, vse to so obvezni postopki in ko je program pripravljen, potem pa teče ta debata okrog doseganja tistega kvoruma, da se ta prisilna poravnava izglasuje. Kup ljudi je tukaj notri, ki služi, zelo malo je pa tistih, ki bi poskrbeli, če je podjetje prišlo v težavo, da bi šlo naprej. Ko sem gledal ta spisek, mi gredo lasje pokonci, ampak koliko je teh podjetij, ki so praktično v nemogoči finančni situaciji, govorimo o kreditnem krču. Konec koncev so pa dejansko tisti, ki so denar dajali tako in na tak način v ta podjetja, krivi. Naj poskrbijo za reševanje svojega denarja te banke, zakaj jih bomo samo mi "futrali" z davkoplačevalskim denarjem, naj prej pridejo v ta podjetja in zagotovijo tako upravo in tako vodenje, da bodo ta denar enkrat nazaj dobili, ne pa samo odpisovali in tako naprej. To so stvari, ki jih je treba narediti in mislim, da ni treba, da jih dolgo delamo, da ni treba razpravljati o tem, kateri zakon, da pa je škoda časa izgubljati s tem in popravkom teh členov, ker ne bomo niti 5 % tega, kar jaz mislim, da je treba narediti, sploh zaradi postopkovnih zadev naredili. Zato predlagam, da ga zavrnemo in naložimo, da se po hitrem postopku uredi. Res je nujno, da tukaj nekaj spremenimo zelo na hitro in omogočimo, da ne bo vse to, kar je nekje na poti propada, da bo vsaj kaj od tega ostalo. Dejansko se z birokracijo izgubljajo delavna mesta, ko bi v normalnih pogojih, v normalnih kreditnih situacijah ljudje lahko tekoče pozitivno poslovali. Seveda, kjer je izgubljeno vse, tam ne more nihče pomagati. Ampak je veliko stvari, ki so izgubljene zaradi neumnosti menedžerjev, zaradi neumnosti in pohlepnosti bank, ki so prekomerno vlagale denar v te zadeve. Naj za kakšno stvar prevzamejo odgovornost pa plačajo ceho tisti, ki to povzročijo, ne vedno neki drugi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Pogačnik. Pripravi naj se gospod Jerko Čehovin.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Mislim, da je stečajna zakonodaja ena ključnih, ki so potrebne temeljite prenove, in je tudi ena izmed tistih, ki so krive za to, da so se gospodarstvo in podjetja znašla v težavah, v kakršnih so zdaj. Obstoječa zakonodaja je preobsežna in bi jo bilo treba poenostaviti, saj to nikamor ne pelje, da sedanja zakonodaja obsega približno 400 strani in da se v njej izgubljajo vsi. Predvsem pa to izkoriščajo dolžniki, ki potem z dolgotrajnimi postopki zmanjšujejo stečajno maso in oškodujejo upnike. Vemo, da je ta zakonodaja prišla na mizo s strani prejšnje vlade. Sam absolutno ne bom podprl teh postopkov, pa ne zaradi tega, ker je to predlagala prejšnja vlada, pač pa zaradi tega, ker ta zakonodaja ne ponuja celovitih rešitev za rešitev tega. Nov zakon bi moral temeljiti predvsem na treh segmentih, in sicer: zaščititi upnike, pospešiti in poenostaviti postopke ter preprečiti izčrpavanje podjetij. Ključna zadeva, ki je v tem predlaganem zakonu sporna, je, da se instrument prisilne poravnave zopet znižuje, to pomeni, na račun upnikov. Sam sem absolutno za to, da se podjetja rešujejo, vendar se ne smejo reševati na račun upnikov. Ne razumem Gospodarske zbornice, da se strinja s takšnim predlogom. Sam sem bistveno bolj naklonjen stališču Obrtne zbornice. Ponovil bom besede podpredsednika Grosarja: "Tisti, ki podpirate takšno rešitev prisilne poravnave, dajte mi 100 tisoč evrov, jaz vam jih bom pa vrnil čez 8 let 40 tisoč." Verjetno ni junaka tukaj, ki bi takšno ponudbo sprejel. Ampak to predvideva obstoječa zakonodaja: zopet na račun upnikov reševati podjetja. Mislim, da pri tej zakonodaji noben popravek ne bo deloval, če hkrati ne bo uvedena možnost, da se takoj zamenja uprava, ko pride do insolventnih postopkov, in jo naj postavijo upniki. Upniki so tisti, ki so dolžni to storiti, obstoječim lastnikom se da pa možnost, na primer, 25, 30 dni, da zadevo dokapitalizirajo oziroma rešijo, če pa ne, imajo pa upniki možnost, da spremenijo terjatve, konverzije v lastniški kapital. Tako se dela v tujini, in tu je pomembna hitrost postopkov, saj je treba zadeve opraviti takoj. Še enkrat apeliram na Vlado, na ministra za pravosodje – verjetno bo pri tem sodeloval tudi minister za gospodarstvo –, da se ta zadeva čim prej pripravi tako, da bo prijazna predvsem do upnikov, ne pa, da bo zakon ščitil dolžnike. Smiselno pa bi bilo mogoče tudi, da se v to zakonodajo vključijo tudi elementi kaznivih dejanj, kazenskega zakona. V primeru, da upniki ne bodo poplačani iz stečajne mase manj kot 50 %, se obstoječe poslovodstvo za to kazensko preganja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jerko Čehovin. Pripravi naj se gospod Ivan Hršak.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. No, še eno skromno anarhistično mnenje. Kadar podjetje pride v prisilno poravnavo ali stečaj, dejansko iz gospodarske sfere preide v pravosodno sfero in pod ingerenco pravosodnih oblasti. To pomeni, da mi lahko sprejemamo še take zakone, če bomo nadaljevali s tako prakso, kot jo izvaja do zdaj pravosodje, se bodo v bistvu zelo počasi reševale te zadeve. Praksa, ki jo tudi sam dobro poznam, ker sem vso svojo življenjsko delovno dobo preživel v gospodarstvu, je pač takšna, da se ohranjajo neki standardni prijemi. Ne glede na gospodarsko krizo, ne glede na družbene probleme ni nikakršnih drugačnih praks. Torej gre zadeva obupno počasi. V nasprotju z večinskim mnenjem koalicije menim, da ima predlagana novela zakona več pozitivnih kot negativnih plati, in to prav zaradi stvari, ki sem jih omenil. Poročevalec naše skupine je že povedal, da se da te stvari z nekimi popravki tudi izboljšati, vendar gre pa predvsem za to, da v današnjem času nujno potrebujemo ohranitev slehernega delovnega mesta. Ker če nam tudi zaradi pomanjkljive insolventne zakonodaje oziroma zakonodaje, ki ureja to tematiko, podjetja prehitro preidejo v stečaj ali imajo morda zdrava jedra, imajo morda tudi celo programe in tržišča, in to se je velikokrat dogaja. Te stvari, o katerih so bili pomisleki, se nanašajo predvsem na tista podjetja, ki izhajajo iz lastninjenja tako imenovane družbene lastnine, iz podjetij, ki so nastala iz zasebne pobude ali kjer so lastniki ljudje, ki so sami ustvarili ta podjetja, tudi ta podjetja dostikrat pridejo v težave. Nekaj takih primerov je tudi tukaj med nami. Vendar mislim, da ne poznam podjetnika, ki bi želel to svoje podjetje uničiti, sam sebi škodovati. Hočem povedati, da tu ni nekega vzorca, da ne gre tu za neke špekulacije, ko se z raznimi prijemi, takšnimi ali drugačnimi, tudi s pomočjo te zakonodaje, s prisilkami in tako dalje postavlja nek način izčrpavanja podjetij ali pa drugi načini slabitve premoženja. Mislim, da je v tem trenutku, ko bi gospodarstvo moralo imeti prednost, ko bi morali gospodarski ukrepi imeti prednost tudi pred temi varčevalnimi ukrepi, ki zarežejo tako v to socialno državo, pa nimamo pomislekov glede hitrosti, nimamo pomislekov glede začasnosti in tako dalje, da tu pa nekako kar pustimo, da zadeva gre naprej. Ne nasprotujem, da ministrstvo oziroma vlada pripravi nov zakon. Naj pripravi boljši zakon, kot je sedanji, vendar mislim, da tudi te stvari, ki so v tej noveli, na nek način pomagajo k reševanju gospodarstva. Zato bi predlagal, da se tako, kot je bilo rečeno, ponovno prek matičnih delavnih teles poskušajo oblikovati amandmaji, ki naj izboljšajo predlog, ki naj se le sprejme, vlada pa naj pripravi po svoji prioriteti boljši in nov zakon. Za oboje bom z veseljem glasoval.
Hvala lepa, gospod Čehovin. Na vrsti za razpravo je, vidim, kar nekaj odsotnih kolegic in kolegov. Mag. Branko Grims. [[Ga ni.]] Gospa Romana Tomc se je odjavila. Gospa Jasmina Opec, izvolite.
Hvala za besedo. Vsi se strinjamo, da naša država, naše gospodarstvo potrebuje hitre ukrepe. Vendar pa vsak zakon, ki ga sprejemamo v tem državnem zboru, ne more biti sam sebi namen, ampak mora prinesti rešitve, ki bodo subjektom, na katere se bo določen zakon nanašal, dejansko olajšale njihova življenja in njihovo delo. Sprejetje novele zakona o finančnem poslovanju, o postopkih zaradi insolventnosti in prisilni poravnavi ob nasprotovanju naših obrtnikov in podjetnikov, na katere se dejansko ta zakon nanaša, bi bilo od nas neodgovorno dejanje. Pri iskanju pravih rešitev na področju insolventnosti moramo prisluhniti pripombam, predlogom tistih, ki so neposredno vpeti v materijo omenjene zakonodaje, in sprejeti rešitve, ki bodo dejansko koristile slovenskemu gospodarstvu in ne bodo nikogar oškodovale, nikogar pahnile v obup ali, kot smo že danes slišali, v še kaj hujšega. Naš cilj mora biti priprava zakonodaje, ki bo učinkovita, ki bo pravična in v katero bodo naposled verjeli tisti, zaradi katerih se določena zakonodaja tudi sprejema. Verjamem, da bo ministrstvo v sodelovanju in ob podpori obeh zbornic, tako gospodarske kot obrtno-podjetniške, pripravilo zakonodajo, ki bo imela za končni rezultat dejansko pomoč slovenskemu gospodarstvu in ohranitvi delovnih mest. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Stanko Stepišnik, pripravi se gospod Matjaž Han.
