Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 26. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega in drugega odstavka 58. člena ter drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: mag. Bojana Muršič, Jurij Lep, Felice Žiža od 14. ure dalje, Ferenc Horváth, Luka Mesec, dr. Franc Trček do 12. ure, Miha Kordiš, Jelka Godec, Jernej Vrtovec, Žan Mahnič od 10. do 12. ure ter od 14. ure dalje, Blaž Pavlin od 17. do 21. ure, Iva Dimic od 11.30 do 16. ure, mag. Matej Tonin odsoten od 16. ure dalje, prav tako pa sem tudi sam odsoten od 16.30 do predvidoma 21. ure. Na sejo sem povabil predsednika Vlade Marjana Šarca in ministra za finance dr. Andreja Bertonclja k 1. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Še enkrat vse prisotne prijazno pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 26. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 4. oktobra 2019, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel, zato zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. S tem spoštovani poslanke in poslanci, prehajamo na odločanje. Prosim vas, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 26. izredne seje zbora določen. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBVESTILO PREDSEDNIKA VLADE, DA BO FUNKCIJO MINISTRA BREZ RESORJA, PRISTOJNEGA ZA RAZVOJ, STRATEŠKE PROJEKTE IN KOHEZIJO, NAMESTO DR. IZTOKA PURIČA ZAČASNO OPRAVLJALA MAG. ALENKA BRATUŠEK, MINISTRICA ZA INFRASTRUKTURO. Predsednik Vlade gospod Marjan Šarec je 3. oktobra 2019 Državni zbor obvestil, da bo funkcijo ministra brez resorja, pristojnega za razvoj, strateške projekte in kohezijo, začasno poveril mag. Alenki Bratušek, ministrici za infrastrukturo. V zvezi s tem se Državni zbor na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije ter v skladu s 112. in drugim odstavkom 234. člena Poslovnika Državnega zbora seznanja z naslednjim sklepom: Na podlagi obvestila predsednika Vlade gospoda Marjana Šarca in v skladu z drugim odstavkom 234. člena Poslovnika Državnega zbora bo funkcijo ministra brez resorja, pristojnega za razvoj strateške projekte in kohezijo, namesto dr. Iztoka Puriča, ki mu je funkcija ministra zaradi odstopa prenehala, začasno opravljala mag. Alenka Bratušek, ministrica za infrastrukturo. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDSTAVITEV PRORAČUNSKEGA MEMORANDUMA 2020–2021, PREDLOGA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2020 IN PREDLOGA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2021. Prehajamo na prvi del obravnave in sprejemanje Predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2020 in Predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2021 v Državnem zboru. Na podlagi tretjega odstavka 156. člena Poslovnika Državnega zbora bosta predsednik Vlade in minister za finance predstavila proračunski memorandum 2020–2021, Predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2020 in Predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2021. O tej predstavitvi ni razprave. S tem besedo predajam predsedniku Vlade gospodu Marjanu Šarcu, da predstavi navedene proračunske dokumente. Izvolite.
Hvala za besedo! Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Proračuna Republike Slovenije za leti 2020 in 2021 sta prva proračuna, ki ju je v celoti pripravila in sprejela ta vlada. Sta rekordna, to je njun najpogostejši opis in je dejstvo. Še nikoli doslej namreč država ni imela višjih prihodkov in prav zato so ob upoštevanju fiskalnega pravila lahko višji tudi izdatki. Obseg teh smo s prvotno potrjenih 10,45 milijarde sicer za odstotek znižali na 10,35 milijarde, a to še vedno pomeni za 190 milijonov višje izdatke kot letos. Ne le iskali, tudi našli smo primerno ravnotežje med razvojno in socialno naravnanostjo, ob tem pa sledili prioritetam vlade, in to so zdravstvo, znanost, gospodarstvo in obrambno-varnostni sistem. Pomembno je, da predlogi proračunskih dokumentov sledijo domačemu, sicer izrazito strogemu fiskalnemu pravilu ter ohranjajo javnofinančno vzdržnost in stabilnost. Od leta 2018 imamo proračunski presežek, ki bo prihodnje leto znašal 0,9 % BDP. Hkrati znižujemo javni dolg, še vedno se zvišuje število zaposlenih, tudi gospodarska rast ostaja ugodna – vsaj za zdaj. Imamo vse razloge za zadovoljstvo in optimizem, a z nekaj tako treznosti kot tudi opreznosti. Zaradi odvisnosti države od mednarodnega okolja namreč ni nikakršnih jamstev, da bo pri tem tudi ostalo. Gospodarstvo se ohlaja, in to ni več samo realnost velikih, denimo Nemčije, pač pa tudi nas. Prav zato je Umar svojo jesensko napoved gospodarske rasti prilagodil in vlada je temu sledila. To pa nikakor ne pomeni, da je čas za zlovešče scenarije, paniko ali pesimizem. Nikakor. Ne gre za varčevanje, gre le za nekolikšno znižanje predvidene porabe. Gre za razsodnost in preudarnost, ki sta kljub ugodnim kazalcem nujni. Pravočasne reakcije so namreč pomembne. Bolje biti nepotrebno previden, kot nespametno pogumen. Javne finance, zlasti ko načrtujemo nacionalne politike in oblikujemo strukturne ukrepe, terjajo veliko potrpljenja, usklajevanj, včasih tudi vizionarskega razmišljanja. Predvideti je treba kam in kako bomo vodili Slovenijo v prihodnje. Dolžni smo razmišljati včasih neklasično, vedno in nujno pa dolgoročno in ne zgolj za mesece oziroma leta lastnega mandata. Še zlasti ko gre za proračunske dokumente, je treba ravnati trezno ter realno oceniti stanje in zmožnosti države. Le tako bodo cilji glede na nacionalne interese in politike ovrednoteni tako, da nam proračuna ne bo treba popravljati. Kot veste, ga bo ocenjeval tudi Bruselj. Želim pa dodati še nekaj, kot si je ni rebalans, si tudi proračuna za prihodnji dve leti ne zaslužita zahteve za oceno ustavnosti. Čeprav številke kažejo dobro sliko, ni zadovoljstva. Želja po več in več megli pogled na realnost. Gospodarska rast pač napaja apetite. Več je denarja, več je tudi pričakovanj, a naj bom jasen. Čudi me pomanjkanje vedenja ali pa zavedanja tudi nekaterih v teh klopeh, da je približno 95 % proračuna že zasedenega z zakonskimi obveznostmi, glavnina s plačami. Spomnili me boste na sklenitev dogovora s sindikati javnega sektorja decembra lani. Odgovarjam vam, da smo stavkovno zapuščino predhodnice rešili z dialogom. Lahko je tudi ne bi, a zgodila bi se dvojna napredovanja in sprostila bi se redna delovna uspešnost, kar bi stalo enako kot današnji socialni mir. Poleg tega bi se stavke nadaljevale, pa me zanima, koliko časa bi zdržali s stališčem »naj stavkajo«. In cena bi na koncu bila še bistveno višja. Že pri manjših neprijetnih ukrepih se volja konča. S plačnim dogovorom smo začeli mandat te vlade, nadaljevali smo ga z odpravljanjem varčevanja na plečih najšibkejših. Nekateri mi očitate, da nismo socialno čuteči in da proračuna nista socialna. Res? Naj govorijo številke tako za nazaj kot za naprej. Letos bo za socialne transferje porabljenih za približno 155 milijonov evrov več kot lani in za 190 milijonov več kot leta 2017. Zvišali smo minimalno plačo v dveh korakih. Prvi je bil storjen z letošnjim letom, drugi sledi z začetkom prihodnjega. Znašala bo 700 evrov. Izvzeti bodo vsi dodatki, minimalna plača bo višja od praga tveganja revščine. Ohranili smo za 30 % višji znesek denarne socialne pomoči. Z novim letom smo sprostili indeksacijo socialnih transferjev. Tako se porodniški dopust spet izplačuje v 100-odstotnem znesku, spet so do dodatka upravičene velike družine, sprostil se je celotni zadnji dohodkovni razred za pridobitev državne štipendije in upokojenci. Pokojnine so se letos redno uskladile za 2,7 %, decembra sledi še izredna uskladitev v višini 1,5 %, izplačan jim je bil tudi višji regres. Najvišjega so dobili upokojenci z najnižjimi pokojninami, enako bo tudi prihodnje leto. Za regres namenjamo 145 milijonov evrov. Prejeli ga bodo prav vsi upokojenci v petih različnih zneskih, ker je to preprosto bolj pravično kot pa tisto, kar predvideva sistemski zakon. Skupaj bo pokojninska blagajna prihodnje leto okrepljena za dodatnih 315 milijonov evrov. Po vsem slišanem res lahko rečete, da nismo socialni? Statistiki izrekate to oceno res pošteni? Prav ničesar nismo vzeli. Nasprotno. Želim pa ponoviti še enkrat. Sistem na žalost še vedno dopušča anomalije. Na eni strani ne gre spregledati rekordne zaposlenosti, na drugi pa dejstva, da se je število prejemnikov denarne socialne pomoči znatno povečalo. In tukaj je nekaj narobe. Razkorak med višino minimalne plače in minimalnega dohodka posameznika je še vedno premajhen. Ako želimo to urediti sistemsko, volja postane zelo plaha ptica. Želim verjeti, da ne tudi preračunljiva. Poglejmo naprej. V Državnem zboru so že popravki pokojninskega zakona, s katerim postopno zvišujemo odmerni odstotek in urejamo dvojni status upokojencev. Zaradi staranja družbe so javne finance vse bolj obremenjene, zato so nujni dolgoročni ukrepi. Zaposlene moramo spodbujati k čim daljši delovni aktivnosti, mlade pa k čim prejšnjemu vstopu na trg dela. Snujemo demografski sklad, pripravljamo zakonsko ureditev področja dolgotrajne oskrbe, trg oreh bo iskanje finančnih virov in prav pri tem bi si želel širokega družbenega soglasja. Na področju zdravstva smo najprej reševali zaplete, povezane s problematiko družinskih zdravnikov, ter sanacijo poslovanja bolnišnic. Krepimo zdravstveno blagajno, ki bo prihodnje leto imela 265 dodatnih milijonov. To pa omogoča nadaljnje skrajševanje čakalnih vrst. Pomemben izziv bo ukinitev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Pred nalogami si ne zatiskamo oči, težav ne zanikamo, a dejstvo je: slovensko zdravstvo je kakovostno in je javno. In tako bo tudi ostalo. Podobno kot pri sociali, kjer smo deležni pretežno očitkov, je pri davkih. So najpomembnejši vir, ki polni državno blagajno in omogoča tekoče izplačevanje socialnih transferjev, a hkrati so tudi največji kamen spotike. Včasih dobim občutek, da nečesa ne razumemo. Namreč, da so davki tisto, kar omogoča javne storitve. Po nedavni razbremenitvi regresa je pripravljen in že v tej hiši nov zakonski sveženj, s katerim želi Vlada na eni strani razbremeniti plače, predvsem srednjega sloja, na drugi strani pa nekoliko bolj obdavčiti kapital, a nujno je treba storiti oboje. Vsak ukrep namreč potrebuje protiukrep, torej na eni strani zviševanje neto prihodka zaposlenih, na drugi pa višja obdavčitev dobička. Res ga omenjam na koncu, a to ne pomeni, da je najmanj pomembno. Uspešno gospodarstvo temelji na primerni produktivnosti in na ustrezno visoki dodani vrednosti, zato mora država zagotoviti stabilno, predvidljivo in konkurenčno poslovno okolje. V to ukrepi Vlade so in bodo usmerjeni. Povečujemo sredstva za znanost in spodbujanje inovativnosti, ki je osnova za dvigovanje dodane vrednosti. Zavedajoč se tega, smo letos prvič v zgodovini Slovenije za znanost in raziskovanje namenili več kot 200 milijonov evrov. Produktivnost morajo podjetja višati sama, naloga države pa je, da jih v največji meri razbremeni nepotrebnih administrativnih ovir. Naše vodilo, vsaj moje zagotovo je, delo za ljudi. To je tisto, kar nam daje moč in nas žene naprej. Tudi zato vedno omenim varnost ljudi. Zato krepimo javno zdravstvo, zato imamo socialni posluh, zaradi zaupanja ljudi smo se dolžni še toliko bolj truditi, ravnati odgovorno in v interesu Republike Slovenije in vseh njenih prebivalcev. Če se bomo tega zavedali vsi, nam bo uspelo, četudi je Vlada manjšinska. Zato je, če kdaj, sedaj čas tudi za razmislek, ali je, potem ko ste najprej zastopali vsak svoje resorje in bili neizprosni pogajalci, in prav je tako, res na mestu še medstrankarska bitka. Ampak to boste vedeli vi. Sam gledam na državo, ki proračuna za prihodnji dve leti nujno potrebuje. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik Vlade za vašo predstavitev. S tem dajem besedo ministru za finance dr. Andreju Bertonclju za dodatno predstavitev proračunskega memoranduma 2020–2021, Predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2020 ter Predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2021. Izvolite, gospod minister.
Hvala. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovana poslanke, spoštovani poslanci! Državni proračun je temelji akt, ki opredeljuje letno oziroma dveletno načrtovanje pomembnega dela javnih financ. Je dokument, ki določa politike odhodkov glede na prioritete ob upoštevanju zakonskih obveznosti in sprejetih zavez in je osnovni dokument Vlade. Zgornji meji najvišje dovoljenje porabe sta jasni. Državni proračun za leto 2020 načrtuje porabo 10,35 milijarde evrov, znižano za 100 milijonov evrov iz prvotnih 10,45 milijarde evrov, za leto 2021 pa je 10,455 milijarde evrov. Ocenjeni prihodki v obeh letih presegajo odhodke. Še enkrat poudarjam, prihodki presegajo odhodke in tako omogočajo nadaljevanje poti izboljševanja proračunskega salda tako nominalno kot v odstotku bruto domačega proizvoda. Kljub dobrim gospodarskim trendom nismo imeli lahkega dela. Skrbeti za razvojni in socialni proračun ter hkrati slediti strogemu fiskalnemu pravilu je ena najtežjih in najodgovornejših nalog. Pri pripravi proračuna za leti 2020 in 2021 so bila naša izhodišča: mislili smo na jutri in mislili smo na blaginjo in stabilnost, držali smo se zakona in fiskalnega pravila. Sledili smo tudi načelom previdnosti in gospodarnosti, saj so se razmere in obeti v domačem in tujem gospodarskem okolju začele postopno ohlajati. Naše prioritete pa so razvoj, sociala in izpolnjevanje dogovora glede plač. Smo pa ob tem prekomerni porabi rekli odločen ne. Predlog državnih proračunov je pripravljen ob upoštevanju aktualnih razmer v mednarodnem in gospodarskem okolju. V jesenski napovedi gospodarskih gibanj, objavljeni prejšnji mesec, je Umar poleg tekočih gibanj opozoril tudi na naraščajoče tveganje v mednarodnem okolju. Slovenija je namreč v letu 2018 dosegla gospodarsko rast v višini 4,1 %, kar je za 0,4 % manj kot v prvotni oceni, toliko o volatilnosti napovedovanja. Hkrati je Umar v jesenski napovedi oceno gospodarske rasti za 2019 znižal za 0,6 odstotne točke na 2,8 %. To pomeni, da bo obseg BDP, torej vsega, kar v Sloveniji ustvarimo, za dobre pol milijarde nižji, kot smo prvotno pričakovali. Ob umirjanju konjunkture v mednarodnem okolju se v letu 2020 pričakuje realna rast BDP v višini 3 %, v letu 2021 pa 2,7 %, kar je še vedno bistveno višje od rasti v evrskem območju. Umiritev gospodarske rasti je letos toliko opaznejša, kot je bilo predvideno v pomladanski napovedi. To je v veliki meri posledica negativnega prispevka salda menjave s tujino in nižje rasti bruto investicij. Oboje povezujemo z upočasnitvijo rasti tujega povpraševanja in povečano negotovostjo v mednarodnem okolju. K ohranjanju solidne rasti v napovednem obdobju bo pomembno prispevala domača potrošnja. Njeno rast bosta podpirala gibanje na trgu dela ter še vedno rast plač, še zlasti letos, nekoliko pa tudi v prihodnjih dveh letih, ki se krepi. Nanjo pa poleg omejitev pri ponudbi dela, vplivajo tudi dogovori s sindikati javnega sektorja in zakonodajne spremembe. Kljub temu se bosta rast zasebne in državne potrošnje postopoma upočasnjevala. Prispevek menjave s tujino v bruto domačem proizvodu bo zato zmanjšan. Inflacija se bo v obdobju napovedi postopno zviševala za 1,8 % leta na predvidenih 2,3 % v letu 2021. Upočasnjena dinamika gospodarske rasti pomeni neposreden signal tudi za doseganje ciljev javnih financ. Počasnejša rast bo otežila doseganje sestavljenih ciljev za državni proračun kakor tudi doseganje javnofinančnih ciljev štirih blagajn javnega financiranja in sektorja država. Zato se je Vlada ob objavi jesenske napovedi nemudoma odzvala in odločila, da bo za leto 2020 načrtovala izdatke državnega proračuna v višini, ki je za 100 milijonov evrov nižja od najvišje dovoljene meje izdatkov, sprejete s fiskalnim okvirom. S tem je upoštevala približevanje določbam v zvezi s fiskalnimi pravili, kot jih določata Ustava Republike Slovenije in Zakon o fiskalnem pravilu. Ključni element prihodkovne strani državnega proračuna so davčni prihodki, za katere v letih 2020 in 2021 načrtujemo 5,5 oziroma 5,4 -odstotno povečanje. Z davčno politiko zasledujemo načela, ki temeljijo na zagotavljanju predvidljivega, preprostega in stabilnega poslovnega okolja. Letos je bila sprejeta razbremenitev regresa za letni dopust, ki do višine povprečne bruto plače ni več vključen v osnovo za dohodnino. Ta ukrep je seveda trajen in se bo kot višji razpoložljivi dohodek poznal tudi v prihodnjih letih. Ukrepov v smeri razbremenitve plač ni mogoče uresničiti brez upoštevanja makro ekonomske situacije in enostransko, temveč je treba k temu pristopiti s prestrukturiranjem davčnih dajatev, torej s pripravo ukrepov za nadomestitev izpada prihodkov na čim bolj nevtralen način. Pri tem je pomemben tudi celovit pristop in smiselna povezava z ukrepi in spremembami na drugih povezanih področjih, na primer zdravstveni in pokojninski sistem. V predlogu proračuna 2020 so sredstva, ki jih do konca leta 2020 pričakujemo iz proračuna Evropske unije, ocenjena v višini 1, 1 milijarde evrov, v letu 2021 pa 851 milijonov evrov. Nižji načrtovani prihodki iz EU so posledica postopnega zaključevanja projektov v obstoječi finančni perspektivi. V letu 2021 pa ta predstavlja tudi že začetek obdobja nove finančne perspektive 2021–2027, za katero ovojnice po državah še niso dogovorjene, se pa že izvajajo aktivnosti, povezane s pripravo operativnega programa. Odhodki državnega proračuna so načrtovani skladno s prioritetami, zakonskimi obveznostmi in omejitvami, ki jih narekuje spoštovanje fiskalnih pravil. Rast odhodkov tako zaostaja za rastjo prihodkov. V ekonomski strukturi po namenih državni proračun v odhodkih 21-odstotni delež namenja tekočim transferom v javne zavode, 13 % gre za stroške dela. Vlada je pri pripravi predloga državnih proračunov predvidela višja izplačila zaradi uskladitve plačnih razredov, napredovanj in dviga minimalne plače. Za transferje posameznikom in gospodinjstvom je namenjenih 13 % državnega proračuna. Med temi dosegajo v letu 2020 največji delež družinski prejemki s starševskimi nadomestili, sledijo jim transferji za zagotavljanje socialne varnosti, drugi transferji posameznikom, transferji nezaposlenim, štipendije in tako naprej. Investicijski odhodki in transferji skupaj predstavljajo 11 % državnega proračuna. Govorimo torej o nekaj več kot milijardi evrov za investicije. Glede na vire so v letu 2020 razporejeni približno po tretjinah: integralna sredstva, namenska sredstva in sredstva EU s pripadajočo slovensko udeležbo. V letu 2021 pa naj bi se delež sredstev EU znižal do konca izvajanja trenutne finančne perspektive, to je do leta 2023. Po vsebini se več kot polovica investicij namenja področju prometa, od tega dve tretjini financiranju železnic in infrastrukture, preostalo tretjino pa za financiranje na področju cest. Aktivno upravljanje javnega dolga je v zadnjih petih letih pomembno prispevalo k zniževanju bremena obrestnih izdatkov državnega proračuna, ki so se tako od leta 2014 znižali za skoraj 300 milijonov evrov in predstavljajo 7,3 % odhodkov državnega proračuna. V prihodnih letih načrtujemo nadaljnje zniževanje obrestnih izdatkov, in sicer 752 milijonov evrov v letu 2020 in 697 milijonov evrov v letu 2021. S tem bo državni proračun prispeval k zniževanju dolga sektorja država, ki je za leto 2021 ocenjen na 58,6 % BDP in se bo prvič po letu 2012 vrnil pod maastrichtsko določeno mejo 60 % BDP. S tem se Slovenija uvršča med tiste redke evropske države, ki hitro oziroma v našem primeru najhitreje znižuje javni dolg. Slovenija bo v drugi polovici leta 2021 predsedovala Svetu Evropske unije. To je velik izziv zaradi kompleksnosti operativnega vodenja in organizacijskih, kadrovskih ter finančnih dejavnikov ter terja ustrezno proračunsko načrtovanje. Na podlagi lastnih izkušenj, izkušenj primerljivih držav članic, ki so pred kratkim predsedovale Svetu Evropske unije, in opravljenih simulacij pričakujemo, da bodo stroški predsednikovanja znašali okoli 80 milijonov evrov. Od tega jih je v letu 2020 načrtovanih 20 milijonov evrov, v letu 2021 pa 48 milijonov evrov. Vsebinski vidik državnega proračuna kaže programska struktura, ki je razdeljena v 24 politik, ki se delijo v programe in podprograme ter so organizirani tako, da omogočajo spremljanje ciljev in kazalnikov za posamezno raven. Ta struktura izdatkov pomaga odgovoriti na vprašanje, zakaj se porabljajo javna sredstva ter zakaj se izvaja posamezen proračunski program. Največ sredstev se nameni za politiko izobraževanja in športa, ki predstavlja 18 % proračunskih odhodkov. Največje povečanje v letu 2020 za 17 % beležimo na politiki Znanost in informacijska družba. Namen je dolgoročno povečevanje konkurenčnosti in dodane vrednosti gospodarstva. Sredstva bodo namenjena predvsem javnim raziskovalnim zavodom za usposabljanje in razvoj znanstvenih kadrov, za raziskovalno opremo, sodelovanje v mednarodnih raziskovalnih infrastrukturah, za raziskovalne projekte ter znanstveno literaturo. Politika trga dela predstavlja 3 % izdatkov državnega proračuna, vendar preko prilagodljivosti politik lahko pomembno prispeva h gospodarskemu razvoju in kakovosti življenja. Na izziv demografskih sprememb in tudi na izziv poznega vstopa mladih na trg dela in zgodnjega ali pa, še bolje, prezgodnjega izstopa starejših s trga dela, odgovarja novela Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki jo je Vlada potrdila v četrtek. Z vidika razvoja je pomembno povečanje stopnje delovne aktivnosti v mlajših in starejših starostnih skupinah, k čemur bo pripomogla tudi hitrejša aktivacija brezposelnih preko predlagane spremembe pogoja za pridobitev pravice do denarnega nadomestila za brezposelne. Pomembni ukrepi na trgu dela so še ukrepi aktivne politike zaposlovanja in socialne aktivacije. Cilj slednjih je pomagati dolgotrajno brezposelnim in dolgotrajnim prejemnikom denarne socialne pomoči, da se znova aktivno vključijo v družbo, če je le mogoče, tudi v zaposlitev. Nadalje so pomembni ukrepi za lažje usklajevanje poklicnega in družinskega življenja. To je prilagodljiv in skrajšan delovni čas, promocija zdravja na delovnem mestu, prilagoditve delovnega mesta starajoči se populaciji in vseživljenjsko učenje. Slovenija prioritetno vlaga tudi v povečanje nacionalne varnosti in izvajanje nadzora nad državnim ozemljem za namene razvoja obrambnega sistema in zagotavljanja nacionalne odpornosti in sposobnosti za uresničevanje sprejetih mednarodnih zavez države Natu smo zato namenili dodatna sredstva za doseganje postopne nominalne rasti obrambnega proračuna oziroma za dvig obrambnih izdatkov v odstotku bruto domačega proizvoda. Tudi za področje zagotavljanja notranje varnosti, izvajanja nadzora nad državnim ozemljem ter za ukrepe migracijske politike tokov se v prihodnjih letih načrtuje več sredstev. Ta bodo usmerjena v nadgradnjo varovanja državne meje, skladno z evropskimi in nacionalnimi predpisi in standardi ter za ukrepe za izboljšanje varnosti prometa. V računu finančnih terjatev in naložb so načrtovani izdatki zlasti na področju podjetništva in konkurenčnosti, lokalne samouprave, mednarodnega razvojnega sodelovanja in energetske učinkovitosti. V računu financiranja se izkazujejo odplačila dolgov in zadolževanje, povezano s financiranjem preseganja izdatkov nad prejemki in s financiranjem odplačila dolgov. V letu 2020 je predvideno odplačilo dolga v višini 2,047 milijarde evrov, v tem bo za financiranje načrtovanega primanjkljaja izračuna finančnih terjatev in naložb ter za odplačilo dolga potrebna zadolžitev v višini 1,59 milijarde evrov. V letu 2021 je predvideno zadolževanje v višini 2,74 milijarde evrov in odplačilo dolgov v obsegu 3,18 milijarde evrov. Proračuna za leti 2020 in 2021 sta pripravljena ob zavedanju, da se gospodarska rast umirja in da je treba zaustaviti prekomerno porabo ter omejiti sistemske pritiske na dolgoročno vzdržnost javnih financ. Za doseganje tega nujno potrebujemo strukturne ukrepe, še bolje pa bi bile celovite strukturne reforme, ki bi upoštevale soodvisnost posameznih sistemov in optimizirale učinkovitost in fokus porabe javnega denarja. Okrog predlogov proračunov za leti 2020 in 2021, ki ju bomo po dolgotrajnih usklajevanjih na strani Vlade danes pospremili na pot zainteresiranih delovnih teles v Državni zbor, je bilo prelitega že dosti črnila. V zraku so tudi že napovedi dopolnil, ki naj bi povečevala odhodkovno stran. Dovolite, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, da vas ob tem spomnim na našo skupno zavezo, ki jo predstavlja ustavno določilo uravnoteženih javnih financ. Fiskalno pravilo ne sme biti samo skrb finančnega ministra, ampak odgovornost izvršilne in zakonodajne veje oblasti. V končni fazi je proračun v pretežni meri ogledalo tega, kar se sprejme v tej dvorani. Kot veste, je proračunskega prostora za financiranje nezakonskih obveznosti in prioritet z vsakim novo sprejetim zakonom, ki ima finančne posledice, in takšnih je seveda večina, vse manj. Opozarjam na dejstvo, da se na eni strani izraža skrb za spoštovanje fiskalnega pravila in po drugi strani vlagajo predlogi zakonov, ki znižujejo prihodkovno in povečujejo odhodkovno stran Državnega proračuna. Oboje hkrati pa ne gre. Proračuna, ki sta pred vami, sta proračuna, kjer so v obeh letih prihodki višji od odhodkov, kar pomeni, da bodo, kot se v času gospodarske rasti pričakuje, javne finance beležile presežek. Pogled v preteklost nam pokaže, da je takih proračunov, z izjemo letošnjega in lanskega, praktično ni bilo. Rezultat tega je 24 milijard javnega dolga kot posledica preteklih proračunskih primanjkljajev. To je dolg, ki ga lahko znižamo na dva načina: s prodajo državnega premoženja ali, še bolje, s preudarnim vodenjem javnih financ, ki v posameznem letu izkazujejo presežke. Naša vlada se je odločila, da bo v 7. in 8. letu gospodarske rasti, gledano v globalnem smislu, pa čeprav se dinamika rasti v zadnjem času upočasnjuje, pripravila proračuna s presežkom. Pri tem pa ne morem mimo tega, da vas opozorim še na en pomemben vidik javnih financ. Javnofinančni prihodki in s tem fiskalne možnosti so omejene. Nalaganje novih in novih obveznosti na pleča državnega proračuna ima zgornjo mejo – to smo bolj ali manj dosegli. Zato, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, apeliram na vse vas, da se namesto zahtev, da določeni resor dobi več kot lani, vprašamo tudi, kakšna je učinkovitost porabe na posameznem področju, kakšen je cilj določenega ukrepa, ali dosega načrtovane cilje. Naša skupna naloga je, da zagotovimo učinkovito in transparentno porabo davkoplačevalskega denarja. Pred nami je še veliko dela. Vsi proračunski porabniki bi se morali zavedati, da bomo morali še veliko postoriti. Obnašati se moramo racionalno, gospodarno in predvsem odgovorno. Prepričan sem, da se tega zavedamo vsi. Naj končam. Tu smo, da delamo za blaginjo vseh generacij naših ljudi. Hvala.
Gospod minister, najlepša hvala. 26 minut niste izkoristili, pa kdaj drugič potem. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, ugotavljam, da je predstavitev proračunskega memoranduma 2020–2021, Predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2020 ter Predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2021 končana. Predsedniku Vlade gospodu Marjanu Šarcu in ministru za finance dr. Andreju Bertonclju se zahvaljujem za predstavitvi. Z današnjo predstavitvijo, spoštovane poslanke in poslanci, začne teči rok za vlaganje amandmajev k Predlogu proračuna Republike Slovenije za leto 2020 in k Predlogu proračuna Republike Slovenije za leto 2021. Poslanke in poslanci poslanske skupine, zainteresirana delovna telesa in Vlada lahko amandmaje k predlogom proračunov za leti 2020 in 2021 vlagajo do vključno 17. oktobra 2019. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREVOZIH V CESTNEM PROMETU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Danijelom Krivcem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. S tem predajam besedo predstavnici Vlade ministrici mag. Alenki Bratušek. Izvolite, gospa ministrica.
Najlepša hvala in najprej seveda lep pozdrav, spoštovane poslanke in poslanci! Kot je povedal že predsednik, je pred vami Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona v cestnem prometu. Ne gre za ne vem kako obsežno spremembo, gre pa za nekaj ključnih stvari, ki bi jih želela danes poudariti. Prva stvar, zaradi katere smo bili prisiljeni v pripravo spremembe Zakona v cestnem prometu, je, da moramo do 2. 12. pravzaprav vzpostaviti pravno podlago v nacionalni zakonodaji za podaljšanje koncesijskih razmerjih za javni potniški promet v cestnem prometu. Zakaj razpis ni bil pravočasno narejen, lahko gledamo nazaj, ampak pravzaprav nič ne bomo spremenili, zato bomo s tem zakonom dali podlago, da se za dve leti lahko obstoječa koncesijska razmerja podaljšajo. V tem času pa moramo speljati nov razpis, ki bo dolgoročno rešil javni potniški promet v cestnem prometu. Druga stvar, ki je urejena v tem zakonu, dajemo pravno podlago za uvedbo vseh produktov splošne imenske mesečne vozovnice. To pomeni, da ne bo tako, kot je danes, ampak da bo tudi na izkaznici razvidno ime, priimek in slika, skratka, da bo kontrola zlorabe v javnem potniškem prometu lažje izvedljiva. Potem sta tukaj še dve stvari, ki bi jih pa res rada posebej poudarila. Eno je, da dajemo pravno podlago za uvedbo brezplačnih prevozov za študente, ki so težko in težje gibalno ovirani. Težje in težko gibalno ovirani študentje imajo zagotovljen prevoz, ki ga izvaja Društvo študentov invalidov, ni pa ustrezne pravne podlage, ki bi to jasno določala. Na to nedorečenost v zakonu že več let opozarja Varuh človekovih pravic in s to spremembo zakona bomo to uredili in jaz mislim, da tukaj gre za zelo zelo pomembno stvar. In še ena stvar za mlade. Pravno se ureja možnost, da bodo kategorizirani športniki, ki imajo status dijaka ali študenta, z eno subvencionirano vozovnico lahko opravili dve, vsaj dve progi, če lahko tako rečem, eno je od doma do šole in drugo je od doma do tam, kjer imajo treninge. Danes pač to ni mogoče. In še zadnja, pa mogoče ne najmanj pomembna stvar. S tem predlogom se v slovenski pravni red prenaša direktiva Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive 2003/59/ES o temeljnih kvalifikacijah in rednem usposabljanju voznikov nekaterih cestnih vozil za prevoz blaga ali potnikov in Direktive 2006/126/ES o vozniških dovoljenjih. Rok za implementacijo te direktive je april 2020, zato smo jo uvrstili tudi v to spremembo zakona. Dejstvo je, da bistveno ne spreminjamo koncepta pridobivanja temeljnih kvalifikacij in rednega usposabljanja voznikov, dodane pa so stvari, ki so bile usklajene in tudi sprejete na nivoju Evropske unije. In še zadnja stvar. Ker smo z letošnjim letom uvedli tako imenovano enotno vozovnico, s tem zakonom uvajamo tudi namensko postavko, ker sredstva, zbrana z enotno vozovnico, so prihodek, so javnofinančni prihodek, prihodek proračuna in se nazaj tudi porabijo in vračajo za javni potniški promet. Najlepša hvala.
Hvala, gospa ministrica, za vašo predstavitev. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Dušan Šiško, besedo imate v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite, gospod poslanec.
Spoštovani vsi prisotni! Vsak dan se vsi zaposleni srečujemo z vprašanjem, kakšen bo jutranji, popoldanski promet, s katerim prevoznim sredstvom priti do dela, kaj se nam najbolj splača, kje bomo najmanj imeli gneče in tako dalje. Dejstvo je, da bi ustavitev javnega prevoza povzročila pravi kaos. Zaradi izpuhov bi bilo okolje zelo ohromljeno, hrup in gneča osebnih avtomobilov bi se vila kot jara kača. Vozniki bi vsi živčni in napeti obstajali v zastojih. Skratka, bolje, da si tega niti ne predstavljamo. Pred nami je obsežno gradivo, kjer se ureja področje javnega potniškega prometa, poleg tega pa v naš pravni red tudi prenašamo direktivo o spremembah direktive o temeljnih kvalifikacijah voznikov in direktivo o vozniških dovoljenjih. Vzpostavlja se pravna podlaga za imensko enotno vozovnico, s katero bo javni potniški promet postal bolj prilagojen in dostopnejši v začetku naslednjega leta. Novela zakona tudi ureja podlago za vodenje osebnih podatkov, navedene so tudi skupine uporabnikov, upoštevana je pa tudi zakonodaja s področja varstva osebnih podatkov. Pomembno se mi zdi tudi, da je urejeno vodenje podatkov o uporabi vozovnic v primeru reševanja reklamacij in poravnave med prevozniki ter vodenje podatkov o voznikih, prodajnem osebju in kontrolorjih. Na svoj račun brezplačnih prevozov bodo sedaj prišli tudi študentje, ki so težko in težje gibalno ovirani, na kar vseskozi opozarja tudi Varuh človekovih pravic. Hkrati se bo uredila tudi pravna podlaga za majhno skupino dijakov, ki so gibalno ovirani in se izobražujejo v posebnih zavodih. Apeliram na vas, tako kot Zveza paraplegikov Slovenije, da se tudi paraplegikom in tetraparaplegikom nudijo prilagojeni prevozi, kajti skrajni čas je, da Republika Slovenija izpolni zaveze, ki jih je sprejela s podpisom konvencije o pravicah invalidov. Idejo, da bodo kategorizirani športniki s statusom dijaka ali študenta pod enakimi pogoji dobili subvencionirano vozovnico od kraja bivanja do kraja vadbe, toplo pozdravljam, ker kot starš športnika menim, da jim bo slednje olajšalo športni razvoj. Pozivam pa vas, tako kot Olimpijski komite Slovenije, da se omogoči subvencionirani prevoz tudi registriranim športnikom, čeprav je slednjih več. Kar se tiče sprememb, bistveno ne spreminjajo koncepta pridobivanja temeljnih kvalifikacij in rednega usposabljanja voznikov. Nekatere izjeme so dodane, že obstoječe pa so jasno opredeljene. Sprememba direktive omogoča, da vozniki tretjih držav dokazujejo kvalifikacijo, če imajo kodo 95 vpisano v potrdilo za voznike nedržavljane EU v skladu z uredbo. Strinjamo se s tem, da se predlaga črtanje pospešenega pridobivanja kvalifikacij, kajti takšen sistem je za voznike daljši in bolj zamuden ter smo za ohranitev sistema pridobili kvalifikacije z izpitom. Na področju navedb kategorij vozniškega dovoljenja in običajnega bivališča se pojmi usklajujejo z direktivami Evropske unije. Edino pravilno je, da se zaostrujejo tudi pogoji za pridobitev licence glede upravljavca prevozov, kajti slednji bo lahko nastopal kot upravljavec samo v enem podjetju in na ta način se bo vsaj delno omejila nelojalna konkurenca. Predlog zakona vzpostavlja tudi pravno podlago za javno podaljšanje koncesijskih razmerij za izvajanje gospodarske javne službe prevoza potnikov po 2. decembru, ko se iztečejo trenutno veljavne koncesije. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo podprli predlog zakona, ker si ne želimo ustavitve izvajanja gospodarske javne službe, kajti slednje bi povzročilo velike težave dijakom, študentom, zaposlenim, ki se na dnevni bazi vozijo z avtobusi in vlaki.
Hvala, gospod poslanec za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Gospod Bojan Podkrajšek v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske [[…]] Gospod Zvonko Černač v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Ja, hvala lepa, je prišlo do zamenjave. Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej ministrici! V Slovenski demokratski stranki smo predlagali splošno razpravo glede te novele zakona. Ministrica je uvodoma dejala, da ne gre za ne vem kako obsežno spremembo. Po eni strani mogoče to drži, predvsem zaradi tega ker smo po dobrem letu dni te vlade pričakovali, da bomo v tej noveli Zakona o prevozih v cestnem prometu dobili en del uresničitve tistega, kar je bilo pred dobrim letom dni v koalicijski pogodbi Šarčeve vlade tudi zapisano. In tega žal ni. Treba pa je povedati, da v enem delu gredo te spremembe v pravo smer. Omenila jih je že ministrica, in sicer glede razširitve in odprave nekih formalnih pomanjkljivosti pri uporabi subvencioniranja vozovnice v javnem potniškem prometu za posamezne kategorije predvsem šolajoče populacije v tistem delu, kjer gre za nekatere formalne razbremenitve, ki so v temu zakonu bile zapisane preveč formalistično in po nepotrebnem. Vendar pa smo pričakovali vseeno boljše rešitve, več rešitev v korist uporabnika, predvsem pa nismo pričakovali ponovnega odlaganja prenove javnega potniškega prometa. Ministrica je dejala, da s to novelo ustvarjamo pravne podlage za javni potniški promet. Nobenih pravnih podlag ne ustvarjamo za javni potniški promet, ampak samo podaljšujemo obstoječa koncesijska razmerja, za katera vemo že leta, da niso ustrezna in da bi jih bilo že zdavnaj treba postaviti na novih osnovah. In to je tudi eden izmed razlogov, glede katerega lahko že zdaj povem, da v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke v nadaljevanju, ko bo danes, predvidevam, odločeno, da gre ta zakon naprej, te novele ne bomo podprli kljub nekaterim dobrim rešitvam, če se ta rok ne bo skrajšal. Ker je ta dveletni rok in dveletno odlaganje samo ponovno potuha temu, da se nič ne bo storilo še nadaljnjih pet ali pa deset let, ključne koristi od te neprenove sistema pa imajo posamezni javni prevozniki in ne država in ne posamezni uporabniki. Ključne spremembe se nanašajo, kot je bilo že omenjeno, na temeljne kvalifikacije voznikov, na upravljavca prevoza v podjetju, na enotno vozovnico in na koncesije v javnem potniškem prometu. Glede temeljnih kvalifikacij pozdravljamo to formalno spremembo. Menimo, da bi se dalo narediti še korak naprej. Nikjer v evropski direktivi ni zapisanih 35 ur pri ponovnem petletnem usposabljanju. Te ure in te zahteve si izmišljamo sami, tako kot pri vozniškem izpitu. Jaz sem zadnjič povedal, da imamo recimo pri vozniškem izpitu tudi za nekoga, ki obvlada in ki bi lahko vozil samo pet ur, 20 ur minimalne vožnje, za nekoga, ki želi dobiti dovoljenje za čoln do 24 metrov, pa niti ene ure. Tako da nekaj je narobe s to regulativo in verjamem, da tudi tukaj bi se dalo narediti še en korak naprej. Ampak ne glede na to, ta, ki je bil narejen, je v pravo smer in ga pozdravljamo. Ne pozdravljamo pa sprememb glede upravljavca prevozov v podjetju. Tukaj gre novela v bistveno bolj strogo zaostritev, kot to od nas zahteva evropska regulativa. Po veljavni uredbi Evropske unije je lahko oseba upravljavec prevozov v več podjetjih. Mislim, da v štirih, mi pa to zaostrujemo samo na eno podjetje in še tam bi morala bit ta oseba zaposlena celo za nedoločen čas, kar pomeni po našem mnenju neko oviranje, omejevanje svobodne gospodarske pobude. Predlagatelj pravi, da so to predlagala prevozniška združenja v okviru Gospodarske zbornice Slovenije in Obrtne zbornice Slovenije. Ampak ne glede na to, da je to prišlo s te strani, mislim, da taka določba ne bi smela biti sprejeta, ker ovira opravljanje dejavnosti predvsem pri manjših in pomeni preprečevanje nekih aktivnosti na trgu, ki bi jih moral trg urejati sam. Na drugi strani gre pa tudi za nek nepotreben formalizem, ki ga niti v zakon ne bi smeli vnašati, če neka uredba ne bi tega določala, ampak ne določa tega. Pravi v največ štirih podjetjih in nič ne govori o zaposlitvi za nedoločen čas in tako naprej. Omenjena je bila enotna vozovnica in te prenove na tem področju, ki so predvsem v tem, da se na nek formalen način ta sredstva določijo kot sredstva proračuna Republike Slovenije. Ministrica je dejala, da je bila uvedena letos. Enotna vozovnica je bila uvedena 1. junija 2016 za dijake in študente. Letos je bila razširjena na ostali del populacije. Žal brez kakšnega konkretnega učinka, ker so cene teh vozovnic previsoke. In tukaj efekta seveda ne bo in ga ni. Podatki lahko to povedo. V tem delu smo mi pričakovali, da se bo zgodilo to, kar pravi vaša koalicijska pogodba, in sicer prenova sistema subvencioniranje javnega potniškega prometa. Tega pa ni. Mi imamo sedaj sistem, kjer v enem delu ta javni potniški promet subvencionirajo občine, v drugem delu država. In potem imate avtobuse, ki vozijo na istih linijah v isti časovnici, mogoče z razmakom minute ali dveh. Obe liniji plača tako ali drugače država, občina in država, s to razliko, da na tisti tako imenovani šolski avtobus niti ostali občani ne smejo, tudi če pelje napol prazen ali pa če je na njem samo pet potnikov, sedežev pa 50. Skratka, na tem sistemu javnega prevoza in teh subvencij je ogromna rezerva. Ogromno denarja bi bilo mogoče uporabiti za boljšo dostopnost storitev tudi za ostalo populacijo in za razširitev porabe te enotne vozovnice, ki bi morala postati cenovno ugodna primerljivo sedanji dijaški in študentski na ostale uporabnike. Tukaj smo pričakovali predvsem – žal trenutno nobenega od Poslanske skupine Desus ni tukaj – razširitev na upokojensko populacijo. V enem delu zakona celo o tem govorite, v 2.3. Poglaviten rešitve, kjer so določeni kot novi upravičenci. V ostalih členih pa to ni razdelano. Ali se je to nekje v tem usklajevanju celo dogajalo ali kaj je, ni pomembno. Pomembno je, da bi bilo treba to enotno vozovnico razširiti na ostale uporabnike pod pogoji, ki bi bili za ostale uporabnike ugodni, ker drugače je ne bodo koristili. To nam kažejo sedaj te izkušnje razširitve te vozovnice, ki jo je uvedla ministrica junija letos, ker je cenovno predraga in ljudje po njej ne bodo posegali. Tega ni, bi pa pričakovali v tej noveli, da bi to bilo. Seveda pa je to povezano s tem členom, ki govori o tem, da se obstoječe koncesijske pogodbe v javnem potniškem prometu podaljšajo za dve leti do decembra 2021, kajti zgoditi bi se morala istočasno tudi prenova tega sistema in predvsem prenova voznih redov. Vi imate sedaj na neki relaciji v časovnem razmiku 15 minut dve možnosti, da greste z avtobusom, in eno z vlakom. Vse tri so subvencionirane s strani države, da ne bo pomote. Potem pa nimate dve uri niti ene možnosti. Podlage za to ne bo ustvaril zakon, ampak jih mora ustvariti ministrstvo. Tega ni. Več kot leto dni je že te vlade. Ta zadeva se vleče že zelo dolgo časa. Na pomanjkljivosti te ureditve je opozorilo tudi Računsko sodišče, mislim da, leta 2016. Skrajni čas je, da se k tej zadevi pristopi resno. Mi, če tukaj ne bo prišlo do spremembe, razumemo, da je treba te pogodbe podaljšati, kar je nemogoče sedaj v enem mesecu ali dveh to urediti, ampak ne za dve leti. Tega zakona, če ta člen ne bo spremenjen in še vsi ostali, ne bomo podprli. Vi ste v koalicijski pogodbi tudi zapisali, citiram: »Ustanovili bomo neodvisnega upravljavca javnega potniškega prometa (DUJPP), s ciljem povečanja dostopnosti za uporabnike bomo uskladili vozne rede in prenovili sistem subvencioniranja javnega potniškega prometa.« Nič od tega ni v tej noveli. Nič. Je pa to nujno treba urediti če želimo okrepiti javni prevoz in če želimo ustaviti to spiralo padanja potnikov javnem potniškem prometu, ki se nam zadnja leta dogaja. Samo v enem obdobju je prihajalo do povečanja, in to je bilo obdobje 2012–2013, ko je bila uvedena subvencionirana vozovnica za dijake in študente, potem se je pa ta premica ponovno pomaknila navzdol. Kot sem povedal, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke nadaljnjemu postopku ne bomo nasprotovali. Vendar pa podpore tej noveli ne bo z naše strani, če v naslednjih fazah ne bodo spremenjeni členi, ki sem jih omenil, predvsem boljša dostopnost do storitev javnega prevoza, cenejša vozovnica za vse uporabnike in krajše obdobje, ko naj bi bili ti postopki prenovljeni. Toliko. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Gospod Edvard Paulič v imenu Poslanske skupine Lista Marjana Šarca. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Javni potniški promet je neločljivo povezan s kvaliteto življenja vsakega državljana, hkrati pa njegov razvoj kot enega od stebrov trajnostne mobilnosti kaže tudi na uspešnost države pri zagotavljanju gospodarskega razvoja in kakovosti okolja. Ne nazadnje kvaliteten in splošno postopek javni potniški promet predstavlja tudi skrb in čut države za socialno pravičnost. Prav ta družbeno-socialni vidik javnega potniškega prometa nagovarja tudi novela, ki je danes pred nami, saj med drugim širi krog upravičencev do subvencioniranih ali drugače prilagojenih prevozov. Po novem bodo opravičeni tudi dijaki in študenti, ki so kategorizirani športniki in so registrirani pri Olimpijskem komiteju Slovenije, ter študentje, ki so težje ali težko gibalno ovirani. Slednje je izjemnega pomena, če želimo kot država zagotavljati postopno dostopnost do storitev, ki jih javni potniški promet ponuja za prav vse državljane. Da pa bi državljani lahko koristili, kar se da kvaliteten in učinkovit javni potniški promet, je treba na drugi strani za izvajalce zagotoviti pogoje, ki bodo omogočili nemoteno delovanje javnega potniškega prometa in ki bodo vzpostavili lojalno konkurenco med ponudniki teh storitev. Novela predvideva, kar nekaj takšnih novosti oziroma sprememb, ki naslavljajo prav ta vidik. Spreminjajo se določbe, ki določajo pogoje za pridobitev licence EU za prevoz blaga in potnikov, in določbe, ki predvidevajo temeljne kvalifikacije in redno usposabljanje voznikov. Ne nazadnje je predlagana novela pomembna tudi z vidika sprememb na področju podeljevanja koncesij za izvajanje linijskih prevozov potnikov, kjer bo Slovenija v soglasju s komisijo zaradi zagotavljanja nemotenega delovanja javnega potniškega prometa in da bo preprečila kartelno dogovarjanje ponudnikov prevoznikov, podaljšala obstoječe koncesijske pogodbe. V Poslanski skupini LMŠ ocenjujemo, da je predlog novele dobro zasnovan in nujen, da kot družba kvalitetno in dosledno zagotavljamo potrebo po javnem potniškem prometu, s tem sledimo tako ekonomskim kot tudi družbeno-socialnim ciljem, zato bomo predlagano novelo tudi podprli.
Hvala, gospod poslanec, za vaše stališče. Gospod Jani Prednik v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Cestni promet in prometna infrastruktura sta temi, ki se v zadnjem času vse pogosteje pojavljata v naših vsakdanjikih. Omenjeni temi sta široki in pomembni, kar pomeni, da se v sklopu obravnave le-teh moramo dotakniti tudi drugih tem, na primer ekologije, načina življenja in podobno. Današnji zakon, ki ga predlaga Vlada, je bil sprejet leta 2006 in je bi v vmesnem času kar nekajkrat noveliran. Zadnje spremembe pa je bil deležen leta 2015. Po mnenju predlagateljev je omenjeno zakonsko materijo ponovno treba novelirati in dopolniti, saj se je v štirih letih na področju prevozov v cestnem prometu veliko spremenilo. Vse bolj je aktualna problematika javnega potniškega prometa tako na ravni lokalnih skupnosti kot tudi na nacionalni ravni, vse več je tudi prevoznih sredstev. Samo od leta 1992 se je število avtomobilov na naših cestah podvojilo, treba pa je uvesti in urediti tudi tako imenovane enotne vozovnice. Vlada si v zakonski noveli zastavlja dva cilja, in sicer implementacijo direktiv in uredb, s katerimi se bo urejalo področje tako imenovanih nabiralnih podjetij, kot drugi cilj pa so si predlagatelji zastavili sistemsko ureditev in načrtovanje ter izvajanje javnega potniškega prometa. Predlog zakona po mnenju Vlade vzpostavlja pogoje za sodoben, celosten in učinkovit sistem javnega potniškega prometa, kar pomeni razbremenitev za okolje in doprinos k znižanju emisijske obremenitve okolja. Zakon zagotavlja prevoze za ranljive skupine uporabnikov javnega prevoza in omejuje nelojalno konkurenco pri podjetjih, ki se ukvarjajo s prevozi. Socialni demokrati pozdravljamo rešitve, ki jih predlaga Vlada. Še posebej nas veseli, da se je po toliko letih uredilo področje zagotavljanja prevoza težje in težko gibalno oviranim osebam, ki se izobražujejo v centrih za izobraževanje, usposabljanje in rehabilitacijo, a nimajo pravice do prilagojenega prevoza in ne morejo uporabljati javnega prevoza. Da se uredi to področje, smo v naši poslanski skupini dolgo opozarjali in se za to tudi zavzemali. Navsezadnje je na to vseskozi opozarjal tudi Varuh človekovih pravic. Dijakom in študentom se bo dodelila dodatna pravica, da bodo uporabljali subvencionirano vozovnico tudi do kraja vadbe. Načrtovanje in izvajanje zanesljivosti in učinkovitosti javnega potniškega prometa pa bo razbremenilo prometno infrastrukturo, znižalo emisijsko obremenitev okolja in znižalo stroške mobilnosti. Vse omenjene rešitve, ki jih predlagatelj navaja v zakonski noveli, Poslanska skupina Socialnih demokratov pozdravlja in bo predlog zakona podprla.
Hvala, gospod poslanec za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Gospod Gregor Perič v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Predsednik, ministrica, kolegice in kolegi, dober dan! S predlogom zakona, ki ga je v zakonodajni postopek vložila Vlada, je predvidena implementacija dveh evropskih direktiv, večji del sprememb se pa nanaša na področje javnega potniškega prometa. V Poslanski skupini SMC pozdravljamo spremembe veljavnega zakona o prevozih v cestnem prometu in bomo predlog zakona tudi podprli. Podprli pa ga bomo predvsem zato, ker smo prepričani, da bodo predvidene spremembe pozitivno vplivale predvsem na povečanje števila uporabnikov javnega potniškega prometa. Že septembra 2016 je bila uvedena subvencionirana enotna vozovnica integriranega javnega potniškega prometa, s katero se je dijakom, študentom in udeležencem izobraževanja odraslih omogočilo, da enotno subvencionirano vozovnico uporabljajo za različne vrste javnega prevoza. S tem korakom je Slovenija naredila pomemben premik k modernemu, k učinkovitemu in uporabnikom prijaznemu sistemu uporabe javnega prometa. Ena izmed sprememb, ki jo predvideva tudi ta zakon, je uvedba sistema enotne vozovnice za vse skupine uporabnikov javnega potniškega prometa, kar pa je zares dobrodošlo in že težko pričakovano. Ker se mi zdi ta ukrep izredno pomemben in navsezadnje v zelo veliki meri prispeva k trajnostni mobilnosti, sem marca letos o tem povprašal tudi ministrico. Zato je moje zadovoljstvo še toliko večje, da je enotna vozovnica zdaj na voljo vsem, ki uporabljajo javni potniški promet. Sam predlog zakona predvideva še eno zelo pomembno spremembo. Gre namreč za to, da se bo končno tudi zakonsko uredila pravica do brezplačnega prevoza za težje in težko gibalno ovirane študente. Te pravice do zdaj žal še niso bile jasno določene. Četudi je bil z eno od novel Zakona o prevozih v cestnem prometu leta 2012 urejen sistem subvencioniranih prevozov za dijake in študente, zakonsko niso bile urejene izjeme, ko na primer dijaki in študentje zaradi gibalnih oviranosti ali drugih razlogov potrebujejo prilagojen prevoz. Na samo diskriminacijo študentov invalidov pri njihovem prevozu od doma do fakultet, kjer se šolajo, je vrsto let opozarjal v svojih priporočilih tudi Varuh človekovih pravic. V zvezi s subvencioniranimi prevozi določenih skupin šolajočih pa pozdravljamo tudi ureditev subvencioniranega prevoza za športnike do samega kraja vadbe. Kot rečeno, v poslanski skupini SMC menimo, da bodo predvidene spremembe pozitivno vplivale na povečanje števila uporabnikov javnega potniškega prometa, vendar pa se moramo obenem tudi zavedati, da bomo skupaj kot družba morali storiti še veliko več. Da se nekdo odloči za uporabo javnega potniškega prometa, mu mora ta nuditi hitro, udobno in cenovno ugodno potovanje, pri čemer pa veliko k takšni odločitvi pripomore optimizacija mreže javnega prevoza in njegova večja pogostost. Kot rečeno, bomo v Poslanski skupini SMC predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Željko Cigler v imenu Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Spoštovani poslanke, poslanci, predsednik, spoštovana gospa ministrica! Zakon, ki ga danes obravnavamo, prinaša več sprememb na področju prevozov v cestnem prometu. Prva ter bistvena sprememba zakona je določba, po kateri bo po novem morala oseba ali pa podjetje za pridobitev licence za opravljanje dejavnosti prevozov v cestnem prometu imeti za polni delovni čas zaposlenega tudi upravljavca prevozov, določeno število voznikov in drugih zaposlenih – od administrativnega osebja, pa do mehanikov, disponentov, in to v sorazmerju s številom vozil, za katere je licenca izdana. Res je, da se bodo podrobnosti urejale na nivoju podzakonskih aktov, a ne glede na to je zaostrovanje pogojev za pridobitev licence in opravljanje dejavnosti že dolgo časa nujno potrebno. Komercialni prevozi oseb in blaga v cestnem prometu so ena od gospodarskih panog, pri katerih pri nas vlada popoln kaos in odsotnost praktično kakršnekoli intervencije države. Vse to pa je posledica liberalizacije in deregulacije trga cestnih prevozov in privatizacije nekdaj družbenih podjetij, ki so te prevoze, o katerih danes govorimo, izvajala. Vladajoča politika, zlasti pa resorno ministrstvo se težav že zelo dolgo zaveda. Na Ministrstvu za infrastrukturo so to leta 2015 potrdili s komentarjem, da imamo pri nas nelojalno konkurenco med samimi avtoprevozniki zaradi zelo nizkih cen storitev na eni strani in nespoštovanja zakonskih pravil na drugi strani. Ta nelojalna konkurenca in nespoštovanje zakonskih pravil umetno znižujeta ceno storitev cestnega prevoza. To vleče vse prevoznike v tekmo do dna, v zniževanje stroškov, kar pa najbolj občutijo delavke in delavci v tej branži. Ti so v branži cestnih prevozov vse bolj izkoriščani. Plačilo po prevoženem kilometru, prekarne zaposlitve, šikaniranje sindikalistov in onemogočanje sindikalnega organiziranja, goljufije s tahografi ali pa izigravanje davčne zakonodaje, so vse bolj pogoste poti, ki jih srečujemo in o katerih pišejo tudi mediji. Na vse to smo v Levici v preteklosti že večkrat opozorili in predlagali rešitve tako na ravni zakonodaje kot tudi na ravni podzakonskih aktov. Čeprav se s tem zakonom niti približno ne rešujejo vse tegobe in težave, s katerimi se sooča branža prevozov v cestnem prometu, in tudi delavci, ki so tu zaposleni, pa bo zaostrovanje pogojev za pridobitev licence vsaj malo preprečilo nadaljnji razmah, tako imenovanih, kaselc firm, ki posle opravljajo praktično brez zaposlenih in brez poslovnih prostorov, v državi pa imajo le formalni sedež, poštni nabiralnik ali pa še tega ne. Poleg zaostrovanja pogojev za pridobitev licence se z zakonom daje podlaga za izdajo enotne vozovnice, s katero bodo lahko ljudje kombinirali različne oblike javnega prevoza – vlak, mestni avtobus, medmestni avtobus – ne da bi si vsakič morali kupiti vozovnico. Tudi tu gre za nujne spremembe, ki delajo javni prevoz bolj privlačen in lahko prispevajo k povečanju števila uporabnikov javnega prevoza in posledično, jasno, k zmanjšanju uporabnikov osebnih vozil. To pa posledično pomeni tudi manj toplogrednih plinov v prometu, o čemer bomo sigurno z zanimanjem govorili, ko bomo razpravljali v tem parlamentu še kdaj o nacionalnem energetsko-podnebnem načrtu. Vendar pa bi bilo za večje učinke treba predvsem izboljšati javni potniški promet. To se z zakonom ne dela, in kar je najslabše, z zakonom se agonija koncesionarskega sistema upravljanja linijskih prevozov v notranjem prometu samo še poslabšuje. Avtobusni linijski prevozi v notranjem prometu oziroma, po domače, medkrajevni avtobusni promet je verjetno ena najslabših, najmanj učinkovitih in najdražjih oblik javnega prevoza, če ne prevoza na sploh. Razlog, da je temu tako, je privatizacija nekdaj družbenih prevoznih podjetij in liberalizacija trga na katerem se prevozi tovrstni opravljajo. Naj spomnimo. Javna prevozniška podjetja so imela v začetku 90. let v lasti okoli 2 tisoč 300 vozil, medtem ko so zasebniki razpolagali zgolj s 365 vozili. Javna prevozniška podjetja so imela tudi izrazito dobro urejen vozni park, saj so bila njihova vozila v povprečju stara največ štiri leta, kar je bilo z današnjega vidika zavidljiv standard amortizacije vozil. Danes obvezno gospodarsko javno službo medmestnih avtobusnih prevozov opravlja 27 zasebnih podjetij. Ta iz proračuna, in to je zdaj bistveno, prejemajo izdatne subvencije. Koncesionarji so upravičeni do povračila stroškov s strani države v primerih, da z upravljanjem javne gospodarske službe ne pokrivajo stroška svojega poslovanja. Nadomestilo koncesionarja je enako tako imenovanemu neto finančnemu učinku. Ta se izračuna kot razlika med stroški, nastalimi zaradi obveznosti izvajanja gospodarske javne službe, in prejemki iz naslova prodaje vozovnic. Temu se nato pripiše še primeren dobiček, ki je opredeljen kot stopnja donosnosti kapitala, ki je običajno za to branžo, in ki upošteva tveganje izvajalca javne službe zaradi posegov javnega organa. Takšen sistem ne deluje. Zasebne avtobusne prevoznike namreč ne spodbuja k izboljšanju storitev. Nasprotno. Nadomestilo prevoznikom omogoča, da navkljub slabim storitvam, ki lahko ljudi celo odvrača od uporabe javnega potniškega prometa, pridobijo tako imenovan razumen dobiček. Ta dobiček pa je določen politično, arbitrarno in dejansko ni omejen, ampak je odvisen od lobiranja prevoznikov pri vladajoči politiki. Gre za nedopusten sistem, kjer država z javnimi sredstvi vzdržuje nekvaliteten sistem medkrajevnih avtobusnih prevozov in nima nobenih vzvodov, da bi ta sistem spremenila. Z zakonom, ki ga obravnavamo danes, se ta zgrešeni sistem, v katerem država subvencionira dobičke zasebnikov za izvajanje nekvalitetne javne gospodarske službe, v ničemer ne spreminja, ampak zgolj in samo podaljšuje njegovo agonijo še za dve leti. Vsem avtobusnim prevoznikom so bile koncesije podeljene leta 2007, od takrat pa so bile že večkrat podaljšane. Nov razpis za podelitev koncesije je bil izveden leta 2015, a je bil razveljavljen zaradi kartelnega dogovarjanja med ponudniki, med temi istimi ponudniki, ki že imajo koncesijo in jo bodo imeli še naprej. Čas je, da se koncesionarski sistem opusti in da država za upravljaje javne gospodarske službe medkrajevnih linijskih prevozov ustanovi eno javno podjetje, ki bo te prevoze izvajalo na neprofitni osnovi. Tak sistem bi bil tudi stroškovno učinkovit, prevoz bi bil zaradi odsotnosti profitnega motiva cenejši, predvsem pa bi eno podjetje lažje integrirali v enoten sistem potniškega prometa skupaj z železniškim in mestnim potniškim prometom. V Levici ne nasprotujemo temu, da se koncesije podaljšajo še za dve leti, menimo pa, da mora država v tem času ustanoviti svoje lastno podjetje, ki bo medmestne linijske prevoze nadomestilo po letu 2021. Podlago za to lahko sprejmemo že s tem zakonom. Poleg zaostrovanja pogojev za pridobitev licence in podaljšanja koncesij medmestnih linijskih prevozov se s tem zakonom težje in težko oviranim študentom zagotavlja brezplačen prilagojen prevoz. Ureja pa se tudi zagotavljanje prevoza upravičencem, ki se izobražujejo v zavodih za vzgojo in izobraževanje otrok in mladostnikov s posebnimi potrebami in nimajo pravice do prilagojenega prevoza težje in težko gibalno oviranih oseb, ne morejo pa uporabiti javnega prevoza. V tem primeru zakon uvaja izjemo, da se lahko za dijake, ki jim ne pripada pravica do brezplačnega prevoza, organizira poseben linijski prevoz in lahko dobijo subvencijo za vozovnico za tovrstne prevoze. V Levici bomo zakon v prvi obravnavi podprli. Hvala.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev. Gospod Aleksander Reberšek v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Ministrica, poslanke in poslanci! Na področju temeljnih kvalifikacij voznikov se v slovenski pravni red prenašajo evropske direktive. Spremembe v bistvu ne spreminjajo koncepta pridobivanja temeljnih kvalifikacij in rednega usposabljanja poklicnih voznikov. Tako je to področje urejeno enako kot v drugih državah Evropske unije, in sicer morajo poklicni vozniki vseh vrst, C in D kategorij, najprej pridobiti temeljno kvalifikacijo voznika, ki jim velja pet let. Za podaljšanje kvalifikacije morajo opraviti vsaj 35-urno usposabljanje vsakih pet let. Po novem bo pridobitev kvalifikacije možna le preko preizkusa znanja, ki bo zajemal teoretični in praktični del, prehodno izobraževanje pa ne bo obvezno. Veljavni zakon iz leta 2006 je omogočil tudi tako imenovano pospešeno pridobivanje kvalifikacij voznika, za katerega pa se je pozneje izkazalo, da bi služil svojemu namenu le, če bi v Sloveniji izbrali sistem z obveznim 280-urnim tečajem. Slednji način se z zakonskimi spremembami izloča, saj zaradi administrativnih ovir ni nikoli zares zaživel. Že od začetka izvajanja sistema temeljnih kvalifikacij so predvidene izjeme, pri katerih vozniku ni treba pridobiti kvalifikacije. S tem zakonom se izjeme natančneje določajo. Gre predvsem za nekomercialne prevoze v različnih oblikah. Največji del pri tem zasedajo prevozi za lastne potrebe in skupine prevozov, kjer vozila uporabljajo državni organi in organizacije civilne zaščite, reševanja in podobno. Predvidena je tudi manjša skupina izjem, kot je na primer vožnja vozila v avtošoli, na servisu in s prevozom poškodovanih vozil. Predlog zakona zaostruje pogoje glede upravljavca prevozov. Po veljavni uredbi Evropske unije je lahko oseba upravljavec prevoza v več podjetjih. Če pa je določen za upravljavca prevozov in svoje delo izvaja na podlagi pogodbe s podjetjem, pogodbeni oziroma zunanji upravljavec, to osebo uredba omejuje, da je lahko upravljavec prevozov v največ štirih podjetjih, ki skupno nimajo več kot 50 vozil. S predlagano spremembo se v skladu z možnostmi, ki jih dopušča uredba, določila glede upravljavca prevozov zaostrujejo. Oseba je lahko upravljavec prevozov samo v enem podjetju in tam mora biti tudi zaposlena. Izjema glede zahteve po zaposlitvi v podjetju velja, če je upravljavec prevozov hkrati tudi najmanj 25-odstotni lastnik podjetja. Če je oseba zunanji upravljavec, ravno tako lahko naloge upravljavca prevozov izvaja največ v enem podjetju. Predpogoj za to pa je, da ni že upravljavec ali zunanji upravljavec v kakšnem drugem podjetju. Prevozna podjetja morajo imeti v sorazmerju s številom vozil za polni delovni čas zaposleno določeno število voznikov in drugih oseb ter ustrezne prostorske pogoje. Podrobnejša merila se predpišejo s podzakonskim predpisom. S spremembami se poskuša preprečiti nelojalna konkurenca na trgu ponudnikov prevozov. Sekcija za promet pri Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije in Sekcija za prevoz blaga pri Gospodarski zbornici Slovenije predlagata spremembo, in sicer da se za notranjega upravljavca prevozov imenuje tudi oseba, ki ima v podjetju 50-odstotni delež. Predlagano rešitev utemeljujejo zaradi narave odgovornosti večinskega lastnika, saj je z vidika glasovalnih pravic pri sprejemanju odločitev potrebna navadna večina. S spremembo zakona se omogoča nakup enotne vozovnice na kateremkoli prodajnem mestu v sistemu enotne vozovnice. Prihodki od prodaje so namenski prihodki proračuna Republike Slovenije, kasneje pa se opravi poračune med izvajalci gospodarske javne službe linijskega prevoza potnikov. Težje in težko gibalnim oviranim študentom se zagotovi brezplačni prevoz oziroma brezplačen prilagojen prevoz. Dijakom in študentom, ki imajo pravico do subvencionirane vozovnice in status kategoriziranega športnika, bo po novem ta vozovnica veljala tudi za prevoz do kraja vadbe. Predlog zakona daje podlago, da se podaljšajo obstoječa koncesijska razmerja v javnem linijskem prevozu potnikov do 2. decembra 2021. S tem ima ministrstvo odprto možnost izvedbe javnega razpisa za podelitev koncesij ali sklenitev prevoznih pogodb. Po zadnjem takšnem razpisu leta 2010 je bil ugotovljen sum kartelnega dogovarjanja, kar je s sodbo leta 2018 potrdilo tudi Upravno sodišče. Velika vlaganja v enoten sistem integriranega javnega potniškega prometa in postopki AVK sta bila glavna razloga, da se v tem času ni pridobilo novega razpisa za podelitev koncesij ali sklenitve prevoznih pogodb. Nova zakonska rešitev zagotavlja dijakom in študentom, ki so kategorizirani športniki, registrirani pri Olimpijskim komiteju Slovenije, pravice do nakupa subvencionirane vozovnice tudi od kraja bivanja do kraja vadbe. Skupaj bo uvedba dodatne pravice za registrirane kategorizirane športnike predvidoma povečala obveznosti proračuna za 464 tisoč evrov letno. Za izvajanje brezplačnih prilagojenih prevozov študentov, ki so težje ali težko gibalno ovirani, doslej ni bilo ustrezne pravne podlage. Ocenjuje se, da bo pravico do različnih oblik brezplačnega prilagojenega prevoza izkoristilo 200 upravičencev. Ocena je, da bodo skupni stroški zagotavljanja brezplačnih prevozov znašali 317 tisoč 400 evrov letno. Namenska sredstva enotne vstopnice so prihodki iz prodaje vozovnic in niso dodatna obremenitev proračuna Republike Slovenije. Po podatkih iz leta 2018 so prevozniki iz prodaje vozovnic ustvarili 25 milijonov evrov prihodkov. Namenska sredstva bodo namenjena za poravnavo med prevozniki, ki izvajajo prevoze v sistemu enotne vozovnice. V Poslanski skupini Nova Slovenija bomo predlog zakona podprli.