Hvala lepa, gospa podpredsednica Renata za besedo. Nič več ne razumem. Gospodarstvo je v izredno težki situaciji, ta situacija se prenaša na javni državni sektor, na socialo, in tam, ko bi lahko nekaj naredili, nočemo nič narediti. Blokada podjetij. Več kot 2 tisoč subjektov je mesečno že v blokadi. To se pravi, da se je ročnost poplačil obveznosti zmanjšala. Bolj kot se manjša, bolj se peljejo naši gospodarski subjekti v insolventnost. Insolventnost pomeni, da nisi več sposoben poplačati svojih dolgov. Ta insolventnost lahko nastane, ne tako, kot nekateri razmišljajo, samo s tajkuni, kradljivci, lopovi in tako naprej, insolventnost lahko nastane iz različnih vzrokov. Tudi takšnih vzrokov, za katre podjetje ni krivo – ali se mu poslabša tržni položaj, nastane na trgu vojna, se mu odlije kader ali se zainvestira pri investiciji, ali pa se je tudi premalo vlagalo v razvoj in raziskave. Ko je podjetje insolventno, mu je treba pomagati, če ima zdrava tehnološka jedra, če ima produkte, ki so na konkurenčnem trgu tržni, če je tehnološka raven teh produktov tako velika, da je z malo denarja možno te produkte še narediti bolj konkurenčne. Vendar izgleda, da pri nas prave volje za reševanje teh problemov ni. Nujno je zaradi te kritične situacije takšnim podjetjem, ki imajo zdrava tehnološka jedra, pomagati v tem smislu, da se ohranjajo delovna mesta. Ni v prvi vrsti to, kar nekateri govorite kot advokati obrtne zbornice, da se zaščitijo upniki. Ampak naloga je, da se ohranijo delovna mesta. S tem, ko bomo ohranili delovna mesta, bomo ohranili, če hočete, dobavitelje, upnike in tako naprej. Današnja rešitev, ki je bila predlagana, da upniki 30 % dobijo poplačanih v štirih letih, ker podjetje, ki mu je steklo toliko in toliko krvi, tega ni sposobno prej narediti in ga ne moremo ubiti, 70,% terjatev pa gre v lastniško strukturo, ki se spremeni, spremeni se tudi kapitalska struktura, spremeni se sposobnost podjetja dobiti na trgu dovolj kredita in denarja za nadaljnje poslovanje, ta nova lastniška struktura pa lahko preko skupščine zamenja tudi upravo. Vse to, kar ste govorili, je s tem predlagano. Eden, dva amandmaja temu zakonu, pa bi po moje lahko rešili precej podjetij. Drugače bomo do junija imeli izredno veliko stečajev. Naša slovenska podjetja so prezadolžena. Podatek v primerjavi z Evropo je zastrašujoč. To se je zgodilo zaradi hitre rasti, potem je pa udarila recesija. In danes je veliko podjetij pred tem, da bodo insolventna. Če ne bomo hitro nekaj naredili, se nam bo zgodilo to, da bo upadanje števila delovnih mest v realnem sektorju hitrejše, kot je bilo do sedaj. Veste, da se znižalo s 490 tisoč na 420 tisoč, v javnem sektorju pa nekoliko povečalo. Jaz ne vem, od kod bo država v ta proračun dobila denar, če ne bomo ohranjali delovna mesta. In ohraniti delovno mesto je cenejše, kot pa ustanoviti novo. Veliko besed je izgovorjenih, češ, bomo zgradili nova delovna mesta z visoko dodano vrednostjo. Kdor je kdaj že ustanovil takšno delovno mesto, ve, kako je to težko. Koliko energije je treba vložiti, koliko razvoja in raziskav, denarja je treba vložiti, da ustanoviš dva, tri, pet, novih delovnih mest. Mi imamo pa nezaposlenih že 115 tisoč. Jaz mislim, da bi morali nadaljevati razpravo o tem zakonom, ga dopolniti, potem pa v miru pripraviti, če imate boljše rešitve, kot so to, nov zakon, ki bo dosti boljši za upnike, to se pravi, da bodo poplačani več kot 100 %, da bodo vsa delovna mesta ohranjena in da bo vsem lepo. Če boste ta zakon zavrnili, se bomo soočali z izredno velikimi stečaji. Te številke, kot sem povedal, blokade podjetij rastejo, 2 tisoč subjektov v februarju 2012. Potem imamo izračunane točke tveganja, ki so tako nizke, ki kažejo trend, da se bo v enem letu skoraj 20 % naših gospodarskih subjektov znašlo v insolventnem oziroma stečajnem postopku. In ta zakon je predlagan ravno zaradi tega, ker dosedanja 50 % povrnitev terjatev ni učinkovita, ker nobena insolventna razprava oziroma postopek se ni končal drugače kot s stečajem. Jaz vas prosim, koalicija, to je za vas dobro, podprite tak zakon in razpravo, da bomo lahko omogočili ohranitev delovnih mest. Hvala.
Hvala lepa. Gospoda Hana ni. Na vrsti je predlagatelj, to je Vlada. Gospod minister dr. Senko Pličanič, bi želeli besedo? Izvolite.
Hvala. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nekaj kratkih misli za konec. Želja in cilj ali pa moj načrt je, da pripravimo dobro zakonsko ureditev, ki bo omogočila v resnici prestrukturiranje tistih podjetij, ki so prezadolžena, da bodo lahko preživeli. V tej predlagani noveli je kar nekaj dobrih rešitev, hkrati pa ocenjujem, da je tudi precej drugih možnosti za izboljšanje te zakonske ureditve. Želeli bi tudi, da je ta zakon usklajen z vsemi tistimi ključnimi akterji, ki na tem področju delujejo, ne samo z Obrtno-podjetniško zbornico, tudi še z nekaterimi drugimi, ki so izrazili nasprotovanje v tem postopku sprejemanja. Zato je tudi moja ocena, da je najbolje, da se ta novela zavrne in potem v najkrajšem možnem času pripravi širša in bolj celovita, zlasti pa usklajena zakonska ureditev tega področja, ki bo v resnici takšna, da bo tudi v praksi lahko funkcionirala bolje, kot je do sedaj. Torej cela vrsta dosedanjih zakonskih rešitev, ki so bile do sedaj veljavne in so se želele s to novelo do določene mere popraviti, je bilo takšnih, da v praksi niso dobro funkcionirale. V celoti se strinjam z mnenjem poslanca Pozitivne Slovenije gospoda Mišiča, ki je v svojem izvajanju poudaril, da bi v tem hramu moral biti greh slab zakon. Torej cilj, ki ga imam, je ta zakon popraviti, tako da bo dober, da bo v praksi deloval in da bo dosegel cilj, o katerem je gospod Stepišnik govoril. To pomeni, da bo v resnici omogočal prezadolženim podjetjem, da se izvlečejo iz težav, da ponovno zaživijo in da ne pridejo v stečaj. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Prosim za prijavo. Ugotavljam, da sta dva prijavljena razpravljavca. Vsak ima na voljo 5 minut. Prvi je na vrsti gospod Ivan Vogrin.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Danes obravnavamo zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju družb. Temeljno se je vprašati, kdo je danes insolventen. Če začnemo pri vrhu, država. Danes imamo štrajk, ker država ne uspeva poravnavati z zakonom sprejetih obveznosti. To se pravi, vsi. In tako nonšalantno zavrniti ta zakon v prvi obravnavi, se mi zdi pravzaprav dokaj neodgovorno. Veliko dobrih predlogov je bilo slišanih v Državnem zboru, žal pa jih ne slišimo. Običajno je tako, da dokler sami ne doživimo kakšne osebne izkušnje, težko razumemo določene stvari. Gospod mag. Stanko Stepišnik je dal čudovit predlog, dober predlog, na osnovi katerega bi bilo treba zakon nadgrajevati in ga v prvi obravnavi vendarle sprejeti. Ne glede na to, da je prišel predlog iz opozicije, menim, da je naša odgovornost, da vse dobre predloge sprejemamo. Sprašujem, kaj se bo moralo zgoditi, da bomo začeli poslušati ljudi, ki delajo v praksi, ki so delali v praksi in ki razumejo probleme. Ne da jih prepišejo in tu preberejo in zagovarjajo neko stališče, ki je posledica, milo rečeno, nekega črednega nagona. Vsi približno vpijemo v isti rog, karavana pa gre dalje. Ko smo leta 2008 uvedli tako imenovano plačno reformno, so približno isti ljudje kot danes opozarjali, da je plačna reforma napačna, da nismo tako bogati, da bi javni sektor tako dobro plačevali. Danes smo pravzaprav v čudni situaciji, ko tisti, ki so takratno plačno reformo, ki je tudi naredila to državo insolventno, pravzaprav govorijo, dajmo ukiniti to plačno reformo, dajmo javnemu sektorju čim več vzeti. Kje je tu etika in morala? Mislim, da je od etike "e", od morale pa "m". Moj predlog je, da v prvi obravnavi ta zakon podpremo, da pa naredimo ekspertno skupino. Mi v Državnem zboru imamo vsaj dva eksperta – verjetno vas je več, vendar jaz ta dva zelo dobro poznam, z njima sem se pogovarjal – za zakon o gospodarskih družbah in tudi zakon, ki je sedaj v obravnavi. Sta pa zakona v tesni povezavi in naj bi pomagala razbremeniti gospodarstvo in delati v smislu, da se ohranijo delovna mesta. To sta mag. Stanko Stepišnik in gospod Bojan Starman. V ekspertno skupino dajmo še tretjega in delajmo na zakonu naprej ter napravimo zakonodajo takšno, da bo pomagala ohranjati delovna mesta, ne pa jih ukinjati. Vse ostalo pa je bilo v razpravi že povedano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Meh.
Spoštovane gospe in gospodje, naj vas vprašam, če mi lahko kdo pove, kolikšen je bil odstotek poplačila upnikov pri stečaju Vegrada in kolikšen bo odstotek poplačila upnikov v primeru Vegrada. Še v postopku stečajnega postopka bodo zadovoljni, če bodo lahko plačali, pa smo neko gradbeno firmo uničili v tistem trenutku, ko smo to lahko naredili zaradi zakonodaje. Danes je bilo tukaj veliko dobrih predlogov, absolutno mislim, da je gospod Stepišnik, veliko vas je govorilo izjemno, vsi pravzaprav, saj zato smo v parlamentu, v hramu demokracije, kjer razpravljamo zato, da bi zagotovili primerne pogoje. Ta predlog je dober zato, ker je edini, ni boljšega, ker ta trenutek moramo nekaj narediti, ker bomo sicer imeli še večje težave, še več stečajev bo, še več ljudi bo na cesti, še več bo problemov. Tudi predlog gospoda Vogrina ni slab, ker nam omogoča nadaljevanje, ker lahko naredimo nekaj boljšega od tega, kar je danes, to pa je naš primer. Tukaj ne gre ne za leve, ne za desne, ne za prejšnje ne za sedanje, ne za pozicijo in ne za opozicijo. Gre za delavce, za ljudi, za tiste, za katere bi nekaj morali narediti. Slabše je pravzaprav lahko. In edini predlog, jaz verjamem, da bi slabše ne smelo biti, ko govorimo o položaju podjetij in položaju ljudi, delavcev, insolventnosti in vsem, kar je bilo danes povedano, ampak morda pa lahko s tem zakonom, s popravkom tega zakona napravimo to, da ne bo šlo navzdol, da se bo ustavilo, da bomo lahko ohranili zdrava delovna jedra in da se bo gospodarska situacija tudi umirila in obrnila navzgor. Zaradi tega niso upniki v tej situaciji, ko podjetja drvijo v stečaj, v nobenem boljšem položaju. Pogosto so celo v slabšem položaju, posebej nezavarovani upniki, tisti, ki nimajo prednostnih pravic, in tisti, ki niso zavarovali. In še en problem je, v težavah so ali smo tudi investitorji. V tistem trenutku, ko gre nekdo v stečaj, in je bil naročnik tisti, ki je naročil investicijo, smo v zelo velikih težavah tudi investitorji. Govorim seveda v imenu naše občine, kjer smo bili v zelo velikih težavah zaradi tega, ker smo težko zavarovali tisto, kar smo plačali, našo lastnino, ker pa gre ta lastnina, če nisi zelo nabrit, potem lahko tudi v stečajno maso in zato je lahko tudi problem. Zaradi tega, še enkrat, podpiram predloge, ki so bili danes tukaj dani. Do jutri imate čas, spoštovane poslanke in poslanci iz pozicije, da spremenite to svoje stališče, ki ste ga danes povedali ob glasovanju. Vas, gospod minister, pa bi prosil, da poveste danes tukaj pred tem našim visokim zborom, kdaj boste pripravili zakon in kdaj boste potem v proceduro dali zakon, da bomo lahko ljudem povedali, da bomo imeli rok, sidro, na katerega se lahko obrnemo, da bomo lahko povedali, da slovenska vlada je nek predlog, ki je bil pripravljen skladno z gospodarsko zbornico pa še s kom drugim, zavrnila skupaj s koalicijo, naredila pa bo odličen predlog do takrat. Do takrat pa pomeni, da bo stekla zadeva tako, kot je danes.Gospe in gospodje, hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj ni več možna razprava. Gospod minister, izjemoma vam še lahko sedaj dam besedo [[..]] Izvolite.
Hvala. Samo kratek odgovor, že prej bi to lahko povedal. Naš načrt je iz obstoječe novele vzeti tisto, kar je v redu in kar je bilo tudi v današnji razpravi ugotovljeno, da je v redu, in temu dodati še druge izboljšave tega sistema. Dogovorjen sem z ministrom za gospodarstvo in ministrom za finance, da se skupaj lotimo tega projekta, in še z drugimi, recimo izvršbe in zavarovanja in mogoče še česa, in v najkrajšem možnem roku to pripravimo. Roka zdaj seveda ne morem specificirati in ga opredeliti, vsekakor pa je to ena od prioritet, ki jih bo ta delovna skupina in vlada pripravila. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali jutri, 19. aprila 2012, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DIGITALNI RADIODIFUZIJI. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 10 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jankom Vebrom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Proceduralno, izvolite, gospod Möderndorfer.