Hvala, gospod poslanec za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Gospod Marko Bandelli v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, ministrica, dober dan! Predlog zakona, ki je danes pred nami, uvaja več sprememb. V Poslanski skupini SAB pozdravljamo prav vse. Kot pomembnejše in posebej dobrodošle pa ocenjujemo navedene v nadaljevanju. Težave v prometu, s katerimi se Slovenija sooča že več let, se poglabljajo. Gre za velik izziv in trg oreh, ki ga skuša politika skupaj z glavnimi deležniki streti na različne načine. Vsak dan znova nas stanje v prometu opomni, za kako aktualno in perečo tematiko gre. Na eni strani smo soočeni z veliko in nenačrtovano rastjo tranzitnega tovornega prometa, po drugi strani pa se proti središčem, tukaj seveda še posebej izstopata Ljubljana in Maribor, vsak dan valijo avtomobili, zato ljudje čedalje glasneje negodujejo nad gnečo in kaosom v prometu. Toda pri negodovanju se stvar tudi konča. Nezadovoljstvo pa se ne prelije v željo po spremembi potovalnih navad. Nemogoče je namreč zanikati, da slovenski državljani za osebno mobilnost namenijo nesorazmerno veliko razpoložljivega dohodka. Namesto da bi v razmerah, ki terjajo prilagojenost podnebnim spremembam, število potnikov, ki uporabljajo javni potniški promet, naraščalo, se vzpenja le število registriranih avtomobilov. Stopnja motorizacije se zato zaskrbljujoče viša. Zgovoren je tudi podatek, da presega število marsikatere gospodarsko razvitejše državi Evropske unije. In če gre pri tem pri marsikomu za nujnost in mu okoliščine ne omogočajo izbire, gre pri drugih za izbiro najugodnejše možnosti. In to je treba spremeniti. Formula je jasna in se na prvi pogled zdi preprosta. Ne zadostuje, da je prevoz udoben, hiter in da je uporabniku na voljo dovolj pogosto, biti mora tudi preprost za uporabo in cenovno konkurenčen. Prav cena in široka možnost izbire sta bržkone tisti dve komponenti, ki uporabnika najpogosteje odvrneta od uporabe javnega potniškega prometa. Prav zato Ministrstvo za infrastrukturo toliko naporov vlaga v integracijo javnega potniškega prometa.. V Poslanski skupini SAB se zavedamo njegove pomembnosti in pozdravljamo vse aktivnosti, ki predstavljajo korak več k integraciji javnega prevoza. Najpomembnejši ukrep med njimi je zagotovo enotna vozovnica in vse v povezavi z njo: naj si gre za določanje namenskih sredstev, novih evidenc ali urejanje registrov. Posebej razveseljujoče je tudi dejstvo, da se s predlogom zakona težje in težko gibalno oviranim študentom zagotavlja brezplačni prevoz od kraja bivanja do kraja izobraževanja. Kar malce nenavadno je, da te pravice za študente invalide do danes niso bile javno določene in posledično pravice glede prevoza za to skupino niso bile urejene kot za preostale dijake in študente. In ne le zanje, prevoz bo zdaj lažje zagotoviti tudi za tiste upravičence, ki pogojev za prilagojen prevoz gibalno oviranih oseb ne izpolnjujejo, a hkrati ne morejo uporabljati javnega prevoza. Tem bo zdaj mogoče organizirati posebni linijski prevoz in jim zagotoviti subvencionirano vozovnico. Pohvalno je, da se pravice širijo tudi dijakom in študentom s statusom kategoriziranega športnika, ki jim bo od zdaj naprej subvencionirana vozovnica do kraja vadbe. Prav tako pozdravljamo ukrepe, s katerimi se omejuje nelojalna konkurenca. Tako se zaostrujejo pogoji v zvezi z določitvijo minimalnih poslovnih prostorov v katerih lahko poslujejo prevozniki. To bo pripomoglo k zajezitvi ustanavljanja podjetij, ki poslujejo samo kot poštni nabiralniki in pri katerih v zadnjem času beležimo velik porast. K omejitvi nelojalne konkurence bo pripomogla tudi sprememba ureditve upravljavca prevoza, ki je bila do sedaj precej liberalna in je pod vprašaj postavila možnost resnično učinkovitega dela posameznega upravljavca. Zaostritev pogojev je po mnenju naše poslanske skupine dobrodošla in potrebna. Dotakniti se moramo tudi podaljšanja koncesij, ki jih ureja predlog zakona. S podaljšanjem veljavnosti koncesij za dve leti ministrstvo omogoča, da pripravi kakovostni razpis, ki ga sicer čakamo že dolgo. Nobena skrivnost ni, da je pred ministrstvom težka naloga. Vemo, kako se je končal zadnji poizkus leta 2010, ko so si poskušali avtobusni prevozniki pogačo avtobusnega trga razdeliti na nezakonit način. S tega naslova je razumljivo negodovanje in ogorčenje dela javnosti nad dejstvom, da država nadomestilo za opravljanje gospodarske javne službe še vedno plačuje tem istim koncesionarjem, ki so se tedaj kartelno dogovarjali. A prav tako je treba razumeti, da je ob sočasni pospešeni integraciji javnega potniškega prometa priprava razpisa velik zalogaj, saj se bodo vsi temeljni pogoji za pridobitev koncesije korenito spremenili. Če je prej veljalo, da je imel na določenem koncesijskem območju izključne pravice en prevoznik, je stvar sedaj drugačna, saj lahko potnik na podlagi enotne vozovnice uporabi vsa sredstva in prevoznike, ki so mu na voljo. Prav tako se moram zavedati, kakšne razsežnosti bi lahko imele posledice, če bi prišlo do prekinitve izvajanja javne službe linijskih prevozov. Pričakujemo, da bo ministrstvo pod suverenim vodstvom razpis naposled izpeljalo. V Poslanski skupini SAB bomo soglasno podprli sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala za pozornost.
Hvala, gospod poslanec. Kot zadnji v imenu poslanske skupine ima besedo gospod Ivan Hršak, Demokratična stranka upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovana ministrica s sodelavcem, spoštovane kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu, ki po uvedbi integrirane vozovnice prinaša še dodatne dobre rešitve za potnike, ki so uporabniki javnega prevoza. Ena izmed njih je, da se bo težje in težko gibalno oviranim študentom zagotovil brezplačni prevoz oziroma brezplačen prilagojen prevoz. Poleg tega se ureja tudi možnost zagotavljanja prevoza upravičencev, ki se izobražujejo v zavodih za vzgojo in izobraževanja otrok in mladostnikov s posebnimi potrebami in nimajo pravice do prilagojenega prevoza težje ali težko gibalno oviranih oseb, ne morejo pa uporabljati javnega prevoza. V teh primerih se uvaja izjema, da so lahko za dijake, ki jim ne pripada pravica do brezplačnega prevoza, organizira posebni linijski prevoz in lahko dobijo subvencionirano vozovnico tudi za to vrsto prevoza. Obenem se na področju javnega prevoza potnikom, dijakom in študentom, ki imajo pravico do subvencionirane vozovnice in status kategoriziranega športnika, daje dodatna pravica, da uporabljajo subvencionirano vozovnico tudi do kraja vadbe. Na tem mestu bi apeliral na pristojno ministrstvo, da razmisli o predlogu, ki ga je dal Olimpijski komite Slovenije, Združenje športnih zvez, in sicer da se subvencionirani prevoz omogoči šolarjem, ki so registrirani športniki, in ne samo kategoriziranim. Registrirani športniki je namreč star najmanj 12 let, medtem ko je kategorizirani športnik star najmanj 14 let. Res je, da je število registriranih športnikov večje kot število kategoriziranih, pa vendar gre v obeh primerih za šolarje, ki so večinsko upravičeni do subvencioniranega prevoza na podlagi statusa v izobraževanju, torej so dijaki ali študentje. Predlog novele ureja tudi pogoje za uvedbo enotne vozovnice ter določa namenska sredstva enotne vozovnice, ki se namenijo za enotno vozovnico in se razdelijo med izvajalce prevoza, ki ga bo potnik uporabil. Z 2. decembrom se v javnem potniškem prometu iztekajo koncesije za izvajanje prevozov potnikov. Ker je bilo pristojno ministrstvo spet prepočasno, da bi izvedlo javni razpis za podelitev koncesij, jih s to novelo zakona podaljšujemo za dve leti. V tem času bo ministrstvo mogoče le uspelo izvesti razpis. To je tudi razlog, da se s tem zakonom mudi. Takšna praksa nujnosti Ministrstva za infrastrukturo ni nič novega, s to razliko, da nas tokrat celo niso strašili z enormnimi kazni s strani EU, temveč da se pač tokrat koncesije kmalu iztečejo. S predlogom zakona se v slovenski pravni red prinaša tudi direktiva Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Direktive o temeljnih kvalifikacijah in rednem usposabljanju voznikov nekaterih cestnih vozil za prevoz blaga ali potnikov in Direktive o vozniških dovoljenjih. Spremembe bistveno ne spreminjajo koncepta pridobivanja temeljnih kvalifikacij in rednega usposabljanja voznikov. Dodane so nekatere izjeme, za katere ni treba pridobiti temeljne kvalifikacije, nekatere že obstoječe izjeme pa so jasneje opredeljene. Ker poslanci Poslanske skupine Desus ocenjujemo, da je predlog primeren za nadaljnjo obravnavo, ga bomo soglasno podprli. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, zaključili smo predstavitev stališč poslanskih skupin in prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev predloga zakona. Prva je prijavljena gospa ministrica. Izvolite.
Najlepša hvala. Hvala tudi za izrečeno podporo. Jaz sem vesela, da bo zakon lahko šel v nadaljnjo obravnavo. Kar se tiče očitkov o nujnosti. Ja, res je, 2. december je rok, ki ga moramo ujeti, ampak kljub temu zakon obravnavamo po rednem postopku. To je bila pa moja eksplicitna zahteva do sodelavcev, ker se mi zdi prav, da se zakoni v Državnem zboru čim bolj pa čim večkrat sprejemajo po rednem postopku. Kar se tiče dvoletnega podaljšanja. Tudi sama si želim, da bo ta rok lahko krajši. To je maksimalno dolg rok. Glede na zahtevnost postopkov, ki so pred nami, in glede na vedenje, da z nekimi podobnimi razpisi imajo v naši sosednji državi, v Italiji konkretno, velike probleme, večletne spore, je moja želja, da je ta razpis pripravljen maksimalno hitro, ampak tudi tako, da nadaljnjih zapletov ne bi bilo. Tako da jaz tega roka ne upam skrajševati. Že dve leti, ko sodelavci pripravljajo časovnico, kako bo to izpeljano, izgleda zelo kratko. Ampak moja zaveza tukaj pred vami je, da bodo stvari speljane, tako da bi ta rok lahko bil tudi krajši. Ne upam si ga pa v tem trenutku spreminjati. Kar se tiče enotne vozovnice. Ja, dejstvo je, da je prvi korak bil narejen leta 2016. Dejstvo je, da smo s 1. junijem letošnjega leta vpeljali enotno vozovnico za vse ostale, ne samo za dijake in študente, in dejstvo je, da enotna vozovnica v tem trenutku ne živi tako, kot bi si mi vsi skupaj želeli. Ampak mi se trudimo, da bi ta vozovnica imela čim večji delež znotraj javnega potniškega prometa. Naš cilj, seveda mogoče malo bolj dolgoročen, pa je, da bo javni potniški promet čim cenejši in čim bolj uporabljen. Kar nekaj stvari se dogaja na železniški infrastrukturi, kar nekaj projektov. Na poti so novi vlaki. Prvi novi vlak naj bi bil v Sloveniji že v letošnjem letu. Intenzivno teče obnova proge med Ljubljano in Mariborom. V naslednjem letu naj bi z novim vlakom ta vožnja po obnovljeni progi trajala približno uro in pol, kar je pa že čisto primerljivo vožnji z avtom. Kar se tiče ostalih pripomb, ki so tudi na vaših mizah, ena se nanaša na to razliko kategorizirani, registrirani športniki, bomo do odbora v četrtek ugotovili, kakšne bi bile tudi finančne posledice za razliko. Iskreno povem, da se sama nagibam k tej spremembi, da bi z amandmajem to korekcijo v zakonu naredili, samo moramo preveriti z Olimpijskim komitejem, ki je to pobudo dal, kaj pravzaprav to pomeni. Druga pripomba, ki je tudi bila že omenjena, se nanaša na neodvisnega upravljavca prevozov v podjetjih. K členu, ki to ureja, sta dali pripombo pravzaprav obrtna in gospodarska zbornica in na nek način želita to, kar mi urejamo ali pa zaostrujemo bolj, kot to od nas zahteva Evropska unija, ampak dve zbornici bi to še bolj zaostrili. Predlagam, da tudi to pripombo v četrtek obravnavamo na odboru z vso resnostjo in ugotovimo, če v bistvu tisti, ki zastopajo te avtoprevoznike, če lahko tako rečem, želijo stvar še nekoliko bolj zaostriti, jaz mislim, da jim kot Državni zbor lahko prisluhnemo. Ampak kot sem rekla, verjetno bomo v četrtek temu namenili nekaj več časa. Kar se tiče pripombe, da naj bi država ustanovila svojega prevoznika, iskreno povem, da o tem nismo razmišljal, ker vse linije pa niso subvencionirane. Tisti, ki izvajajo prevoze v javnem potniškem prometu, izvajajo tudi še kaj drugega, ne samo subvencionirane potniške promete, tako da to se nam ne zdi najbolj logično. In še zadnja stvar, da smo v našo koalicijsko pogodbo zapisali, da bomo ustanovili neodvisnega upravljavca. Res je in v prvotnem predlogu je bila predvidena ustanovitev agencije, ki bi te naloge upravljala, ampak nismo uspeli razrešiti vseh dilem, predvsem tistih, ki so se odprle z Ministrstvom za javno upravo in z Ministrstvom za finance. Ker smo v časovni stiski zaradi 2. decembra, ko v bistvu potečejo te koncesije oziroma koncesijske pogodbe, v tem trenutku upravljavec javnega potniškega prometa ostaja Ministrstvo za infrastrukturo, ampak to ne pomeni, da se v nadaljnjih usklajevanjih z obema resornima ministrstvoma ne bomo skušali dogovoriti, da bi z naslednjo novelo, takrat, ko bomo pripravljeni na to, tudi ustanovili neodvisnega upravljavca. Sama se nagibam, če že, zato ker gre za javni denar, to ne more biti kar tako podjetje, ampak mislim, da bi bila edina primerna in prava oblika agencija, ki bi to lahko delala.
Hvala, gospa ministrica. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Prvi imate besedo gospod Jožef Horvat, pripravite pa se gospod Zmago Jelinčič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik! Spoštovana gospa ministrica, dragi kolegice in kolegi! Jaz bom sklep, da je zakon, ki ga obravnavamo, zakon o prevozih v cestnem prometu, primeren za nadaljnjo obravnavo, podprl. Ko govorimo o cestnem prometu, običajno dobimo dve asociaciji, na eni strani cestni promet, velik onesnaževalec okolja, potem pa cestni promet in s tem povezana varnost. Imam občutek, da je sicer prav, da veliko vlagamo v tako imenovani zeleni cestni promet, e-mobilnost in tako dalje, to zdaj sicer ni tema, imam pa tudi občutek, da pa premalo govorimo in še manj vlagamo v varnost v cestnem prometu. In tu ne morem mimo brutalne statistike Evropske unije, ker je v lanskem letu na cestah EU ugasnilo približno 25 tisoč človeških življenj. Statistično gledano. Danes, ko obravnavamo ta zakon, je oziroma bo, statistično gledano, umrlo, ugasnilo na evropskih cestah 70 človeških življenj. Ne morem preprosto razumeti, da še tehnologije, ki so na razpolago, ne omogočajo v pravšnji meri pametnega prometa. Takšnega pametnega prometa, ki bi znal potegniti ročno pri nespametnih voznikih. Ta novela, ki jo predlaga Vlada, je z implementacijo dveh direktiv vsaj en majhen korak k večji varnosti, s tem ko govori o temeljni kvalifikaciji voznika, s tem ko zaostruje pogoje glede upravljavca prevozov in tako naprej. Ampak, ja, druga obravnava je tisti forum, kjer bomo ta zakon morali, morali izboljšati. Sem vesel, da je ministrica že sedaj prisluhnila zahtevam Zveze paraplegikov, če sem prav razumel. Nedostopnost javnega prevoza je eden izmed dejavnikov, ki vplivajo na socialno izključenost invalidov. To je skupina državljanov, ki ji posvečamo definitivno premalo pozornosti tudi skozi proračun, ki smo ga malo prej v obrisih slišali. Za enakopravno udejstvovanje v družbi gibalno ovirani invalidi nujno potrebujejo dostop do prilagojenih javnih prevozov, ne glede na to, ali se šolajo, ali so zaposleni, ali so upokojeni in tako naprej. Zato je resnično čas, da Republika Slovenija začne izpolnjevati zaveze, ki jih je dala s podpisom konvencije o pravicah invalidov. Tudi sam sem bil pozoren do pisma, ki smo ga dobili od Olimpijskega komiteja, Združenja športnih zvez, torej subvencionirati prevoze športnikom. Katerim? Ali kategoriziranim ali registriranim? Mislim, da mora biti tukaj zelo jasno načelo, za katerega sem vesel in verjamem, da v Sloveniji velja mens sana in corpore sano – zdrav duh v zdravem telesu. Pustimo zdaj odbojkarje in še druge fantastične športnike. Mi moramo imeti nek pogled na to, da spodbujamo tiste, ki skrbijo za zdrav duh v zdravem telesu. In ne nazadnje, športniki, ki predstavljajo to našo državo, so res najboljši ambasadorji. Mislim, da tukaj ne smemo gledati tistih nekaj fičnikov, se opravičujem, res je, da bo to verjetno nek večji proračunski izdatek, ampak v to se splača investirati. Mi bomo aktivno sodelovali v drugem branju tega zakona, temu zakonu želim eno dobro pot naprej in ga moramo na odboru še izboljšati.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, pripravi naj se gospod Nik Prebil.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospa ministrica, vi ste v predvolilnem času rekli »kamione na vagone«. Nobenih kamionov ni na vagonih in v dveh letih se bo povečal tovorni promet na naših cestah za 30 %. Gradijo se protihrupne ograje, namesto da bi se gradili dodatni pasovi na avtocestah. Potem imamo bob steze, v katerih se bo zgodilo verjetno kmalu kar nekaj nesreč in nihče ne bo kriv. Čez čas bomo podirali protihrupne ograje in delali dodatne pasove in spet bodo nekateri gospodje ali pa gospe služili na tem, tako kot je to navada v Sloveniji. Ko govorimo o tem zakonu, ki naj bi nekaj pripomogel k varnosti v cestnem prometu, se po drugi strani vprašamo, ali je varnost v cestnem prometu samo omejevanje ali je tudi kakšna izboljšava. En primer bom povedal. Pri nas, če dobijo nekoga, ki se je peljal zvečer domov iz svoje zidanice v hišo z mopedom in da je okajen ali pa recimo pijan, mu vzamejo vsa vozniška dovoljenja oziroma dovoljenja za uporabo vseh motornih vozil. To se pravi, če je pijan na mopedu, mu vzamejo za motor, za avto, za kamion, za avtobus, verjetno tudi za letalo, za čoln. To je kretenizem slovenske države, ki mislim, bi ga morali popraviti v tem zakonu. Konec koncev je zakon dovolj odprt, da lahko v drugi obravnavi tudi o tej zadevi razpravljamo. Nekdo zaradi tega mopeda izgubi službo, ker je recimo voznik avtobusa. Pa je to naredil, kaj jaz vem, v soboto zvečer. Pa bi se zagotovo streznil do ponedeljka zjutraj, ko gre v službo. Ampak ne, dajmo ga udariti po glavi, vzemimo mu službo, potem bo na sociali in bomo vsi srečni. Naprej. Mi imamo komplete prve pomoči v avtomobilih. Še zmeraj je notri obvezni sestavni del tega kompleta žarnica za zamenjavo luči. Dajte mi povedati, v katerem avtomobilu danes lahko nekdo na cesti zamenja žarnico. Še en idiotizem slovenske države, ki ga nekateri nočejo odpraviti, s tem, da imajo ti kompleti rok trajanja 5 let, pa vendar gre za zadevo, če je nekaj sterilno in če je ustrezno zaprto, je rok trajanja precej daljši kot 5 let. Govorim o tisti prvi pomoči notri. Verjetno gre tukaj spet in samo za določene zaslužke določenih ljudi. O takšnih zadevah ni v tem zakonu niti duha ne sluha. Zato sodim, da je treba vsaj v drugi obravnavi kakšne take zadeve narediti in popraviti neumnosti, ki so jih delale prejšnje vlade, ali bomo pa nadaljevali z bedastočami, ki jih pri nas v slovenskem političnem prostoru pač nikoli ne zmanjka. Mi bomo v principu to zadevo podprli. To smo že povedali. Bomo podprli, ampak dajmo razmisliti tudi o neumnostih, ki so v določenih zakonih in jih lahko s tem odpravimo. Mislim, da je skrajni čas in da je to naloga ministrstva, ki obravnava ta prometni segment. Treba se bo povezati tudi z drugimi ministrstvi, kajti te rešitve morajo biti kompleksne. Tukaj gre tudi za policijsko ministrstvo pa še za kakšna druga, tudi za okolje in tako naprej. Skratka, dela ne bo zmanjkalo, že če hočemo samo bedastoče ukiniti.
Hvala, gospod poslanec. Preden nadaljujemo s poslanci, ima besedo gospa ministrica, za njo pa gospod Nik Prebil. Izvolite.
Gospod Jelinčič, jaz sem takoj za odpravo vseh neumnostih v vseh zakonih. Ampak tukaj vas pa moram opozoriti, da to, kar ste govorili, ne paše v ta zakon, ampak paše v zakon o pravilih v cestnem prometu, katerega spremembo prav tako pripravljamo na ministrstvu in bo v kratkem na vaših mizah. Skratka, stvari, ki ste jih omenjali, od škatlice za rdeč križ in še karkoli drugega, niso predmet tega zakona, ampak so predmet zakona o pravilih v cestnem prometu. Ampak kakorkoli, jaz sem prepričana, da alkohol in vožnja nikakor ne gresta skupaj. Zakon o pravilih v cestnem prometu, jaz mislim, da bi moral biti tam tri tedne, štiri tedne, upam in si želim, ker moramo nekaj stvari tudi tam nujno urediti, na vaših klopeh, pa bom takrat o teh stvareh, ki ste jih omenjali, verjamem, več lahko povedala.
Hvala, gospa ministrica. Gospod Nik Prebil, pripravite pa se gospod Marko Bandelli.
Predsednik, najlepša hvala. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Pred nami je torej predlog te novele oziroma predloga zakona, ki ureja pogoje za pridobitev licence, temeljne kvalifikacije koncesije in pa enotno vozovnico. Pri pogojih za pridobitev licence Evropske unije za prevoz blaga in potnikov se s predlagano novelo zaostrujejo pogoji na tem področju. Cilj teh rešitev je, kot navaja ministrstvo, vzpostavitev lojalne konkurence med ponudniki storitev, oblikovanje večjega nadzora in postopna odprava tako imenovanih nabiralniških poslovanj. Jaz nekako menim, da je cel skupek teh predlogov nekako korak v pravo smer. Se pa vsekakor vsi strinjamo, da je ne samo tukaj, še marsikje drugje potrebna kakšna dodatna sprememba. Kar se tiče temeljenjih kvalifikacij v skladu s slovenskim pravnim redom kandidat opravi temeljno poklicno kvalifikacijo s preizkusom znanja in pa z načinom pospešene pridobitve temeljnih kvalifikacij. Zaradi teh dolgotrajnih postopkov in birokratizacije, ki jo je v Sloveniji še vedno preveč, so leta 2006 oblikovali sistem pospešene pridobitve temeljnih kvalifikacij, a se je žal izkazalo iz preizkusa 2009, da so ti postopki še predolgotrajni in prezapleteni. Ker Slovenija navedenega postopka ni uvedla, se v predlagani noveli zakona, kot razumem, briše možnost pospešene pridobitve temeljnih kvalifikacij. Kar se tiče pridobitve enotne vozovnice, jo podpiram in se s tem strinjam. Javni potniški promet je eden od stebrov trajnostne mobilnosti, kateri v Sloveniji moramo še vedno posvetit mičkeno več pozornosti. Trajnostne oblike mobilnosti so vodile sicer v hiter gospodarski razvoj države in v neko konkurenčnost v evropskem področju, ne zagotavlja pa nekega dolgoročnega trajnostnega razvoja, ki je ključen za doseganje ciljev iz pariškega podnebnega sporazuma in pa nacionalnega energetskega in podnebnega načrta. To so pa stvari, ki sem jih tudi poudarjal že na Odboru za evropske zadeve in še kje drugje, in sicer je to skrb za okolje in pa več vlaganja v trajnostni razvoj. Tukaj apeliram še vedno na večjo vlogo železnic v javnem prometu, kar se, kot sem razumel, dela na tem, bi si želel, da se dela še več. Bilo je rečeno, da se bo iz Maribora v Ljubljano in obratno prišlo v uri in pol, kar je primerljivo z vožnjo z avtomobilom. To je sicer zelo dobrodošlo, bi si pa želel, da je ta čas še krajši, ker bodo potem ljudje bistveno lažje šli in želeli iti na javni potniški promet kot z avtom. Vem, da je v ozadju veliko stvari, navsezadnje razvejanost in pokrajinska lega Slovenije, ki ima veliko hribov in dolin, kar pa terja tudi bistveno več sredstev. Želel bi tudi, kot je bilo rečeno v enem izmed stališč, bolj reden urnik in pogostost prihodov in odhodov javnega potniškega prometa, ne to, da en avtobus pride 5 minut za drugim, potem pa naslednjega ni pol ure ali pa 45 minut. Tukaj včasih nastane težava in nejevolja med potniki, ampak menim, da so te stvari rešljive. Seveda pozdravljam vse predloge, ki se tičejo mladih in izboljšanja njihovega položaja. To vsekakor moramo oceniti kot pozitivno in si želim, da bi bilo tega vsekakor še več. Pri trajnostnem razvoju in politiki bi izpostavil car sharing, to je ena stvar, ki sem jo bil jaz kot študent deležen, sem jo tudi uporabljal v Ljubljani, je ena super zadeva, ki omogoča večji prispevek k okolju. Bi morda še zaključil. Kot je bilo rečeno s strani gospoda Jelinčiča in tudi ministrice, se strinjamo, da so določeni členi, ne samo v tem zakonu, tudi v številnih drugih, preživeti, zato so ti popravki potrebni. Ampak navsezadnje smo tukaj zato mi, da te popravke noter vnesemo, in to je korak k temu. Me pa tudi veseli, gospa ministrica, vaš odziv, da se boste posvetili tem pripombam oziroma mnenjem Zveze paraplegikov in Olimpijskega komiteja, da v nadaljnjih obravnavah pridemo do rešitev. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate gospod Marko Bandelli, pripravite se gospod Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala predsednik, za besedo. Očitno je in vidno je, da Ministrstvo za infrastrukturo zelo dobro opravlja svoje delo. Najprej bi pozdravil, tako kot sem tudi v stališču povedal, zagotovitev brezplačnega prevoza težje in težko gibalno oviranim študentov. To je ena zadeva, ki jo je bilo nujno treba regulirati in tudi s tem, da nadgradimo to osnovo zakona, bomo tudi to zadevo uporabljali. Kategoriziranim športnikom, dijakom in študentom, tudi to je bilo nujno potrebno, uporaba subvencioniranih vozovnic. To je zelo dobra zamisel. To je večkrat težava ne toliko v mestu, ampak na podeželju, kjer vemo, da so težave s prevozi konstantne. V SAB smo zadovoljni še z implementacijo direktive 645 in spremembo direktivne 59 o temeljni kvalifikaciji. To so izjeme, za katere ni potrebna potem temeljna kvalifikacija. Gre za voznike civilne zaščite, predvsem da gasilcem ni treba delati takšnih in drugačnih izpitov, da lahko uporabljajo ta vozila za namene reševalnih služb in ostalih služb, predvsem pa, omenjam še enkrat gasilce, ker tam je res velik problem. Tudi za vojsko. Samo za vojsko bi bil lahko malo skeptičen glede tega, kako pride potem ta konverzija izpitov iz vojaške v civilno. Tukaj bi morali malo pregledati zadeve. Glede temeljne kvalifikacije z veljavnostjo pet let za poklicne voznike, ta famozna koda 95, možnost samega preskusa znanja, je pravilna. Jaz mislim, da to, kar so izbrali na ministrstvu, je prava pot. Če bi bilo 280 ur – a veste, 280 ur je 35 delovnih dni. Kdo bi to financiral? Od kod bi lahko to prišlo? Če bi to zbrali, bi bila to velika neumnost. Izredno pohvalno, da je bila izbrana druga možnost, ker za to kvalifikacijo se v bistvu naredi samo izpit in praktično usposabljanje. Tako da mislim, da je to zelo dobro. Ne morem, da se ne bi oglasil glede stališča kolega iz SDS, da ni mogoče skupaj povezati potnikov in študentov. To ni res. Predvsem na podeželju se to večkrat uporablja. Treba pa je dati prošnjo. Potem se izda dovoljenje, da se lahko tudi drugi potniki vozijo s študentskimi avtobusi, ki so predvideni za določene poti. To se tudi da napraviti. Jaz osebno lahko povem, da v naši občini smo to dovoljenje dobili. Tukaj je tudi stvar organizacije teh potnikov. Dosti so subvencionirane, ampak dosti tudi občine organizirajo same svoje poti. Tukaj pa je stvar potem dobre administracije in dobrega župana, da zna to tudi skoordinirati. Jaz govorim vedno za podeželje, ker je vedno težje na podeželju kot v mestih kombinirati te zadeve. Kot zadnje bi omenil samo še predlog Levice, da bi ponovno ustanovili državno podjetje s prevozi. A nismo to dali skozi že 50 let in videli, da ta zadeva ne gre. Vse številke so pokazale popolnoma negativne rezultate, 2 tisoč 400 avtobusov so rekli, da bi potrebovali. Za nakup 2 tisoč 400 avtobusov je potrebnih 400 milijonov. Kje bomo mi 400 milijonov dobili, da bomo ustanovili državno podjetje? Mislim, da je to je povsem proti zdravi pameti in logiki v naši državi, da gremo proti sistemu, ki ne vem [[…]]Kako sploh predlagati to državnemu zboru?! Zakon delamo prav zato, da bi ločili te zadeve in da bi rešili težave s prevozi. Kaj je boljše kot zdrava konkurenca? Saj to so pokazali tudi prihranki, ogromno prihrankov v kateremkoli sektorju. Tako da izredno podpiram vse aktivnosti na Ministrstvu za infrastrukturo, ker so absolutno dokaz vestnega dela in učinkovitega uporabljanja znanja. Predlog zakona bomo podprli tudi za naprej. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Boris Doblekar, za njim pa bo razpravljal Predrag Baković. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovane kolegice, kolegi! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu, ki vključuje neke rešitve, ki bi bile zelo dobrodošle na različnih področjih, tako pri enotnih vozovnicah kot subvencioniranju prevoza študentov invalidov in kategoriziranih športnikov za prevoze na trening, pri temeljnih kvalifikacijah z upoštevanjem uredbe Evropske unije, kar se tiče rednega usposabljanja voznikov in tako naprej. Ker časa ni prav veliko na voljo, bom čim krajši. Bomo pa seveda na široko lahko razpravljali na matičnem Odboru za infrastrukturo, kjer bomo lahko še bolj podrobno podali svoje pripombe, predloge in upajmo, da se bodo nekatere od teh, če ne zdaj, pa kasneje kakorkoli tudi upoštevale, kajti če je zadeva odprta, je prav, da se o tem tudi čim več pogovarjamo in najdemo tiste rešitve, ki bodo tako prevoznikom v cestnem prometu, ki imajo nemalo težav, kot tudi vsem avtobusnim prevoznikom pri prevozu oseb prišle še kako prav. Če samo omenim nekaj velikih težav prevoznikov.Pri nas vemo, da mnogo prepozno ukrepamo, da bi preprečili nelojalno konkurenco, kar pomeni, da se je že v preteklem času ustanovilo več kot 400 teh podjetij predvsem s strani republik bivše Jugoslavije. Preko 400 teh podjetij in celo 100 podjetij na enem poštnem nabiralniku, kar je za moje pojme popolnoma nenormalno in ne vem, kako je to sploh mogoče, da smo to sploh dopustili. Vemo, da se naši prevozniki srečujejo z velikim problemom pomanjkanja voznikov. Ni voznikov. Mi smo sistematsko izobraževali voznike in jih je na zavodu za zaposlovanje kar lepo število, ampak to so bili pod neko prisilo izobraženi, ni trg dirigiral tega, ampak smo kar nekaj po svoje delali. Zdaj ti vozniki, ki imajo opravljeno to izobraževanje oziroma bi lahko vozili, pač ne gredo vozit. Kar se tiče nelojalne konkurence še to, da te firme, ki so pri nas ustanovljene, in ti prevozniki, ki potem delajo nepošteno, nelojalno konkurenco našim prevoznikom, naši prevozniki ne morejo tako nizke plače dati našim prevoznikom, kot jih lahko dajejo ta podjetja. Upam, da bomo o tej temi še govorili. Je pa tukaj tudi vprašanje, ki smo si ga tudi mi zastavili, kaj bo rekla Zakonodajno-pravna služba glede omejevanja konkurence. Jaz upam, da bomo našli neko optimalno rešitev, da bomo zadovoljili tako potrebe prevoznikov kot tudi, da bo v skladu z zakonodajo in ustavo. Naj povem še to, da imajo prevozniki tudi velike težave zaradi čakalnih vrst na mejah. Vemo, da je to zelo velik problem. So tudi problemi zaradi zapiranja določenih lokalnih cest, ki omejujejo tovorni promet, kar je po eni strani razumljivo, ampak predvsem zaradi tega ker so lokalne ceste preobremenjene, premajhne, ne zadostujejo kriterijem za vožnjo takšnih velikih vozil. Ampak to so vse stvari, ki so zatečenega stanja, kar tudi ni prav. Potem bi se dotaknil še subvencioniranih vozovnic predvsem za upokojence. Mi smo že razpravljali oziroma kolega Zvone Černač je tudi že to omenil, da so upokojenci navedeni kot upravičenci do posebnih ugodnosti ali brezplačne vozovnice samo v poglavju 2 in 3, Poglavitne rešitve. V samih členih upokojencev ni najti, kar da misliti, da je ta skupina med medresorskim usklajevanjem sistemov upravičencev do subvencionirane vozovnice izpadla, v zakonu pa jih niso povsod izbrisali iz teksta. Tukaj mislim, da bomo morali dejansko dobiti nek pravi podatek, kaj je zdaj s temi upokojenci. Pa tudi to neumnost bi jaz še izpostavil, ki pa je tudi zelo problematična, da imamo subvencionirane linije, kjer se vozijo ali dijaki ali delavci, pač upravičenci do teh subvencioniranih vozovnic in na ta avtobus ostali občani ne morejo. To je pa tudi ena taka katastrofa, glede na to da stalno govorimo o trajnostni mobilnosti pa uporabi javnega prevoza, da bi morali tudi tukaj nekaj narediti. Železnice se modernizirajo. Avtobusno podjetje – jaz res upam, da ne bomo ustanavljali kakšnega državnega podjetja, kar je res živa katastrofa, da o tem sploh kdo razmišlja. Dajmo urediti infrastrukturo, ceste in te linije urediti tako, kot je treba. Podaljšanje koncesije se tudi meni zdi problematično. Jaz ne vem, zakaj toliko časa traja, da se to pripravi, in da sta potem še dve leti potrebni. Mislim, da bi morali ta čas dejansko skrajšati, in jaz upam, da bomo res s tem posodobili potem javni prevoz, kot se spodobi. Avtobusi so bolj kot ne prazni, iz Zasavja gredo prazni avtobusi proti Ljubljani, ceste so polne pleha. V Litiji zjutraj rabimo iz enega konca mesta do drugega, kar je približno kilometer in pol, 20, 25 minut, da prideš iz enega konca do drugega zaradi tega ogromnega tranzitnega pometa ob konicah. Onesnaževanje, ropot, tresenje, prašni delci, res katastrofa. Javni potniški promet, železnica in avtobus, tukaj bo treba še marsikaj narediti in ljudi motivirati, da se bodo tudi usedli na avtobus, ne samo z avtomobili hodili. Več na Odboru za infrastrukturo, kjer bo sigurno še veliko priložnosti. Toliko z moje strani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Predrag Baković. Za njim pa bo razpravljala Mateja Udovč. Izvoli.
Podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Dejstvo, da je Slovenija na prvem mestu po deležu sredstev iz družinskih proračunov, ki jih namenja za osebno mobilnost, seveda terja našo pozornost. Izboljšanje ponudb javnega potniškega prometa je pomembno tudi za doseganje ciljev s področja okoljske in podnebne politike na področju prometa. Zato je sistemska ureditev načrtovanja in izvajanja javnega potniškega prometa v Republiki Sloveniji nujna in mora biti taka, da bo vzpostavila pogoje za sodoben, učinkovit in celosten sistem javnega potniškega prometa. Nujno je tudi izboljšanje ponudb javnega potniškega prometa ter večja povezanost avtobusnega in železniškega prometa, o čemer so že govorili moji predhodniki. Ta novela ureja brezplačen prevoz težje in težko gibalno oviranim študentom, prav tako pa se ureja tudi področje zagotavljanja prevoza težje in težko gibalno oviranim osebam, ki se izobražujejo v centrih za izobraževanje, usposabljanje in rehabilitacijo; a nimajo pravice do prilagojenega prevoza oziroma ne morejo uporabiti javnega prevoza. Na področju licenc za prevoze je cilj te novele zaostriti oziroma določiti minimalne pogoje in poslovne prostore, ki bi preprečevali nadaljnji razmah tako imenovanih nabiralnih podjetij, ki posle podjetij vodijo z drugih naslovov, pogosto tudi iz drugih držav. V Republiki Sloveniji imajo taka podjetja samo nek formalen sedež in poštni nabiralnik, v določenih primerih pa tudi tega ne. S tem bi vsaj delno omejili neko nelojalno konkurenco, ki jo povzročajo takšna podjetja. Pozdravljam tudi uvedbo dodatne pravice dijakom in študentom, ki imajo pravico do subvencionirane vozovnice ali uporabljajo te vozovnice tudi do kraja vadbe. Posledice teh novosti bodo pozitivne pri zniževanju emisijskih obremenitev okolja, obremenitev prometne infrastrukture, hkrati pa se bodo izboljšale okoliščine za zagotavljanje javnega zdravja. Je pa še ena pozitivna posledica, ki jo težko pričakujejo tudi invalidi, zlasti tisti z okvarami na spodnjih okončinah, ki imajo težave pri uporabi parkirnih mest za invalide. Slednji se name pogosto obračajo s težavo, da parkirna mesta za invalide pogosto zasedejo osebe, ki sicer imajo veljavno parkirno karto, a bi zaradi vrste okvare, ki jo imajo, lahko uporabljale običajna parkirna mesta, ki jih invalidi z okvarami spodnjih okončin, na primer s protezo noge, pač ne morajo uporabljati. Le-ti resnično potrebujejo parkirni prostor, namenjen invalidom, ki je tehnično urejen tako, da je mogoče vrata vozila odpreti na stežaj, približati morebitni invalidski voziček in podobno. Na običajnih parkirnih mestih takim invalidom seveda to ni omogočeno. Kar nekaj kategorij, naštetih v 66. členu Zakona o pravilih cestnega prometa, pač ne potrebuje širokega parkirnega prostora, temveč lahko uporabi običajni parkirni prostor. Ker pa se zaradi posesti parkirne karte uporablja ta parkirna mesta za invalide, le-ta pogosto potem niso na voljo tistim invalidom, ki pa nujno potrebujejo ta razširjena parkirišča, namenjena njim. Z ukrepi, ki jih predvideva ta novela, se bo pritisk na taka parkirna mesta malo le razbremenil. Kar nekaj lokalnih skupnosti je že uvedlo posebne prevoze za starostnike in tudi invalide, s katerimi nudijo brezplačne ali izjemno poceni prevoze, zato naj vlada tudi v prihodnje nameni več pozornosti tistim ukrepom, ki bi lokalne skupnosti še bolj spodbudile k uvedbi takih prevozov. To novelo bom z veseljem podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Mateja Udovč. Za njo pa so prijavljeni še Franc Rosec, mag. Andrej Rajh in Bojan Podkrajšek. Izvoli.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegice kolegice, kolegi poslanci, spoštovana ministrica! V današnji razpravi sem pričakovala, da se bo večkrat pojavila diskusija o tem, kdo je najbolj zaslužen za današnjo razpravo oziroma obravnavo zakona po rednem postopku; pa to sploh ni tako pomembno. Ostaja pa dejstvo, da mora novela zakona začeti veljati pred 2. 12. 2019. Po tem roku pretečejo koncesije za izvajanje gospodarske javne službe javnega linijskega prevoza potnikov. Upam in želim si, da bomo prav zaradi tega konstruktivni in sprejeli sklep, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Predlagane spremembe zakona se nanašajo na implementacijo sprememb Direktive o temeljnih kvalifikacijah in rednem usposabljanju voznikov nekaterih cestnih vozil za prevoz blaga ali potnikov ter implementacije Direktive o vozniških dovoljenjih. Same spremembe zakona bistveno ne spreminjajo koncepta pridobivanja temeljnih kvalifikacij. Določene so le izjeme, za katere ni treba pridobiti temeljne kvalifikacije. Te izjeme so zapisane v 10. členu novele. Izjemno pomembna se mi zdi določba tega člena, ki se nanaša na voznike vozil Slovenske vojske, policije, civilne zaščite, gasilcev; prav tako pa tudi za voznike vozil, ki opravljajo nujne reševalne prevoze, kadar se prevoz opravlja zaradi dodeljenih nalog tem službam. To določilo razbremenjuje voznike teh kategorij dodatnih, nepotrebnih obveznosti. O tej problematiki smo že veliko govorili na predhodnih razpravah v zvezi z razbremenitvijo voznikov gasilcev. Tudi ostale izjeme se mi zdijo razumne in nujno potrebne. V drugem delu se spremembe nanašajo na javni potniški promet. Zelo aktualna zadeva, zadeva, ki jo moramo čim prej pričeti učinkovito reševati. Kako popularizirati javni potniški promet, se že dlje časa bolj ali manj uspešno dogovarjamo. V nekaterih okoljih, občinah sprejemamo ukrepe, ki spodbujajo uporabo javnih prevoznih sredstev. Po moji oceni na tem področju prednjači mesto Ljubljana. Zaradi velike dnevne frekvence osebnih vozil je vzpostavila P+R: parkiraj in se pelji z avtobusom v mesto. In se je pokazalo kot učinkovito razbremenjevanje mesta pred nepotrebno gnečo, ki jo povzročajo osebni avtomobili. Ob tem ne morem mimo dejstva, da se je s tem postajališčem iz smeri Kranja na stari cesti predolgo odlašalo. Parkirišče se sedaj gradi v Stanežičah, vendar ima hudo pomanjkljivosti. Pomanjkljivost se kaže v tem, da tam trenutno ni železniške postaje, pa tudi v bližnji prihodnosti je ni pričakovati. S tem bo zopet obremenjen le javni prevoz z avtobusi na cesti. Če ne bomo imeli primernih tehničnih rešitev pri vzpostavljanju linij javnega potniškega prometa in volje posameznih prevoznikov za usklajevanje voznih redov, nam tudi določila o namenskih sredstvih enotne vozovnice ne bodo prav nič pomagala. Predlagana novela namreč določa, da enotno vozovnico lahko potnik kupi na kateremkoli prodajnem mestu v sistemu enotne vozovnice; kasneje pa se lahko po potrebni odloči, katero kombinacijo prevoza bo uporabljal – vlak, avtobus ali mestni potniški prevoz. Voznina se bo po opravljenem prevozu delila med izvajalce. Prihodki od prodaje so do izvedbe poravnave namenski prihodki proračuna Republike Slovenije za enotno vozovnico. Namenska sredstva se lahko namenijo le za plačilo prevozov. Z uvedbo vseh produktov enotne vozovnice se dopolnjujejo tudi področja vodenja evidenc. Upam, da bo ta ureditev spodbudila uporabnike in ponudnike javnih prevozov, da se bo ta način prevoza v prihodnje še bolj uporabljal. Tudi javno določene pravice do zagotavljanja brezplačnega prevoza za težje in težko gibalno ovirane študente se mi zdi zelo pomembna in potrebna pravica, saj do sedaj tega nismo imeli tako urejenega. Ureja se tudi možnost zagotavljanja prevoza upravičencem, ki se izobražujejo v zavodih za vzgojo in izobraževanje otrok in mladostnikov s posebnimi potrebami ter nimajo pravice do prilagojenega prevoza težje ali težko gibalno oviranih oseb. Ne morejo pa uporabljati javnega prevoza. V teh primerih se uvaja izjema, da se lahko za dijake, ki jim ne pripada pravica do brezplačnega prevoza, organizira posebni linijski prevoz in lahko dobijo subvencionirano vozovnico tudi za to vrsto prevozov. Na področju javnega prevoza potnikov se dijakom in študentom, ki imajo pravico do subvencionirane vozovnice in status kategoriziranega športnika, daje dodatna pravica, da uporabljajo subvencionirano vozovnico tudi do kraja vadbe. V tem kontekstu bi rada opozorila na primer, s katerim se srečujemo starši po vsej Sloveniji in ki ga imamo na žalost tudi v Kranju. Otroci iz občine Kranj in živijo na desnem bregu Save oziroma na podeželju, nimajo javnega prevoza do večjih vadbišč, recimo za športe, kot so plavanje, vaterpolo, atletika, tenis, nogomet in podobno, kjer so ti centri. To zagotovo trenutno bolj ali manj uspešno rešujemo starši in sorodniki, ki otroke vozimo z osebnimi avtomobili na treninge, vendar pri tem prihaja do velikih problemov. Tudi do teh, da starši otroka ne vpišejo v športne panoge, saj jim ne morejo zagotoviti rednega prevoza na vadbe. V takšnih primerih bi morali zagotoviti posebne linije javnega prevoza za to populacijo in jo subvencionirati, saj iz te ciljne skupine nastanejo najprej registrirani športniki, nato kategorizirani in kasneje tudi naši tako cenjeni vrhunski športniki. S tem bi starše vsaj delno razbremenili skrbi in obveznosti, hkrati pa bi zmanjšali promet v mestih. Zelo se strinjam s stališčem in predlogom Olimpijskega komiteja Slovenije, ki se zavzema, da bi ta ureditev morala veljati za vse registrirane športnike, ne pa samo za kategorizirane športnike, ki so vključeni v športne klube. S tem bomo večini otrok zagotovili normalno vključevanje in vadbo v športnih klubih ter spodbudili zdrav način življenja. Zaradi vsega navedenega bom predlog zakona podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predlagateljica ministrica mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Samo na ta zadnji del, da ne bo ostalo neodgovorjeno, kar se tiče športnikov v Mestni občini Kranj. Promet po mestu ureja Mestna občina Kranj. Javni potniški promet, ki je tukaj urejen, gre v glavnem za medkrajevnega. Mi s tem zakonom ne posegamo, ne smemo posegati na področje prometa, ki ga ureja Mestna občina Kranj. To vprašanje ali pa ta pobuda bo za župana Občine Kranj.
Hvala lepa. Prišli smo do zadnjih dveh razpravljavcev. Najprej bo dobil besedo mag. Andrej Rajh. Za njim še Bojan Podkrajšek. Izvoli.
Spoštovana gospa ministrica! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu. In to je dokaz, da ministrstvo dela, dela dobro, dela predvsem dobro za ljudi; in pri tem ima v mislih vse kategorije naših državljanov. Za upokojence, študente in dijake je že bilo ustrezno poskrbljeno, sedaj pa s to novelo rešuje probleme invalidov, zagotavlja posebne linijske prevoze tam, kjer le-ti niso organizirani, in omogoča invalidom, športnikom prevoz tudi do vadbišč. Zelo pomembno se mi zdi, da ministrstvo reševanje koncesijskih razmerij rešuje celostno in da bo zato v luči izvedb, ki jih izvaja na področju integriranega javnega potniškega prometa, za katerega preko subvencij namenja več kot 170 milijonov evrov, našlo ustrezno rešitev, tako da bomo imeli po vsej državi ustrezne linije, ustrezno frekvenco javnih prevozov in da bodo ti prevozi tako učinkoviti in komplementarno služili, izpolnjevali tudi cilje, ki se izvajajo z obsežnimi gradbenimi deli, ki smo jim priča na našem cestnem in železniškem prometu. Samo v severovzhodni Sloveniji se izvajajo gradbeni projekti v višini več kot 500 milijonov evrov. Zato je pomembno, da se integracije javnega potniškega prometa in podaljševanja koncesijskih razmerij lotimo celostno in premišljeno. Vsi ti ukrepi bodo pripomogli tudi k enemu drugemu problemu, s katerim se Slovenija sooča, to je z zmanjševanjem emisij toplogrednih plinov na področju prometa. Vesel sem, da se z zakonom in prenosom direktiv rešujejo tudi problemi, ki jih imajo gasilci, ki jih ima civilna zaščita, ki jih ima vojska; hkrati pa da se tudi omejuje in izničuje nelojalna konkurenca, ki smo ji priča na področju tovornega prometa. Jaz bom zaradi vsega naštetega Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadnji razpravljavec je Bojan Podkrajšek. Izvoli.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za dano besedo. Cenjena ministrica s sodelavci, kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu. Sam menim, da ta zakon že kar nekaj časa kliče po dopolnitvi oziroma spremembi. Spoštovana ministrica, ker sem omejen s časom, bom začel z zadnjo alinejo o koncesijah, koncesijskih razmerjih. Ko sem prebiral vaše gradivo, sem videl, da so vaši sodelavci veliko časa uporabili, da so obrazložili, da bi to obdobje podaljšali za dve leti. Sam menim, da je to obdobje predolgo. Tu bo treba napeti veliko mišic, naporov, kajti iz preteklosti poznamo, iz leta 2016, da je bilo tu nekaj težav. Zato bi kot poslanec Državnega zbora pozval, da se, spoštovana ministrica, to obdobje skrajša vsaj za eno leto, da ne govorim o dveh letih. Mislim, da smo vsi skupaj sposobni. Ko govorim o tem zakonu, ima več sprememb, tudi pozitivnih, kar se tiče vozovnic, predvsem tistih, ki so gibalno ovirani, športnikov, da bodo lahko prišli do svojih vadbišč, ki se ukvarjajo s športom Je pa dejstvo, da je to, spoštovana ministrica, pomemben zakon, ki se nas dotika vsak dan skoraj vseh. V življenju imamo oziroma vsak dan imamo en cilj, verjetno, pa več poti. Apeliral bi na vaše sodelavce in menim, da imamo še dosti časa, da lahko sprejmemo v drugem branju kvaliteten zakon, ki bo res dal spremembe, sem že uvodoma povedal, da je klical po spremembah, da se tudi posvetimo trikotniku –železniški promet, medkrajevni promet pa mestni promet. Se mi zdi, da če bi tukaj vsi skupaj dali nekaj naporov v ta segment. Največkrat je tu težava časovnica. Mogoče nam včasih malo zmanjka oziroma nekomu, ki gre od doma na pot, na cilj; pa ima mnogo težav, ne vedno po finančni plati, največkrat tudi po časovni. Jaz sam ne bom nasprotoval nadaljnji obravnavi tega zakona, bi pa želel, da vsi skupaj, predvsem pa vaši sodelavci, ta zakon zložijo tako, da bo najboljši za naše državljanke in državljane. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnik predlagatelja, to je ministrica mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Hvala tudi za to možnost, da smo lahko danes v okviru splošne razprave govorili o tem zakonu. Hvala za napovedano podporo. Hvala tudi za vse konstruktivne pripombe. Večji del tega, sem prepričana, bomo lahko razrešili z odgovori, nekaj od njih pa tudi z amandmaji na Odboru za infrastrukturo in tako zakon naredili še boljši. Vesela pa sem, da imamo vsi isti cilj, to je učinkovitejši in cenejši javni prevoz, in to čim prej.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ja, obstaja še en interesent. Poslanec Boris Doblekar, izvoli.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Jaz bom izkoristil še to možnost, ker je še tukaj ministrica, da jo bom vprašal. Preko 400 slamnatih prevozniških podjetij na nabiralnikih je bilo doslej ustanovljeno, ki domnevno, po vseh medijih smo to brali, povzročajo nelojalno konkurenco našim prevoznikom. Pa me zanima: Ali so pristojni ta podjetja večkrat pregledali? Ali jih še pregledujte? Kako stojijo ta podjetja, iz kje so zaposleni, koliko je zaposlenih, ali dejansko povzročajo nelojalno konkurenco? Kakšno luč mečejo na Evropo ta podjetja, glede na to, da so pri nas bila na zelo lahek način tudi ustanovljena? Na nekem naslovu je recimo tudi 100 takšnih podjetij. In me zanima, ali ste to kaj do zdaj pregledali, kajti v medijih je bilo velikokrat zaznati, da zaradi kadrovske podhranjenosti težko pregledujete vsa ta podjetja. To je eno. In drugo, tudi ključno, pomanjkanje voznikov, kar tare naše prevoznike, ne dobijo voznikov. Ne vem, ali si vozniki ne želijo voziti špedicij, ali raje kaj drugega počnejo, ali gredo vozit k tej nelojalni konkurenci. Skratka, velik problem je pridobiti voznika za vožnjo teh špedicij. Mi imamo v Zasavju, v srcu Slovenije, v Litiji ogromnega prevoznika Omahen transport, ki ima tudi logistični center, ki se je moral zelo potruditi, da ta logistični center, sicer v sredini Slovenije, dobro funkcionira in je tudi zelo uporaben za vse. K nam prihaja mnogo teh vozil iz celotne Evrope in tudi njegova vozila odhajajo po Evropi. Srečujejo se s težavami zaradi same infrastrukture, kar pomeni ceste različnih omejitev za te kamione, ker so vsepovsod razne table, ki prepovedujejo ta promet. Sicer so zdaj nekako dopolnjene z oznakami za lokalni dovoz, ampak kljub temu te težave bolj ali manj ostajajo. In bi rad seveda tudi, da se dejansko te stvari dobro pregledajo in da se tudi pomaga tem prevoznikov. Ko smo bili pred kratkim na srečanju prevozniških družin in podjetij v Slovenski Bistrici, kjer ste vi, ministrica, in vsi tam prisotni dobili ogromno pripomb in predlogov s strani Gospodarske zbornice ter Obrtno-podjetniške zbornice. Upam in želim, da se bodo te stvari bolj ali manj oziroma že kar vse tudi v tem, ko že to delamo, upoštevale, saj tako ste jim tam tudi obljubili. Upam, da bo šlo v to smer. Res bi rad vaš odgovor glede teh slamnatih podjetij oziroma preko 400 ustanovljenih prevozniških podjetij v Sloveniji – Iz kje so, koliko imajo zaposlenih, kakšna je njihova kvaliteta izvajanja prevozov in ali ta podjetja dejansko po vašem mnenju, vedenju povzročajo nelojalno konkurenco našim prevoznikom? In zakaj takšno pomanjkanje voznikov? Koliko jih je na zavodu za zaposlovanje, ki bi lahko opravljali to dejavnost, pa je ne? Konkreten odgovor bi rad. Več o vsem tem pa potem na Odboru za infrastrukturo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Težko bom dala zdaj konkreten odgovor, ker nimam podatkov s sabo. S to novelo zakona želimo omejiti nastajanje in delovanje tako imenovanih slamnatih podjetij. Dobro veste, da so za različna področja zadolženi različni inšpektorati. Od Inšpektorata za delo, davčnih inšpektorjev, do tržnih inšpektorjev in v končni fazi, bolj na koncu tudi Prometni inšpektorat. Bomo skušali te podatke, kolikor jih bomo lahko dobili do odbora, pa vam jih bomo tam posredovali; ampak ključno sporočilo je, da s to spremembo zakona želimo omejiti oziroma onemogočiti delovanje na takšen način.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, 15 minut po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja Anji Bah Žibert. Izvoli.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani, danes se ob predlagani obravnavi te točke dnevnega reda, torej predlog sprememb Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, v tej dvorani ne bi smeli pogovarjati na, sicer žal, običajen način, ko koalicija izdatno uporablja argument moči namesto moč argumenta. Uporaba argumentov moči pa pomeni deviacijo oziroma zlorabo predstavniške demokracije ter začetek njenega propada. In to je, spoštovani, slabo. Slabo za vse državljanke in vse državljane. Naj bo tokrat vendarle drugače. Naj nas vodi tisto, kar je dobro in je prav. Ta zakon je dober in prav je, da ga sprejmemo. V Slovenski demokratski stranki smo ga vložili ponovno v upanju, da boste spoštovani poslanci koalicije tale opomnik, ki so vam ga pripravili v Listi Marjana Šarca in vam dobesedno zapoveduje, da glasujete proti zakonu, ignorirali in zavrgli. Obnašajmo se kot odgovorni državljani in posamezniki, ki nam je ljudstvo zaupalo vlogo, da kot njihovi predstavniki delujemo v korist in dobro državljank in državljanov. Danes bomo obravnavali spremembo zakona, ki izboljšuje status najbolj ogroženih skupin invalidskih upokojencev. To je skupina, za katero Vlada Republike Slovenije nima posluha in jo vseskozi zanemarja. Tudi to, da danes ministrice zopet ni tukaj, pove vse. Še toliko bolj apeliram na tiste poslance, ki prihajate iz poslanskih skupin, ki ste se pred volitvami obračali na volivce s programom, ki je obljubljal izboljšanje stanja invalidskih upokojencev. Več o tem bom povedala kasneje v razpravi. Naj na kratko povzamem bistvene spremembe zakona. Z njim želimo izboljšati ravno položaj najbolj ranljive skupine znotraj invalidskih upokojencev. Tako predlagamo, da se kot minimalna pokojnina določi tudi minimalni znesek invalidske pokojnine, ki bi moral biti v višini osnovnega zneska minimalnega osebnega dohodka oziroma bolj poznano kot socialna pomoč, ki danes po uskladitvi znaša 402,18 evra. Rešitev velja tudi za upokojence, ki zaradi delne zmožnosti za delo oziroma delne invalidnosti zelo težko pridobijo zaposlitev ali pa je sploh ne. Ravno zaradi te delne zmožnosti za delo prejemajo nižjo invalidsko pokojnino. Predlagamo, da se zanje prav tako zagotovi minimalna pokojnina v primeru, da so prijavljeni na zavodu za zaposlovanje kot iskalci zaposlitve in ne dobijo ustrezne zaposlitve brez svoje krivde. Porazna statistika govori sama zase, a opozarjam, kolegice in kolegi, to niso samo gole številke, to so zneski, s katerimi morajo invalidi preživeti. V Sloveniji je povprečna pokojnina po uskladitvi okoli 640 evrov. Ta predstavlja tudi prag tveganja revščine za samsko osebo. Povprečna invalidska pokojnina pa je še bistveno nižja in znaša okoli 495 evrov. To pomeni, da je delež tistih, ki prejemajo invalidsko pokojnino, nižjo od 402 evra, kot znaša osnovni znesek minimalnega osebnega dohodka, visok in predvsem nesprejemljiv. Spoštovani, poslušajte ta podatek, za 7 tisoč 500 državljanov je situacija takšna, da prejemajo invalidsko pokojnino, ki je celo nižja od 300 evrov na mesec. Kakorkoli se boste danes odločili, ostaja pa predvsem grenak priokus, da se za te skupine, do katerih se za potrebe politične samopromocije izkazuje izredna skrb in empatija, še posebej pred volitvami, do sedaj ni naredilo nič. Sta skrb in empatija zgolj navidezni, vas sprašujem. Danes je ta čas, ko lahko dokažemo, da temu ni tako. Danes imamo priložnost, da to spremenimo. Dovolite, da gre zakon naprej in da ga potem uredimo tako, kot bi morda nekateri želeli zaradi pomanjkljivosti. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju Tilnu Božiču. Izvoli.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Republike Slovenije vsebine Predloga zakona o spremembi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev Slovenske demokratske stranke, ne podpira. Z izjemo enega odstavka je predlog identičen marčevskemu, zato mnenje Vlade ostaja nespremenjeno. Vlada se torej tudi tokrat strinja, da je treba zagotoviti višjo socialno varnost ter višje prejemke iz pokojninskega zavarovanja; vendar meni, da ni primerno dvigovati pravic zgolj nekaterim prejemnikom, temveč je treba najti ustrezno rešitev za vse uživalce na način, ki ne bo povzročal novih neenakosti in nepravičnosti. Izpostavljamo, da je sistem pokojninskega zavarovanja v prvi vrsti zavarovalniški sistem, hkrati pa temelji tudi na načelu solidarnosti, ki je pri invalidski pokojnini že vpeljan v znatno višji meri kot pri starostni pokojnini. Invalidska pokojnina ni odmerjena zgolj od dosežene pokojninske dobe glede na plačane prispevke, temveč je zaradi dodatnih zakonskih ugodnosti odmerjena na višji višini, kot pa bi bila ob danih okoliščinah starostna pokojnina. Prišteje se tako imenovana fiktivna doba. Invalidski upokojenci so lahko tudi upravičeni do zagotovljene višine invalidske pokojnine, prav tako pa zakon posebej določa, da invalidska pokojnina ne sme biti nižja od 327 evrov. Če bi se za vse invalidske upokojence določilo prejemanje invalidske pokojnine v višini osnovnega zneska minimalnega dohodka, bi se tako porušila razmerja, ki obstajajo pri pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Tisti, ki je bil v sistem vključen krajše obdobje, na primer pet let, ne more biti v istem položaju kot zavarovanec, ki je bil vključen v sistem na primer 32 let. S predlogom Slovenske demokratske stranke se vzpostavlja določena uravnilovka, ki bi izenačila višine prejemka invalidsko upokojenim, ki so bili vključeni v zavarovanje na primer eno leto, in tistim, ki so bili vključeni 32 let. Pri tem dodajamo, da so prejemniki invalidske pokojnine lahko upravičeni tudi do varstvenega dodatka, ki je sicer pravica iz socialnega varstva; vendar pa kljub temu pravica, namenjena zagotavljanju izboljšanja socialne varnosti državljanov. V zvezi z dvigom nadomestil iz invalidskega zavarovanja velja izpostaviti, da gre za zavarovance, ki imajo delovno sposobnost sicer omejeno, so pa še vedno sposobni opravljati določena dela s krajšim delovnim časom ali z omejitvami. Opozarjamo, da sistem invalidskega zavarovanja za delovne invalide ne more nadomeščati dohodka v primeru izgube zaposlitve, ampak je naloga države, da delovnemu invalidu zagotovi ustrezno delovno mesto in ga stimulira, da ostane v zaposlitvi. V zvezi s tem pogosto govorimo o zaposlitveni rehabilitaciji. Vlada je v prejšnjem tednu sprejela predlog zakonodajnih sprememb, ki bodo zasledovale izboljšanje socialnega položaja vseh upravičencev do pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Te bodo med drugim vključevale tudi dvig odmernega odstotka za moške in ženske na 63,5 %, kar bo prineslo tudi višjo socialno varnost za prejemnike invalidskih pokojnin ter tudi za prejemnike nadomestil iz invalidskega zavarovanja. Prav tako bomo za vse prihodnje upokojence dvignili odmerne odstotke za izračun najnižje pokojnine. Kaj to pomeni? Dvignili se bodo odmerni odstotki za družinske, vdovske, starostne in že omenjene invalidske. Če gre ta zakon naprej, iz postopkovnih razlogov ne bo mogoče vladnega predloga spraviti skozi zakonodajni proces do začetka prihodnjega leta, kar bo pomenilo tudi znižanje odmernega odstotka za ženske, in ne bo prišlo do dviga preostalih odmernih odstotkov. Kot rečeno, Vlada predloga ne podpira. Za pojasnila sem pa seveda tukaj na razpolago. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Jožef Lenart, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvoli.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Spoštovani prisotni poslanci in poslanke; spoštovani predstavniki ministrstva! Obravnavamo Predlog zakona o spremembi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ga je v proceduro vložila Slovenska demokratska stranka v cilju, da se invalidskim upokojencem omogoči vsaj minimalni standard in ne le golo preživetje. Dejstvo je, da so invalidske pokojnine prenizke, da bi imeli upokojeni invalidi enake možnosti kot ostali državljani. Dejstvo je sicer tudi, da naša država, vlada in tudi mi v tem sklicu parlamenta ne znamo dobro poskrbeti za naše invalide za časa njihove delovne aktivnosti in ne, ko se upokojijo. Država bi lahko z zakonom zagotovila invalidom dostojno pokojnino iz invalidskega zavarovanja, ne pa da so invalidsko upokojeni prepuščeni v nemilost in odvisni od socialne politike ter varstvenega dodatka. Tako pasivno, vsaj tisti, ki imamo nekaj socialnega čuta, se ne moremo in ne smemo odzivati na probleme svojih državljanov, na izziv preprečevanja revščine naših ljudi, ki so zaradi bolezni ali poškodbe pristali v težkem položaju. Naš predlog zakona je torej odziv na pereč problem slabega gmotnega položaja večine invalidskih upokojencev v primerjavi z drugimi upokojenci, kar pa ni pravično. Vsak, ki je kdaj bil zaposlen, je plačeval v pokojninsko in invalidsko blagajno. Pokojninsko in invalidsko zavarovanje je bilo vzpostavljeno prav za primere, ko se nekomu zgodi invalidnost, prav za in še posebno za invalidske upokojence. Ti invalidi, ki so delali in se v času svojega dela zavarovali ter vplačevali zato, če se jim zgodi delna izguba delovne zmožnosti ali stoprocentna invalidnost ter popolna izguba delovne zmožnosti, danes niso upravičeni do prejemka v višini minimalnih sredstev za preživljanje. Ravno zaradi te izgube zmožnosti za delo pa si sredstev za preživljanje tudi ne morejo zagotoviti sami. So torej v neki pat poziciji, so tukaj pozabljeni od države in sprašujejo se, ali so torej kot soustvarjalci te države zanjo naredili premalo, da se ne bi danes do njih obnašala kot stroga in pohlepna mačeha. Vendar pa od nas niso pozabljeni. S predlaganimi spremembami zakona bomo končno naredili nekaj prav, saj se bo z zakonom doseglo, da bo najnižja možna invalidska pokojnina, ne glede na kategorijo invalidnosti, znašala vsaj toliko kot osnovni znesek minimalnega dohodka. Tukaj gre torej za minimum, ki je določen kot minimum za preživetje. Upokojeni invalidi bi bili deležni pravične in enake možnosti preživetja kot tisti, ki prejemajo denarno socialno pomoč. Zavedati pa se je treba dejstva, da so nekateri invalidi dolgo let vztrajali pri delu, pa čeprav so zaradi svojega zdravstvenega stanja s težavo dosegali normo. Za nekatere druge, ki pa niso oddelali za to skupnost niti ure dela, pa je danes kar dobro poskrbljeno. To neenakost želimo torej odpraviti. S predlogom zakona se tudi ureja status delovnega invalida, ki ima preostalo delovno možnost, in sicer tako, da se mu takšna minimalna pokojnina zagotovi, a le v primeru, če je bil na zavodu za zaposlovanje prijavljen kot aktivni iskalec zaposlitve, pa skupaj z zavodom ne more najti ustrezne zaposlitve po svoji delovni zmožnosti, kar pa ni njegova krivda. Če se dobro zamislimo nad našimi pametnimi in manj pametnimi odločitvami v tem parlamentu ter upoštevamo to, da je naša vlada in njena javna uprava kar potratna, bomo sedaj rekli, da naj se še vlada vsaj malo potrudi in se bodo tudi sredstva za to ranljivo skupino našla. Invalidski upokojenci so eni od nas, zato jih ne bomo spregledali in bomo tokrat namenili za vsakega od njih približno 100 evrov več. Bili so dobri delavci, dokler so bili zdravi; kot bi morali mi, spoštovani kolegi in kolegice, biti dobri poslanci, dokler smo zdravi. Zato bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke danes glasovali za predlagano spremembo. Apeliramo pa tudi na vse tukaj prisotne zastopnike upokojenih invalidov, torej poslance vsega ljudstva, da se nam pridružite. Hvala.