Spoštovana predsedujoča, poslanci in poslanke! Glede na to, da vemo, da ta vlada danes zaseda na Ptuju in da ni sposobna pri posameznih točkah zagotavljati svojih predstavnikov, kot veleva poslovnik, in ker ni pokazala niti minimalnega dostojanstva do tega zbora, predlagam, da prekinemo sejo in počakamo na predstavnika, ki bo v skladu s poslovnikom, nekimi manirami in ne nazadnje s parlamentarno prakso, ki je uveljavljena v tem prostoru, lahko nadaljeval svoje delo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Upoštevali bomo vaš predlog oziroma naj vas tudi seznanim, da smo s strani Vlade prejeli obvestilo, da se nam bodo lahko pridružili v roku 15 minut. Torej ob 12.15 bomo nadaljevali sejo. Prekinjam to točko za 15 minut in ob 12.15 nadaljujemo.
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o digitalni radiodifuziji. Pridružil se nam je tudi predstavnik Vlade. Lepo pozdravljam tukaj gospoda Aleksandra Zorna, državnega sekretarja na Ministrstvu za izobraževanje, znanost, kulturo in šport. Prehajamo k dopolnilni obrazložitvi predloga zakona in dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Zornu.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci! Slovenija je v letu 2010 izvedla prehod iz prizemne analogne na prizemno digitalno radiodifuzijo. V pripravah na ta prehod sta bila sprejeta strategija in zakon o digitalni radiodifuziji. V skladu z navedenim so bile Radioteleviziji Slovenija brez razpisa dodeljene frekvence za multipleks A, predvsem pa opravljanje javne službe. Za komercialni multipleks B pa je Agencija za pošto in elektronske komunikacije Republike Slovenije izvedla javni razpis, na katerem je bilo kot najboljši ponudnik izbrano tuje podjetje. Obstoječi zakon izrecno omogoča, da javna radiotelevizija na svojem multipleksu, dokler je ta edini delujoči multipleks z geografsko pokritostjo celotnega ozemlja Republike Slovenije, v okviru prostih zmogljivosti zagotavlja prenos tudi drugih TV programov, kar vključuje komercialne TV-programe. Taka možnost je bila aktualna, dokler multipleks B ni dosegel zahtevane pokritosti, in je bila tudi takrat dejansko uporabljena. Razmere na trgu pa se niso spremenile, kljub vzpostaviti komercialnega multipleksa B z zahtevano pokritostjo. Komercialni TV-programi so v nasprotju s strategijo prehoda z analogne na digitalno radiodifuzijo ostali na multipleksu A. Glede na jasnejše besedilo spremenjenih direktiv s področja elektronskih komunikacij iz leta 2009, so postale sporne določbe prvega in drugega odstavka 15. člena Zakona o digitalni radiodifuziji, ki govorijo o možnosti razpolaganja s prostimi kapacitetami multipleksa, podeljenega brez javnega razpisa predvsem za namene javne radiotelevizije. V zvezi z uporabo kapacitet multipleksa, ki je bil dodeljen brez javnega razpisa za prenos komercialnih programov, nam je vprašanja že postavila tudi Evropska komisija. Hkrati je Evropska komisija zoper Slovenijo tudi že izčrpala predsodne postopke ugotovljene kršitve zaradi neprenosa celotnega paketa direktiv s področja elektronskih komunikacij iz leta 2009, kar je v relevantnem delu povezano tudi z obravnavano novelo. Namen novele je predvsem uskladitev nacionalne zakonodaje na področju digitalne radiodifuzije z direktivami s področja elektronskih komunikacij. Hkrati se v skladu z načelom pravne varnosti izboljšuje jasnost zakonske ureditve. Iz predloga novele zakona sedaj jasno izhaja, da se pridobitev frekvenc brez razpisa lahko nanaša le na prenos programskih vsebin, ki so v javnem interesu in so torej namenjene javni radioteleviziji in prenosu drugih programov posebnega pomena v skladu z Zakonom o Radioteleviziji Slovenija in Zakonom o medijih. Le v teh primerih gre namreč lahko za nujno zasledovanje javnega interesa, ki dovoljuje pridobitev frekvenc brez odprtega postopka, zato bo glede na predlog tudi razpolaganje z morebitnimi prostimi kapacitetami multipleksa A možno le za potrebe izvajanja javne službe in za prenos drugih programov posebnega pomena. S to novelo se hkrati dopolnjujejo prekrškovne določbe obstoječega zakona ter uvaja prehodna določba, ki določa tridesetdnevni rok za uskladitev izdane odločbe za multipleks A z določbami tega zakona. Hkrati se določa daljše, šestdesetdnevno obdobje za uveljavitev zakona, da se bodo udeleženci na trgu prizemne digitalne radiodifuzije, predvsem pa sektorski regulator Apek lažje pripravili na potrebne spremembe. Spoštovane poslanke in poslanci, predlagana sprememba zakona je nujno potrebna zaradi uskladitve z evropskim pravnim redom, zaradi nadaljnjega razvoja digitalne prizemne radiodifuzije v konkurenčnih pogojih in zaradi zagotavljanje pluralnega medijskega prostora. S strani Vlade predlagamo, da obravnavno zakonsko novelo po splošni razpravi podprete in tako omogočite nadaljnjo obravnavo predloga tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa predstavniku Vlade gospodu Zornu. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Pozitivna Slovenija. Gospa Tamara Vonta, izvolite
Hvala lepa. Osnutek predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o digitalni radiodifuziji je nekakšno nadaljevanje igranja na strune dveh multipleksov, multipleksa A in multipleksa B, ki je bil očitno brez prave ocene slovenskega trga izdajateljev televizijskih programov pripravljen in sprejet leta 2007. Tako smo kot na skoraj vseh področjih medijskega dogajanja dobili nenavadne javno- komercialne tvorbe. Na multipleksu A, ki ga upravlja RTV Slovenija, danes na nacionalni ravni oddajajo programi TV Slovenija 1, 2, 3, Pop TV, Kanal A, Pink.si in še nekaj programov na regionalni ravni. Začasno gostovanje teh programov na tako imenovanem javnem multipleksu je Vlada dovolila leta 2010 in do nedavnega je bil tako imenovani komercialni multikompleks B v upravljanju slovenskega Norkgringa, ki je bil za to tudi ustanovljen in kot najboljši ponudnik, kot smo slišali, izbran na mednarodnem razpisu Agencije za pošto in elektronske komunikacije decembra 2008. Res je, da je dobil 10-letno koncesijo, a je obupal, ko je ostal še brez zadnje družbe, ki je oddajala na tem multipleksu. Razlog naj bi bilo nekonkurenčno okolje in neodzivnost državnih organov, demontirali naj bi tudi opremo. Smo torej pred veliko dilemo. Prvič, evropska direktiva res določa, da je nacionalni operater namenjen zgolj javnemu nacionalnemu oddajanju in ne komercialnemu oddajanju. Drugič, Norkring zahteva konkurenčno okolje in vlaga ovadbe ter prijave na protikorupcijsko komisijo. Tretjič, RTV na multipleksu ustvarja precejšen del svojih prihodkov, ki bi po novem predlogu odpadli. Gre za tako imenovane prihodke iz naslova tržni dejavnosti, ki jih javna televizija lahko uporablja tudi za sofinanciranje javne službe. In četrtič, po drugi strani pa so zmogljivosti multipleksa za javno radiotelevizijo prevelike, medtem pa si želijo še novega multipleksa za HD-oddajanje. Skratka, zmeda je popolna, interesi so različni, eni vijejo roke, da ni konkurence, drugi se pritožujejo, da je prevelika, prostor na multipleksu je, pa ga spet ni, pika na i je potem še tu seveda evropska direktiva. Novi predlog zakona pa te zmede ne rešuje in ne omogoča razjasnitve razmer na tem področju. V Pozitivni Sloveniji menimo, da je zaradi močnih nasprotujočih si interesov in bojev, ki se bijejo v ozadju, predlog potreben dopolnitev. Do tega predloga smo torej v Pozitivni Sloveniji zelo zadržani. Jasno nam je, da bo nekaj na tem področju treba narediti, ampak zaradi tega ne sme na drugi strani nastati velika škoda javnemu servisu. Skratka, do predloga smo zadržani. Hvala.
Hvala lepa gospe Vonta. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Gospa Mateja Pučnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa podpredsednica Državnega zbora, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci ter predstavniki Vlade! Namen Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o digitalni radiodifuzije je uskladiti nacionalno zakonodajo na področju digitalne radiodifuzije s spremembami direktiv na področju elektronskih komunikacij. Gre za čimprejšnji prenos Direktive 2009/140/ES, ki spreminja direktive na področju elektronskih komunikacij, katerih prenos je bil zagotovljen v Zakonu o elektronskih komunikacijah in v Zakonu o digitalni radiodifuziji, saj je postavljeni rok za prenos 25.5.2011 že potekel. Predlagatelj je tudi ugotovil, da sta določbi prvega in drugega odstavka 15. člena Zakona o radiodifuziji, upoštevaje njuno uporabo in razumevanje v praksi, ob premalo jasni dikciji postali sporni z vidika evropskega sekundarnega prava na področju elektronskih komunikacij. Za pripravo te novele se je predlagatelj tako odločil skladno z navedenim in ob hkratnem upoštevanju določb Zakona o Radioteleviziji Slovenija, Zakona o medijih ter po načelu pravne varnosti in jasnosti ureditve in predvsem tudi zaradi usklajenosti s pravnim redom Evropske unije na tem področju. Sedanje stanje ni bilo ustrezno, saj je RTV Slovenija v multikompleksu gostila kanale za svojo konkurenco v obliki komercialk, ni pa bilo prostora za oddajanje njenih lastnih programov v HD-tehnologiji. To pa je z vidika slovenske in še posebej evropske pravne ureditve sporno. Z novelo zakona bo to področje urejeno skladno z evropsko pravno ureditvijo, odprt pa bo tudi dodaten prostor za bogatitev slovenskega medijskega prostora z oddajanjem nacionalne RTV Slovenija v HD-tehnologiji. Novelo zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o digitalni radiodifuziji bomo v Poslanski skupini SDS podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov. Gospa mag. Majda Potrata bo predstavila stališče. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod državni sekretar, poslanke in poslanci! Poslanska skupina Socialnih demokratov predlagane novele zakona ne podpira, predlagala pa je tudi, da opravimo splošno razpravo. Navajamo dva sklopa razlogov, eni so postopkovne, drugi vsebinske narave. Menimo, da ne gre za manj zahtevne spremembe in dopolnitve, niti ni mogoče vrsto postopka skriti pod manj zahtevno uskladitev s pravom Evropske unije. Menimo namreč, da vladni predlog ne sledi javnemu interesu ampak skuša Vlada z zakonom na škodo gledalk in gledalcev zagotoviti posel upravitelju multipleksa B norveškemu Norkring. Ta bi bil po sprejetju predloga zakona monopolist, saj bi bil edini v državi, ki bi lahko prenašal programe komercialnih televizij. Predhodno bi bilo za to vnovič treba pridobiti mnenje pristojnih institucij, ali je sprejemljivo in dopustno, da zakonodajalec administrativno in v nasprotju z javnim interesom določi monopol na nekam področju. In še vsebinski razlogi. Predlog gre na škodo gledalk in gledalcev. Ti lahko sedaj komercialne programe spremljajo na multiplesku nacionalke, ki ima pokritost praktično celotnega področja države, če pa bi bil zakon sprejet, pa bo zaradi slabše pokritosti multipleksa B programe lahko spremljalo manj gledalcev, in to zlasti tistih, ki živijo na težje dostopnih oziroma depreviligiranih območjih. Poleg tega bo zaradi sprejetja takega zakona treba ali povišati RTV prispevek ali pa bodo gledalci za svoj denar dobili slabši program, kot so ga bili vajeni doslej. Radiotelevizija Slovenija namreč s prenašanjem komercialnih programov prek svojih oddajnikov zasluži dodatna sredstva, ki bodo v primeru sprejetja zakona izgubljena. Dejstvo torej je, da sprejetje predloga zakona onemogoči vsakršno konkurenco na trgu digitalne radiodifuzije. Poleg tega v času, ko se s trga umika operater drugega multipleksa, ostaja vrsta vprašanj odprtih. Recimo: Kaj je potem s frekvenčnim spektrom? Kaj je s komercialnimi postajami, ki ne bodo smele oddajati na prvem multipleksu? Kakšna je sploh strategija nadaljnjega razvoja digitalne radiodifuzije? Potencialna rešitev bi lahko bila vzpostavitev tretjega multipleksa, ki bi zagotovil vsaj minimalno konkurenčnost. Tretji multipleks bi lahko upravičil svoje delovanje z oddajanjem programov v HD ločljivosti, ti namreč na multipleksu zasedajo več prostora. Vprašanje pa je, ali je napovedana rešitev ustrezna, ko enega monopolista zamenjuje drugi monopolist. Kateri so torej argumenti, zaradi katerih zakona ne podpiramo? Kot rečeno, Vlada ustvarja monopol zasebnika. Res je v strategiji Republike Slovenije zapisano, d uvajanje novih multipleksov za digitalno radiodifuzijo na sproščenem delu spektra postavlja cilj 4 do 5 multipleksov za TV v standardni in visoki ločljivosti v letu 2011. Med operaterji multipleksov naj se razvije konkurenca, pravijo; ampak zasebnik Norkring, upravitelj drugega multipleksa, je že napovedal odhod iz države oziroma celo pričel demontirati opremo, zakon pa določa, da mora Apek v 30 dneh od uveljavitve zakona uskladiti odločbo o dodelitvi frekvenc. Glede na prikazane napovedi se torej lahko pripeti, da v 30 dneh od uveljavitve novele komercialne postaje niti ne bodo imele možnosti za oddajanje na drugem multipleksu. Zato sprašujem Vlado, ali bo temu primerno predlagala tudi kakšne dopolnitve predloga, ali bo pripravila amandmaje. Omenili smo že, da sprejetje zakona ni v interesu gledalk in gledalcev zaradi zmanjšanega dostopa do programov. Ukrep ne nazadnje jemlje milijon 200 tisoč evrov na leto nacionalki, ki jih pridobiva iz tržne dejavnosti. In še zadnji argument. Multipleks B prosto posluje na trgu, multipleks A pa ne. Proti predlagani noveli zakona je tudi Komisija za kulturo, znanost, šolstvo in šport pri Državnem svetu. Vprašljivo je tudi, ali je člen direktive, ki naj bi po mnenju Vlade Republike Slovenije preprečeval gostovanjem komercialnih ponudnikov na multipleksu, namenjenemu javnemu servisu, mogoče res razumeti samo tako, kot pojasnjuje Vlada. Naj sklenem. Določene spremembe, ki bi omogočile nadaljnji razvoj digitalne radiodifuzije so nujne, a monopolizacija komercialnega oddajanja gotovo ni prava pot. V slovenskem frekvenčnem prostoru je treba pogoje za delovanja konkurence zagotoviti, zato bi bilo primerno, da bi Apek v najkrajšem mogočem času objavil razpis za tretji multipleks. Ne nazadnje pristojno ministrstvo je napovedovalo prizadevanje za čim prejšnjo objavo. Tehnološki preboj oddajanja v visoki ločljivosti bo tretji multipleks tudi zahteval. Menimo torej, da novela ni primerna in bomo tako tudi ravnali. Hvala.
Hvala lepa, mag. Potrata. Besedo ima Poslanska skupina Državljanska lista Gregorja Viranta, gospod Rihard Braniselj.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlagani osnutek Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o digitalni radiodifuziji nastalo situacijo rešuje zelo parcialno in prinaša škodo za vse izdajatelje TV programov, ki trenutno dajejo svoje programe v multipleks, ter za operaterja multipleksa A. Predlog zakona o digitalni radiodifuziji ukinja možnost trženja proste zmogljivosti, kar prinaša občuten izpad prihodka, ter da Slovenija oddelek Oddajniki in zveze iz tega naslova – oz. ukinja enega od sistemskih virov financiranja TV Slovenija in njegove javne službe. Prav tako močno posega v sedaj konkurenčni operaterski trg, saj ga s tem ukinja in uvaja monopol na tem področju. Komercialni programi bodo odvisni od enega samega operaterja, ki s spremembo zakona pridobi monopolen položaj in vse negativne lastnosti, ki so s tem povezane, to je slabša kakovost in višje cene. V primeru sprejetja predloga novele bi bilo treba za ohranitev konkurence razpisati še en multipleks še pred uveljavitvijo spremembe zakona, kar je glede na znano število TV-izdajateljev, ki so pripravljeni za digitalno prizemno oddajanje, nesmiselno in bi predstavljalo zelo neracionalno porabo frekvenčnega spektra. Zakon mora področja operaterstva digitalnih multipleksov urejati na najboljši mogoč način za vse izdajatelje televizijskih programov, posledično imajo največ koristi tudi gledalci. S sprejetjem predloga novele bi se na multipleksu A oddajali le program javnega servisa, proste zmogljivosti pa bi bile neizkoriščene, kar bi predstavljalo neracionalno izrabo tega dela frekvenčnega spektra. Primeri iz drugih evropskih držav, kot so Hrvaška, Avstrija, Madžarska, Latvija, kažejo, da se na prvem multipleksu, ki ima tudi največjo pokritost države, poleg programov javnega servisa oddajajo tudi komercialno programi. Takšen način je najugodnejši za vse izdajatelje in ga predvideva tudi sedaj veljavna zakonodaja. Dosedanja pravna ureditev je za majhen slovenski trg optimalna in omogoča prehod na digitalno oddajanje tako za programe TV Slovenija kot tudi ostale. Menimo, da zaradi napačne odločitve in naknadne poslovne politike tujega operaterja ni treba spreminjati Zakona o digitalni radiodifuziji na predlagani način. V primeru sprememb bi morali upoštevati tudi smiselno spremembo 15. člena, prvi odstavek – omejitev na en multipleks za TV Slovenija – in v četrtem odstavku – prepoved kandidiranja za multipleks B ter nujno razpisati še en multipleks za vzpostavitev konkurence. Sedaj veljavni 15. člen zakona je nedvoumno skladen z 2. točko 5. člena Direktive 2002/20/ES, saj le-ta dopušča, da se brez odprtega postopka javnega razpisa podeli radijska frekvenca, če gre za doseganje cilja splošnega interesa. Splošni interes pri podelitvi frekvence TV Slovenija za multipleks A je bil in je še vedno nedvoumno izkazan, saj že delovanje TV Slovenija predvsem v javnem interesu, kot jasno izhaja iz zakona o TV Slovenija in zakona o medijih. Dejstvo pa je, da Direktiva 2002/20/ES ne preprečuje, da bi se na multipleksu, ki je podeljen brez razpisa, v javnemu interesu oddajani tudi komercialni programi. Treba je celo ugotoviti, da direktiva ne preprečuje, da bi se na multipleksu, ki je bil podeljen brez javnega razpisa, predvajali le komercialni programi, le da je to v okviru doseganja cilja splošnega interesa. V drugi točki 5. člena direktive je namreč celo izrecno navedeno, da direktiva ne posega v merila in postopke, ki jih države članice sprejemajo za podelitev pravic uporabe radijskih frekvenc ponudnikov storitev. Glede na to, da po veljavnih predpisih TV Slovenija lahko trži proste zmogljivosti, je takšno merilo uporabe radijske frekvence nedvomno skladno z navedeno direktivo. Direktiva tako ne more biti razlog za sprejetje oziroma noveliranje 15. člena Zakona o digitalni radiodifuziji. Predlagatelj v obrazložitvi navaja, da sta določbi prvega in drugega odstavka 15. člena, upoštevaje njuno uporabo in razumevanje, v praksi ob premalo jasni dikciji postali sporni z vidika evropskega sekundarnega prava na področju elektronskih komunikacij. Očitno je, da določba v zakonu ni sporna, pač pa je sporna uporaba in njeno razumevanje, zato ni treba spreminjati zakonodaje, pač pa jo le pravilno izvajati. Zelo nenavadno tudi je, da naj bi bilo treba predlagano spremembo sprejeti že v maju 2011, pa jo sprejemamo z enoletno zamudo in se sprašujemo, zakaj ta že ni bila do sedaj sprejeta. Predlagatelj jasno zapiše, da bi predlagani zakon lahko imel kratkoročne negativne posledice na gospodarstvo v smislu omejitve konkurence in tudi za TV Slovenijo pri komercialnih dejavnostih. Pričakovali bi, da bi državna uprava v tej državi delovala po načelu "in dubio pro patria" in ne v smislu omogočanja monopola z visokimi zaslužki tujemu podjetju v škodo nacionalnega javnega zavoda TV Slovenija, ker mu bo s tem onemogočena komercialna dejavnost in iz tega nastalimi prihodki na škodo domačim gospodarskim medijskim družbam, ker bodo zaradi monopola prisiljeni imeti z oddajanjem na multipleksu B bistveno višji stroški, ter na škodo približno 400 tisoč naših gledalcev na demografsko ogroženih območjih, ki trenutnih programov na multipleksu B ne bodo več videli. Poslanci Državljanske liste se bodo šele po končani javni obravnavi dokončno odločili, ali je predlagana novela zakona primerna za nadaljevanje razprave na matičnem odboru, vendar le ob jasnem pogoju, da Agencija za pošto in elektroske komunikacije nemudoma razpiše koncesijo za postavitev vsaj še multipleksa C in s tem omogoči konkurenco ter da se razjasnijo vsa odprta vprašanja na področju digitalne radiodifuzije in medijev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, mag. Jana Jenko.
Spoštovana gospa podpredsednica, državni sekretar, poslanke in poslanci! Podajam stališče Poslanske skupine DeSUS glede Predloga zakona o spremembah Zakona o digitalni radiodifuziji. Kot pojasnjuje predlagatelj zakona, gre pri temu zakonu za uskladitev zakona s pravom Evropske unije na področju digitalne radiodifuzije. Kasneje bo opravljena še uskladitev na področju Zakona o elektronskih komunikacijah, kar bo prineslo celostno in splošno usklajenost z evropsko direktivo. Dotična direktiva, ki ureja skupni regulativni okvir za elektronska komunikacijska omrežja in storitve, bi namreč morala biti v naš pravni red prenesena že pred letom dni. Za zamudo smo bili že opomnjeni, lahko se zgodi še plačilo kazni. Ne smemo pa zanemariti še nevarnosti tožbe podjetja, ki je pri nas zgradilo drugo oddajno omrežje za namen digitalnega oddajanja. Kot izhaja iz obrazložitve predloga zakona, je 15. člen veljavnega Zakona o digitalni radiodifuziji v praksi postal sporen z vidika evropskih pravil svobodnega trga in konkurence. V Sloveniji obstajata dve omrežji za prenos digitalne RTV. Torej govorimo o multipleksu A in multipleksu B. Slednji v času prehoda z analognega na digitalno oddajanje ni bil pripravljen, zato je bilo nekako dogovorjeno, da lahko komercialni programi ostanejo na multiplesku A, ki pa ga upravlja RTV, le-ta pa naj bil namenjen predvajanju nacionalnih programov in programov posebnega pomena. Javna RTV na svojem omrežju tudi danes še vedno gosti svojo komercialno konkurenco po nižjih cenah, kot jo je sposoben ponuditi ponudnik zasebnega omrežja. Glavna sprememba, ki jo prinaša novela zakona, je, da se frekvence, ki so bile dane v rabo javni radioteleviziji za javni interes, tudi res uporabljajo za potrebe izvajanja javne službe v skladu z zakonom, ki ureja javno radiotelevizijo, in za potrebe zagotavljanja prenosa drugih programov posebnega pomena za Republiko Slovenijo v skladu z zakonom, ki ureja medije. Sprememba Zakona o digitalni radiodifuziji po naši oceni ne pomeni samo upoštevanje pravnega reda Evropske unije, k čemur smo zavezani, pač pa daje jasno sporočilo tudi tujim investitorjem, da se bo naša država do njih korektno obnašala. Kakor hitro bo zaživel multipleks B, se lahko pristopi k izdaji novega razpisa za tretje, morebiti tudi četrto oddajno omrežje, in to pomeni, da bo zagotovljena tudi konkurenca. Gledalcem bo sprememba v prihodnosti omogočila tudi, da bodo programi javne televizije lahko spremljali v HD tehnologiji, kar je bilo doslej mogoče le z dodatnimi stroški naročnine ponudnikov kabelske ali IP televizije. V naši poslanski skupini se strinjamo, da je zatečeno stanje treba spremeniti, da to ne nazadnje narekuje tudi evropski pravni red, zato se strinjamo, da gre novela v nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke in gospe Jasmini Opec.