Hvala lepa. Aljaž Kovačič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvoli.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Samo v tem mandatu je Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke vložila več predlogov novel, ki posegajo v Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Čeprav se zavedajo posledic, ki jih imajo parcialni posegi v sistem pokojninskega in invalidskega zavarovanja, počnejo to znova in znova, brez potrebne preudarnosti in odgovornosti. Takšno vlaganje parcialnih zakonov si lahko privoščijo med udobnim sedenjem v opoziciji, medtem ko bi v primeru, če bi njihov človek vodil ministrstvo za delo, ravnali povsem drugače. To navedbo potrjujejo tudi zgodovinska dejstva. Spomnimo se zadnje večje reforme Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je bila sprejeta leta 2012. Dolge ure pogajanj med socialnimi partnerji in političnimi deležniki so prinesle zakon, pri katerem ni bilo niti enega glasu proti. Pohvale vloženemu trudu in delu takratnega ministra Andreja Vizjaka, ki je prihajal iz kadrovskega nabora Slovenske demokratske stranke, so se vrstile iz vrst koalicije in opozicije. Vsi so se strinjali, da je bilo opravljeno odlično delo, ki je bilo rezultat iskanja širokega družbenega in političnega konsenza. Plod vsega tega pa so bile sistemske rešitve, ki jih je vpeljala takratna sprememba zakona. Slovenske demokratska stranka je nekdaj razumela, na kakšen način smemo oziroma moramo spreminjati našo pokojninsko in invalidsko zakonodajo. Danes tega razumevanja ni; je pa prisotno vehementno vlaganje všečnih zakonodajnih predlogov pod krinko lažne skrbi za najšibkejše v naši družbi. Če bi predlagatelju bilo resnično mar za najšibkejše v tej družbi, potem ne bi sprejeli zloglasnega Zujfa, katerega negativne posledice čutimo še danes. Prav tako ne bi vlagali tako všečnih in neodgovornih predlogov zakonov, ki uredijo položaj zgolj ozki skupini ljudi, ostala sorazmerja pa se porušijo. Na podlagi takšnega delovanja Slovenske demokratske stranke lahko podamo oceno, da njihovo ravnanje in namen nista iskrena. Pokojninski sistem je živa materija, saj se zavarovanci upokojujejo venomer ob pogojih, ki veljajo ob upokojitvi. Ti pogoji pa so odvisni od več kazalnikov, ki so v danem trenutku prisotni v družbi. Zagotovo je eden pomembnejših kazalnikov razmerje med delovno aktivnim prebivalstvom in upokojenci. Demografske spremembe puščajo posledice, na katere se je treba primerno odzivati. Pokojninski in invalidski sistem bo treba venomer prilagajati družbenim spremembam. Slednje pomeni, da bo Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju doživel še številne dopolnitve in spremembe, ki bodo med ljudmi, ki se bodo upokojevali ob različnih časih, povzročale ustavno dopustne razlike. Nekaterim se bodo te razlike zdele krivične, spet drugi bodo razumeli bistvo našega pokojninskega in invalidskega sistema, ki zasleduje načelo solidarnosti, vendar se neprestano prilagaja družbeni in finančni realnosti. Zakon že danes vsebuje določene varovalke, ki omogočajo, da je odmera invalidske pokojnine višja, kot bi bila v danih okoliščinah starostna pokojnina. Pa vendarle je Vlada Republike Slovenije menila, da to ni dovolj, zato je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti pripravilo predlog zakona, ki bo na celovit način posegel v obstoječi Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Za razliko od predlagatelja omenjeni vladni predlog ne vsebuje parcialnih rešitev, ampak resne in premišljene ukrepe, ki so se izkazale za potrebne in finančno vzdržne. Prejemke iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja je treba zvišati za vse upravičence; in ravno to vladni predlog tudi počne. Predlog novele ZPIZ, ki ga je prejšnji teden sprejela vlada Marjana Šarca, predvideva zvišanje odmernih odstotkov za vse kategorije zavarovancev. Zvišanje odmernih odstotkov pa bo v praksi pomenilo višje pokojnine in nadomestila iz teh zavarovanj. Slednje velja tudi za upravičence, ki so invalidi. Če je invalidnost posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, bo odmerni odstotek v primeru sprejetja vladnega predloga znašal 63,5 %, medtem ko je ta trenutno 57,25 %. Odmera pokojnine v primeru invalidnosti, ki je nastala izven dela in pred dopolnjenim petinšestdesetim letom, pa bo znašala 41 %, kar bi za moške pomenilo skoraj 14 % višje pokojnine, za ženske pa dobrih 5 %. Med drugim vladni predlog zakona ureja tudi težave, ki so se v praksi pojavile pri izplačevanju nadomestil iz naslova invalidskega zavarovanja, kar bo za tovrstne upravičence ugodnejša in ustreznejša ureditev. Seveda ne pozabimo, da so se pokojnine zvišale tudi zaradi rednih in izrednih uskladitev v zadnjem letu oziroma dveh, skupaj za več kot 7 %, kar zagotovo vpliva tudi na socialni položaj upravičencev do prejemkov iz invalidskega zavarovanja. Oblikovanje dobrega zakonskega predloga na področju pokojninskega in invalidskega sistema terja čas in trdo delo, predvsem pa širok družbeni, socialni in politični konsenz. Skrb in odnos posameznikov ter države do najranljivejših je pokazatelj tega, koliko smo kot združba zreli in solidarni. Ukrepov na tem področju se moramo lotevati premišljeno in jih uvajati postopoma; pri tem pa paziti, da med ljudmi ne povzročamo neutemeljene neenakosti. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca menimo, da vladni predlog primerneje ureja izpostavljeno problematiko, zato predloga zakona, ki je pred nami, ne moremo podpreti.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak. Izvoli.
Hvala, predsedujoči. Državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! Socialni demokrati se zavedamo, da so invalidske pokojnine in nadomestila iz invalidskega zavarovanja v Republiki Sloveniji nizka, prenizka. Zavedamo se, da žal premnogo upravičencev s temi prejemki preprosto ne more dostojno živeti, da so v težkem socialnem položaju; vendar se tudi zavedamo, in to je treba poudariti, da so nizke tudi ostale pokojnine. Tiste, ki jih prejemajo naše državljanke in državljani v polni pokojninski dobi, ko so 40 in več let plačevali v pokojninsko blagajno. Dejstvo je, da pokojninsko in invalidsko zavarovanje v Republiki Sloveniji temelji na zavarovalniškem principu in da mora zavarovalni sistem vzpostaviti neko ravnovesje med vplačanimi prispevki in višino pokojnine. Vendar kljub temu naš sistem temelji tudi na načelih vzajemnosti in solidarnosti. Pri invalidski pokojnini gre tudi za solidarnostni sistem, saj je ta pokojnina v danih okoliščinah odmerjena višje kot starostna pokojnina, v pokojninsko dobo pa se šteje tudi tako imenovana fiktivna doba za odmero pravic iz invalidskega zavarovanja. Poleg tega ne smemo pozabiti, da ima naš sistem vzpostavljene tudi socialne varovalke in da so lahko prejemniki invalidske pokojnine upravičeni do varstvenega dodatka in denarne socialne pomoči. Z vsem naštetim seveda ne gre opravičevati razlogov proti višjim invalidskim pokojninam, ki so mnogokrat pod osnovnim zneskom minimalnega dohodka. Še več, poudariti velja, da si vsi naši upokojenci zaslužijo take pokojnine, ki bodo zagotavljale dostojno preživetje. Pokojnina je namreč naša pravica iz zavarovanja, ki ga plačujemo, vendar tega ne moremo doseči z enkratnim, parcialnim spreminjanjem pokojninske zakonodaje. Vlada je prejšnji teden sprejela predlog novele Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki predvideva dvig odmernega odstotka za ženske in moške na 63,5 %, za moške sicer v šestletnem prehodnem obdobju; in s tem posledično tudi višje pokojnine in višjo socialno varnost za vse upokojence, ne samo za eno skupino. Določitev višjega odmernega odstotka bo tako pozitivno vplivala tudi na odmero najnižje starostne pokojnine ter na odmero vdovskih, družinskih in invalidskih pokojnin ter nadomestil iz invalidskega zavarovanja. Prav tako se uvaja dodaten odmerni odstotek višini 1,36 % za skrb za otroke. V vladnem predlogu je posebna pozornost namenjena zvišanju najnižje starostne, vdovske, invalidske in družinske pokojnine ter nadomestil iz invalidskega zavarovanja, in sicer z določitvijo novega odstotka, v katerem se odmeri najnižja pokojnina, ter zvišanje osnov za odmero pravice do vdovske oziroma družinske pokojnine ter nadomestil iz invalidskega zavarovanja. Odmerni odstotek se bo v primeru, da je invalidnost posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, zvišal na 63,5 % pokojninske osnove, v primeru poškodbe ali bolezni izven dela pred dopolnitvijo petinšestdesetih let pa najmanj 40 % pokojninske osnove. Socialni demokrati se zavedamo, da je to absolutno premalo. Še zdaleč nam ni uspelo uskladiti vsega, še zdaleč niso v tem predlogu upoštevane vse pripombe in predlogi upokojencev, vendar je nek premik. Če bo ta vladni zakon sprejet, bodo upokojenci prejeli višje pokojnine s predvideno uveljavitvijo zakona, to je 1. januar 2020. In predlog, kar tudi, spoštovani kolegice in kolegi, ni nepomembno, je usklajen s socialni partnerji, podprli so ga sindikati in tudi delodajalci. Predlagatelj Slovenska demokratska stranka se sicer dobro zaveda, da pokojninskega sistema ne gre reševati na hitro in enostransko z rešitvami samo za eno skupino. To hitro vodi v še večjo nepravičnost. Socialni demokrati ne bomo podprli tega predloga Slovenske demokratske stranke, ki je danes na mizi. Bomo pa podprli predlog Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ga je pripravila Vlada, ki je usklajen s socialnimi partnerji in ki dviguje pokojnine vsem skupinam upokojencem. Vprašanja pokojninskega in invalidskega sistema v Republiki Sloveniji so vprašanja, ki terjajo največjo mero politične in družbene odgovornosti. Ko se pogovarjamo o tem zakonu, ne moremo razpravljati zgolj o zakonski materiji kot rezultatu nekih bolj ali manj uspešnih političnih odločitev. Ta zakon odslikava veliko več – od ekonomske slike Slovenije danes in desetletja nazaj, prednosti in slabosti vzpostavljenega zavarovalniškega in solidarnostnega sistema pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter demografske trende, ki so že vrsto let izjemno zaskrbljujoči. In tako je sistem socialne varnosti naših državljank in državljanov žal postal stalni in nujni spremljevalec pokojninskega sistema, ki bo kot tak moral našim državljankam in državljanom zagotavljati dostojne pokojnine. Danes jih žal za večino njih ne. Še več, v Sloveniji je zavoljo več dejavnikov vrsto let oziroma kar desetletja obstajala tendenca po zaostrovanju pokojninske zakonodaje, pa ne toliko zaradi nečimrnosti politike, temveč v veliki meri zaradi negativnih demografskih in drugih, tudi ekonomskih trendov. Demografski trendi ostajajo še naprej negativni, medtem ko so ekonomski po hudi krizi zadnja leta obrnjeni navzgor. Našim upokojenkam in upokojencem, ki so desetletja vplačevali v pokojninsko blagajno, nikakor ne moremo z ničemer opravičiti in jih pomiriti, zakaj jih ima mnogo izjemno nizke pokojnine, s katerimi v jeseni svojega življenja životarijo iz meseca v mesec. V dobronamernosti popraviti vse te krivice pa smo se že prevečkrat ujeli prav v past rokohitrskega in parcialnega reševanja zatečenega stanja. In to ne samo na področju pokojnin, temveč tudi na socialnem in plačnem področju, brez pogleda na reakcije celotnega sistema, ki je potemtakem resda na prvo žogo dal neke učinke, dolgoročno pa je vzpostavil še več nepravičnosti ali celo slabši položaj za mnoge naše državljanke in državljane. Naj na koncu, spoštovani kolegice in kolegi, še izpostavim pomembnost vrednot naše družbe do starejših ljudi. Le z dobrim medgeneracijskim sodelovanjem, spoštovanjem in razumevanjem starejših ljudi ter medsebojno pomočjo bomo vsi lahko zaživeli bolj kvalitetno življenje. Vsi bomo enkrat starejši, vsi bomo enkrat upokojenci. Vsi naši upokojenci si seveda zaslužijo dostojno pokojnino in lepo starost svojega življenja. Zaradi vsega navedenega Socialni demokrati ne bomo podprli današnjega predloga zakona; bomo pa z veseljem podprli predlog, ki ga je pripravila Vlada. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Janja Sluga. Izvoli.
Spremembe in dopolnitve temeljnega pokojninskega zakona se ena za drugo vrstijo v parlamentarnem kolesju in najpogosteje je njihova glavna protagonistka današnja predlagateljica. Seveda je tako početje popolnoma legitimno in verjamemo, da tudi bolj ali manj dobronamerno. A ne glede na to je treba danes ponoviti vse tiste razloge, zaradi katerih predloga zakona ponovno – kot nekaj mesecev nazaj, mislim, da je to bilo marca – ni možno podpreti. Težko se je namreč znebiti občutka, da se vsakokratni opozicijski popravki pokojninske zakonodaje predlagajo predvsem zaradi medsebojnega licitiranja in ugotavljanja, kdo, kdaj in kje bo upokojencem ponudil več in bolje; ali kdo in predvsem koliko jim je v preteklosti kaj odvzel. Vsi skupaj pa pozabljamo, da smo v vseh teh letih uspeli ohraniti temeljna načela našega pokojninskega sistema, to je medgeneracijska zavezanost, solidarnost in vzajemnost. In to kljub temu, da so se ob vsakokratnih večjih posegih v pokojninski sistem, z željo po odpravi preteklih krivic, ustvarjale nove in nove. In ravno v tej dobronamernosti smo se že večkrat ujeli v past rokohitrskega in parcialnega reševanja stisk in težav upokojencev. Zaradi kratkovidnih političnih rešitev in predvsem brez treznega pogleda na celoten pokojninski sistem in na vse njegove upravičence so se čez leta ustvarile nove nepravičnosti in krivice, zaradi katerih so ljudje upravičeno nezadovoljni. To pač ni nekaj, kar počne odgovorna politika. V Stranki modernega centra smo prepričani, da je treba vsakokraten poseg v temeljni pokojninski zakon opraviti izjemno premišljeno in skrbno. Današnji predlog, tako kot že večkrat poprej, seveda ni takšen. Lahko se strinjamo in verjamem, da danes v dvorani ni poslanke ali poslanca, ki bi mislil drugače, invalidske pokojnine in vse ostale pokojnine ter tudi nadomestila iz invalidskega zavarovanja so prenizka. In to kljub temu, da obstoječi sistem pri urejanju pravic iz invalidskega zavarovanja v še večji meri kot sicer upošteva načelo solidarnosti. To dejstvo nas bi moralo še posebej skrbeti, ko želimo izboljšati socialni položaj najbolj ogroženih prejemnikov pravic na podlagi invalidnosti. Na drugi strani pa je treba opozoriti, da današnji predlog problemov, ki se zrcalijo v prenizkih invalidskih pokojninah in nadomestilih, ne naslavlja zadostno. Treba je opozoriti na dejstvo, da ta predlog ponovno dviguje le invalidske pokojnine in ruši razmerja med različnimi kategorijami upravičencev ter s tem vnaša nemir v pokojninski sistem. In na to smo prav vse poslanske skupine predlagatelja opozorile že meseca marca. Danes vse te pripombe ponavljamo in upam, da bo razumnega posluha na drugi strani nekoliko več, kot je bilo do sedaj opazk. To pa predvsem zato, ker je cilj enih in drugih enak – izboljšati socialni položaj vseh upravičencev do pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. In ravno ta cilj je na mnogo bolj pravičen in razumen način manifestiran v vladni noveli pokojninskega zakona, ki je že v parlamentarni proceduri in o kateri bomo odločali kmalu. Posebna pozornost je namreč posvečena zvišanju socialne varnosti najranljivejših skupin v okviru pokojninskega sistema. S postopnim zvišanjem in z izenačitvijo odmernega odstotka se bo izboljšal položaj prejemnikov najnižjih starostnih, invalidskih, vdovskih in družinskih pokojnin ter hkrati tudi nadomestili iz invalidskega zavarovanja. Torej vsem in ne le nekaterim. In to je bistvena kvalitativna razlika, ki nas prepričuje, da vladni zakon problem nizkih pokojnin rešuje bolje in pravičneje kot današnja novela. In ja, vse te rešitve so pod taktirko ministrice za delo prišle do Državnega zbora kljub nizkim pričakovanjem do reformnega zagona in številnim opazkam ter zatrjevanjem o spodkopavanju socialnega čuta do najbolj ranljivih. V Poslanski skupini Stranke modernega centra današnjega predloga ne bomo podprli. Pričakujemo pa konstruktivno sodelovanje in posluh vseh pri sprejemanju vladne novele Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, da bo čim manj političnega licitiranja ter napenjanja mišic in bodo tako lahko s 1. januarjem na boljšem vsi tisti, ki jim pripadajo pravice iz naslova vzajemnega in solidarnega obveznega pokojninskega zavarovanja. In ravno za pokojninski sistem je po naši oceni izjemno pomembno, da takšen, torej vzajemen in solidaren, ostane tudi v prihodnje, saj je tak v resnici za naše državljanke in državljane tudi najbolj varen.
Hvalalepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Primož Siter. Izvoli.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, pozdravljeni! Pred nami je ponovno vložen predlog Slovenske demokratske stranke, katerega namen je poseg v nepravičen pokojninski sistem. Predlog je po eni strani dober, saj zavarovancem, ki so pridobili pravico do invalidske pokojnine, višino le-te dviguje na raven osnovnega zneska minimalnega dohodka, torej višine denarne socialne pomoči. Predlog je tudi slab, ker tega ne stori za vse prejemnike najnižjih pokojnin. Predvsem pa je predlog simptomatičen, saj ga predlagatelji vlagate takrat, ko niste na oblasti. Ko ste bili, ste sprejeli Zujf, ta pa je rezal vse povprek in kamor ste med drugim zapisali, da se pokojnine ne usklajujejo. V obdobju 2010–2017 je država Slovenija tudi zaradi vašega varčevanja bodisi popolnoma opustila bodisi močno omejila usklajevanje pokojnin. Zaradi tega so sedanje pokojnine v skupnem znesku prenizke za približno 319 milijonov evrov. V Levici že dalj časa opozarjamo, da so pokojnine v Sloveniji prenizke. Že leta 2006 je najnižja pokojnina znašala 69 % povprečne plače. V letu 2017 pa je to razmerje padlo pod 60 %. Danes povprečna starostna pokojnina znaša malo več kot 57 % povprečne plače. Že večkrat smo opozorili, da polovica starostnih upokojencev prejema pokojnine, ki so nižje od minimalnih življenjskih stroškov, ki torej znašajo 636 evrov, in da zajamčene pokojnine znašajo 217 evrov, kar je za 176 evrov pod socialno pomočjo. In prav najnižjo pokojnino je treba dvigniti na raven kratkoročnih minimalnih življenjskih stroškov, torej 442 evrov. Stopnja revščine med upokojenci je zato štirikrat višja kot med zaposlenimi, pri čemer so najbolj prizadete ravno ženske v starosti nad 65 let. Vsaka peta revna oseba pri nas je upokojena ženska. Če pogledamo podatke Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje za februar 2019, je starostno pokojnino, manjšo od 500 evrov, prejemalo več kot 50 tisoč ljudi, od tega 32 tisoč žensk. Ob vsem tem razmerje med neto plačo in starostno pokojnino vztrajno pada. Cene domov za starejše pa so vse višje; vrste oziroma čakalne dobe pa prav tako. Po zadnjih aktualnih podatkih Skupnosti socialnih zavodov Slovenije na vstop v dom za starejše trenutno čaka približno 10 tisoč ljudi. Število prostih mest pa variira med 0 in 1. Eno prosto mesto v domovih za ostarele v najboljšem scenariju v trenutnih zmogljivostih. Ob tem država že 14 let ni zgradila enega samega doma za starejše občane, niti ni izdelala strategije za povečanje kapacitet. Edina strategija, ki ste jo izdelali, kdorkoli je že bil na oblasti, je bila podeljevanje koncesij. Tako imamo danes v Sloveniji kar 42 koncesionarjev na področju domske oskrbe, ki v skladu z veljavnimi pravilniki zaračunavajo cene domske oskrbe, ki si jih skoraj nihče v tej državi ne more privoščiti. To je pač logika vas na oblasti, v katero nikoli ne dvomite, in to je vaša strategija za subvencioniranje kapitala. Rajši vidite, da si koncesionarji polnijo žepe, kot da bi dejansko razbremenili upokojence in njihove družinske člane oziroma na koncu koncev lokalne skupnosti. Profit je na prvem mestu. In ker je temu tako, se tudi na upokojence glede kot na vse ostalo v tej državi – kot strošek in kot možnost zaslužka. Ker so upokojenci za vas strošek, boste držali pokojnine nizko, in ker so strošek, jih boste čim dlje zadrževali na trgu dela, da bodo vplačevali v sistem. Vplačevali v sistem, ki že zdaj gnije in ki že zdaj ne zagotavlja dostojne starosti. A roko na srce, vztrajate na tem sistemu, ker je to sistem, kot ga poznate, njegovih omejitev ne vidite. Človek se vpraša, kako je sploh to možno, kako je možno v situaciji, v kateri so se upokojenci znašli v Sloveniji v zadnjih dvajsetih letih, to tolerirati. Kako je možno, da forsirate ljudi, da vse dlje in dlje delajo, hkrati pa nekateri mladi nimajo zaposlitve, drugi mladi pa imajo prekarne, negotove, neredne tako imenovane zaposlitve, s katerimi si ne morejo ustvariti niti približno normalnega življenja. Kako je možno, da delavec plačuje dvakrat višje prispevke za pokojnine kot kapitalist, pa ima na koncu od tega najprej nizko plačo, potem pa še mizerno penzijo? Kako je možno, da s tako lahkoto podaljšujete upokojitveno starost? Ker je to nujno, pravite, in ker mora biti blagajna vzdržna. Okej. Ampak kje je ta vzdržnost blagajne, ko je treba obdavčiti kapital in dobičke? Kje je ta vaša logika polnjenja blagajne, ko je treba obdavčiti nepremičninske barone, ki zgolj z rentami služijo ogabne vsote, medtem ko v šahu držijo celoten nepremičninski trg? V suženjski situaciji pa držijo tisoče tistih, ki so enostavno prisiljeni plačevati astronomske najemnine, tisti seveda, ki do najemnega stanovanja sploh lahko pridejo. Kje je ta vzdržnost? Nedavno je britanska finančna institucija Together Money, ki upravlja s krediti in hipotekami nepremičnin, objavila zanimivo študijo, v kateri Ljubljano in Zagreb postavi med deset mest v Evropi, kjer je finančna dostopnost do lastništva nad prvo nepremičnino najnižja. Finančna dostopnost nad prvo nepremičnino najnižja. To pomeni, da smo, vsaj v Ljubljani, v evropskem vrhu po enem od poglavitnih pokazateljev neenakosti. Tukaj vaša logika kapitulira. Še naprej boste dajali odpustke kapitalu, še naprej podpirali nepremičninske barone. Ko bo treba stiskati penzije in siliti upokojence, da zgarani delajo do smrti, takrat pa boste spet vklopili vašo logiko. Takrat pa bodo ogrožene javne finance, takrat boste zagnali vik in krik, takrat bo pa spet treba malce stisniti. Drugačnih rešitev je seveda več kot dovolj, samo na stvari je treba pogledati malce drugače. Na kratko poglejmo, kaj trdimo mi. Vi po eni strani vztrajate, da delovna mesta izginjajo zaradi napredka tehnologije, da je potrebnih več fleksibilnih delovnih razmerij in podobne neumnosti; po drugi strani pa trdite, da morajo ljudje še vedno praktično delati do smrti. To je protislovno, a vas ne moti. Mi pravimo, da drži, da delovna mesta izginjajo zaradi napredka tehnologije. Seveda. Drži tudi, da se prebivalstvo stara; ne drži pa, da moramo delati do smrti. Pravimo preprosto, da lahko omenjeno protislovje razumemo kot odraz temeljnega protislovja med delom in kapitalom, med razvojem produktivnih sil, kar spremljamo recimo v tehničnem in znanstvenem napredku naše družbe, in produkcijskimi odnosi, ki se vztrajno upirajo, da bi sledili temu napredku. To je logika kapitalističnega načina produkcije. V praksi pa se to odraža v tem, da imamo namesto šest- ali štiriurnega delovnika, kar predlagamo mi, po tri ali štiri službe; tisti, ki imajo to srečo, da sploh imajo. To se odraža v tem, da imamo najsodobnejšo tehnologijo, s katero bi lahko zadovoljili potrebe vseh, pa medtem nekateri nimajo denarja za hrano. In na koncu, to se odraža v tem, da morajo ljudje delati v visoki starosti, namesto da bi uživali preostanek življenja v miru. In tako bo, dokler boste zagovarjali državo, katere osnovni funkciji sta zgolj in samo stimuliranje in subvencioniranje gospodarstva. Državo, katere edini smisel bo zagotavljanje vsesplošnih pogojev za nabiranje kapitala. Vprašanje pokojnin zato ni vprašanje, ki bi se dotikalo zgolj ene populacije ljudi, je tudi vprašanje zdravstvenega sistema, sistema, v katerem je treba ukiniti privatizacije in koncesije; je vprašanje izobraževalnega sistema, kjer odpiranje univerze trgu pomeni absoluten pad kakovosti izobraževanja; je tudi vprašanje delovnih mest, ki jih uničujejo prekarizacija, negotovi pogoji dela in nizke plače. Vprašanje torej je bistveno širše. Zato potrebujemo javno zdravstvo, ki je dostopno in kvalitetno. Potrebujemo javno šolstvo, kjer bodo edine razlike v predanosti študiju, ne pa v tem, kdo si študij sploh lahko privošči. In potrebujemo stabilna delovna mesta, kjer ljudje ne bodo v stalni negotovosti izgorevali, pregorevali za mizerne plače. Vse to je potrebno skupaj, v kompletu, predvsem pa je treba obrniti logiko, ki ste ji podlegli vsi po vrsti. To ni logika po meri države in prebivalcev, to je logika po meri kapitala. V Levici bomo predlog podprli, v nadaljnjem postopku pa zagovarjali ukrepe, s katerimi bi se na dostojno raven dvignile vse najnižje pokojnine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Siter, nisem vas prekinjal pri predstavitvi stališča, ampak dobili smo občutek, kot da ste na koalicijskem sestanku z vlado na Brdu. Mi tukaj obravnavamo zelo ozko področje in bi bilo prav, da tudi v nadaljnjih predstavitvah stališč nekoliko bolj skoncentrirano poveste o temi, ki je na dnevnem redu; ne pa o dilemah kapitalizma, ki nimajo s to točko kaj veliko. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Na vrsti je Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati in v njenem imenu Aleksander Reberšek. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, državni sekretar, poslanke in poslanci! Takšen predlog spremembe Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju bi pričakovali od Vlade, saj glede na normativni plan že krepko zamuja z njihovim sprejetjem; pa je kljub intenzivni tekmi, kdo iz koalicije je bolj za upokojence, to še eden opozicijski predlog zakona. Dobrodošli v realnem življenju. Glavna predlagana rešitev je, da se določi najnižja možna invalidska pokojnina, in sicer v višini osnovnega zneska minimalnega dohodka. Določila bi se za vse invalidske pokojnine ne glede na kategorije invalidnosti in razloge za invalidnost. V Novi Sloveniji menimo, da je to nujen ukrep, saj je znano, da invalidski upokojenci vse prevečkrat prejemajo mizerne invalidske pokojnine, čeprav imajo prej nekateri tudi 30 in več let pokojninske dobe. Ob tem opozarjamo na dejstvo, da pokojninsko in invalidsko zavarovanje temelji na zavarovalniškem principu, kar v osnovi pomeni, da je pravica do pokojnine pravica, ki izhaja iz minulega dela in temelji na prispevkih, plačanih v času aktivne dobe zavarovanca. To pa pomeni, da predlog za spremembo ZPIZ-2 načeloma ne sledi temu temeljnemu načelu. Po drugi strani pa je prejšnja vlada na enak način uredila najnižje starostne pokojnine. Predlog v Novi Sloveniji podpiramo, ker se s tem rešuje socialni položaj posebej ranljive skupine zavarovancev, to je delavnih invalidov oziroma invalidskih upokojencev. Ti so plačevali prispevke v pokojninsko blagajno in bi jih želeli tudi v prihodnje, vendar zaradi svoje invalidnosti tega ne morejo več. Zato je z vidika socialne pravičnosti prav, da država tudi invalidskim upokojencem omogoča dostojno življenje s spremenjeno višino najnižje invalidske pokojnine. Na ta način tudi sledi določbam Konvencije o pravicah invalidov o odgovornosti države za zagotavljanje ustrezne življenjske ravni invalidov. Pričakoval bi, da bo predlog podprla tudi Vlada oziroma koalicija, saj izhaja iz Koalicijskega sporazuma. Na 9. strani je zapisano: »Invalidske in vdovske pokojnine je treba dvigniti na nivo, da omogoča vsaj minimalne življenjske standarde.« Poslanci Nove Slovenije smo že večkrat pripravili in vložili predlog rešitev za odpravo krivic zaposlenim delovnim invalidom in prostovoljnim plačevalcem po 31. 12. 2012. Sedanja koalicija za krivice teh najšibkejših skupin prebivalcev nima posluha. Ob tem v Novi Sloveniji opozarjamo na potrebo po uvedbi novega modela pokojninskega zavarovanja, ki bo zagotovil dolgoročno vzdržen in pregleden sistem ter mu bo mlajša generacija zaupala. V Novi Sloveniji smo že pripravili predlog tristebrnega sistema in ga tudi predstavili javnosti. Poslanci Nove Slovenije bomo glasovali za predlog zakona.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Vojko Starović. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! Pričujoč predlog zakona iz vrst Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke lahko vzamemo tudi kot dobronamerni; kot ponovno preverjanje, ali je koalicija pripravljena izboljšati položaj najbolj ogroženih skupin, tokrat invalidskih upokojencev. Njihov predlog zakona je namreč identičen tistemu, ki ga je predlagatelj že vložil marca letos, zato se tudi naše stališče ne bo bistveno razlikovalo od prvotnega. V Stranki Alenke Bratušek se s predlagateljem strinjamo, da so invalidske pokojnine in pokojnine nasploh absolutno prenizke; prav je, da to uredimo. Ker v Stranki Alenke Bratušek pozdravljamo rešitve, ki bi državljanom in državljankam pomagale do izboljšanja bodisi gmotnega stanja bodisi kakovosti življenja, navedenih sprememb vseeno ne moremo podpreti. Problematike namreč ne gre reševati parcialno, zgolj za nekatere. To po izkušnjah vedno prinaša velike težave. Nujno je namreč upoštevati tudi vse druge deležnike sistema na način, ki ne bo rušil že vzpostavljenih razmerij, ki so sprejeta med upravičenci. Predlog, ki je pred nami, v sistem uvaja tudi določeno uravnilovko in bi v neenak položaj spravil tiste zavarovance, ki so bili v zavarovanje vključeni dalj časa. Tudi pri invalidskem zavarovanju gre za zavarovalniški vzajemni sistem zavarovanja, pri katerem mora biti upoštevana višina prispevka posameznika med aktivno dobo. Res pa je, da je v pokojninskem sistemu pri invalidski upokojitvi veliko bolj v ospredju solidarnost. Že sedanji sistem za tiste posameznike, ki so bili v zavarovanje vključeni le kratek čas, predvideva varovalko, to je prišteto pokojninsko dobo. Ta vsakemu zavarovancu invalidu dodaja pokojninsko dobo, ki jo je izgubil zaradi delovne nezmožnosti. Ne razumite nas napačno, smo daleč od tega, da bi bile pokojnine visoke in bi omogočale nek standard. V velikem delu ne omogočajo niti osnovnih dobrin. Pa vendarle to še ni razlog za vlaganje zakonov brez širšega razmisleka o vseh posledicah. Videli smo denimo, kaj je prinesel dvig minimalne plače in povišanje plač v javnem sektorju, ki je bil v osnovi nedvomno pozitiven, a je prinesel tudi negativne posledice. Povišanje cen oskrbnin v domovih za starejše kot primer. Še en dokaz, da moramo ob sprejemanju zakonov vedno, nujno in brez izjem razmišljati tudi o negativnih in ne zgolj pozitivnih učinkih, ki jih posamični zakon prinaša. Če se vrnem k dvigu minimalne plače. Stranka je bila takrat v prvi vrsti med tistimi, ki so s prstom pokazale na koalicijo, da brezglavo sprejema zakone. Sedaj podobno ravnajo sami. Vlada je konec minulega tedna v zakonodajni postopek vložila novelo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, s katero naslavlja širšo problematiko vzdržnosti pokojninskega sistema in standarde upokojencev. Novela je usklajena tudi s socialnimi partnerji, to je treba poudariti. V Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek smo med pripravo predloga zakona ministrstvu za delo ves čas dosledno in argumentirano podajali predloge izboljšav. Tudi minimalne invalidske in vdovske pokojnine so umeščene v širši kontekst pokojninske reforme. Iz navedenih razlogov predloga zakona v Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek ne bomo podprli. In čeprav bomo Slovenski demokratski stranki s tem na prvi pogled pomagali uresničiti cilj tega zakona, njihov motiv, to je pokazati na koalicijo kot tiste, ki jim ni mar za upokojence; bomo z našo odločitvijo za upokojence in dostojne pokojnine naredili več, kot če bi danes podprli parcialni predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Franc Jurša. Izvoli.
Predsedujoči, hvala za besedo. Lep pozdrav tudi državnemu sekretarju ter tudi vam, spoštovani kolegice in kolegi. Danes bomo vsebinsko že tretjič v tem mandatu razpravljali o isti temi. Debata bo potekala o dvigu minimalnega zneska invalidske pokojnine na raven prejemnika minimalnega zneska socialno varstvenih prejemkov. Ta je mimogrede, spoštovani predlagatelji, da vas popravim, od 1. julija letos 402,18 evra in ne 392,75 evra, kot navajate v vašem uvodnem predlogu zakona. Glede na ponovljene teme sem prepričan, da danes ne bomo slišali nič novega, predvsem pa ne bomo slišali dovolj prepričljivih argumentov, da bi predlog Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke lahko spustili skozi sito današnje prve obravnave. Naša ključna ugotovitev je, da namen predlagatelja ni skrb za izboljšanje položaja upokojencev, saj ni zaznati iskrene želje, da bi to uredili na pravičen način in v duhu celotne ureditve problematike nizkih pokojnin nasploh. Če bi bilo to zaznati, bi v uvodnem vsebinskem delu tudi znesek popravili. Ponavljajoč se predlog tako ne moremo razumeti nič drugače kot skrajno populističen. Sklepamo lahko tudi, da bo ob razpravi, ki se bo danes odvila, sporočilo ponovno šlo v smeri, da se samo eni zavzemajo za upokojence in upokojenke, kot ponavadi pa bo seveda dobil svoje tudi Desus. Zato naj tudi mi v Desusu ob tej priložnosti vprašamo naslednje: Ali boste vi podprli naš predlog dopolnila za ohranitev izrednega usklajevanja pokojnin v naslednjem letu, katerega smo sicer pri nekem drugem zakonu vložili minuli petek? Toliko uvodoma. Kar pa se tiče samega vsebinskega namena predloga zakona, naj ponovim naše stališče iz prejšnje razprave o tej isti vsebini. V Desusu se zavedamo, da so prejemki iz naslova invalidskega statusa prenizki, pa ne samo slednji. Vse pokojnine in tudi vsi drugi prejemki iz naslova pokojninskega varstva so bistveno prenizki in marsikomu oziroma najmanj tretjini upokojencev ni lahko preživeti starih let, še zlasti ne, če na jesen življenja postaneš odvisen od svojcev ali pa če si primoran preživeti ta leta celo onkraj naše južne meje. Ogromno jih to tudi doživi. Kot koalicijski partner smo zaupali svojim kolegom in skupaj smo postavili prioritete za izboljšanje položaja vseh upokojencev. V koalicijskem sporazumu so med splošnim ukrepi vključeni tudi ukrepi za zagotavljanje ustreznega invalidskega varstva, ki bi moralo omogočiti vsem minimalne življenjske standarde. Predlog zakona je vlada paketno že pripravila in sedaj čaka v vrsti, tudi po vaši zaslugi, seveda delno, da pride na program Državnega zbora. V tem predlogu je storjenih več konkretnih korakov, s katerimi se zasleduje izboljšanje ekonomskega položaja vseh upravičencev iz pokojninskega in invalidskega varstva. V sklopu teh ukrepov je predvideno zvišanje splošnega odmernega odstotka za pokojnine na 63,5 %, kar pomeni posledično dvig vseh pravic iz pokojninskega varstva, in sicer tudi invalidskih pokojnin, ki so iz naslova poškodb oziroma bolezni nastale pri delu. Prav tako pa se dviguje tudi odmera invalidskih pokojnin iz zdravstvenih razlogov, ki so nastale izven dela, in sicer za 5 % pri moških oziroma 3 % za ženske. Naj v zvezi z današnjim predlogom spomnim še na naslednje – preplet načela zavarovalništva, vzajemnosti in solidarnosti med zavarovanci in upokojenci, med generacijami in znotraj generacij so temelj naše ureditve že mnoga leta. Zato kakršenkoli nepremišljen in enostranski poseg vanje poruši razmerje, postavlja uravnilovko med upokojenci ne glede na dobo varčevanja, povzroča neenakosti, nove krivice, česar pa si seveda ne želimo. Zato naša poslanska skupina zaključuje, da za ta predlog zakona danes ne bomo namenjali naših glasov. Zaupamo pristojnemu ministrstvu, da pripravi ustrezne in celovite popravke pokojninskega zakona, in računamo, da bomo te spremembe lahko obravnavali in sprejeli še letos.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavila Lidija Ivanuša. Izvoli.
Hvala in lep pozdrav vsem! Predlog zakona absolutno podpiram. Kdor je invalidsko upokojen, bi moral dobiti vsaj toliko, kot znaša denarna socialna pomoč, to je 402,18 evra. Po mojem mnenju bi morala biti vsaka izplačana pokojnina v tej državi vsaj v višini denarne socialne pomoči. Ne more nekdo, ki lahko dela, pa noče, dobiti več kot tisti, ki bi delal, pa ne more. Upokojen je zato, ker ne more delati; in to je tudi edini razlog, ki je za Slovensko nacionalno stranko sprejemljiv. Na tem mestu pa še enkrat pozivam vlado, naj se čim prej dvigne višina pokojnine za vse tiste, ki imajo 40 let delovne dobe ali več. Dvig pokojnine ni pomemben le za izboljšanje življenjskega standarda upokojencev, temveč tudi kot motivacija za delovno aktivno prebivalstvo. Denarna socialna pomoč znaša 402,18 evra, dodatek za delovno aktivnost brezposelne osebe, ki ima sklenjeno pogodbo o prostovoljnem delu, pa naj bi znašala 112 in še nekaj evrov. Skupaj z vsoto socialne pomoči in dodatka za delovno aktivnost je 514 evrov. Poleg tega so brezposelni upravičeni še do številnih drugih ugodnosti, tudi finančnih. Zato vsota vseh koristi krepko presega znesek zagotovljene pokojnine; tisti, ki pa ima 40 let delovne dobe, ima zagotovljenih zgolj 530 evrov. To pomeni, da je revež; in revež je v skladu z zakonom. Zakaj bi se torej nekdo, ki vstopa na trg dela, zaposlil za minimalno plačo?! Zakaj bi nekdo delal 40 let?! Kaj ima od tega?! Slovenija mu že danes omogoča, da prejema zagotovljeno pokojnino, le ime prejemka je drugo – denarna socialna pomoč. Skokovita rast denarne socialne pomoči v zadnjih letih je veliko boljša motivacija kot delež, za katerega se dvigujejo pokojnine. Škoda, da ima ta vlada tako malo idej, kako narediti pravičen pokojninski sistem. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Želi besedo predlagateljica? Izvoli, Anja Bah Žibert.
Hvala lepa, predsedujoči. V bistvu se zdaj oglašam zgolj z enim vprašanjem, pa bom potem pokomentirala stališča. Bila bi zelo vesela, če mi državni sekretar odgovori na eno osnovno vprašanje, ki bo odgovorilo na marsikaj, kar je bilo danes v tej dvorani slišati. Invalidski upokojenec, ki dobi danes 270 evrov invalidske pokojnine, koliko več bo imel po zakonu, ki ga boste sprejeli? Samo na to vprašanje mi odgovorite. Se pravi, danes je invalidski upokojenec in danes ima 270 evrov. Koliko bo imel ta več po zakonu, ki ga pripravljate? Bi bila zelo vesela odgovora.
Hvala lepa. Državni sekretar Tilen Božič, izvolite.
Dober dan. Hvala za besedo. Kot marsikdo pravilno ugotavlja, v državnozborskem postopku so trenutno trije zakoni ZPIZ. Dva je vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, enega je vložila Vlada. Mi smo skladno s tistim, ko se dela določene rizične scenarije in ugotavljamo, ali je določene zakonske rešitve možno pripeljati skozi Državni zbor znotraj leta, to do določene mere predvideli. Iz tega razloga smo tudi prejšnji teden, in ne teden kasneje, kot je bilo po časovnici predvideno, vladni predlog spravili, če se tako izrazim, preko Vlade, zato da pride dovolj hitro v postopek, da bi ga lahko do konca leta tudi sprejeli. Tisti vladni predlog ima več rešitev, nekatere so bile tudi že danes omenjene. Ena od teh je zagotovo dvig odmernega odstotka za minimalno pokojnino, se pravi s 26 % na 29,5 %. Druga zadeva je, da se odmerni odstotki za moške, trenutno so invalidski na 36 % oziroma za ženske na 39 %, in se dvignejo na 41 %. Če gre pa za invalidnost, ki je posledica poklicne bolezni ali nesreče pri delu, v tem primeru bo odmerni odstotek postopno prišel do 63,5 %. Trenutno je 57,25 %. Te spremembe bodo imele sočasno vpliv na številne druge, govorimo tudi o družinskih pokojninah, govorimo o vdovskih pokojninah in seveda starostnih pokojninah. Naslavljamo široko, kot smo tudi v mnenju Vlade to naslovili, kjer komentiramo to, da je določena razmerja treba vzdrževati. Za tiste, ki so v tem trenutku upokojeni, veljata dve zadevi, ker pokojninski sistem je sitem s silovito inercijo, spremembe se običajno pripravljajo za naprej in sočasno tudi z določenimi prehodnimi obdobji. Za te, ki so trenutno, velja določena ureditev, ki jim omogoča boljši status. Omenjali ste pokojnino 270 evrov, bi moral preveriti, točno koliko je dejansko v tem položaju. Tega podatka v tem trenutku nimam, ga bom skušal pridobiti. Je pa zadeva naslednja: kar se tiče teh, ki so tekoče upokojeni, je predvidena izredna uskladitev z decembrom letošnjega leta. Se pravi izredna uskladitev in redna uskladitev s februarjem za januarsko pokojnino za dodatnih 3,5 oziroma 3,6 %. Kaj to približno pomeni? To pomeni, da v naslednjih štirih do petih mesecih lahko pričakujejo petodstotni dvig pokojnin, in to vsi. To je na letni ravni med 250 in 300 milijonov evrov dodatnega denarja za pokojninsko blagajno. Sočasno velja omeniti, da za je tiste, ki niso zmožni za delo, možnost črpanja varstvenega dodatka. Varstveni dodatek je v dveh višinah, za ženske do 63 let oziroma moške do 65 let je tukaj znesek 591 evrov na mesečni ravni. Za tiste, ki so starejši od te starosti, je predvideno 621 evrov. Pri pokojninskem sistemu, kot je bilo že uvodoma povedano, gre vseeno za zavarovalniški sistem, kar pomeni, da v lepem deležu se gleda, koliko je nekdo v pokojninsko blagajno vplačeval. Del, in to velik del, je povezan tudi s solidarnostjo, tukaj govorimo o tistih, ki so invalidsko upokojeni, da se jim prizna višje število let od tistih, ki so jih dejansko dosegli pri delu, se pravi dve tretjini do 60. leta oziroma še polovica do 65. leta. Na ta način se nekako približa neki višji pokojnini, ki bi bila primerna. Bi pa ponovno opozoril, če gre za invalidnost, ki je posledica nesreče pri delu, oziroma gre za invalidnost, ki je posledica poklicne bolezni, se pokojnina odmeri v odmernem odstotku, ki je enak odmernemu odstotku za 40 let pokojninske dobe. To pomeni, da zavarovalni primeri, o katerih govorite, so drugi tipi, se pravi za tiste invalidnosti, ki so nastale izven delovnega razmerja oziroma niso posledica delovnega razmerja. Iz tega razloga je tudi bistveno močnejša ta komponenta, ki izhaja iz socialnih transferjev; in tukaj govorimo o varstvenem dodatku. Ne gre za to, da bi jih država kakorkoli pustila na cedilu, država ima predvidene mehanizme, ki tukaj vstopijo, jim pomaga, se jim zagotovi neko nadomestilo, s katerim lahko kolikor toliko dostojno živijo. Bi pa ponovno poudaril to, kar sem tudi že uvodoma povedal, ta zakon je bil vložen v enaki obliki, z izjemo enega odstavka na začetku, kjer so obrazložitve, kot je bil že na začetku letošnjega leta. Tudi lani smo bili priča več primerom. Mi smo napovedali, da bomo prinesli v Državni zbor vladni predlog. Ta vladni predlog je bil pripravljen v obliki izhodišč na začetku letošnjega leta, nato smo šli na Ekonomsko-socialni svet, na podlagi tega je bila oblikovana pogajalska skupina, ta pogajalska skupina je šla skozi 8 krogov dokaj zahtevnih pogajanj in na koncu dosegla to, kar smo si želeli in smo tudi obljubljali na začetku; to je soglasje vseh socialnih partnerjev. V času, ko je ta socialni dialog na preizkušnji, ocenjujem, da je to relativno dobra popotnica za nek zakon, za katerega je smiselno, da ugleda luč še pred koncem letošnjega leta, da bo začel veljati prihodnje leto. Zagotavlja nekoliko bolj celovit pristop, zagotavlja tudi usklajen pristop s širokim konsenzom in zagotavlja bistveno boljši položaj za zavarovance v prihodnjem letu. Če tega ne bo, to pomeni za ženske prihodnje leto nižje odmerne odstotke pri upokojevanju, pomeni za moške, da se ne bojo dvigovali odmerni odstotki, pomeni za družinske pokojnine, za invalidske pokojnine do določene mere, za vdovske pokojnine, da bojo odmerni odstotki nižji. Kadar se pogovarjamo o tem predlogu, ki je zdaj vložen, se je treba sočasno pogovarjati tudi o tem, kaj dejansko pomeni, če gre ta predlog naprej. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predlagateljica Anja Bah Žibert. Izvoli.
Hvala lepa za besedo. Se zahvaljujem državnemu sekretarju, ki ga sicer zelo cenim, ampak če spustim vse tisto, kar je okrog povedal in je že prej bilo predstavljeno tudi v stališču, je odgovor en sam – za tistega, ki ima danes 220 evrov invalidske pokojnine, se po tem zakonu ne bo spremenilo nič, kajti usklajevanja potekajo za vse. Za tiste, ki dobivajo socialno podporo, za tiste, ki dobivajo pokojnine in tako naprej. Razmerja ostajajo enaka. To je bistveno in to je tisto, kar vam govorim; pa vas je večina v stališčih govorila – Ne, vašega zakona ne moremo podpreti, vaš zakon rešuje stvari parcialno; zakon, ki ga pripravljamo, pa te stvari rešuje in jih odpravlja. Ne odpravlja jih. Na nek način bo krivic še več, kajti na primer mati, ki je danes postala zaradi bolezni invalidka, pa ima morda nekoliko več delovne dobe, bo dobila nižjo invalidsko pokojnino kot na primer njen soprog, ki se bo invalidsko upokojil čez nekaj let, ker bo odstotni odmerek višji; in bo dobil višjo invalidsko pokojnino za manj delovne dobe. To se bo lahko zgodilo. To je enako kot tisti primer, ki je zame zapisan v tem vašem opomniku prav grozno. Zdaj boste izenačili nekoga, ki ima eno leto delovne dobe in nekoga, ki jo ima 20 let. Vi ste šli še dlje. Ali invalid izbere, da je invalid? Ali je morda iskalec zaposlitve, pa noče delati? Invalid je invalid in to se lahko zgodi vsakemu čez noč. In primerjati te kategorije, koliko časa si invalid in koliko si prej prispeval, zdaj pa več ne, je zame nedostojno; nedostojno in nemoralno. Naj grem zdaj nekoliko po poslanskih skupinah. Še prej državnemu sekretarju odgovor, rušenje razmerij med upravičenci. Najnižja pokojnina je bila tudi določena. Nekdo je imel prej 501 evro in je ostal na 501 evru, nekdo je imel mnogo manj, pa ima zdaj 500 evrov. To je povsem enako, nobene razlike ni. Lista Marjana Šarca, pripravili ste zakon brez potrebne preudarnosti. Zdajle, ta trenutek, pa ne govorim kot poslanka, ampak kot predstavnica več sto ljudi, ki se je obrnilo name. Ta zakon ni pripravljen brez preudarnosti. Zelo smo razmišljali o tem, kaj narediti, da bomo rešili tiste, ki so invalidski upokojenci danes. Jaz sem čakala predlog zakona, ki ga pripravlja ministrstvo, ampak ta ne rešuje, še enkrat, invalidskih upokojencev, ki so to danes. Imajo včasih invalidske pokojnine pol nižje, kot je socialna pomoč. In ni ga boga, ki bi me lahko prepričal, da je to pravično in da to ni za popraviti, pa četudi, kot vi govorite, parcialno. Ko govorite o preudarnosti, ne vem, spoštovana Lista Marjana Šarca, zakaj vam pa potem morajo pripraviti opomnik na petih straneh, da boste vedeli, kaj govoriti. In danes ste tako ponavljali prav tisto, kar notri piše. Če je nekaj tako slabega, ne rabiš nobenega opomnika; zavrneš. Drugič, o zakonu ste razpravljali dvakrat na koalicijskih usklajevanjih. A za tako nepreudaren zakon ste potrebovali dvakratno usklajevanje. Pa se bog usmili, kako delate na drugih področjih. Skratka, žal mi je, da ne morete iti dlje od vaših opomnikov. Predstavnica Stranke modernega centra kolegica Sluga, ki je predstavila stališče v imenu te stranke, je prav tako zelo veliko govorila o tem, da se pripravlja reforma zakona, v bistvu reforma. To se morate na koaliciji zmeniti, ker predsednik Vlade je rekel, da ne gre za reformo, da je do reforme še zelo daleč in da je treba storiti še marsikaj drugega. Prav tako je govorila o parcialnosti, rušenju razmerij in o tem, kako je treba stvari reševati celostno. Gospa Janja Sluga, že ko je odstopil vaš predsednik Vlade, ste vlagali parcialne zakone enega za drugim, tako da se je to takrat zagabilo celo koaliciji in so vam zavračali enega za drugim. Razlika med mano pa vami je v tem, da se jaz zavzemam za invalidske upokojence, ki prihajajo iz različnih koncev Slovenije; in ne govorim o vrtičku, kjer sem bila izvoljena. Vi pa ste pred volitvami skrbeli za svoj vrtiček in poskušali z argumentom moči narediti nekaj, kar bi vam koristilo pred volitvami. Ampak načeloma stranki kaj veliko ni koristilo, glede na to, koliko poslancev danes sedi. Ampak tisto so parcialne rešitve, tisto so nepravične stvari in tisto je rokohitrstvo, kot je želel povedati poslanec Socialnih demokratov. Ta zakon ni rokohitrski, ker smo ga dejansko pripravljali skupaj tudi z ljudmi, ki se jih to tiče. Ogromno jih je. Jaz bi od vas, ki ste v koaliciji in ste v koalicijski pogodbi zapisali, da vam je za to, da prihaja do dviga in do nekako pravičnejših pokojnin ter stanja upokojencev v državi, pričakovala, da se vsaj pri takšnem predlogu vzdržite, ne pa da glasno kričite, kako ste proti. Potem morate zamenjati strankarski program. Toliko načelni pa moramo biti, da tistemu, kar zapišemo, vendarle sledimo. In jaz še enkrat odgovarjam, zakon ne rešuje tistih, ki so invalidsko upokojeni danes. Ne v tem smislu, ko govorimo o odmerni stopnji, ki se bo poznala za tiste, ki prihajajo. Spoštovana koalicija, saj to ni predlog Anje Bah Žibert. Na ta predlog so vas državljanke in državljani obveščali na portalu Predlagam vladi. Pišejo vam. Jaz sem samo nekaj od tega sprintala. Tukaj so grozovite zgodbe. Danes zjutraj, ko so me vprašali, kako sem, sem rekla – slabo, ker imam občutek, da zopet ne bo posluha, pa ne gre za mene, ampak gre spet za tisoče ljudi, za katere ne bo rešitev samo za to, ker ste dobili opomnik, da morate slediti. In to je, da zakon zavrnete. Čeprav sem vam povedala vse tisto, kar je res. Pripravlja se nov predlog zakona, rešil bo stvari v prihodnje, ampak jaz govorim o ljudeh danes. Kar se tiče Levice, jaz se vam zahvaljujem. Seveda imamo v več stvareh različne poglede, ampak moram pa priznati, in to bom povedala na glas, da se vsaj držite tistega, kar ste zapisali. Vi ste v svojem programu prav tako zapisali o tem, da je treba urediti invalidske pokojnine na dostojen nivo; in tega se držite. Tisto, kar ste volivkam in volivcem obljubljali, za tem stojite. Nimam kaj veliko dodati, razen tega, da je treba vendarle ločiti vlado, ki je bila v času krize, ko so se dejansko sprejemali ukrepi, ki niso bili prijetni. Veliko lažje bi bilo za vladanje ali pa za tisto koalicijo, da jim takšnih ukrepov ne bi bilo treba sprejeti, pa jih je bilo treba, ker je bila blagajna prazna zaradi vlade prej. Treba je pa povedati, da tudi v času naše vlade 2004–2008, ste sami povedali, je bil odmerni odstotek okoli 69 %. V tistem času je bil dejansko odmerni odstotek, kar se tiče upokojitve, visok. Danes vemo, kje je, in tudi vemo, da z novim zakonom se bo za 1 % dvigoval po letih. Ko govorimo o tem, kakšne spremembe prihajajo, je še kar nekaj let, preden bo to dejansko začutiti v denarnicah teh ljudi. Kar se tiče Desusa, saj vodje poslanske skupine gospoda Jurše, ki je to predstavil, zdajle več ni v dvorani, ampak mogoče je to bolj pomembno za njegove strokovne službe, ki mu pripravljajo tekste. Ta zakon je bil vložen drugič, ne tretjič; v njem govorimo o znesku, ki je bil določen, in ne o znesku po usklajevanju, kajti ta se bo vedno usklajeval. V predstavitvi stališča sem jasno povedala, da je danes po uskladitvi ta znesek socialne pomoči 402 evra. Državni sekretar ni vedel, kako je kaj s temi invalidskimi pokojninami. Jaz vam lahko povem podatek za 2018, jaz ga imam. Je znašala najnižja 218 evrov. 218 evrov. Toliko o tem. Bom pa v prihodnje, ko boste drugi razpravljali, še kaj dodala. Imamo številne zaveze po konvencijah, po OZN, pa verjetno bi bilo dobro, da tudi to slišijo državljanke in državljani, česa smo se zavezali, kaj pa dejansko uresničujemo. Zahvaljujem se poslanski skupini Levica, SNS, Nova Slovenija in Slovenska demokratska stranka, ki bo ta zakon podprla. Upam, da se bo to res poznalo potem tudi na glasovanju. Pa kot rečeno, to ni zakon ali Anje Bah Žibert kot predlagateljice ali Slovenske demokratske stranke; ampak to je zakon invalidskih upokojencev. Le-ti so se obračali name. Sramotno je, da stranka, ki nosi celo ime upokojencev, Stranka Alenke Bratušek, ki v svojem programu jasno zapiše, da bo uredila invalidske pokojnine danes; ne tisto, kar bo čez pet let, ampak da je treba popraviti tisto, kar je danes, tako vehementno zavrnejo zakon z besedami – Bolje je, da ga zavrnemo, bolje je za te ljudi, so socialni problem, živijo težko, nekateri ne morejo živeti, ampak bolje je, da ga zavrnemo. Kje je tukaj kmečka pamet, se tukaj človek resno vpraša. Predvsem pa, koga vi predstavljate v tem državnem zboru, če hkrati pravite, da ljudje ne morejo živeti, po drugi strani pa rečete, da zakona ne boste podprli. Samo zato, ker imate opomnik, pa vendarle ni oblast takšna slast. Zamislite se, spoštovani, hodite po ulicah, srečujete ljudi, poglejte si, kako živijo. Še enkrat, to je kategorija ljudi, ki ni sama kriva, da so invalidi. Niso sami krivi, da ne morejo delati. Bodisi gre za plod bolezni že od rojstva bodisi za tiste, ki so tekom življenja in tudi tekom dela izgubili zdravje; za njih gre, za to kategorijo gre. Seveda gre za parcialno rešitev, saj govorimo samo o tej kategoriji, ampak ta je ta trenutek najbolj na dnu. Nekdo, ki prejema socialno podporo, dobi več kot nekdo, ki je delal, morda poskušal delati, pa ni šlo več. Kaj se tem ljudem tudi zgodi? Danes so normalna družina, že naslednji dan se nekaj zgodi, se vse podre. Spoštovani, otroci postanejo socialni problem. Najhujše pa najbolj boleče je, da invalidom potem pravite, da je rešitev socialni transfer – varstveni dodatek. To je nesprejemljivo, oni niso socialni problem, oni ne smejo biti socialni problem te družbe. Varstveni dodatek za to, da se jim bo vzelo še tisto, kar so do tokrat ustvarili, potem pa zaradi bolezni seveda ne bodo [[...]]Še nekaj, danes me je poklical svojec invalidne osebe in mi je povedal naslednje: da so poklicali, kako je z varstvenim dodatkom. In prvo vprašanje je bilo: Ali ga vi kot svojci ne morete vzdrževati? To je bil prvi odgovor na centru. Svojci včasih tudi sami komaj shajajo, tako da niso rešitve varstveni dodatki, tukaj je rešitev samo dvig invalidskih pokojnin. In če bomo dvignili v prvi vrsti vsaj na osnovo socialne podpore, bomo naredili veliko. Če pa menite, da je potrebna še kakšna lestvica in da se znotraj njih naredijo posamezne kategorije, pozdravljam, bom zelo vesela; samo zakon spustite v prvo branje in ga bomo z amandmaji nadoknadili. Nadoknadili. Ni nobeden problem. Se bom kasneje oglasila, ko bomo govorili še o kakšnih pokojninah in sorazmerjih. Hvala.