Spoštovani! V Slovenski ljudski stranki upamo, da bo današnja splošna razprava o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o digitalni radiodifuziji razčistila še tistih nekaj dilem in podala odgovore na nekatera sporna vprašanja, ki se pojavljajo v zvezi s tem zakonom. Bistvena rešitev, predlagana v noveli zakona o digitalni radiodifuziji, je prepoved gostovanja komercialnih televizijskih programov na omrežju Radiotelevizije Slovenije oziroma na tako imenovanem multipleksu A, saj je multipleks B, ki je bil zgrajen z zasebnim kapitalom in je namenjen izključno komercialnim televizijskim programom, zaradi sedanje ureditve praktično neizkoriščen. Za nekatere, tudi za poslance Slovenske ljudske stranke, je predlagana rešitev povsem razumljiva, še posebej, če gre pri tem za uskladitev s konkurenčnim pravom Evropske unije in je Slovenija zaradi neizpolnjevanja le-tega tik pred tožbo Evropske komisije pred Sodiščem Evropske unije. Leta 2009 je bila sprejeta Direktiva 2009/140/ES, ki je korenito spremenila nekatere direktive na področju elektronskih komunikacij, kar zajema tudi področje digitalne radiofuzije. Rok za prenos omenjene direktive v slovenski pravni red, zaradi česar bi bilo treba spremeniti Zakon o elektronskih komunikacijah in Zakon o digitalni radiodifuziji, je potekal 25. maja 2011, Slovenija pa do danes ni sprejela ne prvega ne drugega. Zaradi tega nam grozi postopek pred Sodiščem Evropske unije, saj je Evropska komisija po nekaterih informacijah že tik pred vložitvijo tožbe proti Sloveniji. Odgovori in obrazložena mnenja slovenske vlade Komisiji, zakaj teh sprememb še nismo prenesli v svoj pravni red, ne zaležejo več. Zato mora do uskladitve priti čim prej. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o digitalni radiodifuziji odpravlja delitev multipleksa, ki je namenjen javni radioteleviziji, na javni in zasebni del, saj tako imenovani multipleks A, ki je bil uporabljen za zagotovitev uspešnega prehoda na digitalno televizijsko oddajanje in gosti vse slovenske komercialne televizijske programe, ni več edini multipleks v Sloveniji, zato določba 15. člena zakona, ki se s predlagano novelo spreminja, ni več potrebna. Hkrati je namreč bil zgrajen tudi multepleks B, ki ga je na podlagi javnega razpisa zgradilo norveško podjetje Norkring z namenom trženja frekvenc za komercialne televizijske programe. Vendar so frekvence na multipleksu B ostale praktično nezasedene, pred dobrima dvema mesecema je z njega odšel še edini televizijski program, ki je gostoval v omrežju tega multipleksa, TV3. Vsi ostali ponudniki komercialnih TV programov so namreč raje gostovali na multipleksu A, saj jim je javna RTV omogočila ugodnejše pogoje za gostovanje, na podlagi česar imajo ponudniki komercialnih programov tudi večje dobičke. Televizijski signal multipleksa A namreč pokriva kar 98 % celotnega ozemlja v državi, medtem ko je pokritost multipleksa B približno 89 %, kar je vseeno še bistveno več, kot je bila pokritost komercialnih ponudnikov programov, konkretno PRO PLUS, pred prehodom na digitalno oddajanje. Pokritost z analognim signalom je bila namreč okrog 60 %. Očitno je za ponudnike komercialnih TV programov odločilnih tistih 9 % razlike v pokritosti s signalom, ki so zagotovljeni na multipksu A. Jasno je torej, da je javna RTV omogočila komercialnim programom, ki gostujejo na njenem multipleksu, ki je, mimogrede, bil zgrajen iz javnih sredstev, bistveno povečano gledanostjo in s tem tudi občutno povečanje oglaševalskih prihodkov. RTV sama pa se med tem ubada s konstantnim zniževanjem deleža gledanosti in sredstev iz naslova oglaševanja. V Slovenski ljudski stranki menimo, da se s predlagano novelo zakona o digitalni radiodifuziji odpirajo vrata konkurenčnejšemu okolju na področju digitalne radiodifuzije. Prepričani smo, da morajo biti frekvence, ki so dane v rabo javni televiziji za javni interes, dejansko v uporabi za izvajanje javne službe, torej za zagotavljanje programov javne televizije in drugih programov posebnega pomena. Komercialno omrežje pa mora biti od tega jasno ločeno in ustrezno regulirano s strani pristojnega regulatorja. Kot zavajajoče označujemo tudi navedbe, da bodo zaradi zmanjšanja pokritosti z digitalnim signalom gledalci ostali brez nekaterih komercialnih programov, s čimer naj bi bila kršena ustavna pravica do obveščenosti. To ne drži, saj je ta pravica zagotovljena s programi javnega servisa, torej s programi na multipleksu A. Poleg tega pa je pokritost s signalom multipleksa B zelo visoka, skoraj 30 % višja, kot je bila pokritost s signalom komercialnih programov v času analognega TV oddajanja, kar ponudnikom komercialnih televizijskih programov še vseeno prinaša precej visoke dobičke iz oglaševanja. Zaradi vsega navedenega, predvsem pa zaradi dejstva, da je Slovenija tik pred tožbo Evropske komisije, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo nadaljevanje postopka glede predlagane novele Zakona o digitalni radiodifuziji, s čimer bomo zakonskemu predlogu dali možnost za izboljšanje pred njegovim dokončnim sprejetjem ter tako vsaj začasno pomirili Evropsko komisijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti, dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! V primeru Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o digitalni radiodifuziji gre pretežno za uskladitev nacionalne z evropsko zakonodajo, pri čemer je treba poudariti, da se s tem časovno že krepko zamuja. S tega vidika je smiselno, da se dopolnitev oziroma sprememba zakona sprejema v okviru skrajšanega postopka. V zvezi s tem pa je treba poudariti tudi to, da zaradi sorazmerne majhnosti slovenskega medijskega prostora ter nekaterih drugih specifik, ki veljajo za naš prostor, določeni strokovni krogi menijo, da bodo zakonske spremembe lahko imele tudi negativne posledice na sedanje stanje. Na primer, da bo lahko morebitna monopolna vloga posameznemu ponudniku glede uporabe radijskih frekvenc za zagotavljanje elektronskih komunikacijskih storitev na področju tržne dejavnosti škodljiva. Predlagatelj zakona je mnenja, da temu ni tako ter tudi opozarja na potencialne napačne odločitve v preteklih letih na tem področju. Zato tudi predlaga rešitve v prid preprečitve morebitnim negativnim učinkom. Predvsem zaradi tega je v drugem odstavku 15. člena predloga zakona predvidena sprememba, ki bo skupaj z določbami Zakona o RTV Slovenija in Zakona o medijih, vsaj po mnenju Vlade, primerno uredila sporna vprašanja v smislu, da bo to v duhu omenjenih zakonov, torej Zakona o medijih in Zakona o RTV. Verjetno temu lahko do neke mere pritrdimo, ker drugi odstavek 15. člena predloga dejansko določa, da javna televizija lahko s prostimi zmogljivosti multipleksa v skladu s prvim odstavkom 15. člena predloga zakona prosto razpolaga za potrebe izvajanja javne službe, vendar mora v vsakem primeru upoštevati prepoved diskriminacije. Z vidika narodnih skupnosti je pomembno, da bodo rešitve strokovno dobre in korektne, vendar v zvezi s predlaganim besedilom zakona trenutno ni posebnih specifik ali težav, ki bi zahtevali posebne ukrepe z narodnostnega vidika. Sicer gre v primeru vsebin v zvezi z digitalno radiodifuzijo za precej kompleksno, hitro spreminjajoče se področje, zato se nam zdi smiselno, vsaj če prav razumemo, da Vlada na tem področju pripravlja nov, bolj celovit zakon oziroma nove rešitve na tem področju. V okviru tistega si lahko morebitne nejasnosti in sporna vprašanja še bolj celovito uredijo. Na koncu naj poudarim, da upamo, da se bo besedilo v procesu sprejemanja tega zakona še lahko nadgradilo. Zato bova najverjetneje glasovala tako, da podpirava predlog, da je ta predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Končani smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Moje mnenje je, da tako napisan zakon o digitalni radiodifuziji sploh ne bi smel priti v parlament v takšni vsebini. Gre za dejstvo, da s tem zakonom uzakonjamo monopol norveški družbi Norkring, ki ima v Sloveniji tri zaposlene in bo v bistvu ustvarjala en milijon evrov dobička na račun Pop TV, ki bo lahko oddajal samo preko omrežja Norkringa, in na račun Kanala A in drugih komercialnih televizijskih hiš, ki pač delujejo v našem prostoru. Zelo nenavadna odločitev, ki pa sega v obdobje 2004–2008, torej prvi mandat Janševe vlade, in očitno je že takrat bil dogovor sprejet, da preko omrežja Radiotelevizije Slovenije komercialne postaje ne smejo oddajati, lahko pa oddajajo preko zasebnega omrežja, ki pač je v lasti norveške družbe. Če ne bi šlo za tako visoke dobičke pa če ne bi bil RTV izključen iz možnosti, da se prijavlja na nadaljnje razpise za multiplekse, ki jih je mogoče še vedno razpisati v Sloveniji, potem bi človek razumel, da je pač treba nekako ločiti javno-zasebno, ampak dejstvo je, da ta ločitev pomeni monopol enega omrežja pred drugim. In če tu govorimo o tem, da prikrajšamo še Radiotelevizijo Slovenija za pomemben prihodek, potem res ne vem, kakšen interes naj bi bil nacionalnega Državnega zbora ali pa Vlade, da tako drastično posega v to področje medijev. Poseben problem, ki ga vidim pri tem, pa je, zakaj pravzaprav zaradi tega moramo kaznovati nekje okoli 200 tisoč gospodinjstev v Sloveniji, katerim ne bo, če bo ta zakon sprejet, dostopen signal Pop TV, Kanala A in drugih komercialnih televizijskih postaj, ki bodo oddajale preko Norkringa. Nerazumna odločitev: RTV Slovenija ima pokrito omrežje praktično 99 %, Norkring nekje 83 %. In zakaj naj bi podprl ta zakon? Prav nobenega razloga ne vidim, da bi ta zakon lahko podprl, kaj šele razpravljal o njem v naslednjih obravnavah, torej v drugi in tretji obravnavi, kajti dejansko, če prikrajšamo velik del ozemlja v Sloveniji, to pa je običajno prav podeželje, to so obmejna območja, zato da nimajo dostopa do Pop TV in do Kanala A, in da na drugi strani omogočamo izjemen prihodek, milijon evrov dobička neki tuji družbi na tem področju, hkrati pa siromašimo tudi slovenske komercialne postaje, je res skregano z vsako logiko oziroma daleč od tistega, kar bi mi narekovalo, da lahko podprem tak zakon. Resnično upam, da se bo večinski del poslank in poslancev v parlamentu vendar odločil, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo in da ne nazadnje omogočimo vsaj širši ali pa praktično na celotnem območju Republike Slovenije vendar dostop do čim širšega gledanja različnih televizijskih postaj, zato da si lahko tudi potem sami ustvarjajo stališča o tem, kaj je primerno, kaj ni dobro, če se pa ne želi tudi preveč pozabavati s tem, kaj se poroča s političnega področja, pa si lahko vsaj ogleda kakšen film, ki ga je mogoče gledati preko Pop TV ali Kanala A. Skratka, siromašenje dostopa do gledanosti slovenskega prebivalstva na območju Republike Slovenije je zagotovo nekaj, kar po mojem mnenju nikoli ne bi smelo biti zapisano v nobenem zakonu, ki bi prišel v Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rihard Braniselj, pripravi naj se gospod Roberto Battelli in potem naprej gospod Jožef Kavtičnik.