Hvala. Državni sekretar gospod Božič je želel besedo. Še prej pa postopkovno, gospa Sluga. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, jaz vas res lepo prosim, da kolegico, ki je tako dolgo v Državnem zboru, kot sem sama, in verjamem, da zelo dobro pozna poslovnik, da tudi ve, da smo doslej vsi kolegi poslanke in poslanci govorili v imenu poslanskih skupin. Ta stališča, ki smo jih predstavili, tako kot to ni zakon kolegice Žibert, tudi niso bila naša osebna stališča. Zato je popolnoma nesprejemljivo, da se na osebnem nivoju loteva kolegov poslancev in kolegic poslank zaradi stališč, ki so bila izrečena kot stališča poslanskih skupin. Jaz vem, da sem večkrat trn v peti Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, in se me lotevajo poslanke in poslanci te poslanske skupine tudi na način, da mi onemogočajo delo na delovnih telesih. Ampak to je nesprejemljivo, ker kolegi še nimamo replike, da bi odgovorili na tisto, s čimer nas je zdaj obmetavala kolegica.
Hvala lepa za vaš postopkovni predlog. Se strinjam z vašimi navedbami. Verjamem, da gospa Anja Bah Žibert pozna določila poslovnika, in je bilo res malce nekorektno osebno navajanje posameznih poslancev, ki so predstavljali stališča poslanskih skupin. Za nazaj ne gre več popraviti ničesar, bi pa veljalo to v prihodnje upoštevati. Gospa Anja Bah Žibert, postopkovno. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, saj niste ves čas vodili seje, tako da verjetno niste mogli ukrepati. Pa verjamem, da bi z veseljem mene ustavili, če bi me lahko. Zdaj vam bom odgovorila. Jaz sem povedala: v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra Janja Sluga. Odgovarjala sem na tisto, kar je bilo povedano. A to, da smo pa mi neodgovorna politika, to je pa sprejemljivo za vas? To pa je sprejemljivo. Jaz vas res prosim, da nimate dvojnih vatlov.
Prosim, povejte svoj postopkovni predlog.
In če so bila stališča takšna, dovolite, da tudi sama nanje odgovorim. Hvala lepa.
Hvala lepa, vendar v vašem izvajanju nisem zaznala postopkovnega predloga. Na tem mestu zadnjič opozarjam, da če bo katerikoli poslanec izkoristil postopkovni predlog za polemiko, bom primorana izreči opomin. Sedaj pa ima besedo državni sekretar. Gospod Božič, izvolite.
Hvala za besedo. Bom šel od konca proti začetku. Zaključil sem nekako tako, da zakon spustiti naprej. Kot že povedano, če bo šel naprej, to pomeni, da se s prihodnjim letom pri ženskah ne bodo odmerni odstotki ustavili na 63,5 %, ampak bodo dodatno upadli; to pomeni, da se za moške ne bodo dvignili; to pomeni, da se potem tudi za vdovske pokojnine, družinske pokojnine, invalidske pokojnine ne bodo dvignili izhodiščni odmerni odstotki; to pomeni, da se ne bo dvignil odmerni odstotek za minimalno pokojnino. Prej je bila omenjena številka 218 evrov, to je številka, ki ustreza minimalni pokojnini, za 15 let pokojninske dobe. In ne pove nič drugega kot samo to, v nikakršni povezavi z invalidi, razen morda v zvezi s tem, da gre za nek minimalni znesek, ki je predviden z zakonom. Druga zadeva, kar se tiče varstvenega dodatka, gre za socialni transfer. Kot rečeno, ko govorimo o invalidskih upokojencih, gre za dve različni kategoriji, o teh, kot ste tudi govorili, spoštovana predlagateljica zakona, omenili ste za tiste, ki so tekom dela izgubili zdravje. Tukaj gre za poklicno bolezen, morda za poškodbo pri delu. V tem primeru je odmerni odstotek enak odmernemu odstotku za polno pokojninsko dobo, torej 40 let. In bi opozoril, da v vladnem zakonu, ki ga v bistvu ta zakon sedaj nekako prehiteva in bi lahko tudi povzročil, da se ne bo sprejel, se tudi tisti odmerni odstotek dviguje. In kot rečeno prej, varstveni dodatek je namenjen kot nek korektiv. Vzamemo na eni strani zavarovalni model, ki izhaja iz pokojninskega sistema, tam se ugotovi, koliko nekomu pripada. Če se ugotovi, da je tega premalo glede na to, koliko potrebuje, je tukaj še varstveni dodatek; in ta velja za vse kategorije, ne gre tukaj zgolj za upokojence. Kot rečeno prej, 591 evrov v primeru, kadar gre za varstveni dodatek, ki so ga deležni tisti, ki so stari do vključno 63 oziroma 65 let, če gre za moške; in 623 evrov pri višji starosti od te, ki sem jo omenil. Sočasno sem tudi prej že omenil, da je bil še en zakon vložen s strani Slovenske demokratske stranke, seveda tudi s podobnimi procesnimi posledicami, kot jih ima ta. Iz tega razloga smo tudi mi pohiteli. Ta, ki ga imamo danes pred sabo, je bil vložen v državnozborsko proceduro dan po tem, ko sem tudi sam – in za tisto vabilo se vam seveda zahvaljujem – predstavljal spremembe, ki jih prinaša vladni zakon, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke. gre za nekoliko posebno naključje. Od tukaj naprej bi omenil še naslednjo stvar. Prej sem že omenil, da je zakon usklajen, soglasen. Soglasje je bilo doseženo na Ekonomsko-socialnem svetu, najprej na pogajalski skupini, nato na plenumu. Tam je bila tudi sklenjena naslednja zadeva, ki se tiče prihodnosti sprememb pokojninske zakonodaje. V tem primeru je bil sklenjen sklep, da se za področje ZPIZ-a pogajalska skupina ne razpusti, ampak nadaljuje s svojim delom. Mi tudi vse člane pogajalske skupine redno obveščamo, kaj se dogaja na poti skozi parlamentarno proceduro tega vladnega zakona, da pride do tega, da zaživi. In takoj ko bo to zaključeno, bodo na mizi že nova izhodišča, za katera smo pa prejeli vnaprej nekakšno široko zavezo v tem smislu, da se pogovarjamo o tistih izhodiščih, ki so bila pripravljena na podlagi Bele knjige, se pogovarjamo o upokojitvenih pogojih, se pogovarjamo o recimo drugem in tretjem stebru, kako zagotoviti to financiranje oziroma delovanje teh dveh stebrov, in se zagotovo pogovarjamo tudi o invalidskih pokojninah. To je na mizi, je v pripravi, ampak smo na začetku želeli široko rešiti predvsem tiste stvari, za katere smo ocenili, da jih je možno v času, ki nam je bil na voljo. Velik del koalicijske pogodbe, če tako rečemo, nekako vsebuje tisti vladni zakon in tudi pričakujem, glede na to, da so bile široke zaveze dane s strani sindikatov in s strani delodajalcev, da nas čaka še kar nekaj dela. Pogajalska skupina dela dobro in mislim, da bo delala tudi naprej. Pozicija, ki jo nekako vlada zavzema in jo je zavzela že takrat, na začetku letošnjega leta, je, da nismo naklonjeni parcialnim rešitvam, nismo naklonjeni rušenju razmerij; smo pa za to, da se k temu pristopi celovito. Primer vladnega zakona – čeprav ne moremo govoriti, da gre za reformo, pa vendarle – dokaj celovito naslavlja širok diapazon težav, s katerimi se soočamo v pokojninskem sistemu, in prinaša marsikatero dobro rešitev. Škoda bi bilo, da bi stopil v veljavo leto kasneje, ker bodo takrat posledice za prihodnjo generacijo upokojencev, če ne bo sprejet, že seveda toliko slabše. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj nadaljujemo z razpravo. Prvi dobi besedo gospod Aleksander Reberšek. Pripravi pa naj se Tomaž Lisec. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Vsakič ko pride takšen predlog zakona, se vprašam, v kakšni državi mi sploh živimo. Kdaj bomo resnično poskrbeli za naše najšibkejše državljane, medtem ko so nas polna usta neke solidarnosti, neke pomoči najšibkejšim, polna usta so nas besednih izrazov – pokojnine, minimalna plača in še in še. Med drugim imamo tudi v koalicijski pogodbi zapisano: »Invalidske in vdovske pokojnine je treba na novo sistemsko urediti ter dvigniti na nivo, da omogoča vsaj minimalne življenjske standarde.« Prag revščine, kolikor sem seznanjen, je na višini 635 evrov; trenutno pa naši invalidski upokojenci prejemajo bistveno manj kakor 635 evrov. Medtem pa je povprečna invalidska pokojnina pri nas pod pragom revščine, nekaj več kot 500 evrov, za 7 tisoč 500 naših državljanov pa je še veliko hujše, prejemajo manj kot 300 evrov invalidske pokojnine. Povejte mi, če se vam zdi normalno, da nekdo, ki ima za sabo sedem ortopedskih operacij, prejema 256 evrov invalidske pokojnine. Kako je mogoče s tem preživeti? Takšni ljudje se vsakodnevno obračajo na nas s prošnjo za pomoč, ker z 256 evri pač ne moreš preživeti. To je sramotno nizek znesek in žalosti me, da se moramo o tem sploh pogovarjati. Sramotno pa je tudi to, da nekdo, ki je v življenju delal, pa zaradi svoje invalidnosti ne more več delati, prejema vsaj 150 ali 150 evrov manj kot nekdo, ki za sabo nima niti enega delovnega dne in prejema 400 evrov denarne socialne pomoči. Tega enostavno ne morem razumeti. Državnega sekretarja sprašujem in bi rad, da mi odgovori kratko, jedrnato in konkretno v številkah, kaj prinaša nov vladni predlog zakona, koliko bo prejel nekdo, ki sedaj prejema 256 evrov invalidske pokojnine v evrih. Lepo prosim, če lahko dobim ta podatek. Koliko se bo povečala njegova invalidska pokojnina? Žalosti me, da bomo danes cel dan o tem razpravljali, zadeva pa kot po navadi spet ne bo šla skozi in spremenilo se ne bo ničesar. Konec koncev moramo vedeti, da so ti ljudje med nami, da je teh ljudi veliko in da moramo strniti vrste in tem ljudem pomagati. Oni ne morejo sami sebi pomagati, mi pa smo tukaj zato, da jim pomagamo. Skupnost je močna toliko, kolikor je močan njen najšibkejši posameznik. In želim si, da bi bilo teh najšibkejših posameznikov čim manj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Tomaž Lisec, pripravi pa naj se Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala, podpredsednica, za besedo. Spoštovana predstavnika ministrstva, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Poleg tega, da sem prebral naš zakon, ki smo ga vložili že drugič in je zelo jasen in ekspliciten, sem sam prebral prav tako kot kolega Reberšek, kaj piše v koalicijski pogodbi. »Invalidske in vdovske pokojnine je treba na novo sistemsko urediti ter dvigniti na nivo, da omogoča vsaj minimalne življenjske standarde.« To je to, kar je v tem zakonu. Stran 33: »Proučili in pripravili bomo vse potrebno za ureditev statusa invalidov.« Pa bomo morali tudi tukaj v Poslanski skupini SDS očitno vložiti zakon, ker koalicija na tem področju, kar je pravilno ugotovil poslanec Levice, ne dela nič. Medtem ko poslušamo, kako mi nimamo iskrenih namenov, kako gre za populističen predlog in da boste nekateri zato proti, berem 8. člen vladnega predloga zpiza, ki je, mislim da, v petek prišel v Državni zbor, ki govori o tem 39. členu, o katerem govori tudi naš zakon. In glej ga zlomka, z vsem spoštovanjem, ta člen ne prinaša skoraj nič. »V 39. členu se v prvem odstavku besedila 26 nadomesti z besedilom 29,5.« Kaj to pomeni, da bodo gledalci bolje vedeli? Ne glede na prejšnji odstavek znaša odmerni odstotek za določitev najnižje pokojnine 27 % v letu 2020, 27,5 % v letu 2021, 28 % v letu 2022, 28,5 % v letu 2023 in 29 % v letu 2024. Skratka, če bo ta koalicija, to dejansko pomeni vsaj še pet let mizerije za socialno najbolj ogrožene upokojence. Za tiste upokojence, pred katerimi se posamezne poslanske skupine in posamezni poslanci pred volitvami mečete na kolena, ko prosite za njihov glas. Vaš vladni predlog pa z dejanji kaže, kaj si dejansko mislite o teh skupinah. Leta 2024 bodo dobili en kamenček več. Ko sem poslušal razprave, zakaj boste proti temu zakonu, ste govorili, in verjamem, da ste težko o tem govorili, o vsem ostalem, samo o problematiki invalidov oziroma invalidov upokojencev skoraj nič, ker veste, da boste danes težko pritisnili tipko proti in boste proti le iz enega razloga – napačen predlagatelj. In tako smo slišali, da če izvzamemo eno skupino in damo nekaj drugega, porušimo razmerje. Ampak vsa razmerja so neidealna. Z vsakim zakonom, tudi tem vladnim, ki ga boste pripravili, boste na novo preuredili razmerja. Ampak Vlada si seveda to lahko privošči, ona lahko ureja razmerja, če pa se v Poslanski skupini SDS spomnimo in rečemo, po našem mnenju, gremo postopoma reševat zadeve, najprej s tem zakonom upokojenci invalidi, potem z naslednjim zpizom, ki smo ga vložili, upokojenci kmetje, pa to za vas ni v redu. Če bi dali pa vse skupaj v en zakon, bi pa dobili – kakšen odgovor? Ja, ni v redu, preveč stane. Tak bi bil vaš odgovor. Proti pa bi bili spet, kot rečeno, samo zaradi enega razloga – napačen predlagatelj. In še najbolj me boli, ko to, še enkrat, govorijo stranke, ki se v predvolilnem času tepejo za naklonjenost volivcev. Vsaj dve takšni stranki se mečeta po kolenih, ena stranka ima celo v imenu besedo socialni, ampak glej ga zlomka, ko govorimo o invalidih, invalidskih upokojencih, pa bodo poslanci te stranke glasovali proti predlogu. Bodo pa podprli predlog Vlade, ki je slabši na tem področju, ampak ki po vašem mnenju ureja zadeve tako, kot jih vi želite. Čeprav tudi ta vaš zakon, če preberete celega, ruši in na novo postavlja razmerja med določenimi skupinami upokojencev. Ampak to je prav, ker si je oblast tako zaželela. Če si pa opozicija kaj zaželi, spremeniti razmerja, je pa to napačno. Upam, da v nadaljevanju ne bo več prihajalo do tega, da je ta zakon treba čim prej umakniti, da potem čim prej pride na vrsto vladni zakon. Sam se spomnim nekaj let nazaj – niti ne vem točno, s katerega, mislim, da je bilo s področja gospodarstva – smo v roku treh dni na zadnji decembrski seji sprejeli predlog zakona, ki naj bi začel veljati s 1. 1. naslednjega leta. Skratka, če bi bila resna želja narediti nekaj za invalide upokojence, bi danes sprejeli zakon v prvi obravnavi. Lahko, kar se tiče nas predlagateljev, skličemo v sredo, četrtek sejo matičnega delovnega telesa, in če imate željo delati vsaj toliko, kolikor imamo željo delati mi, imamo lahko v petek novo izredno sejo in potrdimo ta zakon. Saj veste, ali smo eno minuto v Državnem zboru ali pa 24 ur na dan, isto plačo imamo, državljanov ne bo stala ena izredna seja Državnega zbora nič več – to, kar nekateri narobe govorijo. Spoštovani, preden zavrnete opozicijski predlog, si še enkrat preberite koalicijsko pogodbo, kaj ste obljubljali invalidom, kaj ste obljubljali upokojencem, in preberite si svoj predlog zakona, ki je slabši. Potem pa si odgovorite, kdo govori o invalidih in upokojencih, kdo pa dela. Očitno smo tukaj dve skupini poslancev – eni želimo nekaj narediti za to skupino, drugi pa želite o tem le govoriti, pritisnete pa tipko proti, ko je pred vami dober predlog zakona. Zato bom sam zakon podprl v upanju, da gre čim prej v drugo obravnavo in ga morda že ta teden sprejmemo in nekaj dobrega naredimo na enem izmed področij, ki so nujno potrebna tudi naše vsebinske in pa finančne pomoči. Hvala.
Hvala lepa. Predno dobi besedo gospod Horvat, se je najprej predlagateljica javila, potem pa še državni sekretar. Izvolite.
Hvala lepa. Prej je šlo tako hitro, da nisem uspela odgovoriti državnemu sekretarju. Prvo, zelo mi je jasno, zakaj smo morali ta zakon dati na izredno sejo, ker po navadi gre – vemo, kaj vse, na izredno sejo. Danes mi je jasno, seveda, čim prej koalicijski valjar, povaljati ta predlog in potem mi pridemo s svojim predlogom, ki vse rešuje. Čeprav kot sem danes povedala, ne rešuje teh, ki jih omenjamo, se pravi teh, ki imajo najnižjo pokojnino, invalidsko pokojnino, in to danes. Državni sekretar, nekje pa ste zavajajoči. Rekli ste, da če bo sprejet ta predlog zakona, potem v vašem ne bo tega, onega, tretjega, četrtega, petega [[…]]To ni povsem tako. Namreč, mi določamo najnižjo invalidsko pokojnino, vi pa spreminjate odmerne odstotke. Tako. In če bo odmerni odstotek po izračunu nižji, kot je določena najnižja invalidska pokojnina, potem se upošteva najnižja invalidska pokojnina. Če bo pa višji, kot bi bila ta, se pa to prišteje. To je povsem lepa rešitev. Ne nazadnje je podobno veljalo tudi pri tem, ko ste določili najnižjo pokojnino. Mislim, da ni nobene bojazni, da se vaš zakon ne bi mogel obravnavati, seveda se pa pač vkomponira to, da je za invalidske upokojence določena najnižja invalidska pokojnina, tako kot je določena najnižja pokojnina kot taka. Absolutno menim, da bi ta zakon pomagal rešiti marsikatero stisko, ki je danes v državi. Ne nazadnje, saj po drugi strani bi bili pa socialni transferji nižji, saj je vprašanje, koliko bi sploh na koncu proračun trpel, če ne bi šlo samo za obrat znotraj samih postavk v proračunu. Kajti potem ne bi bilo potrebno, kot ste prej rekli, da vsi jemljejo varstveni dodatek – čeprav jaz trdim, da ne – ne bi bilo potrebnih zahtevkov za socialno pomoč in tako naprej. In ne bi se potem prenašalo tega bremena na svojce, ki pa nekateri že danes komaj shajajo ali pa so tik nad mejo in potem morajo skrbeti za te ljudi, ki se že sami počutijo nevredne, manj vredne in včasih v breme ne samo družbi, ampak tudi samim sebi.
Hvala lepa. Gospod državni sekretar, izvolite.
Hvala za besedo. Najprej krajši odziv na razpravo gospoda Reberška. Omenjal je znesek 256 evrov. Najverjetneje v tistem primeru ne gre za invalidsko pokojnino, ampak gre za nadomestilo iz invalidskega zavarovanja. V tem trenutku, če bi šli izračunat, koliko je lahko ta znesek, se pravi minimalni po trenutno veljavni zakonodaji, če rečemo temu minimalni standard, se izračuna od minimalne osnove, to je od 858 evrov, za moške 36 %, za ženske 39 %, se pravi, tem zneskom ustreza 308 evrov oziroma 334 evrov. Nove spremembe, ki jih prinaša vladni zakon, pa predvidevajo v prihodnje, da ta znesek ne bo smel biti nižji od 351 evrov za oba spola, pri čemer bo tudi zaradi indeksacije oziroma določenih učinkov, takrat ko bo začelo to učinkovati, nekaj več. Druga zadeva. Če se na kratko vrnem nazaj samo na nadomestila iz invalidskega, bi samo povedal, da se v tem trenutku to nadomestilo odmeri v višini 60 %. Vladni predlog predvideva odmero nadomestila v višini 80 %, kar pomeni, da bo nekoliko višje, se pravi za približno eno tretjino višje. Od tukaj naprej je pa vseeno treba povedati, da tisti, ki prejemajo nadomestilo, običajno delajo, kar pomeni, da drugi del dohodka pridobivajo skozi plačo. Zadnji podatki, ki jih imamo na razpolago, kar se tiče zaposlovanja invalidov, so, da imamo približno 28 tisoč zaposlenih, če rečemo tako, na odprtem trgu, približno 6 tisoč jih je v invalidskih podjetjih, približno 700 pa je zaposlenih v zaposlitvenih centrih. To tudi je vseeno neki uspeh tega, da se je pred časom spremenila zasnova na tem področju, da se poskuša v prvi vrsti z rehabilitacijo in s pomočjo, da se nekdo ponovno vrne na trg dela, pomagati, šele nato pridejo v poštev bodisi invalidska pokojnina bodisi varstveni dodatek oziroma drugi transferji, ki so s tem povezani. Poslanec Lisec je omenil, da si nekako predstavljamo to kot dodatnih pet let mizerije za najbolj socialno ogrožene. Jaz bi vseeno opozoril, da je koalicija ocenila, da je tista zadnja reforma šla nekoliko predaleč, in to za vse, se pravi, znatno je znižala odmerne odstotke. Že drži, da mora biti sistem vzdržen, ampak ne smemo nikoli pozabiti, da je tukaj pokojninski sistem zaradi ljudi in ne obratno. Iz tega razloga je tudi predvideno, da bi z naslednjim letom vsem dvignili odmerne odstotke, zato da bodo potem prihodnji upokojenci na boljšem. Mi si tudi predstavljamo, da je zelo zaželeno za vladni zakon, ki ni enostaven, ima kar veliko členov – poleg odmernih odstotkov, spremembe dvojnega statusa tudi to, da bo lahko za otroke nekdo izkoristil višje odmerne odstotke, se pravi 1,36 % za do tri otroke, kar je znaten učinek in izboljšanje, tudi glede na statistiko, če pogledamo, predvsem pri ženskah bi moral pomagati pri tem, da bodo imele trajnejšo, višjo pokojnino – da gre to po rednem postopku. Poleg tega, kar sem povedal, so notri še določene spremembe, ki se tičejo obveznega, dodatnega pokojninskega zavarovanja, notri so tudi določene rešitve, ki jih prinaša tako imenovana direktiva IORP-2, ki se ukvarja s preglednostjo poslovanja, in teh sprememb ni malo. Tudi zaradi tega bi radi prišli do konca po rednem postopku, ne z raznimi izrednimi in nujnimi sejami, ker je treba pustiti času čas, da se določene stvari pogleda, tudi da se morebiti pripravijo določeni amandmaji, kot je to običajno. Zakonodajno-pravna služba ima marsikdaj kakšen zelo tehten uvid v to, kako bi lahko določene zadeve drugače zapisali. Dejstvo je, da smo že mi do določene mere, kot sem že prej povedal, pohiteli, da smo šli teden prej v Državni zbor, kot je bilo sprva predvideno, ravno zaradi tega da ne bi bili tretji v vrsti, ker gre pa za urejanje istih družbenih razmerij in vsak tak zakon, ki je, mora biti skladno s procesnimi pravili sproveden. Kot že omenjeno, ko se pogovarjamo o ureditvi, ki jo predlaga Vlada, in o predlogu, ki je danes tukaj na mizi, predlog SDS se ukvarja z enim vidikom, vladni predlog pokriva tako vdovske kot družinske, kot starostne pokojnine, kot minimalno pokojnino, kot seveda tudi invalidsko, ureja tudi višji odstotek, ko se pogovarjamo o odmeri nadomestila iz invalidskega zavarovanja. Tako da je vseeno rešitev bistveno več, jih je bistveno več na mizi in o teh je zelo zaželeno, da steče beseda čim prej, zaradi tega da bi lahko stopile v veljavo z januarjem. Kot rečeno pa Vlada temu predlogu, ki je danes na mizi, nasprotuje. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj pa zares dobi besedo gospod Horvat, pripravi pa naj se gospa Eva Irgl. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Najprej moram povedati, da sem se že malo naveličal poslušati kritike s strani koalicije, ko mi s strani opozicije predlagamo kakšen zakon. Vedno poslušamo statistike, kolikokrat je neki predlog zakona že bil vložen, da ni sistemski, da je parcialna rešitev in tako dalje in tako dalje. Tukaj res prosim majčkeno več nekega miselnega napora, ker to zdaj postaja že lajna oziroma floskula, ki ne prinese k dobrobiti državljank in državljanov te države. Vsakič, ko je neki zakon vložen, grem najprej pogledat cilje zakona in potem primerjam, ali so v predlaganih členih cilji res tudi doseženi. Jaz sem se prepričal, da ta zakon ustrezno naslavlja cilje, ki jih izpostavlja, in sicer gre preprosto za reševanje problematike, ki jo mi vsi, ki hodimo z odprtimi očmi po svetu, poznamo. In to je, da želimo izboljšati položaj socialno najbolj ogroženih invalidskih upokojencev. Ja, veliko pisem dobivamo, obiskov v poslanskih pisarnah in tako dalje in tako dalje. V spominu imam, da je v lanskem letu okrog 7 tisoč 500 invalidskih upokojencev dobivalo manj kot 300 evrov pokojnine. Govorim za lansko leto. Glejte, to je deset evrov na dan. Pa tudi če sem se zmotil za 50 %, pa naj bo 15 evrov na dan. Na drugi strani pa vemo, kakšen je prag tveganja revščine – krepko čez 600 evrov. Da, 630 recimo ali pa 650. Zdaj govoriti, da je ta zakon nesistemski, da je parcialni in tako naprej, ko pa vendarle želi rešiti tiste res akutne probleme invalidov upokojencev, ki so itak že hendikepirani, nekateri celo življenje, nekateri en del življenja – tukaj nam je zdaj najbrž, ne vem kaj, škoda denarja ali kaj? Ne upam na glas razmišljati, pa vendarle, upam, upam, kolegice in kolegi, da nihče, sploh pa ne vlada, levosredinska vlada, ki naj bi bila socialna, ne razmišlja o tem v smislu, ah, saj to pa niso pomembni volivci. Ker tukaj, če grem zdaj pa na volitve, kakršnekoli, je res, Ustavno sodišče nam je povedalo, da imamo neustavni volilni sistem – bom poenostavljeno povedal - in na drugi strani imamo neustavnost, da na mnogo volišč invalidi preprosto ne morejo priti, kar pomeni, da jim je onemogočeno, v oklepaju prepovedano, voliti. Ne morejo priti. Enkrat sem imel poslansko vprašanje ali pa pobudo na to temo, da se vendarle naj sistemsko rešijo te zadeve, da je vendarle potrebno vsakemu invalidu tudi omogočiti, da pride na volišče. Bila je že omenjena konvencija Združenih narodov o invalidih, projekcije so v Evropski uniji, da bo leta 2020 – to je naslednje leto – v Evropi okrog 120 milijonov invalidov. Seveda niso vsi upokojenci, nekateri so hvala bogu tudi delavno aktivni. Ampak to, da pa dejansko pustimo ljudi, invalide upokojence praktično na dnu te družbe, tukaj pa bi morali danes narediti konec in reči ja temu zakonu, spustimo ga v drugo obravnavo in ga izboljšajmo.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Eva Irgl, pripravi pa naj se gospod Soniboj Knežak. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Zdaj smo v Slovenski demokratski stranki že drugič vložili predlog novele zakona, da naj se zviša najnižja invalidska pokojnina vsaj na raven socialne pomoči. Govorimo torej, če o številkah, o razmerju z 200 evrov na približno 400 evrov. Že prvič, ko smo zakon vložili v parlamentarno proceduro, je bil edini in glavni argument koalicijskih strank, zakaj tega ne podpirajo, to, da gre za nesistemsko in parcialno rešitev. Že večkrat smo v Slovenski demokratski stranki vložili zakone, ki rešujejo konkreten problem, in vedno je bilo rečeno, da gre za nesistemsko rešitev in da boste vi v doglednem času to rešili – zdaj pa jaz pričakujem, da to že rešite. Tokrat smo, spoštovani državni sekretar, že drugič vložili to spremembo novele zakona. Rečeno je bilo, da pripravljate sistemsko rešitev. Pol leta je že minilo od tega, niste je pripravili. Zdaj smo vložili, ste rekli ponovno, sem vas poslušala, bomo vložili sistemsko rešitev in potem bomo rešili tudi ta problem. Ampak kot danes vidim, te sistemske rešitve ni, in tudi tista, ki jo imate nekako v povojih in jo čisto počasi bojda pripravljate, sploh ne bo reševala tega problema, zaradi razmerij, kot je bilo že prej povedano, ki ostajajo enaka. Zato, spoštovane kolegice in kolegi, jaz danes glede na to, da je že bila opravljena razprava o tem našem predlogu, preden se razvije debata še do konca, vendarle podam en predlog, da stopimo skupaj na tej točki in da se nekako zbližamo. To pa glede na to, da je sedaj proračun odprt, pomeni, da naredimo korak skupaj in v tem vmesnem obdobju, ko vi pripravljate sistemsko rešitev, vendarle to podprete, mi rešimo situacijo za to najbolj ranljivo skupino ljudi in potem zaradi mene lahko pristopate celovito k vsem možnim vprašanjem in to rešujete sistemsko. Ampak pošteno bi bilo, da bi tokrat stopili skupaj in pokazali vsaj tisti kanček empatije in rešili to težavo. Če govorimo konkretno o številkah, zato da ljudje ne bodo mislili, o kakšnih številkah govorimo, samo ministrstvo oziroma Vlada je pojasnila, da gre tukaj za približno 33 milijonov evrov na letni ravni, kar pomeni 2 milijona 750 tisoč evrov na mesec. Toliko približno bi stalo, če bi vi upoštevali oziroma danes podprli naš predlog, ki je nujen. Ne pa, da to rešujete na sistemski način, potem pa v bistvu tega ne rešite. Že prej sem rekla, proračun je odprt. Vlada torej lahko nemudoma upošteva te spremembe, in to gospod državni sekretar ve. To ve minister za finance. To ve predsednik Vlade. To ve ministrica za delo. In veste to koalicijski poslanci. Torej, dajte zagotoviti ta sredstva. Moramo vedeti, da je država v zadnjih letih pobrala letno za več kot 2 milijardi davkov in prispevkov, sploh če gledamo neko primerjavo z letom recimo 2014. Tako da nimate niti enega argumenta, ki bi šel v to smer, da vi danes tega ne podprete in da teh sredstev ne zagotovite v proračunu. Glede na to, da imamo mi zapisano v Ustavi Republike Slovenije, da smo tudi socialna država, in glede na to, da so ti ljudje ves čas delali, pošteno delali, potem pa se jim je zgodilo, da so zboleli na delovnem mestu, je prav, da jim vsaj tisto osnovno človekovo dostojanstvo ohranimo, da lahko preživijo. In zato še enkrat, spoštovani državni sekretar, jaz predlagam, in seveda koalicija, da se zbližamo, da se poenotimo na tej točki, da pripravimo, da vi podprete danes ta predlog, gre za vmesno rešitev, potem lahko to na različnih nivojih rešujete sistemsko, ampak ne mi več do konca razprave govoriti, da tega ne podpirate, zato ker gre za parcialno rešitev, ker to ni argument. Sploh pa ne za te ljudi. To ni argument, sploh, kot sem že prej pojasnila, če vemo, za kakšen znesek v tem primeru gre. Izračun je torej narejen in zdaj, spoštovani državni sekretar, bi vas jaz prosila, da mi tukaj takoj odgovorite, zakaj ne morete v to spremembo takoj, za to vmesno obdobje, da to rešimo. Ker treba je delati efektivno. Jaz imam že tudi dovolj teh govoranc in obljub z vseh strani, da smo si na jasnem. Zato hodim po terenu in se seznanjam s situacijo. Ker je to najbolj konkretno in bom seveda dala različne rešitve potem v nadaljevanju tudi za druga področja. Ampak danes bi bilo pa prav, da se na tej točki poenotimo in podpremo ta predlog, ker gre za ne tako veliko spremembo, sploh pa ne za takšne finance, da bi imeli vi argument, da tega ne morete podpreti. Najlepša hvala in prosim, da mi gospod državni sekretar na to tudi odgovori in mi razjasni, zakaj tega danes ne podpira. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo dobil besedo gospod Soniboj Knežak. Državni sekretar se bo odzval kasneje, verjamem da, pripravi pa naj se gospa Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Spoštovane kolegice, kolegi! Z vsemi temi posegi, ki smo jih počeli v pokojninsko blagajno v zadnjih 15 letih, smo v glavnem pripeljali do tega, da smo danes prišli do situacije, ko slovenski upokojenci prejemajo pokojnine, ki jim ne zagotavljajo več nekega dostojnega življenja. Jaz se zavedam vseh izzivov, ki so bili povod za vse te zakonske spremembe in s katerimi se soočamo tudi danes, pa najsibo to od demografskih kazalcev do dolgožive družbe in vsega tega, kar v končni fazi vpliva na vzdržnost pokojninskega sistema in predvsem zagotavljanje višine pokojnin, ki naj bi, kot sem že omenil, zagotavljala neko primerno življenje v starosti. Vse te spremembe, ki smo jih imeli v teh 15 letih ali še kakšno leto več, v glavnem niso predvidevale nobenih novih virov financiranja populacije, ki se stara, dlje živimo, hvala bogu, ampak so šle vse rešitve v glavnem v krčenje socialnih pravic, zaostrovanje pogojev za upokojevanje. Naj jih naštejem samo nekaj. Iz desetih let, kolikor je bilo pred leti še potrebno za odmero pokojninske osnove, najboljših deset let, imamo danes 24 let. Odmerna stopnja je padla na 57 %. Da ne bom rekel – naj tukaj omenim še podatek, ki sem ga zasledil v poročilu Zpiza v letošnjem letu, da imamo pri 620 tisoč upokojencih samo 30 % populacije, ki se je upokojila s 40 leti delovne dobe. Se pravi, 70 % upokojencev ni izpolnilo pogoja polne delovne dobe. Jaz sem trdno prepričan, da tak sistem tudi v bodoče ne more zagotavljati nekih boljših pokojnin, nekega dostojnega življenja v starosti, v kolikor ne bomo seveda tudi zaradi demografije zagotovili nekih virov. Zato me tudi veseli, da so v pripravi nekateri zakoni, pa najsibo demografskega sklada in vse tisto, kar še pripravljamo v zvezi z izzivi, ki se jim približujemo. Danes smo večkrat slišali v razpravi očitke – jaz sem tudi včasih, kolegice in kolegi iz opozicije, morebiti že sit tega našega vsakokratnega zagotavljanja, da bomo rešili zadevo s sistemskimi zakoni, pa vendar ne gre drugače. Jaz sem trdno prepričan, da bližnjice pri teh zadevah ni. Nekaj je bližnjic, ko se nismo tega držali v preteklosti. Naj spomnim v lanskem letu tik pred volitvami, ta znani DSP – s tem smo porušili vsa razmerja. Ljudje od nas, družba pričakuje, da bomo mi vzpostavili ponovno neka razmerja, in tega ne moreš narediti tako, da enkrat rešuješ neko skupino, danes invalide, jutri ne vem koga, skratka, mi moramo gledati cel sistem, da bo deloval. Trenutni položaj upokojencev, kot sem omenil, nam seveda ne more biti v ponos. Naj se na kratko zdaj dotaknem še tega dela okrog še bistveno težjega položaja invalidskih upokojencev, na katerega skozi predlagano zakonsko spremembo danes opozarjajo predlagatelji iz SDS. V bistvu, ko berem njihov predlog, ne bi rekel, da se ne morem strinjati z njimi. Se strinjam. Položaj te kategorije ni dober in od nas se seveda pričakuje, da bomo to zadevo rešili. Zato me veseli – glede na to, da mi časa zmanjkuje – da je Vlada pripravila neke rešitve, ki so že na mizi, ki bodo kmalu zagledale luč sveta in ki bodo tudi marsikatero izmed teh težav odpravile. Smo pa v preteklih letih že kar nekaj naredili tudi na drugih zakonodajah, predvsem pri zmanjševanju invalidskih upokojitev. Naj omenim samo Zakon o varnosti in zdravju pri delu, ki je nalagal nove obveznosti delodajalcem, da danes bistveno drugače skrbijo za delo, da je manj poškodb [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod poslanec, čas vam je potekel. Naslednja ima besedo predlagateljica, potem pa gospa Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Kolega iz SD, če bi bilo tole rešeno sistemsko oziroma bi rešitev, ki jo mi predlagamo, bila vsebovana v zakonu, ki se pripravlja, bi bili mi takoj za. Ni dovolj samo, da rečemo, da gre za sistemsko rešitev, pa je to vse v redu. Sistemska rešitev mora prinesti tudi neke rešitve, ki so dobre. Ne gre samo za to, da je sistemsko. In kar vam že od začetka govorim, je, da za to kategorijo, ki je danes invalidsko upokojena, ta rešitev ne prinaša nič. Usklajevanja, ki pač potekajo enkrat na leto ali kakorkoli že, glejte, to je za vse kategorije. Ne moremo reči, da prinaša in da imajo ti ljudje več, zato ker pride do usklajevanj, to imajo vsi. Ampak razmerja pa ostajajo enaka. In še nekaj se bo zgodilo. Če boste zavrnili ta zakon, bosta razlika in sorazmerje še bolj šla navzkriž. Ker tisti po novem se bodo upokojevali po večji odstotni meri, če lahko tako rečem. In bodo dobili več kot tisti, ki so upokojeni danes, in bo nekdo dobil več za isto delovno dobo, na primer če se bo invalidsko upokojil, bo dobil nekdo čez dve leti več kot tisti, ki to uživa danes. Tako da to ni sistemska rešitev. Tudi ta rešitev ne da prinaša nove nepravilnosti, ampak na novo ruši neki sistem, ker bodo razlike. Ampak s tem zakonom bi pa parcialno – res je parcialen, ampak bi dvignili na najnižjo invalidsko pokojnino, tako kot je socialna podpora, in od tukaj potem štarta vse, kar se tiče potem tudi odmernih odstotkov za naprej. Ta zakon v ničemer ne bremza zakona, ki ga pripravlja Vlada. Tukaj moram še enkrat odgovoriti državnemu sekretarju, ni res, da morate čakati do decembra. Jaz, glede na to, da delujete danes kot en valjar, bolj ko vam nekaj govorimo, pa dejansko nimate odgovora – državni sekretar je odgovoril, da ni odgovora. Tisti, ki imajo danes 220, ne bodo imeli več. Še kolegica Eva Irgl ga je posebej pozvala, pa ni odgovoril, ker ne bo drugače za te ljudi, ker rešuje zakon stvari za naprej. Ampak vi lahko imate že ta teden izredno sejo, saj tudi ta zakon je po rednem postopku gori. Ne vem, zakaj čakate do decembra in tako naprej, če imate vse urejeno. Glejte, ta teden skličite izredno sejo, pa bomo vašega obravnavali. Še toliko bolj sveže bo, ko vas bom še enkrat vprašala, kaj velja za tistega, ki je danes invalidsko upokojen in ima 200 evrov, spoštovani. Ima. Vzela si bom čas še za tole: »Spoštovani, gledam to izredno sejo, pa sem zgrožen. Sem invalid prve kategorije in dobim od države 135 evrov sorazmerne pokojnine. Še dobro, da sem nekaj let delal v tujini, da kot sedaj invalid nekako preživim skozi mesec. Ampak kaj ko na koncu plačam še dohodnino, ki mi vzame še dodatnih 80 evrov.« En primer. Drugi primer: »Sem invalidka upokojenka. Moja bolezen je tako obsežna in široka, da so mi vzeli že vranico in ledvico, imam tudi avtoimuno bolezen. Komaj plačujem položnice, stara sem 59 let, nimam niti za kurjavo. Sem invalidsko upokojena, nadomestilo je 219 evrov.« Glejte, ljudje pišejo. Vem, da so nadomestila, vem, da je invalidska, natančno vem, tega mi ni treba razlagati, ampak s takimi zneski ljudje živijo in si izposojajo denar. Seveda ne bom šla naprej, ker jaz imam teh pisem, ki so mi jih pisali, tukaj s sabo še več kot sto. Ampak to so ljudje, ki zdaj gledajo ta prenos in se zgražajo nad tem, da se moramo pogajati o tem, da nekdo, ki je postal invalid in je verjetno prej že delal – največ je takih, ki so delali, ni važno, 5 let, 9 let, 15 let, spoštovani, 20 let, 30 let – dobi vsaj toliko, kolikor znaša socialna pomoč za ljudi, ki nimajo niti enega dneva delovne dobe! Kako je lahko kdorkoli v tej državi proti takšni rešitvi? In predvsem tukaj res še enkrat kličem Desus – govorite o upokojencih! Tukaj govorim o Stranki Alenke Bratušek, ki je napisala, »popravili bomo vdovske in invalidske pokojnine«, ne rešili jih bomo v prihodnje, popravili jih bomo. In ta zakon popravlja. Pa rečete, ja, res je hudo, da živijo slabo, ampak mi za ta popravek nismo. Glejte, to je neodgovorna politika! Ne se čuditi, da ravno od vaju, od Desusa in SAB, vaša dva predsednika niti v parlament nista prišla. Ni čudno. Ni čudno.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Mojca Žnidarič, pripravi pa naj se gospod Marijan Pojbič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Jaz sem prepričana, da se vsi v tej dvorani strinjamo, da so invalidske pokojnine nizke, prenizke in da so nasploh vse pokojnine nizke oziroma prenizke. A postavlja se mi dilema, če bi dejansko res danes SDS želel, da ta zakon v prvem branju podpremo in ga izpeljemo skupaj naprej, potem mislim, da bi ga vseeno dopolnili oziroma uskladili z vsemi pripombami, ki smo jih mi meseca marca že podali, in da ga ne bi vložili sedaj, ko je v bistvu že vladni zakon pripravljen in je tudi prišel v parlament. S tem, ko tega zakona ne bi podprli, kot je že državni sekretar povedal, padajo vsem upokojenkam v naslednjem letu pokojnine za cirka 2 %. Šla bom skozi predlog vašega zakona, in sicer brez opomnika, ker ga za to področje ne potrebujem. Najprej navajate, da se predlog nanaša le na invalidske pokojnine, in sicer za vse invalidske pokojnine ne glede na kategorijo invalidnosti in razloge za invalidnost in tako dalje. Ne glede na kategorijo invalidnosti. Glejte, samo invalidi prve kategorije imajo invalidske pokojnine, vse ostale kategorije imajo nadomestila. Se pravi, tukaj zadeva ni jasna. V nadaljevanju pišete: »V primeru, da gre za osebe s preostalo delovno zmožnostjo za delo, se takšna minimalna pokojnina zagotovi le v primeru, da je oseba prijavljena na Zavodu za zaposlovanje kot iskalec zaposlitve.« Prej sem rekla, če ima človek preostalo delovno zmožnost, nima pokojnine, ampak ima nadomestilo. Že marca sem vas opozorila, da evidenca iskalca zaposlitve pri Zavodu za zaposlovanje ne pomeni obveze iskanja zaposlitve, ni možno dati nobenih ukrepov aktivne politike zaposlovanja za tega invalida, ki bi se zaposlil, ni svetovanja, ni motiviranja, ni zastopanja in v bistvu ni smisla. Ne vem, kakšen bi bil smisel, da bi se prijavili v evidenco iskalca zaposlitve, če že, v evidenco brezposelnih oseb, ampak invalidski upokojenec, tisti, ki ima pokojnino, se ne more prijaviti na zavod. Potem v nadaljevanju navajate, da bi Zpiz, v kolikor bi bilo to odobreno, odločbe izdal v roku 30 dni. Ne vem, če je to realen rok za vas, ko sami navajate, da bi bilo potrebno okrog 10 tisoč takih odločb izdati, da je takih 10 tisoč invalidov, zraven tega pa še sami napišete, da je to podatek iz medijev. Jaz ne vem, če je v predlog zakona smiselno vključiti neki podatek, ki ste ga našli v medijih. Potem v nadaljevanju navajate, da predlagate to z namenom, da se invalidskim upokojencem zagotovi vsaj približno sprejemljiva pokojnina, ne da bi morali izpolnjevati pogoje za varstveni dodatek in ga potem delno vračati iz svoje dediščine in tako naprej. Sprašujem se, zakaj ne bi zaprošali za varstveni dodatek, saj je ravno varstveni dodatek namenjen vsem upokojencem. Vsi upokojenci, ki imajo nižje pokojnine, včasih je bila to razlika do minimalne pokojnine za 40 let delovne dobe, danes je ta varstveni dodatek celo višji, kot je minimalna pokojnina za 40 let delovne dobe, ki znaša 530 evrov. Varstveni dodatek, kot smo slišali državnega sekretarja in kot lahko tudi sami razberete, pa znaša 590, za vse moške, ki so starejši od 65 let, ženske pa od 63 let pa celo 620 evrov. Menim, da tudi če bi mi dvignil to pokojnino na 392 evrov, še vedno, če nekdo živi sam, s tem zneskom ne more preživeti in še vedno bi bil primoran dati vlogo, verjetno, za varstveni dodatek. Varstveni dodatek se tudi ne knjiži več, to je bilo potem ukinjeno, in vsi, ki imajo do 120 tisoč evrov premoženja, lahko zanj zaprosijo. Hkrati bi vam pa povedala, da ste varstveni dodatek ravno vi leta 2002 izključili iz pokojninske blagajne, torej varstveni dodatek in državno pokojnino, in v vseh obrazložitvah navedli, da izključujete iz pokojninske blagajne vse tisto, za kar niso bili plačani prispevki. Se pravi, tako je zdaj varstveni dodatek uvrščen med socialne prejemke, ampak še vedno pa je namenjen vsem invalidom. Ne samo delovnim invalidom, ne samo starostnim invalidom, ampak vsem, ki ne morejo delati. V nadaljevanju ste navedli tudi, da zakon ne predvideva dodatnih proračunskih sredstev, ker se sredstva za pokojnine izplačujejo iz Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. To je res, ampak ves manko, kolikor se ne nabere v Zpizovi blagajni, se pa pokriva iz proračuna. Se pravi, terminologija v samem zakonu po mojem nikakor ni pravilna. Dejansko ne moremo ugotoviti, ali želite dvigniti samo tistim, ki imajo invalidske pokojnine, se pravi tistim, ki imajo prvo kategorijo, ali vsem invalidom, ker ste navedli ne glede na kategorijo invalidnosti. Ker kot sem rekla, kdor ima preostalo delovno zmožnost, ima denarno nadomestilo za invalidnost. Nekoč, tu se je ena razlika pojavila, leta 2013, če je bil nekdo upokojen za polovični delovni čas, se je res reklo delna invalidska pokojnina, od leta 2013 naprej se pa reče delno nadomestilo za invalidnost. In če bi vi zdaj dvignili samo tistim, ki imajo pokojnine, potem bi vsi ostali, ki imajo delno invalidsko nadomestilo ali nadomestilo za invalidnost. V glavnem, vsi s tretjo kategorijo tega dviga ne bi imeli. Tu, v tej zakonodaji, je po mojem mnenju, ker pač to področje vseeno zelo dobro poznam, vse pomešano. Pa tudi če bi iz osebnega stališča kot človek želela potrditi, da bi se dvignila pokojnina, dejansko ko raziščeš zakonodajo, tega ne moreš narediti. Kajti naš sistem jasno določa, kakšna so pravila Zpizove blagajne, gre za zavarovalniški sistem, ki je in mora biti odvisen od vplačanih prispevkov, sicer pa upošteva še tudi solidarnost in vzajemnost. Večkrat je bilo opozorjeno, da je vsakokraten poseg v temeljni pokojninski zakon treba opraviti res izjemno premišljeno in skrbno in vsaka taka parcialna zadeva lahko povzroči veliko več novih krivic. Kot smo danes že slišali, je pripravljen nov vladni zakon, ki je že potrjen s strani Vlade, je tudi prišel v Državni zbor in je tudi usklajen na Ekonomsko-socialnem svetu. Ta zakon zvišuje procent pokojnin vsem upokojencem, tudi invalidskim, in kar me še posebej veseli, ta zakon vključuje tudi tisto anomalijo oziroma tisto težavo, na katero sem sama v razpravi meseca marca tukaj opozorila. Kaj pa je velika anomalija pri invalidih? To je ta, da ima po sedanji zakonodaji nekdo, ki na dan invalidske komisije ni obvezno pokojninsko zavarovan, se pravi je brezposeln, brez nadomestila, ni zavarovan, avtomatsko denarno nadomestilo ali pa invalidsko pokojnino za 20 % nižjo kot drugi invalidi. To, sem videla v predlogu zakona, je ministrstvo upoštevalo. Tako da vse neke utemeljene pripombe so upoštevali. Še enkrat, kot rečeno, jaz se ne morem strinjati, da lahko uzakonimo neko uravnilovko, kjer bi dejansko skorajda vsi ali pa večina invalidskih upokojencev imela približno enake pokojnine, in treba je upoštevati to vplačevanje v pokojninski sistem. Kajti če nekdo mlajši postane invalid, se mu že ob samem izračunu upošteva fiktivna doba. Se pravi, ves tisti čas do 60. leta se upošteva dve tretjini do delovne dobe oziroma dobe, s katero bi še lahko delal, od 60. do 65. leta še polovica, tako da to se vse pri samem izračunu pokojnine upošteva. In da vam ne bom dajala takega drastičnega primera, kot je v opomniku, ki ste ga vsi navajali, vam bom en drug primer dala. Nekdo, ki je star 50 let in bo postal invalid, kako se izračunava za tega človeka. Temu človeku se odšteje najmanj 20 let starosti, v kolikor je končal višjo šolo 26, visoko celo 29, pa vzemimo osnovnošolca ali srednješolca, 20 let se odšteje, pri 50-letniku potem ostane 30 let in le eno tretjino te delovne dobe mora imeti. Se pravi, 10 let je dovolj, da ta človek dobi ali denarno nadomestilo, če pridobi tretjo kategorijo, ali za prvo kategorijo potem invalidsko pokojnino. In potem je logično, da za 10 let ne more imeti iste pokojnine kot neki drugi 50-letnik, ki pa je lahko delal 30 let ali več. Tukaj neka razlika vsekakor mora obstajati. Gospa predlagateljica je razlagala, da so eni invalidi od rojstva, pa niso sami krivi, ampak invalidi od rojstva sploh niso vključeni v to zakonodajo. To je Zpizov zakon, gre izključno za delovne invalide. Ti invalidi dobivajo nadomestila oziroma pokojnine iz drugih virov, in tudi ti so vezani potem na varstveni dodatek, tudi invalidi, ki dobijo invalidnost po Zakonu o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov. Saj tudi oni potem zaprosijo za varstveni dodatek. Jaz ne vem, zakaj bi bila takšna težava, če je res nekdo sam pa da ne more živeti s pokojnino, pa naj bo 300 ali pa potem 400 evrov, vsak od teh lahko zaprosi za varstveni dodatek. Primeri, ki ste jih prej navedli, ravno teh 220 evrov – jaz vem, da ne more z 220 evri živeti, ampak če živi sam, torej da ni poročen, da nima velikega premoženja, nima mož plače ali pokojnine, potem lahko zaprosi za varstveni dodatek. Ampak ne vem, koliko let je ta človek delal, ker sedaj, saj je državni sekretar povedal, če je prva kategorija manj kot 300 evrov, ni pokojnina, vseeno ne. Ne vem, koliko let je ta človek imel, tudi tisti, ki ste ga navajali, sorazmerni del iz tujine. Če ima sorazmerni del pokojnine, je le del let delal v Sloveniji. Kakorkoli bi se strinjala ali pa se strinjam, seveda, da so invalidske pokojnine in invalidska nadomestila zelo nizka, ampak ne morem pa podpreti kar neke take uravnilovke, ki bi potem obrnila dejansko celoten sistem na glavo. Sploh pa ne sedaj, ko imamo res že v parlamentu vladni zakon, ki pa ureja vse invalidske pokojnine in tudi upošteva dobre predloge. Hvala.
Hvala lepa. Predlagateljica se je javila k besedi. Izvolite, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa za besedo. Neke stvari so zagotovo upravičene, na nekatere stvari pa je potreben odgovor. Jaz sem prej govorila o vseh invalidih – ja, so tudi otroci, pa niso invalidsko upokojeni, saj to verjetno veva obe. Kar se pa tiče delnega nadomestila, ta je odmerjen od invalidske pokojnine, in če bo invalidska pokojnina višja, bo tudi to višje. Seveda bo. Seveda bo. To je ena zadeva. Druga zadeva. Govorili ste o finančnih posledicah. Res je, mi jih nismo mogli čisto natančno opredeliti, ker nimamo natančnega podatka, koliko ljudi je pod tem zneskom, zagotovo pa lahko povem, da jih je vsaj 7 tisoč 500, ki dobivajo manj kot 300 evrov. Naslednje. Od kod dobiti denar? Jaz vem, da je vedno denar vprašanje, ampak glejte, en odpis Jankoviću je že pokril letno premijo. En sam odpis. Kar se tiče pa varstvenega dodatka, sem pa že povedala, varstveni dodatek ima svoje omejitve. Ga dobiš, ampak ga lahko tudi moraš vračati. Lahko se ti usedejo na premoženje. Seveda je cenzus do kod, ampak glejte, marsikdo je v življenju že veliko dosegel, je nekaj tudi podedoval, in naj mu zdaj tisto, kar je podedoval, dobesedno vzamejo, zato ker je zbolel in je postal invalidski upokojenec in ima zdaj pač toliko manjše prihodke? Tako da jaz tukaj ne bi metala vseh v isti koš. Lepo je nam, veste, tu v Državnem zboru s svojimi plačami govoriti o tem, kako je pač treba poiskati neke poštene rešitve pa ne uravnilovke pa tako naprej, ampak ti ljudje res, glejte, životarijo. Ta rešitev prinaša vsaj to, da se bo najnižjim invalidskim upokojencem res dvignilo na socialni transfer, in to je pač minimalka.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Marijan Pojbič, pripravi pa naj se gospa Janja Sluga. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Moram reči, da ponovno lahko ugotavljam, da namesto da bi reševali akutne probleme naših državljank in državljanov, ki živijo pod pragom revščine, poskušate, koalicija in vlada, podtikati, nas napadati, tiste, ki želimo pomagati tem skupinam ljudi. Mi smo ta zakon vložili tretjič. Med drugim je bilo s strani tistih, ki vodijo vlado, rečeno, da po njihovi oceni vložitev tega zakona z naše strani ni iskrena. Jaz ne vem, kaj je še lahko bolj iskrenega, kaj več lahko še naredimo, če smo že tretjič ta zakon vložili. Torej, je iskrena in cilj je jasen – tem ljudem je potrebno pomagati. Z vaše strani sem danes neprestano poslušal diskusije: celovito moramo rešiti sistem, celovito moramo gledati, rešitev mora biti sistemska in tako dalje in tako dalje. Nihče izmed vas, tistih, ki govorite s tako lahkoto o sistemskih rešitvah, pa ni vprašal teh ljudi, ki me kličejo, ki imajo od 250 do 350 evrov. Ali je to nadomestilo ali je to pokojnina v tem trenutku za mene ni ključno, za mene je najbolj ključno to, da ti ljudje, ki jih je tam blizu 10 tisoč, ne morejo živeti. Od vseh vas, ki sedite v tem parlamentu, bi pričakoval, da se o tem vprašanju pogovarjamo in da se mi postavimo v njihovo kožo in poskušamo s tem denarjem preživeti. Ko bomo to naredili, verjemite mi, da bomo razmišljali drugače in nam bo čisto vseeno za sistemske rešitve. Iskali bomo rešitve, ki so najbolj nujne in najbolj potrebne. Ti ljudje potrebujejo sedaj, v tem trenutku pomoč. Sedaj, v tem trenutku pomoč! Nekdo ima 250 ali pa 350 evrov pokojnine ali pa nadomestila – povejte mi, ali je to dostojno življenje človeka v tej družbi, v tej državi, kjer govorimo o tem, da smo socialna država! Socialna država smo za tiste, ki zlorabljajo na vse možne načine ta sistem, to družbo in to državo! Hudodelska družba, za njih smo socialna država! Nedopustno in nesprejemljivo je, da tisti, ki nimajo niti minute delovne dobe, dobijo 400 evrov socialne pomoči, zraven pa še dodatek, o katerem je bilo veliko povedanega, ali pa veliko izmed njih ga prejema. Ti skupaj dobijo od 500 do 550 evrov, medtem ko pa ti, ki so delali 10, 20, 30 let in so invalidi, dobijo 280, 250, 230 ali pa celo še manj evrov ali nadomestila ali pokojnine. Se vam to zdi pošteno?! Se vam to zdi normalno?! Lepo vas prosim, ne govorite takih bedarij, no. Ni dostojno, da sedite v tem parlamentu, nimate pravice, da sedite tu, če s tako lahkoto govorite take oslarije in govorite o nekih sistemskih rešitvah, 10 tisoč ljudi pa ne more živeti! Ne govorimo o astronomski številki, ki je nesprejemljiva za to državo, upokojencev, ki živijo na pragu revščine – da o tem sploh ne govorim. Nimamo pa nobenega problema – to je danes že bilo omenjeno in je prav, da to še enkrat omenim, to slovenska javnost mora slišati, morate slišati tudi vsi politiki! Jankoviću odpis 45 milijonov evrov! Tu poglejte, kaj je napisal politični analitik Čirič o kriminalno zapravljenih 74,5 milijona evrov za študije! Kaj je napisal? Te ljudi je treba poslati takoj v zapor. In ti ljudje, ki so to naredili, danes nam krojijo politiko, socialno politiko, zdravstveno politiko in tako dalje! Nimamo problema, ko izginja 100 milijonov denarja iz zdravstvenega sistema, pokazal sem vam, kaj izginja iz socialnega, in če bi samo seštel znesek Jankoviću odpisanih dolgov, 45 milijonov plus teh 75 milijonov, je to 120 milijonov evrov. 120 milijonov! Minimalno za pet let bi lahko vsakemu, ki živi na pragu revščine, za 250 evrov povišali ali pokojnino ali tako, kot smo rekli, prejemek, ki ga prejema. 250 evrov za najmanj 5, 6 let za vseh teh 10 tisoč ljudi bi bilo plačano iz tega naslova, če ne bi imeli teh banditov, teh lopovov in takšne levičarske politike, ki podpira to hudodelsko združbo. Ne morete mi reči, da temu ni tako! Če temu ne bi bilo tako, Jankoviću ne bi odpisali 45 milijonov evrov! Hvala bogu, upam, se to ne bo zgodilo do konca in bo neka zdrava pamet v tej družbi postavljena na svoje mesto. Ker bodo še moji kolegi govorili, bi za konec samo vprašal – dragi prijatelji, ne govorim o tem, kdo je v kateri politični opciji, govorim o tem, kaj bi morala govoriti naša zavest, naša odgovornost do našega naroda, do tistih, ki za nas glasujejo pa verjamejo in prosijo, nas kličejo in čutijo, da bi jim lahko pomagali, pa jim ne pomagamo. Govorili ste danes o solidarnosti. Če vi, vladajoča politika, solidarnost razumete na tak način, da odpišemo Jankoviću 45 milijonov evrov, tistemu, ki ima 250 evrov, pa ne moremo dvigniti za 200 evrov nadomestila ali pa pokojnine, če je to za vas solidarnost, potem sem prepričan, da bi morali živeti v katerem drugem svetu, ne pa biti poslanke in poslanci Državnega zbora Republike Slovenije. To je zame sramotno in nedopustno. Danes ne govorimo o ničemer drugem kot o tem, kako rešiti to skupino ljudi, teh 10 tisoč – ali pa še več jih je, v tem trenutku niti ne vemo, ker nimamo točnih podatkov, Vlada jih ima – da bodo lahko vsaj preživeli iz meseca v mesec. Nič drugega vas ne prosimo v njihovem imenu, čisto nič drugega. Tudi s to novo pokojninsko zakonodajo – lahko govorite danes, kar hočete, sistemska rešitev, hvala bogu, če bodo šle stvari v pravo smer, vendar – za te ljudi ne bo skorajda nič boljše, kot je sedaj, če ne bomo rešili tega temeljnega vprašanja in jih približali do tiste točke, od koder potem lahko rečemo, da bi ta nova pokojninska zakonodaja, ki jo predlagate, njim reševala skoraj enako vrednost kot vsem ostalim skupinam, to, kar pač želite s to pokojninsko zakonodajo doseči. Takrat bi se lahko pogovarjali. Če bodo oni štartali na 250 evrov ali pa na 350 evrov s to pokojninsko zakonodajo, pa, državni sekretar, ni boga tu, ki bi mene prepričal, da bodo oni s to pokojninsko zakonodajo naslednji mesec pa dobili 500 evrov tega nadomestila ali pa invalidske pokojnine. Ga ni boga tukaj v Državnem zboru, ker to je sakramenska laž in zavajanje slovenske javnosti. Bom pa vesel vsakih dobrih sprememb, ki bodo šle v smer pomoči in reševanja tistih, ki so najbolj na udaru, ki najtežje preživijo v naši družbi, in to so upokojenci in to so invalidi, ki imajo, tako kot je gospa rekla, ali nadomestila ali pa invalidsko pokojnino, s katero ni mogoče živeti. In ti ljudje mene ne bi klicali zastonj, če ne bi bilo temu tako! Ti ljudje si tega niso izmislili! Ne morete me prepričevati tukaj, ta aktualna politika, da si ti ljudje izmišljujejo te stvari! Oni dejansko dobivajo 250, 260 evrov ali pa 280 in ne vem koliko še. In to je edino, kar jim zagotavlja, da sploh – saj s tem ne moreš preživeti, mislim, da je škoda časa, da se o tem pogovarjamo. Tem ljudem bi bilo treba dvigniti najmanj na 500 evrov, potem se lahko začnemo pogovarjati o tistem, da bi učinkovalo to, kar vi pripravljate zdaj v vaši pokojninski zakonodaji. Šele takrat. To je naša naloga in mi želimo s tem zakonom ravno to doseči – da to skupino približamo do tiste točke, ki ji bo zagotavljala kolikor toliko normalno preživetje. In še enkrat, če tako, kot sem prej povedal, vi razumete solidarnost – da se pokrade 74 milijonov evrov, da se Jankoviću odpiše toliko denarja, da se iz zdravstvenega sistema pokradejo stotine milijonov iz meseca v mesec pod vašo vladavino! – potem je ta solidarnost za vas resnično točka, ki je ne znate razumeti ali pa, ne vem, živite v drugem svetu. Hvala lepa.
Hvala lepa za to razpravo. Gospa Janja Sluga ima besedo naslednja, pripravi pa naj se dr. Anže Logar.
Hvala lepa. Jaz sem prepričana, da so kolego Pojbiča tudi v letih, ko so bili oni na Vladi, ti ljudje klicali, pa upam, da ste jih takrat tudi tako goreče zagovarjali, kot jih danes zagovarjate. Ker namreč, pokojnine so se tako drastično znižale že v letu 2004, da se razumemo. In že takrat so ti ljudje imeli tako nizke zneske, mizerne zneske, da bi vas že takrat moralo biti v resnici sram! Tako kot nas je vseh skupaj lahko danes. Že takrat [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Že takrat. In prosim, da dovolite, da razpravljam, ker sem bila popolnoma tiho, ko ste razpravljali vi.
Gospa poslanka, samo trenutek. Kolegi poslanci iz Poslanske skupine SDS, prosim, da se umirite in dovolite, da kolegica Sluga razpravlja [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Kolega Pojbič, zadnjič vas opozarjam, da se umirite in ne kršite reda. Gospa poslanka, vam pa teče čas.
Vmes bom imela postopkovni predlog, da se mi za to sorazmerno podaljša čas, ki se mi je zdaj ves čas seveda odšteval od skupnega časa naše poslanske skupine. In še nekaj bi dodala. Tokrat je predlagatelj ponovno za identični predlog, kot smo ga že imeli enkrat v obravnavi, zahteval splošno razpravo. Ta splošna razprava je bila marca letos opravljena in je bila opravljena tako zelo podrobno, kot je opravljena danes. Kolegica Mojca je opozorila na milijon stvari, ki niso okej v tem predlogu, ampak veste, nobena od teh ni bila upoštevana pri tokratni verziji, ko se je vlagala. Niti ena. In če bi bil namen predlagatelja resen, če bi bil namen v resnici poskrbeti za te ljudi, bi vse te predloge, ki so bili navrženi marca letos s strani Vlade, s strani ljudi, kot je kolegica Mojca, ki se na te stvari zelo dobro spozna, danes v tem tekstu upoštevali. Ker mogoče je vam, pa meni tudi, vseeno, ali se določenemu prejemku reče pokojnina ali pa nadomestilo, tudi meni je vseeno, ni pa vseeno, kaj piše v tekstu. To pa ni vseeno. Pa vendarle se ta predlog, ki ga imamo danes na mizi, od predhodnega razlikuje – v čem? V točno dveh stvareh, v datumu vložitve in v eni obrazložitvi, ki je dodana in ki razlaga, zakaj ta predlog ne povzroča neenakosti. To sta dve stvari, nič ostalega vsebinskega, kar je izjemno pomembno, ni v tem predlogu popravljeno. Nič. Je pa prejšnji teden Vlada potrdila nov predlog, predlog, ki to problematiko naslavlja bistveno širše in ki naslavlja tudi druge vidike, ki jih je treba popraviti. V vseh stališčih koalicijskih poslanskih skupin je bilo danes zelo jasno povedano, da je vsakič, ko se je pokojninska zakonodaja popravljala na način, kot bi se rado to počelo danes, prišlo do novih in novih krivic. Vedno nove in nove skupine ljudi so se počutile izigrane, oškodovane, in tak način ni v redu. Vladni predlog je šel skozi socialni dialog in je bil na Ekonomsko-socialnem svetu potrjen, ne moremo pa ga začeti obravnavati, dokler je pričujoči predlog v obravnavi. Pa si želimo, da bi ga, zato da bi čim prej stopil v veljavo in zelo širokemu krogu upokojencev prinesel višje pokojnine. Pa bom mogoče kar povedala, katere so tiste stvari, ki jih vladni predlog v zvezi s tem popravlja. Zaradi na novo določenih odmernih odstotkov se bodo priznavale pravice iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja v višjem znesku, s tem pa bo prejemnikom zagotovljena boljša socialna varnost. Predlog ureja višji odmerni odstotek v primeru odmere invalidske pokojnine za primer invalidnosti, ki je posledica poškodbe pri delu ali poklicne bolezni, in se bo tako odmeril od pokojninske osnove v višini 63,5 %. Zdaj se v 57,25 %. Predlog ureja tudi novo najnižjo odmero invalidske pokojnine zavarovancem, ki so postali invalidi pred dopolnitvijo 65. leta starosti. Invalidska pokojnina v primeru poškodbe zunaj dela ali bolezni se bo po tem predlogu odmerila zavarovancu, ki je postal invalid pred dopolnitvijo 65. leta starosti, najmanj v višini 41 % pokojninske osnove za moške in za ženske. V tem trenutku je 36 za moške in 39 za ženske. To bi torej pomenilo povečanje pri moških za skoraj 14 % in pri ženskah za 5,13 %. Predvideni so še drugi ukrepi: zvišanje najnižje pokojnine za 15 let, zvišanje najnižje osnove za odmero vdovske in družinske pokojnine, višja odmera nadomestil, kot sem že rekla. To so tiste stvari, o katerih bi se morali pogovarjati, da ko se lotimo neke spremembe, se je res lotimo tako, da naslovimo vse tiste težave, ki so se v praksi pokazale. Še enkrat ponavljam, če bi bili vaši nameni iskreni, bi danes v ta predlog bile vnesene vse tiste spremembe, ki so se marca letos v razpravi pokazale, da so potrebne. Ampak ni, ni v resnici to namen.
Hvala lepa. Predlagateljica želi besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Samo en stavek. Če bi bili vaši nameni iskreni, bi ta zakon spustili pa dali amandmaje za tja, kjer mislite, da ga je treba popraviti. Tako da nehajte s tem zavajanjem.
Replika, gospa Janja Sluga. Izvolite.
Veste, vedno znova pri vsakem opozicijskem zakonu poslušamo točno to – spustite zakon čez prvo obravnavo pa obljubimo, da bomo odprti za predloge, pa bomo potem skupaj popravili. Ne da se. Predlog je tako slab, da se ga v nadaljevanju ne da popraviti.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo dr. Anže Logar, pripravi pa naj se gospod Franc Jurša. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Moram priznati, da ne bi bil rad na strani tistih, ki iz petnih žil vlečejo razloge, zakaj so proti temu zakonu. Zaradi tega, ker neko človeško dostojanstvo pa nek zdrav razum vam pove, da ne morete biti proti temu predlogu zakona. Poglejmo dve kategoriji. Eni so tisti, ki ne delajo in so na socialnih transferjih, nekdo je pa delal, pa je postal invalid pa ima skoraj pol manj sredstev za preživetje. Dajte mi povedati, kje je tukaj normalna človeška logika, da nekomu, ki je delal, ki invalidnosti ni izbral – morda je nekdo izbral nedelo, ampak ta pa invalidnosti ni izbral – država ne zagotavlja osnovnih pogojev, kot jih, ne vem, ponuja nekomu, ki ne dela in dobi socialno pomoč. Ustava v 14. členu pravi, da so v Sloveniji vsakomur zagotovljene enake človekove pravice, ne glede na raso, spol, jezik, vero, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj, invalidnost. 7 tisoč 500 jih živi z manj kot 300 evri pokojnine zaradi invalidnosti. Zdaj pa jaz poslušam, da je ta zakon slab, ker rešuje neko čisto anomalijo, ki je sploh ne bi smelo biti, prej ko smo jo ugotovili, prej jo moramo mi kot poslanci popraviti, če je Vlada ne popravi. Pa slišim s strani predstavnice vladne koalicije, da zaradi slabega zakona in da teh sprememb ne podpirajo zato, ker je pri vseh nesistemskih spremembah doslej prišlo do novih krivic in oškodovanj. To je kolegica Sluga malo prej govorila. »Pri vseh spremembah pokojninske zakonodaje, ki niso bile sistemske, je prišlo do novih krivic in oškodovanj.« Zdaj pa meni povejte, do kakšnih krivic in do kakšnih oškodovanj bo prišlo, če se tistim invalidom, ki dobivajo danes 218, 220, 250, 270 evrov pokojnine, to dvigne na raven socialnega prispevka, 402 evra, mislim da, zdaj znaša. Povejte mi konkretno, kakšne krivice in do kakšnega oškodovanja bo prišlo. Ravno nasprotno! Odpravile se bodo krivice, ki so nastale v postopku sprejemanja in izpeljevanja in izvajanja pokojninske zakonodaje. Ta vlada je že v samem začetku zavozila, zaradi tega ker je od Levice sprejemala agendo, sprejemala separatne nesistemske ukrepe, povišala ta, oni prispevek in je na koncu prišlo do neskladij. Logično, odprli ste Pandorino skrinjico. Ampak zdaj ste jo odprli, zdaj je treba v okviru tega iskati rešitve. Samo nekoga, invalida, boste pa – kaj? – pustili zadaj zaradi tega, ne vem, ker tega Levica ne predlaga ali zato ker nima dovolj kamionov, da bi blokiral cesto, ali zato ker jih je premalo, da bi spremenili volilni rezultat. Krivica se je pa zgodila in obstaja. Vprašal bom državnega sekretarja, naj zelo jasno pove, ko takole koalicijski poslanci trdijo, da ne bodo podprli tega zakona, ker je v proceduri sistemski zakon, ki bo rešil to zadevo: Ali bo sistemski zakon, ki ga pripravljate, ki je bil torej pri socialnih partnerjih sprejet, dvignil teh 220, 250, 270, 300 evrov invalidske pokojnine tudi za tiste, ki so se že upokojili pred to spremembo, ali bo celo pripeljal do še večjega razslojevanja, da bomo imeli tudi dvoklasne upokojence invalide, torej tiste, ki so se upokojevali do sedaj, in tiste, ki se bodo upokojevali po novi proceduri? Povejte mi! Ker če bo tako, spoštovani državni sekretar, potem vsi vaši argumenti tukaj padejo. Potem boste eno skupino invalidov pustili zadaj, pozabljeno od vseh. Zdaj pa jaz sprašujem, tudi državnega sekretarja, ki v svojem mnenju, ko zavrača naš predlog, pravi, da zavračajo ta predlog tudi zato, ker mora obstajati sorazmernost med vplačanimi prispevki in prejemki iz sistema. Ja, na splošno, ampak, spoštovani državni sekretar, ne pa pri invalidih. Invalid ni izbral datuma, ko bo postal invalid. Ni bila njegova odločitev, da bo postal invalid. Vse bi dal za to, da ne bi bil invalid in da bi naprej plačeval v pokojninsko blagajno. Vse bi dal! Ampak on je invalid in dobiva 220, 250, 270, 300 evrov, 7 tisoč 500 jih dobiva manj kot 300 evrov. Predstavljajte si to! Ne po lastni krivdi, ampak zato, ker je postal invalid. In vi pravite, da mora obstajati sorazmernost med vplačanimi prispevki – ja kako jo boste pa zagotovil?! Saj je ne morete. Saj so okoliščine pripeljale do življenjske tragedije, ko je nekdo postal invalid. Ne takole opletati z izrazi pri skupini ljudi, ki je že tako bila posebej kaznovana v svojem življenju. Tu imamo tri skupine, ki bi morale to potrditi. Spomnite se četrtkove razprave na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide, 13 ur, mislim da, je trajala, ko so predstavniki Levice branili to, da se ohrani dodatek na aktivnost, in je, mislim da, kolega Siter rekel, da se mora mama odločiti, kdaj bo jedla, ali jaz pa ali moj sin, moj otrok. A mislite, da v tem primeru pa nimate takih odločitev? S tem da tukaj je pa vprašanje, kateri dan bom jedel, če imaš 220 evrov penzije. Veste, to ni [[…]]Težko vi branite z, ne vem, 2 tisoč 500 evri ali kolikorkoli dobite vsak mesec, nekoga, ki ima 220 evrov. Postavite se v njihovo kožo! Postavite se v njihovo kožo. Vprašajte jih! Če vam ne pišejo, vam ne pišejo zato, ker očitno že vedo, da se ne brigate za njihove tegobe. Poglejte, imamo tukaj Levico, na kateri je veliko, če vztraja pri dodatku za aktivnost, verjetno jim je v interesu, da tudi invalidi, ki so neprimerno podplačani, dobijo vsaj tisto minimalno, da lahko živijo naprej. Potem imamo SD, ki enako za 16 milijonov pri dodatku na aktivnost vztraja, da naj se to ne umakne. Ja, dajte mi en normalen razlog povedati, zakaj pa pri teh nedostojnih pokojninah invalidov ne zavzamete enakega stališča, kot ga tam zavzema Levica. Ali pa Desus! Vi ste v levem bloku z Zoranom Jankovićem. Levi blok. Levi blok ste ja za socialne pravice?! Boste ja podprli tudi to spremembo zakonodaje, na koncu koncev gre za upokojence?! Tu imamo že tri stranke, ki so dovolj, da se to nesorazmerje odpravi. In to nesorazmerje se mora odpraviti. Enostavno se mora. Do sem je pa družba že vendarle prišla, da lahko rečemo, glejte, 220 evrov, 300 evrov je pa nedostojen prispevek, ki ga država nudi svojim upokojencem, ki so invalidsko upokojeni. To pa smo sposobni reči in to moramo reči. Jaz apeliram na vse, da naj vendarle ne prisluhnejo taktirki ministrstva, ki jasno zavrača vse zakone, ki jih predlaga opozicija, ampak da vendarle prisluhnejo nekim svojim temeljnim vrednotam pa občutku za pravičnost in ta zakon podprejo. V nadaljnji proceduri se bodo seveda modalitete spremenile in se bo tako uravnotežilo, da bo sprejemljivo mogoče tudi za LMŠ, ki vidi ta zakon kot skrajno neprimeren. Ampak upoštevajte to pozitivno diskriminacijo, ki jo imajo invalidi, upoštevajte to, da nam 14. člen Ustave pravi enake pravice za vse, tudi za invalide, in upoštevajte to, da je pač 220 evrov pokojnine na mesec enostavno nedostojen in neprimeren znesek in ga je treba čim prej popraviti. Škoda, da ga nismo že v prejšnji rundi, ker v vmesnih šestih mesecih so ti isti ljudje še naprej životarili s to mizerno pokojnino. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Franc Jurša, pripravi pa naj se gospod Vojko Starović. Izvolite.
Predsednica, hvala lepa. Še enkrat lep pozdrav vsem! Poglejte, tudi nas kličejo in nam pišejo. To je logična zadeva. Seveda pa nekaterih stvari posamezniki tudi ne razumejo in je včasih treba bolj plastično, enostavno povedati. Strinjam se v vsakem primeru, da to zadevo moramo urediti na primeren način, tako, da ne bodo oškodovani ti in da ne smejo biti oškodovani tudi drugi, ki prejemajo sredstva iz naslova pokojninske blagajne. To zadevo lahko uredimo tudi v zakonu, ki bo predlagan s strani Vlade, pa lahko tudi tam zadeve amandmiramo. Noben problem. Na tak način jaz poskušam tudi vsem posameznikom, ki me kličejo ali pa mi pišejo, odgovoriti. Morate pa priznati, da je to zelo všečna zadeva in da v tem mandatu, malo več kot enem letu, že tretjič govorimo o tem, zaradi tega ker dajemo invalidom, upokojencem neka sporočila, sporočila, ki jih ljudje, logično, radi slišijo. Ampak dragi moji, takrat ko si v koaliciji, je malo težje, ko si v opoziciji, pa je lažje govoriti in opozarjati na pomanjkljivosti. Res je, mi smo za ljudi tu, mi smo predstavniki tega ljudstva, se popolnoma strinjam, ampak včasih je treba nekatere stvari pač dajati v škatlico tako, da bo čim več šlo notri. Pod katero vlado že smo sprejeli ZPIZ-2? Se spomnimo, tisti, ki smo bili tukaj? In še, moram povedati, v konsenzu z vsemi strankami takrat v Državnem zboru smo to stvar sprejeli. Logično je, da moramo prevzemati tudi posledice za tisto, kar je bilo takrat sprejeto. Vsi v enaki meri, tiste stranke, oziroma poslanske skupine, ki smo še tukaj. Glede tega – ker je bilo danes omenjeno večkrat, en poslanec je celo rekel 45 milijonov odpisa dolga Jankoviću. Kateri poslanec je že odpisal gospodu Jankoviću 45 milijonov? Jaz z gotovostjo trdim, da nisem bil zraven, in jaz nisem nič odpisal gospodu Jankoviću. Če pa kdo izmed poslancev je, potem je treba to povedati, da bomo tudi njega prijavili, da bo povedal svoje stališče, zakaj, na kakšen način je to opravil. Sistem, ki ga imamo pri nas pri pokojninah, je dokladni sistem. Tu naj bi ena generacija pomagala drugi. Seveda, odvisno je tudi od tega, koliko imamo v tej blagajni razpoložljivih sredstev, da jih lahko delimo. Ta dokladni sistem ni sistem, ki bi bil samo v naši državi. Imajo ga tudi v drugih zelo razvitih evropskih državah. To je Bismarckov sistem, ki ga imajo v Nemčiji, Avstriji, Italiji, tudi Franciji pa še kje. Po zvišanju procenta plačila delodajalcev se je povzročilo primanjkljaj sredstev za izplačilo pokojnin. Vemo, da so delodajalci [[…]]Bom rekel takole, neka vlada pred letom 2000 je delodajalcem znižala prispevno stopnjo. O tem smo že večkrat v Državnem zboru spregovorili. Delojemalci plačujejo enkrat višji prispevek, kot ga plačujejo delodajalci. Mislim, da je to ključen problem, da potem mora zagotavljati sredstva tudi Vlada iz proračuna, in zato se nam vedno, ko govorimo o pokojninah, zatakne. To je ključni razlog. Če bi pokojninsko blagajno polnili dejansko iz prispevkov, teh težav mi verjetno v državi ne bi imeli ali pa bi imeli bistveno manjša bremena, kot jih imamo sedaj. Ta zavarovalni sistem je na nek način dovolj dober in ga je treba seveda spoštovati, ampak v nedogled z nekimi znižanji, v kolikor govorimo o tem, da se bo določena stvar zniževala, enostavno in preprosto ne bomo mogli zagotoviti dovolj sredstev. Kaj sem hotel povedati? Povedati sem hotel to, da smo na pokojninsko blagajno že v preteklosti na nek način nalagali obveznosti, večkrat pa tudi v sedanjosti to počnemo. In pokojninska blagajna nima znotraj tega sistema bremen samo z upokojenci, ampak tudi z nekaterimi drugimi. Jaz mislim, da bi mogoče bilo tudi to ključno, da si te zadeve enkrat v tej državi razčistimo.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil državni sekretar gospod Božič. Izvolite.
Hvala za besedo. Zgolj nekaj krajših komentarjev. Prej je bila omenjena pokojnina 300 evrov – takšne pokojnine ni. Lahko je nadomestilo, ne more biti pa pokojnina. To bi bilo teoretično možno, če bi nekdo, ko je starejši od 65 let, prišel v situacijo, da bi postal invalid in ne bi imel nabranih niti 15 let pokojninske dobe. V nasprotnem primeru bi se upokojil starostno. Druga zadeva. Kar se tiče pogleda Vlade in ko se pogovarjamo o neki sorazmernosti, govorimo o tem, da je treba vse sorazmerno dvigniti, da ne pride do neke situacije, ko se nekomu zaradi splošnega dviga ne pripozna njegov večji prispevek v pokojninsko blagajno. Pri čemer moram še enkrat opozoriti, da se tistemu, ki je delal oziroma se mu je bodisi zgodila poklicna bolezen bodisi je postal invalid zaradi dela, odmeri pokojnina enako, kot je pri polnih pogojih, se pravi za 40 let pokojninske dobe. Tako da danes bolj ali manj razpravljate bodisi o tistih, ki so upravičeni do nekega nadomestila, se pravi se niso invalidsko upokojili, zato ker je ocenjeno, da lahko del svojih dohodkov dosegajo na trgu dela, bodisi gre za neke druge situacije. Kar se tiče nadomestil, kar je bilo prej izzvano. Vladna novela govori tudi o nadomestilih. Ne o pokojninah, tudi o nadomestilih. In tam je predvideno, da bo takšno nadomestilo dvignjeno s 60 na 80 %, kar v osnovi pomeni, da se bo dvignilo približno za eno tretjino. Tako da se bodo nadomestila iz invalidskega zavarovanja v prihodnje dvignila, in to je tudi naš namen, poleg tega, da se dvigujejo odmerni odstotki. Kaj je smisel tega? Da se dejansko pripozna, koliko let je nekdo delal, se pravi prišteje se še nek fiktivni izračun dobe – to že danes velja – k dobi, ki je bila izpolnjena, pogleda se, koliko je nekdo vplačeval, in se na tej podlagi potem tudi izračuna invalidska pokojnina, ki je pa znatno višja od tistih zneskov, ki se danes pogosto omenjajo. Druga zadeva, s strani poslanca Logarja je bila omenjena Pandorina skrinjica. Danes vas je Levica pri tem predlogu podprla, kar ste najbrž tudi opazili na začetku. Tako da pristop, za katerega ste ga ocenili, da gre za odpravo anomalij – ocenjujem, da je vladni predlog boljše pripravljen. Je pa dejstvo, da se bomo morali v naslednjem paketu – in to je stvar tudi Ekonomsko-socialnega sveta – lotiti tega tudi bolj podrobno. V prvi fazi je to to, kar je bilo možno narediti. Bi pa opozoril na tiste zadeve, ki so bile omenjene, zakaj ne gremo s tem zakonom naprej, se pravi, zakaj po mnenju Vlade ni primeren. Že v uvodu sem povedal vsebinske razloge za to, rešitev ni dobra, tudi to, da vladni predlog predvideva dvig odmernega odstotka in dvig nadomestil iz invalidskega in da se ta dvigujejo sorazmerno. Sočasno bi pa omenil še en drug dogodek, ki se je nedavno zgodil, in to je blokada socialnega dialoga. Pred kratkim, kot veste, so delodajalci odstopili od socialnega dialoga. Eden izmed razlogov je bil ta, da je ena izmed opozicijskih strank, ki je sicer partnerica Vlade, vložila več zakonskih predlogov, in načeloma je po protokolu, ki ga imamo, se pravi po pravilih delovanja Ekonomsko-socialnega sveta, tema, ki se dotika določenih področij, poslana na Ekonomsko-socialni svet, preden gre v Državni zbor v razpravo. Ravno iz tega razloga so odstopili delodajalci začasno, zdaj se zadeva rešuje, podprli so jih pri tem tudi delojemalci, se pravi predstavniki sindikatov, sočasno je tudi nekoliko prej, kot je bilo predvideno, odstopila predsedujoča Ekonomsko-socialnemu svetu, v tem trenutku je bila to Lidija Jerkič, ki je predstavljala stran sindikatov, seveda bo ta zamenjava v nekem doglednem času narejena, ko prevzema žezlo predsedovanja ESS Vlada z ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Ksenijo Klampfer. Še enkrat bi opozoril, večkrat je bil omenjen tudi varstveni dodatek. Varstveni dodatek je na razpolago za vse, se pravi tukaj govorimo tako v situaciji, ko je nekdo upokojen, tako v situaciji, ko je nekdo invalidsko upokojen, tako v situaciji, ko nekdo v bistvu nima na razpolago nekega dohodka, s katerim bi se prebil skozi mesec, v kolikor izpolnjuje pogoje. Pogoji so splošne narave. Če izpolnjuje pogoje, je potem upravičen bodisi do 591 evrov, že prej je bilo povedano, kje je tista starostna meja, oziroma 623 evrov za višje starosti. Vlada se je ne glede na to, kar je bilo danes večkrat rečeno, tega lotila sistematično, peljala skozi dialog. Zakaj toliko časa traja? Samo pograjanja s socialnimi partnerji, osem krogov, so trajala približno šest mesecev. Vmes je je bila tudi javna razprava, vmes je bilo tudi medresorsko usklajevanje. Prehodno je bilo treba zadeve uskladiti v obliki izhodišč s koalicijo, izpeljati tudi plenarna zasedanja Ekonomsko-socialnega sveta zaradi tega, da se je pridobilo mandate, da se je pridobilo pogajalske skupine in vse skupaj izpeljalo tako, kot je treba. To je tudi eden izmed razlogov. Se pravi, mi bi radi peljali te zadeve v socialnem dialogu. Ne nazadnje se pri temah, kot je pokojninska zakonodaja ali pa tudi delovnopravna zakonodaja običajno pričakuje soglasje socialnih partnerjev. Ni tako kot recimo v primeru kakšnih davčnih sprememb in podobno, ko zadostuje zgolj razprava, pridobitev informacije, potem povratna informacija, razlaga, zakaj morda kakšna stvar ni bila upoštevana, in potem se lahko gre v vladni in nato parlamentarni postopek. Se pravi, v tem primeru je ta del nekoliko zahtevnejši, tudi pričakovanja so nekoliko višja. Jaz sem zelo zadovoljen, da nam je to, vsaj kar se tiče vladnega predloga, v tem času uspelo. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima dr. Anže Logar. Izvolite.
Hvala. Jaz mislim, da temu zakonu noben od partnerjev iz ESS ne bi nasprotoval. Ampak državni sekretar se je izognil mojemu zelo eksplicitnemu vprašanju. Jaz sem ga vprašal, ali bo ta dvig odstotka nadomestila, ki ga prinaša ta mini reforma pokojninskega sistema, ki je bila zdaj potrjena ne ESS, Ekonomsko-socialnem svetu, tudi za nazaj tistim, ki so se upokojili prej oziroma ki prejemajo nadomestila po teh mizerno nizkih odstotkih, dvignil na raven, kot jo prinaša ta nova zakonodaja. Jaz tega odgovora nisem dobil pa bi prosil državnega sekretarja, da je zelo ekspliciten glede tega.
Hvala lepa. Državni sekretar pravi, da vam je odgovoril, tako da nadaljujemo z razpravo. Naslednji ima besedo gospod Vojko Starović, pripravi naj se gospod Igor Zorčič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Danes ponovno poslušamo o uničevanju države in popolni brezbrižnosti te koalicije do tegob najšibkejših. Podobno kot po televiziji, po časopisih in drugih medijih se tudi v Državnem zboru navajajo in ponavljajo žalostne zgodbe in anomalije z dna in z vrha družbene lestvice. Gre za čustvene in dramaturške zgodbe, ki pritegnejo poslušalce. Neka dejstva in suhi podatki jih pač ne pritegnejo toliko. Ponovil bi nekaj številk, ki so bile danes že izrečene v tem zboru, ne na tej točki, ampak ob točki, ko nam je bil predstavljen proračun. Letos bo za socialne transferje namenjeno 155 milijonov več. Penzije so se dvignile enkrat za 2,7 %, ko je bilo, in še enkrat bo dodatno 1,5. Za drugo leto predsednik Vlade napoveduje 315 milijonov več za pokojninsko blagajno. Zdaj jaz ne razumem, kje kje je tu uničevanje socialne države. Nedvomno je sicer dokazano, tudi moderna nevroznanost tu postreže z jasnimi dokazi, da se pri ljudeh vzbudi zanimanje in razburjenje in jih bolj povleče v zgodbo, če so zgodbe negativne, kakor če so pozitivne. To je pravzaprav evolucijsko in razvojno popolnoma jasno, tudi včeraj in danes, da na tisto, kar nas ogroža, ljudje bolj reagiramo. Posledično se zaradi takšne konstrukcije realnosti, ki jo močno podpirajo tudi mediji, širi občutek in mnenje, da je naša družba izrazito nepravična. Pa je res tako hudo? Mednarodno primerljivi podatki govorijo o zadevi povsem drugače. Pa poglejmo svetovno primerljive podatke. Poleg rasti bruto družbenega produkta, ki ga imamo med največjimi v Evropi in tudi v svetu, kot mere gospodarske aktivnosti je v sedanjem času na voljo tudi vrsta drugih pomembnih meril in kriterijev. Med njimi Human development index, Genuine progress indicator, Genuine wealth ter številna druga merila in kriteriji, ki poskušajo zajeti med njimi tudi napredek pri trajnostnem razvoju. Eno bolj uveljavljenih meril razvoja je indeks človekovega razvoja, to je tako imenovani Human Development Index, HDI. Zajema razvitost države glede na bruto družbeni produkt na Ginijev koeficient porazdelitve dohodka, izobraženost glede na pričakovana in povprečna leta šolanja ter zdravje glede na pričakovano življenjsko dobo. S tem se meri širši družbeni vidik prilivanja ekonomskega uspeha v širšo družbeno blaginjo. Po objektivno merljivih kazalcih, to so bruto družbeni produkt po prebivalcu, pričakovana življenjska doba, vpis v šole, pismenost in tako dalje. Po tem indeksu človekovega razvoja je Slovenija na 25. mestu v svetu. Zdaj naj mi nekdo razloži, kje je tu uničevanje socialne države. Med njimi, kar sešteje ta Ginijev koeficient neenakosti, čeprav mnogi očitajo, da smo v Sloveniji prvaki v tem, da zaradi tega zadržujemo razvoj, smo dejansko v samem svetovnem vrhu. Ta indeks pokaže, da je Slovenija ena od držav z najmanjšimi neenakostmi dohodka v svetu. Kar pomeni kljub vsem ekstremom žalostno, se strinjam. Je žalostno to in so anomalije, o katerih se toliko govori, a so razlike med Slovenci bistveno manjše kot drugje. Dajmo tudi te stvari upoštevati. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Igor Zorčič se je odjavil od razprave, tako da dobi naslednja besedo gospa Alenka Jeraj, pripravi pa naj se gospod Primož Siter. Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni vsi! Kolega Knežak je povedal, da so se z dvigom denarne socialne pomoči porušila vsa razmerja. Tudi mi smo takrat na to opozarjali, bi ga pa rada spomnila, da je njegova vlada to spremenila, torej vlada, v kateri je sodelovala tudi SD in njihova ministrica Kopač Mrakova. Tudi sedaj, kar se dogaja, tudi v tej vladi ste SD. Torej če želite kaj narediti in želite kaj spremeniti, potem to naredite, ne pa očitati nam, ki pač neke stvari predlagamo. Tudi mi smo takrat, kot rečeno, povedali, da se podirajo razmerja, ki bodo dolgoročno pomenila veliko problemov, in dejansko jih pomenijo. Prišli smo do absurdov, ko lahko nekdo prek socialne pomoči dobi več kot nekdo, ki dela, oziroma da nekdo prek socialne pomoči dobi več, kot nekdo na primer dobi pokojnine za to, da je delal, mnogo let lahko delal. Potem mu mi rečemo, glej, pa zaprosi za socialno pomoč, če imaš prenizko pokojnino. Veste, to je zelo ponižujoče za ljudi, da si s svojim delom niso zaslužili niti toliko, da bi lahko sedaj dostojno živeli. Velikokrat se pogovarjamo o pragu revščine, tudi o tem, koliko upokojencev je na pragu revščine oziroma pod pragom revščine, ko pa je predlog, da se njihov socialni položaj nekoliko izboljša, ste pa proti temu. Mi smo tudi spraševali državnega sekretarja, ker dejansko že imamo v parlamentu predlog spremembe Zpiza, ki ga predlagate. Koalicijski poslanci so rekli, ne bomo podprli vašega predloga, zato ker to ureja Vlada in bo celostno uredila, Vlada to popravlja in tako naprej. Ampak seveda, če odpreš zakon, ki ga predlaga Vlada, ki ga je vložila v parlament, dejansko spreminja 39. člen, vezan na najnižjo pokojnino, med njimi tudi invalidsko pokojnino, v katerem se določa postopno zviševanje odstotka. Se pravi, v naslednjih petih letih bomo prišli do odstotka 29, zdaj imamo 26 %, potem bo 29, ampak seveda, to, česar državni sekretar ni povedal, je, da bo to veljalo od sedaj naprej, ne velja pa za tiste invalidske upokojence, ki so zdajle invalidski upokojenci in ki zdajle komajda preživijo s tisto mizerijo, ki jo dobijo od pokojnine. Zato smo mi to predlagali. Že marca ste rekli, bomo to mi uredili – ja, urejate zakon, ampak urejate za vse naslednje invalidske upokojence, ne pa za te, ki so ta trenutek. Zato je, veste, s strani koalicijskih poslancev zelo, bom rekla, grdo, da rečete, to Vlada ureja v tem zakonu. Ureja za naslednje upokojence, za vse te, ki pa zdajle živijo s to mizerijo od pokojnine, se ne bo nič spremenilo. Oni bodo ostali na istem, zato ker ste marca zavrnili naš predlog zakona in ker ga očitno tudi tokrat zavračate. Jaz vem, da ko se dela pokojninska reforma, težko posežeš nazaj, čeprav imamo velike krivice. Ljudje, ki se bodo kasneje upokojevali, bodo imeli v bistvu boljše pokojnine kot tisti, ki so se pred nekaj leti. Najbrž to res ni pošteno do nikogar, ampak tudi v tem primeru, ko bi dejansko lahko tem nekim invalidskim upokojencem, o katerih smo skupaj ugotovili, da jih ni tako zelo veliko, pomagali, to zavračate. In še enkrat, ne izgovarjajte se na zakon, ki ga je pripravila Vlada, ker tisti zakon bo veljal za naslednje upokojence, ne za te, ki so danes invalidsko upokojeni. Zato bom jaz seveda naš predlog zakona podprla. Če bi bilo res toliko volje, kot se je je tukajle izražalo, za to, da se kakšne kategorije upokojencev uredijo, bi to tudi naredili. Sicer ste v koalicijski pogodbi napisali: »Invalidske in vdovske pokojnine je treba na novo sistemsko urediti ter dvigniti na nivo, da omogoča vsaj minimalne življenjske standarde.« Ko boste danes glasovali proti našemu zakonu, boste glasovali za to, da se ne dvignejo na nivo, ki omogoča vsaj minimalni življenjski standard.
Hvala lepa. Besedo ima Primož Siter, pripravi naj se Jožef Lenart. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi! Napeto in pozorno sem poslušal to razpravo in ugotavljam eno zanimivo stvar. Ko poslušam razprave iz sredine in z desne strani tribune, se počutim malo, kot da bi poslušal razpravo iz četrtkove seje odbora za delo s strani Levice. Socialni čut, skrb za najšibkejše in vsa ta sporočila, ki ste nam jih z vseh strani streljali nazaj kot neprimerna, populizem, demagogijo in tako naprej. Jaz se sprašujem, kaj se je v teh treh dneh od četrtka do danes zgodilo, in grem po svojem koledarju, pa ne vidim na svetovni ravni, na naši v parlamentu, nikjer nobenega velikega dogodka ali pa neke velike stvari, ki bi na to vplivala. In se res sprašujem, mogoče smo pa s svojo razpravo le zbudili kakšno dobro stvar na kakšnem naslovu. Jaz bi poudaril predvsem to, da si nalijmo čistega vina na krovni ravni, preden se spuščamo v specifike invalidov ali pa katerekoli manjše deprivilegirane skupine. Krovni problem, zakaj se danes sploh pogovarjamo oziroma da sploh rešujemo ta problem, tiči prav tako na strani predlagateljev. 31. maja 2012 je v veljavo stopil Zujf, ki je vsepovprek odrezal, in zdaj predlagatelj prihaja z nekimi cukrčki, bomo tukaj malo dvignili pa tamle malo in to stvarco popravili in tisto stvarco popravili, sistem je pa cel kolapsiral. To je tako, kot če bi nekoga jaz zdaj pretepel do krvi, do modric in bi bil jaz tisti dobri samaritan, ki ga bom pa zdaj odpeljal v bolnico in se tolkel po prsih, o, kako sem jaz dobra duša, poglejte, odpeljal sem ga v bolnico. En simptom ali pa ena napačna politična smer, ki jo je Zujf odprl ali pa ki jo najlepše personificira, je splošna smer varčevanja, kar sem že razložil v uvodnem stališču poslanske skupine. Splošna smer varčevanja, ki vedno obremeni najšibkejše, bodisi v današnjem primeru skupino invalidov bodisi v primeru četrtkove seje upravičence do dodatka na delovno aktivnost, redne zaposlene, samohranilke, veččlanske družine z enim zaposlenim in tako naprej. Nikoli pa tistih, ki lahko najlažje dajo. V zadnjih letih je svet pridobil največje število milijarderjev, revščina se pa na drugi strani poglablja. Prav tako v uvodnem stališču sem dal primer porušenega nepremičninskega trga. V Sloveniji nekaj zgornjih procentov najbogatejših, najpremožnejših drži v rokah po 140 nepremičnin, študentje pa so se prejšnji mesec ubijali in niso vedeli, kako bi prišli do svoje majhne najemniške sobice, recimo samo v Ljubljani! Varčujemo pri invalidih in zdaj z nekimi piarovskimi instanti poskušamo ta naš osnovni izvirni greh popraviti, varčujemo na dodatku za delovno aktivnost, katerega ukinitev da bo v državni proračun pripeljala 16 drobnih milijonov za proračun, na samohranilkah in tako naprej. Varčujemo na 305 ljudeh, za katere smo pred sejo odbora za delo ugotovili, da so sužnji, da delajo in da za svoje delo niso plačani, in jim bomo zdaj vzeli po 200 evrov. Zdaj pa si predstavljajte 305 najpremožnejših Slovencev, če bi proporcionalno, kar v družinskem ali osebnem proračunu predstavlja 200 evrov nekomu finančno šibkemu, nekomu revnemu – kaj bi predstavljalo za državni proračun, če bi proporcionalno najpremožnejši Slovenec prispeval v tej meri? Skratka, smer varčevanja je v startu že od leta 2012, od Zujfa, zastavljena napačno. Zato kot smo rekli, mi bomo ta predlog podprli, ker prinese vsaj en popravek, ampak popravek za napako, ki ste jo predlagatelji napravili sami. In ne se zdaj tolči po prsih, ko pravite, da pospravljate smeti. Pospravljate smeti, ki ste jih nasmetili sami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Lenart. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Danes smo poslušali predsednika Vlade gospoda Šarca, da imamo največji proračun zadnjih let vse od finančno-ekonomske krize. Sliši se spodbudno, ampak resnično ne vem, kako bodo ti kazalniki visoke verske številke pomagali tem ljudem, o katerih danes govorimo. Torej, krize je konec, ampak ali samo to šteje? In sicer, citat iz leta 2016 govori: »Ta država in njeni ključni politiki izvajajo klasično obliko socialnega genocida. Na terenu je to videti tako, da upokojenci invalidi umirajo na obroke.« Konec citata, to pravijo v humanitarnem društvu UPornik, kjer pomagajo ljudem v stiski. Tudi tisti, ki kaj več hodimo po terenu, vidimo na domovih ljudi, ki se preživljajo z 290 evri, in to je normalno premalo za dostojno življenje. Kot že rečeno, ti ljudje obstajajo. In če še enkrat ponovim, Vlada situacijo dobro pozna. Kolegice iz koalicije danes, bom rekel, iščejo dlako v jajcu, ampak povejte mi, zakaj za vraga je pa zdaj pomembno, kako se reče enemu prejemku v višini 290 evrov, nadomestilo, penzija, plačilo, prejemek. Povejte mi, zakaj je pomembno, če za to dobiš 20 konzerv paštete, 20 kilogramov kruha, 20 litrov mleka, mogoče še 20 kilogramov zelenjave, z ostalim bi pa moral plačati položnice. V eni hiški v Slovenskih goricah je to premalo, da se poravnajo vse položnice. Zaradi tega Vlada situacijo pozna. Vemo, koalicijo vodi LMŠ, ne naredi nič. Tudi ostali v koaliciji ste odgovorni in vas danes malo peče vest, ampak odgovorni ste za to bedo, in ne iskati dlake v jajcu. Ali znate iti v akcijo? To pomeni hitro reševanje teh revčkov, teh revežev. To se mora zgoditi takoj, preteklo je spet pol leta. Zakaj mi vlagamo? Zato, ker je preteklo pol leta, in to je pol leta revščine za te ljudi. Zaradi tega lepo prosim, če imate delo, delajte in naj pride ta efekt čim prej od vas, sicer pa podpirajte te predloge, ki jih damo. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in predstavnica predlagatelja. Besedo ima predstavnik Vlade. Izvolite.
Hvala za besedo. Kot rečeno že v uvodni besedi, Vlada predloga zakona ne podpira. Kot veste, je v Državnem zboru že predlog Vlade, ki je dosegel visok konsenz tudi na Ekonomsko-socialnem svetu, se pravi je dosegel soglasje, in delno naslavlja tudi določene težave, ki smo jih zaznali v povezavi z invalidskimi pokojninami pa tudi nadomestili. Je pa dejstvo, da bomo ta zagon, ki je bil do zdaj izkoriščen, se pravi, da smo v šestih, sedmih mesecih uspeli to peljati skozi postopke na Ekonomsko-socialnem svetu, skozi pogajanja, se pogovorili s koalicijo in tako naprej, izkoristili za to, da gremo zdaj naprej. V ta namen je tudi ostala pogajalska skupina, ki se bo s tem področjem ukvarjala. Mi ocenjujemo, da bomo še pred koncem leta imeli že nov nabor izhodišč. Ta bodo vsebovala tako določene rešitve, ki se tičejo invalidskih pokojnin oziroma nadomestil, vsebovala bodo tudi rešitve, ki se tičejo drugega, tretjega stebra, in pogovarjati se bomo morali o splošnih upokojitvenih pogojih. Ker pokojninski sistem je sistem, za katerega je treba stalno skrbeti, ga servisirati, zaradi tega, da lahko tudi na dolgi rok služi ljudem, za katere je bil tudi dejansko vzpostavljen. Zagotovo gre za zahtevno področje. Iz tega razloga je tudi pomemben dialog, na koncu tudi širok konsenz, zaradi tega tudi današnjo razpravo, kljub temu da gre za ponovno, lahko rečemo temu, prvo razpravo o istih rešitvah, štejem za pozitivno, ker se je treba o pokojninskem sistemu pogovarjati, da se dvigne tudi osveščenost in se vidi, kje so tiste težave, ki jih je treba nasloviti. Kot rečeno že uvodoma, Vlada tega predloga ne podpira. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ja. Če želita razpravljati tudi predstavnica predlagatelja Anja Bah Žibert ter predstavnik Vlade, prosim, da se prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnja, in sicer najprej predstavnik Vlade in nato predstavnica predlagatelja. Prosim za prijavo. Prijavljene imamo štiri kandidate, vsak dobi po pet minut. Prva je na vrsti Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav, kolegice, kolegi, lep pozdrav, državni sekretar! Danes že kar nekaj časa poslušamo o tem, kako smo v koaliciji nesramni do invalidov, kako sploh ne razumemo, kako ljudje težko živijo, kako samo opoziciji ljudje zaskrbljeno pišejo, naj jih reši pred to hudobno levo vlado, in vse te zgodbice, no, da jih ne bom ponavljala. Jaz imam res v zadnjem času občutek, da je to vlado pa pričakalo res čisto vse, česar se v 28 letih ni uspelo rešiti. Pa ne boste verjeli, vsi so bili že v tem parlamentu, razen LMŠ. Očitno imam neke napačne informacije, ker vse, kar LMŠ v tem trenutku odpre oziroma predsednik Vlade odpre, se podira in ne štima, in sistem se sesuva, in v Sloveniji živimo grozljivo, katastrofalno slabo, in v Sloveniji bomo čez tri sekunde imeli vojno, in v Sloveniji je pravzaprav najboljše, da takoj vsi spakiramo in gremo! Pa dragi moji, ali se vi zavedate, tisti, ki to govorite, da nas ljudje poslušajo? Da nas ljudje poslušajo in si mislijo, da živimo mi v neki drugi Sloveniji, kot živijo oni? Jaz bi si res tukaj želela, prvič, poštene in korektne razprave, v kateri bi tudi opozicija slišala, da če bo še 65-krat isto zadevo vložila, ne more stvari vlagati parcialno, ampak je stvari treba urediti sistemsko, ker pač niso urejene sistemsko! In v 28 letih jih tudi vi niste uredili sistemsko! Jaz ne morem pomagati, vi ste tu sedeli, ne jaz. Jaz sedim tukaj slabo leto in poslušam, kako je vse narobe in kako sem za vse na tem svetu božjem kriva. Pa ne samo jaz, da ne govorim o predsedniku Vlade, on pa je tako ali tako kriv za čisto vse. Dajmo se prosim lepo malo zbrati, dajmo globoko zadihati, dajmo se zavedati, zakaj smo tukaj, in začeti stvari reševati skupaj, začenši s tem, da se začnemo pogovarjati. In potem slišim Levico zadnjič na odboru, ki je trajal 13 ur, kako LMŠ ne vem kaj vse počne s SDS, kako se dogovarja, kaj počne, in danes ugotovim, da to pravzaprav počno oni. Pa nič narobe. Kar se mene tiče, se lahko mi vsi usedemo in se pogovarjamo in tudi rešitve najdemo, samo nehajte to početi s figo v žepu in nehajte obtoževati nas, ki pač zdaj vašega predloga ne bomo podprli, da smo najslabši in da smo proti invalidom in da smo proti revnim in da si pravzaprav želimo, da bi v Sloveniji vsi bili revni! Mislim, saj to človek pride v noro pamet, kot reče moja mama. Gospod državni sekretar je danes že petnajstkrat ponovil, da je v proceduri zakon, ki bo stvari sistemsko uredil, ki bo stvari končno peljal v pravo smer, in jaz ne razumem, zakaj tega ne slišite. Oziroma razumem, jaz razumem, da je za vas to šov, jaz tudi razumem, da je to pri vas pač, ne vem, vaša naloga, da to počnete. To vse razumem. Moram pa priznati, da to vedno težje prenašam, ker vsak, ki je dobronameren, ki želi tej državi dobro in ki se zaveda, zakaj je prišel sem, dela v dobrobit ljudi in vseh nas, ne dela pa proti samo zato, da je proti! Ali pa sem jaz padla čisto z lune pa sploh ne razumem tega. Skratka, jaz si želim, da državni sekretar zadevo, ki bo sistemsko urejena, s katero se bodo strinjali tudi socialni partnerji, ESS ne nazadnje, čim prej sprovedemo, in pričakujem od kolegov iz opozicije, da bodo takrat sistemski zakon tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite postopkovno.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Jaz sem bila ves čas v dvorani, sem tudi predlagateljica, za razliko od kolegice, ki je ni bilo v dvorani ves čas. Prosim, da jo opozorite, da naj ne trosi laži, ker danes predsednik Vlade ni bil niti enkrat omenjen. Jaz verjamem, da je ona obsedena z njim, ampak mi nismo. Mi smo se pogovarjali o konkretnem zakonu, o konkretnih problemih in jaz res prosim, da se tukaj ne trosijo laži. Hvala.
Hvala lepa. Upam, da ste slišali. Besedo ima Robert Pavšič. Izvolite.
No, jaz sem pa dostikrat slišal, da je bila omenjena vlada Marjana Šarca, ampak to je izven današnje tematike. Večkrat smo slišali in že ugotavljali stanje, torej konstatacija stanja je bistveno, največji proračun, proračun je naravnan razvojno in socialno, in potem bomo verjetno še dva meseca poslušali, kako smo res – da nadgradim kolegico Lidijo – vedno grdi pa vedno proti opozicijskim predlogom. Ja, če so pa vedno isti predlogi pa vedno pravi moment izbrani. Tajming je vedno tisti, ki pove o namenu, ali naj bi bil to pravi namen, torej reševati neko tematiko, ali je bil namen mogoče samo poriniti dežnik v špice kolesja. To boste sami vedeli in sami ocenili. Čeprav imamo socialen proračun, razvojni proračun, imamo v sistemu ogromno anomalij. Ena od teh se je obravnavala že prejšnji petek na maratonski seji in kaže na to, da je dejansko ne potrebno, ampak nujno celovito pristopati do socialne politike. Nihče ne pravi, da je najboljša, rožnata in da je edina prava. Daleč od tega, sistem ima dejansko ogromno vprašajev, ampak treba se je zavedati, da je 95 % proračuna zakonsko določenega, in v teh 95 % je potrebno iskati pravičnost in seveda dati tistim ljudem, ki ne morejo delati ali pa ki so svoje naredili v aktivni dobi, ki so zaslužili svoje pokojnine ali pa so pred tem zboleli, dati toliko, da lahko dostojno živijo. S tem se vsi strinjamo. Mene nič ne peče vest, ker bom danes glasoval proti, me je pa sram. Pa ne zaradi moje odločitve. Sram me je zato, ker se je v zadnjih 30 letih konstantno zniževalo odmerne odstotke, konstantno se je zmanjševalo te razlike za pokrivanje revščine, konstantno se je zmanjševalo plače. In zdaj se je točno to zgodilo, kar je kolegica Lidija rekla, vse se je zvalilo v tole stavbo. Odgovoren sem lahko, kriv pa ne bom, ker tudi jaz sem samo eno leto tukaj. Seveda bom prevzel odgovornost za to. In zdaj je najlažje ali s te opozicijske strani ali pa s te opozicijske strani vstati pa kričati pa iskati pravico in pravičnost, ampak pozablja se pa na eno bistveno zadevo, na odgovornost, kakšne bodo posledice takšnih odločitev. Danes bo mogoče tale šla skozi, ampak petnajst ali pa deset ali pa pet takšnih odločitev in se celoten pokojninski sistem lahko podre, čez noč. Pa vsi ostanejo brez pokojnin! Lahko. In če imamo na drugi strani sekretarja, ki zelo suvereno, zelo jasno pove – in to poudarja danes že, ne vem, koliko ur traja tale točka dnevnega reda – nenehno poudarja, da je v proceduri zakon, ki bo naslovil tudi to vprašanje, počakajmo na zakon in dajmo potem še zadeve nadgraditi pa pomagati ljudem, da bodo lahko dostojno živeli. Ampak bojim pa se, da bomo s takšnimi parcialnimi ukrepi sprožili domino efekt in se bo čez noč vse podrlo. Tako da razen tega, da se začnemo malo poslušati, pa ne samo poslušati, tudi slišati, se tukaj kaj drugega kot pike na koncu ne da dodati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Kratek bom, ampak nekako se mi je zdelo, da je prav, da to povem. DSP, sprejetje v lanskem letu, prvo, kar je, danes je bilo rečeno, da je bila to naša vlada – SD ni bila vlada, to je bila vlada Mira Cerarja, v kateri smo sodelovali, seveda. Mislim, da je prav pa korektno, da povemo tudi to, da je bila ministrica odgovorna za resor dela. Predlog ministrice za dvig tega DSP je bil, mislim da, 330 evrov – za kakšen evro gor, dol me prosim ne držite za besedo, ker še nisem bil v parlamentu, sem pa te zadeve spremljal. Spremljal sem pa predvsem ogorčenje bivše ministrice, ker je, ko smo imeli strankarski sestanek na to temo, rekla, s tem, če bomo šli čez to mejo, bomo podrli vsa razmerja v tej državi. In to se je naredilo s tem dvigom DSP. Pa pustimo, zaradi korektnosti je tudi prav, da povem, da smo imeli možnost konec leta, ko je poteklo trajanje tega DSP, da bi ga pa ukinili, to je tudi res. Pa ga nismo, ker v tej državi imamo pa res tudi problem kaj vzeti, kakšno zadevo. Tudi to je prav. Sicer se pa strinjam. Tisto, kar jaz pogrešam v tem državnem zboru, je pa odgovornost, kot je že kolega pred mano rekel. Pa najsibo s tovariši z moje desne strani, danes nobenega ni, mi smo jim v koaliciji ponujali sodelovanje oziroma da pridejo v vlado. Prevzemite resor za delo, družino in socialne zadeve pa bodite pametni pa dajte potem rešitve, ki jih boste morali najti, za razliko od tega, da pametujete, brez tega da ste zadolženi za finančna sredstva, te zadeve tudi izpeljati v življenju. Razumem tudi užaljenost oziroma stališče SDS. Pri petindvajsetih ali šestindvajsetih, ne vem, koliko poslancev imate, verjamem, da vam je izredno težko sedeti notri, ker niste v tem političnem prostoru našli nobenega, ki bi vam bil pripravljen še tistih nekaj glasov dati, da bi lahko sestavili vlado. To verjamem, ampak to je vprašanje, ki ga boste morali vi pri sebi razčistiti, kaj je do tega pripeljalo. Je pa super, jaz se spomnim, nekaj mesecev ta zakon gre – čeprav sami vsebini pa namenu, kakor sem rekel že prej, nič ne oporekam, stanje je dejansko slabo, ne moremo pa danes tega spet parcialno reševati. O dobronamernosti tega pa da ni vložen eden izmed tistih všečnih zakonov z vaše strani, pa močno dvomim, ker, spomnite se, v lanskem letu ste nam pri približno milijardi več prihodkov v proračun dali v kratkem času dveh, treh mesecev skupaj z Novo Slovenijo, mislim, da za milijardo 300 nekih super predlogov, kar je, ko se deli, super, če nisi v vlogi, da moraš zagotoviti sredstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci! Ni sicer moja tema, ampak kljub temu se moram oglasiti, ker se mi zdi, da – enostavno ne razumem, no, tega, kako da vsi mi poslanci, poslanke ne razumemo težav invalidov. Vemo, da jih živi večina pod pragom revščine, ena tretjina jih delati ne more, pa bi radi delali. Ne more delati, torej živijo s tistimi nekaj evri. Jaz jih kar nekaj poznam in vem, da jim ni lahko. Rečeno je bilo tukaj v razpravi, zakaj ne bi tega podprli, parcialni predlogi, vse izpred ne vem koliko let je padlo na Šarčevo vlado, da smo zmanjšali z Zujfom in tako naprej. Saj nikoli, konec koncev, v naši državi ni bilo urejeno vse tako, kot mora biti. Bolj ali manj so na oblasti leve vlade, prejšnji sistem vemo, kakšen je bil, zdaj pa tudi, saj naša vlada je bila samo štiri leta v bistvu, pa tisto dobro leto, ko Levica ni zdržala in je bilo treba demonstrirati in prekiniti to vladanje. Od leta 1945 pa verjetno vse do danes se pogovarjamo ali pa so se pogovarjali pred nami iste stvari. Nikoli se niso uredile stvari tako, kot je treba, ne za invalide, ne za upokojence, ne za marsikaj drugega. Pa se ne bom zdaj oddaljeval od teme. Ko končno v Slovenski demokratski stranki poskušamo nekaj urediti, nekaj, kar bi bilo res zelo pomembno in zelo lepo in v smislu socialnega čuta in skrbi do šibkejših, kar tukaj notri v parlamentu nonstop poslušamo, pa pač ne pride do soglasja, da bi se to uredilo. Razlog je zdaj trenutno, da smo pač mi v opoziciji in to predlagamo, in to za vlado ni sprejemljivo. Kot pravi državni sekretar, bodo ponudili svoj predlog, kdaj, ne vemo. Skoraj pri vsaki zadevi, ko nekaj predlagamo, se potem začne v izogib temu govoriti, da bomo pa pač predlagali nek svoj zakon, svojo rešitev, ki bo boljša, ki bo celovita, ki bo sistemska, jo bomo predlagali, jo bomo, in jo bomo, pa jo bomo, pa jo bomo še enkrat predlagali, pa jo bomo – ampak nikjer je ni. Teh rešitev ni. Ne samo na tem področju, tudi na mnogih drugih, kar me zelo zelo žalosti. Potem se tukaj pogovarjamo poslanci, seveda, kdo kaj ponudi, kdo bo več ponudil, kdo ne bo ponudil – ja hudiča, saj invalidi niso krompir, da bomo ponujali tako kot na tržnici. Mislim [[…]]Ne moremo se tako pogovarjati. Jaz vas prosim v svojem imenu in v imenu vseh invalidov, ki jih poznam, v imenu vseh, ki se obračajo tudi na mene, tudi tako kot na druge kolege pa verjetno tudi na vas s strani koalicije – saj verjetno si ne morete zatiskati oči, ko spremljate to težko življenje invalidov, ki niso sami krivi, da so invalidi, in verjetno bo marsikoga pekla potem vest, ko ne bo pritisnil tipke za to, kar mi predlagamo. Jaz verjamem, da bo tako. Zato prosim, da strnemo vrste in podpremo ta predlog, ki ni slab, ki je dobronameren in ki je namenjen tej ranljivi skupini, torej invalidom. Ne vem, ali moramo res od leta 1945, pa še danes živimo samo z nekimi botrstvi, z nekimi sopomočmi eden drugemu, drug drugega, toliko daleč smo že prišli, da je to, ne vem – ljudje to že malo vse skupaj čudno gledajo. Ampak po navadi ljudi kar navadite na to in so že kar navajeni. Mislim, da bo enkrat čas, da se to preseka in da se dejansko stvari uredijo in postavijo na svoja mesta, da bomo vsi normalno živeli, sploh pa te ranljive skupine, kot so invalidi, o katerih danes govorimo. Jaz bom to absolutno podprl in to pričakujem tudi od ostalih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Nekaj odgovorov še od prej, ker nisem imela časa. Kolega Siter je rekel, da je Zujf naredil kolaps v tej državi. Jaz mislim, da če Zujfa ne bi bilo, bi bili že kalopsirani in bi danes verjetno primerjavo lahko potegnili z Venezuelo in bi se med seboj pogovarjali, kdo bo komu posodil WC-papir. Ne nazadnje Zujf ni posegel v invalidske pokojnine, tako mislim, da ga danes sploh ne bi bilo treba izpostavljati. Res pa je, da so potem stranke koalicije, ki so praktično tudi danes, mnogo ukrepov iz Zujfa ne samo podaljšale, ampak jih spremenile v trajne. To pa se boste morali, nadkoalicijska Levica in koalicija, pa zmeniti med seboj. Rečeno je bilo, da gre za sistemsko ureditev, ki jo prinaša nov zakon. Lepo sem vprašala, da verjetno prinaša ta zakon tudi nekatere sistemske rešitve. Vendar pa sem jasno vprašala, kaj se bo zgodilo z enim od 7 tisoč 500 invalidskih upokojencev, ki prejemajo 300 evrov pokojnine, drugače po tem zakonu. Koliko bo imel več? Nič, spoštovani! Nič ne bo imel več. Ta sistemska rešitev pač ne vključuje tiste, ki so invalidsko upokojeni danes. Pustimo na strani varstveni dodatek, pustimo na strani usklajevanja pokojnin, ki so za vse. Ampak dejstvo je, da zakon, ki se pripravlja, tega ne ureja. Zato je potreben parcialen zakon, ker ga sistemski očitno ne ureja. Pa še nekaj. Bilo je tolikokrat danes rečeno, da se rušijo različna razmerja. Poglejte, spoštovani, to krivico. Prej sem vam povedala primere žensk, ki imajo 270 evrov invalidske pokojnine in niso same krive za to, da so pač invalidsko upokojene. Marsikatera od njih je dobesedno zdravnika prosila, da bi delala, pa vendar zdravje tega ne dovoljuje. Sedaj pa ti podatki. Povejte mi, kaj pa je to v luči sorazmernosti. Za uživanje izjemnih pokojnin imamo okoli 191 ljudi, saj to poznate, Milan Kučan, pa Makarovičeva in tako naprej, ti ljudje dobijo 4 tisoč 500 evrov pokojnine na mesec v povprečju. Eni verjetno malo več, eni pa malo manj, povprečje je takšno. Drugo, tisti, ki so bili zaposleni v službi nekdanje JLA, veste tiste JLA, ki je potem tukaj po Sloveniji s tanki lomastila, pa razbijala, pa seveda tudi ubijala – 3 tisoč 300 evrov v povprečju dobijo od države Slovenije! Vi pa danes zavračate to, da bi invalidski upokojenec dobil vsaj toliko, kolikor dobi tisti, ki je na zavodu za zaposlovanje, socialne pomoči. Se pravi, govorimo o socialni pomoči. Govorimo o tistih, ki lahko da sploh nikoli niso delali, pa dobijo tudi skoraj enkrat več kot invalidski upokojenci. To je edina rešitev tega zakona. Še nekaj za konec. Če ne verjamete nam, verjemite potem vsaj odboru OZN, ki je v poročilo o Sloveniji zaskrbljen zaradi visoke stopnje revščine oseb z invalidnostjo. In kar se tiče konvencije, spoštovani, ki govori o pravicah invalidov, so se zaradi slabega stanja življenja invalidov, ki živijo v revščini, države zavezale, med njimi tudi država Republika Slovenija – koalicija, tukaj kličem vas –, da bodo sprejele ustrezne zakonske, upravne in druge ukrepe za uresničevanje pravic, ki jih priznava ta konvencija. Še enkrat, zakon, ki ga pripravljate, ne rešuje tega, kar sem povedala. Rešuje stvari za prihodnost, ne rešuje pa aktualnega stanja. In ti ljudje bodo živeli še naprej v revščini, ne glede na to, ali boste zakon sprejeli danes ali čez dva meseca. Zgolj za konec: ne, ni všečen ta zakon. Ta zakon je prav boleč, zato ker se srečuje z ljudmi, ki dobesedno životarijo.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, 15 minut po prekinjeni 5. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA – PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O DOHODNINI. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja Jožetu Tanku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo in vsem prav lep pozdrav! Minister za finance dr. Andrej Bertoncelj je ob predstavitvi vladne novele Zakona o dohodnini dejal, da se delo mora izplačati. A kako naj verjamemo njegovim besedam, kako naj verjamemo, da vlada in koalicija mislita resno, če se je v tem mandatu denarna socialna pomoč dvignila za več kot 110 evrov na mesec oziroma za več kot tisoč 300 evrov, zaposlenim pa ste znižali le obdavčitev regresa v višini cirka 500 evrov in še od tega zneska bodo morali plačati dohodnino. Prejemniki denarnega nadomestila so bili najmanj za 900 evrov na boljšem kot delavci. Se torej delo splača? Res da se dvigne tudi minimalna plača, a kaj ko je večino dviga te plače delavcu požrla dohodnina, ker so prejemniki minimalne plače preskočili dohodninski razred. Kar pomeni, da je delavčev del dviga minimalne plače končal v državnem proračunu ter v zdravstveni in pokojninski blagajni. Isto velja ali pa podobno za delodajalski del. Marsikateremu delavcu pa so se zaradi dviga minimalne plače znižali še socialni transferji, zaradi česar so na slabšem kot pred dvigom minimalne plače. To vedo tudi sindikati. Če bi takšno napako zgrešila kakšna desna vlada, bi bili že zdavnaj že vsi na ulicah. Tudi predlog vladne novele dohodnine ne prinaša primerne rešitve. Tisti, ki dosegajo 80 % povprečne plače, bodo po vladni noveli dobili 112 evrov več na leto, tisti s povprečno plačo pa 143 evrov več na leto. Če seštejemo, bodo zaposleni najnižjih plačnih razredov po vladnih in koalicijskih odločitvah v tem mandatu dobili kakšnih tisoč evrov, medtem ko se bo položaj prejemnikov denarnih socialnih pomoči v istem obdobju izboljšal za več kot 2 tisoč 500 evrov. Tako izgleda agenda te vlade na čelu z Levico. Delo je prikrajšano za vsaj tisoč 500 evrov. Nekoč je veljalo, delu čast in oblast, čeprav sta čast in oblast ekskluzivno pripadala partiji. Danes velja čast in oblast nedelu in socialnim transferjem; manj delaš, več dobiš. Bolj sprejemljiv in bolj logičen odgovor na razmere od vladnega zakona je ta predlog naše novele dohodninskega zakona, s katerim predlagamo dvig splošne olajšave na 4 tisoč evrov, dvigujemo meje vseh dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov, znižujemo vse davčne stopnje za 2 odstotni točki in predlagamo valorizacijo osnov z rastjo življenjskih stroškov. Pri povprečni plači je letni učinek tega zakona petkrat večji kot vladnega, a je še vedno manjši od denarne socialne pomoči, ki jo vlada namenja brezposelnim. Najbrž se bomo naposlušali, da zakon ne predvideva virov, a teh je več kot dovolj. Zapravljanja proračunskega denarja, na kar opozarja Računsko sodišče, je mnogo preveč. Tudi zadnja revizija, s katero je Računsko sodišče analiziralo medsektorsko porabljanje denarja za dolgotrajno oskrbo, to potrjuje. Od leta 2014 dalje, torej v petih letih, je šlo samo za tovrstne študije z Ministrstva za zdravje in Ministrstva za delo 74 in pol milijona evrov. Če bi resno pristopili k odpravi napak, ki jih ugotovi Računsko sodišče, se o virih niti ne bi spraševali. Denarja bi bilo na pretek. Če se bo delo splačalo, torej če bo tudi dohodnina primerno nastavljena, bo več zaposlenih in bo šlo tudi bistveno manj denarja za socialne transferje ter tudi za aktivno politiko zaposlovanja, da o ostalih rezervah, ki jih lahko najdete pri ostalih proračunskih projektih, niti ne govorimo. Tam se lovke ne sekajo, ampak se le krepijo. Zakon, ki je pred vami, je primeren in smiseln odziv na spremenjene okoliščine. Zakon daje delu potrebno veljavo in je najboljša podlaga za smiselno in učinkovito izvajanje aktivne politike zaposlovanja. Storimo, kar je v naši moči, da se bo delo splačalo, tako kot sem povedal, da je dejal na predstavitvi vladnega zakona minister za finance dr. Andrej Bertoncelj. Tokrat imate to priložnost.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade Nataliji Kovač Jereb, državni sekretarki na Ministrstvu za finance. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom je dne 27. septembra 2019 Državnemu zboru Republike Slovenije predložila v obravnavo in sprejetje Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini. Skupina poslank in poslancev predlaga znižanje stopenj v vseh dohodninskih razredih za 2 odstotni točki, zvišanje splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov, zvišanje mej dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov in usklajevanje davčnih olajšav ter neto letne davčne osnove z indeksom življenjskih potrebščin, ne glede na njihovo višino. Vlada Republike Slovenije predloga zakona ne podpira in meni, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo zaradi pomembnega zmanjšanja javnofinančnih prihodkov brez predloga za nadomestitev izpada z ukrepi na prihodkovni ali odhodkovni strani proračuna. Vlada se zaveda pomena ugodnega poslovnega okolja in tudi vpliva davčnih obremenitev na konkurenčnost gospodarstva, vendar je ob oblikovanju ukrepov na tem področju treba zasledovati tudi ohranjanje vzdržnosti in stabilnosti javnih financ, to pa zahteva pripravo ukrepov, ki bodo temeljili na prestrukturiranju javnih dajatev. Vlada ocenjuje, da bi predlog pomenil izpad v državnem proračunu za okoli 383 milijonov evrov. Predlagana rešitev, ki torej temelji na znižanju davkov na delo, tudi neposredno ne predstavlja razbremenitve gospodarstva, saj gre za rešitev, s katero bi zvišali le razpoložljiv dohodek posameznika. Ta rešitev pa bi lahko imela le manjše učinke za povečanje zasebne potrošnje in s tem nekoliko višje prilive iz davka na dodano vrednost, ki ne bi mogel nadomestiti nižjih prilivov iz naslova dohodnine, kot navajajo predlagatelji. Poudariti je treba tudi, da najvišji delež v obremenitvi dela v Republiki Sloveniji predstavljajo prispevki za socialni varnost, kar kaže na to, da bi bilo treba vzeti v obzir tudi sistem obveznih socialnih zavarovanj. Predlagatelji navajajo, da je zaradi visoke obremenitve dela z davki in prispevki slovensko gospodarstvo manj konkurenčno in produktivno, ker ne more nameniti dovolj denarja za raziskave in razvoj, ki so temelj gospodarske rasti in blaginje vsake države. Davčna razbremenitev dela predstavlja eno izmed pomembnih prioritet Vlade, vendar le na temelju prestrukturiranja davčnih bremen oziroma vzdrževanju vzdržnih in stabilnih financ ter širšem družbenem in političnem konsenzu. En korak je vlada že naredila v tej smeri, ko je razbremenila regres dohodnine do višine 100 % povprečne plače. Pripravila pa je tudi že nadaljnje predloge za razbremenitev dela, in sicer v smeri zvišanja splošne olajšave, dodatne splošne olajšave in spremembe dohodninske lestvice na način, da se v največji meri razbremenita srednji dohodninski razred, se pravi 2. in 3. dohodninski razred. Glede na povedano Vlada zakona ne podpira in predlaga, da se predloga zakona ne podpre.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Andreja Zabret, ki nam bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Konkurenčnost gospodarstva je ključnega pomena za državo in tega se dobro zavedamo. Vemo tudi, da na to med drugim vplivajo tudi davčna bremena, ki morajo biti definirana v kontekstu spodbujanja razvoja, ustvarjanja družbe znanja, hkrati pa zasledovati načelo javnofinančne vzdržnosti. Davčno razbremenitev dela je treba doseči, s tem se vsi strinjamo, vendar je treba razumeti, da se je problematike obremenitve plač treba lotiti v širšem kontekstu davčnega sistema, če želimo zagotoviti vzdržnost javnih financ in ohraniti krepitev gospodarske rasti brez pretiranega povečevanja javnega dolga. Prvi korak k razbremenitvi dela je Vlada že naredila z dodatno razbremenitvijo regresa. Regres do višine povprečne bruto plače tako ni več vključen v dohodnino, poleg tega pa je v celoti oproščen plačila socialnih prispevkov. Da bomo v okviru javnofinančnih zmožnosti lahko znižali obremenitev plač z dohodnino, mora biti predlog pripravljen na podlagi strokovne analize celotnega davčnega sistema in mora biti obravnavan celovito in sistematično, česar se je Vlada pred meseci tudi lotila. Sveženj davčnih ukrepov, ki je bil obravnavan tudi v okviru socialnega dialoga, je že pripravljen in poslan v parlamentarno proceduro. S predlaganimi davčnimi ukrepi se bo še dodatno razbremenilo delo, kar bo krepilo konkurenčnost Slovenije na globalnem trgu, prispevalo k vzdržni gospodarski rasti in ohranjalo stabilno gospodarstvo. Takšen parcialen predlog, kot je ta novela, seveda lahko predstavlja eno izmed idej za dosego razbremenitve dela z davki, vendar pa v sklopu celotne davčne politike v tem trenutku ni primerna rešitev, zato je v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca tudi ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Jani Prednik. Izvolite.
Vsem lep pozdrav. V tem mandatu smo že dvakrat obravnavali enak predlog Poslanske skupine SDS za spremembe in dopolnitve Zakona o dohodnini. Kljub njegovi argumentirani zavrnitvi bomo razpravo o njem morali opraviti še tretjič. Predlagatelj namreč, kot smo to povedali že v prejšnjih obravnavah, stoji na zmotnem stališču, da so edini krivci za nizke slovenske plače davki in požrešna država. Zato znova predlagajo na videz preprosto rešitev v treh korakih: prvič, vse meje davčnih razredov naj se povečajo za 2 tisoč evrov; drugič, vse dohodninske stopnje se naj znižajo za dve odstotni točki in tretjič, splošna davčna olajšava se naj dvigne na 4 tisoč evrov. Tako bi lahko vsak doplačal manj dohodnine. Cena, ki bi jo zato plačali kot družba, zanje znova ni pomembna. 387 milijonov evrov nižji prihodki proračuna, to je tretjina vse zbrane dohodnine, je znesek, ki ga odpravijo z lažjo, da se bo zaradi povečanja potrošnje vse vrnilo v proračun. Četudi to laž pustimo ob strani, moramo v Poslanski skupini SD že na začetku povedati, da takemu zavajanju nasprotujemo. Prav zato menimo, da tak predlog zakona zaradi proračunskih posledic ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Socialni demokrati se že dolgo strinjamo z oceno, da je delo v Sloveniji previsoko obremenjeno in da bi bilo treba to razbremenitev opraviti v okviru povišanja davkov na kapitalske dobičke in premoženje, ki so v Sloveniji obremenjeni manj kot v drugih državah. Ob tem poudarjamo, da je treba morebitne izpade proračunskih prihodkov tudi nadomestiti. Neposreden učinek na denarnice državljank in državljanov je pomemben, a nič manj ni pomembna sposobnost države, da ostane socialna in pomaga tistim, ki niso bogati. Javnofinančni učinki so tisti, zaradi katerih Socialni demokrati nasprotujemo temu in podobnim predlogom. Več kot tretjino manjši bi bili prihodki državnega proračuna iz tega naslova, ker je 54 % zbrane dohodnine namenjeno občinam, bi to v prvi vrsti zmanjšalo proračune občin. Glede na to, da predlagateljev uravnoteženost proračuna skrbi tako zelo, da na pomoč kličejo tako Fiskalni svet kot Ustavno sodišče, bi pričakovali, da bodo svoje predloge pripravili z več skrbnosti do naših skupnih proračunskih sredstev. Ker te skrbnosti spet ni opaziti, lahko znova ocenimo, da predlagatelji s tem predlogom niso resni. Ne želijo si sprejetja predlaganih sprememb, želijo le oder in TV prenos za promocijo svojih idej o požrešni državi, ki delavcem in podjetnikom krade zaslužek. Gotovo se zavedate, da tudi vlada pripravlja in izvaja določene spremembe na področju obdavčitve. Poleg že izvedene razbremenitve regresa, ki je več kot 700 tisoč zaposlenim že letos omogočil višje dohodke, so v pripravi tudi nadaljnje spremembe. Kljub temu da so njihove finančne posledice petkrat manjše, jih bomo Socialni demokrati pozorno in konstruktivno spremljali. Ko vsi navijajo za nižje davke in le redki niso v tej skupini, je naloga Socialnih demokratov, da debato preusmerimo od tistega, kar država vzame, in spomnimo na vse tisto, kar od teh zbranih davkov vsi pridobimo. Še vedno smo prepričani, da ima na primer delavec več koristi od iz davkov subvencioniranega dostopnega vrtca kot pa od manjše razlike med bruto in neto. To naše prepričanje se ni in se ne bo spremenilo. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da je treba te nepremišljene predloge zavrniti skupaj z lažno predstavo, ki jo pripravlja predlagatelj. Davčni zavezanci bi namreč po takem predlogu dobili le malo, država, občine in javna sredstva pa bi izgubili ogromno in preveč. Zato bomo po zaključeni razpravi nasprotovali predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Monika Gregorčič. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, predstavnici Vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog novele Zakona o dohodnini je že četrti zelo podoben predlog, ki ga je Poslanska skupina SDS vložila v zadnjih treh letih. Tudi tokrat je predlagatelj uporabil taktiko, ko neposredno pred vložitvijo vladnih zakonskih sprememb v zakonodajni postopek vloži svoj zakonski predlog. Tako poskuša ovirati oziroma časovno zamakniti sprejetje vladne novele Zakona o dohodnini, ki je bila v zakonodajni postopek vložena le nekaj dni kasneje. Tovrstne taktike smo s strani opozicije sicer vajeni, a vseeno obžalujemo, da je tokrat umanjkalo priznanje, da je vlada, ki vodi istosmerno politiko davčne razbremenitve stroškov dela, na pravi poti. Pred nami je torej nov poskus, da bi predlagatelj korenito spremenil ključni sistemski zakon, ki ureja obdavčitev fizičnih oseb in se dotika celotne delovno aktivne populacije. V naši poslanski skupini za razliko od predlagatelja nimamo zadržkov povedati, da so danes obravnavane davčne spremembe korak v pravo smer, ker davčno razbremenjujejo delo. Zaposleni bi zaradi nižje dohodnine prejeli višjo neto plačo, strošek delodajalca pa se ne bi povišal. Tudi v Poslanski skupini Stranke modernega centra zagovarjamo zmanjšanje davčnih obremenitev dela, ker takšni ukrepi pozitivno prispevajo h gospodarski rasti. Že v mandatu prejšnje vlade sta naša finančna ministra v okviru tedanjih javnofinančnih zmožnosti pripravila ukrepe, ki so bili usmerjeni v davčno prestrukturiranje in znižanje obremenitve dela. Ukrepi so dokazano pozitivno vplivali na gospodarsko rast in mednarodno konkurenčnost našega trga dela in celotnega gospodarstva. Tudi v tem mandatu smo se koalicijski partnerji že ob sklenitvi koalicijskega sporazuma zavedali, da je delo treba čim prej še dodatno davčno razbremeniti. Že februarja letos je finančni minister predstavil predlog davčnih sprememb s ciljem preko višje domače potrošnje dodatno prispevati h gospodarski rasti. Njegov časovni načrt je bil davčne spremembe delno uveljaviti že letos, glavnino pa v letu 2020 in vlada torej v celoti sledi svoji zastavljeni časovnici. Edino smiselno in strokovno utemeljeno je, da posege v tako ključno ureditev, kot je davčni sistem, vsebinsko in javnofinančno konsistentno načrtuje in vodi vlada. Zakaj? Ker je prav, da so v usklajevalni proces pri vsebinah obdavčitve dela vključeni tudi vsi socialni partnerji, predvsem pa, ker le vlada razpolaga z ustreznimi mehanizmi in izračuni, ki so nujni ob posegih v tako pomembne državne politike, kot so državne finance. Na koncu je namreč od tega odvisna naša finančna stabilnost in bilo bi neresno in popolnoma nesprejemljivo, če bi vodenje oziroma spremembe davčne politike prepustili opoziciji. V Poslanski skupini Stranke modernega centra zaradi vsega navedenega tega predloga zakona danes ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil dr. Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Po aprilski vladni noveli Zakona o dohodnini, ki je uvedla davčno razbremenitev regresa, bo v proračunu na koncu leta nastala več kot 92-milijonska luknja. Prejšnji teden je vlada sprejela novo novelo Zakona o dohodnini, ki v imenu razbremenitve dela s spremembami dohodninske lestvice ter olajšav ustvarja dodaten izpad proračunskih prihodkov v vrednosti 137 milijonov evrov. Največji dobitniki teh razbremenitev, predvsem regresa, so najpremožnejši. Ob izplačilu regresa v vrednosti tisoč evrov se dohodek najbolje plačanih odvetnikov, zdravnikov, menedžerjev in predsednikov uprav s plačami nad 10 tisoč 650 evrov bruto poveča za kar 500 evrov. Prav tej privilegirani eliti hoče vlada z novo novelo zopet podariti največ, medtem ko delavcem z najnižjimi prihodki podarja drobiž. Delavcu na minimalni plači, ki bo leta 2019 znašala 940 evrov bruto, se bo dohodek na letni ravni povečal za pičlih 1,6 evra, delavcu s povprečno plačo, to je tisoč 720 evrov bruto, pa za 147 evrov. Medtem ko se bo dohodek predsednika uprave, ki prejema 6-kratnik povprečne plače, 10 tisoč 327 evrov bruto, na letni ravni povečal za tisoč 989 evrov. Kljub temu pred javnostjo premier Šarec in minister Bertoncelj nočeta jasno in glasno povedati, da bodo imeli od njunih reform največ ravno najbogatejši, najbolj revni pa nasprotno najmanj. Raje se poslužujeta zavajanja in zatrjujeta, da so spremembe dohodninske lestvice osnovane na način, da se v največji meri razbremeni srednji dohodkovni razred. Zdaj je pred nami še podoben predlog davčne razbremenitve dela s strani desne opozicije, ki na prvi pogled zgleda enako všečno. Predlagane spremembe bi namreč, tako trdijo, vsem delavcem povišale neto plače, a tako kot pri vladni reformi bi bili dvigi plač izrazito nesorazmerni. Delavci z najnižjimi dohodki bi dobili najmanj, delavci z najvišjimi dohodki pa največ. Predlagatelji se sicer na vse pretege trudijo ustvariti vtis, da je predlog v korist običajnih delavnih ljudi, a številke govorijo drugače. Če upoštevamo samo predlagani dvig olajšave, dvige mej in znižanje stopenj brez upoštevanja uskladitve z rastjo cen, so učinki na neto dohodke naslednji. Delavcu na minimalni plači bi se neto dohodek povečal za 4 evre mesečno, kar je sicer več kot vladna novela, delavcu na povprečni plači pa za 54 evrov mesečno. Menedžerju s 5-kratnikom povprečne plače, to je približno 8 tisoč 600 evrov bruto, pa bi se neto plača na mesečni ravni povečala kar za 213 evrov, kar pomeni na letni ravni več kot 2 tisoč 500 evrov. Ob vsakem tovrstnem deljenju davčnih odpustkov najpremožnejšim se sicer najde nekdo, ki trdi, da si najbogatejši zaslužijo več, ker so pač najbolj produktivni. S tem se ustvarja vtis, da je vsak evro v žepu premožne elite prigaran z znojem, odrekanjem in trdim delom, a podatki tudi v tem primeru kažejo diametralno nasprotno sliko. Zavezanci z dohodki do 1,6-kratnika povprečne plače 99 % svojega dohodka zaslužijo iz dela in le 1 % iz pasivnih virov. Zavezanci s 5-kratnikom povprečne plače 90 % dohodka dobijo iz dela in ostalih 10 iz pasivni virov, najpremožnejši, tisti z 10-kratnikom povprečne plače, pa le 51 % dohodka dobijo iz dela in preostalih 49 iz pasivnih virov. Davčna reforma torej v največji meri razbremenjuje zavezance, ki praktično polovico svojih dohodkov dobijo brez delovnih naporov, daleč najmanj pa daje najmanj premožnim, ki so primorani praktično ves svoj dohodek prigarati izključno s svojim delom. Najbolj so razbremenjeni tisti, ki sploh niso obremenjeni in zato razbremenitve pravzaprav ne potrebujejo. Vse to za ceno ogromnega izpada prihodkov v državno blagajno. Ironično je, da je avtor predloga stranka, ki ob skoraj vsakem načrtu dviga državnih izdatkov za šolstvo, zdravstvo, pokojnine, razvoj ali socialne storitve protestira proti potratni politiki države, poziva k varčnosti in se zgraža že nad najmanjšim odklonom od fiskalnega pravila. Spomnimo se, kako se je desna opozicija neutrudno poskušala ponavljati stališče Fiskalnega sveta ob rebalansu proračuna za leto 2019. Fiskalni svet je takrat trdil, da so proračunski izdatki sektorja država previsoki za 260 milijonov evrov. Ko se je z namenom vlaganja v razvoj in krepitve socialne države, ki koristi zlasti najmanj premožnim, želelo povišati proračunske izdatke, je bilo to zanje nesprejemljivo, sedaj pa prav ti poslanci predlagajo dohodninsko reformo, ki bi koristila zlasti najbolj premožnim, ob tem pa državni proračun obremenila za veliko več kot tistih 260 milijonov evrov. Izpad proračunskih izdatkov bi namreč znašal kar 387 milijonov evrov. Kot kaže, je za SDS obremenitev državnega proračuna predvsem sprejemljiva zgolj takrat, ko koristi zlasti bogatim, in popolnoma nesprejemljiva, ko koristi predvsem najmanj premožnim. Pri tem ne moremo pristati na zagotovila predlagatelja, da bo neto izpad državnih prihodkov bistveno manjši ali pa celo ničen. Večina dviga neto plač delavcev naj bi se prelila v potrošnjo, prek posledičnega povečanja prihodkov iz naslova davka na dodano vrednost pa naj bi se izničil učinek predlaganih davčnih razbremenitev. Ampak predlagatelji pri tem ne upoštevajo dejstva, da se dvig neto plače v potrošnjo pretežno prelije zgolj pri zavezanci z najnižjimi prihodki. Delavec z minimalno plačo si, jasno, ne more privoščiti varčevanja, temveč je primoran praktično celoten dohodek potrošiti za kritje svojih tekočih življenjskih stroškov. Po drugi strani pri najbogatejših državljanih pa je logika popolnoma drugačna. Za njihove tekoče življenjske stroške je že tako ali tako poskrbljeno, zato lahko presežke vlagajo v vrednostne papirje, sklade, nepremičnine, umetnike in podobno. Dvig dohodkov najpremožnejših se ne preliva v potrošnjo, temveč v naložbe in varčevanje. Prav zato si od davčnih odpustkov, ki jih želi predlagatelj podeliti zlasti najbogatejšim, ne moremo obetati ogromnih davčnih prilivov iz naslova davka na dodano vrednost. Logika zakona je tako pravzaprav enostavna eliti najbogatejših, ki imajo že vsega dovolj, želimo dati še več. Da se ubranimo pred očitki, da ob tem zanemarjamo delovne ljudi z najnižjimi plačami, pa tudi tem arogantno podarimo nekaj drobtinic. Pri tem seveda zamolčimo, da je vsak cent, ki ga podarimo bogatim, cent manj za socialno državo, ki koristi predvsem revnim. Davki in socialni prispevki, ki jih že leta in leta demonizira desnica in vse bolj pogosto tudi sredinska vlada, za državljane niso zgolj strošek, temveč prispevajo k blaginji vseh. V obliki pokojnin in zdravstvene oskrbe, pa tudi otroških dodatkov, nadomestil za brezposelnost in porodniških dopustov; v teh oblikah se vračajo državljanom. Z njimi se zagotavlja socialna varnost za vse. V državah, kjer je obremenitev plač z davki in prispevki precej nižja, kot je v Sloveniji, pa je socialna varnost privilegij najpremožnejših. Tipičen primer so Združene države Amerike, kjer na račun nizkih prispevkov in davkov vsi, zlasti pa najpremožnejši državljani, prejemajo nekoliko višjo neto plačo, a prav zato si v ZDA takrat, ko se izobražuješ, ko zanosiš, ko zboliš ali se upokojiš, prepuščen neusmiljeni logiki trga, ki ti vsako socialno storitev tudi zelo drago zaračuna. V Levici na takšno logiko ne pristajamo, zato bomo glasovali proti takim škodljivim dohodninskim novelam, naj te prihajajo s strani desne opozicije ali pa vlade.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanski demokrati bo predstavil Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovana državna sekretarka! Gotovo je današnji dan prekratek, da bi lahko imeli poglobljeno razpravo o davkih. Večkrat se sprašujem, kdo pravzaprav plačuje davke. Odgovor je preprost in enoličen: vedno državljan, državljanka z imenom in priimkom. Nihče drug! Boste rekli, ja, kaj pa davek od dobička pravnih oseb? Tudi državljan in državljanka, delojemalec, recimo. To, kar smo danes poslušali s strani predsednika Vlade in minister za finance dr. Bertonclja, da nam je Vlada v to hišo poslala zelo dober Zakon o dohodnini, da bo zmanjšala stroške dela – se pravi, da gre na roko dohodninskim zavezancem –, pozdravljam. Vendar je vprašanje, če ne gre samo za kozmetiko. V isti sapi, v istem stavku povesta oba, premier in minister za finance, da bo pa izpad zaradi dohodnine, da bo pa to Vlada nadoknadila s povečanimi davki od dohodkov pravnih oseb. Kdo plačuje davke? Državljani in državljanke. Se pravi, najprej se nam da, da bi se nam potem vzelo. Tako je ta krog sklenjen. Mogoče namesto uvoda nekaj citatov znanih slovenskih ekonomistov. Eden je Anže Burger, pravi: »Nujno je potrebno razbremeniti produktivnost dela, ki bi morala vključevati tudi odpravo bizarnega 50-odstotnega razreda. To se da doseči le z zmanjšanjem javne porabe. Tu je manevrskega prostora ogromno, očitno pa ne dovolj političnega razuma in volje.« To ta predlog, ki ga imamo na mizi, predlaga. Se pravi, 50-odstotna stopnja se naj zmanjša za 2 odstotni točki, se pravi na 48. Še eden od analitikov pri Numerika Partners Branko Železnik: »Aktualna davčna politika je zelo slaba. Spodbuja beg kapitala in možganov, ki si za enaka plačila v tujini zaradi nižjih obdavčitev prislužijo več. Visoko izobraženi, po navadi tudi bolje plačani, so pri svojih odločitvah vedno bolj elastični od nižje kvalificiranih, socialno šibkejših in hitreje zapustijo nekonkurenčno slovensko okolje. Potrebujemo radikalnejše«, ne kozmetičnih, »spremembe davčne politike. Na to gospodarstveniki že dlje čas opozarjajo. Nekoč je nekdo, intelektualec, izjavil: »Vsi imamo pravico do propada. Očitno tudi Slovenija.« Danes smo tudi slišali od premierja in ministra za finance, da je proračun razvojno naravnan. Odlično! To pomeni, da moramo stimulirati razvoj in razvojnike. Razvojniki pa so dohodninski zavezanci. In še, ko gre za dvig splošne olajšave, novembra lani smo mi, Nova Slovenija, predlagali dvig celo na 7 tisoč evrov in smo to utemeljevali s tem, da ni moralno, gospe in gospodje, da država obdavči tisti prihodek državljana, ki je potreben, da preprosto preživiš. Govorim o pragu tveganja revščine. Na letni ravni je prag tveganja revščine, zadnji podatek, 7 tisoč 946, na mesec 662 evrov. Vem, da bi bil izpad velik, priznam, če bi bila splošna olajšava 7 tisoč. SDS predlaga 4 tisoč. Ampak še enkrat, ali je moralno, da obdavčimo tisti dohodek, ki je potreben, da si državljan kupi hrano, ogreje prostor in da se obleče, pa seveda da plača položnice, ki pridejo vsak mesec? Na področju davčne obremenitve dela je Slovenija med državami z nadpovprečno visokim odstotkom dajatev, medtem ko povprečje OECD znaša 36 %, je breme dajatev za delo v Sloveniji 42,7 %, delež vseh davkov v BDP pa na drugi strani dobro pokaže, kakšno je celotno davčno breme v državi. Če se primerjamo z najbolj razvitimi državami znotraj OECD, je delež vseh davkov v celotnem BDP nadpovprečen. V Sloveniji je okrog 37 %, povprečje OECD pa 34 %. Nova Slovenija, krščanskodemokratska sredinska stranka, ima v svojem programu kot eno glavnih načel določeno načelo omejenih davčnih obremenitev. Preveliko davčno breme je v nasprotju s krščanskodemokratskim načelom subsidiarnosti, po katerem naj se vsi družbeni procesi, pri katerih je to mogoče, opravijo na najosnovnejši družbeni ravni. Država naj v te procese vstopi le takrat, ko se na nižji ravni ne bi mogli več optimalno izvajati. V Novi Sloveniji verjamemo, da je posameznik pri ravnanju s finančnimi sredstvi veliko bolj odgovoren in racionalen kot država, zato naj se na državo preko davkov prenese le omejen obseg sredstev, ki so nujno potrebna za delovanje njenih sistemov. Na drugi strani pa naj državljani obdržijo večji del sredstev, ki so jih sami ustvarili s svojimi sposobnostmi in delom. Tudi zato se pri svojem parlamentarnem delu ne utrudimo in vedno znova predlagamo zakone, ki bi v Sloveniji davke znižali ter tako povečali slovenske neto plače. Predlog zakona Nove Slovenije – namreč novela Zakona o dohodnini, ki jo je Državni zbor obravnaval novembra lani, ki sicer žal ni dobil podpore –, je, kot sem že povedal, med drugim predlagal povečanje splošne olajšave na 7 tisoč evrov. Spremembe splošne dohodninske olajšave, ki so zdaj na mizi, podpiramo, ker želimo razbremeniti visoka davčna bremena zavezancev ter posledično izboljšati tudi okolje, zaposlovanje in razvoj gospodarskih aktivnosti. Stranke prejšnje koalicije se hvalijo z visoko gospodarsko rastjo, za katero pa so zaslužni predvsem in izključno naši podjetniki in njihovi zaposleni. Gospe in gospodje, kaj smo v zadnjih petih, šestih, sedmih letih naredili za večjo konkurenčnost poslovnega okolja v naši državi? Ne kažem s prstom na to vlado, ki sedi v ministrskih foteljih šele dobro leto, čeprav je to ena tretjina, efektivno gledano, mandata, ker v zadnjem volilnem letu se praktično ne sprejema davčnih reform, vsaj jaz tako razmišljam. V Sloveniji so visoko obdavčeni predvsem višji dohodki, kar gotovo daje slab signal za razvoj gospodarstva z visoko dodano vrednostjo, ki zahteva tudi visokokvalificirane zaposlene. Vpliv obdavčitve na motiviranost za delo teh oseb je gotovo odvisen tudi od najvišje mejne davčne stopnje. Ta nam pokaže delež, ki ga mora zavezanec za vsako zasluženo enoto bruto plače nameniti državi. Med vsemi državami OECD je Slovenija po tem kazalniku na prvem mestu, kar je gotovo tudi slab signal investitorjem. Med državami Evropske unije pa je Slovenija v vrhu tudi po kriteriju višine najvišje dohodninske stopnje. Pred njo sta le Nizozemska in Avstrija, ki pa s stopnjo 55 % obdavči le dohodke nad višino 1 milijon evrov letno. Povprečna najvišja dohodninska stopnja med vsemi EU državami znaša 38,4 %, kar je seveda veliko nižje kot v Sloveniji. Za plačo visokokvalificiranega zaposlenega v višini 3 tisoč evrov, mora slovenski delodajalec plačati približno 6 tisoč 128 evrov, češki delodajalec pa 5 tisoč 676 evrov, kar je več kot 300 evrov manj. To pomeni, da je za toliko Češka bolj konkurenčna. Vemo, da nas nekatere države, ki so bile še do nedavnega gospodarsko veliko manj razvite, zaradi njihovega bolj konkurenčnega poslovnega okolja že prehitevajo. Tudi zato moramo svojo davčno politiko prilagajati tej ekonomski realnosti. Tu ne gre za politično voljo ali pa nasprotovanje, za nek zid med koalicijo in opozicijo, tu gre preprosto za ekonomsko realnost, gospe in gospodje. Namesto zaključka; kar nas v Novi Sloveniji močno skrbi, pa danes s strani predsednika Vlade in ministra za finance kaj dosti o tem nismo slišali. Ne želim nikogar prizadeti, sploh ne, izražam samo skrb Nove Slovenije. Lahko rečem, da v času mandata te vlade, v tem enem dobrem letu, se nam je zgodilo to, da se je gospodarska rast razpolovila. Gospodarska rast se je razpolovila. Poglejmo, recimo, odstotek gospodarske rasti, ki ga je objavil SURS v tretjem kvartalu lansko leto, to je približno takrat, ko je nastopila ta vlada, in poglejmo drugi kvartal letošnjega leta, kjer gospodarska rast znaša 2, 4 %, gospodarska rast tretji kvartal 2018 pa 4, 7 %. Torej je tukaj 2,3 odstotne točke razlike. To je 49-odstotni padec in to je tisto, kar nas v Novi Sloveniji skrbi. Gre seveda za globalna ekonomska dogajanja in država bi se morala na to prilagajati. Podrobno smo v poslanski skupini proučili predloge novele Zakona o dohodnini, ki jo predlagajo kolegice in kolegi iz SDS, in mi bomo podprli sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Druga obravnava pa je tisti forum, ko je mogoče ta zakon še izboljšali ali, če hočete, optimirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Marko Bandelli. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Povsem enak predlog Zakona o dohodnini v Državnem zboru obravnavamo že tretjič. Prvič smo ga obravnavali novembra 2018, drugič aprila letos in tretjič zdaj oktobra. Predlagatelj je bil aprila letos seznanjen, da namerava vlada razbremeniti regres in sredi leta zagotoviti višje neto prihodke. Prav tako je predstavnik predlagatelja na aprilski seji Državnega zbora izrazil skepso, da bo minister za finance dejansko predlagal in izvedel napovedani ukrep razbremenitve regresa. Kot vsi vemo, se je napoved vlade oziroma ministra za finance uresničila. Torej delamo za ljudi. Predlagatelj je prav tako seznanjen, da v imenu vlade, minister za finance pripravlja sistemske predloge in ukrepe na področju dohodnine, kakor tudi iz naslova drugih dajatev nasproti državi, vse s ciljem, da zagotovi učinkovite, a obenem uravnotežene ukrepe. Prihajajoča davčna reforma, v okviru katere se ne predvideva sprememba zgolj Zakona o dohodnini, temveč tudi Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb in tako naprej, napoveduje tisto, kar sicer zgolj parcialno vsebuje predlagani zakon pred nami. Predlagatelj se je aprila 2019 povsem strinjal, da morajo biti spremembe sistemske in celovite, ob tem pa še navrgel očitek vladi glede spremembe minimalne plače, brez da bi bili o tem sistemsko obravnavani še drugi zakoni, zaradi česar bi bil učinek zvišanja minimalne plače in izvzem dodatkov maksimalen. Vlada je tako kot spremembe razbremenitve regresa pripravila tudi spremembe Zakona o dohodnini in drugih zakonov, ki urejajo državne dajatve. Posledično bo učinek na javne finance ustrezen. Država mora namreč poskrbeti, da bodo pozitivnih učinkov davčnih in socialnih reform deležni vsi. Torej ne le zaposleni, temveč tudi brezposelni, socialno ogroženi in upokojenci, ki so s strani vlagajočih že leta pozabljeni. Če bi bil zakon pred nami danes sprejet, pozitivnih učinkov za vse preprosto ne bi bilo. S tem se ne moremo strinjati. Zakon predlaga dvig splošne olajšave na 4 tisoč evrov, dvig meja dohodninskih razredov za 2 odstotni točki in usklajevanje davčnih olajšav z indeksov življenjskih potrebščin. Predlog zakona je bil vložen brez posvetovanja z deležniki iz socialnega dialoga, ki je ob sprejemanju takšnih ukrepov nujen. Zakon, predlagan novembra lani in aprila letos, ni dobil zadostne podpre. Povsem enake razloge za zavrnitev podajamo tudi tokrat. V Poslanski skupini SAB menimo, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Razlogi pa so sledeči. Kot rečeno, država mora poskrbeti, da bodo pozitivnih učinkov davčnih in socialnih reform deležni vsi. Torej ne le zaposleni, temveč tudi brezposelni, socialno ogroženi in upokojenci. Predlagani zakon davčnih reform ne ureja sistemsko in celovito. Drugič. Zakon ne stremi k uravnoteženi javnofinančni shemi, ki bo na eni strani razbremenila stroške dela, na drugi pa primanjkljaj nadomestila z drugimi protiukrepi. Če iz javnofinančne pogače za razbremenitev dela izvzamemo sredstva na način, kot je predlagano danes, pogača kar naenkrat ne bo več nasitila vseh ust. V Poslanski skupini SAB zakonskih predlogov, ki nespametno in neuravnoteženo prerazporejajo javna sredstva, tako da pride do prikrajšanja upokojencev, ne bomo podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Robert Polnar. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, gospe poslanke, gospodje poslanci! Ureditev razmerij med delom in kapitalom je temeljno področje vsake razvojne vizije. V Sloveniji je na dnevnem redu predelava davčne zakonodaje, ki zadeva vsako od dveh ekonomskih kategorij vzporedno na obeh poljih. Razrešitve odprtih zadev niso preproste. To se nazorno kaže tudi v našem današnjem primeru. Kako vlada izpolnjuje svoje gospodarske in fiskalne odgovornosti? V tem ni nikakršne čarobne skrivnosti; država zbira denar z obdavčevanjem. Obdavčevanje je pravzaprav odločanje oblasti o tem, kako pridobiti potrebna sredstva od podjetij, gospodinjstev in posameznikov in jih naložiti v investicije in kolektivno potrošnjo. Denar, pridobljen z davki, je sredstvo, s katerim se realni viri prenašajo iz zasebnih rok v javno dobro. Davki so tisto, kar plačujemo za civilizirano družbo. Pri razpravi in odločanju o zmanjševanju davčnih obremenitev moramo upoštevati osnovno dejstvo našega časa. To je korporacijski sistem, sistem gospodarskih družb, ki temelji na neomejeni moči samobogatenja. To ne sme ostati neopaženo in ne more biti spregledano. V slovenskem gospodarstvu je najobičajnejša stvar, da v podjetjih tisti najbolje plačani v 14 dneh zaslužijo več kot oni najslabše plačani v enem letu. Prav nič nenavadno ni, če je razmerje med najvišjo in najnižjo plačo v gospodarski družbi 1 : 40. Se pravi, da tisti z najvišjo plačo zasluži v enem mesecu toliko kot oni z najnižjo plačo v 40 mesecih. Pronicljiv opazovalec sodobnih gospodarskih pojavov ne more ubežati stvarnosti. Moč gospodarskih družb je v menedžmentu, v birokraciji, ki sama nadzoruje svoje naloge in svoje plače; plače, ki so največkrat na robu tatvine. Danes naj bi tudi tem, najbolje plačanim tenkočutno zniževali davčne obremenitve na njihove mamutske plače. Slovenska značilnost je tudi, da se je zakoreninilo stališče, da delavec z rednim mesečnim delom in polnim delovnim časom ne more zaslužiti niti za skromno, kaj šele za spodobno preživetje. Država naj bi mu nadomestila primanjkljaj v obliki različnih vrst socialnih transferjev. Denar za te transferje pa lahko država pridobi samo z davki, katere pa je treba po vseh njihovih vrstah, osnovah in stopnjah zmanjšati. In tako naprej do neskončnosti in do nesmisla. ¸ Neizogibna sestavina naše gospodarske paradigme je vsakodnevno poslušanje lekcij o konkurenčnosti. Relativno, v primerjavi z našimi glavnimi trgovinskimi partnerji, so slovenski stroški dela in stroški javnih storitev na zaposlenega že sedaj izrazito konkurenčni, zaostajamo pa v produktivnosti na zaposlenega zavoljo nekonkurenčnosti menedžmentov, lastnikov in gospodarskih elit. Pa vendar se iščejo rešitve vedno samo v stroških dela in v stroških države. Ali je torej v resnici cilj povečevanje konkurenčnosti ali pa vse izvira iz prepričanja, da so edini pomembni procesi v družbi tisti ekonomski, ki jih upravlja kapital, ter da izvira moč politikov samo iz tega, v kolikšni meri se prikupijo kapitalu? V resnici opravlja tržna ekonomija v sodobnih družbah le dokaj omejen del vseh njihovih poslov. V Sloveniji verjetno manj kot polovico, v bolj razvitih družbah še manj. Za vse drugo, kar trošimo ljudje posamično ali kot skupnost, morajo poskrbeti druge institucije, ki so pod pokroviteljstvom civilne družbe in politike. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Dohodnina je najpomembnejši davčni vir za financiranje občin. Ustrezni finančni viri in premoženje občin so bistvena finančno-materialna sestavina lokalne samouprave. Financiranje lokalne samouprave v Sloveniji ureja Zakon o financiranju občin, pri čemer v prvi vrsti ureja financiranje temeljnih nalog iz občinske pristojnosti, poleg tega pa določa tudi pravila zadolževanja in sofinanciranja investicij, ki jih izvajajo občine. Financiranje občin temelji na načelih lokalne samouprave, predvsem na načelu sorazmernosti virov financiranja z nalogami občin in na načelu samostojnosti občin pri financiranju občinskih nalog. Zakon dejansko ne poda vsebine načela sorazmernosti virov financiranja z nalogami, je pa v njem navedena vrsta instrumentov za doseganje ciljev navedenega načela. Eden najpomembnejših instrumentov je institut primerne porabe, ki je za posamezno proračunsko leto ugotovljen primeren obseg sredstev za financiranje z zakonom določenih nalog. Primeren obseg sredstev temelji na formuli, ki povprečnino na prebivalca preko mehanizma uteži dodeljuje posameznim občinam glede na njihovo število prebivalcev in ostale kriterije, zasnovane na geografskih in demografskih razlikah med slovenskimi občinami. Primerna poraba občine je z dejanskimi potrebami z mehanizmom ugotavljanja primerne porabe povezana preko povprečnine, ki skupaj z določenimi kriteriji oziroma dejavniki različnosti občin tvori enačbo primerne porabe. Povprečnina je na prebivalca v državi ugotovljen primeren obseg sredstev za financiranje z zakonom določenih nalog občin. V Zakonu o financiranju občin je določene delež dohodnine, ki predstavlja odstopljen davčni vir za financiranje primerne porabe. Od leta 2009 se občinam razporeja dohodnina v deležu 54 % odstopljene dohodnine. Posamezni občini pripada 70 % odstopljenega deleža dohodnine, medtem ko 30 % tega vira predstavlja osnovo za solidarno izravnavo med občinami s šibkejšo davčno strukturo. Če občina s svojimi lastnimi in odstopljenimi viri ne more zagotoviti kalkulativno ugotovljenega obsega sredstev primerne porabe, predvideva Zakon o financiranju občin vključitev mehanizma finančne izravnave, s katerim država iz integralnega proračuna zagotovi manjkajoča finančna sredstva. S tem je zagotovljeno uresničevanje prvega načela lokalne samouprave, ki govori o sorazmernosti virov financiranja s pristojnostmi in nalogami ter iz njih izhajajočimi stroški. Drugo pomembno načelo, načelo avtonomnosti občin, se lahko uresničuje le, če občine večino svojih prihodkov pridobijo iz lastnih virov in so čim manj odvisne od kakršnekoli pomoči ali dotacij integralnega proračuna. Tako praviloma velja, da naj sistem financiranja občin omogoča čim višjo stopnjo samozadostnosti, kar pomeni, da jim ne bi bilo treba uporabljati mehanizma finančne izravnave. V stvarnosti to izgleda takole: povprečnina za leto 2020 je predvidena v znesku 589,11 evrov in ne odraža dejanskih stroškov občin, oblikovanih na podlagi posredovanih podatkov ministrstev o novih nalogah in o zakonsko povečanih stroških dela. Reprezentativna združenja občin trdijo, da bi realno izračunana povprečnina morala znašati 658,80 evrov. Razlika je nekoliko manj kot 70 evrov na prebivalca. Temeljni razlog razlikovanja je izhodišče, ki je podlaga za izračun – ali je to povprečje zadnjih štirih let, ki relativizira porast stroškov dela v letu 2018, ali pa so to dejanski stroški, nastali v letu 2018, ki so realna podlaga za ocenjevanje bodočih vrednosti potrebnih virov. Kakršnokoli zniževanje dohodnine bi pomenilo še poslabšano stanje glede vrednosti povprečnine, namenjene financiranju občinskih nalog. Predlog sprememb Zakona o dohodnini predvideva nadomestitvene učinke pri drugih davčnih vrstah, zlasti pri davku na dodano vrednost. Te davčne vrste niso namenjene financiranju lokalne samouprave. Dejansko današnji predlog pomeni dodatno podfinanciranje že tako finančno podkapacitiranega sistema financiranja nalog, ki jih občine zakonsko morajo opraviti, to pa je nesprejemljivo. V Poslanski skupini Desus bomo glasovali proti Predlogu zakona o spremembah Zakona o dohodnini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, spoštovani vsi prisotni v dvorani! Dobro leto dni sem poslanec v Državnem zboru. V tem času sem imel največkrat na mizi različne, pa tudi enake predloge Zakona o dohodnini. Bi rekel, da Slovenska demokratska stranka in Nova Slovenija kar malo tekmujeta, kdo bo večkrat predlagal znižanje dohodnine. Od največje stranke v državi bi vendarle pričakoval vsaj malo razuma. Kdor si iskreno želi sprememb, ve, da mora prepričati večino v Državnem zboru. Mene ni nihče vprašal za podporo, pa podpiram nižje davke vsem in smo v naši stranki za nižje davke. S takimi predlogi samo nagajate ministru za finance, ki je tako ali tako že pripravil svoj predlog zakona. Njegov prvi ukrep, razbremenitev regresa, je bil dober. Bomo videli, kako bo naprej. Slovenci niso prekomerno obdavčeni. Če bi se vsaj malo spoznali na davke in če bi imeli vsaj malo samokritike, bi videli, da dohodnina v Sloveniji ni visoka, ampak zelo nizka, se pa strinjam, da so obdavčitve nepravične. Ponavljam, so nepravične. Naši Prleki in Prekmurci, Štajerci in Korošci, ki delajo v Avstriji, so še vedno obdavčeni tudi v Sloveniji. Pod zakon, ki je to uzakonil, je podpisan nihče drug kot predsednik Borut Pahor. Verjetno je imel tudi takrat fantastičen dan. Čudak, bi mu mi rekli v Ormožu. So pa visoki prispevki za socialno varnost. Meni je jasno, da mora država za korupcijo v zdravstvu nekomu izstaviti račun in to so navadni državljani. Zakaj pa nihče ne predlaga znižanje prispevkov? To bi bilo tudi smiselno. S tem vašim predlogom bi naredili skoraj 400-milijonsko luknjo. Državna sekretarka je prej povedala: točno 383 milijonov evrov v državnem proračunu. A potem pa bo proračun skladen z ustavo? Lepo vas prosim! V Slovenski nacionalni stranki podpiramo znižanje davkov, ampak le ob predpostavki, da se znižajo tudi proračunski izdatki, ti pa samo rasejo iz leta v leto in nikoli jih ni dovolj. Če bi bili normalna država, bi vsak z veseljem plačal svoj delež davka do države; tako kot v družini – vsak nekaj prispeva. Ker pa smo mafijska država, se ljudje upirajo plačevanju davkov. Ravno davčni prihodki v proračunu v Sloveniji omogočajo suverenost. Višji davčni prihodki pomenijo manj zadolževanja. Bolj kot se zadolžujemo pri tujih mednarodnih organizacijah, bolj se nam bodo vmešavale v notranjo politiko. Gospodarske družbe so v letu 2018 imele čisti dobiček v višini 4,2 milijarde evrov. In koliko tega dobička je bilo razdeljeno tistim, ki so ga ustvarili, delavcem? Vprašanje. Če bi ga razdelili na 2 milijona prebivalcev, bi vsak dobil 2 tisoč 100 evrov nagrade. Ni vse v zniževanju davkov. Če bi bilo tako, bi vsi delodajalci delavcem izplačali regres v višini tisoč 700 evrov, pa ga ne. Gospod Tanko, ste dobili letos tisoč 700 evrov regresa? Niste. Se pravi, tudi vaš delodajalec ima še rezerve. Podobno je s povračilom stroškov za prehrano. Mislim, da nimajo vsi delavci v tej državi prehrane v višini 6,12 evra, pa bi jo lahko imeli, ker je neobdavčena. Dejstvo je, plače bi morali urejati delavci in delodajalci, ne pa politika. Že to, da določamo minimalno plačo, je absurd. Delodajalec bi moral vedno dobro plačati dobrega delavca, delavci pa bi seveda delali bolj učinkovito. Delodajalci in država bi morali biti manj požrešni, pa bi bilo bolj za vse. Predlog zakona bomo podprli samo iz enega razloga, ker znižuje obdavčitev tistih ali tistim, ki delajo. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Marko Pogačnik. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice, kolegi! V Slovenski demokratski stranki smo se odločili, da ponovno vložimo Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini. Za vložitev sprememb Zakona o dohodnini smo se odločili iz več razlogov. Obremenitev dela z davki in dohodnine in prispevki v Sloveniji je ena najvišjih v državah Evropske unije in celo na svetu. To velja zlasti za delovna mesta višje in visoko usposobljenega kadra, ki ima plače, ki so povprečne oziroma nekoliko višje od povprečja. Zaradi tako visoke obremenitve dela z davki in prispevki je slovensko gospodarsko manj konkurenčno in produktivno, saj ne more nameniti dovolj denarja za raziskave in razvoj, ki so temelj gospodarske rasti in blaginje vsake države. Visoka obremenitev dela pa seveda vpliva tudi na višjo brezposelnost. V Sloveniji je delo obdavčeno z dohodnino, nanj pa se obračunavajo še prispevki za socialno varnost, ki jih plačata tako delavec kot delodajalec. Glavnino prispevkov za socialno varnost sestavljata prispevek za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter prispevek za zdravstveno zavarovanje. V Sloveniji država delavcu, ki uveljavlja zgolj splošno olajšavo v obliki prispevka in davkov pri minimalni plači vzame približno 60 odstotkov njegove neto plače. Pri povprečni plači je ta odstotek okoli 80 odstotkov, pri dvakratniku povprečne plače pa država delavcu vzame kar njegovo celotno neto plačo. Pri plačah, višjih od dvakratnika povprečne plače pa ta odstotek narašča še bolj progresivno. Za delavca je pomembna predvsem neto plača; torej, koliko dobi, in pomembno mu je, koliko od tega mu pobere država. Dejstvo je, da je edini pravi način za zviševanje plač delavcev z znižanjem davkov in prispevkov, saj je to edini način, s katerim se ne slabša mednarodna konkurenčnost podjetij in s tem države. Na to opozarjajo tudi predstavniki gospodarstva, na primer Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije v dokumentu Zahteve slovenske obrti in podjetništva. Mednarodna konkurenčnost podjetij in s tem država se slabša tudi s prelaganjem bremena dvigovanja plač delavcev na gospodarstvo ali zviševanjem oziroma uvedbo novih davkov. Navedbe vlade in koalicije, da se z znižanjem davčnih obremenitev ogroža stabilnost javnih financ, je zgolj izgovor za njeno negospodarno, neučinkovito in neuspešno opravljanje javnega sektorja. Poglavitne rešitve, ki jih v Slovenski demokratski stranki predlagamo z zakonom o spremembi dohodnine, so naslednje: znižanje stopenj vseh dohodninskih razredov za 2 odstotni točki, zvišanje splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov, zvišanje mej dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov in usklajevanje davčnih olajšav ter neto letne davčne osnove z indeksom cen življenjskih potrebščin ne glede na njihovo višino. Z navedenimi ukrepi bomo poleg zvišanja neto plač za vse delavce dosegli tudi, da delavci za minimalno plačo kljub njenemu zvišanju ne bodo plačevali bistveno višje dohodnine. S tem se bo večino učinka zvišanja minimalne plače prevalila v izboljšanje materialnega položaja delavcev in njihovih družin, ne pa za polnjenje državnih blagajn, kar se dogaja ob veljavni ureditvi. Za delavca s povprečno plačo bi sprejetje predlaganih rešitev pomenilo za okoli 60 evrov višjo neto mesečno plačo, kar bi na letni ravni zanj pomenilo približno 720 evrov več dohodka. Za delavca z dvakratnikom povprečne plače pa bi sprejetje predlaganih rešitev pomenilo za približno 110 evrov višjo neto mesečno plačo, kar bi zanj na letni ravni pomenilo okoli tisoč 320 evrov več dohodka. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da zaposleni morajo nekaj prejeti tudi z davčnimi spremembami. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da se mora gospodarska rast poznati v žepih državljank in državljanov Republike Slovenije. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da se s predlagano spremembo dohodnine ne bo ogrozila vzdržnost in stabilnost javnih financ, kajti zavedati se moramo enega podatka, in sicer da v primerjavi z letom 2014 imamo v proračunu približno samo za dve milijarde višje davčne prihodke. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da državljanke in državljani v Sloveniji si zaslužijo višje plače, vendar ne na račun dodatnega obremenjevanja gospodarstva, temveč na račun davčne optimizacije, to pomeni z zniževanjem davkov. Predlagani zakon je v prvem branju in pričakujemo podporo poslank in poslancev. Dejstvo je, da se v primeru, če bi se izkazalo, da nekatere predlagane rešitve niso ustrezne, lahko skozi zakonodajno proceduro tudi spremenijo. V Slovenski demokratski stranki, še enkrat ponavljam, smo prepričani, da se gospodarska rast mora poznati v žepih državljank in državljanov Republike Slovenije, vendar ne na račun dodatnega obremenjevanja gospodarstva, temveč na račun zmanjševanja davkov. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Še pred tem pa dobi besedo predstavnik predlagatelja Jože Tanko. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Po tem, ko smo slišali stališča Vlade in stališča poslanskih skupin, predvsem tistih koalicijskih poslanskih skupin, se postavlja vprašanja, če lahko katerakoli opozicijska stranka sploh vloži zakon v Državni zbor. Recimo, sploh zakon s področja financ. Po tem, kar poslušam, je enostavno to na tiho prepovedano, kajti vse, kar se vloži, je nesistemsko, necelovito, ruši delo Vlade. Ruši delo Vlade, ki ne dela, to je treba povedati in tako naprej. Ta zakon, ki ga imate pred seboj, ima točno tiste obvezne sestavine, kot jih ima vladni zakon – izpolnjuje vse kriterije za obravnavo. Če ste pozorno prebrali obrazložitev Vlade, so celo finančne posledice tega zakona ocenjene na bolj kot 1 odstotek natančno. To, kar smo napisali – bolj kot na odstotek natančno. 387 milijonov smo napisali ali 383, vlada pravi 383. Skratka, za štiri milijone evrov pri tako zahtevne zakonu so ocenjeni stroški praktično skladni z vladno oceno. Tako se tudi temu očitku, da je nekaj narejeno na palec, ne da pritegniti. Pričakoval sem, da bodo te argumentacije popolnoma enake, kot so bile že do sedaj, čeprav vas moram opozoriti – vsaj tiste, ki ste tako natančno ugotovili, da imate pred seboj trikrat isti zakon –, da mi nismo vložili trikrat istega zakona. Tako tisti, ki vam pišejo ta čtiva za nastopanje pred govornico Državnega zbora, so pri tem delu zelo nedosledni, če ste sami pisali, ste pa sami nedosledni. Mi smo v eni od prejšnjih verzij tega zakona predlagali splošno olajšavo 3 tisoč 500 evrov, tako kot sedaj Vlada predlaga v svojem zakonu. Zanimivo, ali ne? Vsakič predlagamo spremembe davčnih razredov; tudi Vlada jih v svojem zakonu, ki ga je sedaj vložila za nami, predlaga spremembe davčnih razredov. Drži ali ne drži? Vlada predlaga tudi spremembe nekaterih znižanj davčnih stopenj. Zanimivo! Pa pravite, da naš zakon je nesistemski, vladni je pa sistemski, predlaga pa zvišanje splošne olajšave, predlaga spremembo oziroma zvišanje nekaterih davčnih razredov in predlaga tudi znižanje nekaterih davčnih stopenj v posameznih dohodninskih razredih. Državna sekretarka, drži ali ne drži? Drži. Tako! In zdaj to, kar smo mi predlagali, ker smo pripravili ta predlog, je nesistemsko, tisto, kar je predlagala Vlada, je pa sistemsko. Tako, da razčistimo razumevanje sistemskosti, celovitosti, pa še kakšen pojem, ki ga uporabljate pri svojih bravurah za govornico Državnega zbora. To kaže na to, da tisti, ki so vas določili, da kakšen projekt, kakšen zakon v Državnem zboru zastopate v imenu svoje stranke, ne razmišljate popolnoma nič. To, kar vam nekdo napiše, preberete, tistih 5 minut si časa vzamete in greste. To je, moram reči, za nivo poslanca Državnega zbora nekoliko škandalozno. Vlada in minister je v predstavitvi povedal, da se nekoliko bolj razbremenjuje drugi in tretji dohodninski razred. Drži? Drži. Ampak v drugem in tretjem dohodninskem razredu je jedro javne uprave. Drži? Največ zaposlenih v javnem sektorju je v drugem in tretjem dohodninskem razredu. Drži? Drži. Torej, ko debatiramo o tem, kako sistemsko se lotevate teh dohodninskih in drugih projektov, se enostavno ne da spregledati, da delate samo za tisto svojo uradniško bazo. Ne da se spregledati. Nekateri ste tukaj govorili o problemu dohodnine in vpliva dohodnine na proračune občin. Ampak vladni zakon tudi prinaša kakšnih 150 milijonov evrov znižanja dohodninskih prilivov v proračun. Drži? In tudi to ima vpliv na proračune občin. Drži? Drži. Ampak, ker to predlaga Vlada, vas nič ne skrbi, da bodo občine dobile manj. Ko predlaga nekdo iz opozicije, pa je to glavni problem in glavna spotika, da se zakona ne podpre. Kako morete tako sprenevedavo nastopiti proti rešitvi, ki je predlagana, istočasno pa ste isto podprli v vladnem predlogu zakona? Istočasno boste isto podprli, iste vsebinske spremembe, ki so v vladnem predlogu zakona. Tisto je pa sprejemljivo, je pa celovito, je integralno, je sistemsko, se vklopi v proračun, v vse tolerance in tako naprej. Veste, kolegi, če ste kdaj študirali ali pa pogledali kakšen proračun, pa kakšnega predlagatelja, potem bi morali, če ste že se odločili, da tega zakona ne boste podprli, vsaj argumentacijo zbrati na pametnih kriterijih. Ne na neumnostih, ne na klevetah, ne na podtikanjih, ki ne stojijo. Če ima država, Republika Slovenija ter Vlada tako rada občine, zakaj pa njim ne prizna tistih 10 % več pri primerni porabi že sedaj? Zakaj? V čem je problem? Vi ste oblast. Vas to moti, če bo karkoli z dohodnino se zgodilo, ampak samo takrat, ko predlagamo v SDS. Kadar bo vlada predlagala, boste ploskali za isto stvar. V čem je problem, kolega Prednik ali pa kolega Polnar, pri teh stvareh? Kako morete biti pri tako eklatantnih stvareh tako dvolični!? Kako morete biti tako dvolični; če predlaga vlada, se lahko vzame komurkoli, če predlaga SDS, se ne more nikomur, tudi tistemu ne, za katerega bo čez 14 dni Vlada predlagala. Veste, stanje v tej državi že dolgo ni normalno. Od leta 2008, od začetka nastopa Pahorjeve vlade, se soočamo s popolnoma enako dikcijo vseh vladnih obrazložitev: zakon ni celovit, ni sistemski, niso primerne ali pa dovolj dobro ocenjene finančne posledice, manjka mu to, manjka mu ono in tako naprej. Niti enemu zakonu, ki smo jih vložili, ni manjkalo popolnoma nič. Tudi tistemu prejšnjemu ne. Nič. Vsebinsko stoji, obvezne sestavine ima vse, učinki so predstavljeni in zakon je narejen za ljudi, za vse ljudi. Zakon, ki sem ga predložil ali ki smo ga mi predlagali, enako posega praktično v vseh davčne zavezance. Vsem dviguje za 2 tisoč evrov davčni razred, vsem za 2 odstotni točki znižuje dohodninsko obremenitev, za vse velja enaka splošna olajšava. Za vse. Vladni zakon pa ni tak, je pa segregacijski, zato ker posameznim skupinam – to se pravi uradniškemu delu – nudi več kot tistim, za katere pravite, da so najslabše situirani v tej državi, z najnižjimi dohodninskimi prihodki. Neverjetno je, če boste pogledali vladno obrazložitev zakona, da tisti, ki ima 80 % povprečne plače, bo dobil z dohodnino z vašim predlogom, vladnim predlogom zakona, 112 evrov. Menedžer s šestkratnikom pa 3 tisoč 100 evrov. Poglejte si vaše obrazložitve! Tri tisoč 100 evrov, 30 krat toliko, ne 10 krat. Sedaj vi govorite in predavate tukaj nam o tem, kaj je prav in kaj ne narobe. Niti eden vladni zakon, ki ga pretresete v Državni zbor, ni sistemski, ne izpolnjuje tega kriterija, čeprav to ni nobena poslovniška določba, da se prav razumemo, nobena poslovniška določba. To je izmišljotina Pahorjeve vlade pa naprej. Tukaj je bilo tudi rečeno ene od strank, zakaj jaz nimam regresa takega, kot je nekdo rekel. Veste, vodje poslanskih skupin ste nedavno sedeli s predsednikom Državnega zbora, kjer ste sprejemali proračun Državnega zbora. 2 milijonov evrov približno bo prihodnji višji, kot je letošnji. Niti eden od vas ni omenil nič regresa; niti eden, pa bi lahko! Potem pa mene sprašujete, zakaj mi nimamo takega regresa. Vprašajte sebe, svoje vodje poslanskih skupin in vprašajte Vlado, ki je tista, ki te zadeve tako imenovano sistemsko odreja. Še nekaj o hitrosti. Mi smo resda trikrat vložili dohodninski zakon, vendar minister za finance že od januarja po Financah razlaga, kakšne bodo davčne spremembe. Že od januarja meseca. Poglejte si Finance, prvi intervju, pa ko smo vložili naslednjič zakon, 14 dni po tistem pred obravnavo, je bil drugi intervju, sedaj je bil spet tretji intervju. Od tega ta država nima nič, od teh javnih nastopov. Treba je narediti, vložiti, izpeljati. Mislim, da je predstavnica Vlade državna sekretarka dejala, da je ta naš zakon – in tudi nekateri iz koalicije ste to povedali – nekako enostranski, da jemlje samo na prihodkovni strani proračuna. Da jemlje. Ni samo tak, zato ker če se bo delo izplačalo, kot pravi minister, in če bodo dohodninske stopnje ugodne in bodo učinki na proračun delojemalca boljši, bo tudi interes za delo večji. Prej je bilo povedano, da je neznatna razlika med minimalno plačo in tistim, ki prejema denarno nadomestilo za brezposelnost. Torej, če imate vi tako politiko, potem je nujna posledica, da se ljudi vsaj poskuša osvestiti, je aktivna politika zaposlovanja. Z dohodninsko spremembo mi neke zelo bogate aktivne politike zaposlovanja ne rabimo, to je navadna pralnica na Ministrstvu za delo. Tam se pasejo razne izvajalske institucije, ki vodijo kadre take in drugačne barve, več ali manj iste in dobivajo denar za neke kvazi izobraževanja pa še sami potrebujejo za sebe izobraževanja, da lahko kaj predavajo. To je to. Če vam samo povem, podjetje za drugi tir, ki ste ga ustanovili, ste vanj že ob ustanovitvi vrgli 200 milijonov evrov, pa se ni še nič naredilo. Odpis ali pa to, kar ugotavlja Računsko sodišče pri raznih revizijah državnega proračuna in institucij, povezanih z državnim proračunom, to so enormni zneski. Če je v petih letih šlo za študije s področja dolgotrajne oskrbe skoraj 75 milijonov evrov, bi se morali na drugi strani vsi sesesti, pa se režite. Denarja v proračunu je več kot dovolj! Tamle berem zapis enega izmed nekdanjih kirurgov, kardio kirurgov v Kliničnem centru, pravi takole: »Milijon evrov na dan izgine iz pokojninske blagajne za prijatelje.« Milijon evrov! To je približno 400 milijonov na leto, pa nobenega nič ne skrbi. Minister za zdravje še niti trznil ni. Kot da ni nič! Pri izginevanju denarja iz proračuna – kot da ni nič! Nihče se ne zgane. V poročilih Računskega sodišča to decidirano spišejo, celo specifikacijo naredijo, kje je narobe, napišejo oceno zneska – in se ne zgodi nič! Če pa skličeš neko sejo odbora, Komisijo za nadzor javnih financ ali sektorski odbor, je pa cel halo, da samo težiš. Vi potrebujete, očitno, v opoziciji nekoga, ki bo gledal stran in se vas ne bo dotikal. To, kar smo predlagali s to dohodninsko novelo, je na nek način treba sprejeti, tako ali drugače. Vlada je priznala, da je to treba sprejeti. Nima korajže, da bi sprejela več in boljše za ljudi. Ampak ob tem, ko boste to sprejeli, poglejte stanje onkraj Karavank. Razlika med plačo, približno tisoč 500 evrov v neto izplenu, v Avstriji in pri nas bo približno 400 evrov na mesec. Pa tam funkcionira bistveno boljše vse javno zdravstvo, vse javno šolstvo, vse ostalo javno boljše funkcionira kot pri nas. Zakaj? Zato ker ni mafije zraven. Ker se ne vzame denar iz proračuna za razne jahte in podobne zgodbe, ampak se ga namensko nameni za določene projekte ali pa za tiste projekte, ki so v proračunu napisani. Ni nobenih podražitev, nobenih dvakratnikov, nobenih prijateljev vmes, nobene verige ni nikjer. Če je, jo odkrijejo in ni milosti, takoj je suspenz in odhod s funkcije, ne glede za koga gre, ali za ministrskega predsednika, ali za predsednika stranke, ali za kogarkoli, če je to dejansko ugotovljeno, ne da je klevetano in tako naprej. Pri nas pa se tukaj sprenevedamo o tem, kje je denar. Če to sešteješ, 400 milijonov iz one blagajne, iz proračuna drugih 400 milijonov, smo blizu milijarde, ko gre denarja takole, namesto da bi ljudem znižali davke in tako naprej. Tudi ni nobene potrebe, da se dodatno kakorkoli obremenjuje gospodarstvo zaradi naše, še manj pa zaradi vaše novele Zakona o dohodnini. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je prijavila državna sekretarka. Gospa Kovač, izvolite.
Najlepša hvala za besedo! V začetku bi rada poudarila, zakaj je časovnica taka, kakršna je. Mi smo se na Ekonomsko-socialnem svetu dogovorili, da imamo pogajalsko skupino za davčne spremembe in ta pogajalska skupina se je sešla petkrat. Poročilo pogajalske skupine je bilo tudi predstavljeno v septembru na Ekonomsko-socialnem svetu in razšli smo se brez soglasja. Se pravi, davčne spremembe na eni strani je podprlo gospodarstvo, delojemalci pa teh davčnih sprememb v taki obliki niso podprli, zato smo tudi dali zavezo, da se o davčnih spremembah naprej pogajamo tudi še v letu 2020, predvsem glede dohodninskih razredov in davčnih stopenj. Se pravi, v prvi obliki je Vlada predlagala neusklajen predlog z Ekonomsko-socialnega sveta; se pravi, da se davčne stopnje spremenijo samo v drugem in tretjem razredu, ostale stopnje ostanejo iste, spremenijo pa se davčni razredi. Se pravi, prvi razred se dvigne na 8 tisoč 500, drugi je od 8 tisoč 500 do 25 tisoč, tretji od 25 tisoč do 50 tisoč, četrti od 50 tisoč do 80 tisoč, peti pa je 80 tisoč in ostane davčna stopnja še vedno 50 %. Splošna olajšava se dvigne na 3 tisoč 500, uvajamo pa to linearnost olajšave, ki je do 13 tisoč 316. Sedaj pa glede davčnih stopenj. Glede na to, da je davčna lestvica progresivna in vsaka sprememba v prvem razredu pomeni tudi spremembe v drugem, tretjem, četrtem in petem razredu. Naredili smo tudi izračun. V prvem davčnem razredu imamo 68 % davčnih zavezancev. Teh 68 % davčnih zavezancev prispeva v dohodnino le 10,8 %. Se pravi, najbolj obremenjena z dohodnino sta drugi in tretji davčni razred. Se pravi, struktura, ki jo prispevata drugi razred in tretji razred: na primer, drugi razred prispeva v dohodnino 45,7 %, tretji razred pa 28,2 %, četrti razred 6,5 %, peti razred pa 8,9 %. Se pravi, v strukturi dohodnine prispevata prvi in peti razred skoraj približno enako. Prav zaradi tega mi poudarjamo v dohodninski lestvici to načelo davčne pravičnosti, ki se prevede potem v to davčno načelo horizontalne pravičnosti. Zato, ker v bistvu četrti in peti razred prispevata 6,5 % in peti 8,9 % v razmerju s prvim razredom. Glede na to, da smo izračunali tudi, kakšen delež plače predstavljajo davčne olajšave prejemnika minimalne plače. Pri prejemniku minimalne plače predstavljajo davčne olajšave 56 % njegovega dohodka. Se pravi, če iz tega izračunamo efektivno davčno stopnjo pri prejemniku minimalne plače, prispeva le 3 % v dohodnino. Pri prejemniku povprečne plače se to razmerje dvigne na 17 %, pri prejemniku dveh povprečnih plač pa je to razmerje 8 %. Zato smo se mi v prvi fazi odločili, da razbremenjujemo drugi in tretji dohodninski razred. Za naprej pa smo dali zavezo, da bi se davčna stopnja v prvem razredu znižala za eno odstotno točko, se pravi, na 15 %, in stvar pogajanj je še drugi in tretji razred glede znižanja za eno odstotno točko. Pa še glede učinka indeksacije. Se pravi, že sedaj je indeksacija v Zakonu o dohodnini določena v 118. členu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagatelj, izvolite. Gospod Tanko.
Hvala lepa. Že prej v razpravi je kolega Horvat dejal, da se zdi neetično, da tiste, ki so na spodnjem pragu, to se pravi, da dobijo komaj prihodkov toliko, kot je prag preživetja, da se jih sploh obdavči. Oni so to predlagali z visoko splošno olajšavo. Vi bi lahko, če ste vlada, za 10 % od teh 60 % zavezancev predlagali ničelno davčno stopnjo. Če se pogovarjamo o tem. Zato predlagam ali v razmislek to, ker ste dali, ker bodo v dveh letih dobili brezposelni nadomestila za 2 tisoč 500 evrov več, 2 tisoč 600 evrov več, z vašo dohodninsko reformo pa bodo ljudje, ki so dobili maksimalno neobdavčen regres in tistih dvakrat po sto evrov, dobili pa 900 evrov ali pa tisoč 200 evrov na koncu, če bomo dve leti sešteli. Tisoč 200 evrov, dvakrat po 117 evrov pri vladnem predlogu dohodnine, plus dvakrat po 500 evrov dodatno neobdavčenega regresa – če bodo dobili maksimalen regres, ki se ne obdavči. Razlike je za tisoč 300 evrov, na boljšem je tisti, ki ne dela. Vas to ne skrbi nič? Minister pravi, da se mora pa delo izplačati. Da se mora delo izplačati. Ne more se izplačati, če dobi tisti večje ugodnosti iz proračuna, ki ga mora ta zaslužiti, da lahko plača v njega, kot tisti, ki ne prispeva nič in samo črpa iz njega. Te logike zdrav človek ne more razumeti. Pa še nekaj sem prej pozabil, kolegi. Če ste dobro poslušali, če ste dobro prebrali predlog, vladni predlog dohodninskega zakona, čeprav nima tolikšnih finančnih posledic kot naš, tudi ni zaprt. Delno bo trpel proračun – to ste povedli –, delno naj bi pa to izterjala davčna uprava, da se bo to zaprlo. Glejte, sami predlagate take nedefinirane rešitve in potem to nam očitate, da to delamo! Vi ste to pripravili, Vlada je to pripravila, koalicija je to pripravila – tak predlog zakona! 120 milijonov bo trpel proračun, 60 milijonov bo pa naloženo davčni upravi, da bo dodatno izterjala od gospodarskih družb in drugih davčnih zavezancev. To je to. To je ta vaša rešitev. In pravite, da je sistemska. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj pa nadaljujemo z razpravo. Prvi dobi besedo gospod Jožef Lenart, pripravi pa naj se mag. Marko Koprivc. Gospod Jožef Lenart, SDS. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Slovenski delavec je torej v primerjavi z delavci v članicah Organizacije za ekonomsko sodelovanje in razvoj visoko obdavčen. Glede na neto izplačilo, ki ga prejme na račun, v povprečju delodajalec v državne blagajne plača še dodatnih 43 % davkov in prispevkov. To je torej osma najvišja obdavčitev med članicami OECD. V oči bode še zlasti višina prispevkov, ki gredo od plače zaposlenega, ti so pa najvišji v OECD, seveda tako ene kot druge pa plača delodajalec. Kaj torej govorijo menedžerska združenja? Da smo skoraj šest let v konjunkturi, v prosperiteti, da poskušamo iztržiti od delodajalcev in od delavcev vedno več v državni proračun, medtem pa se nam obetajo malo slabi časi in sedaj, ko so zadeve še v zagonu, bi lahko z dobrimi pogoji, z dobrim poslovnim okoljem dejansko imeli veter v jadro. Če bodo tudi te predlagane davčne reforme, ki jih sedaj ima v mislih vlada, mini davčno reformo, če bodo nekatere od teh sploh sprejete, potem se temu reče bolj kot ne neki kozmetični popravki. Kar se predlaga s strani Slovenske demokratske stranke, pa so konkretne zadeve, da se zmanjša stroške dela, in sicer bomo rekli, da mladi in talentirani nam zapuščajo državo ravno zaradi tega, ker jim premalo ostane na računu od tistega, kar jim delodajalci namenijo. To pomeni, da dober inženir z 2 tisoč 300 evri plače dobi ven tisoč 300 evrov. Na koncu se seveda odloča, ali si odpre espe ali pa potem se preživlja s temi sredstvi. Torej ga mi z našimi visokimi davki za delo silimo v to, da odpira espe, potem pa se čudimo, da imamo veliko prekarnost. Jaz sicer espeju ne pravim prekarnost; ampak – kaj delamo v smeri, da nam mlade družine, mladi strokovnjaki ne odhajajo in ostajajo v tujini? Če se dotaknem spet tistega stavka zjutraj pri proračunu: največji proračun do zdaj. Vrhunsko je vse te številke slišati, ampak bi zdaj namenil nekaj besed predsedniku Vlade: Ali znate le menjavati ministre? In ministri: Ali vam gre dobro le dvigovanje davkov in kadrovanje? Dve stvari, ki ju ta vlada obvlada, sem naštel, ostalo je bolj kot ne slabo. Se pravi, imamo na papirju nekako zelo velik proračun, zmanjševanje brezposelnosti – ves čas govorimo, vse je to na papirju –, medtem pa 20 tisoč ljudi hodi na delo v Avstrijo. Nekatere stvari ne grejo skupaj, v praksi pa na papirju. Ali pa se to lepo sliši in potem še naši ljubi mediji tole delajo za zelo sposobno vladno politiko. Glejte, s takimi podatki se ni hvaliti. Kako naj torej nekdo ne odide v tujino, kako naj ustvarimo boljšo poslovno okolje, da bomo imeli več prilivov? Če pa ne bomo imeli več prilivov, potem pa bomo imeli tudi slabše zdravstvo, slabše šolstvo in vse tako naprej. V glavnem, predvidevam, da moramo nekaj narediti in glede tega, da se danes govori veliko o tem, da se tega ne more sprejeti, ker je potrebno zagotoviti nekaj denarja. Glejte, predstavniki koalicije, obljube ste dajali vsem socialnim partnerjem, danes pa se nekako obnašate, kot da zavez pred volitvami sploh ni bilo. Potem se je ves čas govorilo o tem, kako se bo zmanjšala dohodnina in prispevki na plače, ter o tem, da se bo dalo dejansko možnost, da bi delodajalci boljše plačali delavce. Sedaj tega ni. Naš predlog sicer deloma posega v pokojninsko in zdravstveno blagajno, vendar bodo plače šle gor. Kar pa je zelo pomembno, nekako sorazmerno bi se v tem dvigu čutili še večji prihodki delavcev zaradi zvišanja davčne olajšave, ki pa je tako ali tako v Sloveniji v nasprotju s tem, kar se dogaja v Evropi. Se pravi, katastrofa brez primere. Sicer nisem finančnik, ampak na koncu bom dodal: ali ne bomo končno raje enkrat zapluli z vetrom kot pa, da poskušamo delati vse kontra, kot delajo države Evropske unije in Evropskega gospodarskega prostora? Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Marko Koprivc, pripravi pa naj se gospod Aleksander Reberšek. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica za dano besedo. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! V zadnjem času smo bili priča že kar nekaj predlogov davčnih razbremenitev, ki naj bi jo čutili predvsem najbogatejši sloji. Kar trikrat, kot je bilo že povedano, v tem mandatu je takšen predlog kot danes ali pa podoben vložila stranka Ivana Janše. Pa bom najprej povedal nekaj o oceni stanja, ki je navedena kot razlog za ta nižanja davkov. Namiguje se namreč, da bodo nižji davki najpremožnejših rešili tegobe slovenskega gospodarstva. Skušal bom osvetliti nekaj dejstev, zakaj temu ni tako. Da bo nižanje obremenitve plač pomenilo več sredstev za vlaganja v raziskave in razvoj – ne drži, in to preizkušeno! Če ste morda pozabili, predlagam, da najdete podatke iz leta 1996, ko se je znižala stopnja prispevkov delodajalcev in se podučite v zvezi s tem. Kot drugo, da je slovensko gospodarstvo manj konkurenčno zaradi veljavnih davčnih obremenitev, je hudo pavšalna trditev. Namreč, slovenski izvoz je od 2014 do 2018 zrasel za skoraj 23 %, kar je četrti najboljši rezultat držav v EU, z naskokom daleč od povprečja. Trditev, da je veljavna davčna obremenitev dela vplivala na višjo brezposelnost, nima realne podlage v podatkih. Število delovno aktivnih narašča in je najvišje po letu 2009. Število brezposelnih pa se približuje rekordno nizkemu deležu. Ko primerjate število davkov v Sloveniji in drugih državah, je pošteno, da primerjate tudi, kaj v zameno za te davke od države dobimo. Kvaliteta življenja v Sloveniji je tudi zaradi davkov višja, zato si upam trditi, da imamo še vedno socialno državo. Zato imajo otroci v tej državi vsaj približno enaka izhodišča, zato je tukaj prijetno živeti. Ni slučajno, da država, ki je znana po izredno visokih davkih, Danska, zaseda prvo mesto na praktično vseh lestvicah, ko govorimo o kvaliteti življenja in njihovih državljank in državljanov. Vaša ocena stanja je očitno precej zgrešena, težko je potem razumeti, za kaj gre, kaj dejansko hočete. Razen razbremenitve najpremožnejših, da bomo na primer poslanci sami sebi znižali dohodnino za več 100 evrov letno. Višje plače in posledično višji razpoložljivi dohodek ljudi ter gospodinjstev se lahko ureja s plačo politiko in ukrepi za krepitev gospodarstva. Ironično, pred dnevi smo z rokami v žepu spremljali propad Adrie, zaradi česar je brez službe ostalo 600 visokokvalificiranih kadrov. S strani Poslanske skupine SDS na to nisem slišal niti nikakršnega odziva, kaj šele kakšne konkretnejše reakcije. Če se bomo tako obnašali, če ne bomo skrbeli za svoje gospodarstvo, če bomo stopili v tekmo cenenosti delovne sile, lahko tudi ukinemo dohodnino, pa nam ne bo pomagalo, ker bo delovnih mest z visoko dodano vrednostjo vse manj in manj. Nikakor ne morem in ne bom podprl predloga, ki najpremožnejšim znižuje dohodnino za več 100 evrov letno, tistim na drugi strani lestvice pa niti za pest, čeprav ste trdili drugače, ampak izračuni kažejo drugače. Namreč, gre za multiplikativni učinek, tudi če se znižuje spodnjim razredom, pa s splošno olajšavo, vpliva to najbolj na najpremožnejše, na tiste z najvišjo plačo, zato smo Socialni demokrati v volilnem programu predlagali dvig dodatne splošne olajšave, s čimer bi lahko dvignili dejansko plače tistim do, recimo, povprečne plače oziroma to je stvar dogovora, do kod. Hkrati pa vaš predlog pomeni, kot je bilo že večkrat povedano, 380 milijonov evrov izpada v državnem proračunu, 380 tisoč evrov manj za javno šolstvo, za socialo, za občine, o katerih radi govorite, in še bi lahko našteval. Kot primer: brezplačni vrtci za vse državljanke in državljane bi prišli nekje 130 milijonov evrov na leto. Sem za to, da namesto davčnih odpustkov najpremožnejšim raje ta sredstva namenimo za gradnjo neprofitnih stanovanj, za subvencije za vrtce, za dodatne štipendije. Če želimo vlagati v ljudi, je to predmet debate, če želimo višje plače, pa se moramo pogovarjati predvsem o gospodarstvu in ne o davkih. Namreč, z davki plač ne moremo in ne smemo dvigovati. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil predlagatelj, gospod Tanko. Izvolite.
Hvala lepa. Spet eden, ki ne ve, kaj govori. Po vladnem predlogu zakona dobi tisti – govorim o dohodnini –, ki ima povprečno plačo, 143 evrov na leto. Po tem predlogu zakona, ki sem ga predlagal ali pa mi, 720 evrov. Po vladnem predlogu dobi tisti, ki ima šestkratnik povprečne plače, 3 tisoč 180 evrov, po našem pa samo 2 tisoč 800. Manj dobi najbogatejši po našem predlogu zakona kot pa vašem, vladnem, ki ga vsi podpirate, govorite pa ravno obratno. Tipično za nekoga, ki so mu napisali, pa se ni poglobil v to, kaj govori. Kar zadeva Adria Airways, imate tam karierne politike – vaše člane, predsednike vaše stranke – z lahkoto jih povprašate o vseh diverzijah, ki so jih naredili na Adrio, da se je potopila. Na koncu tudi prodali po dokapitalizaciji za 100 tisoč evrov. To so vaši naredili v vašem mandatu. Tudi še eno dokapitalizacijo prej so izpeljali tudi vaši, so sklicali tam v velikem salonu tri odbore Državnega zbora, da so politično podprli projekt dokapitalizacije s 50 ali 60 tisoč milijoni evrov v času vlade Boruta Pahorja. Kar zadeva pa vse to veliko govorjenje o revnih, brezposelnih takih in socialnih in tako naprej, kakšno uro prej ste obravnavali zakon, ki smo ga predlagali, ki bi namenil invalidom spodobno pokojnino, vsaj takšno, kot dobijo tisti nadomestilo za brezposelne, pa pravite, da ga ne boste podprli. Toliko o vaši socialni naravnanosti, solidarnosti in demagogiji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Besedo ima gospod Aleksander Reberšek, pripravi [[…]]Replika! Nisem vas videla, gospod Koprivc. Izvolite, imate repliko.
Hvala lepa. Bom zelo kratek. Gospod Tanko, vaš slog komuniciranja že poznamo in ni nič novega. Dejstvo pa je, da nisem z besedo omenil vladnega zakona, z besedo ga nisem omenil [[…]]Če pa me že izzivate, je pa razlika v tem, da vladni zakon vsaj delež tega izpada nadomešča z zvišanjem davka na dobiček, vi pa tega niste predlagali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagatelj, gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Glejte kolega, davka na dobiček se ne ureja v dohodninskem zakonu, ampak v Zakonu o dohodku pravnih oseb. [[oglašanje iz dvorane]] To je čisto drug zakon, mi govorimo o dohodnini, ne o tistem zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Če smo zaključili, ima besedo sedaj gospod Aleksander Reberšek, pripravi pa naj se mag. Andrej Šircelj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo! Pingpong se je končal, tako da lahko tudi jaz nadaljujem, in sicer; cilj vsake politike bi moral biti, da zaposlen državljan s svojo plačo preživi, ne pa da životari, v veliki meri se pa dogaja ravno nasprotno. Predlog zakona prinaša večje plače zaposlenim tako v javnem sektorju kot v gospodarstvu, podoben predlog pa smo pripravili tudi pred kratkim v Novi Sloveniji, kjer bi z dvigom splošne dohodninske olajšave vsak zaposlen v tej državi prejel večjo plačo. Veste, ljudje razumejo politiko, ko se primejo za denarnico. Ne dajo nič na vaše besede in obljube, ker v življenju štejejo zgolj in pa samo dejanja. Zdajšnji predlog prinaša, da bi vsak zaposlen s povprečno plačo prejel 60 evrov več. Na letni ravni to predstavlja 720 evrov. Ampak Vlada, koalicijski poslanci tega ne podpirajo, kar je popolnoma normalno. Enostavno si želijo, da ljudem od svojih plač ne ostane več; bodi reven, da si pohleven. Vlada pa dviguje minimalno plačo in pri tem zelo uspešno dviguje na račun prispevkov. S 1. januarjem grejo plače na 700 evrov – govorim o minimalni plači – prispevkov pa bo že 400 evrov. Zakaj ne nehate obdavčevati revščino? Vas sprašujem, na drugi strani. Poglejte, kaj je naredil nekdanji avstrijski kancler – z davčno reformo je znižal davke, tako da je delovnim ljudem ostalo več v denarnici in to je edina rešitev. Ali ni logično, da večje kot bojo plače, več bojo ljudje zapravljali in država bo na nek lep, mehek način davke pobrala nazaj? Ali ni logično, da več kot bo zaposlenih, manj bo denarja, ki bo potreben za socialne transferje? 281 milijonov damo na leto za denarno socialno pomoč. Mnogo od tega neupravičeno, zato da podpiramo na nek način zgrešeno socialno politiko, namesto da bi nagrajevali naše pridne državljane, ki delajo. V tej državi bi morali nagrajevati delo in ničesar drugega. Vse kar si morate danes zapomniti, so nizki davki in večje plače. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Šircelj, pripravi pa naj se gospod Jože Lenart.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica, predstavnica Vlade, kolegi in kolegice! Danes vidimo, da se tukaj odpira razprava o dveh tezah ali pa izhodiščih. Prvič, ali dati več denarja ljudem ali vzeti tem ljudem več denarja in ga potem v imenu teh ljudi država locira v določene sektorje? Mi smo tukaj tisti, ki zagovarjamo to, da je treba dati ljudem več denarja, tistega denarja, ki ga dejansko oni zaslužijo, in oni naj imajo koristi od tega in oni so vredni toliko zaupanja – najbrž smo vsi prepričani –, da ga bodo tako uporabili, kot je za njih najbolj prav. Na drugi strani tisti, ki zagovarjate višje davke, pravite, ne, ne, mi smo tisti, ki vemo, kako je treba denar uporabiti. Tu uporabljate seveda besede pravičnost, solidarnost in tako naprej, zato je treba tem ljudem več denarja vzeti in mi ga bomo pravilno uporabili, bolj pravično, bolj solidarno, bolj socialno in tako naprej. Hvala lepa, gospe in gospodje na Ministrstvu za delo, za 75 milijonov za neke analize in študije – tako ugotavlja Računsko sodišče! Ali je to v interesu teh ljudi, ki ste jim vzeli ta denar? Ali je to bolj pravično, da ste enostavno ta denar kanalizirali v neke druge vode? Govorim samo primerjalno. Še veliko takšnih stvari imamo, kajti tukaj govorimo o dveh konceptih: nižji ali višji davki. Seveda, vsi smo za socialno državo. In tudi kolega Koprivc pravi, ja, mi smo pa predlagali višjo splošno olajšavo v nekem našem dokumentu in tako naprej. Ja, predlagajte jo. Predlagajte jo! Ali vi veste, da mi predlagamo splošno olajšavo 4 tisoč evrov? Življenjski stroški v tej državi pa znašajo, kot je povedal kolega Horvat najnovejše podatke, skoraj 8 tisoč evrov na leto. Ali vi veste, ki ste tako socialni in ki jo tako zagovarjate, da vi obdavčujete tisti denar, ki je nujno potreben za življenje ljudi? In zakaj mislite, da ima Avstrija 12 tisoč ali 13 tisoč evrov splošne olajšave? Zaradi moralnega vzgiba, zaradi tega, da ne obdavčuje denarja, ki je nujno potreben za življenje ljudi. Tukaj pa to minimalno povečanje splošne olajšave vi enostavno ne boste podprli. Pa govorimo tukaj o polovici zneska, ki pomeni denar za nujno preživetje. Vi ne boste tega podprli. Pravite, da ta zakon ni v redu. S tem tudi ne boste tega podprli. Tako je tukaj ogromno demagogije in netočnosti. In če govorite, kako so delodajalci leta 1996, kolega Koprivc, dobili zmanjšanje prispevkov, pa takrat je bil tudi uveden davek na izplačane plače, to ste pozabili povedati, po lestvici, ki je imela zviševanje stopenj glede na same dohodke, progresijo. To ste pozabili. S polresnicami, samo s polpodatki – potem se je res težko pogovarjati. Če vi rečete, pogovarjajmo se – in vladni zakon je tisti, ki gre v isto smer, kar pomeni, da razbremenjuje, kot je državna sekretarka rekla, drugi pa tretji dohodninski razred. Poglejte spoštovana državna sekretarka, meni tale vaša analiza, ki ste jo tukaj povedali, ni bila čisto jasna. Se opravičujem. Mogoče premalo vem. Vi ste tukaj navajali neke podatke, kolikšen procent plačujejo v skupno dohodnino zavezanci, ki zapadejo v drugi, tretji in peti in prvi razred, in ste tukaj prvega in petega malo izenačili, ampak okej. To je bolj za Levico podatek. Ne razumem pa, zakaj drugi in tretji razred. Drugi in tretji razred zaradi tega, ker se je ugotovilo, da je nekonkurenčen v primerjavi z drugimi državami. Zato. Koliko pa kdo prinese v tej vaši analizi, je pa ta podatek uporaben čisto za nekaj drugega. Ampak okej, tukaj niti ni [[…]]Želim vas samo opozoriti, da to ni glavni vzvod za to. Gre za to, da je dejansko v tem primeru delodajalec nekonkurenčen pri določenih poklicih, kot so inženirji, medicinske sestre, kot so pač tovrstni poklici. Zaradi tega tudi inženirji in medicinske sestre odhajajo v tujino. Zaradi tega smo tudi na tem področju nekonkurenčni, na področju kovinarstva, na področju tehničnih poklicev in tako naprej. Zaradi tega je vse skupaj to tako narejeno. Drugo. Vlada nam enostavno reče, veste kaj, to ni sistemsko. Povejte mi, kaj je sistemsko v vašem zakonu! Pa nehajte že s to sistemskostjo, ker ko boste prinesli celoten nov Zakon o dohodnini, ne spremembe zakona, potem bom pa lahko rekel, v redu, tu ste pa naredili nekaj sistemskega. Zraven boste morali pa še spremeniti Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb pri obdavčitvi dividend, dobičkov in tako naprej, obresti kapitalskih dobičkov v povezavi s tem zakonom. Potem bo pa nekaj sistemskega. Ampak sedaj ne zavajati ljudi o tem, da vi delate nekaj sistemskega niti da mi nismo sistemski. To so laži, oprostite. Kaj si boste vi naredili s prestrukturiranjem javnih dajatev? Tudi tukaj malo te termine malo omilite, ker ne delate drugega, kot da na eni strani znižujete dohodnino, na drugi strani pa povečujete davek od dohodka pravnih oseb. To ni nobeno prestrukturiranje, to enostavno na eni strani vzamete, na drugi strani boste pa nekaj dali. Ampak poglejte, ni zdaj to toliko pomembno, kot je pomembno to, da se enostavno ugotovi, da gresta ta dva zakona v isto smer; v isto smer, to je zmanjševanje obdavčitve dela. In če gresta v isto smer, spoštovana koalicija, potem ne vidim razloga, da se na podlagi teh dveh zakonov, doseže nek kompromis, neka simbioza, nek tretji predlog, ki bo šel v nadaljnji postopek. Če vi govorite o tej demokratičnosti in tako naprej in o možnosti sodelovanja, potem ne vidim nobenih težav, da podprete ta zakon, da se podpre tudi vladni zakon in da se enostavno na podlagi tega pripravi neko novo zakonsko besedilo na podlagi strokovnih argumentov in na podlagi tega, da dejansko bomo vsi vedeli, kaj dejansko tukaj delamo. Tudi zaradi tega, pa tudi zaradi tega, da se bo zagotovila večja konkurenčnost gospodarstva, da se bo znižala obdavčitev, enostavno predlagam, da ta zakon podprete. Socialna komponenta se pa zagotovi z višjo splošno olajšavo, gospe in gospodje. Tako delajo vse države. To, da pa tistih, ki ima večjo osnovo, dobi več, je pa stvar matematike, stvar progresije. Naredite sistemski zakon, pa predlagajte eno stopnjo, pa ne bo progresije. Veste, tukaj so pač neke zakonitosti, o katerih je seveda težko govoriti in jih težko spreminjati. Odstotni račun je odstotni račun. Zaradi tega še enkrat apeliram na to, da glede na to, da gresta oba zakona v isto smer, znižanje obdavčitve dela, predlagam, da podprete ta zakon in da gremo skupaj v predlog, s katerim bomo dejansko dosegli to, da se bo znižala obdavčitev dela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Jože Lenart, pripravi pa se Jani Prednik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi! Ko sem prišel v Državni zbor in ko se je postavila Vlada, mi je rekel kolega: »Zdaj ti pa ne bo lahko. Vsako besedo, ki jo boš izrekel, ti bodo gledali pod prste in se ti lahko tudi maščuje.« Je rekel, da sploh ne vem, kako lepo je v opoziciji. Tam lahko rečeš karkoli hočeš, pa zadeva lepo gre skozi. Pa veliko časa imaš za smeh. In tako naprej. Oprostite no, malo sem na tak način povedal, ampak res je. Ko sem lani prišel v ta državni zbor ob tem času, ko smo sprejemali proračun 2019, sem začel seštevati in zaključil seštevanje teh zakonov, novel, ki ste jih predlagali za zniževanje davkov od prihodkov in zviševanje transferjev, mislim, da nekje pri milijardi 700. Vsaj spomnimo se, bile so podobne. Tudi ti dve zadevi, ki ju danes obravnavamo, sta bili tudi lani. Mogoče kakšna niansa, sprememba, ampak nekje tu je bilo. Nekje 17, 18 % bi lani bilo izpada prihodka, verjetno 15 % minusa, če rekompenziramo. In ta mati bi umrla, ker ne bi imela več kaj dajati. To je dejstvo. Vem, danes se trudite dokazovati, kako je ta predlog še vedno dober, kakšno Ameriko bomo to odkrili, ampak res se sprašujem, kje je tu resnost na tak način se pogovarjati v Državnem zboru. Verjetno preprosti ljudje mogoče še verjamemo tem zadevam, ko vidijo samo tisto, da bi nekje več dobili, ampak mi smo pa resni poslanci v Državnem zboru, ko vemo, da mora biti ta proračun vzdržen. Takoj, ko pa je neki manko, ko se zadeva zmanjšuje, pa rečete: »Kaj pa fiskalno pravilo, ga kršite.« Mislim, te zadeve enostavno ne grejo skupaj. Razumem kolega Širclja, danes se je izognil, recimo, takšnim usmeritvam, ampak, če bi midva danes šla na en seminar, na kakršnem sva bila že pred davnimi leti skupaj, pa bi bili tam finančniki, direktorji, verjetno na tak način ne bi mogla tega razlagati, ker tudi v podjetju – veva, kaj je to proračun. Ne more nikakor iti skupaj. Tudi danes je treba gledati na neke rezerve in vse ostalo. Ta pravila. Govorim bolj konkretno, ne bom se spuščal v te podrobnosti, ker nima smisla, ste ostali že dosti več povedali. Že kolega Polnar vam je prej jasno povedal, samo teh 400 milijonov, piši-riši, plus-minus, bi občine, naše, slovenske, 212, bankrotirale. Že neko dejstvo. Ali pa če popravim nazaj, da ne boste rekli, da ne znam računati. S tisto milijardo 700 lani, ko smo seštevali, bi sigurno nekaj prihodkov z dodatno potrošnjo bilo. Pa recimo, da bi še vedno bilo 10, 12 % minusa, ampak to tudi bistvenost zadeve ne spremeni. Toliko v grobem. Ko govorite danes o davkih, nikogar nisem slišal o davkih na kapitalske postavke. Govorili ste samo o teh socialnih prispevkih. Ja, tu smo šesti po vrsti, ne najvišje, šesti po vrsti v Evropi. Na katerem mestu smo pa pri davkih na kapital, na dohodek, ostale kapitalske postavke? Mislim, da na predzadnjem. Sem se zmotil? Sta še dva za nami? Mogoče malo te spremembe. V povprečju pa smo – kje? V povprečju smo malo pod povprečjem. Pa ne čisto malo, kar precej. Podatki za leto 2017 – 39,8 je bil povprečje Evropske unije, pri nas 36,2. To ni tako malo. Zdaj pa, če gremo naprej. Slovenija je neka specifika v Evropski uniji, če samo to gledamo. Ali imajo kje takšno javno zdravstvo, takšno javno šolstvo? Tu so zdaj ti davki, zakaj jih rabimo. Še to bom rekel, glejte, v teh davkih, o katerih sem prej govoril: sociala – smo višji, trošarine – smo nekoliko višji, kapitalski – smo bistveno nižji, ampak tudi znotraj sociale delavec da največ. Če pa primerjamo, koliko pa delodajalec, pa dosti pod povprečjem spet Evropske unije. Glejmo na zadeve tako, kje je treba prerazporejati in celovita davčna reforma, ki jo ta vlada pripravlja, zajema vse v celoti. In enkrat se tako pogovarjajmo, bodimo resni pred našo javnostjo. Lepo vas prosim. Toliko ur poslušamo o nekih zadev, populizma in ne vem kaj; vsi skupaj smo pa odgovorni, kako to državo peljati naprej. Mislim, da moramo biti tukaj resni. 13 % da Slovenija za socialne transferje in seveda bi bilo potrebno še več. Katera država v Evropi da 13 % proračuna za socialne transferje? Mogoče bi našli eno, ampak mislim, da je ne bi našli. Seveda smo pa na neki drugi stopnji. Nismo pa med najnižjimi, spet smo nekje v povprečju Evropske unije. Se strinjamo? Sprašujem se danes, kako to razpravo peljati naprej. Zelo bi si želel, da bi danes razpravljali tu o nekih drugih problemih. Kako prijeti bika za roge, da ne bi se samo pogovarjali pa kregali, koliko deliti – tisto, kar pride v državno blagajno. Ne vem, ali je tu kakšna produktivnost. Prihajam iz podjetja kot marsikdo drug in vemo, kaj se tam dela. Kaj je dodana vrednost? Ali se ne bi raje primerjali s tem, pa tu tekmovali z ostalimi državami Evropske unije? Se pa ja živi od dodane vrednosti, ki jo ustvari gospodarstvo. Jasno. Kaj pa je dodana vrednost? Cirka dve tretjini so plače, 20 % je amortizacija, 10 % pa dobički pa rezerve. Ali razumemo to? Sedaj pa gremo od tu naprej. Samo tako malo se obrnimo nazaj. Po osamosvojitvi – se pravi v prejšnjem tisočletju – in tja nekje do prvega desetletja tega tisočletja smo mi tudi v Državnem zboru na vse pretege reševali socialo delovno intenzivnih podjetij. To so bila podjetja z dodano vrednostjo manj kot 30 tisoč evrov, če preračunamo sedaj, ali celo manj kot 20 tisoč evrov. Takrat je bila povprečna dodana vrednost na zaposlenega v Sloveniji pod 30 tisoč. Koliko denarja smo zmetali stran s temi subvencijami, pomočmi, z izgubo, preko upnikov, preko prisilnih poravnav, preko stečajev! Se pravi, če bi samo del tistega denarja takrat Mura, Pik Maribor, Polzela, Peko in ne vem koga bi lahko še našteval, tudi verjetno lesno industrijo in vse ostalo, kar je šlo k vragu – oprostite – v narekovajih v tem slabšalnem smislu, da bi del tega denarja takrat preusmerili v prestrukturiranje zaposlenih, bi se verjetno tudi tuja podjetja prej odločala – predvsem preko Mure, če govorim – v ta področja. Sigurno, da niso vlagali v tekstilno industrijo, če vedo, da v Evropi ta ne more preživeti. To je tudi dejstvo, ko rečemo, da vlagateljev ne dobimo. Danes je ta dodana vrednost na 44 tisoč, ampak tukaj smo se zopet ustavili. Moje razmišljanje, oprostite. Zakaj? Zato, ker tuja podjetja, ali mislite, da so prišla k nam zato, da nam uslugo delajo? Tuja podjetja pri nas vlagajo čudovito. Tudi mariborski okoliš, sedaj ko govorimo o Magni, ima precej večje znižanje brezposelnosti, ampak ta delovna mesta so spet tista najnižja. Hvala bogu, da je ta vlada nastavila ogledalo in da je vsaj za nekoliko dvignila minimalno plačo, da nas ne izkoriščajo še bolj. Nič boljši pa niso nekateri naši domači podjetniki, ampak ne vsi, veliko pa poznam tistih, ki so zelo pošteni in ustvarjajo lepo dodano vrednost in tudi delavce plačujejo kar dobro. To je tisto – mala in velika podjetja, ki vlečejo naš voz naprej. To je dejstvo. Hočem na to opozoriti, da ti ukrepi, ki jih je tudi ta vlada naredila, neobdavčen regres, da dobi delavec več, da smo dvignili minimalno plačo; to so tiste poteze, ki so bile nujne, da gredo zadeve naprej, da se bo tudi ta dodana vrednost in še marsikaj postopno pri nas dvigovalo. O tem govorim, da moramo razmišljati o tem, kako prijeti bika za roge, da se bomo lahko premikali naprej. Tukaj je kolega Horvat danes spet povedal tisto, kar je že ničkolikokrat; beg naložb iz Slovenije, da bežijo. Še enkrat primer Magne. Koliko milijonov smo jim dali subvencije, da so sploh prišli sem? Čez 10 milijonov. Drži, pa kljub tem še dodatne zadeve. Ali mislite, da bo ta Magna – koliko let ne bo imela nobenega dobička? To se pravi, so tista delovna mesta verjetno okoli povprečja pri nas, nekaj je takšnih, ampak nič kaj dosti, minimala ali povprečje je pri nas najbližje. Tudi tu, zaradi naložb in vsega ostalega, kar vam želim danes povedati. To se pravi, oni vlagajo tu zato, ker so tu več kot polovico nižje plače. To se pravi, da pri nas zato vlagajo, ker naši delavci, ki hodijo gor, morajo po njihovem standardu dobiti plače in je gor dodana vrednost, naš delavec ustvarja enkrat višje kot pa tu pri nas. To je pa vir državnih blagajn, tu ni druge. Ne se bati tega, da ogledalo postavimo, seveda pametno, ne moremo sedaj skočiti ne vem kam. To so tista dejstva. Ta državni zbor ima to možnost skozi take zadeve, da postavlja ogledalo kapitalu, da bo tudi država dobila več preko dodane vrednosti; in to je tisto, še enkrat poudarim, skozi to. Kaj je transfer kapitala? Gremo z Magno naprej. To se pravi, med najnižjimi plačami, dobro, vsaj to je zagotovljeno, da plačujejo in da je ta likvidnost zagotovljena. Ampak vidite, takoj ko se na trgu nekaj zgodi, oni režejo število zaposlenih, ne pa neke socialne pomoči. To so druga dejstva. In to je ta trg dela, ki ga Evropa pozna in tudi tega se moramo mi navaditi, tu ni drugega. Ampak pri nas ne plačajo nobenega dobička, na kapital praktično nič. Transfer teh polizdelkov gre v Avstrijo, v Avstriji pa ima to podjetje potem zelo lepe dobičke, med najboljšimi v Avstriji. Vse tiste visoke plače so gor in državna blagajna v Avstriji se lepo polni in dodana vrednost v Avstriji je 80, 90 tisoč. Je tako? Ali celo višja, saj že ne veš, kako spremljati te podatke, kako to leze. In iz enkrat višje dodane vrednosti na zaposlenega, kakšni so potem tam prispevki, zakaj si potem lahko Avstrija privošči, da ima več zdravnikov na tisoč prebivalcev? Zakaj je tam sociala potem lahko boljša? Kot je prej rekel kolega Šircelj – 13 tisoč olajšav pri koliko dodane vrednosti? To je presneto velika razlika. Sigurno si lahko potem to privoščijo, če pa je blagajna in ostali prispevki več kot 100 % višje. Ne take primerjave delati, ker smo mi dosti dosti nižji in se borimo za preživetje. Na koncu koncev, da imamo to javno zdravstvo, javno šolstvo, smo lahko ponosni, ampak nismo pa fer do tistih zaposlenih – medicinskih sester in zdravnikov. Naše ambulante so polne, od 40, 60, 70, 80 ljudi, ki jih mora zdravnik obdelati, in tudi pacient ne čaka toliko časa kot v Avstriji, kjer so ambulante od 20 do 30. Najbolj bogokletno pri nas je, če bi predlagal participacijo na prvi pregled, brez kroničnih bolezni. Že to bi bila cela Slovenija v zraku, če bi nekaj takega predlagali, ampak že s tem bi 10–20 % zmanjšali obisk v ambulantah, zapomnite si to. In s tem bi naredili bistvene premike, pa bi samo 5 evrov participacije dali, ko gre človek prvič k zdravniku, ker tja hodijo babice klepetat, se tja pogovarjat, zdravnik jih pa mora obdelati, kakor ve in zna. Če pa je ne sprejme, pa veste, kaka kritika je. Samo kot primer, pa bi lahko še več zadev dali. Ker pa tudi opozarjate, kaj nam uhaja, naša zakonodaja ni tako slaba, verjemite mi. Problem je v nas, v institucijah, ker se preveč med sabo poznamo. Tudi mi, državljani, se dostikrat med sabo hvalimo, kako smo državo okrog prinesli. V Avstriji je tega dosti dosti manj, to mi verjemite. In že iz tega bi lahko sklepali, kje zadeve stisniti. Vemo, o čem govorimo – o vrtcih, avtomobilih na lizing pa tako naprej. Ljudje se sploh ne zavedajo, celo hvalijo se pred tabo, kaj dela, kaj počne. Druga zadeva, zakonodaja, tudi insolventna, če bi mi znali preventivno skrbeti za to. Tudi ko Adria Airways 6 mesecev ni plačevala prispevkov, kdo je odreagiral? Zakaj nismo odreagirali? Zakaj upnik ne odreagira takrat, ko je še čas? Kje je odgovornost uprav, lastnikov, da pravi čas ne pristopijo, da potonejo podjetja, ne vem kakšno škodo naredijo, mi pa gledamo zraven. To so tiste zadeve, ko lahko desetkrat več naredimo kot pa kup malih ukrepov. Samo tu malo stisnimo zadeve, pa bo zadeva dosti boljša. Jaz se spomnim za nazaj, po tej krizi, ko smo prišli pod to prezadolženost podjetij, koliko kreditov so imeli. Ena zelo pozitivna zadeva je bila, samo banke so nastavile te kriterije, kdo lahko kredit dobi. Vemo, o čem govorim, o EBIT, o koeficientu zadolženosti glede na donose, pa je bila zadeva rešena v nekaj letih. In da je Državni zbor sprejel zlato finančno pravilo, ki je naredil velik velik red na celem področju. Vendar danes nas to zlato finančno pravilo že tepe, ker nam ne dopušča, da bi vlagali ali več trošili tam, kjer bi bil dober razvoj, pa bi lahko nekajkratnik dobivali nazaj. In bomo morali verjetno tudi o tem razmisliti, da to zadevo rešimo. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima najprej gospod Šircelj, potem pa predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa. Zelo na kratko. Kolega Lenart, saj mi se lahko pogovarjamo o vseh zadevah. Ampak jaz sem Avstrijo omenil v povezavi s splošno olajšavo 13 tisoč; pa to ne zaradi tega, ker ima dodano vrednost, ampak ker ni moralno in ni etično, da se z dohodnino obdavčujejo nujni življenjski stroški. In če je pri nas ugotovljeno, da so nujni življenjski stroški 8 tisoč evrov na leto in je olajšava nekaj čez 3 tisoč, to pomeni, da država obdavčuje ljudi tudi za tisto, kar je nujno potrebno za življenje. Avstrija tega ne dela. Mimogrede, pa seveda imajo višjo dodano vrednost, nimajo toliko javnega zdravstva kot pri nas, ampak imajo zelo veliko koncesij. Ampak to vi uredite v koaliciji. Slovenija nima kaj dosti neposrednih naložb, na zadnjem mestu je ali pa zelo zadaj. Zakaj ne? Ker ima tudi davčne pogoje nekonkurenčne. In če se vrnem sedaj na davke; če so davčni pogoji nekonkurenčni, če je obdavčitev dela previsoka, o tem govorijo pa tudi analize OECD pa tudi koga drugega; ampak ne glede na to, kolikšen delež prihodkov je iz določenega davka, kar vi omenjate v teh statistikah, ampak glede na to, koliko delodajalec dejansko plača na neto plačo, ceno delovne sile, če želite, bruto bruto, kot nekateri pravite, potem smo tukaj nekonkurenčni. O tem mi govorimo. In tukaj je naš predlog, da to seveda izboljšamo. Glede tujih investicij, ki jih omenjate v Mariboru in tako naprej, pa Magna; okolje je zelo pomembno. Tudi okoljski vidik bi bilo treba malo pogledati, ki ga pa tukaj seveda sedaj ne omenjate ob vsem tem, ko govorimo o Magni.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil predlagatelj, nato pa še državna sekretarka. Najprej pa predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Odzval se bom na tisti del, ko je kolega Lenart dejal, da v opoziciji lahko rečeš, kar hočeš. Bi prosil državno sekretarko, da pove, če sem rekel kaj takega, kar ne stoji, ali so bile vmes trditve, izjave, ki ne držijo. V koaliciji kaže, da lahko rečeš, kar hočeš, in ostaneš živ. In narediš, kar hočeš, in ostaneš živ. V opoziciji, vsaj jaz se trudim, da povem tako, kot je to zapisano ali pa kot je kje v dokumentih zavedeno. Drugo, kar je, so ti očitki glede občin. Popravite primerno porabo občin sedajle v naslednjem koraku na tisti nivo, ki je izračunan, ne na minus 10 ali 15 %. Če ne boste tega storili – in veste, da je to problem –, potem je nekaj narobe s to koalicijo. In še ena stvar. Predlagate, da bi morali razpravljati o kakšni točki, da bi prijeli bika za roge. Predlagajte točko in s tem temo, kjer bi prijeli bika za roge, pa bomo debatirali, noben problem. Pri Zakonu o dohodnini pa lahko govorimo po moje samo o dohodnini. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Lenart. Izvolite.
Govoril sem na splošno, kako je. V opoziciji lahko govorite vsepovprek, ne ravno samo na današnji seji. Bika za roge smo pa že prijeli, sem zelo jasno povedal, z minimalno plačo, z regresom pa še kaj bi lahko naštel.
Hvala lepa. Nadaljujemo, gospa državna sekretarka ima besedo. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Da se vrnemo nazaj k Zakonu o dohodnini in načelu socialne države. Tudi Zakon o dohodnini ima to poanto socialne politike. Imamo splošno davčno olajšavo in dodatno olajšavo. Tisti v najnižjih dohodkovnih razredih lahko uveljavljajo tudi dodatno olajšavo. Poleg tega imamo tudi olajšave za vzdrževane družinske člane. Zdaj bi rada pri minimalni plači povedala še en primer. Če davčni zavezanec pri minimalni plači poleg splošne davčne olajšave in dodatne davčne olajšave uveljavlja še olajšavo za vzdrževanega družinskega člana, ne plača nič dohodnine. To je ta komponenta socialne države v Zakonu o dohodnini.
Repliko ima gospod Šircelj. Izvolite.
Ta podatek, da nekdo, ki ima minimalno plačo pa še vzdrževanega člana, ne plača nič dohodnine, je zavajajoč. To ni res. Ne plača nič tistega, kar bi moral še plačati pri letni dohodnini. Obračunajo se pa vse akontacije in to je tudi njegov davek, čeprav ga odvede delodajalec. Zato je to zavajajoče. Jaz govorim o tem, da se z dohodnino obdavčuje nujni denar za nujne življenjske potrebščine v višini, ki znaša 8 tisoč evrov. In to je izračunano čisto strokovno.
Hvala lepa. Najprej ima besedo predlagatelj gospod Tanko in nato še enkrat državna sekretarka. Izvolite.
Hvala lepa. Minimalna plača je bil všečen ukrep. Večina učinka minimalne plače se je prelila v državni proračun, v pokojninsko in zdravstveno blagajno. S tem, da so tisti, ki se jim je minimalna plača povečala, ker so preskočili najnižji dohodninski prag, izgubili še socialne transferje. Naredili ste torej nekaj, od česar ljudje niso imeli nič ali pa velika večina prav nič. In šele z dvigom spodnjega praga pri dohodnini se lahko začne razmišljati o tem ali pa obračunavati učinek minimalne plače, drugače ga pa ni. Poglejte, preverite; pa se slišiva mogoče malo kasneje.
Gospa državna sekretarka, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Ja, davčni zavezanec med letom akontira, ampak ob koncu leta, ko uveljavlja olajšave, pa pride do poračuna dohodnine in se mu ta znesek povrne. Je nič dohodnine, se davčnemu zavezancu v prvem dohodninskem razredu vse to vrne.
Hvala lepa. Zdaj pa nadaljujemo. Gospod Prednik, imate besedo. Pripravi naj se gospa Mateja Udovč. Izvolite.
Predsednica, hvala. Naj na začetku samo gospodu Širclju odgovorim na temo, katere se je dotaknil, pa ni tema tega zakona. To je tista študija za 74 milijonov evrov. Vsi vemo, da je bila to takrat laž, in vemo, da je za to študijo država porabila samo 70 tisoč evrov. Kar se tiče pa te teme. Vsi se v tem parlamentu strinjamo, da so nekatere plače prenizke, vendar pa se ne strinjamo v tem, da so edini razlog za to visoki davki. To je zavajanje. Davki so en segment, ampak teh je segmentov še veliko več. Po tem predlogu, ki ga danes predlagate v SDS, bi država dobila nekaj malega manj kot 400 milijonov evrov. Trdite, da bi potem državljani in državljanke preko potrošnje vrnili v državni proračun 400 milijonov evrov, kar seveda ne drži. Celotnega zneska preko potrošnje ni mogoče vrniti v državni proračun. To lahko razložimo tudi na čisto preprost način, in sicer da na način, da gremo v trgovino in nekaj plačamo, potem bi moral celotni znesek priti v blagajno države. To se pravi, da tisti delavec ne bi dobil od tega nič, ne bi mogel niti poravnati stroškov, kaj šele da bi imel kakšen dobiček. Torej ta preprosta računica ne gre skupaj. Nekaj malega bi verjetno preko potrošnje prišlo, ampak celoten znesek teh 400 oziroma, da bom bolj natančen, 387 milijonov evrov pač ne. Vsi v tem parlamentu in tudi politika generalno nonstop poudarjamo, da so plače preobremenjene. To drži, s tem se strinjamo oboji. Tudi kolega Tanko je prej dejal, da v Avstriji od tisoč 500 evrov bruto plače dobi 400 evrov več. Drži, ampak drugi del; kapitalski dobički v Avstriji so bolj obdavčeni kot v Sloveniji. Lahko sklenemo kompromis in gremo v to smer. A bi se jaz zdaj s tem strinjal? Ker tisti manko nekje moramo dobiti. Jaz sem povedal, prispevki so med višjimi prispevki v Evropi, so pa davki na dobiček med nižjimi v Evropi. Kar se tiče občin, kot je tudi kolega Tanko prej izpostavil, 45 % zbrane dohodnine je namenjeno občinam. Po vašem predlogu bi občine dobile potem iz tega naslova petkrat manj denarja kot od tistega vladnega. Tukaj sem si sprintal nekaj, kar v bistvu gre pohvala Slovenski demokratski stranki. Tu piše, da imate 72 izvoljenih županov, ki jih je v prvem in drugem krogu kandidirala in podpirala Slovenska demokratska stranka na zadnjih volitvah, kar je pohvalno. Ste močna stranka, imate tudi močen županski forum, ampak ali bi se vaši župani strinjali s tem, da jim vzamete petkrat več denarja s tega naslova, kot je tisti vladni predlog, katerega ste prej omenjali. V Slovenski demokratski stranki vas tudi nonstop skrbi to uravnoteženje državnega proračuna in se s tega naslova tudi sklicujete na Fiskalni svet ter tudi Ustavno sodišče. Tukaj bi jaz pričakoval glede takšnih predlogov malo več resnosti, previdnosti, kajti če tako pogledamo, lahko potem jemljemo takšne predloge tudi kot nagajanje, pa ne mi zameriti. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo tako kot že dvakrat doslej v tem mandatu tudi tretjič ta predlog zavrnili.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Šircelj. Izvolite.
Kolegu Predniku v informacijo. Glede 74 milijonov in pol, gre za analizo Računskega sodišča na ministrstvu za delo in zdravje, za dolgoročno oskrbo, kjer je bilo narejeno od leta 2014 za 74,5 milijona evrov nekih študij in analiz. O tem boste lahko seznanjeni, kolega Prednik, ker smo sklicali izredno sejo v zvezi s tem. Boste kmalu s tem seznanjeni, kako se porablja denar davkoplačevalcev, pravično, za analize, 74 milijonov in pol. In ni res, da se z nižjimi davki ne da dobiti tudi suficita v proračunu. Poglejte si proračuna za leto 2007 in 2008, kjer smo znižali davke in imeli presežek, poglejte si. Samo v informacijo, da boste vedeli, da se to tudi da.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa. Če to drži, gospod Prednik, kar ste rekli, da se ne bo porabilo v proračunu; samo če boste pogledali vladni zakon, po vladnem zakonu to drži, ker daste najbogatejši skupini največje davčne olajšave. Tam gre vse v luksuz, ker imajo že zdaj 15, 20 tisoč evrov mesečne plače. Če boste pa dali tej skupini, ki ima povprečno plačo, 140 evrov, mi pa damo 720, pa verjamem, da bo šla večina tega v potrošnjo, za investicije, za graditev hiše, prvega stanovanja in tako naprej, ker to gre za to kategorijo ljudi. Če pa boste dali bogatunom, kot ste vi navajeni, in tak je vladni predlog, potem bo šlo pa najbrž to na kakšne rajske otoke in podobne zgodbe, ne bo pa tukaj ostalo.
Hvala. Naslednja ima besedo gospa Mateja Udovč. Pripravi pa naj se gospa Iva Dimic. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoča, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Ko vas tako danes poslušam na levi, na desni, na sredinski strani, kako smo pikolovski, kako vsako besedo povzamemo, kako nekateri lahko posplošene primere govorijo, ko pa jih na drugi strani govorijo, se iz ene strani vsuje plaz – danes govorimo o Zakonu o dohodnini. Ko sem se pripravljala na današnjo razpravo in ko danes vse skupaj poslušam, se mi potrjuje vedenje, da v današnji razpravi na to temo ne bomo slišali in povedali nič kaj novega, kar smo že slišali. Vse skupaj lahko ocenim, da gre za stare vzorce in taktiko delovanja opozicije, predlagatelja opozicijske stranke, tokrat Slovenske demokratske stranke. Predlog prihaja v obravnavo tik pred napovedanimi vladnimi davčnimi razbremenitvami in je četrti zelo podobni predlog Slovenske demokratske stranke v zadnjih treh letih. Neuspešni ste bili že v letu 2017, 2018 ter nazadnje aprila 2019. V eni od razprav v preteklosti sem omenila, da gre pri tem za pritegovanje medijske pozornosti in davčni populizem, pa sem bila takrat deležna velikega negodovanja. Ta predlog in današnja razprava pa mi to mnenje samo še potrjuje. Kako drugače naj si razlagam to vztrajno početje predlagatelja, da tik pred vloženim vladnim predlogom vložijo svoj predlog istega zakona, kot pa da gre za namen preprečitve sprejetja vladnega predloga. Takšno početje se mi zdi s strani predlagatelja neresno, nestrokovno in nesprejemljivo. Označila bi ga lahko kot pobalinsko. Vsi dosedanji predlogi so si med seboj zelo podobni, prav tako pa tudi njihove obrazložitve. Ta čas bi lahko koristneje uporabili za reševanje drugih pomembnih problemov, kot pa da se pogovarjamo o eni in isti že odločeni stvari. Pred nami je nov poizkus, da bi predlagatelj korenito spremenil ključni sistemski zakon, ki posega v obdavčitev fizičnih oseb in se dotika tako rekoč vseh nas. Predlagatelj vztraja na skoraj povsem enakih rešitvah kot zadnjič, torej predlaga znižanje vseh stopenj dohodninskih razredov za 2 %, dvig splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov, dvig meje dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov ter uskladitev davčne olajšave in neto letne davčne osnove za inflacijo. Smer davčnih sprememb bi sicer lahko označila kot pozitivno, saj davčno razbremenjuje delo. Pri tem pa moram kategorično poudariti, da je edino smiselno in strokovno utemeljeno, da posege v tako ključno sistemsko ureditev, kot je obdavčitev prebivalstva, striktno in vsebinsko, konsistentno načrtuje ter vodi Vlada oziroma pristojno Ministrstvo za finance. Da pa je treba plače čim prej davčno razbremeniti, smo se tega zavedali tudi koalicijski partnerji, zavedali smo se že ob sklenitvi koalicijskega sporazuma. Minister za finance je temu sledil in je zato že februarja letos predstavil prvi predlog sistemskih davčnih sprememb, kako razbremeniti delo in s pomočjo višje domače potrošnje dodatno prispevati h gospodarski rasti. Predvideni davčni izpad bi večinoma pokril s sorazmerno višjo obdavčitvijo kapitala ter z bolj učinkovitim pobiranjem davkov. Davčne spremembe bi uveljavil v letu 2020. Poleg tega je Vlada Republike Slovenije zadnjih nekaj mesecev na podlagi strokovne analize celotnega dohodninskega sistema in v okviru socialnega dialoga usklajevala predloge več zakonskih aktov, ki posegajo na tako imenovano davčno področje, med katerim je tudi predlog novele Zakona o dohodnini. Sama zagovarjam zmanjšanje ključnih nadpovprečnih obremenitev in s tem krepitev gospodarske rasti. Prejšnja vlada je izvedla že več ukrepov, ki so bili usmerjeni v davčno prestrukturiranje in znižanje obremenitve dela. Rezultat teh ukrepov pa je izboljšal konkurenčnost slovenskega trga. Nikakor ne smemo pozabiti, da morajo biti tovrstni ukrepi v skladu s fiskalnim pravilom vnaprej uravnoteženi in v skladu z našimi finančnimi zmožnostmi, da ne bodo povečevali strukturnega primanjkljaja. Iz vladnih dokumentov je razvidno, da se zavedajo pomena ugodnega poslovanja poslovnega okolja in vplivov na konkurenčnost slovenskega gospodarstva, zato že pripravljajo predloge za razbremenitev dela. Le-ti so naravnavi k okrepitvi konkurenčnosti poslovnega okolja ter na ugodnem vplivu na vzdržno gospodarsko rast in povečanje globalne konkurenčnosti Slovenije. Predloge za razbremenitev dela vlada pripravlja v smeri zvišanja splošne olajšave, dodatne splošne olajšave in spremembe dohodninske lestvice na način, da se v največji meri razbremeni srednji dohodninski razred. Dodatno pa še predlagajo zvišanje razbremenitev dela plač iz poslovne uspešnosti z dohodnino. Pri vsem tem ne smemo pozabiti na razbremenitev regresa z dohodnino do višine 100 % odstotkov povprečne plače, ki jo je Vlada na redni seji 28. marca 2019 tudi že sprejela in potrdila. Vsekakor je pomembno, da ti ukrepi ne morejo biti le na strani zniževanja davčnih bremen, temveč je treba tovrstne ukrepe obravnavati premišljeno. Predloge oblikovati s ciljem prestrukturiranja bremena javnih dajatev, s čimer se bo lahko še naprej zagotavljal približno enak obseg javnih dobrin in storitev. Hkrati pa bomo zasledovali tudi cilje javnofinančne konsolidacije. Da se ne bom ponavljala, bom na tej točki tudi zaključila in počakala na predlog Vlade. Predloga novele, ki ga predlaga predlagatelj, pa tudi tokrat ne bom potrdila. Hvala lepa.
Hvala, gospa poslanka, za vašo predstavitev. Sedaj imate besedo gospa Iva Dimic. Pripravite se gospod Robert Pavšič. Gospa poslanka, mikrofon je vaš.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Zanimivo je razpravljati, ko govorimo o davkih, o davščinah, o dohodnini, ki se tiče praktično vsakega državljana. Vsak je občutljiv na to temo. Verjamem, da mogoče polovica ljudi niti ne ve točno, kakšne vrste davkov plačujejo iz svojega osebnega dohodka, pa vendarle je dohodnina eden od teh. V Novi Sloveniji smo že dvakrat vložili Predlog zakona o dohodnini, ki je splošno olajšavo predlagal na 7 tisoč evrov. Zakaj? Ker smo v Novi Sloveniji zagovarjali, da ljudje, ki v tej državi prejemajo minimalno plačo, naj ne bi bili obremenjeni z nobenimi davki naprej oziroma naj bi bila tam tista meja splošne olajšave; pa to ni bilo sprejeto niti v vladi Mira Cerarja niti novembra dobro leto nazaj, ko smo ponovno vložili to zadevo. Sedaj imamo pred seboj predlog, ki pravi, da splošno olajšavo dvignimo na 4 tisoč evrov. In tudi tokrat 4 tisoč evrov ni sprejemljivo, pa vsi govorimo, kakšen je tisti minimalni znesek, ko nekomu letno ali mesečo omogoča neko normalno, dostojno življenje. Tako gostobesedno kot sem danes poslušala o stanju občin, jaz res v zadnjih letih nisem slišala. Da se zaradi občin, zaradi financiranja občinskih proračunov ne moremo poigravati z dohodnino. Občine so res regulator oziroma razvojni del v naši državi, ampak še kakšno leto nazaj, ko se govori vsako leto o povprečnini, ni bilo nobenega posluha, da bi se stopilo na stran občin. Predsednik Vlade gospod Šarec je danes rekel: Delo za ljudi nam daje moč in žene naprej. Res je, verjamem, da žene naprej, ampak se mi zdi, da je delo za ljudi tisto, ko se ti dotakneš tistega najšibkejšega v družbi. Ko ti z neko davčno politiko lahko pomagaš, da se vendarle nekako izvije iz primeža neke socialne izključenosti. Ampak s takim dvigom, kot sem zasledila, splošne dohodninske olajšave, ki jo imate predlagano in katero smo dobili, mislim, da govorimo okoli 3 tisoč 500 evrov, to je za borih 150 evrov višja splošna olajšava, ne vem, če lahko delaš neke politike za ljudi. In če vam to daje tako moč in žene naprej, bi vseeno pričakovala od koalicije, da bo delala večje korake, da bo delala večje poteze na področju davkov in dohodnine. Mislim, da je vsem splošno znano, da so davki najbolj plačani takrat, ko so taki, da jih lahko ljudje plačujejo; ker na drugi strani imamo lepe, visoke milijonske davčne dolžnike, ki kar naenkrat izginejo. Tisti, ki ima pa minimalno plačo v tej državi, pa ostane tu in plačuje še za onega, ki je dejansko postal davčni dolžnik. Bilo je rečeno tudi danes, da bojo starejši morali čim dlje delati, mladi pa se čim prej spraviti na trg dela. S kakšno politiko? S kakšnimi spodbudami oziroma s kakšnim pristopom? Zagotovo ne z nefleksibilno davčno politiko, kjer lahko nagradiš tistega, ki dela, ki se je izobraževal in ki tudi dela ter pripomore k splošnemu družbenemu prihodku s svojim znanjem. Jaz nisem zasledila, na kakšen način se bo to zgodilo. Napovedali ste, na mizah imamo, kako boste starejše čim dlje zadržali na trgu dela, ampak če ne boste poskrbeli, da si bojo lahko ti starejši poleg dela lahko privoščil še kaj drugega, se bojim, da bomo vsi na koncu izgoreli.
Hvala, gospa poslanka. Besedo imate gospod Robert Pavšič. Pripravite pa se gospod Franc Rosec. Izvolite.
Dober večer vsem skupaj! Nihče na tem svetu ne more ubežati dvema stvarema – za eno vemo vsi, druga so pa davki in ti so na žalost stalnica. Že od fevdalne zgodovine, ko smo verjetno plačevali najnižji davek, tisto desetino, torej 10 %, smo danes ujeti v nek elaboriran, sofisticiran finančni sistem, kjer plačujemo dohodnino, plačujemo razne prispevke, zavarovanja, trošarine, DDV. Ampak zakaj to plačujemo? Zato, da lahko država funkcionira, da imamo infrastrukturo, da imamo izobraževanje, ki je dostopno pod enakimi pogoji vsem, da imamo zdravstveni sistem, da smo varni. Vse te zadeve nekaj stanejo. Seveda so tukaj tudi anomalije in se porablja denar od davkoplačevalcev za stvari, ki se nikakor ne bi smele plačevati. Ampak ta ustanova je tista, ki bi morala poskrbeti, da se postavijo zakonski okvirji, da se najprej prepreči take anomalije; če pa že do njih pride, da se jih strogo kaznuje. To je naša bistvena napaka. Danes smo dostikrat slišali, da pričakujete sistemske ukrepe, ampak ta prostor je poln posameznikov, ki bi lahko v zadnjih dvajsetih letih te sistemske ukrepe pripravili pa izvedli. Zdaj pa pride neka nova struktura, neka nova konstelacija in v enem letu – na hitro sem si zapisal – se pričakuje dohodninska reforma, davčna reforma, reforma zdravstvenega sistema, pokojninska reforma, reforma socialnega sistema, reforma volilnega sistema, reforma upravljanja z državnim premoženjem, dolgotrajna oskrba. To so vse zelo obširne, zelo kompleksne, predvsem pa drage zadeve. In če se vrnemo na dohodnino, seveda nihče med nami ne mara plačevati davkov. Mi vsi bi ukinili, jaz sem takoj za, da vsem ukinemo, samo potem bomo morali vse te zadeve, o katerih sem prej govoril, plačati. Recimo zdravstveno zavarovanje s prispevki in s prostovoljnim ne bo več od 100 evrov, ampak bo bistveno dražje. Zasebno varovanje si bomo morali plačati okoli hiše, gasilce, ki bodo prišli intervenirat k nam, bomo tudi morali plačati. Pa ko bomo imeli otroka, takoj ko se bo rodil, bomo odprli sklad, da ga bomo lahko izšolali in ga spravili do kruha. Ni vse dobro, ampak ni tudi vse tako črno, kot si mi slikamo. In če gremo prav na konkreten predlog, razbremenitev najnižjega dohodninskega razreda, da najnižji dohodninski razred, tistih 8 tisoč evrov, ne bi nič plačeval. Jaz se popolnoma strinjam s tem, ne me narobe razumeti, ampak podre se ves sistem. Kakšna je potem razlika med tistim, ki sodi v drugi dohodninski razred pa bo plačeval davke, pa tem, ki je v najnižjem dohodninskem razredu pa jih ne bo plačeval. Na koncu bomo sešteli vse tisto, kar pripada enemu in drugemu ter prišli do tega, da razlike ni. Prejle sem slišal, da mladina odhaja iz te države zaradi tega, ker ji premalo ostane na računu. Ne, ne odhaja zaradi tega; odhaja zaradi tega, ker so plače prenizke. Ni problem davek, problem je plača. In še vedno sodimo po mojem mnenju v tiste posttranzicijske države, kjer je delovna sila blazno poceni. Mi imamo vrhunsko usposobljene in pridne ljudi, ki trdo delajo. Kaj pa se zgodi na koncu? Da lahko funkcioniramo, moramo pobrati davke. In na koncu bodo davki tisti, ki so krivi za odliv delovne sile, možganov ali pa za zmanjšan priliv kapitala v to državo. Se opravičujem, jaz se s tem ne morem strinjati. Določamo minimalno plačo. Žalostno je to, da mora država minimalno plačo določati. To bi moral določati trg. In bistveno bolj bi moralo biti izpostavljeno vprašanje produktivnosti in dodane vrednosti. Pa ne produktivnosti v tem smislu, koliko naši ljudje zmorejo delati; zmorejo ogromno delati, so pridni, še enkrat poudarjam, pridni, izobraženi, zanesljivi. In dodana vrednost, že prej je kolega Lenart razlagal, kako je sestavljena – dve tretjini, 66 % dodane vrednosti je plača. Seveda moramo omogočiti ljudem, da jim ostane toliko, da lahko dostojno preživijo, ampak to ni samo vprašanje države. To je tudi vprašanje enega miselnega preskoka, da konec koncev je samo dobiček tisti, ki je nekaj važen. Ogromno tega dobička bi šlo lahko ljudem, ki dejansko ustvarjajo ta dobiček, ki pomagajo ustvarjati, da se ne bomo narobe razumeli. Ogromno je podjetnikov, ki so celo svoje življenje vložili v svoje podjetje, je to njihov otrok, ga razvijajo in omogočajo življenje tistim, ki delajo za njih. In veliko teh zelo ceni svoje zaposlene; veliko je pa tudi takšnih, ki tega pač ne počnejo. In ne moremo se tudi sprijazniti s tem, da v drugi in tretji dohodninski razred sodi samo javni sektor. Jaz privoščim policistom, vojakom, privoščim uradnikom, privoščim vzgojiteljicam, medicinskim sestram, da se jih davčno razbremeni. Jaz ne vidim čisto nič narobe v tem. In ni ta ustanova kriva, da ima država urejeno sistemizacijo delovnih mest pa plače; pa še nekatere redke multinacionalke. Povsod drugje je to stvar nekega dogovora, neke pogodbe. Po eni strani delodajalci odpovedujejo kolektivne pogodbe, kjer so bile te zadeve prej določene; zdaj pa dajmo vse to prepustiti nekemu sporadičnemu momentu in pričakovati od politike, da bo to rešila. Jaz ne vem, kako, nimam ideje. Seveda se strinjam z vami, dajmo ljudem omogočiti; ampak ne vnaprej obsoditi enega davčnega sistema, ki je tako ali tako zelo občutljiv v tej državi, na propad s tem, ko se posega od spodaj navzgor in potem ustvarja domino efekt. Pričakoval bi, da res resno pristopimo, pa ne me spet narobe razumeti, vi lahko vlagate zakone, seveda lahko, to je vaša pravica, to je vaša dolžnost; ampak ta moment, da so vedno v sozvočju z nekimi vladnimi napovedmi, je pa zelo prozoren. Moment je prozoren. Ker sem tako naiven, vam verjamem, da tega niste nalašč naredili, ampak zaradi tega, da bi nas spodbodli, da čim prej te zadeve skušamo urediti na čim bolj pravičen način. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate predlagatelj. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa. Tak očitek, da se morda kaj vloži v zakonodajni postopek, da bi se kogarkoli v postopku oviralo, je hecen, ker zakon, ste že sami rekli, je bil že trikrat vložen in ni dobil podpore. Je pa žalostno, da idejo zakona v bistvu povzema vladni predlog, ki pa vas čisto nič ne moti in ga boste najbrž sprejeli. Z vsemi temi dilemami, o katerih zdaj govorite v našem predlogu zakona, boste svoj zakon sprejeli. Niti ene druge stvari ne odpira drugače, kot jih naš zakon, čisto nobene. Edina razlika med vašim in našim zakonom je ta, da pri vas bistveno več profitirajo tisti v najvišjem razredu, bistveno več kot po našem predlogu zakona.
Hvala, gospod poslanec. Besedo ima gospod Jožef Horvat. Za vami pa gospod Gregor Perič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Morda najprej nekaj besed na izvajanje ministra dr. Bertonclja v začetku današnje seje, morda se mu je zareklo. Je pa seveda govoril tudi o polnjenju proračuna, o tem tudi zdaj govorimo, ker davki so namenjeni polnjenju proračuna. Povedal je nekako takole, da se lahko proračun polni tudi od prodaje državnega premoženja, državnih naložb. Pravim, da se mu je najbrž tu zareklo, ker to ne bi bilo v skladu z zakonom, in sicer z Zakonom o javnih financah, saj 74. člen govori o tem, da če država proda neko svojo naložbo, se kupnina prvenstveno uporabi za odplačilo dolgov, razen če Državni zbor sprejme poseben zakon, lahko tudi posebno določilo v zakonu o izvrševanju proračuna, da se ta kupnina porabi za neko drugo zadevo, za nek drug namen. Že dobro leto poslušamo, če opozicija vloži nek zakon – Joj, spet, že četrtič, petič isti zakon, dajte nam mir, da bomo normalno delali in tako naprej. Po drugi strani pa je tudi treba malo brati medije. In nekateri mediji pravijo, da pravzaprav Šarec nima opozicije, da je ta opozicija medla, da je premalo ostra in tako dalje. Nočem se spomniti na mandat 2004–2008, ko smo bili koalicijska stranka. Naš predsednik je vodil Ministrstvo za finance. Predsednik Komisije za nadzor javnih financ pa je bil Milan Martin Cvikl, ki preprosto seje sploh ni začel, če tam ni bilo ministra za finance. In ga je tam držal nekaj ur, to pomeni 10 ur, 12 ur; in potem je normalno, da smo videli luč v ministrovi pisarni na Ministrstvu za finance tudi zjutraj ob štirih. To je bila opozicija. Nisem odvetnik opozicije, ampak na vas je, da prekinete s to prakso opozicije, da znova in znova vlagamo zakone. Povabite nas k sodelovanju. Tudi to izkušnjo imamo iz mandata 2004–2008, partnerstvo za razvoj. Nekatere opozicijske stranke so to partnerstvo podpisale in z njimi so naši ministri usklajevali določene zakone. Ravno pri Zakonu o dohodnini je dr. Bajuk dobil nož v hrbet, ne bom zdaj govoril, od katere stranke, nočem v slabo voljo nikogar spravljati. To je pač zgodovina in od tega pogrevanja praktično ne moramo živeti; bi pa bilo dobro, da bi »vkup držali«, kot je povedal Anton Trstenjak. Ampak na vas je to, ker če mi vas povabimo k sodelovanju, to je narobe svet. Povabite me k sodelovanju, recimo proračun, dohodnina, davek od dohodka pravnih oseb; še enkrat, nisem odvetnik opozicije, prepričan pa sem, da potem tovrstnih zakonov ne bo. Ne bo. Ekonomska teorija, od katere tudi ne moremo živeti, pa govori tudi o neki krivulji, to je Lafferjeva krivulja, ki pravi takole opisno, da država z nižjimi davčnimi stopnjami lahko doseže višje davčne prihodke. To drži v teoriji in drži tudi v praksi; nekaj takšnih primerov v svetu je. Jaz ne bom delal naše ocene stanja, ali pa mojega, ali pa Nove Slovenije. Mi smo ocenili delo vlade po enem letu na našem strateškem svetu. Predlagali smo tudi nekaj ukrepov za izboljšanje situacije, poslovnega okolja in bomo s temi zakoni tudi v prihodnje nadaljevali, ker je to naša naloga. So pa seveda institucije, ki merijo in govorijo o stanju v državi Sloveniji. Pa da ne bom samo kritičen do dr. Bertonclja, danes je v svojem ekspozeju tudi povedal, da bi bile potrebne strukturne reforme. V tem mesecu bo gotovo veliko časa, ko bomo razpravljali o proračunskih dokumentih, da ga bomo vprašali, kaj je s tem mislil. Gotovo bo odgovor približno takšen, kot so priporočila Evropske komisije v okviru evropskega semestra. In verjamem in nikoli ne kažem s prstom na to vlado, da je kriva za takšno stanje, kot pač na določenih področjih je. Saj tu različno ocenjujemo. Nekateri pravite, da imamo odlično javno šolstvo, odlično javno zdravstvo; mimogrede, kar se tiče umrljivosti za rakom, smo na vrhu držav OECD, ob tem da imamo odličen Onkološki inštitut. Kaj pa presejalni programi, ki pa jih je seveda treba plačati. Mogoče bi se dotaknil tudi ekonomske svobode. Poročilo Ekonomska svoboda sveta, poročilo leto 2019 za leto 2017. Jaz ne vem, a smo vsi zadovoljni s tem, mi v Novi Sloveniji nismo, da je Slovenija ostala na 67. mestu. Da je zadnja na 162. mestu Venezuela, je zgolj obrobni podatek. Me pa čudi, preveč imam rad to državo in sem nevoščljiv sosednji Hrvaški, da nas je prehitela, sem nevoščljiv. Kje je zdaj naš ključni problem. Jaz vem, da nekdo v vladi tudi študira ta poročila; ali pa niso nič vredna, delajo se že od leta 1996 na pobudo kar treh Nobelovih nagrajencev iz ekonomije, nekaj čez 40 kriterijev, po katerih se določene države merijo, in sicer gledajo javno dostopne podatke. Seveda na tej lestvici ne boste našli Afganistana, Severne Koreje, ker za te države nimate javno dostopnih podatkov. Kaj nam je prineslo 67. mesto? Slovenija je torej letos prejela oceno 7,15 od 10 možnih točk in se nahajamo v drugem kvartalu teh 162 držav. Če pogledamo pet sklopov, na podlagi katerih se ocenjujejo posamezne države, prvi sklop je obseg paradržave. Tu smo na 138. mestu, lahko rečem – čisto na repu. Obseg paradržave, 138. mesto si delimo z državo Svazi, ki je južnoafriška država, in Ruando, vzhodnoafriško državo. Pa pustimo. Kar se tiče pravnega sistema in lastninske pravice, smo bistveno boljši, smo na 38. mestu. Kar se tiče trdnosti valute, imamo evropsko valuto, smo na 24. mestu. Kar se tiče svobode mednarodne trgovine, smo na 44. mestu in smo skupaj s Finsko. Kar se tiče predpisov oziroma regulative, pa smo na 88. mestu – in to je naš problem. Zato pravim, najbrž ta država, najbrž ves državni aparat te analize analizira, ker po moje jih analizirajo investitorji ter se potem odločajo, ali pridejo v Slovenijo ali ne pridejo. Najbrž se odločajo, da pridejo v Slovenijo, ker je lepa država, zelena, relativno čista in je tu fino živeti. Kot drugo pa investitor seveda sprašuje, kakšno je poslovno okolje – je atraktivno ali ni atraktivno? Bile so vse mogoče debate, razumel sem, da ste nas kolegice in kolegi iz koalicije kritizirali glede Adrie. Nova Slovenija ni prodala Adrie; ve se, kdo jo je prodal, ve se, kdo jo je dal na seznam petnajstih državnih podjetij, ki jih je treba prodati. Nam se velikokrat očita – Nova Slovenija, vi bi vse razprodali. Enega podjetja nismo mi prodali, sploh pa ne tako kot Adrio, to je pa svetovni fenomen, ko smo Adrio prodali tako, da smo kupcu plačali. Kupcu smo plačali v začetku leta 2016 3,1 milijona evrov in dobili kupnino 0,1 milijona evrov. Naj razume, kdor more. In tudi predsednik uprave takratnega SDH ni prihajal iz naše stranke, ki pa je med drugim v poročilu, ki sem ga prebral, samo v superlativih pisal o tem pomembnem skladu 4K Invest, da je tako dober, da je prestrukturiral že toliko podjetij. Pa res jih je prestrukturiral – veliko jih je potopil in tudi Adrio. Ja, kolegice in kolegi, tudi jaz se tukaj sprašujem, kje je bila policija in kje so bili Fursovi inšpektorji. Zdaj vidimo, da je menda 60 milijonov minusa. Ali kdo pričakuje, da bodo poslanci opozicije šli v Adrio Airways v tuji lasti pa bodo gledali knjige. Niti ni prišlo revizijsko poročilo v javnost, kjer pa revizor javno napiše, da to podjetje, po domače rečeno, ni več sposobno živeti. Ko pa je bila Adria v državni lasti, smo v njo zmetali 85 milijonov evrov in zdaj časopisi pišejo, da se je menda okrog tisoč 300 avionskih kart razdelilo prijateljem. Prijateljem uprave ali koga, direktorja? Ne vem. Tisoč 300 kart. I nikome ništa, bi rekli naši južni bratranci. Tisoč 300 kart kar takole. Zelo znani profesor ekonomije je tudi bil nekoč v upravnem odboru Adrie, svetovalec ene od strank sedanje koalicije, in je rekel enkrat: Adria je tu zato, da leti. Torej Adria ni podjetje, ki po definiciji podjetja ustvarja dobiček; Adria je zato, da leti. In potem razumem, zakaj so razdelili tisoč 300, morda več, kart nekomu. Če bi to bili vrhunski, olimpijski športniki; okej, recimo da so takšna pravila te gospodarske družbe, recimo. Ampak ne, to se je delilo pač prijateljem. Mimogrede, res je, veliko teh napak smo naredili pri državnih naložbah in vse to danes rezultira v tem, da imamo visoke davke. Seveda so visoki davki, ker imamo še vedno visok dolg. Tu jaz podpiram dr. Bertonclja, ko je rekel, če bo šlo vse po sreči, bomo prišli z javnim dolgom tako nizko, ga bomo znižali, da bomo zadostili maastrichtskim kriterijem – 60 % BDP. Tu mu jaz dam lajk, kot se reče, evo. Upam, da bo to uspelo. Ampak premalo je pa govoril dr. Bertoncelj o tem, pa tudi v zvezi z davčnimi prihodki, kaj pomenijo zdaj po njegovo potrebne strukturne reforme in kako smo pripravljeni na ohlajanje gospodarstva; o tem sta pa oba govorila, premier in minister za finance. Še enkrat, v času te vlade se je dinamika gospodarske rasti razpolovila. Narobe sem pokazal, tako moram pokazati, navzdol. Se je razpolovila. Ne kritiziram nikogar, to je za mene rdeči alarm in tukaj bi morala pametna politika pametno odreagirati. Še enkrat, jaz bom predlog novele, ki je na mizi, podprl in bi si želel kolegialno, strokovno, seveda politično razpravo v drugi obravnavi; ampak vidim, da je vladna koalicija ta zakon dala na dnevni red preprosto zato, da z opozicijskimi zakoni počisti. Saj to je standardna taktika vladajoče koalicije. Hvala lepa.
Najlepša hvala, gospod poslanec. Vljudno prosim gospo državno sekretarko, da ministru Bertonclju sporoči, da je ravnokar dobil lajk s strani opozicije. Navzgor ga je dobil. [[oglašanje iz dvorane]] Ostanimo pozitivni. Besedo ima gospod Gregor Perič. Za vami pa gospod Tomaž Lisec, da vidimo, če nadaljujemo z lajki. Izvolite.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem, kolegice in kolegi! Ne bom delil lajkov, pa tudi ne preveč nasvetov, ker mislim, da smo jih danes in v sklopu teh na nek način že zimzelenih razprav, tudi o Zakonu o dohodnini, slišali že dovolj; tudi takih zelo koristnih in zelo dobrih. Mi je pa kolega Horvat dal eno zelo zanimivo izhodišče za razmislek. Ob dogajanju v zadnjih dnevih je nekaj evidentno, pa mogoče se tega ne zavedamo najbolj. Imamo manjšinsko vlado, kar pomeni, da ima tudi v državnem zboru manjšino glasov, kar pomeni, da imate v opoziciji na nek način večino glasov, kar pa pomeni, da je na nek način, če se zmenite, še dovolj, da kakšne zakone tudi spravite skozi zakonodajni postopek brez naše pomoči ali pa tudi z našim nasprotovanjem. Če ste malo bolj kreativni, je mogoče, tudi take impulze slišimo, se zna zgoditi tudi kaj takega. Pred kratkim smo bili tudi priča nekim kritikam, da v koaliciji sodelujemo s kolegi iz Slovenske demokratske stranke – ta kritika je letela iz Levice. Pa potem vidimo, da tudi Levica zna poiskati nek most s Slovensko demokratsko stranko ali obratno, kar meni pove nekaj drugega. Ko se dostikrat obmetavamo tu notri z opazkami, ali je nekdo socialist, ali je nekdo neoliberalec, mislim, da nekih hudih neoliberalcev pri nas ni, ker tudi nimajo koga zagovarjati, v Sloveniji na žalost nimajo koga zagovarjati. Na žalost zato, ker v Sloveniji smo v zadnjem obdobju – govorim desetletja in več, 30 let – poskrbeli, da je ves kapital na nek način pobegnil iz Slovenije. Nekih zagovornikov velekapitala ni, ker jih ne more biti, ker tudi velekapitala na žalost ni. Če bi bil, bi se dalo tudi ob pomoči kapitala, ki je tudi nacionalno obarvan, kakšen projekt lažje speljati. Vidimo, da v Evropski uniji se čedalje več energije vlaga tudi v to, da se zasebni kapital aktivira v neke projekte, ki so v nekem skupnem interesu, ne samo javni denar, ker je potem tudi lažje priti do cilja. Če se vrnem nazaj k predlogu zakona o dohodnini, torej dejal sem, da je že neke vrste zimzelena melodija, ki jo prepevamo tukaj ob vsaki spremembi zakonodaje na področju dohodnine oziroma davkov s strani Ministrstva za finance. Moram reči, da so ti glasovi čedalje bolj ubrani in prijetni, tako da vseeno mislim, da nekaj pozitivnega iz tega nastane. Predlog kot tak je meni osebno všečen, ker gre v smeri tega, kar vseskozi govorimo, da bi morali razbremeniti delo in nekoliko drugače ovrednotiti prispevek kapitala, zlasti v davčnem smislu, v fiskalnem smislu in v smislu tega, da tudi kapital pomaga pri delovanju državnih institucij, javnega servisa in podobno. Kadar želimo to narediti v praksi, se potem izkaže za precej težjo in zahtevnejšo nalogo. Veliko smo danes slišali o raznih študijah, recimo OECD se je velikokrat omenjal. Davčni primež po državah, tu je Slovenija relativno visoko, ampak vseeno bistveno nižje od Belgije, Nemčije, Italije, Francije, tudi Avstrije, ki jo pogosto omenjamo. Je pa zelo blizu oziroma malo manj obremenjena kot Madžarska ali Češka, ali pa malenkost več kot Švedska, Latvija, Finska in Slovaška. Slovenci se moramo praktično zavedati, kdo je naša neposredna konkurenca znotraj regije. Nemčija, Francija ali Italija zagotovo niso, vsaj če govorimo o severnem delu Italije; so pa zagotovo Madžarska, Češka, Slovaška pa verjetno bi še koga našli. Z njimi se dajmo približno primerjati. In ko bomo vzeli v obzir recimo te države, bomo videli, da so sicer tudi neka razhajanja, ki jih velja pripisati tudi različnim tradicijam. Slovenija je takoj po osamosvojitvi ubrala eno pot, države bolj vzhodno od nas, ki so tudi postale samostojne, so bile pod veliko hujšim primežem nekih politik, ki jim lahko rečemo neoliberalne. Slovenije se to na srečo ni prijelo in verjetno gre tudi temu pripisati našo konkretno situacijo na tem področju. Ampak možnosti za izboljšave vedno so, konkretno pa pri tem zakonu vidim neko pomanjkljivost, kar je bilo danes že večkrat omenjeno, in sicer njegov javnofinančni učinek, ki ni zanemarljiv. Ocenjen je na okoli 400 milijonov evrov, morda nekoliko manj. Treba se je zavedati, da to ni enkratni učinek, ampak se ta učinek zgodi vsako leto, tako da to je nek pomemben fakt. Še pomembnejši fakt pa je, da nima neke protiuteži. Danes smo tudi slišali, da je tudi vladna novela taka, da ima v nekih določenih segmentih še neke nedorečenosti, ampak kljub vsemu verjamem, da bo ministrstvo še vse tiste nejasnosti v prihodnje pojasnilo oziroma poiskalo tisti manjkajoči del. Da pa bi se zgolj zanašali na rešitev, ki jo predlagate predlagatelji te novele Zakona o dohodnini, da teh 400 milijonov manka v proračunu, torej manj prihodkov v proračunu, je mogoče zelo enostavno nadoknaditi s tem, ko se bo ta denar v sistemu vrnil nazaj v državni proračun preko večje potrošnje, torej preko več pobranega DDV. Jaz bi bil pri teh hipotezi nekoliko bolj previden, ker mislim, da bi se v praksi utegnilo izkazati tudi kako drugače. In če bi nek tak ukrep brez protiukrepa na drugi strani, ali z zmanjševanjem nekih odhodkov, ali pa z zagotavljanjem nekih novih virov, torej če tega ne bi naredili, bi nastala v proračunu precejšnja luknja. Seveda pa so to taki zakoni, ki so izredno pomembni in morajo iti skozi neke procese, neke postopke v okviru socialnega dialoga. Ta komponenta temu zakonu zaenkrat še manjka. Slišali smo tudi neke kompromisne oziroma približevalne rešitve. Najbolj pomembno pa se mi zdi, da utegne iti izven okvira fiskalnega pravila. To pomeni, da porabimo več, kot ustvarimo. Tu pa imamo s tem slabe izkušnje iz preteklosti. Videli smo, kaj se lahko v času zaostrenih razmer oziroma krize zelo hitro zgodi, ko na eni strani moramo še veliko več sredstev dati za neko socialno podporo za ljudi, ki izgubijo svoja delovna mesta, da se jim kolikor toliko uspejo ohraniti neke socialne pravice; in na drugi strani, koliko nas lahko stane sanacija recimo bančnega sistema, bančnih lukenj in določenih gospodarskih subjektov, ki so v nekaterih spregah kopali globoko luknjo, ki smo jo v končni fazi sanirali davkoplačevalci. Vse to gre na račun tudi višjega socialnega standarda, investicij pa še marsičesa, kar bi našim državljanom zagotovo koristilo in olajšalo življenje. Kot rečeno, teh 400 milijonov je zelo težko nadoknaditi. Recimo v prejšnji vladi, kadar smo se pogovarjali o davčnih optimizacijah in o rešitvah na tem področju, so bile recimo uvedene davčne blagajne. Nekateri tu notri ste bili tudi precej kritični nad njihovo uvedbo, ampak se je potem izkazalo, da se je disciplina na davčnem področju izjemno izboljšala, da se je s tega naslova zgodilo tudi kar precej zaposlitev, ki so bile do tistega trenutka, ko je ta fiskalizacija bila precej slabša, nekje v nekem sivem ali črnem polju. Pozitivnih učinkov davčnih blagajn je bilo veliko. Samo v prvem letu, to je bilo v letu 2016, za 81 milijonov, kar navsezadnje vse to vpliva in pomaga, da tudi našo kulturo na davčnem področju izboljšujemo in smo bolj odgovorni. Seveda pa ni dovolj zgolj to, da mi kot poslanci, ali vlada, ali v končni fazi sodišča pri izvajanju svojih pristojnosti pričakujejo od fizičnih oseb ali od pravnih subjektov, da so davčno odgovorni, ampak moramo biti v končni fazi tudi mi sami, Državni zbor in tudi Vlada, v tem smislu davčno odgovorni in dajati karseda pozitiven zgled. Že v prejšnji vladi se je zgodila tudi dodatna razbremenitev stroškov dela v višini 130 milijonov evrov in verjamem, da se bo ta proces nadaljeval tudi v tej vladi. Imamo pa morda v Sloveniji izziv v tem smislu, da si ne upamo razmišljati pretirano drzno. Smo bolj ziheraški in temu primerno tudi delamo reforme. Smo precej previdni. Kadarkoli se pojavi neko razmišljanje, ki presega neke ustaljene okvire, se potem vsi odzovemo in od tega marsikdaj ni nič, kar je škoda, ker potem izgubljamo te priložnosti, ki zagotovo so. Zlasti je škoda, da tega časa še neke gospodarske prosperitete, nekih pozitivnih gibanj ne izkoristimo, ker kadar bodo ti trendi drugačni, potem bo to veliko težje tudi narediti oziroma izpeljati. Slišali smo tudi veliko predlogov, kako bi lahko tudi naš javni sektor bil učinkovitejši in bi na osnovi teh prihrankov ali pa drugačnih organizacijskih ukrepov potem dosegli ta prihranek in bi lahko tudi izpeljali oziroma uvedli ta predlog zakona, kot ga imamo danes na mizi; ampak mislim, da mora to potekati z roko v roki. Ne moremo najprej sprejeti tega zakona in potem začeti delati, ampak se mora to zgoditi vsaj vzporedno, vsaj ti prihranki se zgoditi toliko prej. Kot sem rekel že v prejšnji razpravi pred nekaj meseci, mislim, da je bilo to 16. aprila, da tega zakona ne morem podpreti, pa ne zato, ker se z njim vsebinsko ne bi strinjal, ker je razmislek v pravi smeri; ampak ker je precej nedorečenosti zlasti na strani javnofinančnih učinkov. Nastala bi neka 400-milijonska luknja, za katero pa v tem trenutku še točno ne vemo, kako bi jo lahko na najbolj primeren način pokrili. V tem trenutku jaz tega zakona ne morem podpreti. Hvala lepa za pozornost.
Hvala, gospod poslanec, za vaše stališče. Besedo imate gospod Tomaž Lisec. Pripravite pa se gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Spoštovani predstavnici ministrstva, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Bom začel podobno, kot sem pri prejšnji razpravi glede pokojninske zakonodaje. Vedno si z zanimanjem pogledam, kaj piše v koalicijskem sporazumu vsakokratne vlade in kako potem poslanci glasujejo v skladu oziroma proti koalicijski pogodbi. In na 10. strani koalicijskega sporazuma te vlade imamo – Izziv: Razbremenitev plač. Ukrep: V skladu z javnofinančnimi možnostmi bomo znižali obremenitev plač za dohodnino (ali z dvigom splošne dohodninske olajšave ali morebitnimi posegi v dohodninsko lestvico in razrede), pri čemer bo predlog pripravljen na podlagi pripravljene strokovne analize celotnega dohodninskega sistema. Prvi del, glede dviga splošne dohodninske olajšave oziroma posega v dohodninsko lestvico, to imamo danes pred nami. To imamo danes pred nami v prvi obravnavi. Vsi tisti, ki ste že dobro leto v parlamentu, upam, da veste, da lahko sledi potem druga obravnava na matičnem delovnem telesu in potem druga obravnava na seji Državnega zbora in imamo v Državnem zboru možnost zadeve amandmirati. Zato danes težko poslušam, kako ta naš predlog ni optimalen, kako bi oni naredili drugače. Verjamem, če bi dali vsakemu od nas devetdesetih pisati oziroma risati dohodninske lestvice, razrede ali pa splošno olajšavo, da bi naredil malo po svoje. Ampak tukaj rabimo večino. In kot rečeno, v prvem delu mi sledimo koalicijski pogodbi. V drugem delu pa ne sledimo koalicijski pogodbi, kjer bo predlog pripravljen na podlagi pripravljene strokovne analize, ker tudi vi ne sledite strokovnim analizam. Gospa državna sekretarka je rekla: Imeli smo Ekonomsko-socialni svet, pa smo se skregali in v bistvu imamo nedohodninski osnutek zakona, ki ga je pripravila vlada. Pa bom potem v nadaljevanju malo več povedal, kakšen je ta nesistemski ukrep vlade. In danes poslušamo, kako so ukrepi Slovenske demokratske stranke nesistemski. Spomnite se vaših besed, kako ste obljubljali sistemsko reševanje minimalne plače. Kaj se je na koncu izkazalo? Delavec z minimalno plačo suma sumarum čez dva, tri mesece pride v poslansko skupino opozicijskih poslancev in reče: Kaj hudiča ste vi sprejeli? Moj družinski dohodek je manjši. Minimalno plačo požre država preko svojih blagajn, jaz pa imam zato, ker imam višjo minimalno plačo, manj socialnih transferjev in vsega ostalega. Toliko o tej sistemskosti reševanja akutnih problemov te vlade. Govorijo o sistemskosti, imamo primer minimalne plače, ki je bil nesistemski, in imamo vladni predlog, ki čaka v proceduri, ki je nesistemski in neusklajen s socialnimi partnerji. Torej še veliko slabši kot naš, ki smo si ga izmislili pri nas, ne v vladnih sobanah ali na kakšnem ministrstvu. Ampak vaš predlog, ki čaka, je spet super, sistemski in zveličaven; naš pa popolnoma napačen. Bom kasneje v nadaljevanju povedal, sploh tisti, ki ste tako socialno čuteči, kakšen je vaš predlog zakona, ki je veliko slabši do tiste skupine, ki jo vi pred volitvami nagovarjate. Dejstvo je, da se moramo v Sloveniji vprašati, ali se v Sloveniji splača delati. Ne splača se. Mladi, predvsem izobraženi, pametni, ki poslušajo kolege iz tujih držav, delajo kaj? Grejo v tiste države, o katerih poslušajo. Imam kolege, delajo ali pa se celo preselijo v Avstrijo, na Slovaško, ki je v zadnjem času neka zlata jama, neko pribežališče vseh tistih sposobnih, tudi Evropejcev, ne samo Slovencev. Imamo mlade, ki odhajajo v Ameriko, v Dubaj, če želite iz osebne izkušnje eno anekdoto. In kdo ostane? Ostanejo tisti, na katere ta vlada polaga največji up, koliko bodo prinesli v državni proračun, tisti ljudje, ki životarijo v prvem dohodninskem razredu, ki jih je 68 % in plačajo manj kot 11 % celotne dohodnine. 68 % plača 11 %. In koga vi izganjate iz države? Četrti davčni razred je 0,5 % vseh davčnih zavezancev; 0,5 % proti 68 %, ki pa plačajo 6,5 % dohodnine. In peti razred, manj kot pol odstotka zavezancev, ki plača 9 % celotne odmerjene dohodnine. Ampak te vi naganjate, ker so bogati, bogataši, kapitalisti, uspešni, take je treba nagnati. Tisti, ki največ prinesejo, ali procentualno ali če želite, kar ste sami v vašem vladnem predlogu zapisali, finančno, da nekdo v četrtem davčnem razredu povprečno plača dohodnino 17 tisoč evrov, ali pa v petem, kjer njegova povprečna dohodnina znaša 44 tisoč evrov; take je treba odgnati. Naj plačajo manj dohodnine in več dobijo v svoj žep v tistih državah, kjer se delo splača. To je ta neumna logika nas v Sloveniji. Kdor je malo izven okvirčka, kdor je malo bolj uspešen, dajmo mu pol pobrati ali pa ga nagnati. In zelo mi je skrb vzbujajoča ta miselnost. Če ste že uspešni pa če že ne pobegnete v tujino, čim več zaslužite, ampak potem pa naj država čim več pobere, jim bo država rekla, kaj bomo s tem denarjem delali; ne da bo Janez Novak rekel – Pri svoji plači bom jaz odločal, kako bom porabil čim več lastnega denarja in moja družina, ne. Logika očitno na žalost večine v tem državnem zboru je kakšna? Če Janez Novak čim več zasluži, Marjan Šarec in večina v državnem zboru pa bomo odločali, kaj je za Janeza Novaka najbolje. Je to pošteno? Ni, je krivično do tistih, ki želijo delati več. In zato se nam dogaja to, kar se nam dogaja v zadnjih dveh, treh letih. Mladi, predvsem izobraženi odhajajo tja, kjer so bolj spoštovani. In imamo prvi problem, ki se mu reče državne finance; in drugi problem je podoben temu – treba je nagnati mlade in uspešne ter treba je nagnati tiste, ki najbolj polnijo državno blagajno, te grde, umazane kapitaliste. Ker na podlagi dveh, treh primerov, ko se kapitalisti v negativnem smislu okoriščajo, so vsi tisti, ki so uspešni, kapitalisti. In kaj se bo dogajalo, kar se že dogaja, vsaj Korošci se lahko zavedate, če ste kdaj slišali za besedi Lek ali Novartis. Ti grdi kapitalisti odhajajo. In če oni odhajajo na Slovaško, kje se bodo pobirali davki od kapitala? Ne v Sloveniji, na Slovaškem, ker bodo plačali malo manj davka, ampak bodo ljudje vrhunsko plačani, bo imela tudi država nekaj od tega. Dva plusa, nobenega minusa. V Sloveniji pa dva minusa in nobene firme. To se nam dogaja, ker nekateri v Sloveniji ne upajo dati priznanja uspešnim in mladim delavcem, podjetnikom ali pa, če želite, kapitalistom. Zato se je treba pri naslednjem zakonu, ki bo v obravnavi, pri vladnem zakonu vprašati še enkrat: Ali se v Sloveniji delo splača in komu se splača? Tukaj se naredi paradoks, ki sem ga sam zasledil pri tem, ko sem primerjal sedaj veljavno stanje, predlog Slovenske demokratske stranke in vladni predlog. Mi nismo dali največ tistim grdim kapitalistom. Po mojem mnenju, pa se imam za malo bolj liberalnega, vsaj na področju davkov, smo bili zelo skopi pri teh odpustkih tistim pridnim, uspešnim in smo dali več srednjemu razredu, ki naj bi bil neko dodatno gibalo razvoja. In ko pogledamo vladni predlog, dela ravno nasprotno. Z zanimanjem sem danes poslušal razpravo pri pokojninskem zakonu, kako smo vsi socialno čuteči, pri tem zakonu poslušam, kako so grdi kapitalisti, ampak poglejte, čez en mesec bo vaš vladni predlog na mizi. Komu boste dali največje odpustke? Ja, grdim kapitalistom. Levica v državnem zboru tudi leta 2019 eno govori, drugo pa dela. Naš predlog tega zakona je ravno neka sredinska premica med tistim, kar imamo, in med tistim, kar nekateri želijo, da se da kapitalistom še več. Ampak glej ga zlomka, želimo biti razumni, nekako konsistentni, da vsak nekaj dobi; ampak ne. V našem predlogu lepo piše, kaj se zgodi po našem predlogu zakona z nekom s povprečno plačo – 60 evrov več na mesečni ravni oziroma 720 evrov na letni ravni. Jaz verjamem, da si vsakdo zna v Sloveniji izračunati, kaj to pomeni za njega ali za njegov družinski proračun. Za nekoga, ki je v Sloveniji vsaj deloma uspešen, z dvakratno povprečno plačo – na mesec 110 evrov več na bančnem računu ali pa v denarnici, na letni ravni tisoč 320 evrov. Ampak ne. Kaj trdi leva oblast? Janez Novak, če imaš povprečno plačo, bomo mi odločali o tvojih 720 evrih na letni ravni, kam jih bomo dali. Dali jih bomo v državni proračun in ne tebi na TRR ali denarnico. In Janezu Novaku, ki ima dvakratno povprečno plačo – ne, ne, Janez, ne bo šlo, mi ti ne dovolimo, da imaš na letni ravni tisoč 320 evrov več na TRR ali denarnici, to ostane v državnem proračunu, kjer se izgubi lost in space; ampak mi odločamo, ker pri nas imamo vrhunsko javno zdravstvo, vrhunsko javno šolstvo, pa vse propada. In komu damo v času debelih krav, o katerih se hvalite, namesto da bi dali Janezu Novaku s povprečno ali dvakratno povprečno plačo? Damo 150 milijonov več za socialne transferje, čeprav pravite, da revežev nimamo, in delimo davčne odpustke levim kapitalistom, ki imajo zaslombo, samo če po televiziji rečejo, samo da bomo Janeza Janšo uničili, pa se jim lahko 13 milijonov odpiše, lahko se jim 29 milijonov odpiše in nikome ništa. Ampak bog ne daj, da bi Janez Novak pri povprečni plači imel na letni ravni 700 evrov več pri sebi. To je ta država, ki jo vi podpirate. Prav zanima me, kakšni ljudje hodijo k vam v poslanske pisarne, če imate seveda odprte, upam, da jih imate. Res me zanima. Ker takšni ljudje, ki pravijo, zakaj ste preveč zbirokratizirali državo in zakaj država pobere preveč davkov in meni premalo ostane med razliko med bruto in neto, se sprašujejo – Kdo je tisti, ki nam jemlje? In jaz vsakemu takemu posamezniku, ki pride k meni, rečem: Poglejte sestavo Državnega zbora in poglejte predstavnike tistih šestih strank in pojdite k njim. Ker ko mi predlagamo zakone, da bi vam ostalo v denarnici, ti predstavniki teh šestih oziroma večinsko celo petih – tu pa tam se celo z Levico strinjamo, čeprav smo diametralno nasprotni – ta vladajoča elita ne privošči Janezu Novaku; privošči pa, da se ta denar izgubi v državnem proračunu. To je to, čemur se reče Butale oziroma Slovenija leta 2019. Jaz nisem za takšno državo, sem pa za takšen zakon, ki bo temu Janezu Novaku dal denar; in ne državnemu proračunu, kjer se bo izgubil. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Ugotavljam, da je obdobje lajkov minilo. Vabim pa gospoda Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da prevzame besedo. Pripravite pa se kot zadnji mag. Marko Pogačnik. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa. Za kaj gre pravzaprav pri vsej stvari? Ne ve se, za kaj gredo davki in kam gredo davki. Bistveno je, da bi morali vedeti, kam izginja denar, vendar se to skriva. Pretaka se tja, kamor se ne bi smel pretakati. Slovenci imamo vsaj dva pregovora, prvi pravi: Kdor ne dela, naj ne je. In drugi pregovor pravi: Brez dela ni jela. V Sloveniji je to obrnjeno drugače. In če pogledamo, kako je prišlo do tega, vidimo, da na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je bila neka gospa Kopač Mrak, ki je transferirala zadeve v tiste segmente, ki se dotikajo sociale, tako imenovane sociale. Kajti šlo je za transferje, kjer so se pridobivali novi volivci. Tisti, ki so delali, niso imeli od tega ničesar; tisti, ki so lenuharili in ki so se na račun tega debelili, so imeli več. Potem pridemo do tega, da imajo tisti, ki hodijo 8 ur na dan v službo, nekaj malega več kot tisti, ki sedijo doma. Po osnovi z raznimi dodatki, tisti, ki sedijo doma, dobijo bistveno več. Če delajo še malo na črno, zaslužijo dvakrat več kot tisti na minimalni plači, ki hodijo 8 ur na delo. Pa se človek vpraša, kdo je zdaj tukaj kriv. Zagotovo je krivda v prvi vrsti, kot sem že povedal, pri tisti ministrici, ki je to omogočila. Upam, da zdaj v Šarčevem kabinetu ne bo delala takih neumnosti in da ji bo premier malo pristrigel repetničke, da ne bo veselo prhutala naokrog. Pa če pogledamo, kje se da denar dobiti. Seveda se ga da dobiti. Davčno prestrukturiranje se da urediti že po tem, če pogledamo, katera podjetja v Sloveniji ne plačujejo nobenih davkov. Evo, Telekom Slovenije ima čisti poslovni izid skoraj 35 milijonov. Plačuje kaj? Nič ne plačuje. Revoz ima skoraj 34 milijonov evrov čistega prihodka. Plačuje kakšen davek? Nobenega davka. Saturnus Slovenija, približno 22 milijonov, ne plačuje nobenega davka. Eles, skoraj 17 milijonov; ne plačuje nobenega davka. In tega je cela vrsta takih podjetij, ki so ne vem zakaj oproščena plačevanja davkov. Zagotovo niso oproščena zaradi tega, ker bi jih oprostili delavci in tisti, ki delajo; ampak verjetno zaradi določenih političnih povezav, spreg; in iz tistega dobička neki določeni procenti, namesto da bi šli v državno blagajno, gredo v privatne žepe na ta ali oni način. Pa se človek vpraša, ali smo res v eni zblojeni državi, kjer se ne da tega urediti. Seveda se da. Vse se da urediti, ampak najprej bi morala priti ena korajžna vlada in bi rekla – Najprej storniramo vse socialne transferje in potem gremo od začetka iskati, kdo je tisti, ki socialni transfer zasluži, in kdo tega ne. Pri nas imamo celo vrsto delavcev, prijavljenih v Sloveniji, ki delajo v Nemčiji, Belgiji, Avstriji in še kje drugje, njihove družine so pa na socialnem budžetu Republike Slovenije. Njihove družine, ki so prišle sem z eno ženo, drugo ženo, tretjo ženo, desetimi otroki iz prvega zakona, štirimi iz drugega in osmimi iz tretjega, in vsi ti dobivajo od države Slovenije denar. Naši ljudje tega ne dobijo. Kdo to podpira? Leve politične stranke, ker računajo, da bodo z zvitimi političnimi, pravnimi manevri te ljudi pritegnile v svojo volilno bazo in jim bodo le-ti garantirali še nadaljnje vztrajanje v slovenskem političnem prostoru. Tukaj je treba nekaj narediti. Jaz upam, da bo Šarec naredil kaj, upam. Dejstvo pa je, da je najbolj pomembno, kako bodo naši volivci volili, kadarkoli bodo pač volili, če bodo šli na volišča. Se bojim, da bodo morali biti volilni lističi kmalu pisani v albanskem jeziku.
Hvala, gospod poslanec, za vašo razpravo. Mag. Marko Pogačnik, ste zadnji razpravljavec. Izvolite.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. V Slovenski demokratski stranki želimo zgolj to, da se gospodarska rast nekako pozna tudi v žepih državljank in državljanov Republike Slovenije. Kaj smo doživeli, epilog zadnjih desetih let levih vlad? Epilog zadnjega obdobja desetih let levih vlad je to, da ste vi izenačili delo in nedelo. In to delavne ljudi v Sloveniji najbolj boli. Danes v Sloveniji skoraj ni nobene razlike med socialno pomočjo in minimalno plačo. Tukaj ste zadevo približno izenačili. In kaj je še epilog desetletne vladavine levih vlad? Vi dejansko uničujete srednji razred in uničujete družine, ki imajo dve povprečni plači. To so ljudje, ki so danes v Sloveniji najbolj prizadeti. Spoštovani, spoštovane, treba je gledati neto razpoložljivi dohodek. In neto razpoložljivi dohodek ene družine z dvema povprečnima plačama sta dve povprečni plači. Tisti, ki imajo manj ali ne delajo, so pa upravičeni do raznoraznih subvencij in olajšav. In ko danes nekdo potegne črto, pride do spoznanja, da je v Sloveniji najbolje nedelati. Peščica pa je tista, ki še polni državno blagajno. Spoštovana državna sekretarka, dohodninska lestvica je bila spremenjena pred približno šestimi, sedmimi leti. Povejte, koliko je bilo takrat prihodkov iz naslova davčnih prihodkov v proračun in koliko jih je danes. Jaz sem prepričan, da je ta razlika bistveno višja kot 2 milijardi evrov. In zaradi tega smo v Slovenski demokratski stranki prepričani, da bi bil predlog sprememb dohodninskih lestvic, ki ga predlagamo, vzdržen za javne finance. Mislim, da boste imeli še priložnost, državna sekretarka, povejte ta podatek. Kakšni so bili davčni prihodki, ko je bila spremenjena davčna lestvica, dohodninska lestvica? Kakšni so pa bili davčni prihodki, zaključek proračuna, v letu 2018? Ogromno se je govorilo, da se v Avstriji plačuje več prispevkov. Spoštovani gospod Lenart, mi lahko potem obrazložite, zakaj morajo delavci migranti, Slovenci, ki delajo v Avstriji, v Sloveniji doplačevati dohodnino. Če vi razlagate, da so prispevki v Avstriji višji. Niso. In to je lep primer. Če bi bili prispevki v Avstriji višji, potem delavci migranti, ki delajo v Avstriji, v Sloveniji ne bi dobivali položnic Fursa pri dohodnini. Ker so pa manjši, morajo pa v Sloveniji dodatno plačevati. Tukaj ne gre za dvojno obdavčitev. Ampak tukaj je lep primer, da so v Sloveniji prispevki in delo bistveno preveč obdavčeni. Avstrija bo delala davčno reformo, 6 milijard in pol bodo prišparali. In bi rekel tudi dobiček, davek od dobička, davek od dohodka pravnih oseb v Avstriji se bo postopoma znižal do leta 2022 s 25 % na 21 %. Znižujejo. Spoštovani, ni to reforma, da vi na eni strani davek znižate, na drugi strani boste pa davek povečali. To znajo otroci v vrtcu. Reforma je to, ko vi znižate davke na eni strani in potem na nek srednji rok, dolgi rok pričakujete zaradi teh davčnih sprememb, davčnih spodbud, da bodo prihodki v proračunu višji. Ne pa da vi boste na eni strani davek nekomu znižali, na drugi strani ga boste pa povečali. To ni nobena reforma. Lep primer si vzemite v Avstriji, 6 milijard in pol bodo avstrijski državljani in državljanke ter avstrijska podjetja privarčevala na ta račun, pa Avstrija lepo plove naprej. Zakaj je recimo liter nafte v Avstriji za 20, 25 centov v primerjavi s Slovenijo cenejši? Zakaj je tisoč litrov kurilnega olja v Avstriji za 200 evrov cenejše kot v Sloveniji? Desetletno obdobje levičarskih vlad je prineslo to, da ste vi uničili srednji razred in družine z dvema povprečnima plačama, ker ste izenačili delo in nedelo. In za reformo je priložnost takrat, ko je gospodarska rast. In gospodarsko rast je prejšnja Cerarjeva vlada in zdajšnja že dejansko zamudila. In ne mi govoriti o reformah, če bi rekel na eni strani, da boste malenkostno znižali davke, na drugi strani jih boste pa zvišali. In efekt znižanja prihodkov za proračun, kar mi predlagamo, bi bil približno 380–400 milijonov, kot ste že vi ugotovili. Spoštovana državna sekretarka, ta podatek bi rad slišal. Prihodki v proračun iz naslova davčnih prihodkov, takrat ko je bila zadnja sprememba dohodninske lestvice, in davčni prihodki v proračunu v letu 2018, zaključni račun. In navedba vlade in te koalicije, da se z znižanjem davčnih obremenitev ogroža stabilnost javnih financ, je zgolj izgovor za vašo negospodarnost, neučinkovitost in neuspešnost upravljanja javnega sektorja. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da si državljanke in državljani Republike Slovenije zaslužijo, da občutijo gospodarsko rast tudi v svojih žepih.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Jože Lenart, repliko imate. Izvolite.
Delavci migranti, Avstrijci, ki hodijo v Švico, tudi plačujejo razliko davkov domači državi. Francozi, ki hodijo v Nemčijo, tudi plačujejo razliko domači državi. To je preverjeno po celi Evropi in prosimo, nehaj zavajati naše migrante, da morajo nekaj dobiti nazaj. Hvala.
Saj gre. Še nekaj minut. S tem, spoštovane gospe, spoštovani gospodje, prehajamo na splošni del razprave. Besedo imata še [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Kaj bi brez vas! Najlepša hvala. Ko opozicija ponudi pomoč, jo je treba sprejeti. Prehajamo v sklepni del splošne razprave. V sklepnem delu splošne razprave dobi besedo predstavnica Vlade, če jo želi. Gospa državna sekretarka, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Podatek za zadnje davčne spremembe vam bomo pripravili, tega nimamo s seboj. Odgovor bomo pripravili. V davčnih spremembah, ki jih je pripravila vlada, mi razbremenjujemo, kot sem že uvodoma povedala, drugi in tretji dohodninski razred, v začetku teh davčnih sprememb. V nadaljevanju pa sledijo davčne spremembe v prvem dohodninskem razredu in še v drugem ali tretjem dohodninskem razredu. Bi pa še enkrat želela poudariti, da so sedaj davčne spremembe narejene tako, da so socialne, ker se pri najnižjem dohodninskem davčnem razredu lahko uveljavlja splošna davčna olajšava, posebna davčna olajšava in še olajšave za vzdrževane družinske člane, ki jih lahko uveljavljajo vsi davčni zavezanci v vseh dohodninskih razredih. In ker zavezanec z minimalno plačo lahko uveljavi splošno davčno olajšavo in dodatno davčno olajšavo ter pride do davčne osnove 0, se pravi, da ta davčni zavezanec potem ne plača dohodnine. To je ta socialni del tudi davčnih sprememb, ki so že sedaj in bojo še naprej s to linearnostjo tudi pri nižjih dohodninskih razredih uveljavljene. To bi bilo, kar je davčnih sprememb. Hvala.
Hvala, gospa državna sekretarka. Gospod Jože Tanko, želite besedo? Izvolite.
Hvala lepa. Gospa državna sekretarka, če ste govorili o našem zakonu, se vam zahvaljujem za podporo, ker očitno je ta zakon na dnevnem redu; in sem vam za to hvaležen. Upam, da so kolegi poslanci iz koalicije to slišali in da ne bodo imeli več težav s predsodki, da bi podprli naš predlog zakona. Kar zadeva davčne reforme, verjemite mi, da imamo izkušnje. Leta 2006 smo naredili davčno reformo, razbremenili dohodninski in davčni del v višini 1,2 milijarde mark, 600 milijonov mark na dohodninskem delu in približno 600 milijonov mark na davčnem delu. To je bila davčna reforma Janševe vlade, kjer so dobili vsi; to je reforma. To, kar sedaj predlaga vlada, da samo to omenim, pomeni pa samo prekladanje obremenitev iz ene ciljne skupine na drugo tarčo in čisto nič drugega. Kar zadeva ta naš predlog, je treba reči, da delo se mora splačati. Tudi če ne bomo ta trenutek bruto plače nič dvignili, lahko z ustrezno dohodninsko razbremenitvijo bistveno popravimo neto plače na letni ravni. Prej sem vam dejal, da pri povprečni plači je velika razlika med vladnim in našim predlogom. Povprečna plača je približno drugi oziroma tretji dohodninski razred. Vlada tam predvideva po svojem predlogu 140 evrov na leto, po našem predlogu pride 720 evrov. Če je to ciljna skupina, gospa državna sekretarka, ki jo je treba razbremeniti, to je ta drugi in tretji dohodninski razred, potem so to številke, ki so prave in ki nekaj pomenijo. Kje vzeti? Država, vlada predvsem, bi morala bistveno zmanjšati oziroma ukiniti zaposlovanje v javnem sektorju, generalno gledano, v kumulativi. Zdaj pa imamo primere zadnjih vlad po letu 2009, ko so bile leve vlade, levosredinske pravite, ampak so leve, kjer se je zaposlovanje enormno sprostilo in se je s tem v marsičem reševalo predvsem družboslovje. Družboslovje se rešuje predvsem v javnem sektorju in te obremenitve, ki prihajajo v proračun preko dodatnih zaposlovanj, so enormne, gredo v 100, 200 milijonov evrov na leto dodatno. Jaz vem, da ne morete davčne reforme narediti, če imate tak cilj pred sabo, in ta vlada nima nič manjših apetitov po zaposlovanju. Nekatere zaposlitve, kot vidimo, gredo celo na osnovi čustev. Zadnja zaposlitev v Sovi je že taka, kot zgleda. In vse to je tisto, kar bremeni proračun, kar ga dela neelastičnega. Dodatno zraven prihaja cel kup raznih čudnih zgodb in tako naprej. Še enkrat, naš predlog zakona je tak, da vsem davčnim skupinam daje nekaj pod istimi pogoji. Imajo vsi enako splošno olajšavo, vsem se za 2 tisoč evrov dvigne dohodninski razred, vsem se za 2 odstotni točki zniža dohodninska stopnja in predvidevamo tudi valorizacijo, tako da se vedno ne ukvarjamo s temi premiki mej pragov pri dohodninah. Kot je državna sekretarka povedala, če sem to prav razumel, si naš predlog zakona zasluži vašo podporo. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Vsi prijavljeni razpravljavci, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati? Da, vidim interes. Če želita razpravljati tudi predstavnik predlagatelja gospod Jože Tanko ter predstavnica Vlade, prosim, da se prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnja, in sicer najprej predstavnica Vlade in nato predstavnik predlagatelja. Spoštovani poslanci in poslanke, odpiram listo za prijavo. Hvala vam, imamo 4 prijave. Gospod Franc Breznik, imate besedo. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Naredili bom povzetek današnjega dogajanja v Državnem zboru. Predvsem bom poskušal narediti povzetek zadnje, 5. točke, to je Predloga zakona o spremembah Zakona o dohodnini. Poslušali so lahko ljudje danes argumente z ene strani in popolno zavajanje vsake zdrave razumske miselnosti z druge strani. Tisto, kar ste danes lahko videli v parlamentu, je spopad; na eni strani tistih, ki res zagovarjamo socialno državo, in tistih, ki zagovarjajo socialistično državo. V čem je razlika? Bistvena razlika je v tem, da bojo ljudje lahko ugotovili, kaj pomeni pod levimi vladami načelo, ki govori o tem, da več kot boste spravili v proračun denarja z visokimi davki, z vsemi nadurami, z vso zaposlitvijo, vsem izvozom, več bomo mi v sektorju država zapravili. V štirih letih, ljudje božji, so zaposlili 15 tisoč novih ljudi v javnem sektorju. V času, ko vsi govorijo o digitalizaciji, o manj birokracije, te leve vlade zaposlijo novih 15 tisoč birokratov. Te nove vlade si izmišljujejo vedno nove in nove institucije, ki jih nihče ne potrebuje. Razlagajo – plačujte nenormalno visoki DDV, plačujte visoke trošarine na goriva, sedaj pride tudi kurilna sezona, tudi na kurilno olje, zato da lahko mi še bolj širimo javno upravo in še bolj nekako delamo uravnilovko te države. Poglejte si samo primer, da lahko v povprečni slovenski družini, če sta oba nekako v povprečnih plačah, približno za več kot 2 tisoč 600 evrov je razlika na letni osnovi neto plače, torej v letni povprečni dolžini dveh zakoncev. To je razlika med socialističnimi politikami levih vlad in med resno socialno politiko, ki jo je danes predstavil kolega Pogačnik in kolega Tanko. To je tisto, zaradi česar so vsi vedno bežali iz takih držav, zaradi česar iz Slovenije bežijo napredna IT-podjetja, zaradi česar se je Lek umaknil s Koroške, zaradi česar vsak dan vse več tudi naših delavcev migrantov za vedno ostane v Avstriji, rezidentstvo nekako prenesejo tudi v sosednjo Avstrijo, Nemčijo, tudi Italijo. To je razpad sistema. Pravijo, da s tem oni financirajo kvalitetno javno zdravstvo. Povejte mi, v čem je kvalitetno. Da ljudje nenormalno umirajo za rakom, ker morajo stati v vrstah in na koncu pride vedno tista informacija – Joj, kje ste hodili do sedaj, ko je že rak v drugi ali pa tretji fazi. Poglejte si zadnjo ekonomsko lestvico svobode. Še enkrat vam bom podal dodatne informacije za leto 2018. Zdaj je prišlo to poročilo, samo na področju možnosti izbire. Mi smo za Albanijo, spoštovani kolegi in kolegice, Albanija je na 30. mestu. V pravosodju smo zaostali za Putinovo Rusijo, v pravosodju. Kolega Horvat je prej dal še nekaj informacij s tega področja. Tu vi vidite, kam gre ta voz, in to v času pred ponovno resno recesijo Evrope. Povejte mi vse, kar je nekega logičnega zaporedja, kdo od tistih najbolj ambicioznih ljudi bo še delal v takšni državi, kjer se tudi zdaj, ko imamo v proračunov več kot 10 milijard prihodkov, 10,3 milijarde, del tega denarja ljudem ne pozna v njihovih denarnicah v neto plačah. Ne upokojencem, na kakršnekoli načine prav tako ne invalidom in vse tisto, kar smo danes lahko videli. In to je ta razkorak levih vlad, to je tako imenovana socialistična politika in socialistična država, kjer so najboljše plačani tisti ljudje, ki se znajdejo, v narekovajih, postopači, lenuhi, filozofi vseh vrst, ljudje, ki mislijo, da bodo v njihovo življenje pripeljali veliki vlaki; na drugi strani pa so nekako najbolj na udaru, najbolj so oropani pridni, delavni slovenski ljudje, ki delajo doma ali v tujini. In tisti nas nekako gledajo in tisti se naj zavedajo, kaj je razlika med socialno in med socialistično državo. Avstrija je socialna država, Nemčija je socialna država, Švica je socialna država; Slovenija pa, kot izgleda, ostaja še vedno socialistična država.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate mag. Branko Grims. Pripravite se mag. Marko Pogačnik. Izvolite.
Hvala za besedo. Kaj je temeljni problem Slovenije pri zadnjih dveh vladah? Da vse bolj postajamo država realnega socializma in čuden rdeč protektorat, ki ga ljudje v ostalih državah gledajo od daleč, se čedalje bolj čudijo, eni se smejejo, eni so žalostni, investitorji; tisti, ki iščejo poslovne partnerje, pa se čedalje bolj izogibajo taki državi. Kaj to pomeni, boste videli v naslednjih mesecih, ko se bo kriza, ki se zdajle v obliki oblakov kaže na nemškem nebu, razširila tudi na ta del Evrope. Takrat bo pa problem postal resen. Kaj je bistvo tega socializma? Da si, to ste nekateri zelo jasno povedali, sploh ne predstavljate, da bi lahko znižali davke. Eden od razpravljavcev, mislim, da iz največje vladne stranke, je rekel – Kaj pa potem, če bi znižali davke, saj moramo drugače povečati plače. Ne, gospe in gospodje, za navadnega državljana je plača tisto, kar on dejansko dobi. Kaj pa to pomeni, kar mu vzame? Krasen primer tega je bil zadnjič prispevek na internetu, ki pravi, kako vzgojiš otroke, da se nehajo iti takšen socializem. Zelo enostavno, enemu od otrok rečeš, naj pospravi kopalnico pa dobi za to 10 evrov. Potem on to naredi, mu daš 10 evrov, zagrabiš 10 evrov, mu jih 7 vzameš, 3 vrneš – evo, plačal si davek državi; in teh sedem evrov razdeliš med vse tiste, ki so to samo gledali in nobeden ni premaknil riti. To, gospe in gospodje, pa je tisto, kar vi v resnici izvajate. In zaradi tega pravite, da je davčna reforma, če boste malenkost spremenili davek pri enih in boste bolj obremenili podjetnike, ki že sedaj odhajajo v tujino; ob tem ko vse sosednje države, vse brez izjeme, pripravljajo znižanje davkov za podjetnike. Vi pa jih zvišujete. Oprostite, ali ste nori ali pa naklepno sabotirate in uničujete to državo. Kaj je prost pretok kapitala? To pomeni, da bo kapital šel tja, kjer bo imel ugodnejše pogoje. Že sedaj ima recimo v sosednji Avstriji stabilnejši bančni sistem, delujoče pravosodje in tako dalje, skratka neprimerljivo boljše pogoje, tudi boljše pogoje za začetek. Ampak še tisti, ki vztrajajo v takih razmerah, zanesljivo ne bodo več vztrajali. Ali je to tisto, kar je vaš cilj? Jaz mislim, da ja. Ker ko pogledamo, kam gredo ti davki, vi izhajate iz tega – država je vsemogočna, naj država to deli, ker je bolj pametna. V resnici sta samo dva principa: ali dobi človek, ki dela več, ali pa dobi država več in država prerazporeja. Kdo je bolj pameten? Ali eden zase ve, kaj on bolj rabi in njegova družina, ali država bolje ve? To imamo v Sloveniji, to je socializem. Ampak ali država res bolje ve? Kaj pa če država potem iz tega financira 123 milijonov za ilegalne migrante v enem letu ali pa zaposli, ne boste verjeli, varuha pravic enakih možnosti, že to je luksuz. Pa vi veste, da ima ta, če sem zadnjič pravilni seznam videl, že 28 zaposlenih in ob tem odpirajo še nove zaposlitve. Ups. Ali govorimo še o kakšnih agencijah za izplačevanje plač pa o vseh podobnih bedarijah, ki jih poznate in ki jih financirate? Ali povemo še kaj o kakšnih skupinah nevladnikov, ki pomagajo pri švercu migrantov, pa jih tudi financirate z desetinami in desetinami milijonov evrov. To je pa tisti denar, ki ste ga vzeli tem delavcem, ki zato slabše živijo. Za take bedarije ga v resnici poganjate, ker vam je to v političnem interesu. In samo to dvoje je na razpolago, nič drugega ni. In sedaj gre za vprašanje, komu bolj zaupati. Ali neki vsemogočni socialistični državi, ki je jako pametna, pa se še nikjer na svetu ni obnesla, povsod je naredila samo razdejanje in obup; ali pa zaupati posamezniku? Jaz bom vedno zaupal človeku, posamezniku, tistemu, ki sam zase najbolje ve, kaj rabi, kaj rabi njegova družina. In čas bi bil, da začnemo krepiti Slovenijo v tistem delu, ki je najbolj produktiven. Da tisti par, ki dela, tudi od tega lahko človeka vredno živi. Priložnost za to je danes pred nami. Sam bom zagotovo glasoval za ta predlog.
Hvala, gospod poslanec. Besedo imate mag. Marko Pogačnik. In kot zadnji potem predlagatelj gospod Jože Tanko. Izvolite.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spremembo predloga zakona o dohodnini bom podprl. Dejstvo je, da zaposleni morajo dobiti tudi nekaj z davčnimi spremembami. To je tudi praksa vseh sosednjih držav. Na primer Avstrija, avstrijsko gospodarstvo, državljanke in državljani bodo do leta 2022 na osnovi davkov prihranili približno 6 milijard in pol evrov davkov. Dejstvo je, da v Sloveniji so davki previsoki, predvsem je delo previsoko obdavčeno. Tudi ta naša sprememba gre v razbremenitev državljank in državljanov Republike Slovenije, na drugi strani bi morali razbremeniti gospodarstvo. Davki na delo so previsoki. Dohodninska lestvica ni ustrezno pripravljena. Lep primer tega so delavci migranti v Avstriji, ki morajo v Sloveniji dohodnino doplačevati, in to so kar precejšnji zneski. Mislim, da kolega Lenart na veliko zavaja, kar posplošuje, da če si zaposlen v tuji državi, moraš potem v domači avtomatsko plačevati davke. Mislim, da gre za veliko zavajanje z vaše strani ali pa nepoznavanje. Enako tudi danes predsednik Vlade in minister za finance krepko zavajata slovensko javnost s tem, da država in vlada znižuje davčni dolg. Znižuje ga gospodarstvo, kajti znižuje se davek samo zaradi tega, ker se znižuje v strukturi bruto domačega proizvoda. In zato je zaslužno gospodarstvo, neto dolg pa ostane isti, mogoče še celo večji. Ne zavajati, naredite nekaj za državljanke in državljane Republike Slovenije. Dejstvo je, da se je v obdobju zadnjih desetih let levih vlad naredilo to, da ste delo in nedelo skoraj izenačili in da se vaši socialni transferi še povečujejo. Samo v zadnjem letu dni je proračun iz naslova davčnih prihodkov imel skoraj milijardo evrov višje prihodke. Mislim, da bo to tudi državna sekretarka potrdila. Ali se je kakšen davek v Sloveniji znižal? 1 milijardo je imel proračun višje davčne prihodke. Če bomo naredili primerjavo z letom 2014, bomo videli, da se tukaj približujemo dvema milijardama, 2 milijardi več prihodkov. Kje ste jih zapravili? To bo tudi ključno vprašanje Slovenske demokratske stranke pri sprejemanju proračuna. Kje vi porabite ta denar, ki ga gospodarstvo ustvari? Meni je vsekakor nerazumljivo, zakaj se upravičenci do socialnih pomoči in socialne pomoči v zadnjem obdobju tako dvigujejo, Imamo višjo gospodarsko rast in nižjo brezposelnost. Nekaj ne štima. Spoštovani, jaz sem prepričan, da Slovenija potrebuje pošteno socialno politiko. Poštene socialne politike danes pa ni, kajti marsikdo to socialno politiko danes izrablja. Izrablja jo pa zaradi tega, ker tudi vaša vlada, vaša koalicija na nek način to omogoča. Mislim, da je treba tukaj dati prednost tistim, ki delajo, in tudi malo pogledati, kako se obnašajo sosednje države. Meni še vedno ni logično, zakaj je liter nafte v Avstriji cenejši; 1,13 evra stane najcenejši liter danes, zdajle pogledano. In tukaj so najcenejše bencinske črpalke, na zemljevidu se vidi. Obkrožena je slovenska meja, na Štajerskem in Koroškem. In to pomeni, da slovenski državljani hodijo v Avstrijo, tisti, ki imajo to možnost, tam natočijo bencin ali nafto in polnijo avstrijski proračun, financirajo avstrijsko zdravstvo, financirajo avstrijsko šolstvo. Tisoč litrov kurilnega olja je za približno 200 evrov v Avstriji cenejše. Tukaj so potrebne korenite spremembe. 2 milijardi več prihodkov od leta 2014 samo iz davčnega naslova in vi niste sposobni enega davka znižati. O koreniti davčni reformi govorimo takrat, ko se bodo davki res znižali; ne pa na eni strani, to je najlažje, ene malo zmanjšate, druge pa povečate; in s tem se znižuje konkurenčnost v Sloveniji.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Jože Tanko, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa. V tem mandatu smo trikrat vložili zakon o dohodnini. Vlada ga še ni vložila oziroma ga je zdaj vložila za nami. Težko sprejmem očitke tistih, ki ste nam dejali, da nagajamo vladi. Vlada je svoj zakon sprejela, je na nek način prekopirala določene vsebinsko rešitve, tudi kar zadeva splošne olajšave, kar zadeva spremembe dohodninskih razredov, kar zadeva spremembe obdavčitev v posameznih davčnih razredih in tako naprej. Tu ste koalicijski poslanci naš predlog napadali prav z istimi argumenti, kot boste vladnega branili. Zanimivo. Tukaj vas moti izpad dohodnine za občine, pri vladnem vas ne bo. Tukaj vas moti, da ni na prihodkovnem delu alternativnih kompenzacijskih ukrepov za izničenje dohodninske spremembe, pri vladi vas to ne bo zanimalo, ker tudi vlada ima nedefiniran zakon v tem delu. Tretjina vladne sirotne novele zakona, kar zadeva učinke za davčne zavezance, je finančno nepokrita, ampak tam za vas to ne bo problem. V situaciji, ko imamo rekordni proračun, je najbrž treba razmišljati, da se zadeve tudi pripravijo, reducirajo tam, kjer se da, kar zadeva stroške državljanov in gospodarstva. To je smisel, ker v vseh normalnih državah, kjer je zadaj normalna državna potrošnja; tudi normalne državne investicije to počnejo. Povsem normalno je v Avstriji ali v neki drugi državi, da takrat, kadar imajo prevelike presežke, poskušajo to davčno regulirati. Pri nas vlada rešuje to z enormnim zaposlovanjem v javnem sektorju, kljub industrijski, četrti revoluciji. Pri nas to vlada rešuje s prekomernim tratenjem denarja pri investicijah. Teš je bil dvakrat predrag, drugi tir je po izračunih trikrat predrag, karavanški tunel bo 30 % predrag in tako naprej. To je odgovor slovenskih vlad po letu 2012, kadar imajo denarja dovolj in potem pravijo, da imajo investicijsko naravnan proračun. Za dvakrat predrag Teš, trikrat predrag drugi tir, za 30 % predrago tunelsko cev v Karavankah in potem bo prišla ugotovitev, da je razvojno naravnan proračun. Ne kompenzirajo se napake, ki so se ugotovile pri pokojninski zakonodaji, ne kompenzirajo se napake, ki so ugotovljene pri dohodninski zakonodaji, kljub največjemu proračunu v zgodovini te države. Skratka, ukrepi, ki jih ta koalicija pelje, ne gredo v pravo smer. Ne režejo se lovke, ne daje se denar zaposlenim, delo ni cenjeno. Danes so glavni džeki tisti, ki uspejo zbrati več, kot je plača, iz socialnih transferjev. In takih umetnikov imate veliko in tam, kjer je teh umetnikov veliko, so tudi največji disciplinski in ostali problemi. Poglejte katerokoli okolje, kjer je sistem narejen na velikem transfernem delu, tam so vedno tudi problemi v okolju. Kriminal raste, teror ljudi raste, ker pač živijo na nek tak način. Če tega ne boste poštimali, in očitno ne boste, ker ste to stvar zastavili tudi v to napačno smer, je najbrž težko pričakovati, da se bo v tej državi kaj korenitega spremenilo. Ne bo se, ne bo se, ker mnogo prijetnejše je zbrati 700 evrov in imeti vsak dan redno coffee time po lokalih, kot pa delati za 700 evrov. S to mini reformo, ki jo delate, s to minimalno spremembo pri dohodnini med najnižjim razredom in tistimi, ki koristijo transferje, ne boste naredili nobenega pozitivnega učinka. Delo se po vaši reformi še vedno ne bo splačalo. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 26. izredno sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 21.15. (Seja je bila prekinjena ob 20.59 in se je nadaljevala ob 21.15.)
Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 4., 3. in 5. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje, zato vas prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Hvala. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za infrastrukturo, okolje in prostor kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 41. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o dohodnini. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 48. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 26. izredno sejo Državnega zbora. Nasvidenje!