Spoštovani! Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat. Osnovna težava predlagane novele je ravno ta, da uvaja nedopusten monopol. Če pogledamo, kako je primerjalno pravno to urejeno v primerljivih državah, lahko ugotovimo, da ima, recimo, Velika Britanija šest multipleksov, Finska tri, Avstrija dva multipleksa, s tem da oddaja še vedno tudi analogno, Italija dva, z oddajanjem tudi v analogni tehniki, Francija pet multipleksov, plus analogno, Slovenija po uveljavitvi predlagane novele zgolj samo multipleks B in nikakršne konkurence. V Sloveniji je tako po strategiji vlade kot po tehničnih zmožnostih pravzaprav prostora za osem multipleksov, pri čemer sta podeljena le dva. Strategija, o kateri govorim, strategija Republike Slovenije za prehod z analogne na digitalno radiodifuzijo je bila sprejeta na Vladi 16. februarja 2006. Po časovnici te strategije bi morala biti multipleks C in multipleks D podeljena oziroma vzpostavljena v začetku leta 2011. Sprašujem se, zakaj se ta strategija do sedaj ni izvajala oziroma zakaj takšna zamuda. Investicija v multipleks B, v celoten projekt, je bila ocenjena na milijon in pol evrov, letna najemnina, ki bi jo v tem primeru na multipleksu B dosegel Norkring, seveda ob popolni zasedenosti, pa bi znašala dva milijona in pol evrov. Poglejmo, kako veliki dobički so tukaj v igri. Za primerjavo, stroški hrvaškega multipleksa so kar 3,7 krat nižji od slovenskega. Hrvaška cena je 1,70 evra na en megabajt na sekundo na tisoč prebivalcev, v Sloveniji pa kar 6,40. Če pogledamo še primerjavo med stroški multipleksa A in multipleksa B in pokritostjo ter druge parametre, ki so v tem primeru izredno pomembni, ugotovimo, da ima Norkring pokritost okoli 83 % gospodinjstev, TV Slovenija pa 99 %. Norkring 26 oddajnikov, TV Slovenija 160. Kot rečeno, takšen monopol oziroma prehod vseh na multipleks B bi prizadel ljudi oziroma gledalce predvsem na demografsko ogroženih območjih in teh je zagotovo več kot 200 tisoč. Ne bi se spuščal na razpise oziroma ne bi problematiziral razpisa, na podlagi katerega je Norkring prišel do tega multipleksa, to je stvar drugih organov, s tem se ne bi ukvarjal, vsekakor pa še enkrat poudarjam, da v primeru, da bo ta novela bila procesirana do konca in da bo uveljavljena, bomo prišli do nedopustnega monopola. Kar pa se tiče izgovorov, da zgolj izvajamo pravzaprav zaveze iz direktiv Evropske unije, pa mislim, da temu ni tako. Pravzaprav bi tudi rad videl te raznorazne grožnje s tožbami s strani Evropske komisije. Tega nismo nikoli dobili in lahko o tem tudi dvomim. In končno, zaščitimo naše gledalce, zaščitimo javno radiotelevizijo, zaščitimo ljudi na demografsko ogroženem območju, kajti njim bomo tukaj jemali, seveda bomo jemali tudi našim domačim medijskim hišam, ki bodo predvidoma plačevale višje stroške za oddajanje na multipleksu B. V temu smislu delujmo državotvorno, naredimo vse, da vzpostavimo konkurenco. Pogojno bi ta novela lahko prestala današnjo razpravo oziroma bila uvrščena v nadaljnji postopek, če dobimo jasne zaveze, da bo multipleks C v doglednem času oziroma do končnega sprejetja vendar bil podeljen in se bo konkurenca vendar vzpostavila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospoda Batellija ne vidim tukaj, zato ima besedo gospod Jožef Kavtičnik. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Lep pozdrav vsem! Spoštovani, v zadnjem času velikokrat slišimo in verjetno bomo v naslednjih dnevih še večkrat, kaj moramo vse storiti zaradi tega, ker nam Evropa to nalaga. Mi smo tukaj v slovenskem parlamentu, mi se moramo truditi, da bomo vzpostavili čim boljše pogoje za življenje naših ljudi, naših zavodov, za naša podjetja in tudi za vse, ki živimo na temu prostoru. Zato predlaganega zakona ne bom podprl, ker ne mislim biti zraven, ko bomo dali še en udarec slovenski radioteleviziji. Večina držav članic Evropske unije prilagaja svoje zahteve oziroma svoje življenje in svojo zakonodajo evropskim zahtevam. Zakaj ne bi tudi mi, čeprav smo majhni, ampak mislim, da se naš glas ravno tako lahko sliši in upošteva v Evropi, da tudi mi prilagodimo določeno zakonodajo našim potrebam, našemu trgu, našemu majhnemu trgu, ki ima določene specifike. Zaradi tega je prav, da damo mi možnost našim zavodom, tako kot je sedaj tukaj Radiotelevizija, da ustvarja nek dohodek, neko dodano vrednost, kajti denar bo potem namenila za bolj kvalitetne programe, za zmanjševanje stroškov in prispevkov, ki jih morajo državljanke in državljani plačevati. V nasprotnem primeru se bo sigurno cena gledanosti teh programov dvignila ali pa se bo kakovost programov zmanjšala. Zato ne želim sodelovati pri tem in bom nasprotoval temu zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk, imate besedo namesto gospoda Janka Vebra. Naslednja pa je na vrsti gospa Polonca Komar.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Slovenija je s 1. decembrom 2010 na podlagi Zakona o digitalni radiodifuziji prešla iz analognega v digitalno oddajanje televizijskega programa. Po začetnih težavah so lahko prebivalke in prebivalci spoznali številne prednosti, ki jih prehod prinaša; možnost uvajanja novih tehnologij, pestrejša ponudba programov ter boljša kakovost slike in zvoka so le nekatere med njimi. Z digitalizacijo so tako tudi prebivalke in prebivalci geografsko težje dostopnih območij končno pridobili možnosti spremljanja priljubljenih komercialnih televizijskih programov, in to v spodobni kakovosti slike in zvoka. Zdi se, da je bila možnost gledanja priljubljenih filmov, nadaljevank, oddaj in športnih dogodkov, ki jih lahko spremljamo samo na komercialnih televizijah, za del gledalk in gledalcev zgolj začasna. V primeru sprejetja predloga novele zakona o radiodifuziji bo namreč del Slovenije ostal brez dostopa do treh televizijskih programov. Nekatere ocene kažejo, da bo ukrep prizadel 30 tisoč gospodinjstev. Če pa bo operater drugega multipleksa uresničil svoje napovedi o odhodu iz Slovenije, pa bo takšnih kar 200 tisoč gospodinjstev. Naj opozorim, da je pred nekaj dnevi, natančneje v nedeljo 15. aprila, operater drugega multipleksa na svoji spletni strani objavil sporočilo, da je 2. aprila 2012 pričel z demontažo radiodifuzne opreme v svojem omrežju. Iz tega je mogoče sklepati, da operater drugega multipleksa zapušča Slovenijo. Takšno ravnanje zato sproža številne pomisleke o smiselnosti nadaljevanja postopka, saj bi s sprejemom predloga in ob predpostavki, da bo operater drugega multipleksa prenehal z dejavnostjo, komercialnim televizijah onemogočil oddajanje preko tega načina prenosa. Posledica sprejema novele zakona bo poslabšanje dostopnosti televizijskih programov, kar je en razlog, zakaj predloga Vlade Republike Slovenije ni mogoče podpreti. Drugi razlog je nepojmljivost ravnanja, s katerim Vlada Republike Slovenije skrbi za uspešnost poslovnega modela zasebnega podjetja in mu zavestno omogoča monopolni položaj na trgu. Še več, s takšnim početjem povzroča tudi poslovno škodo upravitelju prvega multipleksa javnemu zavodu RTV Slovenija, ki ga je ustanovila država. RTV Slovenija z razpolaganjem prostih zmogljivosti ustvari več kot milijon evrov prihodkov letno. Tudi navedbe, da je bila vključitev komercialnih televizij v oddajanje na prvem multipleksu tako ali tako že od začetka mišljena zgolj kot začasen ukrep, pa ne držijo. V obrazložitvi predloga iz leta 2007, ki ga je tudi takrat v Državni zbor poslala Janševa vlada, je zapisano, da bo v nadaljevanju, ko bo vzpostavljen drugi multipleks, razpolaganje s prostimi zmogljivosti vprašanje poslovne odločitve javne RTV Slovenija. Kot kaže, je javna RTV Slovenija po mnenju desnosredinske koalicije v teh petih letih izgubila poslovno sposobnost, zato jo namesto nje uresničuje kar Vlada Republike Slovenije sama. Ne nazadnje je to funkcijo prevzela že s sklepom o prepovedi sklepanja avtorskih in svetovalnih pogodb ter jo nato zelo uspešno nadgradila z nezakonito kriminalizacijo dela Nadzornega sveta RTV Slovenija. Vlogo urednikovanja že prevzema ministrski zbor, seznam nezaželenih oddaj pa je javno objavljen v časopisu največje vladne stranke in na njenem twitu. Predloga zakona, ki zasebnemu sektorju zagotavlja monopol, gledalkam in gledalcem televizijski mrk, javnemu zavodu pa izgubo prepotrebnih sredstev za izvajanje dejavnosti v javnem interesu, seveda ne morem podpreti. Zato bom glasoval proti sklepu, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospa Polonca Komar, naslednji pa bo na vrsti mag. Borut Ambrožič.
Hvala lepa za besedo. Dovolite, da tudi jaz s tega mesta izrazim nekatere svoje pomisleke ob sprejemanju predloga novele zakona. Namen predlagatelja novele zakona je uskladiti nacionalno zakonodajo na področju digitalne radiodifuzije s spremembami direktiv na področju elektronskih komunikacij. Dejstvo namreč je, da imamo v Sloveniji dva multipleksa dveh različnih operaterjev. Njune skupne zmogljivosti so prevelike za trenutne potrebe slovenskih izdajateljev TV programov. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o digitalni radiodifuziji nastalo situacijo rešuje zelo parcialno, hkrati pa ni povsem jasno, kakšno morebitno škodo ta sprememba prinaša za vse izdajatelje TV programov, ki trenutno oddajajo svoje programe v multipleksu A, ter za operaterja multipleksa A RTV Slovenija. Predlog novele zakona namreč ukinja možnost trženja proste zmogljivosti na multipleksu A, kar hkrati zagotovo prinaša izpad dela prihodka RTV Slovenija, predvsem pa obstaja bojazen, da s posegom v operaterski trg omogoča ustvarjanje monopola na tem področju. Da bi po sprejetju predloga novele zakona ohranili konkurenco, bi bilo treba razpisati dodatne multiplekse, multipleks A pa bi oddajal le program javnega servisa in proste zmogljivosti na tem multipleksu bi bile neizkoriščene. Ob tem se sprašujem tudi o morebitni škodi, ki bi jo utrpele gledalke in gledalci, ki jih s spremembo tega zakona prikrajšujemo za ogled nekaterih programov. Gre predvsem za tiste državljanke in državljane, ki živijo v predelih, ki jih multipleks B ne pokriva. Pričakujem torej konkretne rešitve, ki bodo zagotovile konkurenčnost, ki ne bodo posegale v prihodke javnega zavoda RTV Slovenija in ki bodo gledalkam in gledalcem zagotovile enakopraven dostop do televizijskih programov. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Borut Ambrožič, izvolite, naslednji pa je na vrsti gospod Mirko Brulc.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica, in pozdravljeni vsi prisotni! V Pozitivni Sloveniji se zavedamo, da evropska direktiva narekuje ureditev tega odprtega vprašanja, kljub temu pa menimo, da predlagani zakon oziroma predlog, o katerem bomo najprej glasovali, torej o spremembah in dopolnitvah Zakona o digitalni radiodifuziji, ne ponuja ustreznih rešitev zaradi danes večkrat poudarjenih pomanjkljivosti, zato se bom tudi sam pri glasovanju vzdržal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite gospod Brulc, naslednji pa je na vrsti gospod Srečko Meh.
Strokovnih razlag je bilo danes že veliko povedanih. Samo vprašam, če bi ta zakon že veljal, ali bi nocoj gledali nogometno tekmo Chelsea : Barcelona ali 200 tisoč prebivalcev Slovenije tega ne bi videlo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Meh, izvolite. Naslednji je na vrsti gospod Ivan Grill.
Spoštovane gospe in gospodje, spoštovani gospod Zorn! Vprašanje je približno tako: Kateri so razlogi, da je predlog Vlade Republike Slovenije, da zmanjša prihodke javni radioteleviziji za milijon 200 tisoč evrov? S tem povezano vprašanje: Na kakšen način namerava Vlada Republike Slovenije nadomestiti primanjkljaj Radiotelevizije Slovenije? Kaj so razlogi, da peljemo v to smer, da uvajamo dejanski, če rečemo, monopol nekomu in da istočasno zmanjšujemo prihodke naši radioteleviziji in zmanjšujemo gledanost vsem, ki so do sedaj bili zadovoljni s temi storitvami? Mi bi morali skrbeti za to, da bi gledalci dobili boljšo sliko, da bi bila pokritost še večja in da ne bi oškodovali javnega zavoda. Zaradi tega mislim, da tega ne morem podpreti; da gre dejansko za privatizacijo in da teh razlogov, ki jih navajate, ne vidim. Se mi pa zdi prav, da spoštujemo evropsko zakonodajo, ni pa prav, da bi to delali na škodo naših zavodov. Pa še eno vprašanje se bo postavilo z vidika gledanost, ki morda ni danes na dnevnem redu, bo pa z vidika prebivalk in prebivalcev v bolj oddaljenih področjih izjemno pomembno. Gre seveda tudi za ostale televizije, za ostale mreže, ki so še kako potrebne na nek način gostovanja in tega, da lahko tudi regionalne televizije ali lokalne televizije, če lahko tako rečemo, opravijo svoje poslanstvo, kajti pogosto je informiranost prebivalk in prebivalcev v krajih izven centra Slovenije odvisna od tega, koliko informacij dobimo na teh lokalnih televizijskih in drugih postajah. Zato se mi zdi, da bi bilo tudi o tem treba razmišljati oziroma voditi račune. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospoda Grilla ne vidim med nami, zato dajem besedo naprej naslednji razpravljavki, mag. Majdi Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Temeljni razlogi, zakaj Socialni demokrati nasprotujemo sprejemu te novele zakona, so bili že pojasnjeni, ampak vendar naj spomnim na to, da je bil predlog novele zakona pripravljen, pa da se takrat, ko smo kot največja vladna stranka imeli možnost tudi odločati o tem, kaj v vladno proceduro oziroma državnozborsko proceduro uvrstiti in česa ne, nismo odločili. Razloge, zakaj tega nismo storili, je pojasnil nekdanji minister, pa ne tičijo samo v tem, da takrat vlada Boruta Pahorja ni imela več večine, ampak predvsem tudi pomisleki, ki jih je znova izrazil dr. Igor Lukšič ob vložitvi te novele zdaj. Razlogi torej ostajajo enaki, so bili že večkrat omenjeni, je pa zanimivo, kaj se za naglico, s katero je to bilo, skriva. Dejstvo je namreč, da v prejšnjem mandatu tudi grožnja s tožbami in odškodninami, ki bi jih Slovenija morala plačati, tedanje opozicije ni prepričala, da bi podprla kakšne zakonske predloge, ki so, mimogrede, tudi segali v območje medijske zakonodaje. Kot poslanka ugotavljam, da so mediji za različne interesne skupine zelo interesantni, zato tudi ni za mene presenetljivo, da imamo včasih tako zelo različna stališča do teh vprašanj, ampak človek bi pričakoval, da če minister nekega področja trdi, da je potrebno zagovarjati konkurenčnost, potem se človeku zdi najmanj čudno, če ne kaj drugega, da vlaga in brani novelo zakona, ki pa konkurenčnost zmanjšuje in odpira prostor monopolistom. To je prvo tako vprašanje, ki se mi postavlja. Drugo pa, zakaj je taisti minister v svoji izjavi tudi očital, ko je govoril o gostovanju komercialnih programov na multipleksu A, da se financira ali da se je financiral iz RTV prispevka, ko je popolnoma jasno, da se je financiral iz razvojnih sredstev. No, mimogrede, na seji Odbora za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino je bil sprejet sklep, ki tako ali tako onemogoča črpanje teh sredstev v nadaljevanju. Tako je to še en dokaz, kam pravzaprav pes taco moli – finančno destabilizirati nacionalno radiotelevizijo, posegati v temeljne odločitve, tudi v tiste, ki so v pristojnosti uprave največjega javnega zavoda, to je RTV Slovenija, in prevzemati tisto, kar mora delati uprava in kar mora delati programski svet. Da pa je nadzorni svet dobil zaušnico, je bilo pa danes tudi že povedano, nezaupnica je bila izglasovana. In zanimivo, kakšen sklep je bil – celo zaposlenim je bilo naloženo, da morajo odpoklicati predstavnike nadzornega sveta. Zelo zanimivo se gibljejo predstave o tem, kako so razporejene pristojnosti. Ampak, kot rečeno, poleg vsega, o čemer smo že govorili in poudarjali, je le treba malo z rezervo vzeti zatrjevanje, kadar koalicija govori, da je v središču njenega ravnanja vendar interes vseh – vsaj 200 tisoč gospodinjstev zagotovo ne, če bomo sprejeli to novelo. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu predlagatelja oziroma Vlade gospod državni sekretar Aleksander Zorn, želite besedo? Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Najprej bi želel poudariti vsaj troje: prvič, to je tako rekoč predhodna obravnava in imeli boste še priložnost, da se o tem na široko razgovorite in tudi kaj dopolnite, če smo kaj pozabili. Druga stvar, očitki, da smo lahko samostojni glede na Evropsko unijo, so seveda pogumni, pametni in jih podpiram. Vendar smo del Evropske unije in ta čudna osamitev se mi ne zdi ravno smotrna. Tretja stvar, ki izhaja iz tega, pa je to: če ne bomo upoštevali direktiv Evropske unije in tudi Norkring bo imel kakšno besedo pri tem, kaj se mu je zgodilo, nas lahko čaka do 20 milijonov evrov kazni. Če se vam zdi to primerno, potem pač vkalkulirajte to v tisti izgubljeni profit televizije, ki bi ga s tem izgubila. In nazadnje, ali se vam ne zdi čudno, da nacionalna televizija sama daje možnost na svojem multipleksu svoji lastni konkurenci, da ji konkurira, in to v svojem medsebojnem dogovoru, za katerega smemo dvomiti, da je ravno blagonameren, pač pa, da je to nezdrava konkurenca, če ni kar koruptivna konkurenca. Tako je konkurenca tisto, kar je tu najdražje in bo ostalo najdražje, če bo tržila nacionalna televizija tako rekoč ves televizijski prostor v državi. Imam pa še nekaj konkretnih odgovorov, kajti predvideli smo jih. Ugovori zoper to so tako splošni in znani in lobisti so vas zelo dobro naučili, tako imam nekaj tega kar pripravljenega in bom prebral, kljub zapletenemu tehnološkemu jeziku. Domnevno onemogočanje konkurence. Treba je poudariti, da predlagana novela ne omejuje konkurence na trgu, saj je konkurenca v primeru uporabe omejenega javnega dobra, kakršen je radio frekvenčni prostor, zagotovljena z javnim razpisom. Tudi po mnenju Urada za varstvo konkurence, ki je zdaj prišlo, je zavajajoča trditev, da je konkurenca v primeru prepovedi proste uporabe zmogljivosti na multipleksu A v odsotnosti drugih multipleksov omejena. Konkurenca je namreč zagotovljena na vsakem posameznem razpisu za vsak posamezni multipleks in se zagotovi z izbiro najboljšega ponudnika, ki kot tak ne more ustvarjati monopolnih rent. Po mnenju UVK je glede na konkurenco, konkurenčno in evropsko pravno ureditev, kot jo predvideva novela, nujno potrebno ravno s tega vidika preprečiti izkrivljanje konkurence. Glede na razpise za nove multiplekse pa se pričakuje spoštovanje strateških usmeritev iz Strategije Republike Slovenije za prehod z analogne na digitalno radiodifuzijo, ki predvideva razpise novih multipleksov, ki jih izvede Agencija za pošto in elektronsko komunikacijo, Apek. Drugič. Očitek manjše pokritosti signala multipleksa B. Med drugim gre za 10 tisoč, ne za 100 tisoč gospodinjstev, ampak glede pokritosti pojasnjujemo, da signal multipleksa A pokriva 98 % prebivalstva, multipleks B pa 89 % prebivalstva. Pred digitalnim prehodom pa je na primer imel Pop TV 70 % pokritost, Kanal A pa 60 % pokritost prebivalstva s svojim signalom. Ob tem je treba pojasniti, da je prizemno radiodifuzno oddajanje le ena izmed prenosnih tehnologij za razširjenje komercialnih programov, ki so lahko dostopni tudi preko kabelskih in širokopasovnih omrežij ter satelitov. Očitek, da naj predlagatelj zagotovi precej daljše prehodno obdobje. Predložena novela že določa daljši čas za uveljavitev zakona, ki naj bi omogočal, da se bodo udeleženci na trgu prizemne digitalne radiodifuzije, predvsem pa Apek lažje pripravili za potrebne spremembe. Skladno z navedenim se z novelo zakona uvaja prehodna odločba, ki določa 30-dnevni rok za uskladitev izdane odločbe multipleksa A z odločbami tega zakona ter določa še daljše obdobje za uveljavitev zakona, to je običajno 60 dni po objavi v Uradnem listu. Ali je glede na najavljeni odhod družbe Norkring iz Slovenije novela zakona še potrebna? Pri tem si dovolim opombo, da nekateri namigujete oziroma ste namigovali, da služimo Norkringu, hkrati pa zatrjevali, da odhaja. Ja, odhaja. Demontira svoje stvari. To se pravi, da mu lahko nekoliko služimo kvečjemu pri demontaži. Morebitni odhod družbe Norkring iz Slovenije in posledično nedelovanje multipleksa A, ne glede na morebiten sprejem novele, ne bo imel posledice, da bi komercialni programi ostali brez multipleksa. Po izrecni odločbi tretjega odstavka 15. člena obstoječega zakona, ki se z novelo ne spreminja, je namreč še vedno omogočeno, da v primeru, da je multipleks A edini delujoči multipleks z geografsko pokritostjo celotnega ozemlja Republike Slovenije, komercialni programi lahko tudi ostanejo do spremembe stanja, izvedbe razpisov novih multipleksov s strani Apek in vzpostavitve novih omrežij. Nadalje. Očitek, da je bil multipleks A res dodeljen brez razpisa, vendar je RTV Sloveniji skladno z zakonodajo ni bilo dovoljeno kandidirati na javnem razpisu za drugi multipleks. Zakonodaja je v celoti sledila Strategiji Republike Slovenije za prehod z analogne na digitalno radiodifuzijo, ki je ravno zaradi zagotovitve razvoja digitalne prizemne radiodifuzije v konkurenčnih pogojih predvidela delovanje vsaj dveh operaterjev prizemne radiodifuzije. Javni zavod RTV Slovenije je tako pridobil frekvence za multipleks A brez javnega razpisa za potrebe izvajanja javne službe. Da bi se zagotovila konkurenca med drugim multipleksu B RTV Sloveniji zanj ni bilo potrebno niti kandidirati. Za operaterja multipleksa B je bilo tako izbrano eno izmed komercialnih podjetij, ki so kandidirala na razpisu. RTV Slovenija bo spet lahko kandidirala na razpisih za naslednje multiplekse. In še to, da ne pozabim: Norkring je bil pri tej kandidaturi najuspešnejši, ker je bil tudi najcenejši. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Zorn. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ugotavljam, da čas za razpravo še ni potekel, zato sprašujem, ali je še kdo pripravljen in zainteresiran za prijavo. Prosim, prijavite se. Trije prijavljeni. Vsak lahko dobi 5 minut. Prvi je na vrsti gospod Roman Jakič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Izziv je bil to, kar je državni sekretar govoril na koncu. Razumem, da se lahko del cinizma in posmeha Državnemu zboru zreducira na trditev, da smo bili dobro podučeni in zlobirani s strani lobistov. To nesramnost bi vam lahko vrnil, pa bi rekel, da ste vi pa dobro natrenirani, da strašite ljudi. Tu ste nas strašili z 20-milijonsko kaznijo, za katero je v resnici mogoče, da bo zapadla. Ampak ni mesto, niti čas, niti prostor za tovrstne emocije, da bi diskriditirali diskusije poslank in poslancev, ki jih skrbi v resnici dvoje. Na to nisem dobil prav prepričljivega odgovora, razen strašenja, da nas bo Evropska komisija kaznovala z 20 milijoni evrov kazni. Nisem pa dobil odgovora, kaj boste in kako zagotoviti 20 tisoč ljudem televizijo, ogled programov, in niste mi povedali, kako nadomestiti izpad milijona evrov prihodkov javni televiziji. Glede na to, da smo poslanke in poslanci, ki moramo skrbeti za to, kar se v tej državi dogaja, smo vas to spraševali. Opozarjali smo vas na to, da je prišlo do nekega vakuuma, do neke vakuumske zgodbe, v kateri nimamo odgovora za 200 tisoč ljudi in nimamo odgovora za javno televizijo, ki tako in tako hira in se z njo ukvarjamo in povečujemo naročnine za izpad prihodka, ki ga dajemo sedaj neki privatni tuji firmi. Zato bi prosil državnega sekretarja, da se vzdrži tovrstnih komentarjev, ko govori, kdo je bil s kom zlobiran. Mi ali jaz osebno vsakega lobista prijavim. Nisem pa siguren, če ste vi vse svoje prijavili, odkar ste državni sekretar.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo. Včeraj sem slišala, da nekateri živimo na Luni. Ne vem, ni bilo rečeno, da kdo drug pa mogoče na Marsu ali na Veneri, kar je tudi včasih mogoče slišati, zakaj obstajajo med nami razlike. Ampak k besedi sem se priglasila zaradi tega, ker sedaj, kot kaže, bo kar splošno sprejeto dejstvo, da parlament ni prostor razpravljanja. Zadnjič je pri poslanskih vprašanjih imel s tem težave minister, sedaj ima s tem težave njegov državni sekretar. Če me je pri prvem to še čudilo, ker ni imel parlamentarne prakse, se pa pri drugem temu zelo čudim zaradi tega, ker pozna navade in pozna, kaj imamo poslanci v zakonodajnem postopku možnost storiti. Zato spotikanja ob to, da smo zahtevali splošno obravnavo, ne štejem za politično korektno ravnanje. Toliko glede tega. Ali se komu ljubi na argumente odgovarjati, je druga zgodba, kako prihajamo do informacij o stvareh, je tretja zgodba. Pravzaprav pa sem se oglasila za razpravo v nadaljevanju še zaradi nečesa. V mnenju ene od poslanskih skupin je bilo mogoče zaznati tudi očitek, češ da naj si pa nacionalna televizija pridobi veščine za širjenje oglaševalskega dela. No, ampak zanimivo je, da je Slovenska ljudska stranka v prejšnjem mandatu bila ravno tista, ki je pri sprejemanju zakonodaje uspela s krajšanjem časa za oglaševanje na nacionalni televiziji. Treba si je zastaviti temeljno vprašanje: Ali je za javni servis sprejemljivo, da se delež oglaševanja približuje časovnemu deležu oglaševanja komercialne televizije ali ne? In če v večini primerov sledimo željam gledalk in gledalcev, ki menijo, da je prednost spremljanja nacionalnega programa ravno v tem, da je oglaševanja manj, potem to ne more biti razlog za argumentacijo, kako zniževati možnost prihodka za nacionalno televizijo. Kar pa zadeva vprašanje gledanosti in s tem zvezanega pristajanja ali nepristajanja na programsko politiko nacionalnega servisa, se je pa treba vedno znova vrniti izhodiščnemu stališču, to je, da o programu odloča programski svet, da za njegovo izvajanje skrbi uprava javnega zavoda in da je nadzornemu svetu naloženo, da spremlja oba. Zdaj tu ne bom še česa drugega rekla, ampak tisto, kar se mi zdi nujno potrebno: treba je izhajati iz Zakona o RTV in iz tega, kaj je javnemu servisu pravzaprav naloženo. In znova in znova je treba povedati, da za bogatenje slovenske medijske krajine, za pluralizacijo medijev je odgovornost javnega servisa ravno v tem, da skrbi tudi za tiste vsebine, ki jih drugi servisi, zlasti komercialni, ne ponujajo. In če se sklicujem na javnomnenjske raziskave in na strokovno spremljanje politike nacionalnega medijskega programa, potem moram reči, da je iz odgovorov vprašanih mogoče zaslediti ravno to, da si želijo več tistih medijskih vsebin, ki jih komercialni programi ne ponujajo. To pa je več kulturnih programov, več znanstvenih oddaj, več oddaj, namenjenih mladini. Torej, vsega tistega, kar lahko marsikdaj, tudi zaradi odločitev programskega sveta, nekatere zainteresirane skupine spremljajo zunaj elitnih terminov. Je pa še drugo vprašanje sklepanja pogodb in me prav zanima, kaj je mislila Vesna Kuljaj, zakaj se je oglasila v zvezi s pogodbami. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mirko Brulc.
To, kar se dogaja te dni, me napeljuje na to, da vas vprašam: Ali vas mogoče vodi Opus Dei? [[oglašanje iz dvorane]] Ja. Glejte, razlogi in tako dalje – kaj so? Vprašajte zunaj stavkajoče, ki točno vedo, kaj so razlogi za vse spremembe zakonodaje in vse tiste, ki se napovedujejo. Razlog, želja je, da je tisto, kar je javno, da je slabo. Konec. In če je slabo, ga je treba privatizirati, in če je treba privatizirati, imaš neko drugo moč nad tem. To, da bo ministrstvo odločalo o pogodbenem delu na teh medijih – kaj je to drugega kot to, da povem lahko zdaj deset imen, ki ne smejo več priti na televizijo ali radio?! To je namen, saj ni drugega! To ni varčevanje, to ni ne vem kaj! Televizija bo primorana vrteti stare filme in neke oddaje, zato da bo zapolnila program. To je namen. V šolstvu – kaj je namen normativu? Ne mi reči, delal sem devetnajst let v šolstvu! Ni problem dva otroka več imeti v razredu v Ljubljani. Ampak ukinili bomo podružnične šole, osiromašili podeželje, prevažali otroke v mesto, v velike šole. To je namen! In televizija – kaj je tu namen? Podeželje, tam naj bo, naj se ljudje matrajo, naj gojijo živino in kosijo travo. To je namen. Pa ne me prepričati, da je drugače! To niso varčevalni ukrepi, to ni šparanje. Tega ne morem podpreti, ker živim na vasi, ker živim s tem podeželjem, pa kot župan sem ga servisiral bolj kot mesto. Saj otrok, dijak, srednješolec, študent z nekega Pohorja ali pa z [[nerazumljivo]] se ne bo mogel več v Ljubljani izobraževati, tudi če je inteligenten – stokrat bolj kot tukaj od nekega tajkuna sin ali pa hčerka. To je namen in to boste dosegli in tu so še druga področja, ne samo ta! Da ne grem na zdravstvo in podobno! Če se mi v Ljubljani kaj zgodi in sem na Kliničnem centru operiran, me operacija slepiča stane desetkrat več kot v Šempetrski bolnišnici, ker ni Klinični center. Dajmo ljudje! So rezerve, ampak to, kar bi podeželje, kar bi okolica morala imeti, naj ima. RTV Slovenija naj bo tista dominantna televizija, če ne – mi smo se pred petimi, desetimi leti na Goriškem norca delali iz Italijanov, ker smo govorili o "berlusconizmu" – same oslarije po televiziji! Tega Slovenija 1 na srečo ne dela, ampak bo morala, očitno, če bo hotela preživeti. Imejmo pamet in glasujmo tako, da ne bomo dovolili, da se nam ruši vse, kar je javno, vse, kar je dobro funkcioniralo še v Jugoslaviji in še danes. Sociala in še kaj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Aleksandru Zornu, državnemu sekretarju. Pet minut, izvolite.
Po poslovniku nima [[...]]– ampak dobro, naj ima pet minut.
Po poslovniku se gospod Zorn ne more prijaviti, je pa gospod Zorn nakazal pred tem, da bi želel besedo. Drugič pa, gospod Zorn, vas prosim, da upoštevate, da naj kolegi poslanci in poslanke to vašo željo tudi jasno vidijo in se prijavite zelo nazorno. Imate besedo, pet minut.
Hvala lepa. Opravičujem se, če nisem pravočasno prijavil končne besede. Zahvaljujem se vam za razpravo, mislim, da se je izkazala takšne vrste, da je nujno potrebno, da jo nadaljujemo, kajti cela vrsta strokovnih vprašanj je bila začeta, tudi deloma odgovorjena, ne pa docela. Tako predlagam, da gre zadeva v drugo razpravo. Kar pa se tiče moje osebe, ki je nekaterim med vami preprečila, da bi razumeli ali da bi bil to prostor dialoga, se opravičujem, čeprav dvomim, da je kdo v tej državi takšen, da bi gospe Potrati lahko odvzel besedo, če tega sama ne bi hotela, ali pa, da bi gospod Jakič kakšno osebno pripombo lahko zadržal, če si jo želi. Če sem že žrtev tega, potem moram reči, da je razprava uspela, kajti argumente smo pozabili. In ti so, da moramo o multipleksih še govoriti in da moramo zakon novelirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Proceduralno? Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica, spoštovani zbor! Glede na določila 71. člena Poslovnika mislim, da ste v tem primeru ravnali napačno in v nasprotju s Poslovnikom, ko ste dali besedo državnemu sekretarju, dr. Aleksandru Zornu, ker se ni prijavil k razpravi. V svojem nastopu je sedaj spodbudil kar nekaj poslancev, če bi lahko imeli pravico do replike, pa jo tudi po poslovniku nimajo. Lahko bi tudi kolegici Potrati in kolegu Jakiču dali besedo. Nimam nič proti temu, da se opravlja v Državnem zboru temeljita diskusija, da se izmenjajo različni pogledi, da tudi Vlada zelo aktivno sodeluje, sem pa za to, da se striktno upošteva Poslovnik Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa za vašo pripombo. Gospod državni sekretar je bil opozorjen, da se drugič prijavi bolj odločno, da ga vsi vidimo. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, 19. aprila 2012, v okviru glasovanj. Se opravičujem. Vas ne vidim. Zdaj vas vidim. Želite proceduralno? [[Da.]]
Hvala lepa, gospa predsednica. Ne vem, če se lahko še bolj odločno pozove nekoga. Pozove se Državni zbor, ali želi še kdo razpravljati ali ne, to ste storili v skladu s Poslovniku, če se pa potem urgira, se koga povpraša, naj se še bolj odločno prijavi k besedi, tudi to pot ste malo zgrešili. Upam, da v bodoče takih kiksov, oprostite temu izrazu, pri vodenju Državnega zbora ne bo več. Nisem pa proti diskusiji, še posebej sem vesel, da so tudi predstavniki Vlade tukaj, čeprav so na terenu v večini, in da je tudi državni sekretar dr. Zorn prišel v Državni zbor. Hvala lepa.
Še enkrat hvala lepa za vaše opozorilo. Sem ga zelo dobro razumela. Seveda pa na tem mestu vseeno pojasnjujem, tistim, ki morda to ne vedo, da se gospod državni sekretar oziroma Vlada v tem primeru ne more javiti s pritiskom na gumb, zato tudi ni evidentiran na ekranu, se pa ni dovolj nazorno in odločno javil k besedi z roko, za kar je bil opozorjen, in upam, da v bodoče teh težav ne bo. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. prekinjam tudi 2. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa.