Poštovane dame i gospodo narodni nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 101 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 117 narodnih poslanika i da imamo uslove za nastavak rada. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju poslanici Momo Čolaković, Žarko Obradović, Snežana Bogosavljević Bošković, Milorad Mijatović, Meho Omerović i Jovan Jovanović. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona po tačkama od tri do osam dnevnog reda. (Boško Obradović, s mesta: Poslovnik.) Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani ministri sa saradnicima, pomaže Bog svima. Ja bih želeo da ukažem na član 97. Poslovnika o radu Narodne skupštine koji u stavu 3. kaže da predsednik, odnosno predstavnik poslaničke grupe pre otvaranja pretresa ima pravo da predloži duže vreme pretresa za poslaničke grupe od vremena utvrđenog u stavu 1. ovog člana. O tom predlogu Narodna skupština odlučuje većinom glasova narodnih poslanika na sednici na kojoj je prisutna većina narodnih poslanika bez pretresa. Ja bih, dakle, vas zamolio da omogućimo duže vreme za pretres po ovih šest tačaka dnevnog reda, posebno iz razloga što one jednostavno međusobno nisu povezane, nisu međusobno ničim uslovljene i samim tim ne bi ni smele da se nađu u zajedničkom pretresu. Posebno tema fonda za zapadni Balkan zahteva da bude posebna tačka dnevnog reda, i s obzirom da to prilikom jučerašnjeg utvrđivanja dnevnog reda nije omogućeno na osnovu zahteva opozicije, mislim da bi ovo proširenje vremena za raspravu onda bilo odgovarajuće rešenje, da bismo zaista mogli da se posvetimo dostojno toj izuzetno važnoj geopolitičkoj tački. Prosto, nemoguće je u jednoj raspravi raspravljati o zajmovima, ugovorima, kreditima i drugim ekonomskim temama …
Poslaniče, pričali smo o spajanju rasprave…
a zatim preći na KiM, veliku Albaniju i geopolitičke teme. Dakle, molim vas da se izjasnimo po ovom pitanju i da se omogući duže vreme za raspravu.
Hoćemo kada dođe vreme za to. Pošto se opet preuranjeno ustali da predložite, samo prvo moram da završim. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da današnjoj sednici prisustvuju: prvi potpredsednik Vlade i ministar spoljnih poslova Ivica Dačić, ministar finansija dr Dušan Vujović. Pozvani su i ovlašćeni i drugi ministri, imate to pismeno, nema potrebe da čitam ako su ovlašćenja predata pismeno i naravno pomoćnici, vršioci dužnosti ovlašćenih i nadležnih ministara. Imali smo predlog poslanika Obradovića. Molim vas da se izjasnimo o produženju rasprave o ovim tačkama dnevnog reda. Pokrenite glasanje. Zaključujem glasanje: za – 43, protiv – jedan, uzdržan – niko, nije glasalo 112 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Molim poslaničke grupe ukoliko to nisu učinile da odmah sada podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za budžetsku podršku, Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma o zajmuLD 1830/2014 između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora „Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i druge prioritete III/B“ između Republike Srbije i Evropske investicione banke i NBS, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Program modernizacije, optimizacije javne uprave) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma o zajmu LD 1768/2012 između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju fonda za zapadni Balkan sa statutom fonda za zapadni Balkan. Da li predstavnici predlagača Ivica Dačić, prvi potpredsednik Vlade i ministar spoljnih poslova, i dr Dušan Vujović, ministar finansija žele da uzmu reč u ovom delu rasprave? Izvolite. Ministardr Dušan Vujović.
Hvala lepo poštovana predsednice. Poštovani poslanici, dozvolite mi da samo kratko na početku ove rasprave kažem po nekoliko rečenica o pet zajmova koji se danas nalaze na dnevnom redu i traže ratifikaciju od parlamenta, odnosno od Skupštine Srbije. Prvi je zajam Razvojnog fonda Abu Dabija, od milijardu dolara, odnosno u protivvrednosti u dirhamima. Milijardu dolara je protivvrednost u dirhamima. Napominjem da dirham ima fiksni kurs od 1997. godine. Znači, to je praktično isto kao da je denominovan u dolarima. Ovaj kredit dat je za opštu podršku u budžetu i pretpostavlja nastavak fiskalne konsolidacije na način na koji to sprovodimo poslednje dve godine. Zajam je dat po izuzetno povoljnim uslovima, kamatna stopa je 2,25% i nema nikakvih drugih opterećenja. Znači, ne postoje nikakve fronten, fiz, bilo kakva druga opterećenja, sve je uključeno u ovaj dodatak 0,25%, u poređenju sa zajmom koji smo povukli avgusta 2014. godine. To je kredit koji smo zajednički dogovorili da bude povučen u pet tranši, tokom dve i po godine svakih šest meseci, što koincidira sa dospećem naših obaveza u četvrtom kvartalu ili drugom kvartalu svake godine, sa jedne strane, i sa druge strane, predložena je izmena u odnosu na prethodni zajam, tako što ćemo otplatu imati ravnomernu, u jednakimratama, pet godina šestomesečne otplate, od 2021. do 2026. godine. Značajno je bolje 2,25% od tržišnih uslova koje danas Srbija može da dobije na međunarodnom tržištu za kredite ovakve ročnosti ili za obveznice ovakve ročnosti, znači, na 10 godina najbolja stopa koju smo mogli da dobijemo je 4,40%. Znači, ovo je skoro upola manje. Kao što rekoh, sredstva bi bila, pod uslovom da se danas napravi ratifikacija, sredstva bi bila raspoloživa pre kraja ove godine i pomogla bi nam u finansiranju dospelih obaveza na dolarske kredite koji su uzeti u proteklih pet, šest godina. Pretpostavljam da će biti pitanja i onda ću saopštiti detaljnije informacije o tome koliko štedimo, koje kredite zamenjujemo i koje su namene tih sredstava, bilo u finansiranju dospelih obaveza, bilo u refinansiranju ili ranijem zatvaranju kredita koji su najskuplji. U mom redosledu ovde drugi je po veličini, Apeks zajam Evropske investicione banke. To je peti ili šesti zajam po redu namenjen za podršku komercijalnim bankama da finansiraju pod povoljnijim uslovima razvoj malih i srednjih preduzeća u Srbiji. Agent u realizaciji ovog kredita je NBS. Realizacija se vrši preko komercijalnih banaka prema već poznatim kriterijumima. To nama ulazi u javni dug, ali mi ne snosimo nikakve druge rizike, pošto komercijalne banke na sebe preuzimaju kompletne rizike primalaca kredita, obezbeđivanja naplate kredita i svega ostalog. Mi samo koristimo naše prisustvo i garanciju, da bismo spustili trošak ovih kredita. Znači, to je pravilno i blagotvorno korišćenje državne garancije. Nasuprot nekim slučajevima iz naše prošlosti gde su garancije korišćene da se opravda povišena kamatna stopa, ovde se garancijama spušta kamatna stopa i samim tim se omogućava našim preduzećima koji su glavni izvor zaposlenosti i ekonomskog rasta, i danas i na srednji rok, da pod povoljnim uslovima dobiju kredite, da banke ocenjuju validnost tih kredita i da preduzeća mogu sa takvim kreditima da konkurišu i na domaćem i na međunarodnom tržištu. Treći kredit po veličini je 69 miliona evra. To je kredit Svetske banke koji se odnosi na unapređenje javne uprave. Sredstva ovde nisu velika, ali su uslovi izuzetno povoljni. To je kredit koji trenutno ima kamatnu stopu od svega 0,71%. Tu je veliki deo poklona u tom kreditu. Postoji pet godina „grejs“ period, dok se povlače sredstva ovog kredita u tri godine, po ispunjenju uslova koje postoje u razvojnoj matrici ovog kredita, i 12 godina otplate preko toga. Znači, 17 godina. To su praktično troškovi za budžet beznačajni. Ako uzmete to i diskontujete po komercijalnoj stopi od 4,4%, koji sam već pomenuo onda ćete dobiti da je tu poklon preko 50%. Ovo je kredit koji je namenjen direktno realizaciji i podršci realizacije reforme Javne uprave, poboljšanja kvaliteta pripremanja odluke Vlade i unapređenja realizacije onih stvari na koje smo se već obavezali, koje su za nas bitne, a ne samo zbog ispunjavanja uslova iz Glave 32, a to je poboljšanje finansijske kontrole. Mislim da će i ovaj parlament od toga imati veliku korist, jer će izveštavanje, kvalitet izveštavanja i redovnost u izveštavanju biti bolja i pouzdanija. Četvrti kredit po veličini je kredit Saveta Evrope od 17 miliona evra, koji je namenjen finansiranju zatvora u Kragujevcu, da bi se ispunili evropski standardi u kvalitetu kazneno-popravnih institucija u svim standardima koje one ispunjavaju. Setite se, imali smo pre godinu, dve sličan ovakav kredit za zatvor u Pančevu od 18 miliona evra, ovaj je 17 miliona evra, i mislim da se time približavamo ostvarivanju onih ciljeva koje sebi kao pristojna zemlja mislimo da možemo i želimo da priuštimo a to je da svi zatvorenici imaju uslove uporedive sa uslovima u Evropi. Konačno, peti kredit na ovom spisku gde se očekuje današnja ratifikacija je kredit koji dolazi sa velikim zakašnjenje. To je takođe kredit Saveta Evrope za Kraljevo, za otklanjanje posledica zemljotresa u Kraljevu pre šest godina. Trebalo je dugo vremena da se pripreme projekti, to je znači osam miliona evra koji su namenjeni za sređivanje naselja socijalno ugroženih kategorija, da ne označimo samo jednu ili dve grupe. Cilj je da se podignu ekonomski efikasne i energetski efikasne osmospratne stambene zgrade i da se obezbedi kvalitetan način života i ne samo života, nego i obrazovanja, da se pruži jednaka šansa u startu tim zajednicama, koje su inače ranije bile u težim uslovima, znači nisu svojoj deci mogli da priušte obrazovanje i razvijanje ljudskih potencijala koji sa sobom donose na svet. To je ukratko pet kredita, od kojih je prvi namenjen opštoj budžetskoj podršci. Da vam napomenem jednu stvar, imaćemo prilike sigurno kasnije detaljno da pričamo, i pored toga što sa današnjim danom imamo suficit, i pored toga što sa današnjim danom se nalazimo u situaciji da očekujemo sa kolegama iz MMF da ćemo imati deficit ove godine koji će biti duplo manji od projektovanog, i dalje nam je potrebno finansiranje, da finansiramo dospele obaveze i da refinansiramo one obaveze koje dospevaju ranije. Od 23,24 milijarde otprilike, grubo rečeno, nemojte da me hvatate za reč za svaku cifru, 24 milijarde, svake godine nam dospeva otprilike 4,5 milijardi i to ako nemamo toliko viška da te kredite odmah vratimo, onda ih refinansiramo pod najpovoljnijim uslovima, vraćamo glavnicu ili finansiramo kamate. Ovaj kredit nam omogućava da stvorimo prirodni „hedž“ i da promene kurseva ne utiču direktno na budžet, odnosno da budu, pod znakom navoda, raspoređena tokom narednih 10 godina. Ovaj kredit za podržavanje malih i srednjih preduzeća je izuzetno značajan, pošto većina zemalja u svetu na tim preduzećima gradi piramidu ekonomske snage, na tim preduzećima se podiže preduzetništvo, tu se stvaraju nova radna mesta, tu nastaju, ali i ne preživljavaju sve firme. Prema tome, ovo je model koji u Srbiji podržava i preduzetništvo i otvaranje novih radnih mesta i održavanje ekonomskog rasta u srednjem periodu. Želim samo da vas informišem da smo se već usaglasili oko toga, da očekujemo stopu rasta od 3% u narednoj godini. prema tome, ovaj kredit direktno podržava te tendencije, podržava očekivanja da će strani investitori imati dobro okruženje u Srbiji. jučerašnji objavljeni podatak o tome da smo se popeli na čak 47 mesto na listi „Duing biznis“ potvrđuje da permanentno poboljšavamo investicionu klimu u Srbiji i poboljšavamo uslove za realizaciju investicija. Konačno, ovaj kredit za Javnu upravu pokazuje da ćemo biti spremni i da realizujemo reformu javnog sektora u celosti i da imamo dovoljno resursa da premostimo sve potencijalne gepove i troškove koje to izaziva, mada ovaj kredit je namenjen za opštu budžetsku podršku. On ne finansira pojedinačne elemente troškova. Deo tih troškova se finansira iz paralelnog granta Evrope, odnosno tehničke pomoći koju daje Evropska zajednica. Hvala lepo.
Reč ima ministar Ivica Dačić.
Zahvaljujem predsednice. Pošto je ministar Vujović govorio o ovim drugim zakonima, dozvolite da kažem nekoliko reči o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan, sa Statutom Fonda za zapadni Balkan. Fond za zapadni Balkan nastaje po modelu Međunarodnog višegradskog fonda koji su četiri članice višegradske grupe osnovale 2000. godine, sa ciljem da pomogne razvoj saradnje i podstakne razvoj odnosa civilnog društva, akademskog sektora i građana kroz zajedničke projekte, a osnovne oblasti koje se planiraju jesu promovisanje i razvoj kulturne saradnje, promovisanje i razvoj razmene u oblasti nauke, istraživanja i saradnje u oblasti obrazovanja, promovisanje i razvoja razmene mladih, promovisanje održivog razvoja itd. Reč je o šest ugovornih strana. Molim vas da obratite pažnju na terminologiju koja se koristi, upravo zbog toga da ne bi neko to protumačio da je reč o državama. Reč je o ugovornim stranama i …
Budite ljubazni da dozvolimo ministru da govori.
Pošto je gospodine Živkoviću već našao da dobacuje, ja ću da podsetim, samo što je ušao odmah je našao da dobacuje.
Ministre, samo vi dajte uvod, pustite dobacivanja. (Zoran Živković, s mesta: Hajde recite, ministru da ne dobacuje poslanicima i to starijim poslanicima.) Poslaniče, prvo su počeli poslanici da dobacuju ministru.
Pa vi ste sada dobacili. Izvinjavam se ako niste.
Počeću sa opomenama. (Zoran Živković, s mesta: Prihvatam izvinjenje.)
Meni se učinilo da sam vam prepoznao, glas. Stvarno se izvinjavam, ali čini mi se da sam čuo to iz redova Demokratske stranke.
Nema replike, dajte uozbiljite se. Ja bih molila poslanike da se uozbilje i da radimo nešto ozbiljno.
Upravo sam zato i hteo da napomenem da pristupite ovoj diskusiji ozbiljno. Zašto? Zato što je upravo DS u svom bivšem kapacitetu potpisala dogovor o regionalnu predstavljanju i saradnji. Ovaj sporazum je potpisan na osnovu onoga što ste vi potpisali, Borko Stefanović, izvolte, pokaži. Hoćete da vam pročitam. Gospodine Bogdanoviću i vi ste u tome učestvovali. (Marko Đurišić, s mesta: Molim vas, hajte malo kontrole.) Prema tome, nemojte meni da prebacujete to. Pročitaću vam … Izvinjavam se.
Poslanici, da li želite da čujete uvodno izlaganje ministra Dačića ili ne? Ako vam se ne sluša, imate vremena da popijete jednu kafu i da se vratite. Nema smisla.
Ja ne bežim od toga da polemišem. Ja sam krenuo u diskusiju, vi ste počeli da dobacujete, ja sam vam odgovorio. Nemojte da dobacujete, neću vam uopšte odgovarati. Ako mislite da ću sada da ćutim dok vi govorite i meni dobacujete, onda ste našli pogrešnog. Ja sam sedeo u tim klupama 25 godina i znam dobro kako Skupština funkcioniše.
Pauza od minut. Dakle, ili ćemo ozbiljno da radimo. Molim poslanike opoziciju da ne vređaju govornike. Molim vas, ja sam čula, bilo je odmah u startu dobacivanje i to vrlo ružno. Uopšte me ne interesuje koja partija, niti sam rekla koja partija. Ili ćemo da radimo ozbiljno ili ćemo ovo da pretvorimo u dobrovoljno pevačko društvo, pa da se šalimo. Prošao je minut. Minut je prošao kada ja kažem. Izvolite.
Zahvaljujem predsednice. Kao što sam i rekao, 24. februara 2012. godine, je naša delegacija za pregovore sa Prištinom, koju je predvodio Borislav Stefanović, je dogovorio, potpisao ovaj dogovor o regionalnom predstavljanju, u kojem veoma jasno piše da je Kosovo jedini naziv, Kosovo sa zvezdicom, jedini naziv koji će se koristiti u okviru regionalne saradnje. Tačka 5. tog sporazuma, tog dogovora glasi: „Kada se novi sporazumi parafiraju i ili potpisuju, predstavnik Kosova će se potpisati pod nazivom iz gore navedenih paragrafa“. Prema tome, dame i gospodo, ako želite nešto da osporavate, onda ste malo pogrešili vreme. Što se tiče Vlade Srbije, ona je postupala u skladu sa odlukama Vlade iz 2012. godine. Shodno tome, za nas je najvažnija stvar, ja ne napadam taj dogovor, da se mi razumemo, ne napadam taj dogovor zato što to omogućava jednu situaciju da možemo da funkcionišemo u uslovima kada su pravni statusi određenih pitanja i tema problematični. U tom smislu, ću reći da na osnovu tog dogovora je Kosovo ostvarilo članstvo u nizu regionalnih organizacija, potpisani su razni sporazumi i ugovori na ovakav način sa ovakvim predstavljanjem Kosova i ako želite moje lično mišljenje, dobro je da se još neko drži toga. Evropska unija se i dalje drži toga u svom dokumentu. Mi imamo velike problem što se Kosovo prijavljuje i ostvaruje članstvo u međunarodnim organizacijama bez bilo kakve zvezdice i fusnote. Prema tome, nemojte da mislite da mi sada ovde kada nešto govorimo o tome pričamo da će Fond za zapadni Balkan sada da pomogne u ostvarivanju državnosti Kosova. Uostalom, dobro znate da je Vlada Srbije prilikom potpisivanja ovog dokumenta, znači, ne samo da je Kosovo obeleženo asimetrično, što je veoma važno, asimetrično u odnosu na ostale učesnike sa zvezdicom i fusnotom. Znači, ne onako kako Kosovo želi, kako piše njima u ustavu republika Kosovo nego Kosovo sa zvezdicom i fusnotom. Nezavisno od toga, Republika Srbija je dala interpretativna izjavu i deklaraciju koja se uvek daje prilikom ovakvih dešavanja da neko ne bi to tumačio na pogrešan način. Prilikom potpisivanja ovoga dokumenta potpisana je i predata i ušla je u dokumentaciju interpretativna izjava Srbije, koja kaže – Budući da je teritorija Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije i da se na osnovu Rezolucije Saveta bezbednosti UN 1244 nalazi pod međunarodnom upravom, potpisivanje, izražavanje pristanka na obavezivanje Srbije i ili vlade Kosovo sa zvezdicom na sporazum o osnivanju Fonda za zapadni Balkan se ne može tumačiti kao priznavanje nezavisnosti Kosova niti se time između Republike Srbije i Kosova formira ugovorni odnos u smislu pravila Bečke konvencije o ugovornom pravu iz 1969. godine kojom je regulisana materija zaključenja i izvršenja međudržavnih ugovora. Zaključivanjem i izvršavanjem Sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan se ni na koji način ne prejudicira pitanje statusa Kosova kao ni nadležnosti ni ovlašćenja specijalnog predstavnika Generalnog sekretara UN i KFOR u skladu sa Rezolucijom 1244 i ustavnog okvira za privremenu samoupravu na Kosovu. Nijedan radnja koju Vlada Kosova sa zvezdicom odnosno privremene institucije samouprave na Kosovu preduzmu prilikom zaključenja i sprovođenja ovog sporazuma se ne može smatrati validnom ukoliko prekoračuje okvire ovlašćenja privremenih institucija ili zadire u ovlašćenja i dužnosti koje su rezervisane za specijalnog predstavnika Generalnog sekretara UN. Znači, sa ovom interpretativnom izjavom je Srbija potpisala ovaj dokument. Drugi učesnici, uključujući i Kosovo, nisu imali svoju interpretativnu izjavu na našu interpretativnu izjavu. Hoću da kažem da, ako neko misli da je laka situacija u ovoj oblasti, mislim da mi treba da shvatimo da je Kosovo postalo član Olimpijskog komiteta bez zvezdica i fusnota. Kosovo je postalo članica raznih međunarodnih organizacija. U UNESKO su se prijavili bez zvezdice i fusnote. Prema tome, ako mislite da treba napadati taj sporazum o zvezdici i fusnoti, ja mislim da ga ne treba napadati i nisam ni govorio sada ovde da bih napadao nekoga drugoga, nego da bih rekao da je to na osnovu dijaloga koji je Vlada Srbije u kontinuitetu vodila svih ovih godina sa predstavnicima Prištine. Sa druge starne, diplomatija znači sedenje za stolom čak i kada nam je stolica neudobna. Odsutni su uvek krivi. Mi u ovoj situaciji, podsetiću i ovde da smo usvojili sporazum i ratifikovali sporazum u Skupštini Srbije o oslobađanju od viznog režima sa Makaom. Postoje nestandardne situacije u svetu, kada je reč o delu međunarodne zajednice ili teritoriji čiji je formalno-pravni status pod određenim znakom pitanja i koju mi tumačimo na jedan način, a sto i nešto država na svetu tumači na drugi način. Isto tako, to se odnosi i na samo Kosovo. Ako ste pažljivo pratili kako je Kosovo potpisalo i kako je uopšte tekao razgovor sa Kosovom oko SSP-a, pozicija Kosova je sasvim drugačija od svih drugih u Evropi. Postoji pet država članica EU koje nisu priznale Kosovo i nije moguće da EU ima istovetan pravni okvir sa Kosovom kao sa ostalima. Na primer, Evropska komisija je zaključila Sporazum o stabilizacijii pridruživanju sa Kosovom. Nisu ga zaključile države članice, što je obavezna procedura zaključenja ovakvog sporazuma sa državama. Sporazum nije ratifikovan u nacionalnim parlamentima država članica, kao što je ratifikovan SSP sa Srbijom i sa drugim zemljama, već samo u Evropskom parlamentu. Znači, svi su svesni asimetrične pozicije Kosova i upravo u tom smislu i ova inicijativa Fonda za zapadni Balkan, a ona nije jedina, da se razumemo, ima drugih inicijativa koje su na sličan način formulisane. Kad kažem formulisane, primedbe se odnose na način na koji je obeleženo Kosovo, da li to treba zaključivati, ne treba, da li to ima status međunarodnih ugovora ili nema, s obzirom da je Kosovo deo naše teritorije. (Zoran Krasić, s mesta: Jedinice Kosova ili Kosova i Metohije?)
Nemojte dobacivati, stvarno ću kažnjavati.
Kosovo i Metohija je naravno naša ustavna formulacija. Ovde govorim o terminu koji je dogovoren kao naziv za regionalno predstavljanje, jer je bolje Kosovo nego „republika Kosovo“. Znate šta, mislim da sam ja poslednji na ovom svetu kome na takav način treba da se obraćate, imajući u vidu, vi znate da je moja partija i ja lično, mi smo obeleženi u celom svetu kao, maltene, ratni zločinci. I nemojte sada meni samo da solite pamet vezano za nacionalne i državne interese. Možda to možete nekima drugima,ali svakako ja sam dao i sve što sam mogao da se izborim za to da Kosovo ne prođe u UNESKU, baš zato što nije jednostavno, znate, vi mislite to su brojke. Nisu to samo brojke, treba ubediti svaku državu da dođe i glasa protiv Kosova, jer se samo tako računa. Svaki uzdržani stav je u stvari glas za prijem Kosova. Mnogi naši veliki prijatelji su imali, o tome mogu da pričam na sednici Odbora za spoljnu politiku ili šta god hoćete, mogu tačno da vam ispričam kako se svaka država ponašala. To je za mene bio lakmus papir da znate kakav je odnos prema Kosovu i prema Srbiji, jer, opet s druge strane, vi ne možete da očekujete od nekoga da bude veći, da više štiti Srbiju nego što ponekad i mi sami radimo, naročito zato što sa nekim zemljama nismo imali nikakve kontakte 20 godina. To su zemlje, neko će se možda smejati, neko će možda reći da nisam moderan, ali to su zemlje koje su bile prijateljske još u vreme Pokreta nesvrstanosti, Tita i svih ostalih, i mi smo to naravno zapustili. Čak smo iz zvali i divljacima jedno vreme, posle 2000. godine. Ja ne znam na koga, i zato kada govorimo, kada sam već uzeo reč, dozvolite mi da kažem i ovo, pošto govorimo o Poglavlju 31. Srbija ne traži otvaranje Poglavlja 31. Brzo otvaranje Poglavlja 31 traže oni koji bi da nateraju Srbiju da što pre uskladi svoju spoljnu politiku sa spoljnom politikom EU. A reći ću vam šta to konkretno znači. Mi se nismo pridružili 12 ja mislim dekleracija ili izjava EU. Ja ću vam reći koje su to izjave i dekleracije, pa ako neko misli da je trebalo da se pridružimo, onda stvarno, ja ću priznati da smo pogrešili. Ali, u ovoj situaciji sada, kada sam malo pre govorio, kada jurim, kada nam treba stabilna podrška na međunarodnom planu da ne bi Kosovo postalo član UN, mi ne možemo sebi da dozvolimo takav luksuz da glasamo protiv onih koji nas podržavaju u tome. Izjave koje su bile, kojima se nismo pridružili se odnose, pre svega, na restriktivne mere protiv Rusije, zbog Ukrajine, zatim o dešavanjima u južnom kineskom moru, to je protiv Kine, još jedna dekleracija o odluci stalnog arbitražnog suda, o sporu između Filipina i Kine, zatim povodom situacije u Siriji u Alepu, naravno, znate da je tu u pitanju osuda Rusije, dekleracija povodom izbora u Republici Kongo. Sve je to, možda je to daleko i lepo i možemo se izjasniti protiv, ali znate, ako mesec dana pre toga imate veliku diplomatsku akciju da terate, da molite te zemlje da glasaju za vas na Generalnoj konferenciji UNSESKO. Pa vi mislite da oni ne čitaju to, da ćemo se mi pridružiti njihovoj osudi ovde u EU? A zbog čega bismo to radili? Da bismo otvorili neko poglavlje u oktobru a ne u decembru. Mislim da Srbija ima svoje nacionalne i državne interese i zato bih vas molio da ovo pitanje, ovoga fonda ne vidite kao centralno pitanje ugrožavanja našeg teritorijalnog integriteta i suvereniteta. Voleo bih da je na ovakav način ugrožen naš teritorijalni integritet i suverenitet sa zvezdicom. Zvezdica je već prošlost u Evropi. I fusnota, nažalost. Već je prošlost i mi moramo toga da budemo svesni, ali mislim da postoje određene crvene linije koje Srbija ne može da pređe kada su u pitanju naši nacionalni i državni interesi. A kada je reč o Višegradskoj grupi, želim takođe da vam kažem da tu grupu čine četiri zemlje: Poljska, Slovačka, Češka i Mađarska. Među njima se nalazi Slovačka, zemlja koja je glasala protiv prijema Kosova u UNESKO. Moram da kažem, Rumunija i Grčka su bile uzdržane. Poljska, koja je priznala Kosovo, je bila uzdržana. Nama su se veoma popravili odnosi sa ovom Višegradskom grupom, takođe sa Mađarskom koja, ja mislim, da barem tri od ove četiri zemlje na sledećoj Generalnoj konferenciji sigurno neće glasati za Kosovo. To je nešto na čemu treba da radimo. Oni su inicirali ovaj Fond za zapadni Balkan i daje se po 30 hiljada evra godišnje. Mislim, da budemo mi iskreni, ovde je više reč o simboličkim stvarima nego o nečemu što će od toga imati velike ekonomske koristi, ali to nije jedina inicijativa. Tu je i Regionalna kancelarija za mlade, tu su i mnoge druge inicijative koje su prisutne i zato bi Srbija trebalo da se drži ovoga što je potpisano, tog načina o regionalnom predstavljanju. Na osnovu toga sva dokumenta u EU se izdaju sa zvezdicom i fusnotom. Mislim da bi trebalo da se borimo da tako ostane. Ja bih bio srećan da se Kosovo prijavilo sa zvezdicom i fusnotom u UNESKO. Ali, to je za njih neprihvatljivo, više neprihvatljivo. Toga moramo da budemo svesni. Ne možemo da živimo u uverenju da sve zavisi od nas. Mi da uradimo sve što možemo sa naše strane i da ne pređemo crvenu liniju, što bismo mi sami priznali, da mi sami priznamo da su oni ugovorna strana i da su oni država. To Srbija neće uraditi i zato je bilo važno da se da i ova interpretativna izjava. Ja vas uveravam da Srbija neće menjati svoju državnu politiku kada je reč o Kosovu i Metohiji, a to je da mi jesmo za dijalog, ali svakako nećemo odstupiti od svojih nacionalnih i državnih interesa. Hvala vam.
Zahvaljujem. Poštovani poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Pošto ste objedinili ovu raspravu, ja bih se u prvom delu osvrnuo na ove finansijske ugovore. Glavni problem ovih ugovora jeste što su to ugovori gde se mi zadužujemo i to su ugovori koji su svi u skladu sa politikom od 5. oktobra 2000. godine – ako hoćeš da ideš u EU, ti moraš da se zadužuješ. Kako se vrši zaduživanje? Zaduživanje se vrši potpuno nekritički i Srbija danas duguje tri hiljade milijardi dinara, što međunarodnim bankama, što komercijalnim bankama, i to je taj rezultat politike - ide se u EU po svaku cenu. I ovih pet zakona se ne razlikuju od zakona koji su bili na dnevnom redu i pre deset godina i pre pet godina, to je to isto. Interesantna je stvar da za ove zakone, odnosno za ove međunarodne sporazume, jedini koji je ovlašćen da ih potpiše je ministar finansija, prema Zakonu o javnom dugu. Međutim, ovaj sporazum koji se tiče Fonda za razvoj Abu Dabija potpisao je ministar inostranih poslova. Eto, to bi mogao da bude jedan blagi nedostatak. Ali, mnogo veći nedostatak jeste što sve ove ugovore finansijske, koje mi danas imamo na dnevnom redu i koje prate zakoni, predlozi zakona o potvrđivanju, o ratifikaciji, u stvari ne mogu da se definišu. Evo, da skrenem pažnju na Zakon o javnom dugu. Zakon o javnom dugu poznaje zaduživanje radi održavanja tekuće likvidnosti, pa onda poznaje zakone za finansiranje budžetskog deficita, pa onda poznaje zaduživanje radi refinansiranja, doduše, poznaje i zaduživanje radi investicionih projekata. Ako primenimo ovu nomenklaturu iz zakona, koja je obavezujuća, onda što se tiče ovog za Abu Dabi, vi ste rekli za stabilnost sistema finansija za budžetsku podršku, a mi svakog dana slušamo kako nam bezobrazno dobro ide, preliva, nigde ne fali, nego preliva. Pa, onda kod ovog drugog, to jeste projekat i neki programski zajam da bi se napravili stanovi u Pic mali u Kraljevu, i to je neki projekt, neki investicioni. Onda, ovaj treći je modernizacija javne uprave. Da li je to investicija, šta je to? To je opet 69 miliona evra. Pa, sledeći je ovaj koji se tiče zatvora u Kragujevcu. Verovatno je i on programsko-investicioni zajam za razvoj. Onda imamo ovaj poslednji, gde je praktično Vlada Republike Srbije propusno mesto da komercijalne banke dobiju kredite kako bi ih plasirali u razvoj malih i srednjih preduzeća. Ovo je četvrti ili peti zajam. Približavamo se ukupnoj vrednosti od milijardu evra. Nešto bi moralo da se vidi od toga da se desilo dobro. Nažalost, ne vidi se. Što se tiče Zakona o budžetu, sve ste to obuhvatili, kao rezervisanje da se ove godine zadužimo. I to je ono što Srbija radi i tim putem Srbija ide, nekontrolisanog zaduživanja, a mi još nismo dobili nijedan izveštaj i po zakonu koji se tiče zaključivanja međunarodnih ugovora, gde nas Vlada izveštava šta se dešava sa tim sredstvima i kako su ta sredstva potrošena. Sada, da idemo na ovaj mnogo važniji predlog zakona, a to je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju fonda za zapadni Balkan, sa statutom fonda za zapadni Balkan. Znači, Višegradska grupa, to su Češka, Slovačka, Mađarska i Poljska i prema ovim poslednjim informacijama oni izražavaju neku zebnju ili neku sumnju da li EU više postoji, da li je ona više dobro mesto, pa smo imali u Mađarskoj čak i onaj referendum. Svi su nezadovoljni, ne samo zbog ove migrantske krize, nego uopšte zbog ogromne krize u EU. Ali, to je njihov problem. Sada smo došli u situaciju da ovi koji ne veruju mnogo u EU vrše pritisak na Srbiju da ona potpiše sporazum o osnovanju fonda za zapadni Balkan. Tako se došlo do toga. Samo da kažem da je taj sporazum potpisan 13. novembra 2015. godine u Pragu. U ime Albanije sporazum je potpisao ministar Ditmir Bušati, u ime BiH ministar Igor Crnadak, u ime Kosova ministar Hašim Tači, u ime Makedonije ministar Nikola Popeski, u ime Crne Gore ministar Igor Lukšić, u ime Srbije ministar Ivica Dačić, šest ugovornih strana u smislu međunarodno priznatog subjektiviteta. Ko je potpisao u ime ugovornih strana? Ovlašćeni ministri, državni funkcioneri, najviši državni funkcioneri. Ministri spoljnih poslova, po definiciji su, ako mogu tako da kažem, u pitanju je drugi čovek izvršne vlasti, drugi čovek Vlade koja vodi unutrašnju i spoljnu politiku, Vlade koja odgovara Narodnoj skupštini i građanima kao nosiocima suvereniteta za vođenje unutrašnje i spoljne politike. Znači, mi se danas nalazimo na terenu spoljne politike: međunarodni odnosi, šest ugovornih strana, šest međunarodnih subjekata. Kako to sad stoji sa tim subjektima? Nesporno je za ovih pet. Sporan je ovaj šesti. Nije on sporan zbog fusnote, nije on sporan zbog zvezdice. On je apsolutno sporan i sa gledišta Rezolucije 1244, ali najviše treba da bude sporan sa gledišta Srbije, jer Srbija ne priznaje nezavisno terorističko Kosovo koje prave NATO pakt i Evropska unija, a mi idemo ka Evropskoj uniji. Pre sedam godina sam objašnjavao ovde da je tada Srbija bila u procesu SSP-a, ali u istom procesu je bilo i Kosovo bez zvezdice, bez fusnote, bez svega i svačega. Do sada se dešavalo da se prave neki sporazumi, te se potpisuju, te se ne potpisuju na nivou predstavnika izvršne vlasti. Ovo je prvi dokument koji je podnet u skladu sa Zakonom o zaključivanju međunarodnih ugovora, u skladu sa našim Zakonom o zaključivanju međunarodnih ugovora. Mi smo ovom Sporazumu dali tretman međunarodnog ugovora. Mi smo priznali da je ovo međunarodni ugovor. Ovaj Sporazum je zaključen u jednom primerku na zajedničkom jeziku za sve ugovorne strane, a to je engleski jezik. Depozitar ovog međunarodnog sporazuma - Albanija je svima dostavila fotokopiju toga što su potpisali u jednom primerku, a mi smo dobili englesku i srpsku verziju, u skladu sa našim zakonom, da bi se sproveo proces ratifikacije u Narodnoj skupštini. Ratifikacija znači prihvatamo, ozvaničavamo. Ratifikacija znači obavezujemo se. Kada budete glasali za ovo, vi ste se obavezali, vi ste Srbiju obavezali. Na šta ste obavezali? Na sve ono što piše u ugovoru, sa dodatkom ovog statuta. Ideja predlagača je da je Sporazum moguć zato što pored naziva Kosovo postoji zvezdica. Gde to još postoji? Nigde. Dalje, ugovorne strane valjda imaju međunarodno-pravni subjektivitet i legitimitet, jer drugačije ne može da se priča o međunarodnom ugovoru. Zaključuju ga stranci. Ovaj sporazum ne zaključujemo sa nekim domaćim, onda ne bi došlo na ratifikaciju, nego sa inostranstvom zaključujemo. Kako je to moguće kada po Rezoluciji 1244 za teritoriju Kosova i Metohije to rade samo Ujedinjene nacije? Samo rade Ujedinjene nacije. To što Velika Britanija prihvata terorističko Kosovo kao ravnopravnog partnera, to je njihov problem, njihovo pravo. Mi nemamo pravo da ih tako prihvatimo. Mi nemamo pravo da im damo međunarodno-pravni subjektivitet. Ako mi njima damo međunarodno-pravni subjektivitet, kako će u Savetu bezbednosti oni da se bore za naša prava? Ima da nam kažu – pa zašto vi od nas tražite da budemo veći Srbi od vas? Zašto bi Ruska Federacija bila jači zaštitnik Srba i ideje Kosovo i Metohija u sastavu Srbije od Narodne skupštine koja prihvata sa zvezdicom, bez zvezdice? To je potpuno besmisleno. U međunarodnom pravu ništa ne znači, doći ću i do tog dela da vam objasnim, pošto je takvih primera u praksi bilo. Godine 2005. je nešto slično bilo na relaciji Turska-Evropska unija, pa je Evropska unija otkačila Tursku. Ratifikacija ovog Sporazuma, pored uticaja koji ima na ovih šest ugovornih strana koje njih obavezuje, obavezuje i treće strane, prema svima deluje. Takav je u istoriji bio slučaj i sa Grenlandom, pa je neki sud odlučio zato što je neki ministar u svojoj izjavi rekao da veća prava ima Danska. Dalje, ratifikacijom ovog Sporazuma Republika Srbija, Narodna skupština, Vlada Republike Srbije i svi državljani Republike Srbije pristaju da budu vezani ovim Sporazumom i ovim Statutom, bez obzira što se onih pet, šest tačaka saradnje ne tiču državotvornosti. Tu se slažem, u oblasti kulture, itd, ali imamo iskustva na relaciji NATO pakt-Evropska unija prema Srbiji. Uvek nam se to nekako zamagljeno provuče. Znate, možemo mi da dobijemo šamar, pa da se pravimo kao da ga nismo dobili, ali smo ga dobili. Nećemo mi da popravimo tu situaciju mnogo bolje. Mi moramo da se odupremo ovome. Dalje, znači pored toga što ima uticaj i na sve druge međunarodno-pravne subjekte koji nisu ugovorne strane, stvarno se postavlja pitanje – kako da brane naš stav o ne priznavanju Kosova, ako sa tim nepriznatim Kosovom se zaključuje ovakav Sporazum, pa još i ratifikuje? Ratifikacija je čin koji se primenjuje samo na odnose sa inostranstvom. Mi ništa ovde ne ratifikujemo što se tiče unutrašnjih odnosa i unutrašnjeg prava i ako su strane ugovornice domaća pravna lica. Prema do sada objavljenim informacijama, ovaj Sporazum je ratifikovalo Kosovo 22. marta 2016. godine i po proceduri koja je važi u BiH njihovo predsedništvo 12. jula 2016. godine. Izvinjavam se, nemam drugih podataka da li je neko još to ratifikovao, bez obzira da li jeste ili nije, a zašto mi žurimo. Zašto niste rekli da budemo šesti koji će da sprovedu ratifikaciju? Zašto da smo treći ili četvrti? Zašto se nama žuri? Ne znam odakle ta potreba da se žuri. Verovatno neki datumi na ovom procesu puta ka EU, razvoj dobrosusedskih odnosa sa Kosovom i Metohijom, sa terorističkim Kosovom, verovatno je neki politički razlog, neki veliki pritisak. Trpite taj pritisak ako možete da ga trpite, ako ne možete da trpite taj pritisak podnesite ostavke. Pritisak ne može da bude izgovor za narušavanje pitanja suvereniteta i teritorijalnog integriteta, pogotovo na način gde Srbija pristaje i Srbija se obavezuje. U članu 3. Predloga zakona o ratifikaciji nalazi se Deklaracija koja nije ni rezerva niti interpretativna izjava, a pogotovo nije takozvana uslovna interpretativna izjava. Sada da vam objasnim kako to u praksi izgleda. Mi smo imali nešto slično 2008. godine, kada je bila ratifikacija SSP-a, pa smo tada podnosili jednu takvu izjavu da se to odnosi na celu teritoriju Kosova i Metohije, kao u sastavu Republike Srbije. Hvala Bogu, desilo se tada da smo se podelili na one koji vole Evropsku uniju i one koji ne vole Evropsku uniju. Sada guraju ovakav sporazum oni koji vole Evropsku uniju. Članom 12. Zakona o zaključivanju i izvršavanju međunarodnih ugovora propisano je da zakon o ratifikaciji sadrži rezerve deklaracije i ove interpretativne izjave u odnosu na međunarodni ugovor, koje se stavljaju u skladu sa odredbama samog ugovora. U međunarodnom sporazumu koji ste potpisali i u ovom statutu ne postoji mogućnost da se stavi bilo kakva rezerva, ne postoji. Najvažnije je da Ustav Republike Srbije zabranjuje da se ovo radi. Samo ću da se pozovem na jednu odredbu, a to je 167. stav 1. tačka 2) Ustava Republike Srbije da Ustavni sud odlučuje o saglasnosti potvrđenih međunarodnih ugovora sa Ustavom. Ovaj Predlog zakona o ratifikaciji ovog sporazuma nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije zato što Ustav Republike Srbije ne dozvoljava da terorističko Kosovo bude ugovorna strana. O pravnom značaju deklaracije, i ove, navodne rezerve koju ste vi stavili, najbolje može da posluži primer kada je 29. jula 2005. godine Turska u jednom od sporazuma sa EU podnela deklaraciju da se potpisivanje ne tumači kao da Turska priznaje Kipar. Tada je EU izdala saopštenje da ta deklaracija, izjava ne čine deo protokola. To u prevodu znači – baš nas briga, potpisali ste, obavezali ste se, priznali ste to, moraćete to da poštujete. Smatram da je u ovom trenutku najbolje da se ova tačka dnevnog reda povuče. Dobro je da obavimo ovu raspravu, da pošaljemo poruku celom svetu da su Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije, bez obzira na sve pritiske, da vi možda i podležete pritiscima, ali poslanici ne podležu pritiscima, dižu svoj glas. Građani su deo suvereniteta preneli ovoj grupi od 250 ljudi, ovih 250 ljudi tumači Ustav Republike Srbije na sličan način kao što sam ja izneo, da idemo sa jakom i jasnom porukom i bićemo jači, i da blokiramo prijem u međunarodne organizacije imaćemo i jaču zaštitu i bolje partnere u Savetu bezbednosti koji će da nas brane i da nas čuvaju. Da se ne desi situacija koja je bila decembra 2008. godine. Sećate se, Tadić je pristao i sa jednim predsedničkim pismom je došao Euleks na teritoriju Kosova i Metohije. Kako to u međunarodnim odnosima funkcioniše? Pa, vidite i sami. Predsednik Dodik vodi borbu da vrati one nadležnosti po Dejtonu Republici Srpskoj. Šta kaže visoki predstavnik? Ne može. Pristali ste kada ste davali, i nema povratka nazad.
Privodite kraju kolega Krasiću. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani ministri sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, na današnjem dnevnom redu imamo šest Predloga zakona. Ja ću o svakom reći po nešto, ali ću akcenat staviti na Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, odnosno o njegovoj važnosti za grad iz kojeg ja dolazim, a to je Grad Kraljevo. Ovaj zajam se odnosi na projekat urbane generacije Dositejeve ulice u Kraljevu, a sprovodi se u cilju otklanjanja posledica zemljotresa koji je 2010. godine pogodio Kraljevo i centralne delove Srbije i stanje i struktura objekata koji se nalaze u tom naselju. Najveći deo tih objekata je pravljen za stanovanje radnika koji su radili u „Fabrici vagona“ i „Magnohromu“, a predviđeni su za samce, ali su se kasnije tu stvarale porodice koje i dan danas tu žive. Inače, u zemljotresu koji je pogodio Kraljevo 2010. godine, pored nažalost ljudskih života oštećeno je oko 24.000 objekata, izgrađeno je oko 500 novih kuća, a na desetine stambenih objekata je potpuno rekonstruisano. Prva zamisao je bila da se projekat realizuje sa nešto manje od 30 miliona evra, odnosno 650 stanova, međutim kasnije se došlo do sadašnjeg projekta koji je koncipiran na oko 13,5 miliona evra, odnosno 366 stanova smeštenih u četiri nove osmospratne zgrade u stambenom naselju Pic mala u Dositejevoj ulici. Naime, iznos od 13,5 miliona evra bio bi podeljen 60% i učešća države, odnosno država bi uzela zajam od osam miliona evra, a grad Kraljevo bi kroz izradu infrastrukture uložio oko pet miliona evra, odnosno 40%. Država se zadužuje, realizuje projekat preko Ministarstva za građevinu i infrastrukturu i preko grada Kraljeva koji je imenovao projektnu jedinicu za upravljanje projektom i projektnu komisiju. Grad Kraljevo izvršio je eksproprijaciju kompletnog zemljišta, uradio planske akte, urađen je projekat za celo naselje, izvršeno ispitivanje zemljišta, dobijena je dozvola za gradnju infrastrukture na zemljištu budućeg naselja i time su stvoreni uslovi za gradnju prve faze. Mislim da je od kraja 2013. godine kada je urađena studija izvodljivosti, pa do današnjeg dana kada o ovom sporazumu i raspravljamo u ovom visokom domu, najzahtevniji proces bio prikupiti potrebnu saglasnost svih vlasnika stanova, odnosno saglasnost 366 porodica koje su trebale da se dogovore i saglase oko ovog projekta, odnosno saglasiti želje stanara i mogućnosti ovog projekta. Potpisan je najveći broj predugovora, a sve na osnovu vanredne dokumentacije, s obzirom da je bilo stanova koji nisu imali dokumentaciju koju treba da poseduju vlasnici, a i činjenica je da su zakoni, standardi menjani više puta od momenta izgradnje. Grad je tu izašao u susret vlasnicima i pomogao im da prikupe svu potrebnu dokumentaciju. Stanovi se menjaju kvadrat za kvadrat, s tim da sam već napomenula da su stanovi bili nefunkcionalni i da su većinom bili veličine 12 metara kvadratnih, a s obzirom da po novom zakonu stambene jedinice ne mogu biti manje od 27 metara kvadratnih, mnogim porodicama će ovo biti mogućnost da prošire životne prostore. Razliku kvadrata će moći da zakupe ili otkupe po povoljnim cenama. Opet je dobro što sredstva dobijena tim putem Grad Kraljevo će upotrebiti za izgradnju novih stambenih jedinica za socijalno stanovanje. Mogu konstatovati da je Grad Kraljevo u najvećem procentu u saradnji sa resornim ministarstvima, posebno sa Ministarstvom za građevinu i infrastrukturu odoleo izazovima i stvorio uslove da se sporazum danas nađe na dnevnom redu i da se nadam se ratifikuje, što je svakako preka potreba građana Dositejeve ulice. Realizaciju ovog projekta građani Kraljeva vide i kao šansu za aktiviranje građevinske operative koja je bila jedna od najboljih u bivšoj Jugoslaviji, ali i privatnih firmi koje su napravile imidž u ovoj oblasti, u poslednje vreme. Izaći ću iz teme, moram pomenuti da je Kraljevo u jednom trenutku primilo oko 30.000 interno raseljenih lica, od kojih je 20.000 ostalo u Kraljevu. Razlog njihovog dolaska je svakako strašan, jer su prognani sa svojih ognjišta, u Kraljevu su dobro došli, ali možete zamisliti koji je to bio udar na postojeću infrastrukturu u Kraljevu, koje je u tom momentu imalo oko 80.000 stanovnika. Mislim da zbog toga Kraljevo zaslužuje podršku, kao i građani Dositejeve ulice i verujem u podršku svih kolega, jer bi ratifikacijom sporazuma omogućili građanima Dositejeve bolje standarde u smislu stanovanja, ali i šansu gradu da stvori nove vrednosti realizacijom ovog projekta. Zahvalnost svakako Vladi Republike Srbije i resornim ministarstvima, jer su prepoznali potrebe Kraljeva i stanovnika Dositejeve ulice. Želim da iskoristim ovu priliku i da podsetim da je neophodno da što pre stavimo u funkciju aerodrom Morava, što bi bio veliki potencijal za Kraljevo, a i gradove u okruženju. Time bi privukli nove investitore i stvorili povoljne uslove za otvaranje novih radnih mesta, koja su neophodna u tom delu Srbije. Što se tiče Predloga zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija, za budžetsku podršku, od ministra Vujovića smo čuli da ovaj kredit neće uticati na rast javnog duga, da će biti namenjen za budžetsku podršku, odnosno da ćemo njime finansirati ili postojeće obaveze po dospelim kreditima ili samo plaćati kamate ili kombinovati. Kredit je na 10 godina, sa pet godina grejs periodom i petogodišnjim rokom otplate po kamatnoj stopi od 2,25%. U slučaju da, a nadam se da ćemo ratifikovati ovaj sporazum, kredit će nam biti na raspolaganju u decembru 2016. godine ili u januaru 2017. godine. Kada je reč o Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora „Apeks“, zajma za mala i srednja preduzeća, treba reći da je to jedan od najboljih vidova kreditiranja. Na taj način se stvaraju uslovi za rast kreditne ponude malih i srednjih preduzeća i obezbeđuju povoljni izvori za finansiranje njihovih projekata. Veoma je važno napomenuti da je novina ove kreditne linije inicijativa pod nazivom „Poslovi za mlade zapadnog Balkana“ kojom Evropska investiciona banka želi da podrži mala i srednja preduzeća koja promovišu zapošljavanje mladih. Na kraju svoj izlaganja želim da naglasim da će poslanička grupa JS podržati predloge zakona o kojima danas raspravljamo, kao i ostale predloge zakona koji su na dnevnom redu ove sednice. Hvala.
Reč ima ministar, dr Dušan Vujović. Izvolite.
Bojim se da u sali nema predstavnika prethodnog govornika, ali moram radi istine, radi činjenica, radi gledalaca i ostalih da ponudim sledeće informacije. Od svega što je rečeno, tačno je da je dug tri hiljade milijardi otprilike, a to je 70,8% društvenog proizvoda na dan 30. septembar 2016. godine. Isto tako je tačno, kao što smo rekli u prethodnoj raspravi, da je dug bio 24,8 miliona evra 1. janura ove godine tj. da je dug smanjen za 650 miliona evra za prvih devet meseci ove godine.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite. Niste završili? Ja se izvinjavam kolega. Izvolite, gospodine Vujoviću.
Izvinjavam se samo nisam završio, molim vas. Znači, to je činjenica. Isto tako je činjenica da smo prvih devet meseci ove godine imali suficit u republičkom budžetu i mali, verovatno blisko ravnoteži budžeta opšte države. Što znači da je potreba za zaduživanje, zbog deficita za prvih devet meseci nula. Prema tome, to je potpuno konzistentno, jedno je stok tj. nivo obaveza, drugi je tok. Nama nisu potrebni novi krediti za deficit za prvih devet meseci. Do kraja godine, kao što se dobro sećate i ako stranke neke nisu bile u parlamentu, to je javna informacija, imate budžet. Republički budžet je planirao oko 120 milijardi, to je oko milijardu evra deficit. Mi trenutno ostvarujemo suficit. Očekujemo po revidiranim brojevima da će deficit opšte države biti, ne 160, nego 80, upola manji. Znači umesto milijardu i ne znam koliko, izračunajte mi, milijardu i 350 miliona evra biće 700 miliona evra. Znači, to je tih 600 miliona, 700 miliona evra koje smo već uštedeli. Jako važno, mora da se zna u javnosti, da ćemo mi u izveštaju o budžetu, kao i svake godine, to sve napisati, da se sve ove cifre nalaze dnevno i mesečno na sajtu Uprave za javni dug, koja se nalazi na sajtu Ministarstva informacija, da se u svakom projektu podnose izveštaji o situacijama, po godišnjim realizaciji i ukupnoj realizaciji projekata. Prema tome, nemate pravo da stvarate utisak da tu bilo ko bilo šta krije. Ono što je jako važno, ako je potrebno ja ću doći na odbore da o svemu ovome razgovaramo. Znači, neznanje ovde, kao što elokventno govorite o pravu ovde, neznanje nikoga ne opravdava. Poslednja mana ove države je da se zadužuje. Mi smanjujemo dug. Poslednja stvar koja može da nam se zameri to je neodgovorno trošenje para. Mi o svemu izveštavamo detaljno ovo što ratifikujete, ovo sa punim sporazumima od „a“ do „š“ to potvrđuje. Mislim da nije u redu da stvarate utisak, koji apsolutno ignoriše činjenice, ovo nije tim gore po činjenice, ovo je tim gore po vas. Ovo stvarno nije uredu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo u objedinjenoj raspravi o šest tačaka, među kojima dve kao što je Fond za zapadni Balkan i ostala zaduženja nemaju nikakve veze, ali eto to je verovatno nešto što ste odlučili, da bi lakše prošlo jedno i drugo. Što se tiče zaduženja o kojima treba danas da donesemo odluku, ja neke stvari ne shvatam, ministru Vujoviću, i čini mi se da i vi ponekada ste kontradiktorni u vašim izjavama. Uvažavam neke činjenice koje vi iznosite ovde, ali neke stvari ne razumem. Dakle, što se tiče stanja u finansijama i budžetu, ja ću citirati premijera sa jedne od njegovih pres konferencija održane 1. avgusta 2016. godine. Rekao je – „Srbija je u prvih sedam meseci 2016. godine ostvarila suficit od 22 milijarde dinara, odnosno oko 170 miliona evra i stanje javnog duga je mnogo bolje, zbog čega nema potrebe za povećanim zaduživanjem.“ Kraj citata. To je bilo pre tri meseca. Danas se zadužujemo za milijardu dolara od Fonda Abu Dabija i još 224 miliona evra za druge namene. Sada moram da pitam – da li se mi bespotrebno zadužujemo ili ne? Prosto zarad javnosti i odgovornosti jer u prethodnom periodu smo videli ekonomsku politiku koja podrazumeva uzimanje od stanovništva kroz smanjenje plata, kroz smanjenje penzija, kroz smanjenje davanja sredstava opštinama i gradovima u Srbiji za 33 milijarde u kontinuitetu od 2011. godine do danas, a paralelno sa tim zaduživanje. Nesporna je činjenica da su vlade koje ste od 2012. godine do danas vi vodili, odnosno premijer Vučić, zadužile Srbiju za 10 milijardi. To je nesporno. Da li je 100, 200 miliona gore dole, to se menja u zavisnosti od perioda godine. Postavljam pitanje sada, ako je ukupan deficit 50% manji od onoga što ste vi planirali, ministre Vujoviću, i što je bio vaš cilj za ovu godinu, zašto se dodatno zadužujemo? Podsetiću i vas, vi ste takođe izjavili i rekli da cilj uzimanja kredita od Fonda za razvoj Abu Dabija je da se ukupan budžetski deficit smanji na 2%. Reći ću vam sada i šta je rekao Fiskalni savet. Prema izveštaju Fiskalnog saveta iz septembra stanje državne kase u prvih sedam meseci 2016. godine ocenjeno je kao izuzetno povoljno zbog čega bi ukupan deficit u ovoj godini mogao da iznosi oko 2% umesto planiranih 4%. S obzirom da ste ostvarili vaš cilj nema razloga za dodatnim zaduživanjem građana jer neko će za 10 godina to morati da vrati. Kada vi kažete da to zapravo nije kredit, nego poklon, bilo bi dobro da je poklon i mi bi danas verovatno svi bili ovde, ukoliko neko želi da pokloni Srbiji milijardu dolara. Međutim, to nije poklon, to je kredit koji će neko vraćati pod povoljnim uslovima, ali je kredit. Ne postoji poklon nikakav. Dakle, u obrazloženju za kredit takođe stoji da je cilj zajma podrška privrednom razvoju Srbije putem smanjivanja troškova finansiranja i unapređenja ekonomske situacije u zemlji. Sada smo čuli od vas da smo imali suficit u prvih sedam meseci, da ćemo na kraju godine imati manji deficit i to je vešta manipulacija ekonomskim parametrima koju možda ekonomisti koji se time bave mogu da prepoznaju, ali sa druge strane građani će to shvatiti ali nešto kasnije kada budu pogledali kakva je situacija u njihovim novčanicima. Što se tiče stanja u ekonomiji, jedan od parametara i najozbiljnijih argumenata je i to kako se kretao i kako se danas kreće BDP Republike Srbije i ja ću zarad javnosti i zbog toga što svi mi moramo biti odgovorni ja ću vas podsetiti od 2000. godine do danas kako se kretao BDP u Republici Srbiji. Dakle, od Vlade premijera Zorana Đinđića 2001. godine imali smo rast BDP. Ta Vlada je BDP podigla za preko šest milijardi, sa 19,9 milijardi tokom tri godine vlasti. Od Koštuničine Vlade 2004. godine nastavljen je rast BDP, podignut je na 29,5 milijardi, što je povećanje za skoro 10 milijardi za četiri godine ili 2,5 milijarde godišnje je tada rastao BDP uz paralelno smanjivanje javnog duga koji je smanjen na 8,7 milijardi u vreme Koštuničine Vlade. Zatim, Vlada Mirka Cvetkovića 2008. godine takođe je nastavila rast BDP na 33,4 milijarde, što je skoro za 4 milijarde za četiri godine ili milijardu godišnje rasta uz zaduženje od sedam milijardi u uslovima svetske ekonomske krize kada su i mnogo jače ekonomije se borile u odnosu na nas. Vlada premijera Dačića 2012. godine je takođe nastavila sa rastom BDP, doduše nešto manjim, za dve godine za milijardu ili 500 miliona godišnje na 34,3 milijarde, ali uz pet milijardi povećanja spoljnog duga. Za vreme dve godine Vučićeve vlade, od 2014. godine, po prvi put u istoriji Srbije BDP nema rast, već ima značajno umanjenje i to za 1,4 milijarde. Dakle, to je rezultat proizvodnje u Srbiji i to je pad na 32,9 milijardi, zaključno sa decembrom 2015. godine. Dakle, to su činjenice i to je stanje u srpskoj ekonomiji. Manipulacije sa deficitom, blagostanjem u budžetu, sa suficitom, sa iznošenjem argumenata da je to poklon, a ne kredit ne stoje. To kako građani žive će najbolje oni sami osetiti i to pokazuju podaci koliko ljudi godišnje odlazi iz zemlje, koliko je fabrika otvoreno, to će se videti po BDP. Kada bude BDP ove zemlje krenuo da raste tada ćemo moći da govorimo o rezultatima koje ste postigli dovođenjem investitora i ekonomskom politikom koju ste do sada zastupali. Takođe, nismo dobili odgovor ni za prvu milijardu koju smo već povukli. Dakle, ovo nije prva, ovo je druga milijarda koju povlačimo od UAE. Tada je takođe govoreno da ćemo sa tom milijardom refinansirati skupe kredite. Naši građani jako dobro znaju šta znači refinansiranje,s obzirom da jedva sastavljaju kraj sa krajem i da moraju ulaze u razno-razne finansijske transakcije sa komercijalnim bankama, znaju da kada uzmete jeftini kredit da vratite neki skupi, da je to snalaženje. Pitam vas, ministre Vujoviću, niste doduše vi tada bili ministar finansija, ali je Vlada tada rekla da se ta milijarda uzima da bi se refinansirali skupi krediti. Nikakav izveštaj do dana današnjeg nismo dobili, a malopre ste rekli da ćemo dobiti izveštaj o budžetu. Mi nismo dobili, kao narodni poslanici, gospodine ministre, izveštaj o budžetu ni za 2015. godinu, sada smo u oktobru mesecu na kraju ove godine. Tako da, ne možemo da govorimo šta će se dešavati sa novim zaduženjima, ako ne znamo ni šta smo uradili sa prethodnim zaduženjem. Dakle, ta milijarda je otišla ne znamo na šta, jer nemamo apsolutno na ta pitanja odgovore. Što se tiče ostalih kredita koje podižemo, rekli ste da je mali iznos 69 miliona evra koji se uzima za javnu upravu, za optimizaciju i modernizaciju, da je to poklon, da je to mali kredit, 69 miliona evra koji treba da se potroši razne kurseve, edukacije, opremanje je, ministre Vujoviću, prevedeno u praksi negde oko 2000 stambenih jedinica od 60 kvadrata, prosto da bi građani imali parametar koliko je 69 miliona evra koje mi uzimamo za reformisanje javne uprave. Što se tiče kredita za mala i srednja preduzeća, taj kredit je opravdan. S obzirom da ste proglasili ovu godinu za godinu preduzetništva, krajnje vreme bi bilo, jer ta godina već prolazi, da i mala i srednja preduzeća osete neku dobrobit u ekonomskoj politici ove Vlade, a ne da uglavnom vaša politika bude usmerena tako da pomognemo stranim investitorima sa davanjem para iz polupraznog budžeta i para koje se mere desetinama hiljada evra po jednom zaposlenom radniku. Drugi projekti na koje takođe nemamo odgovor je npr. i kanal za navodnjavanje, za koga smo, bar je tako premijer Vučić rekao i tada kao potpredsednik Vlade, dobili 100 miliona dolara za navodnjavanje iz UAE. Da li je taj projekat realizovan? Nije. Šta je bilo sa ulaganjem kompanije „Mubadala“? Takođe velika najava gde je rečeno da će još, 20. septembra 2013. godine premijer je rekao da će narednih dana biti potpisan memorandum o razumevanju, zatim u narednih šest nedelja i ugovor za kompaniju „Mubadala“ u Centru za istraživanje. Ta kompanija bi uložila u Centar oko 400 miliona. Zatim su najavljivani araspki investitori i za Aerodrom „Morava“, pa za hotel na Kopaoniku, gde danas nemate ni lopatu na gradilištu. Dolazim iz centralne Srbije, poslanik sam koji zastupa taj deo Srbije, ta lokacija nekadašnje „Jugobanke“ koja je dala Arapima je danas potpuno prazna. Na gradilištu nema ničega. Da ne govorimo o investicijama i ulaganju u „Beograd na vodi“ i epohalnim najavama kako će se tu zaposliti 200.000 radnika itd. Što se tiče Fonda za zapadniBalkan, naravno donosimo i taj zakon po hitnom postupku, kao i mnoge druge koje ovaj dom donosi po hitnom postupku bez adekvatnog obrazloženja. Donosimo ga po hitnom postupku zato što su to već uradile Albanija i Crna Gora. U tom obrazloženju se kaže da ga donosimo po hitnom postupku u cilju nesmetanog izvršavanja preuzetih međunarodnih obaveza, a Fond za zapadni Balkan kao organizacija regionalnog karaktera trebalo bi da radi na promovisanju međugranične i međunarodne saradnje. Još se tu navodi u obrazloženju da moramo po hitnom postupku da ga usvojimo, jer su obezbeđene i opremljene prostorije sekretarijata fonda u Tirani i otvoren račun fonda u banci. Ustavni osnov za donošenje ovog zakona sadržan je u odredbi člana 99. stav 1. tačka 4. Ustava Republike Srbije, kojom je propisano da Narodna skupština potvrđuje međunarodne ugovore kada je zakonom predviđena obaveza njihovog potvrđivanja. Dakle, radi se o međunarodnom ugovoru na koji mi danas ovde trebamo da damo saglasnost. Ugovor nije sporan, ali je sporna kontradiktorna politika. Kontradiktorna politika Vlade, odnosno, čuli smo malopre ministra Dačića vezano za tumačenje asimetričnog pojavljivanja Kosova u sporazumu, odnosno Kosova sa zvezdicom, ali tada kada je Kosovo dobilo tu zvezdicu koalicioni partneri SNS su najoštrije osuđivali taj akt, a danas će ovde glasati za to da se potvrdi jedan od sporazuma gde stoji Kosovo sa zvezdicom. Takođe, u prethodnom periodu smo slušali različite izveštaje šta se dešava u briselskim sporazumima, i ono što je bilo najupečatljivije i za većinu građana Srbije svakako je da u jednoj od rundi pregovora smo izašli kao apsolutni pobednici sa 5:0. Ta naša prednost od 5:0 na gostujućem ili domaćem terenu izgleda da polako počinje da se gubi. To vidimo na primeru imovine, najsvežijem primeru gde vidimo šta su namere i Brisela i Prištine vezane za Trepču, za Telekom, a verovatno u narednom periodu će na dnevnom redu biti i Gazivode i finansiranje zajednice srpskih opština. To su sve teme koje će se otvoriti. Pitanje je da li građani Srbije znaju punu istinu? Nisam do sada uspeo to da saznam, kao građanin Srbije i kao narodni poslanik, već dobijamo informacije koje u datom trenutku odgovaraju Vladi. Morate reći istinu šta je potpisano u Briselu. U odnosu Beograda, Prištine i Brisela zaključujem da postoje velika nerazjašnjena pitanja i pokazuje se u praksi da sve ustupke koje Beograd napravi i sve sporazume koje smo potpisali Beograd i Priština tumače kao da smo se saglasili da imovina na Kosovu pripada vlastima u Prištini. Naravno, mi sada potpisujemo još jedan sporazum koji ne znači priznanje Kosova, ali je jedan korak u tom smeru. Budite iskreni i recite građanima Srbije za koju se politiku zalažete. Ministra Dačića će partneri, koji su sada izglasali da Kosovo ne bude članica UNESKO, naše zemlje koje su bile protiv, prijateljske zemlje, pitati – zašto mi u buduće da glasamo protiv toga, ukoliko vi potpisujete sporazume sa Kosovom? Mora se reći jasno šta je naš put i šta je sa statusom Kosova. Ta kontradiktorna politika će verovatno Srbiju i građane Srbije koštati Trepče i Gazivode. Pozivam vas danas da građanima objasnite šta je potpisano u Briselu, da li ste se odrekli imovine ili niste i šta možemo da očekujemo kao rezultat briselskih pregovora i Briselskog sporazuma u narednom periodu. Hvala.
Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Miroslav Mirčić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ja sam Milorad Mirčić, Miroslav mi je dala ime nekada Mira Marković i neslavno je završila, nemojte da vi budete tradicija tog. Moje puno ime i prezime je Milorad Mirčić. Reklamiram povredu Poslovnika člana 103. Naime, iz malopređašnjeg izlaganja gospodina ministra proizilazi da kolega Krasić niti šta zna, niti je informisan, a samim tim i mi i SRS. Vi ste, umesto da ga upozorite dozvolili mu da priča. Gospodin Krasić je čak šta više pohvalno govorio o stanju finansija u Srbiji, možda stil njegov ne odgovara ministru kako se on to izrazio jer je rekao – preliva, ima ih previše pa i preliva, pa postavljam jedno logično pitanje – što se kreditno zadužujemo za milijardu dolara, ako već imamo suficit? Poslanik može da zna ili ne zna, može da bude obavešten i ne mora, ali sa uvažavanjem moraju članovi Vlade da se odnose i da se obraćaju prema narodnim poslanicima. Bez obzira da li su poslanici iz pojedinih poslaničkih grupa bili u prošlom, pretprošlom ili bilo kom sazivu ili nisu, to ne može biti opravdanje ni razlog da se vi osiono ponašate, te manire ste stekli u proteklim sazivima, ali nije bilo SRS u parlamentu, morate se oslobađati tog. Ne smete tako da se obraćate poslanicima inače SRS moraće da se brani. Ako ne može predsedavajući da nas zaštiti, mi ćemo morati sami da štitimo sebe od članove Vlade. Gospodine Vujoviću, vi morate da shvatite da ste došli ovde da budete izloženi kritikama i pohvalama, kako ko. Opozicija ne može da vas hvali, iskreno već u Srbiji…
Mislim, dve minute i 21 sekunda, najmanje o povredi Poslovnika. Morala sam da vas prekinem. Dva, dvadeset i jedan. Znači, prekidam vas po tome da ne bi držali dalje govor. Najmanje bilo o povredi Poslovnika član 103. stav, nije reč o stavu. (Milorad Mirčić, s mesta: Stav 1.) Sve zajedno. Znači, ako je sve zajedno u slučaju stava 7. ovog člana predsedik je dužan da vreme koje narodni poslanik koristio zloupotrebljavajući pravo iz stava 1. ovog člana oduzme od ukupnog vremena koje pripada grupi. Prvi, dobro. Hvala. Član 103. upotrebljavam, dakle stav koji sam upravo pročitala i oduzimam vašoj grupi dva minuta vremena zbog ovoga što ste sad uradili. Dakle, ne dozvoljavate da se odgovori uopšte na povredu Poslovnika, a stalno se svi pozivati na poštovanje Poslovnika. (Milorad Mirčić, s mesta: Možete i pet minuta.) Ne, ne mogu pet minuta, drugi put. Da. (Milorad Mirčić, s mesta: Ma možete vi sve.) Zahvaljujem na pouci imamo skoro jednako isto. (Milorad Mirčić, s mesta: Ma možete, vi ste parlament.) Izričem vam opomenu zbog ovakvog nepoštovanja parlamenta. Hvala. Ne, ja nisam parlament, ni vi niste parlament nego poslanik.
Ne znam odakle ste izvukli ove ocene koje govorite, ja sam samo govorio o činjenicama, nepravilnoj interpretacija činjenica, koja se ne slaže sa faktima. Prema tome, ponavljam, jako je važno da udiskusiji možemo da se ne slažemo u stavovima, ali činjenice moramo da koristimo slične ili iste iz zvaničnih izvora koji postoje. Govorio sam o tome da postoje podaci na sajtu Uprave za javni dug koji se ažuriraju svakog meseca na kraju meseca je podatak koji sam rekao, to je stanje duga. Ono je u poređenju sa 1. januarom smanjeno za 650 miliona evra, sa 24 milijarde i 800 na 24 milijarde 150 miliona. Ona je rezultat bolje fiskalne situacije, tj. boljeg deficita od planiranog. Znači, mi smanjili potrebu za dodatnim zaduživanjem radi finansiranja deficita za više od milijarde. Sada da objasnim to. Svaka zemlja ima tzv. bruto i neto potrebu zaduživanja. Bruto kad bismo prestali da trošimo bilo šta u budžetu i dalje bi ostala obaveza da se isfinansira onaj deo obaveza koji dospeva 2016. godine. Prema našim procenama, bez deficita 4,4 od 24 milijarde 4,4 milijarde je dospevalo da bude refinansirano tokom 2016. godine. Znači, zato što su to ugovori koji su sklapani godinama. Da spojim ovo sa konkretnim kreditom o kome je bilo reč gde se sporila svrsishodnost tog kredita koji nije novo zaduživanje, a to je poređenje tog kredita, neko je pomenuo dve milijarde ugovorenih sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima gde je prvi kredit od milijardu povučen 14. avgusta 2014. godine i drugu milijardu danas raspravljamo. Poređenja radi, 21.09.2011. godine, dve milijarde je Srbija povukla, uporediva svota dolara po kamatnoj stopi od 7,25%. Pet posto skuplje. Svake godine sto miliona dolara smo plaćali više to što je ugovorila Vlada sa predsednikom, gospodina koji je pre vas diskutovao, svake godine sto miliona smo više platili na ekvavilentno finansiranje ukupnih potreba o zaduživanju ove zemlje. Da li su one opravdane ili ne, to je drugo pitanje, one su nasleđene i ne možete da ne finansirate ono što je dospelo. Znači, dve milijarde, po 7,25% plaćamo u poređenju sa ovim koje danas diskutujemo, plaćamo 50 miliona na svaku milijardu 100 miliona svake godine. Prema tome, to su činjenice vrlo važne. Znači, govorim samo o činjenicama, o tome da ne smeju da se brkaju podaci o toku o nivou duga i o deficitu o toku.Spojiti te dve stvari, kada neko kaže da imamo suficit i da imamo smanjenje u odnosu na planirani deficit, to su potpuno različite stvari, koje se kažu u jednoj rečenici. Znači, bili smo planirali da ćemo imati sa današnjim danom 120 milijardi dinara deficit, to je milijardu evra, a mi smo u suficitu 30 milijardi. Znači, mi smo 150 milijardi bolji od plana. To ne znači da imamo para za bacanje i to ne znači da ne moramo da refinansiramo obaveze koje dospevaju, to svi rade. To svi rade u celom svetu. Većina zemalja, ono što je bitno, da je Srbija spustila svoj nivo duga u odnosu na planiranih 78, 79% ma 70,8%. To je uspeh. Imamo gomilu drugih problema, ali to što smo mi uradili sa dugom i to je rezultat boljeg fiskalnog deficita, to je konzistentno, manje se zadužujemo za tu potrebu. Manje se zadužujemo za jednu milijardu i samim tim ako se manje zadužimo i ako nam je kamata za 5% niža na zaduživanje, viizračunajte koliko je to. Znači, prvo milijardu manje se zadužimo, pa ove dve milijarde plaćamo sto miliona godišnje manje. Molim vas, matematiku svi znamo, koliko je to. Znači, na jednoj milijardi štedimo da smo se zadužili drugačije, platili bismo 72 miliona na onoj milijardi i sto štedimo na ove druge dve milijarde, to je 170 milijardi. Malo li je, što kažu naši ljudi. Hvala vam.
Reč ima ministar.
Želim samo da dodam, dve stvari kažem. Poslanik Krasić je rekao da sam ja potpisao ovaj Sporazum o zapadnom Balkanu. To ne govorim da sada bih izuzeo sebe iz ovoga zato što sam ja potpisao ovaj drugi sporazum o kreditu sa Abu Dabijem, ali ovaj sporazum je potpisala ministarka Jadranka Joksimović na osnovu odluke Vlade. Ne znam gde je to gospodin Krasić to pročitao, i malo pre hteo da dokumentuje, da su eto, ministri spoljnih poslova to potpisali, pa onda, eto, imamo, kao da je reč o nekoj drugoj državi. Druga stvar, vi ste gospodine Aleksiću rekli da, odnosno postavili ste pitanje, šta je potpisano u Briselu? To šta je potpisano u Briselu, to svi mogu da vide i svi mogu da pročitaju i nadam se da od kada su započeti ti pregovori i dijalog, a to je započeto još u vreme vlade Mirka Cvetković, da je sve to objavljeno i sistematizovano i tu nema nikakvih tajni. Mene samo impresionira vaš nastup. Ispada kao da u vaše vreme, pa mi smo ovde imali svaki dan informaciju o tome šta radi Vlada u Briselu, šta Borko Stefanović pregovara. Pa vi sada pričate o završnom računu budžeta Srbije. Kada ste vi dali posle 2000. godine završni račun budžeta? Jedne godine je bilo. Jedne godine je bilo, Jedne godine je bilo. Prema tome, ne znam na šta se odnose vaše kritike? Šta se odnose kritike, da smo nešto, kao tajno, potpisali u Briselu? Šta smo potpisali? Uostalom, vi ste tada bili u G17, i ta stranka je takođe sve podržala ovo o čemu smo, ja u stvari sada više ne znam sa kime polemišem zato što DS ima na različitim mestima… (Goran Bogdanović, s mesta: Sam sa sobom.) Prvo, gospodin Bogdanović da se sam sa sobom raščisti u kojoj je stranci, pa onda, pošto je on bio ministar za Kosovo, u njegovo vreme je sve ovo potpisano. Ako imate neke primedbe tim povodom, gospodine Bogdanoviću, vaš predstavnik je potpisao ovo što vi sada nas napadate da smo mi priznali Kosovo. (Goran Bogdanović, s mesta: Ja za razliku od vas prihvatam odgovornost.) Tako je, pa prihvatite jednom tu odgovornost. Uostalom, nemam ja nikakvih problema da kažem iskreno sve ono što mislim. Zašto? Šta sada mislite da je Boris Tadić sazivao koordinacione sastanke poslaničkih grupa i političkih partija da nas pita šta će Borko Stefanović da potpiše u Briselu. Pa, to nije znao ni gospodin Bogdanović, a kamo li poslanička grupa SPS. Pa, Vuk Jeremić kao ministar spoljnih poslova nije znao da će mu promeniti deklaraciju u generalnoj skupštini UN vezano za savetodavno mišljenje Međunarodnog suda pravde. Poleteo je iz Beograda sa jednim predlogom da ćemo mi tražiti izjašnjavanje i glasanje. Kada je došao tamo imali smo drugi predlog. Koga ste pitali? Da možda niste pitali poslaničke grupe koje su bile tada u vladajućoj koaliciji? Nemojte samo da se ponašate, da tražite od drugih da se ponašaju onako kako se vi niste ponašali. Ja sam bio s vama, ja sam od početka, i biću i dalje. A gde ćete vi da budete, to je sada vaš politički izbor. Što se tiče, ja inače sam i rekao da neću dozvoliti svakako da bilo ko baca sumnju na to da li će Ministarstvo spoljnih poslova voditi anti-državnu politiku i politiku koja će ići ispod naši nacionalnih i državnih interesa. Pa, vidite da mene optužuju da ja stvaram retoriku koja je loša, da mene optužuju da ja napadam sada neke druge. Ja branim Srbe. Ja sam ministar spoljnih poslova Srbije. Nisam ja ministar spoljnih poslova neke druge zemlje, ili EU. Moja je obaveza da se tako ponašam. Isto tako ću vam reći i da mi nije jasno kakvu politiku predlažete kada je reč o Kosovu. Zašto? Zato što, mi smo išli inkluzivno, znači složili smo se u to vreme, u vreme početka dijaloga da Kosovo učestvuje u međunarodnim organizacijama, regionalnim, po definiciji, po formuli koja je tada uvedena. Nemojte sada da posle svega toga ispadne da smo mi sada glavni krivci zbog toga što smo to sada potpisali ovaj sporazum o zapadnom Balkanu. To je apsolutna zamena teza. Kada je reč o tome, mi jesmo bili zajedno. Želim i da spomenem, pošto smo govorili i ovom drugom zakonu, da malo pomognem gospodinu Vujoviću. Ne znam o kakvom zaduživanju vi govorite. Vaša Vlada u kojoj sam i ja učestvovao, niste me uopšte pitali o tome. Što, da me niste pitali da li ćete da podignete kredit, možda? Pa vi ste svi glasali za sve, pa znate šta, pa vi ste i sada glasali za većinu zakona koji su u ovoj Skupštini, samo da uđete u vlast. Dve hiljade osme godine do 2012. godine, sa 8,8% milijardi evra naše ukupno zaduženje je povećano na 17,7 milijardi evra, sa 28% na 56% BDP, duplo, i vi sada govorite o tome. Kako vas nije sramota da govorite o tome? (Goran Bogdanović, s mesta: Ne 14,6, a vi ste…) Eurobond koji ste podigli 2011. godine, o kojem je govorio gospodin Vujović, 7,25% kamata, dve milijarde dolara, pa izračunajte kolika je razlika. I kada je reč o misiji Međunarodnog monetarnog fonda, pred izbore 2012. godine, metlom ste ih oterali, zato što je trebalo da se dobiju izbori. Trebalo je da se dobiju izbori, kakav MMF, kakav Fiskalni savet, o čemu vi pričate bre? Prema tome, uostalom, draže mi je da polemišem sa ovima što su ostali u DS, nego sa vama, jer i vi sami ste pljunuli na svoju stranku, sam predsednik Tadić je rekao „žuti lopovi“. (Goran Ćirić, s mesta: Replika.) Pa, jeste rekao, nisam ja rekao, šta?
Ministre, da se vratimo na dnevni red. (Branka Stamenković, s mesta: Poslovnik.) (Goran Ćirić, s mesta: Replika.) Daću svima bez problema, prvo Poslovnik. Branka Stamenković. Izvolite.
Hvala. Povreda Poslovnika član 107. stav 2. U Narodnoj skupštini nije dozvoljeno direktno obraćanje jednog narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, a član 116. kaže da se na goste takođe odnose sva pravila koja važe i za poslanike. Molim vas predsedavajuća, otkada je ministar Dačić progovorio jutros, on vrlo ratobornim tonom direktno se obraća narodnim poslanicima, još maše prstićem i preti. Ja vas molim da ga opomenete da se ponaša sa više dostojanstva u ovom domu koji ga je izabrao na funkciju na kojoj se nalazi i čiji je posao da kontroliše izvršnu vlast i da postavlja pitanja o radu izvršne vlasti. Hvala.
Nema replike na povredu Poslovnika. Samo da razjasnimo nešto. Stalno su isti, jedni te isti članovi. Ako vas interesuje ne moram ja da trošim svoje vreme pa da objašnjavam nešto što nikog ni ne interesuje da čuje odgovor. To je očigledno. Hoćete da glasamo o povredi?
Naravno.
Molim vas, da. Moj odgovor nikoga ni ne interesuje. (Đorđe Milićević, s mesta: Poslovnik.) Izvolite, izbrisaću liste, ne mogu da vam reč pre toga. Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsednice. Reklamiram povredu Poslovnika član 108, o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine ili predsednica Narodne skupštine, a javljam se upravo zbog onoga što se moglo čuti tokom malopređašnjeg izlaganja koleginice. Dakle, prosto smatram, znate ne možemo imati ovde dvostruke aršine u smislu da kada poslanici postavljaju pitanja, bilo da dolaze iz redova pozicije, ali u ovom konkretnom slučaju opozicije, imaju pravo na to, a kada ministri odgovaraju, oni nemaju pravo na to, odnosno moraju da ćute. Ne mislim da ministri trebaju da ćute, upravo oni imaju jedan ozbiljan i odgovoran pristup o temi o kojoj danas govorimo i upravo taj odgovoran odnos i zahteva ovako ozbiljan pristup i odgovor na sva pitanja koja se mogu čuti od strane narodnih poslanika. Dakle, molim vas da primenite član 108. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije i da se nakon ovoga vratimo i na tačku dnevnog reda. Zahvaljujem.
Hvala. Trudim se koliko mogu i koliko znam, možda ne mogu dovoljno, ali vi ćete imati kasnije kada završite vaše obraćanje šansu da se pridržavate člana 108, pa da vidite kako to izgleda kada je atmosfera malo uzavrela. Ali, ako smatrate da sam povredila Poslovnik… Ne. Hvala puno. (Đorđe Milićević, s mesta: Ne tražim da se Skupština izjasni.) Ovako, Goran Bogdanović, replika, Aleksić, replika i Ćirić replika, a Đurišića kada budem videla u sistemu, ako je još pri tome.
Hvala, gospođo predsednice. Poštovani narodni poslanici, pa očigledno je da gospodine Dačiću da je sudbina čudo. Godine 1999. ste bili portparol SPS, 2013. premijer Srbije. Oba dokumenta su potpisana u vaše vreme. Oba dokumenta, nažalost, su potpisana na štetu srpske zajednice, pre svega na KiM. Ali, mene čudi jedna druga stvar. Ne znam šta vas tera da stalno polemišete s nama, pogotovo sa nama koji smo bili zajedno u Vladi, 2008. i 2012. godine? Vi dobro znate, što se tiče briselskih pregovora, gospodin Šarović, koji u to vreme isto nije razumeo, kao možda vi danas što ne razumete, stvari oko Brisela i stalno ste nam prebacivali da nismo izveštavali Skupštinu Srbije ili skupštinski Odbor za KiM. Ja vam tvrdim sasvim odgovorno, a tu je gospodin Šarović da potvrdi, da smo svake nedelje, posle svakog sastanka u Briselu, skupštinski Odbor za KiM je zasedao i izveštavali smo i gospodin Borko Stefanović i ja. Prema tome, to ne stoji da Skupština Srbije nije bila obaveštena o čemu se pregovaralo. S druge strane, mislim da bi vi trebali da vodite računa šta se dešava u vašoj partiji, a ne da brinete i o SDS i o DS. I mislim da, pre svega, treba da vodite računa da vaš poslanički klub se ne osipa. Naš je tu stabilan. Jeste nas malo, ali tu smo, vredni smo, odgovorni smo, za razliku možda od nekih drugih koji nisu. Tako da vas još jedanput molim i da imate u vidu, znači, što se tiče zajedničkog delovanja od 2008. i 2012. godine, sve smo zajedno radili i nemojte da bežite od odgovornosti, ni vi, ni ja, ni bilo ko ko je tada delovao. Hvala.
Hvala. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Ministre Vujoviću, najpre, što se tiče toga da govorimo o činjenicama, ja sam apsolutno za, i sve podatke koje sam iznosio su podaci ili Uprave za javni dug, ili Ministarstva finansija. Rekli ste da se manje zadužujemo milijardu zato što imamo suficit u budžetu prvih sedam meseci. Da, to je tačno, ali je to više igra reči. S druge strane, kada suficit o budžetu stvarate tako što uzimate pare od građana Srbije, postavlja se pitanje – da li vi vodite pravu ekonomsku politiku ili ne, a u nerazvijenim zemljama kada imate suficit u budžetu to po pravilu znači da imate deficit u džepovima stanovništva? Što se tiče ministra Dačića, prvo, gospodine Dačiću, meni spočitavate da je nešto rađeno u moje vreme. Ja bih vas morao nešto da sada informišem, iako ste bili ministar unutrašnjih poslova. Ja sam bio član jedne partije i ne stidim se, i nikada nisam preleteo u drugu, za razliku od današnjeg trenda. Verovatno sam jedan od retkih koji je krenuo svojim putem i nisam član nijedne stranke, nego svoje stranke. Što se tiče toga, šta ste vi radili u prethodnoj Vladi, pa vi to znate. Vi, gospodine Dačiću, ste učestvovali u svim vladama od 2008. godine, i sve politike su vam odgovarale. Tada ste se borili protiv Vučića, danas se borite protiv Tadića. Prozivate Tadića i DS kojima treba da budete zahvalni, jer su vas vratili u život, a vi ste posle njima vratili tako što ih prozivate. Sada vam je, normalno, Vučić novi partner, a videćemo ko će biti sledeći. Dakle, prema tome, to vaše vreme, ja sam uvek bio lokalni političar. Nikada se do ovog mandata nisam bavio centralnom politikom, niti ikada učestvavao u donošenju bilo kakvih državnih odluka. Što se tiče Briselskog sporazuma, gospodine Dačiću, nešto tu nije baš u redu što se tiče kontradiktornosti u odnosu na ono što piše i ono što se dešava, a pročitali smo mi Briselski sporazum. Hvala.
Nemojte se javljati, moram ministru da dam reč. Ako mi poklopite sistem, ne mogu da mu dam reč. Reč ima Branka Stamenković, povreda Poslovnika.
Član 107. stav 2, da ne bude da je ovo nešto protiv ministra. Predsedavajuća, kolega narodni poslanik je ponovo imao direktno obraćanje ministru. Ja vas molim da dosledno i u slučaju ministra i drugih narodnih poslanika insistirate na tome da u Skupštini nema direktnog obraćanja. To pravilo nije bez veze. Direktno obraćanje nepotrebno podiže nivo konfrontacije, potpuno nepotrebno. Dajte da razgovaramo civilizovano i da pričamo o temama, a ne direktno o ličnostima. Hvala.
Da li je ovo bila poduka o tome šta može da izazove direktno obraćanje ili povreda Poslovnika?
Povreda Poslovnika član 107. stav 2. Opet smo imali direktno obraćanje, ovaj put narodnog poslanika ministru.
Kako ja to da zabranim?
Jednostavno, kada krenu da se obraćaju direktno, prekinete.
Da li možete vi da održite konsultacije sa svojim kolegama, svim poslanicima, pa da kažete - više nikada nemojte nikome direktno da se obraćate.
Mi se ne obraćamo direktno.
Samo se obraćajte predsednici itd. Očigledno ne znate kako izgleda parlamentarni život. Kad ima nekog preterivanja, reaguje se.
Mi znamo, vi ne znate.
Ne možemo da vezujemo marame ljudima na oči i kažemo – nemoj da gledaš u pravcu, nemoj da se obraćaš. Molim poslanike da se ne obraćaju direktno ministru i ministra molim da se ne obraća direktno poslanicima.
E, tako, tako.
Mogu li da završim? Toliko skoncentrisani da se svi obraćate meni, a ja ću pokušati da emitujem te poruke dalje ili nekom ko bude na ovom mestu u tom momentu predsedavao. To je ono što ja mogu vas da zamolim, ali ne mogu da skačem posle svake reči i rečenice. Vidim kako će da izgleda sednica.
Možete. To vam je posao.
Znam da opipam puls. Prema tome, samo polako, ima vremena za naš senzibilitet. Suviše je rano za to. Glasamo naravno za povredu?
Naravno.
Glasaćemo za povredu kad za to dođe vreme. Hoće ministar repliku direktno na Aleksića, ili da saslušate replike? Hoćete li tako, ministre? Sačekajte, imaćete za svaku pojedinačnu po dve minute. Reč ima Marko Đurišić.
Hvala, poštovana predsednice. Prvi potpredsedniče, kolege poslanici, ja ne razumem nervozu prvog potpredsednika Vlade, bivšeg premijera, bivšeg prvog potpredsednika, zamenika predsednika, svega onoga što je gospodin Dačić bio od 2008. godine na ovamo. Zašto je došao ovde sa stavom da samo on nije odgovoran po temi po kojoj je danas u Skupštini? Zašto su odgovorni i gospodin Tadić i Jadranka Joksimović, koja je ovo potpisala, Borko Stefanović, Aleksandar Vučić? Zašto su svi oni odgovorni, samo on nije? A, svih ovih godina bio je to što je bio i ništa mu nije smetalo. Znači, mi smo došli ovde zato što imamo prvi put posle dve i po, tri godine priliku na plenumu da razgovaramo o politici Vlade Republike Srbije prema KiM, toga nije bilo poslednje tri godine, i da razgovaramo šta su posledice pregovora, Briselskog sporazuma. Samo se vi pojavljujete u medijima i zamajavate narod navodnom borbom za srpske interese na Kosovu i Metohiji. Znači, pustite nas da govorimo ovde o tome, nemojte da se branite na način da vi nemate veze ni sa čim. Vrlo dobro imate veze i, ako se pozivamo ovde da govorimo istinu, pogledajte sajt Uprave za javna plaćanja, dug jula 2012. godine je bio 15,8 milijardi evra. Znači, sedam milijardi za četiri godine u kojima ste bili vi, a onda ste za dve godine napravili pet i po milijarde kao premijer.
Hvala. Vreme. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Gospodin Bogdanović kaže kako ja nisam u vreme vlade DS razumeo to što oni pregovaraju u Briselu. Međutim, istina je upravo suprotna. Mi iz SRS smo najbolje razumeli te pregovore, kao što i sad najbolje razumemo i mi smo jedina politička stranka čiji se stavovi nisu menjali. Vi, gospodine Dačiću, kažete kako imate nešto protiv ovih preletača, pa ne volite sa njima da razgovarate, ali ja ću vas podsetiti da ste vi u Vladi, da ste ministar inostranih poslova upravo sa strankom preletača, najčuvenijom strankom preletača. Što se tiče vaše odgovornosti, vaše lične odgovornosti, vi naravno možete sad doći i reći da ni za šta niste odgovorni. Meni se vaše izlaganje svidelo, jer ja mislim da ti napadi iskrenosti u ovu Skupštinu unose mnogo toga. Dobro je da sad mi čujemo šta sve nije valjalo u Vladi, dobro je da čujemo da vi niste ni o čemu bili obavešteni, ali ste svemu dali legitimitet. Izvršili ste konvalidaciju, jer ste glasali u Skupštini, jer to politički podržavate. Činjenica je da nije valjalo ni onda, kao što ne valja ni danas, ali je isto tako činjenica da je Borko Stefanović dolazio posle svake runde pregovora i da je bio neuporedivo pristojniji od Marka Đurića. Mi smo i tad imali teške rasprave, ali se ne sećam da je nekada Borko Stefanović vređao poslanike na način na koji je to radio Marko Đurić, a podsetiću vas da je na prethodnoj sednici Odbora za KiM Marko Đurić, bez opomene predsedavajućeg, za mene lično rekao da sam gori od Edite Hiri, da ću dobiti ulicu u Prištini i mnoge druge gadosti. Niko na to nije reagovao.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Očigledno da danas imamo izuzetno važne teme i čini se da ova atmosfera i ima za cilj da nas odvuče od tako važnih tema koje su dovoljno izazovne za našu državu, od novih zaduživanja, pa preko potpisivanja Sporazuma o formiranju Fonda za zapadni Balkan. Međutim, zaista meni nije jasno zbog čega, gospodine ministre inostranih poslova, u prvom minutu pominjete DS, kao alibi za ono što predlažete i nama je u klupama bilo vrlo teško da razjasnimo da li ste vi zabranili ovaj predlog formiranja Fonda za zapadni Balkan ili ste bili protiv njega. Govorimo ovde i pitamo se upravo o doslednosti. Ja ću reći u ime DS da je vlada DS u kojoj ste bili i vi pokrenula pregovore sa Prištinom, i to sada predstavlja osnovu za formiranje regionalne i evropske politike i prethodnih vlada, ali i ove sadašnje Vlade u kojoj i danas sedite. Mislim da bi bilo važno da nam jasno i iskreno kažete da li ste za ili protiv ovoga što sada predstavljate u Skupštini? Mislim da je takođe vrlo važno, radi istine, reći nešto što ste u pokušaju da pomognete ministru Vujoviću iskazali o javnom dugu. Tačno je da tražite preseke godina javnog duga Republike Srbije od 2007, 2008. ili 2004. do danas, ali je tačno i to da je posle Vlade u kojoj je bila vaša stranka do 2000. godine javni dug bio, a dobro se sećate, 15 milijardi evra i predstavljao 167% u odnosu na BDP i te loše vlade DS su radile i kasnije vlade, upravo na …
Hvala. Zahvaljujem. Vreme.
…smanjivanju tog javnog duga, pa smo došli do 2012. godine kada je taj javni dug bio na nivou 14,8 ili oko 15 milijardi.
Prvo ću dati reč ministru da odgovori, a onda Aleksandru Martinoviću. (Aleksandar Martinović, s mesta: Onda je besmisleno da mi date posle reč.) Poslaniče, ja mogu, ali kako ministru, kako mislite smisleno ili besmisleno, da dam da odgovori? Ja molim sve koji misle da mogu da vode sednicu, ovako kako je danas, da dođu ovde i da vode, da daju reč onda kada misle da treba da dobiju reč. Ja moram ministru da dam da odgovori na ukupno pet replika, a onda da otvorim novi krug replika vas sa poslanikom, reći ćete mi na koga mislite. Da li može tako? (Đorđe Milićević, s mesta: Replika.) Prvo ministar, pa ćete vi ispred SPS. Samo polako. Svi će danas sve da govore, osim o dnevnom redu. Reč ima ministar. Imate deset minuta, tako su tražili poslanici da im objedinjeno odgovorite.
Znate šta, ja nemam nameru da izazivam bilo kakve polemike. Sve ono što sam govorio, govorio sam zbog toga što mislim da nije u redu da četiri godine nakon potpisivanja tog sporazuma o regionalnom predstavljanju sada, kada na osnovu tog sporazuma dokument dođe u parlament, ispada kao da je to sada neka revolucionarna promena i svi se čude kako je taj dokument uopšte došao na dnevni red. Govorim o strankama koje su vodile pregovore u to vreme, a to da li ja, ne prebacujem odgovornost ni na koga, rekao sam, ja sam ministar spoljnih poslova, zadužen sam za sve što se dešava u spoljnom delu. Zato sam ja potpisao. Ja nisam mogao da budem prisutan na potpisivanju ovoga, ali sam sa druge strane potpisao ovaj drugi dokument o kreditu, jer sve to spada u resor ili nadležnost spoljnih poslova. Ko odbija odgovornost za sve ono što je bilo? Znate šta, ja ne mogu da odbijam odgovornost, jer sam ja ovde od 1992. godine. Ja sam odgovoran za sve, ali niste vi ti koji procenjujete moju odgovornost, vi, već to radi narod. Posle naše zajedničke vlade, mi danas kao stranka, kao poslanička grupa, imamo više nego sve vaše poslaničke grupe koje su nastale iz jedne stranke, i to je istina, i to je realnost. Ja nikada nisam bilo koga vređao. Ovo što ste vi danas rekli da je Tadić nas vratio u život, molim vas da to više ne koristite, jer zaboravljate da je SPS zajedno sa PUPS-om i Jedinstvenom Srbijom mogla da odredi da li će na vlasti biti Koštunica i Šešelj ili Tadić. Nemojte sada da govorite o tome da ste vi nas vratili u život. Ja sam bio kod tadašnjeg predsednika Tadića. Bili smo samo Miodrag Rakić i ja te noći, nikoga nema i sada ste vi nas vratili u život. Ne, mi smo vama produžili život. Mi smo korektni partneri i nemam nameru da polemišem dalje o tome. Ja govorim o suštini ove teme. Ova tema je danas aktuelna zato što se pokušava kroz ovu temu reći da ova Vlada Srbije priznaje praktično Kosovo kao državu time što je potpisala Sporazum o fondu za zapadni Balkan. Moj odgovor je bio jasan – Sporazum je potpisan na osnovu dogovora koji je postignut u vreme Vlade Mirka Cvetkovića i tadašnjeg dogovora predsednika Tadića sa raznim međunarodnim faktorima o dijalogu u Briselu. Na osnovu toga, ništa se dalje od toga nije otišlo, ali je realnost takva da sada i taj dogovor o zvezdici i fusnoti, gotovo da ne postoje kao problem, jer Kosovo se više nigde ne prihvata, niti se poziva, niti se prijavljuje sa zvezdicom i fusnotom. A mi, nažalost, imamo realnost da oni izglasaju to i bez bilo kakve saglasnosti Srbije. Tako da, mislim da jesu problemi mnogo ozbiljniji nego što predstavlja ovaj sporazum, nego što predstavljaju zvezdice i fusnote, a misli se da će Srbija da pristane na razne ultimatume, zbog toga što neće biti otvorena neka poglavlja. Mi smo pokazali da ne pristajemo na takav princip i valjda je to vama jasno, da ćemo mi voditi doslednu politiku kada je reč o Kosovu i Metohiji. Mislim da bi to trebalo da bude podržano naravno, od svih političkih stanaka. Kada je reč o ovim, ja stvarno ne znam sad kome treba da se obraćam, kome ne, u smislu Poslovnika ….
Meni se obraćate.
Dobro predsednice, ja se izvinjavam ako sam bilo koga uvredio ili bilo kome nešto pretio, ja jednostavno tako govorim i tako se borim. Tako govorim u ovoj sali od 1992. godine. Smisao političke borbe je polemika. Pitanje je da li je to dobro uopšte, da li je moguće tako voditi neku filozofsku raspravu a da se nikom ne obraćate, da ton bude pristojan, a i da to apsolutno prihvatam i bez uvreda, ali politički, polemika je osnova bavljenja politikom. Shodno tome, nemojte da očekujete od mene da ću ja da sada ovde prećutim bilo kakvu neku kritiku za koju smatram da nije osnovana. Neću na svaku da reagujem. Biću tu do kraja, koliko god mogu, ali mi imamo danas i druge neke aktivnosti. Ja sam došao samo zbog ovog Fonda za zapadni Balkan, zato što sam video da na odborima i na drugim javnim nastupima se ta tema politizuje i dolazi do zaključka kao da je to sada neko veliko skretanje sa linije naše državne politike. Ja želim da vas uverim da nije, da tu nema nikakve promene naše državne politike, niti ćemo u narednom periodu to raditi. Samo bih hteo da vam skrenem pažnju da nažalost, nalazimo se u situaciji da neke stvari prolaze i mogu da prođu i bez nas. To da li ćemo mi učestvovati na nekom skupu ili ne, ne znači da ta odluka neće biti doneta. Mi smo bili protiv i bićemo protiv, ali treba da imamo u vidu i pravila odlučivanja. U Generalnoj skupštini UN, oni koji su priznali Kosovo imaju većinu. Osnovna prepreka da Kosovo postane član UN jeste glasanje u Savetu bezbednosti, odnosno, takva odluka, ukoliko neko stavi veto, ne može nikad doći na Generalnu skupštinu. U tom smislu, to je sada sve kompleksno vezano i sa Poglavljem 31, sa našim odnosima. Mi ne možemo sada da s jedne strane uradimo nešto što bi dovelo do toga da se odreknemo nekog prijatelja, a da ne steknemo ni jednog novog. A to bismo upravo uradili time, ukoliko bismo se npr. pridružili sankcijama Ruskoj Federaciji. I uradili bi, zaboli bi sami sebi nož u srce. Zato je bitno da o ovim temama ne razgovaramo samo politički, nego i da zaista uđemo u suštinu i da znamo kuda sve ovo može da ide sa ili bez nas. Mi možemo da kažemo – mi to nikad nećemo priznati, i mi to kažemo, ali situacija realna na terenu je mnogo opasnija i, isto kao što kad Priština kaže – mi ćemo nacionalizovati Trepču, postoji samo jedna stvar. Treba da dođu do srpskog dela Trepče. Ali, ako već napravimo takvu situaciju da dođe do konflikata, onda je to loše za čitav region i mislim da ova tema, bez obzira što nekome sada to izgleda kao da je sada najvažnija tema za zapadni Balkan, ali to je fond koji će imati 30.000 po ugovornoj strani, to je 180i mislim da će Višegradski fond da, da 80.000. To je kapital kojim će raspolagati u početku. To su mali projekti, ali ima i drugih stvari koje su dogovorene. Vi ne možete da učestvujete na samitima o zapadnom Balkanu sa EU, koje je počela da vodi Nemačka, a da dogovori koji su postignuti ne budu ratifikovani u parlamentu. Mi sada imamo situaciju da će isteći godinu dana od potpisivanja ovog sporazuma i već EU i druge države u okruženju se pitaju hoće li Srbija da ratifikuje to ili neće. Zato je to na dnevnom redu, da ne ispadne da smo mi prvi, mi smo četvrti.
Hvala ministre. Isteklo je vreme. Zahvaljujem. Da vam kažem samo, ima jedan mali nesporazum oko šefova poslaničke grupe. Molim vas, kada ovlastite nekoga po tački, on crpi vaša ovlašćenja. Ne mogu da govore i šefovi da repliciraju i oni koji su ovlašćeni i da su oboje u sali. I to važi i ima nesporazum sa dve već poslaničke grupe. Očima imam nesporazum, tako da to sprečim. To ne može po Poslovniku, po Poslovniku može samo ovlašćeni i on je u tom trenutku šef. Šta da radimo. Ili neka izađu iz sale. Nema glume, nema izvlačenja, kao tu sam, nisam. Ili jeste u sali ili nije u sali. Aleksandra Tomić, kao ovlašćena ili? Replika gospodinu Šaroviću.
Replika gospodinu Šaroviću, koji je naveo da u Vladi gospodin Dačić sedi sa najvećim preletačima na političkoj sceni. Onaj ko je na Odboru za KiM uporedio SNS sa strankom Hitlera i Musolinija, koji je naveo da su izlaganja gospodina Marka Đurića, jedna velika laž. Govorimo o poslaniku koji je želeo da uvredi stranku koja se pokazala, na ovoj političkoj sceni, kao najodgovornija, a pogotovo kada su u pitanju rešavanje međunarodnih sporazuma i uopšte međunarodna politika. Jer, u vreme kada su druge stranke vladale, kada je zemlja bila na kolenima, što se tiče i ekonomskog i političkog odnosa i velikih sila i zemalja u regionu, u to vreme nije postojala politička stranka koja je mogla da se pohvali ovakvim međunarodnim statusom koji Srbija danas ima. Zbog toga smo u obavezi da kažemo, zbog građana Srbije, da ovakva stanovišta nasvakom odboru, u svakom plenumu ćemo uvek govoriti istinu zarad građana Srbije. Šta je SNS uradila, šta Vlada gospodina Vučića radi i u svakom trenutku ćemo te informacije deliti sa građanima Srbije. Hvala.
Hvala. Ja sam se upoznala sa ovim što je rečeno na Odboru i smatram da je predsednik Odbora pogrešio i da je trebao da izrekne opomene i mere isključenja. Poslovnik važi i za rad na odborima. U svemu treba da imamo granicu, pa i u uvredama koje iznosimo na račun političkih neistomišljenika, u svim pravcima. Izvolite.
Ja sam predsednice bio vrlo strpljiv. Gospodin Bogdanović se vrlo direktno obratio poslaničkom klubu …
Prijavite se ponovo jer vam je otišlo 14 sekundi.
Evo, veoma kratko. Ovde je najpre postavljeno pitanje šta se dešava u poslaničkom klubu SPS i šta se dešava u našoj partiji? Gospodine Bogdanoviću, mi smo veoma dobro što i vama želim. Za razliku od vas mi znamo kojoj političkoj partiji sedimo i to će uvek biti SPS. Što se tiče one druge teze o kojoj je bilo reči, reč je bila o 1999. godini, godinama pre 2000. godine, mi smatramo da je ovo konačno prilika da se na jedan drugačiji način zaštite i brane nacionalni i državni interesi. Dakle, ne da slavimo neuspehe, već da na najbolji mogući način branimo nacionalne i državne interese. Imamo jedno pitanje za vas, gospodine Dačiću, moraću direktno da vam se obratim - koliko je bilo institucija na prostoru Kosova i Metohije te famozne 2000. godine? Iz godine u godinu, znate, suverenitet, nacionalni državni interesi, suverenitet na prostoru Kosova i Metohije branio se političkim parolama. Nije se radilo ništa na terenu. Proglašena jednostrana nezavisnost, apsolutno nas niko ništa nije pitao. I kakva je tada bila politička aktivnost Vlade i tadašnjeg predsednika države? Govori se o 1999. godini. Znate, te reči – izdaja, predaja, su se i tada čule, pa su dva dokumenta koja su tada nastala i definisana, Dejtonski sporazum i Rezolucija 1244 Saveta bezbednosti Ujedinjenih Nacija, bila je osnov nacionalne i državne politike koja se vodila i posle 2000. godine. Svako ko je bio deo vladajuće koalicije, ko je bio na vlasti imao je svoj deo odgovornosti, imao je priliku, tu se u potpunosti slažemo, da reši pitanje Kosova i Metohije. To, koliko je ko bio odgovoran, tačno je, gospodine Dačiću, na kraju najmerodavniji je sud građana. Ne očekujemo, gospodine Bogdanoviću da kažete da je Vlada hrabra, ali ono što je za nas veoma važno jeste da će tu hrabrost prepoznati, ubeđeni smo, u budućnosti generacije koje dolaze. Zahvaljujem.
Znači, vrteli smo se oko ovih tema sat i po, i mislim da je vreme da se vratimo na dnevni red. (Goran Bogdanović, s mesta: Replika.) Ja vodim sednicu i ne možete da utičete na mene, verujte mi. (Goran Bogdanović, s mesta: Direktno me je pomenuo.) Maksimalno sam bila tolerantna. Nemojte ni da se trudite. Sat i po smo replicirali, sada moramo da idemo na dnevni red. Odlučila sam da idemo na dnevni red. Znači, ja odlučujem. Po Poslovniku… (Marko Đurišić dobacuje.) Pa, nemojte vikati. (Marko Đurišić, s mesta: Koji član?) Vi znate odlično Poslovnik. (Marko Đurišić, s mesta: Znam. Pitam vas pošto vi znate.) Tako je. Nemojte mene da pitate. (Marko Đurišić, s mesta: Ja pitam vas pošto vi znate. Objasnite.) Marko Đurišić zbog nepoštovanja parlamenta i dobacivanja dobija opomenu. Reč ima Ivan Bauer.
Zahvaljujem predsednice. Poštovani potpredsedniče Vlade, poštovani ministre, cenjene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, ja bih hteo da govorim danas o dva zakona, zakonu o potvrđivanju Sporazuma o zajmu sa Fondom za razvoj Abu Dabija o budžetskoj podršci i zakonu o potvrđivanju finansijskog ugovora „Apeks zajma za mala i srednja preduzeća“ između Evropske investicione banke i Republike Srbije, koju su zastupali Ministarstvo finansija i Narodna banka Srbije. Nakon toga, u drugom delu rasprave, moj kolega Jovanović će govoriti o zakonu koji je vrlo važan za građane Kraljeva, grada iz koga on dolazi. Prvo nekoliko reči o ovom zajmu koji smo sklopili sa Emiratom Abu Dabi, a koji vidim da je izazvao određene nedoumice ili kontroverze, kako hoćete, u javnosti. Prvo mislim da treba da kažemo da se radi o nečemu što nije apsolutno novo. Dakle, rekao je i ministar, ovaj ugovor je potpisan pre dve godine. U budžetu za 2016. godinu je predviđeno zaduživanje na osnovu ovog ugovora. Prema tome, radi se o nečemu što je apsolutno poznata informacija, zbog toga što su se u javnosti pojavili određeni tekstovi o kojima se govori o tome kao da je to nešto što je potpuno novo i potpuno nepoznato. Nakon što je stigao ovaj zakonu u zakonsku proceduru u Skupštinu, pojavili su se, dakle tako kažem, tradicionalnim medijima određene vesti, a rekao bih još više diskusije u društvenim, odnosno u novim medijima koji se sve vrte oko jedne teme, da parafraziram – šta će nama, otprilike, ovaj zajam kada imamo suficit u budžetu, a to se odnosi pretpostavljam na ono što je premijer više puta rekao, a to je da nakon dva kvartala imamo suficit, a evo, danas je i ministar finansija potvrdio da i dalje imamo suficit u budžetu. Dakle, bez želje da uvredim bilo koga, meni ovo pitanje zvuči kao zamena teza i kao nedovoljno poznavanje razloga za zaduživanje. Kao prvi argument za ovo što sam rekao, hteo bih da vam pročitam nešto što piše u ovom zakonu – Ciljevi zajma - cilj zajma je podrška privrednom razvoju Republike Srbije putem smanjivanja troškova finansiranja, unapređenja ekonomske situacije u zemlji i doprinosa ostvarivanju planiranog razvoja. Dakle, ovde se ne radi ni o kakvom uzimanju zajma u trenutku kada nam on nije nizašta potreban, nego se radi o uzimanju zajma koji nam je i te kako potreban i koji možemo da koristimo za različite stvari, kao na primer, za refinansiranje određenih nepovoljnih kredita ili za finansiranje određenih obaveza iz prošlosti, ono o čemu je govorio ministar, koje su bile uzimane po daleko nepovoljnijim uslovima. Isto tako, ukoliko sredstava imamo dovoljno mi možemo ovaj kredit da koristimo i za povećanje kapitalnih investicija i kapitalne investicije, odnosno nivo kapitalnih investicija je čini mi se jedna od retkih stvari, ako ne i jedina, zamerka Fiskalnog saveta našem budžetu u poslednje dve godine i to u smislu da su nedovoljne kapitalne investicije, odnosno da bi veće kapitalne investicije doprinele snažnijem razvoju naše ekonomije. Dakle,imamo više mogućnosti na koji način možemo ovaj zajam da koristimo. Druga stvar koja nije potpuno jasna, a to je da se poziva na to da imamo suficit u ovom trenutku. To što ga imamo u ovom trenutku ne znači da ćemo ga imati do kraja godine i o tome u svom poslednjem izveštaju Fiskalni savet je vrlo jasno govorio, da ćemo do kraja godine imati deficit. To je danas potvrdio i ministar finansija. Mi imamo dobar rezultat i imaćemo dobar rezultat. Imaćemo mnogo bolji rezultat nego što smo ga predvideli budžetom RS za 2016. godinu i inače u ekonomiji kada napravite neku projekciju i kada ona nije dobra, bez obzira na to da li ste projektovali manju ili veću sumu, uvek ste pogrešili. Mislim da je budžet jedna od retkih stvari koji kada projektujete na način da vam je deficit manji nego što je predviđeno, to je dobro, jer to je znak da projektujete konzervativno. To je ono što smo grešili dugi niz godina kada smo projektovali stalan tako što smo pravili najoptimističkije moguće prognoze, a onda smo nakon toga morali da radimo rebalanse budžeta pa i po nekoliko puta. To je nešto što nam se u poslednjih nekoliko godina ne događa i to je nešto je za svaku pohvalu. Dakle, zahvaljujući tome što imamo dobar rezultat mi možemo da vratimo recimo dug „Petrohemije“ od 105 miliona evra i to je nešto što je premijer najaviopre nekoliko dana na konferenciji za štampu. Možemo da otvorimo prostor za novo povećanje plata i penzija. Na kraju godine bez obzira na to što sada imamo suficit ćemo imati deficit. Taj deficit mora iz nečega da se finansira. Zašto se ne bi finansirao iz sredstava koja se dobijaju po vrlo povoljnim uslovima? Želim da podsetim narodne poslanike, naročito one koji nisu bili narodni poslanici u prethodnom sazivu da smo mi prošle godine povećali deficit nakraju godine tako što smo vratili akumulirane dugove „Srbijagasa“ prema NIS-u i tako što smo vratili dugove vojnim penzionerima koji su se prenosili iz godine u godinu. Mi smo uradili ono što bi verovatno većina političara uradila, a to je da imamo što manji deficit, jer što manji deficit znači što bolju političku poruku. Ne, mi smo povećali deficit, ali smo time razdužili obaveze iz prošlosti koje smo stalnog godinama prenosili iz godine u godinu, da ne govorim o tome da je bilo mnogo godina u kojima smo te obaveze, da tako kažem, sakrivali, odnosno stavljali ih ispod crte i time opet, da se izrazim žargonski, štelovali naš deficit, odnosno veštački ga smanjivali. Treća stvar koja mislim da je vrlo važna, a koju treba reći da bi se potpuno razumelo zašto ta teza da sad ne treba da uzmemo zajam jer imamo suficit ne stoji, jeste da izvršenje budžeta je jedna fluidna kategorija, kao što je rekao i ministar. Dakle, to što mi imamo suficit u nekom trenutku ne znači da u nekom drugom trenutku nam ne dolaze neke obaveze koje smo imali, koje smo preuzeli i koje moramo da servisiramo u tom trenutku kada su stigle. Mi tada moramo da se zadužimo da bismo bili u stanju da tu privremenu nelikvidnost razrešimo. Upravo kada pogledate na koji način je koncipiran ovaj kredit, a on je koncipiran tako da se uzima u pet tranši po 200 miliona dolara, da te tranše su svakih šest meseci, vi vidite da apsolutno sve od ovoga što sam pobrojao dolazi u obzir. Vrlo je verovatno da će biti onako kako je rekao ministar, a to je da ćemo ga mi koristi da finansiramo neke kredite koje smo ranije uzimali, odnosno obaveze koje na osnovu tih kredita stižu, ali ukoliko budemo imali višak sredstava, mi ta sredstva možemo da plasiramo na različite načine i da time, bilo rešavamo probleme iz prošlosti, bilo da ulažemo određene investicione projekte, kakve jesu kapitalne investicije i da time doprinosimo onome što ovde piše o ciljevima zajma, a to je o rastu i razvoju ekonomije Srbije. Kada pogledamo kretanja na međunarodnom finansijskom tržištu danas i kada pogledamo nešto što je vrlo važno, a to je kreditni rejting Srbije, onda možemo da zaključimo zaista da je ovaj kredit izuzetno povoljan. On ima kamatnu stopu od 2,25%, da ponovim, period dospeća je deset godina, a period počeka je pet godina. Dakle, za pet godina počinjemo da vraćamo ovaj kredit. Da bi bilo jasno potpuno koliko je ovaj kredit povoljan, reći ću vam samo najnoviji podatak o zaduživanju Republike Srbije na sekundarnom tržištu za finansiranje obaveza po osnovu ranije emitovanih hartija od vrednosti. Dakle, prodali smo državne obveznice na sekundarnom tržištu po stopi prinosa od 4,2%. To će reći 2% više nego što je ovaj zajam. To su podaci od pre deset, petnaest dana. Prema tome, mislim da zaista nema razloga da politizujemo temu ovog kredita. Mislim da je ovaj kredit zaista dobar i, naravno, poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije će podržati ovaj Predlog zakona, kao i ostale predloge zakona o kojima razgovaramo. Dalje, hteo bih da kažem nekoliko reči o malim i srednjim preduzećima i preduzetništvu apropo ovog zajma, Apeks zajma koji smo dobili od Evropske investicione banke. Oprostićete mi što ću napraviti jedan uvod u kome ću govoriti o ovom sektoru, jer mislim da je strašno važno da razumemo značaj ovog sektora za budući ekonomski razvoj Srbije. Svugde u svetu je sektor malih i srednjih preduzeća i preduzetništva motor ekonomskog razvoja i glavni izvor inovacija u jednoj zemlji. Tako je naravno i u Srbiji, pa onda ne treba da vas čudi podatak da, ovo su najaktuelniji podaci, da među aktivnim preduzećima 99,8% preduzeća spadaju u sektor malih i srednjih preduzeća i preduzetnika, da ova preduzeća generišu dve trećine zaposlenosti, da ova preduzeća generišu dve trećine prometa i da ova preduzeća, odnosno ovaj sektor učestvuje sa jednom trećinom u kreiranju bruto domaćeg proizvoda. Sektor malih i srednjih preduzeća i preduzetništva ima poseban značaj u zemljama u tranziciji, jer on u njima igra još jednu ulogu osim one koju igra, koju sam pomenuo u razvijenim zemljama, a to je apsorpcija nezaposlenosti koja nastaje u procesu tranzicije, odnosno u procesu restrukturiranja privrede. Zaista, kada pogledate podatke iz 2008. godine, u periodu od 2004. do 2007. godine, sektor malih i srednjih preduzeća i preduzetništva kreirao je 149.000 radnih mesta, i na taj način gotovo je u potpunosti kompenzovao izgubljena radna mesta u procesu tranzicije. Nažalost, svetska ekonomska kriza je preokrenula ove trendove i od tada, pa do 2014. godine ovaj sektor beleži negativne rezultate po svim parametrima kojima se meri njihova efikasnost. U 2014. godini smo imali rezultate koji obećavaju, koji daju nadu za optimizam. Imali smo u ovoj godini povećanje prometa, povećanje bruto dodate vrednosti, povećanje produktivnosti u sektoru malih i srednjih preduzeća, nažalost, i dalje smanjenje broja zaposlenih. To je nešto što prati čitav ovaj period, ali sa usporenjem ovog trenda smanjenja broja zaposlenih. I dalje u ovom sektoru ostaje onaj glavni problem, a to je manje mogućnosti za zaduživanje, odnosno za povoljno zaduživanje, bilo da se radi o započinjanju, bilo da se radi o proširenju posla kada govorimo o malim i srednjim preduzećima, odnosno o preduzetnicima. Dakle, krediti su nepovoljni uglavnom zato što su kamatne stope previsoke, uglavnom zato što su visoki zahtevi za kolateralom i vrlo često zato što postoji nedostatak dugoročnih kreditnih sredstava, a ona su najvažnija za neki strateški razvoj ovih preduzeća, odnosno ovog sektora. Ako pogledamo izveštaj o globalnoj konkurenciji za 2015/16 godinu, koji je radio Svetski ekonomski forum, videćemo da su oni prepoznali potpuno isti problem, a to je pristup izvorima finansiranja. Zaista, plasman naše zemlje, odnosno sektora malih i srednjih preduzeća, kako god hoćete, na ovoj listi je poražavajući. Dostupnost finansijskih usluga 97. u 140 zemalja, pristupačnost finansijskih usluga 111. od 140 zemalja, lakoća pristupa kreditima 120. od 140 zemalja. Kao odgovor na ekonomsku krizu i kao odgovor na ove probleme o kojima govorim, Vlada Republike Srbije je u martu 2015. godine donela Strategiju razvoja sektora malih i srednjih preduzeća i preduzetništva sa pratećim akcionim planom za njeno sprovođenje i sa vrlo ambicioznim planovima koji kažu da se očekuje do 2020. godine značajno povećanje broja privrednih subjekata u ovom sektoru, značajno povećanje broja zaposlenih, povećanje prometa, povećanje BDV, povećanja raznih drugih kvalitativnih, još važnijih faktora kada govorimo o sektoru malih i srednjih preduzeća. Isto tako, ova strategija predviđa da se u ovom izveštaju, pomenutog Svetskog ekonomskog foruma, do 2012. godine popnemo vrlo visoko i da budemo u odnosu na ono gde se nalazimo sada i da budemo u prvih 60 zemalja. Ako pogledamo informaciju koju smo videli juče, a koja nam uliva optimizam, a to je da smo na „Duing biznis“ listi ponovo ostvarili napredak, odnosno da smo sada na 47. mestu, a podsetiću vas da smo pre samo dve godine bili 91, mislim da imamo razloga da budemo optimisti i kada se radi o napretku dostupnosti finansiranja, koji je vrlo važan za sektor malih i srednjih preduzeća i preduzetnika. Kao najvažniji mehanizam, sada se vraćam na ono što je, hajde da tako kažem, konkretna tema, u Strategiji razvoja sektora malih i srednjih preduzeća i preduzetništva pominje se upravo Apeks zajam Evropske investicione banke. Dakle, Strategija je prepoznala da je ovo nešto što je u ovom trenutku najvažnije za Republiku Srbiju, odnosno za razvoj njenog sektora malih i srednjih preduzeća. Ovde se radi o 150 miliona evra, radi se o zaduživanju pod povoljnim uslovima za sektor malih i srednjih preduzeća koji treba da doprinese njihovom rastu i razvoju, odnosno vraćanju na putanju rasta i razvoja kakav su imali do 2008, 2009. godine i ka konvergenciji svih najvažnijih parametara prema onima koji karakterišu zemlje EU. Ovaj Apeks zajam donosi još jednu novinu, to je već pomenuo neko od mojih kolega ili koleginica, a to je inicijativa Poslovi za mlade zapadnog Balkana i mislim da je to naročito važno i da vredi pomenuti, jer se radi o posebnim olakšicama za zapošljavanje i samozapošljavanje mladih u Republici Srbiji, gde će za ove kredite biti obezbeđeni još povoljniji uslovi, odnosno još niža kamatna stopa. Zaista, preduzetništvo je nešto što, čini mi se, mora biti jedan od najvažnijih strateških ciljeva Republike Srbije. Mi smo 2016. godinu proglasili godinom preduzetništva. Premijer je nekoliko puta govorio o tome i rekao je da će i naredne godine biti godine preduzetništva i mislim da je to ključna reč. Svaka godina mora da bude godina preduzetništva. Čini mi se da jedino tako Srbija ima šansu da se dinamično razvija u budućnosti i mislim da je ulaganje u ovaj sektor i ulaganje u razvoj preduzetničke kulture, to je nešto što mi, nažalost, nemamo razvijeno u društvu, odnosno u razvoj preduzetničkog duha kod pojedinaca, ključ za budući ekonomski razvoj Srbije. Na koji način mi možemo da razvijamo preduzetničku kulturu u Srbiji, odnosno preduzetnički duh? Inače, ni sve države EU, odnosno sve države u Evropi ne karakteriše preterano, neke da, ali većinu ne, preduzetnički duh, to je nešto što je uglavnom vezano za SAD i to je nešto, čini mi se, na čemu mora da se radi od malih nogu sa novim generacijama koje dolaze, jer to je nešto što je ulaganje u narednih 50 godina u Srbiji. Mi moramo da uvedemo preduzetništvo u celokupan obrazovni sistem Srbije, u bukvalno sve nivoe obrazovnog sistema i raduje me što sam čuo ministra prosvete da je jednom prilikom govorio upravo o toj ideji da se preduzetništvo uvede u obrazovni sistem Srbije. Ono što bih želeo da kažem ili da apelujem na ministra, jeste da, budemo vrlo oprezni u razmišljanju na koji način da preduzetništvo uvedemo u obrazovni sistem Srbije. Preduzetništvo ne možemo da uvedemo kao predmet. U poslednje vreme smo imali vrlo čestu diskusiju o tome problem sa informatikom koja ove godine nije predmet, odnosno nije redovan predmet u nastavi, vrlo često se pojavljuje problem da deca iz informatike uče teoriju što je nešto što je potpuno nepromenljivo. Isto tako preduzetništvo ne može da bude predmet, ne može se odgovarati na temu preduzetništva. Preduzetništvo mora da se uvede tako što imamo na umu o kom uzrastu govorimo i prilagođavamo ono o čemu se radi u tom uzrastu, a preduzetništvo približavamo mladima kroz različite mehanizme, bilo da su to raznorazni primeri iz prakse, bilo da su to neke radionice, bilo da je to pomoć za osnivanje đačkih kompanija ili raznorazne druge ideje. Dakle, preduzetništvo treba da prožima sistem obrazovanja Srbije, a ne da ga uvedemo jednog dana kao predmet i da mislimo da ćemo tako rešiti problem trajno. Ne, na taj način ga sigurno nećemo rešiti. I na kraju krajeva da bismo uspeli nakon ovoga, prvog koraka koji smo napravili, a to je da smo obezbedili povoljna sredstva za sektor malih i srednjih preduzeća i preduzetništva. Da bismo uspeli da ostvarimo dugoročni plan moramo i sa medijima da radimo na objašnjavanju koliko je ova tema značajna i koliko moramo da, naročito novim organizacijama, da objašnjavamo da je preduzetništvo nešto što nije bauk i da preduzetništvo jeste nešto što treba i mora da bude budućnost Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, imamo danas objedinjenu raspravu o šest tačaka dnevnog reda koje su u principu nespojive. Jedan set zakona, odnosno sporazuma međunarodnih se tiče dodatnog zaduživanja Srbije, a tačka koja se tiče klasifikacije međunarodnog sporazuma o formiranju Fonda za zapadni Balkan je pitanje integriteta države i nema nikakve veze sa finansijama ili ima samo indirektne veze sa finansijama. Ne razumemo zašto je ovo ovako spojeno i da li se želi kroz ovu raspravu da se neke stvari prikriju, ali dobro. Što se tiče finansijskih zakona ja ću govoriti ukratko o dva međunarodna ugovora, zajmovima za sređivanje, odnosno modernizaciju optimizaciju javne uprave u iznosu od 69 miliona evra i o kreditu za budžetsku podršku u iznosu od 3,6 milijardi dirhama. Prvi međunarodni ugovor, odnosno sporazum o zajmu se tiče modernizacije javne uprave između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj gde je, kako je ministar objasnio niska pristupna kamata, da se nastavlja sa modernizacijom javne uprave i da je to nešto što je kontinuitet. Imamo nekoliko nedoumica i pitanja u vezi sa ovim kreditom, a da bismo mogli uopšte da govorimo o tome da li postoji potreba za ovakvim nečim morali bi da imamo kvalitetnu analizu i kvantitativnu analizu koliko smo mi do sada para potrošili na kredite za modernizaciju javne uprave. Tokom prethodnih 15 godina ovaj parlament je ratifikovao više međunarodnih ugovora o zajmovima za modernizaciju javne uprave koji se sigurno mere više stotinama miliona evra. Nismo čuli, ali bi trebalo da čujemo kakve efekte smo postigli tim međunarodnim ugovorima, zajmovima za modernizaciju javne uprave. Bili su raznorazni projekti, edukacije, smanjenje broja zaposlenih, povećanje, elektronska uprava itd, itd, mi i dan danas imamo stalno izgovore da nam je javna uprava neefikasna, da nam je preskupa, da je samim tim i država skupa, stalno uzimamo neke nove kredite, i imamo i dalje neefikasne javne uprave. Da li je ovaj zajam svrsishodan, da li je potreban i kakve efekte smo do sada imali od uzetih zajmova? Koliko nas sve to košta i šta smo time postigli? Dakle, da bismo mogli da imamo jasnu sliku da li treba da podržimo ovaj sporazum o zajmu moramo da znamo šta smo do sada uradili, šta ćemo sa ovih dodatnih 69 miliona evra da postignemo. Koji su to efekti? Da li će biti boljitka kada potrošimo te pare? Da li ćemo imati efikasniju i jeftiniju javnu upravu da to bude korisno po građane? Nemamo nikakav odgovor na to, pa bi bilo vrlo svrsishodno da nam ministar kaže koju reč o tome. Drugi sporazum o kome će govoriti jeste kredit o zajmu, odnosno ugovor o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razboj Abu Dabija za budžetsku podršku. Ministar Vujović je rekao da je iznos tog kredita milijardu dolara, a u materijalu koji smo dobili piše da je zajmodavac Fond za razvoj Abu Dabija daje zajmoprimcu Republici Srbiji iznos od tri milijarde 673 miliona dirhama, nacionalne valute Ujedinjenih Arapskih Emirata. Pretpostavljam da je ekvivalent, milijardu dolara, ali prosto, ovde piše da se mi pozajmljujemo u arapskim dirhamima. To je prva nedoumica, odnosno netačna činjenica. Druga stvar, koja je takođe ovde vrlo sporna, ovaj sporazum o finansijskoj podršci, odnosno zajmu je potpisao ministar spoljnih poslova gospodin Dačić. Prema Ustavu i prema Poslovniku o radu Vlade, Zakonu o Vladi, jasno je određen delokrug rada pojedinih ministara i koliko znam sporazumi o zajmovima su u direktnoj nadležnosti ministra finansija, a ne ministra spoljnih poslova. Ali, to je više formalna činjenica, nego suštinska, ali i to zahteva jedno obrazloženje zašto niste vi potpisnik u ime države Srbije, nego ministar spoljnih poslova. Treća važna stvar koja treba da se razjasni jeste, govorili ste o tome da je kamata koja će biti za ovaj zajam u iznosu od 2,25% vrlo povoljna i da je ona trenutno najpovoljnija na tržištu, mi nemamo razloga da ne verujemo, ali imam jedno dodatno pitanje. Obzirom da se pozajmljujemo u dirhamima i da je period otplate ovog duga 10 godina, odnosno posle pet godina počeka i pet godina otplate, znači do 2026. godine imamo li mi kao država i vi kao ministar finansija validnu procenu kretanja valute dirhama za narednih 10 godina. Da li će ovih 2,25% koja je u ovom trenutku povoljna kamata na kraju tog desetogodišnjeg perioda da bude povoljno po nas? Da li će taj dirham da ostane u odnosu na dolar u istom nivou ili će možda da poraste, ili će možda da padne, otkud znam, možda i padne. Obzirom da se radi o Emiratima, zemljom koja je u ekspanziji, koja ima ogromne rezerve nafte, logično je razmišljati u pravcu da će dirham da jača i logično je razmišljati u pravcu da ćemo mi, posle desetogodišnjeg perioda da imamo mnogo veću kamatu na osnovu, odnosno mnogo veći iznos da vratimo u dolarima, ako se recimo desi situacija da dirham ojača, nego što je to ovih 2,25% kamate koja je u ovom trenutku povoljna. Pa, će možda se desiti, ja kažem možda, hipotetički će se desiti da za deset godina ono što ćemo da reprogramiramo sada sa 7% kamate, rekli ste dolarski krediti 7% kamate, da sa deset godina možda sa rastom dirhama to bude 15%, pa smo onda sami sebi skočili, odnosno napravili medveđu uslugu. Dakle, to su sve pretpostavke, ali nam je važno da znamo da li postoji validna procena Narodne banke, Ministarstva finansija, kako će se kretati dirham u narednih 10 godina, jer je ovde zajmodavac direktno, isključivo se ogradio da će se vraćati u dirhamima, a ne u dolarima. Dakle, to su važne činjenice koje treba da znamo. Hajde malo da prokomentarišemo i to zašto mi uzimamo kredite, kada nam tako dobro ide i kada nam je stanje u budžetu sjajno? Imamo izveštaj koji je Ministarstvo finansija i Vlada, odnosno Ministarstvo finansija predalo Vladi, a Vlada usvojila i poslala svakom narodnom poslaniku. Mi smo to dobili, izveštaj o realizaciji izvršenja budžeta Republike Srbije od 1. januara do 30. juna 2016. godine, gde piše da su prihodi i primanja ostvareni za period prvih šest meseci, u ukupnom iznosu 498 milijardi dinara ili skoro 50% od planiranog, a da je ukupno izvršenje budžeta, u smislu rashoda i izdataka za period 1. januara do 30. juna 2016. godine 501 milijarda. To je zvaničan izveštaj koji smo mi dobili od Ministarstva finansija, odnosno Vlade. Kada preračunate 501,9 minus 498, ispada da je država Srbija za prvih šest meseci bila u deficitu, nekom malom doduše prema planiranom, od četiri milijarde dinara. Svi novinski natpisi, konferencije za štampu našeg premijera su bili da je država Srbija u prvih šest meseci u suficitu 22 milijarde, pa za prvih osam meseci 30 milijardi, evo za prvih devet meseci smo dobili, takođe zvaničan izveštaj koji se poklapa i sa onime što je rečeno u javnosti, da je suficit 28 milijardi dinara. Prvo me interesuje, kako mogu da budu kontradiktorne informacije, odnosno ne poklapajuće da je zvaničan izveštaj da smo u minusu četiri milijarde, a na konferencijama za štampu se priča o suficitu od 22 milijarde? Dakle, neko ovde laže. Sada ko laže, to će te vi pre da nam kažete. Takođe, nije logično činjenica da su uzimaju krediti kada smo u suficitu, valjda se taj suficit koristi ili za podsticaj privrede, ili za vraćanje postojećih dugova koje imamo, ali ako je obrazloženje da je to za reprogramiranje nekih dugova, to možemo da razumemo. I ono što je najspornije u ovoj objedinjenoj raspravi, jeste ratifikacija međunarodnog sporazuma o osnivanju fonda za zapadni Balkan. Gospodin Dačić, je u uvodnom ekspozeu rekao, da treba da vodimo računa o terminologiji i da ovde potpisnice ovog sporazuma nisu države, već su to ugovorne strane, a ugovorne strane su Vlada Republike Albanije, BiH, Kosova sa zvezdicom, Republike Makedonije, Crne Gore, Republike Srbije, u daljem tekstu ugovorne strane. Ugovorne strane se ovde samo definišu kao skraćenice, inače su, naravno Vlade republika koje sam pomenuo, odnosno države potpisnice ovog sporazuma i naravno da je ovo međunarodni sporazum. Da je to tačno, piše i u obrazloženju, da kaže da je ustavni osnov za donošenje zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan sadržan u odredbi člana 99. kojim je propisano da Narodna skupština potvrđuje međunarodne ugovore. Dakle, ovo je međunarodni ugovor između država koje sam nabrojao, a između ostalog i Kosovo se ovde tretira kao država. Vaše obrazloženje da smo mi dali izjavu u kojoj kažemo da to Kosovo sa zvezdicom ne prejudicira stav da je to država, a inače prihvatamo da potpisujemo taj sporazum sa državama i Kosovom je potpuno smešno. Dakle, međunarodni ugovor se odnosi samo na države. Potpisivanje sporazuma međunarodnog sa vladama pomenutih zemalja, gde su potpisnici ministri spoljnih poslova, u ovom slučaju je potpisala gospođa Joksimović, ali ne sumnja da bi ste potpisali i vi da ste bili u toj poziciji je direktno učešće Vlade Republike Srbije i države Srbije u instaliranju nezavisnosti naše južne pokrajine. Takođe, obrazloženje kojim kažete da je to na osnovu sporazuma koji je 2012. godine potpisao Borko Stefanović, a ratifikovala ga Vlada u kojoj ste vi bili prvi zamenik, potpredsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova, i da vi nemate tu odgovornost je takođe više nego smešna. Vi ste učestvovali direktno u toj Vladi, davali joj legitimitet i glasali na toj Vladi da se taj regionalni, dogovor o regionalnom predstavljanju ratifikuje, kao što ste vi direktno 2013. godine potpisali Briselski sporazum u kome ste ukinuli institucije države Srbije na Kosovu, ukinuli organe države Srbije na Kosovu, naterali naše predstavnike da izađu na nelegalne šiptarske izbore po šiptarskim zakonima, a ne po zakonima države Srbije. Na kraju krajeva, ja nisam čuo za slučaj da ministar spoljnih poslova jedne zemlje koja je suverena i koja smatra da je Kosovo deo njene teritorije, to znači da ministar spoljnih poslova i Kosova i Metohije, potpisuje sa ministrom spoljnih poslova tzv. „Kosova“ sporazum o osnivanju nekakvog fonda. Ima li većeg dokaza ili većeg poniženja za državu Srbiju od stavljanja potpisa i formiranja ovakvog jednog fonda koji direktno potvrđuje da mi pristajemo da potpisujemo sporazume sa svojom pokrajinom na međunarodnom nivou, prihvatajući njenu nezavisnost. To je onaj puzajući projekat priznavanja nezavisnosti Kosova i ta izdajnička politika je krenula od 2008. godine na dalje. Korak po korak, potpisivanjem jednog po jednog međunarodnog sporazuma i ugovora, prijemom Kosova u Olimpijski komitet, gde država Srbija nije ni na koji način reagovala, sramnim prijemom Kosova u Međunarodnu odbojkašku federaciju pre dve nedelje, a da država Srbija ni na koji način nije reagovala, gde je Španija bila protiv, a predstavnik Srbije bio uzdržan. To je najbolji mogući dokaz da je ova vlast, kao i ova prethodna, direktni saučesnik u pravljenju nezavisnog Kosova. Ovo što imamo danas ovde mora da se povuče iz procedure jer je protivno Ustavu, jer država Srbija i njen najviši predstavnički organ Skupština nemaju prava da ratifikuju ovakve sporazume u kojima se tretira deo njene teritorije kao posebna država. Hvala.
Reč ima Zvonimir Stević. Po Poslovniku.
Poštovana predsednice, uvaženi potpredsedniče Vlade, ministre spoljnih poslova, ministre finansija, reklamiram povredu člana 106. Niko ne može da govori na sednici Skupštine pre nego što zatraži i dobije reč od predsednika, odnosno suština reklamacije ovog člana je da govori o temi dnevnog reda. Zbog zbunjivanja javnosti i iznošenja dezinformacija da je nekakvim sporazumima, Briselskim sporazumom, da su ugašene institucije na KiM, kao čovek koji dolazi sa KiM, ovde je izrečena neistina i određene zabune kod naroda na prostoru KiM se stvaraju. Prethodni kolega je zaboravio, on nama spočitava da smo mi učestvovali u nekakvim nelegalnim izborima, da smo primorali narod. Želim da ga podsetim da njegova stranka posle polovine 2000. godine, ko je bio u institucijama vlasti na KiM ispred koalicije „Povratak“? Čiji su to bili predstavnici? Dalje, na KiM i danas, pored svih potpisanih sporazuma, podržano je zdravstvo u sistemu zdravstva države Srbije, podržano je obrazovanje u sistemu obrazovanja Srbije. To funkcioniše na prostoru KiM. Mi imamo 29 lokalnih samouprava. Podržano je pravosuđe, itd, i druge institucije. Mislim da nije u redu i da je nekorektno, posle 16, 17 godina se izašlo na izbore i narod je pokazao svoju volju i svoje opredeljenje i svoju energiju i opredelio se preko 80% …
Hvala. Dve minute, zahvaljujem. Ne mogu da imam ulogu tu koju očekujete od mene, da ispravljam podatke koje iznosi poslanik koji govori. Da li je govorio tačno ili ne, tu ste vi kao poslanici da replicirate i objasnite. Ja stvarno ne mogu u tom smislu da povredim Poslovnik. Reč ima Boško Obradović.
Poštovani ministri sa saradnicima, poštovana predsedavajuća, kolege, želeo bih da, naravno, kao i svi govorim iz dva dela, pošto je tako pomalo nakaradno i na silu ova tematika ubačena u istu tačku dnevnog reda, tj. u isti zajednički pretres. Pre svega, da kažem nešto o zajmovima, jer sve što se tiče zajmova, kada je u pitanju ova Vlada, neodoljivo podseća na prethodnu Vladu i režim Borisa Tadića, koji je napravio te prve korake u zaduživanju države, enormnom zaduživanju države. Ali, ne može se reći da vi niste napravili još veće korake i da ste prestigli Borisa Tadića u procentu zaduženja i zaduženosti države. Zaista se u mnogim oblastima našeg života može reći da ste vi nastavili putem DS i Borisa Tadića, a da ste u mnogo čemu prevazišli. Uprave u ove naše današnje dve teme, koje se tiču zaduživanja države i koje se tiču učestvovanja u priznavanju nezavisnog Kosova, vi dajete značajan doprinos tome da se može reći da ste nadmašili Borisa Tadića. To je posebno karakteristično kada se tiče ovih novih zaduženja. Ne bih sada ulazio u detalje, poput toga, kao što je rekao ministar Vujović, da primera radi uzimaju kredit da bi poboljšali odluke Vlade. To je jedna od najgenijalnijih definicija koje sam skoro čuo. Ne možete bez kredita da poboljšate odluke Vlade. Ili, da se, recimo, zadužujete za sređivanje naše državne administracije, pa opet valjda ne možete da sredite državnu administraciju bez zaduživanja. Te dve stvari su totalno besmislene. Naravno, verovatno uzimate strane konsultante koji onda vraćaju te pare onima od kojih ste uzeli kredite itd. To je stari metod. Vi uzmete kredit, a taj kredit troši ili strani konsultant ili strana firma kojoj dajete posao. Tako da, em se zadužimo kod stranaca, em stranci uzmu sopstvene pare i vrte ih i vrate u svoju kasu. Dakle, taj metod znamo. Želeo sam nešto da kažem o ovom najlegendarnijem i najzanimljivijem zajmu koji se tiče vaših bliskih prijatelja iz UAE. Zaista mislim da vi, gospodine Vujoviću, i vi gospodine Dačiću, nemate pojma. Mislim, tako je rekao gospodin Vučić. Izvinjavam se, da budem precizan, da se pozovem na mišljenje predsednika Vlade Aleksandra Vučića, koji je rekao da njegovi ministri nemaju pojma. Da li je to tačno? Tačno je. Ja se slažem. Odnosno, sada je problem, ili oni stvarno nemaju pojma, kao što kaže Vučić, a njemu valjda treba verovati na reč, ili su oni otkrili nešto što nije smelo da se otkrije, da ovaj zajam služi za budžetsku podršku, za spasavanje budžeta, za održavanje likvidnosti, za spašavanje od deficita, jer je napravljena mantra koja traje mesecima unazad, da je budžet u suficitu, da je budžet stabilan, da je sve u redu sa javnim finansijama. Sada odjednom izađe, sad, ne znam ko je od vas dvojice kriv i na koga je premijer mislio da nema pojma, odjednom neko izađe i otkrije tajnu da nije baš taj budžet tako u suficitu, već da ima tu ipak nekog deficita i da mora da se uzme novi zajam i da mora nova budžetska podrška od zaduživanja i da mora novo zaduživanje itd. Ja razumem zašto je Vučić tako reagovao, jer je raskrinkana priča o suficitu i stabilnim javnim finansijama. Zato je rekao – nemate pojma. Ali, ako to nije tačno, onda je tačno da ministri nemaju pojma. Vučić je rekao. Čekaj, valjda kad Vučić nešto kaže, mora da se sluša. Dakle, skuplja kamata za 0,25% u ovom novom zajmu koji uzimate. Sami ste priznali da su nepovoljni dolarski krediti ostvareni u poslednjih pet-šest godina. To mi je drago da priznajete da ste i vi učestvovali u tom enormnom i po nas veoma štetnom zaduživanju države. Jedino što je dobro što ste priznali je da postoje povoljnijikrediti od zapadnih kredita, pošto su za vas od 5. oktobra do danas sve zajedno postojali samo zapadni krediti. Evo, ispade da postoje i neki drugi krediti i neke druge strane sveta. Hvala bogu da je ova država počela da se okreće i drugim stranama sveta, da ne gleda samo na zapad kao jedini smisao života. Ono što ovde jeste problematično, recimo, gospodine ministre, jeste ta treba arbitražna strana u slučaju spora. To je Arapska liga. Ne vidim logiku ni toga. Ne znam šta moramo još da poklonimo UAE pored „Beograda na vodi“ da bismo dobijali ovako povoljne zajmove? Takođe, ne znam za šta ćete upotrebiti ovaj zajam? Kada biste ga upotrebili u razvoj domaće privrede, razvoj domaće poljoprivrede, u razvoj poljoprivrednih industrijskih kombinata, u obnovu naše industrije poljoprivredne mehanizacije, u podršku našem zadrugarstvu, u malim i srednjim preduzećima, ja bih apsolutno digao uvek ruku za takav zajam, za takav kredit, koji će konačno da bude upumpan u naše bankarstvo i biti upumpan u naše domaće firme. Više krediti za održavanje budžeta, za lepšu sliku Vlade u javnosti, za nešto što smo dužni nekome zbog nečega, zbog pritisaka ovoga ili onoga, zbog ne znam kakve ucenjenosti, jednostavno više nemaju smisla. To smo videli od 5. oktobra 2000. godine do danas i to nas je dovelo u ovu tačku prezaduženosti. Čuli smo od guvernera NBS Jorgovanke Tabaković, još u martu 2014. godine će biti formiran kontrolni organ za trošenje onog prethodnog zajma od UAE. Da li je ikada formiran, gospodine Vujoviću, taj kontrolni organ i šta je utvrdio? Kako smo trošili te pare? Na šta su otišle? Naravno da nikada nije formiran. Kada danas pitate Jorgovanku Tabaković - šta je sa kontrolnim organom, ona kaže – nemam pojma, pitajte Ministarstvo finansija. Znači, foliranje, mislim, što je inače jedna od karakteristika SNS u politici. Dakle, imamo problem sa svim ovim zaduženjima, zato što se zadužujemo u stranim valutama, zato što rizikujemo kursna razna kretanja zbog kojih smo inače, onaj čuveni finansijski genije Lazar Krstić nas je koštao 800 miliona evra zbog nepoznavanja valutnih razlika i drugih problema koje smo imali, minus u budžetu, pa da se to čisto ne ponovi sa ovim dolarima, gospodine ministre. Znate vi dobro o čemu pričam i kakvo je stanje dolara na svetskom tržištu i koliki je naš javni dug u dolarima. A, naravno, kada dajete ovo bankama i posredujete da banke dobiju povoljne kredite za mala i srednja preduzeća, zaboravljate da će banke da uzmu svoje dodatne provizije. Koja je tu uloga onda podrške malim i srednjim preduzećima? Nađite drugi način. Ja sam vam već savetovao primarnu emisiju, strogo kontrolisano štampanje državnog novca koji upumpavate u domaće bankarstvo i domaću privredu. Nikada mi niste odgovorili zašto nisam u pravu da je to povoljnije od ovih vaših zajmova. Evo, vi ste veliki ekonomista, obišli ste čitav svet. Odgovorite mi zašto primarna emisija strogo kontrolisana državnog novca, koja se ulaže ne u punjenje budžeta …
Budite ljubazni, malo o dnevnom redu.
Da se vratimo onda na dnevni red, pošto je očito primarna emisija tabu tema za vladajuću koaliciju.
Pa znate kada je to bilo, kada smo bili deca.
Samo želim da kažem sledeće. Nije u redu da ovde sav teret ovih zajmova, a da ne govorim o ovom priznanju Kosova i stvaranju velike Albanije snose Dušan Vujović i Ivica Dačić. Ovde bi trebalo sa nama da bude i Aleksandar Vučić i da SNS preuzme na sebe odgovornost svega ovoga što se radi. Nemojte, molim vas, sad je kriv Ivica Dačić ili sad je kriv Boris Tadić. Srpska napredna stranka kada pomene ime Borisa Tadića, svi da ustanete i da mu se poklonite. On vam je formirao stranku, dao vam pare, dao vam poslanike.
Poslaniče, sad dve poslaničke grupe omalovažavate i dve partije, nema smisla.
Da se vratim onda na …
Bio bi red da se vratite, ako možete, ali izgleda da ne možete, jer vi volite o svemu i svačemu samo ne o onome o čemu parlament raspravlja. I Boris, i predsednik SNS, i tandara mandara, hajdemo na dnevni red.
Prosto smatrao sam da nije korektno ako je Tadić pomogao toliko stvaranju SNS …
Eto, odoste vi u zaborav. (Boško Obradović, s mesta: Šta sam sada uradio?) Znate šta, postoje tribine i onda ljudi govore šta hoće. Postoji parlament i onda ljudi političku temu mogu široko da objašnjavaju, ali moraju da budu u okviru dnevnog reda. Mi imamo konkretne sporazume. (Boško Obradović, s mesta: Razumem. Prihvatam.) Znam, ali ja vam vratim reč i vi opet. (Boško Obradović, s mesta: Popraviću se.) Ne možete vi nikako da se popravite, nego samo se uključite.
Hvala, predsedavajuća. Ono što ću iskoristiti u ovom drugom delu govora, pošto sada moram preći na potpuno drugu temu, jeste ovo potvrđivanje Sporazuma o formiranju Fonda za zapadni Balkan. Mislim da separatistički režim u Prištini može da slavi današnji dan kada Skupština Srbije praktično raspravlja o priznanju nezavisnog Kosova. Formiranje Fonda za zapadni Balkan u kome između pet suverenih i priznatih država UN imate i šestu koja ne postoji, koja je lažna, koja je separatistička i teroristička tvorevina, a vi sa njom sklapate ugovorni odnos, nije ništa drugo nego priznanje nezavisnog Kosova. Ja razumem šta je politika ove i prethodne Vlade. Vi niste više na onoj čuvenoj devizi – mi ne priznajemo Kosovo, kao nezavisnu državu. Vaša nova deviza je – mi ne priznajemo da priznajemo nezavisno Kosovo. Dakle, ja prosto ne očekujem da ćete vi priznati da ste priznali nezavisno Kosovo, ali ja sam obavezan da kažem da se ovakvim koracima direktno saučestvuje u stvaranju i podržavanju stvaranja tzv. nezavisnog Kosova. Znači, ako vi pravite međudržavne ugovore, hajde da vidimo šta kaže vaše obrazloženje, gospodo, važe obrazloženje kaže da ustavni osnov za donošenje zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan sa statutom Fonda za zapadni Balkan, sadržan u odredbi člana 99. stav 1. tačka 4. Ustava Republike Srbije kojom je propisano da Narodna skupština potvrđuje međunarodne ugovore kada je zakonom predviđena obaveza o njihovom potvrđivanju. Tačka. Šta to znači? Da je ovo međunarodni ugovor. Među kojim to narodima? Među kojim to državama? Čekajte, ljudi, nemojte više da se igramo politike. Recite, mi smo za nezavisno Kosovo, EU nas ucenjuje, moramo to da prihvatimo na daljem putu u EU, nemamo kud, mi žrtvujemo Kosovo jer nam je bitniji Brisel, i to je to. Budite iskreni jednom u istoriji vaše političke karijere, i to je politika. Mislim to je politika LDP već 10 godina, niste vi ništa novo osmislili, vi ste nastavili politiku LDP. Prema tome, ja vas molim, prvo, da ova tačka dnevnog reda bude skinuta sa dnevnog reda, jer jednostavno negira Ustav Republike Srbije, negira preambulu tog Ustava i priznaje nezavisno Kosovo. Ima još opasnija stvar od toga, sa ovom tačkom dnevnog reda mi počinjemo da saučestvujemo u stvaranju velike Albanije. Nije dovoljno samo nezavisno Kosovo. Sad EU od nas očekuje da idemo ka velikoj Albaniji, pa zato pravimo put Niš-Priština, pa dalje za Tiranu, za Drač. To nije ništa drugo nego autoput velike Albanije ili možda NATO koridor između Jadranskog i Crnog mora. Ovim Fondom za zapadni Balkan, kome je, ne zaboravite, sedište u Tirani i kaže, gospodine Dačiću, lepo na jednom mestu ovde u poglavlju 3. statuta, organizaciona struktura - glavna tela fonda su konferencija ministara spoljnih poslova. Čekajte, kojih ministara spoljnih poslova? Da li su, gospodine Dačiću, vi ste završili te političke nauke, spoljni poslovi u nadležnosti autonomnih pokrajina ili su spoljni poslovi u direktnoj nadležnosti nezavisnih samostalnih i suverenih država? Znači, ako vi sedite sa ministrom spoljnih poslova lažne šiptarske države Kosovo, vi ste priznali Kosovo. Ako vi sa njim potpisujete ugovorni odnos i formirate zajedno Fond za zapadni Balkan, vi direktno učestvujete u priznanju nezavisnog Kosova, a posebno možemo da govorimo o tome što saučestvujete i u projektu velike Albanije, a za to vreme pošto ste vi ministar spoljnih poslova i imate u svom opisu posla jednu mnogo važnu stvar za koju ćete uvek dobiti podršku Srpskog pokreta Dveri, ali morate malo da pomerite stvari sa mrtve tačke, a to je odnos prema Srbima u regionu i rasejanju. Imate u Zakonu o Srbima u regionu i rasejanju iz 2009. godine budžetski fond za Srbe u regionu i rasejanju i piše nula u tom budžetskom fondu. Hajde taj fond da napravimo. To je fond koji nama treba. To je naš fond za Balkan, fond srpskih integracija, fond podrške Srbima u regionu i rasejanju, fond ujedinjavanja srpskih zemalja na Balkanu. To nas zanima, a ne velika Albanija. Veliku Albaniju ostavite velikoalbanskim političarima. Oni ionako rade na tome veoma uspešno. Mi njima da pravimo puteve. Mislim, dobro, može taj put, nekada je bio Boro i Ramiz, a sada može da bude Aleksandar i Edi, recimo, naziv tog autoputa. Nije to poenta…
Da li umete nešto malo o dnevnom redu? Potpuno sam se izgubila slušajući vas.
Vrlo kratko ću izvesti zaključnu poentu koja objedinjava sve ove tačke dnevnog reda. Ništa niste odstupili od politike bivšeg režima, kako ga vi zovete, Borisa Tadića. Nastavljate taj put. Dalje, zadužujete državu kroz niz novih zajmova, ne ulažete te pare u razvoj domaćeg preduzetništva, domaće privrede i poljoprivrede, što bi imalo smisla zaduživati se. Dajete podršku budžetu, spašavate se od deficita, a hvalite se da imate suficit i da vam je budžet stabilan. Ko zna šta ste još dužni Ujedinjenim Arapskim emiratima, izuzev poklanjanja zemljišta „Beograd na vodi“ i niza drugih stvari koje ste im dali? Sa druge strane, u potpunosti zanemarujte naše srpske nacionalne i države interese na KiM i na prostoru širem od države Srbije. Ne zaboravite, imamo naše srpske nacionalne i države interese na prostoru čitave bivše Jugoslavije, ne samo u Srbiji. Naš narod živi u svim bivšim jugoslovenskim republikama. Naš narod je proteran sa vekovnih ognjišta. Vi time treba, gospodine ministre, da se bavite, a ne Fondom za zapadni Balkan. Šta se radi u tom Fondu, kao razmena mladih, studenti, obrazovanje? To možete i bez Fonda za zapadni Balkan. Razmenjujte mlade i studente. Ko vam brani? Nemojte praviti veliku Albaniju. Nemojte priznavati nezavisno Kosovo. Znači, to je ono što je naš problem sa čitavom ovom vašom pričom. Ja razumem, vi ćete reći – ja se ništa nisam pitao u Vladi Borisa Tadića, Mirko Cvetković me ništa nije pitao, donosio je odluke bez mog pitanja, a Aleksandar Vučić vas nešto pita? Dakle, nemojte se izvlačiti od odgovornosti. Stanite iza Briselskog sporazuma. Stanite iza tog priznanja nezavisnog Kosova. Recite, da, naša Vlada je uradila taj hrabar čin za koje se u svoje vreme zalagao još Čedomir Jovanović, ali mi smo to sproveli. Dakle, to je sada poenta priče. Kome treba Fond za zapadni Balkan? Koji je naš srpski interes u svemu tome? Da li smo napravili neki fond za srpske integracije? To je pitanje koje ja vas pitam, a vi imate i tu nadležnost. Nemate nadležnost samo da pregovarate sa separatističkim režimom u Prištini, nego imate i nadležnost da brinete o svim Srbima u regionu i da povezujete Srbe u regionu. Gde vam je skupština Srba u regionu i rasejanju? Gde vam je budžetski fond za Srbe u regionu i rasejanju? Nema ga. Gde vam je direktor kancelarije, odnosno uprave u vašem ministarstvu za Srbe u regionu i rasejanju? Nema ga dve godine. Čekajte, ne može valjda velika Albanija biti prioritetnija u spoljnoj politici Srbije od srpskih integracija na Balkanu? (Narodni poslanici Srpske napredne stranke dobacuju.) Ja, naravno, razumem nervozu u redovima SNS, ali pustite opoziciji da kaže šta ima.
Tako je. Samo vi recite.
Dve godine, gospođo predsedavajuća, nije došlo KiM na dnevni red Narodne Skupštine Republike Srbije. Sada kada je došlo u fusnoti nekog tamo međunarodnog, međudržavnog sporazuma, vi ga ubacite u jednu zajedničku pretresnu tačku sa pet zajmova. Znači, pustite nas da govorimo o KiM i da put kojim ste krenuli nije dobar, da je to put odustajanja od srpskih nacionalnih i državnih interesa, da je to put kojim vi, zbog ovog katastrofalnog, pogubnog puta u EU, žrtvujete mnogo naših nacionalnih i državnih interesa. Dakle, ja vas molim ako nije bio dobar bivši režim Borisa Tadića nemojte ići putem Borisa Tadića. Ako je taj režim bio loš, pa radite suprotno od tog režima, nemojte nastavljati putem koji je zacrtao taj režim, nemojte uzimati kadrove tog režima. Dakle, morate jednostavno se opredeliti. U tom smislu očekujem da će ministri dati detaljan odgovor na ovo pitanje i da će nam pokazati zbog čega, zapravo, mi treba da uzmemo te zajmove, gde ćemo da ih uložimo, da će da poraste domaća proizvodnja u Srbiji ili ćemo da podignemo na mnoge domaće banke? I gde ćemo to da imamo interes od Fonda za zapadni Balkan koji će da reši bilo koje srpsko pitanje na Balkanu, koji će da pomogne bilo kom Srbinu na Balkanu? Mi da pomažemo u stvaranju nezavisnog Kosova, i da pomažemo stvaranju velike Albanije nećemo. Hvala vam. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.) (Vladimir Orlić, s mesta: Poslovnik.)
Polako, ima puno replika. Prvo ministar, pa ćemo redom ići po replikama, pošto je prozvao sve partije ovde. (Zoran Krasić, s mesta: Vjerice nas niko nije spominjao.) Vas radikale niko nije spominjao. Vladimir Orlić, samo neka se prijavi.
Hvala, gospođo predsednice. Osećam potrebu da ukažem na sadržaj članova od 106. do 109. Vi jeste reagovali prilikom izlaganja prethodnog govornika, ali smatram zbog svega onoga što se desilo, potrebnim da se još jednom podsetimo sadržaja ovih članova. Prvo priča o dnevnom redu, što se ovde ne dešava konstantno i nakon dežurnih patriota pred izbore, sada se i ovaj čovek pridružio pričama o svemu, osim o onome što je stvar dnevnog reda. No, 107. dosta važnije dostojanstvo ovog doma koje je narušeno bezmalo svaki put kada taj čovek nešto kaže ili uradi u ovoj sali, i koji je nakon upozorenja to nastavio da radi, što ima veze sa članovima 108. i 109, ali, ja ću probati da ovo odradim koliko god je mirno, pošto vidim da je upravo sukob ono što bi taj čovek najviše želeo, i zbog toga on upravo sve to što radi. Dakle, mislim da je potrebno, ako hoćemo da očuvamo dostojanstvo ovog doma da se tom licu direktnije stavi do znanja da ono ponašanje koje ovde demonstrira nije za Narodnu skupštinu Republike Srbije. Maniri sa dna kace, gospodo, nemaju mesto u sali ovog visokog doma. To se možda radi ispred zadruge ili ispred nekog podruma pića, to nije nivo za ovo mesto ovde, to je prva stvar. Druga stvar, kada se sa toga sastružu sve naslage uvreda i otrova od kojih se oblikuju te reči, ostaje jedno potpuno ništavilo, jedna beskrajna praznina, kao ogledalo ko te reči iznosi ovde, i čoveka koji nije u prilici da nama ovde drži lekcije, jer šta god o sebi mislio, neće nama pominjati nacionalni interes Srba ljubitelj Franje Tuđmana. Ja ne tražim da mi o ovome glasamo, ja tražim da se suzdržim u reakcijama, iako jedina opravdana reakcija je gađenje. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Gorica Gajić.
Poštovani predsedavajući, reklamiram povredu Poslovnika član 107. drugi stav, na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku korišćenje uvredljivih izraza. Pogotovo ovde kažem, kolega iz SNS je ovde rekao taj čovek, neki čovek, smatramo da je to uvredljiv izraz za narodne poslanike. Hvala.
Znate šta, prvo ta odredba Poslovnika je već reklamirana, kolega Orlić je reklamirao, nije mogao da napravi novu povredu Poslovnika dok ukazuje na povredu Poslovnika. To što je neko čovek, taj čovek je sa vama na listi bio, iako je vaša stranka jedna od potpisnica CEFTE, sličnog sporazuma, ali to je njegov problem i on to ne zna, ili zna. (Boško Obradović, s mesta: Replika.) Gospodine Obradović, po kom osnovu? (Boško Obradović, s mesta: Ja sam „taj čovek“.) A, vi ste „taj čovek“, ali na povredu Poslovnika nema replike, žao mi je. (Boško Obradović, s mesta: O meni je govorio.) Pa nema. Sačekajte da replicira. Po kom osnovu vi kolega Šaroviću? (Nemanja Šarović, s mesta: Poslovnik) I vi po Poslovniku, izvolite.
Gospodine Arsiću, povređen je član 107. Narodne skupštine.
Ne možete kolega Šaroviću. Vi ste treći na taj član 107. (Nemanja Šarović, s mesta: Ja sam se javio prvi, pa je gospođa Maja resetovala sistem i rekla da je zapisala.) Ali niste bili po Poslovniku, ne vidim ovde. Vidim gospodina Vujovića da se javio kao ministar, Marko Đurišić se javio, Aleksandra Tomić, Nemanja Šarović, jeste. (Nemanja Šarović, s mesta: Pitajte sekretara.) Znam, ali već je ukazano na tu povredu Poslovnika. Treća povreda istog člana. (Nemanja Šarović, s mesta: Onda član 106.) Zatražite reč onda.
Član 106. kaže da govornik može govoriti samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Gospodin Boško Obradović je govorio o mnogim stvarima, između ostalog je govorio o tome ko je koju stranku formirao. Pa je na primer rekao da je Boris Tadić formirao SNS. Ja se sa tim slažem, ali pitam gospodina Boška Obradovića – kako mu to nije smetalo kada je sa istom tom SNS protestovao protiv režima Borisa Tadića? Onda ga pitam – kako mu nije smetala politika LDP i DS koja kako kaže, propagira veliku Albaniju, kada su bili potrebni da njega na silu uguraju u Skupštinu da im obezbede glasove? Pa ga pitam – kako to mu smeta politika SNS, a nije mu smetala uloga SNS i većine u RIK koja je omogućila da oni danas budu tu? Ja ću vas podsetitida je upravo ta većina SNS glasala za poništavanje rezultata na određenim biračkim mestima, što je omogućilo da ga u drugom krugu Radulović, Čanak, Tadić, Čeda Jovanović i ostali svojim glasovima na silu uguraju u NSRS. Prema tome, ako se neko poziva na doslednost, onda treba da bude dosledan do kraja i da govori o svemu. Mi iz SRS mislim da smo jedini koji se mogu pohvaliti time da vode doslednu politiku 25 godina. Ako napadate Ivicu Dačića za promenu koalicionih partnera, onda pođite od sebe. I vi ste bili spremni da uđete u tu Vladu. To što vas nisu hteli, to je vaš problem, ali nemojte onda da napadate druge.
Zahvaljujem kolega Šaroviću. Smatram da nije član 106. Poslovnika prekršen. Ako je tačno to što ste rekli za glasanje u RIK, ne znam, ali verujte bilo bi jako dosadno ovde u parlamentu da gospodin Obradović nije poslanik. (Boško Obradović, s mesta: Hvala.) (Nemanja Šarović, s mesta: Vi ste ga zato stavili. Pozdravljam.) Baš zato, vidite kako znate. Reč prvo ima ministar dr Dušan Vujović.
Ja ću iskoristiti priliku da odgovorim na neke sugestije koje čini mi se, je rekao gospodin Lapčević, ako sam dobro zapisao i da dam svoje komentare na diskusiju gospodina Obradovića. Neće biti ličnog obraćanja. Znači pitanje koliko je do sada potrošeno na modernizaciju javne uprave i kako je uopšte ovaj kredit vezan za modernizaciju javne uprave? Svaka reforma uključujući javnu upravu iziskuje troškove koji se obično ispoljavaju u postojećim stavkama u budžetu. Neke stvari dobijamo kao poklon od mnogih. Recimo, radimo tzv. horizontalnu i vertikalnu analizu, radimo kompletan katalog novih radnih mesta, radimo kompletan novi sistem nagrađivanja. Za to će trebati jako mnogo truda da radimo kompletan novi sistem matrica nagrađivanje u javnom sektoru, znači, to su zamašne operacije. U Ministarstvu finansija se sada nalazimo u drugoj fazi tog posla, gde smo prve analize već dobili i sada treba na osnovu toga da uradimo akcione planove šta da radimo ove godine, a šta u naredne dve, tri godine, recimo, temeljna reforma poreske administracije, jedan takav dokument. To na zapadu košta stotine i stotine hiljada evra, to iziskuje vreme ljudi u poreskoj administraciji, vreme ljudi kod nas, mi moramo, a vi znate po našim zakonima da biste bilo šta menjali, morate da imate novu sistematizaciju koja će predvideti i drugačiju organizacionu šemu i svako mesto. Znači, prvo iziskuje ogromne troškove. Drugo, sredstva ovog kredita koje ste pomenuli i koji se odnosi na podršku reformi javne administracije nisu vezana za te troškove. Ona su namenjena za opštu budžetsku podršku, imajući u vidu da reforma izaziva troškove, dopunski deo toga koji svi znate, a koji nije mnogo popularan da se pominje, a to su troškovi otpremnina i premeštanja ljudi, i prekvalifikacije ljudi. Recimo, mi želimo da u poreskoj administraciji prebacimo 1.500 ljudi sa postojećih poslova koji nisu usmereni na povećanje poreskih prihoda, nego na ispunjavanja administrativnih procedura, da ih promenimo. Vi znate, recimo, horizontalna analiza je pokazala da imamo 15% ljudi na privremeni i povremenim poslovima i 30% ljudi koji se ne bave osnovnim poslom ministarstva, nego se bave administracijom i to na stari način. Znači, to su ogromni troškovi, to je objašnjenje da reforma ima trošak u budžetu. Vaše pitanje je potpuno umesno. Da li smo napravili analizu šta je do sada sve potrošeno. Možemo to da uradimo kao sastavni deo realizacije ovog projekta. Znači, biće čitav niz stvari koje se rade u ovom projektu. Što se tiče konkretnih stvari koje se pokrivaju ovim projektom, kao što se obično radi kod takvih projekata, vi imate matricu mera na strani 32, koja je priložena Zakonu o ratifikaciji, koja ima samo dva člana i prilaže se ceo ugovor o kreditu, a pored tog ugovora imate ceo dokument koji se ocenjuje ovaj kredit koji se nalazi na sajtu Svetske banke i na sajtu Ministarstava, gde je napisano do detalja šta sve on uključuje. Znači, ovde uključuje elemente promene, način organizacije i vrednovanja poslova u javnoj upravi, promene javnih nabavki i promeni sistema upravljanja javnim finansijama. Vrlo zamašna tema sa jako mnogo stvari. Mi smo izabrali nekih desetak pokazatelja na osnovu kojih ćemo ostvarivati te rezultate i dobijati sredstva. sredstva su ovde simbolična. Za ovaj obim poslova tih nekih 69 miliona evra, što mislim da je tamo zapisano kao 80 miliona dolara, koji su prebačeni u evre, će biti po 20 miliona u četiri naredne godine. To je jedna mrvica koja kompenzira povećani administrativni trošak kojim ćemo biti izloženi ako ovo budemo radili na pravi način. To je odgovor na pitanje - kako je to vezano. Vezano je i to vrlo jasno. Mi nismo jedina zemlja. To su sve zemlje u svetu tako uradile. Mnogi su imali i radne grupe. Bilo bi dobro da parlament formira svoju grupu koja će pratiti administrativnu reformu i pomagati u celom tom procesu. Drugo, što se tiče budžeta, podataka od neke, čini mi se, primećene nekonzistentnosti, reč je u stvari od dva perioda. Ovo je cifra koju ste pomenuli 498 i 501, deficit oko tri ili četiri milijarde se odnosio na 30. jun, a cifra o suficitu 22 miliona evra se odnosi na 30. jul. To nisu nekonzistentne cifre, samo je drugi period u pitanju. Proverio sam sa kolegama iz Trezora i kolegama iz budžeta. Znači, vi ste dobili izveštaj sa 30. junom, a cifra sa kojom ste citirali premijera se odnosi na 30. jul. Treće pitanje koje je čini mi se jako umesno i voleli bi da imamo mnogo više diskusije u tom pravcu to je pitanje valutnog rizika u ovom kreditu i svega ostalog. Razgovore o ovom kreditu smo počeli u februaru mesecu, pa je onda Vlada postala tehnička Vlada i mislili smo da nemamo mandat da nastavimo razgovore do formiranje Vlade i zato je to toliko odloženo. Taj Abu Dabi razvojni fond koji je sva ta sredstva preuzeo i upravljanje svim tim takvim kreditima u zemlji koja očigledno ima višak kapitala i koristi taj kapital i za investicione projekte i za strukturne projekte i za ovakve projekte podrške budžetu radi to na mestima na kojima oni smatraju da su važna. Možete da tražite zvaničnuinterpretaciju. Oni su smatrali, nisu samo međunarodne finansijske organizacije podržale srpski budžet. Imamo pare od EU, imamo pare od Ruske Federacije, imamo pare od svih međunarodnih organizacija, imamo pare i ove. Prema tome, mi tu nemamo diskriminaciju. Ko želi da podrži naš budžet u sklopu projektovanih deficita ovo su subvencionisane pare koje podrazumevaju da mi kvalitetno radimo. Nemojte da pravite od nečega što je nagrada za naš rad nešto što zvuči loše. Izvinite, ali moram da, kako to neko kaže u šali, odbijam insinuacije da tu postoji bilo kakav interes sem najvišeg časnog interesa. „Abu Dabi developent pan“ se profesionalizovao i ima međunarodni nadzorni odbor koji brine o tome da imaju „tripl ejl“ rejting. Između ostalog, prešli su i na lokalnu valutu da bi ojačali svoju valutu i njen rejting u svetu. Pažljivo smo gledali, od 1997. godine imaju fiksni kurs prema dolaru i po mojim procenama i narednih 10 godina će tako ostati. Oni ugovaraju prodaju naftu u dolarima. Prema tome, ovo je samo njihov pokušaj da dobiju puno priznanje u svetu i održavaju svoj rejting na ovaj način. Tu mislim da nikakvih planova nema. Da li postoji sinergija između toga i projektnih zajmova o kojima pričamo, to možete da interpretirate vi isto kao i ja. Ja mislim da postoji, ali mislim da je to pozitivna sinergija. Ako neko kao što nam Svetska banka daje pare i za podršku budžeta i daje nam pare za projekte, tako je i ovde. Zbog čega neko ko ima takva sredstva na raspolaganju ne bi to uradio? Ponavljam, i Ruska Federacija nas je podržavala i EU, i Svetska banka i Evropska banka. Između ostalog, ovaj kredit koji pominjete, drugi koji sam pomenuo, ima deo koji daje EU. Postoji tzv. „sektor badžet suport“ koji ide paralelno sa ovim kreditom Svetske banke i koji će vrlo skoro doći ovde takođe na ratifikaciju. Što se tiče veza između para koje idu na podršku budžetu i svega ostalog, mislim da je to nešto što je trebalo svima da bude očigledno. Ne bih želeo da moje pojašnjenje zvuči kao da nekom dociram, ako vi finansirate budžet i samim tim finansirate ceo sistem transparentnosti budžeta, pogledajte budžet koji je javni dokument, od prošle godine. U članu 3. imate deo finansiranja koji se odnosi na finansiranje deficita i posle toga imate deo koji se odnosi na finansiranje projektnih zajmova, sve do detalja. Planiramo da u narednom periodu to produbimo. Moram da objasnim ovo. Stalno se vraćamo na isto. Kako je moguće da vi postavite pitanje koje je u budžetu toliko detaljno, do bola detaljno napisano. Možemo da pojačamo izveštavanje, da pređemo na izveštavanje o performansama. Tu je dobrodošla vaša sugestija, kritika i sve ostalo, ali nemojte da kažete da nije jasno kako je. Protivrečnost. U sledećoj rečenici kažete – a tamo gde direktno koristimo sredstva da smanjimo marginu rizika i poboljšamo pristup malih i srednjih preduzeća u kreditiranju, a to je ovaj kredit Evropske investicione banke, tu kažete – to je za proviziju itd. Znate šta, ako ćemo na takav način da razgovaramo, ako ćete uvek da gledate na negativnu stranu, onda ne znam koje rešenje postoji. Jedna je opšta budžetska podrška koja preko ovoga recimo pomaže i subvencije u poljoprivredi i razvoj i zaštitu od poplava i sve živo što radimo u budžetu. Ta veza bi trebala da je očigledna svima. Da li se ona u realizaciji radi na najbolji način, da li možemo da radimo bolje, mislim da ćemo to pokušati tzv. programskim budžetiranjem da uradimo, da programi naprave tu vezu između deficita budžeta i svih programa i rezultata. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Marko Đurišić, ako je po tom osnovu zatražio reč.
Hvala poštovani predsedavajući. Hteo bih da odgovorim na tezu kolege Obradovića o tome da ova Vlada samo nastavlja politiku prethodne Vlade i gospodina Borisa Tadića, pošto te dve politike su nebo i zemlja. Potpuno se razlikuju i politike koju je vodila tadašnja Vlada i ova sadašnja Vlada i unutrašnje prilike. Kada su 2011. godine pregovori o dogovoru oko regionalnog predstavljanja tada opoziciona SNS je tvrdila da će poništiti sve te dogovore, da su ti dogovori izdajnički javno i organizovala je paljenja „Jarinja“, a tajno je očigledno govorila nešto drugo i tada je neke obaveze očigledno preuzela. Onda ministar ovde kaže, i meni je prosto neverovatno da nema reakcije na to, kaže kako je činjenica da mi danas ratifikujemo Međunarodni ugovor u parlamentu Srbije posledica toga što je Berlinski proces, da bi mogli da nastavimo, moramo da ratifikujemo sve dogovore. Ko je odgovoran za to što u Berlinskom procesu su postavljeni takvi uslovi pred Srbiju? Da li je odgovoran Boris Tadić za nešto što je započeto 2013. godine, Berlinski proces je započeo? Ko je odgovoran? Ko je bio premijer? Ko je bio u toj Vladi? Godine 2012. je postignut dogovor o regionalnom predstavljanju na regionalnim konferencijama, a ne da se potpisuju i u srpskom parlamentu i ratifikuju međunarodni ugovori. I to je posledica vaše politike. Pa onda ministar kaže jednu neverovatnu stvar, kaže – ja bih bio srećan da Kosovo sa zvezdicom traži članstvo u UNESKO-u. Kako možete da budete srećni?
Privodite kraju.
Samo vas ta zvezdica izgleda čini nesrećnim, što nema zvezdice. Ako imamo najbolje prijatelje sada u svetu, kako ste došli do toga da se Kosov prima, gde se sve prima u poslednje četiri godine?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić, po Poslovniku. Izvolite.
Vezano za član 104. i pravo na repliku,koju je upravo koristio narodni poslanik, gospodine predsedavajući, ne znam da li se to čulo, pošto je bilo vrlo glasno i delovalo poprilično haotično. Ovo je bila zloupotreba prava na repliku. Dakle, neko se javlja da odgovori na ono što je govorio ovlašćeni predstavnik, kako smo čuli, pre više od pola sata, a onda šalje neke poruke SNS i priča o njoj. Mislim da je ovde bilo prostora za reakciju, a kad smo već kod obrazloženja šta se ovde dešava, bilo bi podjednako neprikladno ako bih sad ja iskoristio ovu priliku da njemu kažem da je ono što je upravo uradio možda svojevrsna potvrda nezvanične koalicije, koja je bila ovekovečena na tribini ispred RIK-a. Ukoliko to bude bio neki zajednički pravac, trebalo bi imati na umu da to onda podrazumeva koaliciju sa onima koji su se hvalili i na sednici Odbora za KiM, a i danas, da su najbolji učenici Edite Tahiri i da imaju nameru da je nadmaše. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić, pravo na repliku.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, pre pola sata sam tražila repliku na izlaganje gospodina Boška Obradovića, gde je naveo niz uvreda i laži kada je u pitanju SNS. Teorija koju govori, ko je koga napravio, ne bi trebao baš on da se diči, zbog toga što se lično hvalio da su DSS i Srpska pravoslavna crkva napravila Dveri, a posle toga je ušao u finansiranje od strane gospodina Đilasa, 2012. godine na izborima. Prema tome, vi ste bili ti koji ste pravljeni, a s tim što nikada niste imali politiku i danas nemate politiku. S obzirom da imam pravo i na drugu repliku prethodnog govornika, kada je takođe pomenuta stranka, rekla bih, citirala bih jednu rečenicu gospodina, pokojnog, Tijanića, koji kaže: „Svako se kreće u granicama svoje pokvarenosti“. Sve ono što mislite da biste vi radili, pripisujete SNS. Nikada nećemo priznati nezavisno Kosovo, ali to na šta ste vi spremni da priznate, to verovatno građani Srbije jako dobro prepoznaju, pa vam na izborima ne daju više od 5 procenata. Hvala.
Reč ima ministar Ivica Dačić. Izvolite.
Javio sam se iz dva razloga. Prvo, da se izvinim, moraću da izađem na sastanak sa sekretarom Saveta za nacionalnu bezbednost Ruske Federacije, gospodinom Patrušev, ali ću se vratiti, a verovatno će i biti pauza, pretpostavljam. Što se tiče ovih stvari o kojima je govoreno, samo bih podsetio šta piše u Sporazumu o regionalnom predstavljanju. To je dogovor o regionalnom predstavljanju i saradnji, ne samo o predstavljanju. U njemu jasno piše – Kosovo sa zvezdicom je jedini naziv koji će se koristiti u okviru regionalne saradnje. Obe strane potvrđuju svoju posvećenost delotvornoj, inkluzivnoj, inkluzivno znači da svi učestvuju, i reprezentativnoj regionalnoj saradnji. Kosovo učestvuje za svoj račun i govori za sebe na svim regionalnim skupovima. Kada se novi sporazumi parafiraju ili potpisuju, predstavnik Kosova sa zvezdicom će se potpisati pod nazivom iz gore navedenih paragrafa. Prema tome, nemojmo sada da govorimo da je reč samo o predstavljanju. Reč je o saradnji, o sporazumima koji će se potpisivati, ali ja podržavam to. Nemojte sada da mislite da sam protiv toga što je dogovoreno. Izrazio sam žaljenje zato što Kosovo, pa i neke zemlje EU, zaboravljaju na ovaj sporazum i veoma često u međunarodnim organizacijama se trude da se bez ikakve zvezdice i svega ostalog oni učlanjuju. Kada je reč o drugim temama, podsetio bih da ovo nije prvi put da se srećemo sa ovakvim problemom. Srela se i Vlada Vojislava Koštunice sa problemom kada je potpisivan Sporazum o rearmisiji sa EU, pa je tu lepo napisano da će obim teritorijalne primenljivosti Sporazuma u vezi sa Srbijom biti definisan u pregovorima. Pa, ne može sada u Sporazumu da se definiše da će obim teritorije da se definiše u pregovorima, ali šta je drugo što može da se uradi? CEFTA sporazum koji je potpisao gospodin Parivodić, to je bilo pre proglašenja nezavisnosti Kosova, i tada su to potpisivali UNMIK i predstavnik. Šta je UNMIK? Da li je to Republika Srbija? O čemu pričate? Kosovo sa zvezdicom u stvari označava da je to ono što mi smatramo i piše u fus noti – u skladu sa Rezolucijom 1244. Prema tome, šta, u čemu je razlika? Vi sada kažete da ste vi bili u pravu što ste potpisali ovako, a sada ovde nešto niste u pravu. Teške su teme i zaista ja bih bio srećan kada bismo umesto toga, sada govorimo o nečemu što nije realno da možemo da uradimo, da gledamo kako ćemo dalje kada je reč o spoljnoj i unutrašnjoj politici i niko, nažalost, toliko dugo godina traju ti problemi da ponekad mi mislimo da možemo da uradimo, da je dovoljno reći mi ne priznajemo sad to ništa i mi ćemo sada sve to da se pravimo kao da se ne dešava. Nažalost, dešava se. Znate, bio sam, kao što ste rekli u svim nekim strukturama i bio sam kada je proglašena nezavisnost i tada sam bio opozicija. Ne, 2008. godine kada je proglašena nezavisnost bila je Vlada Tadića i Koštunice i Koštunica je bio premijer. Mi smo bili u opoziciji, to su retki trenuci, ali eto. Znate šta, vi sada pričate o tome, a to bi bilo kao kada biste Zvezdu ili Partizan napadali pa što su toliko godina šampioni. Pa, ne borim se valjda da idem u drugu ligu. Ovde je reč o tome da postoje neke stvari koje se u međunarodnim odnosima i međunarodnoj politici dešavaju i bez toga da nas iko pita za naše mišljenje. Mi imamo situaciju da mnoge zemlje u svetu donose odluku o priznavanju Kosova. Ima 85 zemalja koje još nisu priznale nezavisnost Kosova i zato moramo da radimo na tome ukoliko želimo da se ozbiljno suprotstavimo. Mi ne vodimo izdajničku politiku. To su reči koje ste vi upotrebili i mislim da te reči nisu korektne, nisu ispravne, jer mi žrtvujemo, neko će reći žrtvujemo evropski put. Ne žrtvujemo ga, ali ga namerno kažemo i usporavamo, ne moramo po svaku cenu da otvorimo neka poglavlja ako je uslov za to da Srbija da svoju imovinu oko Telekoma itd. Nećete otvoriti poglavlja, pa šta, to ne znači da ćemo mi sada da potpišemo sve to. To je jedinstven stav Vlade Republike Srbije i mi nismo saučesnici u pravljenju nezavisnog Kosova, ali moramo da spasimo što se spasiti može. I, u svemu tome, treba da budemo realni, da ne mislimo da će zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije rešiti problem Kosova. Zato je važno da u narednom periodu, čini mi se, mnogo bolje uđemo u razumevanje ovih procesa koji se dešavaju i da ne mislite da tu ima bilo kakvih tajni. Nema nikakvih tajni, sve se ovde već dovoljno zna, u novinama se piše i više nego što uopšte postoji kao bilo kakav dokument. Na kratko ću izaći, nadam se da će biti pauza, čuo sam da će biti pauza od pola tri ili od dva, pa ću se vratiti, ali to je dokaz kakve sve međunarodne obaveze mi imamo. Nije sad samo EU, imamo Rusku Federaciju kao veoma značajnog faktora i jednostavno, mi nemamo razloga ni sa kim da pravimo ni dobre ni loše odnose na štetu nekog drugog. Najvažnije je da gledamo svoje interese kao što to i Englezi kažu - stalni su samo interesi, prijatelji i neprijatelji su prolazni. U tom smislu, naš jedini glavni interes je Srbija. Zato vas pozivam da ovom pitanju priđete tako, a ne sada da ispadne da je pitanje zvezdice i fusnote, najveća nacionalna izdaja ili to jednostavno realno i suštinski nije tačno. I zato sam se sve ovo vreme i toliko javljao. Hvala vam.
U skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.10 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo dalje sa radom. (Milan Lapčević, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Povreda Poslovnika? (Radoslav Milojičić, s mesta: Nema kvoruma.) Nema kvoruma? Povreda Poslovnika, narodni poslanik Ivan Kostić.
Povreda Poslovnika 104, u kome se kaže da poslanik na uvredu ima pravo na repliku. Znači, ovde je nekoliko puta spomenuto ime šefa poslaničke grupe Dveri Boška Obradovića, gospodine predsedavajući, i poslaničke grupe Dveri. Trenutno nisu u sali ljudi koji su spominjali Dveri i koji su govorili da su Dveri osnovane od strane Srpske pravoslavne crkve, što je apsolutno degutantno spominjanje Srpske pravoslavne crkve u toj konstalaciji. Dveri imaju podršku Srpske pravoslavne crkve i mi smo na to ponosni. Međutim, nije nam jasno zbog čega se te stvari dovode u pitanje… [[Isključen mikrofon.]]
Kolega, upravo reklamirajući povredu Poslovnika ulazite u repliku. Jedan kolega je juče zbog toga dobio opomenu. (Ivan Kostić, s mesta: Nekoliko puta su spominjali Dveri u negativnom kontekstu.) Znate šta, gospodine Kostiću, vaš šef poslaničke grupe, dok je govorio, nema koju stranku nije spomenuo. Mislim da je čak i radikale spominjao. Znači, nema stranke koju nije spomenuo. Nisam od juče. Da, znam da vam je malo 20 minuta ovlašćenog predstavnika predlagača, odnosno šefa ili predsednika poslaničke grupe, odnosno ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe i vreme koje vam pripada. Znam dobro da se poslaničke grupe sa toliko poslanika bore da isprovociraju druge poslanike i da bi sa njima vodili debatu. Ja to poštujem, ali u jednom trenutku moramo da počnemo i da radimo ono zbog čega smo se sakupili. (Ivan Kostić, s mesta: Javljali su se ljudi i govorili…) Oni su mu odgovarali. Gospodin Milojčić, povreda Poslovnika.
Gospodine Arsiću, hvala. Reklamiram član 108. Ako smem da se osvrnem na jučerašnje zasedanje, juče ste nam dali pauzu da bi gospođa Mihajlović otišla na televizijsku emisiju, a danas ste nam dali pauzu da bi gospodin Dačić otišao… (Isključen mikforon.)
Gospodine Milojčiću… (Radoslav Milojičić, s mesta: Valjda oni odgovaraju nama, a ne poslanici u parlamentu njima.) Stvar je predsedavajućeg kada će da da pauzu. I kao što sam sada u prilici da predsedavam, bio sam i na vašem mestu, i to jako dugo, 12 godina. Zato i cenim vaš rad kao poslanika, svih, bez obzira iz koje su stranke, ali se nikad nisam služio takvim stvarima da napadnem ministra, predsedavajućeg ili nekog drugog, nikad. Ima vremena, naučićete. Gospodin Lapčević, povreda Poslovnika.
Član 104. stav 2. – ako se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku čiji narodni poslanici pripadaju toj poslaničkoj grupi, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik ili zamenik predsednika poslaničke grupe. Molim vas da, u skladu sa ovim članom, mi date pravo na repliku da odgovorim na ono što je neistinito i uvredljivo govorio ministar Dačić.
Gospodine Lapčeviću, ja nisam iz izlaganja ministra Dačića mogao da primetim da je nešto uvredljivo govorio. Postavio je pitanje samo kako to da niste bili protiv CEFTA sporazuma, a sada ste protiv ovog sporazuma, ništa više. (Milan Lapčević, s mesta: Da mu odgovorim.) Trenutno nije tu. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Meni je žao da ministar Dačić nije ovde u sali i nije korektno pominjati ga dok nije ovde u sali, ali ja ću govoriti samo o načinu i pristupu koji vidimo u poslednje četiri, pa skoro pet godina. U prvom minutu obrazlaganja tačke za koju je bio zadužen, a to je Fond za zapadni Balkan, pozivao se na DS i na stav DS u vezi sa pitanjem pokretanja dijaloga sa Prištinom. Ja tu želim da govorim o doslednosti, pošto se ovde pozivamo na doslednost, pa i ministar Vujović u finansijskom smislu, a naravno, i ministar inostranih poslova, tu su njegove kolege i mislim da je važno da to pomenem. Demokratska stranka je bila u Vladi, i to i sada potvrđujem, koja je pokrenula pregovore sa Prištinom. Deo te Vlade je bio i ministar inostranih poslova i SPS, a naravno, to je bila i osnova, pokretanje ovog dijaloga je bila i osnova za postavljanje i aktuelne Vlade i prethodne dve vlade, dakle, ove aktuelne koalicije, za postavljanje regionalne politike i ukupno evropske politike. Ja ću u startu u ovoj raspravi reći da će Demokratska stranka podržati Fond za zapadni Balkan, i to iz više razloga. Mislimo da imamo dobar primer višegradskog procesa i otvaranja procesa koji je važan za saradnju za podizanje nivoa poverenja i za komunikaciju među ljudima. Svakako podržavamo ovaj proces i zbog podizanja nivoa regionalne saradnje, a nažalost svedoci smo da upravo ovih dana vidimo da su ti odnosi u regionu na vrlo niskom nivou, skoro na istorijskom minimumu kada se govori, a najčešće se uzima ta granica od 2000. godine pa na ovamo. Podržaćemo svakako inicijativu iz ovog procesa za formiranje kancelarije mladih, jer sam siguran da je to zdrava investicija u budućnost i buduće odnose sa mnogo više poverenja i mnogo više spremnosti za saradnju na prostoru zapadnog Balkana i čitave jugoistočne Evrope. Treća stvar koju ću pomenuti iz ove tačke, koja je nama predložena na jedan dosta neprincipijelan način, jer su raznorodne teme, ali ono što je zajedničko jeste moj poziv na preuzimanje odgovornosti. Na to pitanje da kada ministar obrazlaže ovu tačku kaže jasno i glasno – ja stojim iza ove odluke, ja sam taj koji je potpisao Briselski sporazum, ja sam taj koji je učestvovao u pregovorima, mene je poslao premijer, predsednik Vlade Aleksandar Vučić koji je potpisao ovaj dokument, ja sam ovlašćen i stojim apsolutno iza ovoga što vama argumentuje. Mi to danas nismo čuli na takav način, jer se opet po starom običaju pozivao na Demokratsku stranku, na neke prethodne režime, a ja još jednom kažem da mi stojimo iza prethodnih pristupa u vezi sa regionalnom politikom i saradnjom. Nešto što takođe podržavamo jesu zajednički infrastrukturni projekti koji se planiraju i koji treba da budu podržani na ovaj način. Toliko o ovoj temi, jer mislim da je bilo više prostora za razgovor o ovome, jer je izuzetno važna tema, ali ne bi bilo korektno, jer ministar nije tu, nema šanse da odgovori, ali sam ovo rekao zbog njegovih saradnika i zbog svih koleginica i kolega koji su se stalno pozivali na nešto što je radila prethodna vlast. Druga važna tema su svakako novi ugovori o zajmovima Republike Srbije. Tu bih ministru Vujoviću rekao – zbog čega ovakav nivo nepoverenja, koji bi mogao da bude manji i gde bismo mogli da gradimo jedan civilizovaniji dijalog i o ovim finansijskim temama, da nije bilo stalnog pristupa, vi u prošloj Vladi ste zadužili zemlju ovoliko, vi ste onoliko? Često smo slušali lažne argumente i loše podatke i sa jedne, i sa druge, i sa treće strane ili desete strane, koliko je god tih strana bilo. Mislim da je važno da ovde govorimo o istinitim podacima, ali da svako od nas stane čvrsto iza tih podataka, jer nama je istina potrebna, kako u ovoj prvoj temi, tako i u temi o zaduženjima. Jedna od teza koja je stalno bila prisutna – evo, mi smo se zaduživali i ministar je na prošloj sednici Skupštine rekao, potvrdio da smo se zadužili skoro 9,5 milijardi evra, bilo je 10 milijardi, pao je taj dug na 24,2 i danas je to rekao, ali je jasno to, treba reći, recite i vi sami. U maju mesecu 2012. godine, kada je ova koalicija pobedila na republičkim izborima i kada se krenulo u proces formiranja Vlade, taj javni dug je bio 14,8 milijardi evra. Često čujemo podatke koji govore o nivou duga na kraju 2012. godine, ali sećamo se, već u septembru je tadašnji ministar, Mlađan Dinkić, došao sa odličnom vesti da smo se zadužili za dve milijarde, to je bio septembar mesec, i da država neće biti u bankrotstvu. Tada smo pitali – čekajte, ko nekoj državi koja je pred bankrotom na takav način lako daje zajam od dve milijarde evra? To nije logično. Jednostavno i zdravom logikom ćemo se složiti oko toga. Mislim da je važno da bismo prestali sa licitiranjem da zaista kažemo šta su podaci. Da, 14,8 milijardi u trenutku kada su završeni izbori u maju mesecu 2012. godine. Posle četiri godine imamo 10 milijardi evra javnog duga više do ovih 24,2 milijarde, 9,5 u ovom trenutku. Dobro je da se taj dug smanjuje od 24,8 na 24,2. Šta će se desiti sa ovim novim zaduženjem? Pričamo, i to su tačke dnevnog reda o više zajmova, naravno, najzanimljiviji je ovaj najveći od milijardu dolara ili 3,6 milijardi dirhama i o tome se danas najviše govorilo. Ovde je bilo teza i tvrdnji da to zaduženje neće podići javni dug. Stvarno je teško razumeti da neće podići javni dug, jer ako se zadužite milijardu evra, to neće podići javni dug pod uslovom da vratite milijardu evra nekog drugog kredita, a da ste smanjili kamatu i da ste na tome dobili. U redu, prihvatam da će biti povoljnija kamata, ali opet treba pošteno reći kakvi su uslovi bili pozajmice i uslovi kamata u trenutku kada su se zaduživale prethodne vlade, koliki je bio euribor, koliki je bio libor i kakve su uslovi tada bili na tržištu. Znamo i sami, nekada ste u banci mogli za deviznu štednju da dobijete i 7 i 8%, a sada vam banka ne nudi ništa. Da li je tako? Svako fizičko lice koje je imalo nešto para ili je razmišljalo na takav način, da zaštiti svoju valutu, je moglo da zna da se nekada dobijalo 8%, a da se sada dobija 1%. To je takođe tema o kojoj treba govoriti. Dakle, nesporno je da je javni dug Republike Srbije u ovom trenutku skoro 10 milijardi veći nego 2012. godine. To je jedna važna tema i predlog vama, gospodine ministre, jer mislim da je to izuzetno važna tema o kojoj, čini mi se, nismo govorili u ova dva saziva, koliko sam u Skupštini, a to je da imamo Zakon o budžetskom sistemu, da li je tako, koji definiše fiskalna pravila. Jedno fiskalno pravilo jedan posto deficita, drugo 45% javnog duga i učešće javnog duga u bruto društvenom proizvodu. Dakle, mi smo sve vreme, od 2012. godine, a trenutak preskakanja tog procenta javnog duga je bio u onoj prethodnoj Vladi, u Vladi u kojoj je bila Demokratska stranka. Ja to želim da kažem. Godine 2012. u maju mesecu je bilo 14,8 milijardi. To je u jednom trenutku predstavljalo 48% javnog duga u odnosu na bruto društveni proizvod, i to može da se proveri, i to su realni podaci. To je sve proverljivo i možete da vidite na zvaničnim sajtovima institucija koje te podatke publikuju. Posle toga imamo rast do tih 74%. Sada smo srećom pali na 70%. Šta kaže dalje Zakon o budžetskom sistemu? Zakon o budžetskom sistemu kaže da je Vlada dužna da Narodnoj skupštini i poslanicima Republike Srbije, uz donošenje budžeta za narednu godinu, da predlog mera o saniranju javnog duga, ukoliko je on premašio 45% bruto društvenog proizvoda. Mi smo ovde usvojili, ova većina, sa različitim premijerima, prvo Ivicom Dačićem, kasnije u dve vlade Aleksandrom Vučićem i različitim ministrima finansija, jer to nije isključivo samo vaša odgovornost, već čitave Vlade. Četiri godine kršimo zakon i mi u Narodnoj skupštini nijednom nismo pomenuli to kršenje zakona. Dakle, imamo zakon u kome ne smemo da prekoračimo javni dug za 45% bruto društvenog proizvoda i sve vreme mi podrazumevamo da je to sasvim normalno i da imamo ovakav dug kakav imamo. Dakle, zakon je naložio izvršnoj vlasti, Vladi, da uz donošenje budžeta da predlog mera Narodnoj skupštini o načinu na koji će sanirati i spustiti javni dug. Dakle, ovo je predlog i ja razumem, gospodine ministre, tačno je, reći će se, pa prethodna Vlada je podigla. Da, podigla je na 48%, ali i prilika za donošenje novog budžeta za 2013. godinu, bio je tamo novembar, decembar mesec, i donošenje tih mera, pa ta prethodna Vlada nije imala prilike. Sada je prilika jer smo pred donošenjem budžeta za 2017. godinu da Narodna skupština dobije jasne mere i predlog mera i analize o tome da je država Srbija u ovoj oblasti. U vezi sa ovim zajmom ja bih vama postavio neka pitanja. Govorili smo o tome da je izuzetno povoljna kamatna stopa 2,25% možemo da se složimo oko toga, ali bih vas pitao kolika je kamata u aranžmanu sa MMF i onim što imamo kao otvorenu mogućnost za vučenje sredstava i kakvo je poređenje sa tom kreditnom linijom koju imamo sa MMF? Drugo pitanje su garancije za ovaj kredit, jer ovde u tački 4) se kaže da Republika Srbija garantuje svojom imovinom i mislim da je takođe važno da u tom smislu pogledamo, ne znam tačno koju tačku, ali tamo gde se definiše na koji način bi se u eventualnim sporovima vršila arbitraža gde je jedan član arbitraže naš, jedan član je Abu Dabija i treći član je iz Arapske lige. Sumnjam da u takvom sastavu mi možemo uopšte da računamo sa pozitivnim ishodom bilo kog spora koji bi se moguće otvorio u realizaciji ovog ugovora. Mislim da je važno da nam prezentujete i da dobijemo više podataka o tome na koji način ćemo zaštiti imovinu Republike Srbije kojom garantujemo, a mislim da tu nije dovoljno precizirano da li ćemo mi garantovati nekim hektarima poljoprivrednog zemljišta, da li ćemo garantovati nekim akcijama javnih preduzeća ili čime god? Mislim da je važno da ova Skupština dobije tu informaciju pre nego što odlučujemo o ratifikaciji ovog sporazuma. Ono što smo dobili na Odboru za finansije i trezor kada gospodin ministar i njegovi saradnici nisu mogli da prisustvuju, kao odgovor iz Sektora za javni dug na temu kako je moguće da sve vreme slušamo, to smo često čuli i u ovoj sali o budžetskom suficitu, o uspehu budžeta, o velikim prilivima u budžet i o mnogo racionalnijem vođenju budžeta, a da sada imamo pred sobom tačku dnevnog reda koja kaže – povlačimo milijardu dolara za podršku budžetu Republike Srbije? Dobili smo odgovor koleginice koji ste vi poslali, koja nije bila ovlašćena. Negde je rekla da je moguće da je to uticaj lokalnih budžeta, budžeta gradova koji su u ogromnim gubicima, u ogromnom deficitu. Verovatno je i ona gledala onu scenu premijera i gradonačelnika Niša kada smo čuli u parku da je budžet grada Niša u deficitu od 50 miliona evra. Koliki su deficiti ostalih gradova? Da li je možda razlog stanja budžeta u lokalnim samoupravama koji se često ne puni ni sa 50% ili 60% od planiranih sredstava, nešto što u konsolidovanom izveštaju povećavaju ovaj deficit o kome ste gospodine ministre govorili? Mislim da su to neke od važnih tema. Puno je ovde predloženih zakona o usvajanju novih zajmova, ali voleo bih da čujem odgovore na ova pitanja. Hvala.
Reč ima ministar Vujović.
Samo taksativno da odgovorim na vaša pitanja i dileme. Prvo, kao što pretpostavljam da znate iz dokumenata koji su bili, možda to nije bilo naglašeno, mi imamo sa MMF tzv. aranžman iz predostrožnosti. Znači, mi u okviru tog aranžmana imamo pravo da se zadužimo do 1,2 milijarde evra na osnovu prava, međutim mi to ne koristimo. Prema tome, kamatna stopa koja bi se plaćala sredstva nije primenjiva. Dakle, mi plaćamo nula, nećemo pozajmljivati sredstva od fonda i nećemo plaćati ništa. (Goran Ćirić, s mesta: Kolika bi bila kamata?) Ona se menja. Računa se prema korfi valuta, znači računa se prema SDR gde ulaze dolari i evro i jen itd, pa se računa prema njihovim kamatnim stopama. Fond ima najbolju od svih tih kamatnih stopa, ali su sredstva kratkoročna, četiri, pet godina, ne više. Pošto mi nećemo koristiti ovo je za nas akademska kategorija. Znači, nećemo ni pozajmljivati sredstva, nećemo ni plaćati. Mogu da saznam, možemo da vam pošaljemo kao odgovor, nije problem. Znači, ona se računa i dnevno se objavljuje na sajtu Fonda. Postoje zemlje koje imaju povlašćene stope, ali ne bih želeo da Srbija bude u toj kategoriji. To su zemlje sa vrlo niskim dohotkom. Znači, imali bismo standardnu stopu kada bi smo iskoristili sredstva. Sredstva se odobravaju na osnovu neke tabele. Oni kažu imate kvartalne revizije, znači tri godine puta četiri kvartala, 12 revizija, otprilike 100 miliona evra stičemo pravo da povučemo ako želimo. Mi smo išli na ovaj aranžman iz predostrožnosti, prema tome nećemo pozajmljivati ništa pri čemu Fond nama, pošto smo zemlja koja ima pristup finansijskim tržištima ne daje pare za podršku budžetu, nego samo za platno-bilansnu poziciju. Kao što znate u platnom bilansu se situacija popravlja, imamo više direktnih investicija nego što je tekući deficit platnog bilansa i nisu nam potrebna sredstva da to finansiramo. Jako je važno da to znamo. Znači, mi se tu trudimo i tu smo toliko toga ostvarili da nam nije potrebno da se zadužujemo. Što se tiče Svetske banke pomenuo sam u kontekstu ovog kredita, trenutno plaćamo 0,7-0,71, ide možda negde do 1,2-1,5%, ali to je varijabilna stopa. Ako bismo želeli da je konvertujemo u fiksnu tu bi bio neki dodatak. To su izuzetno konkurentna sredstva, ali su ona ograničena po obimu. Znači, mi ćemo u Svetskoj banci koristi i strukturne zajmove i projektne zajmove. Svetska banka ima najbolje stope, EIB ima još bolje stope, ali ona ograničeno finansira, to su sredstva koja su ograničena u četvorogodišnjem planu i razgovaramo sada na šta ćemo ta sredstva koristiti. Ovih 69 miliona evra kojih se daju za podršku reformi, pre svega za suštinu podrške reformi javnog sektora su takav tip sredstava. Što se tiče garancija za ovaj kredit, on je kao što rekoh povlačenje sredstava u roku od 2,5 godine. Oni kažu minimum šest meseci, ugovor kaže, znači biće praktično svakih šest meseci, za dve i po godine ćemo povući jednu milijardu. Otplata će ići od pete godine, a koliko se sećam rekli smo od oktobra 2021. godine, pa onda narednih pet godina po dve tranše godišnje. Garancija je samo budžet. Ne dajemo nikakvu garanciju u imovini, ne dajemo nikakvu drugu garanciju sem budžeta i performansi. Znači, to je klasičan zajam podrške budžetu gde se podržava program i suština budžeta, fiskalna konsolidacija, a sam budžet tj. garancija koju na osnovu ratifikacije ovog parlamenta dajemo kao država je jedina garancija koja se daje. Ne postoji nikakva veza između toga i imovine. Ne daj Bože, bilo koja zemlja koja ulazi u bankrot, onda posle toga država celom svojom imovinom odgovara, ali mislim da ako nismo ušli u to posle 10 godina blokade kada smo u Pariskom i Londonskom klubu odmrzli sve te situacije, onda pretpostavljam da je to samo jedna teorijska kategorija. Što se tiče dileme oko budžetskog suficita, evo je veza. Stvarno vas molim da tu budemo korektni. Kritikujte, ima jako mnogo prostora gde možemo da budemo bolji i molim vas da to kritikujete. Nemojte da kritikujete nešto gde stvarno ostvarujemo neočekivano bolje rezultate. Ovde smo u ovom parlamentu u decembru prošle godine usvojili budžet Republike sa otprilike 120 milijardi deficita. Tome se dodaje oko 40 milijardi deficita, dopunskih deficita opšte države, što su defakto koridori, putevi Srbije i lokalni budžeti itd. To daje ukupni očekivani deficit od 160 milijardi tj. 4% društvenog proizvoda. To smo se zajednički dogovorili prošlog decembra. Mi smo ostvarilo kao što neko reče ovde mali deficit, minorni od četiri milijarde, nakon šest meseci 20 milijardi suficit. Sa današnjim danom smo ponovo negde oko 30 milijardi suficita republičkog budžeta, a ovog opšteg moramo da sačekamo nekih 15, 20 dana sledećeg meseca da bi se svi ti rezultati na nivou opština, koridora, puteva, itd, slili, da bismo imali tačnu sliku. Očekujem da smo negde oko nule, pazite to je 10 meseci u ovoj godini. Do kraja godine očekujemo, MMF je napravio reviziju projekcije budžeta opšte države i rekao je neće biti 160 nego 80, uključujući sva očekivana preuzimanja dugova, a biće ih, znate da postoje situacije i sa „Petrohemijom“ i sa možda „Borom“ itd. to su situacije u kojima mi osećamo ekonomsku, društvenu i državnu potrebu da rešimo ta pitanja iz prošlosti, pošto zatvaranjem očiju se neće oni sami rešiti. Znači, mi mislimo da će biti prostora da ostanemo u okviru 2%, da rešimo sve probleme iz prošlosti i krenemo sa jednom mnogo, da kažem nižom projekcijom budžeta za sledeću godinu i to realnom, uključujući i sva očekivana povećanja plata, penzija, fondova i svega ostaloga što planiramo da uradimo u narednoj godini, a ovde ćemo imati priliku da zajedno to razmatramo, da zajedno to stavimo u budžet. Sve ovo što govorim biće potkrepljeno kompletnim planom finansiranja budžeta, kako na strani slobodnih sredstava za finansiranje deficita, tako i na strani projektnih zajmova koje mi pišemo. Neki od tih projektnih zajmova se realizuju odmah od januara sledeće godine, a neki, kao što vidite ovde, posle šest godina dolaze na ratifikaciju. Zašto? Pa, zato što su postojali ili su bili odsutni uslovi da se to finalizuje. Znači, meni je drago što posle šest godina možemo da iskoristimo povoljna sredstva ove banke, da se neuslovno naselje ugroženih socijalnih slojeva rekonstruiše, da se stvore uslovi za normalan život i mislim da je dobro. Kao ekonomistu, uvek važno šta je alternativa. Alternativa da odustanemo od tog kredita bi bila, a dobro, na koji ćemo drugi način tim ljudima da ponudimo uslove dostojne života. Prema tome, mislim da je važno, taj potres je bio, zemljotres je bio dobar povod, dobar razlog da se interveniše, ali mislim da je on opravdan i šire od toga. Znači, da se u jednoj sredini naprave solidni uslovi i mislim da ćemo to u tandemu sa drugim projektima, koje će te imati priliku da ratifikujete u buduće, a to su recimo projekti podrške razvoja deteta u ranim fazama života, znači podrška razvoju ne samo obdaništa, nego i sadržaja koji se tamo nude, da na taj način pomognemo svima, svim manjinama, svim kulturnim grupacijama koje zaslužuju našu pažnju i poverenje u buduće, ja sam rekao i podržavaju rodnu ravnopravnost, pošto je to jedna od najvažnijih elemenata, gde majke mogu da ostave dete u kvalitetnom obdaništu i da nastave svoju karijeru primernom roku nakon porođaja. Znači, to je suština. Suština je da smo mi time što smo ostvarili ovako dobar rezultat smo smanjili potrebu bruto zaduživanja, ali nismo smanjili potrebu zaduživanja, od 24 milijarde koje ste pomenuli - 4,4 milijarde dospeva da se ili vrati, ili refinansira. Svako zna da zemlja može da otplati onoliko koliko ima viška. Mi ćemo neke manje stvari, neke manje kredite, gde su male svote ostale, da vratimo, da bi smo postigli bolju kamatnu stopu i to radimo, ne samo ovim velikim kreditima, nego na svim frontovima. Znači, međunarodne banke, međunarodna tržišta, domaće banke, nas prate u tome i sada snižavaju stope po kojima nam refinansiraju kredite koje ima država i koje imaju javna preduzeća. To je jako važno. Znači, efekat ovog poboljšanja, bolji rejting, snižava kamatne stope po kojima se „Srbijagas“ i EPS i ostali zadužuju i dobiće povoljnije uslove, to će samim tim rasteretiti njihove bilanse i pružiti mogućnost da oni bolje posluju u korist svih građana Srbije. Hvala lepo.
Po kom osnovu? (Goran Ćirić, s mesta: Replika. Samo dodatno pojašnjenje.) Samo od vremena ovlašćenog predstavnika. Izvolite.
Pitanje garancija, gospodine ministre i mislim da je bilo važno reći, jasnije, da li ćemo dobiti taj predlog mera uz ovaj budžet i donošenje budžeta za 2017. godinu i zbog kršenja zakona u vezi sa prekoračenjem javnog duga, od 45%, dakle sada smo na 70%. Mislim da ova Narodna skupština i po zakonu ima prava da dobije taj predlog. Ali, ovo oko imovine, mislim da možda ja pogrešno čitam ovaj član i mislim da je važno da svi to čujemo da se ovde kaže, u vezi sa garancijom - u skladu sa ovim ugovorom o zajmu, pričamo o Abu Dabiju, zajmoprimac se odriče svih privilegija i imuniteta nad državnom imovinom, nad državnom imovinom i gotovinom, tu se verovatno podrazumeva budžet, ali šta se podrazumeva pod ovim - državnom imovinom,i suviše je široko, u istoj zemlji, zajmoprimcu i ili u inostranstvu, dakle, i u zemlji i u inostranstvu imovina je i gotovine, što će biti jasno propisano, podržano i potvrđeno u pravnom mišljenju iz gore navedenog stava 2. Vi ste rekli da je to isključivo budžet, ali ovde se pominje i državna imovina.
Izvolite gospodine ministre.
Ako se prisetimo situacije zemalja gde su takvi članovi stupili u dejstvo, znači, ne postoji obaveza prema konkretnoj imovini ako se ta konkretna imovina, ako se ne stavi zalog na tu konkretnu imovinu. Ovde svaka zemlja kao suvereni dužnik garantuje svojom imovinom apstraktno, država prvo pre svega to finansira svojim prihodima iz budžeta, svaku obavezu. Ako država odbije iz bilo kog razloga nelikvidnosti, bankrot itd. onda sledi plenidba brodova, aviona itd. Čini mi se da je verovatnoća takvog scenarija tako minorna i to je standardno. To nisu pravili za nas, to je standardna formulacija u ugovoru da svaka zemlja kao suvereni dužnik, kao što pojedinac koji ima zanatsku radnju i garantuje celom svojom imovinom, tako i ovde država kao suveren garantuje celom svojom imovinom, novcem i svim ostalim da će vratiti dug. Drugo bi bilo da tu postoji hipoteka na Skupštini npr. To ne postoji. Prema tome, država ako vraća, niko ne može da aktivira takav član. To je suština. Samo da dodam jednu napomenu. Pomenuli ste na prošloj sednici gde sam ja bio prisutan, a i danas ste pomenuli podatke o povećanju duga. Mi smo čisto zbog toga što cela ta situacija zvuči politizovano,a ja nisam pripadnik partija, ali bih želeo zbog pravilne informacije da vam kažem stanje duga sa poslednjim danom prethodna tri premijera i sa današnjim, odnosno sa poslednjim raspoloživim podatkom premijera Vučića. Znači, Mirko Cvetković je ostavio 8,6 milijardi, zaokruženo. Ivica Dačić je ostavio 15,47 milijardi. Aleksandar Vučić je prihvatio na 20,595, na 20, 6 milijardi, a danas je 24,15. Znači, razlika je ovde po ciframa – Mirko Cvetković je doprineo 6,846, Ivica Dačić 1,126, a Aleksandar Vučić 3,54. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi gosti, članovi Republičke Vlade i predstavnici, koleginice i kolege narodni poslanici, u uvodnom izlaganju ministra Vujovića kojim je branio zaduživanje, odnosno kredit u vrednosti od milijardu dolara koji RS treba da dobije od UAE slušali smo gotovo identične razloge i argumente koje smo slušali i 2014. godine od strane njegovog prethodnika, ministra Lazara Krstića. S tim da smo u međuvremenu čuli još nekoliko izjava koje su se razlikovale od ministra do ministra- koji je zapravo cilj ovog zaduženja, pa smo tako čuli od prisutnog ministra da ćemo novim kreditom finansirati ili dospele obaveze po osnovu obaveza po osnovu postojećih dolarskih kredita ili samo plaćanje kamate ili će to biti kombinacija ranije otplate kreditai vraćanje kamata i glavnica. Onda smo slušali ministra Dačića koji je rekao i potpisao ugovor da je cilj zajma podrška privrednom razvoju Srbije putem smanjivanja troškova finansiranja, unapređenja ekonomske situacije u zemlji i doprinosa u ostvarivanju planiranog razvoja. Danas smo čuli i još neke dodatne argumente, mogu ali nisam sklona tome da na – majke mi, mogu da verujem u to, s obzirom da je ministarka Mihajlović juče sate provela objašnjavajući da ova Vlada više ništa ne radi na – majke mi, a ovde prvog sledećeg dana ispada da je baš suprotno i upravo je to ono što LSV ne može da prihvati, a to je da usled toliko argumenata koje smo danas čuli, mi nismo dobili konkretan plan tog trošenja, nismo dobili strukturu trošenja jer bismo jako voleli da vidimo da to piše onako kako ste vi danas se zaista potrudili da objasnite. Tim pre što je jedan od argumenta i 2014. godine bio, tada je guvernerka NBS, gospođa Tabaković o tome govorila, da će se formirati i neko posebno kontrolno telo koje će nadzirati trošenje sredstava iz gotovo istovetnog kredita takođe u vrednosti od milijardu dolara koji je uzet 2014. godine. Mi do danas nemamo nikakvu informaciju o tome šta je to kontrolno telo radilo, do kojih je zaključaka došlo, postoji li neki izveštaj o tome i da li je uopšte i formirano to kontrolno telo, tako da bih i taj odgovor volela da čujem od gospodina ministra. Moram priznati da nas iznenađuje to što nismo dobili mnogo precizniju strukturu trošenja ovih sredstava, iz prostog razloga što ministra Vujovića ne smatramo, rekla bih, nesnađenim ministrom, onako kako su se prethodni neki ministri narodnim poslanicima predstavljali, gospođa Brnabić, gospodin ministar prosvete, koji su se vrlo često u diskusijama sa narodnim poslanicima pozivali na to da su novi ministri i da se možda baš nisu dobro snašli na ovoj funkciji na početku svog prvog mandata, a vas zaista ne smatramo nesnađenim ministrom i očekivali smo mnogo detaljniji plan, odnosno apsolutno konkretan i detaljan plan o tome kako će se ova sredstva trošiti. Takođe,ne možemo, a da se ne prisetimo situacije koja nas je zadesila u septembru mesecu, kada su praktično zamrznute aktivnosti vezane za IPARD poljoprivredni program i kada se ispostavilo da Srbija nije osposobljena da povuče sredstva, zapravo da konkuriše i povuče sredstva iz IPARD fondova koja su besplatna, dakle bespovratna sredstva, govorimo o fondovima EU, ali se ispostavilo da je mnogo lakše da se zadužuje. Takođe je jedan od argumenata bio da ovom kreditu ne treba gledati u zube. Čuli smo i razloge da je on gotovo kao poklon, što naravno nije. Znamo vrlo dobro razliku između poklona i kredita. Jedan od argumenata je bio od strane zajmodavca, u ovom slučaju UAE, da se njih baš puno i ne tiče na šta će biti ova sredstva utrošena. To je bio jedan od ključnih argumenata 2014. godine, gde nije bilo nikakvih uslovljavanja od strane zajmodavca u kom pravcu i na koji način će se ova sredstva utrošiti. Možemo da razumemo da je stav zajmodavca takav, ali ne možemo da prihvatimo da je stav zajmoprimca takav odnosno kako od strane narodnih poslanika, tako i od strane građana koji će sutra trebati da vraćaju iznos ovog zaduženja. Isto tako onda vrlo lako možemo da poverujemo da je upravo u nameni problem, što bismo rekli – u tom grmu leži zec, jer sredstva koja se povlače iz EU, debelo moraju da se pravdaju. Verujem da svi dobro znamo koliko su složene procedure, kako su striktne revizije predstavnika EU i Evropske komisije kada je reč o trošenju evropskih sredstava, a kao što vidimo, u ovom slučaju to nije slučaj, odnosno zajmodavac nije uopšte zainteresovan da zna i ne tiče ga se kako će se ovaj novac trošiti. Što kaže, možemo da razumemo, ali ne razumemo da sa naše strane to nije mnogo detaljnije i preciznije objašnjeno i sve što je rečeno u toku današnjeg dana, što će verovatno biti zapisnički konstatovano i zabeleženo, i stenogramski takođe, može da bude naš radni materijal koji će narodni poslanici dobiti, ali prosto smatramo da, s obzirom da se zaista radi o stručnom licu koji vodi Ministarstva finansija, jedan mnogo pregledniji i strukturalni sadržaj planiranja trošenja ovog zajma u vrednosti od milijardu dolara je bio neophodan, da bismo i mi krajnje ozbiljno poverovali u namene koje su ovde iznete, a ne da se svede na ono što ministarka Mihajlović je juče pokušala da demantuje, da se neće raditi na „majke mi“. Ono što bih dodatno pitala jeste, iako ste se vi dotakli u par navrata i odnosa sa MMF, ali bih volela i da nam ponovite, možda konkretnije i detaljnije, kakav je stav MMF po pitanju ovakvih zaduženja. Ono što bih uputila možda kao primedbovanje i predsedavajućem, s obzirom da uvažavam činjenicu da ministar Dačić nije prisutan, pošto imamo više tačaka na dnevnom redu u objedinjenoj raspravi, ono što je za nas ligaše bilo nedopustivo jeste, kao što su mnoge kolege primetile, način i ton kojim se on obraća narodnim poslanicima i to da je on takav i da je to njegov manir je takođe neprihvatljivo. Možda smo i mi u drugim okolnostima takvi, pa se na ovom mestu privedemo redu i ponašamo onako kako smatramo da je pristojno. To da se on zaista izdire na narodne poslanike ne možemo da prihvatimo kao opravdavajuću okolnost u vidu njegove karakterne osobenosti, a naročito, što sam i zabeležila, primedbovanje opoziciji, pošto se nama obraćao, da nećemo valjda mi njemu da solimo pamet kako treba da se ponaša u procesu dijaloga i kako treba da brani stavove Srbije. Volela bih da je tu, verujem da će način način da isprati ono što smo primedbovali na njegovu adresu, da takođe ministar Dačić je poslednji koji treba nekome da soli pamet o politici i dijalogu.
Gospođo Tepić, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Tema je, imamo objedinjenu raspravu.
Imamo objedinjenu raspravu. Nagledao sam se ovde i ministar koji su dolazi u farmerkama i ministara koji su preskakali poslaničke klupe i ministara koji su vređali poslanike dok su govorili, samo su tada bile govornice itd, tako da vas molim da o ministru Dačiću govorite kada bude bio tu, da može da vam odgovori.
Ja sam ovde čitav dan, čekam na red, u 10,05 časova prijavljena, nisam stigla na red. Izvinjavam se, ne mogu svoje vreme da adaptiram njegovim dnevnim obavezama.
Kada bude bilo ponašanje ministara u zgradi Skupštine tema dnevnog reda.
Izvinjavam se primedbovanje, prilično sam to jasno rekla, jako vodim računa o rečima koje izgovaram, rekla da je i primedbovanje na adresu predsedavajućeg, između ostalog, a nisam imala priliku za repliku, odnosno za povredu Poslovnika. Nadalje da bismo radili kako treba, molim vas da povedete o tome računa, zato što, dozvolićete mi da završim rečenicu, ministar Dačić i bilo ko od ministara ne može da se obraća narodnim poslanicima na taj način i ne može da nama priča posle 20 godina razloge zbog kojih su i naše, demokratske stranke, osnovane, kao što je i LSDV, koje su nastale pozivajući na dijalog, a ne radi zveckanja oružjem i da sada, posle 20 godina nama neko govori kako je teško voditi dijalog i kako je svo svoje radno vreme upregao na tako teškom zadatku. Mi to vrlo dobro znamo i drago nam je da su svi razumeli posle 20 godina da je to jedini put, a cena koju smo zbog svega toga platili, zbog ratnog huškanja, zveckanja oružjem itd, je između ostalog, ministre Vujoviću, i jedna od cena koju plaćamo danas. Govoreći i o evrointegracijskom procesu, ministar koji nije bio prisutan, ali je važno da se kaže, ne treba zaboraviti da je otvaranje pregovaračkih poglavlja priznanje svim vladama koje su radile na ovim poslovima od 2000. godine, odnosno od 2002. godine, da proces evrointegracija Republike Srbije nije započet u novembru mesecu prošle godine, da bi nakon toga, u decembru mesecu bila otvorena prva poglavlja. Taj proces traje u kontinuitetu, konkretno od 2002. godine, brže ili sporije, manje ili više uspešno, ali su sve vlade neodustajale, da tako kažem, od ovog procesa. Naravno da sam dužna da pomenem na jedan teskoban period za sve nas, kada su neki nosioci i donosioci današnjih odluka satanizovali demokratske ili prodemokratske stranke, pozivajući se … [[Isključen mikrofon.]]
Koleginice, ja vas molim da se vratite na temu. Evo, ja sam vas pustio nekoliko minuta ste pričali o stvarima koje nemaju apsolutno nikakve veze sa dnevnim redom. Ako pričate o vladama 2001, 2002. godine, evropske integracije, koliko je čija zasluga itd, itd. nemam kao što reče predsednica Maja Gojković ništa protiv da organizujete tribine i na njima možete da pričate šta god hoćete. Ne, ovo je sednica Narodne skupštine i imate dnevni red, ja vas molim da se pridržavate dnevnog reda,znači, teme. Razumem i političku poruku, razumem i želju da se nešto kaže van okvira, ali da to ima neku meru. (Zoran Živković, s mesta: A ko meri tu meru?) Predsedavajući. (Zoran Živković, s mesta: A gde to piše?) U Poslovniku piše, kolega Živkoviću. Piše. (Zoran Živković, s mesta: Koji član?) Zatražite ponovo reč.
Hvala, dozvolite mi da završim. Niti sam ikoga vređala, niti sam se osiono ponašala, govorila sam isključivo o činjeničnoj stvari koje su deo naše bliže ili dalje istorije. Ne znam zašto je zabranjeno da ovde gde moje radno mesto o tome govorim, a ne da zakazujem paralelne tribine i ponašam se kao da sam nevladina organizacija. Molim vas da mi dozvolite. Ministar se braneći druge tačke dnevnog reda osvrtao na pregovarački proces, na višegradsku grupu, na razne inicijative koje su naš posao. Molim vas, pregovarački proces, sva pregovaračka poglavlja su pitanje naše i spoljne i unutrašnje politike. Ja ne vidim zbog čega ovo nije mesto i ovo nisu tačke dnevnog reda kojima treba razgovarati na taj način. Možda razgovaram na drugi način, nego što se očekuje ili koji je uobičajen, ali dozvolite mi govorim isključivo o činjenicama, ne improvizujem ništa, navodim periode koji su izuzetno bitni, pa i za ovu vladu i molim vas da mi dozvolite da završim. Dakle, pregovarački proces je isključivo pitanje naše unutrašnje i spoljne politike koliko se sećam prva tačka ekspozea je bila vezana za evrointegracije i u tom smislu LSV jeste spremna da podrži osnivanje balkanskog fonda, ali dozvolite mi isto tako da kažem kako se uopšte došlo do ove faze i kako se uopšte Srbija osposobila da može da uđe u proces otvaranja poglavlja, jer nismo svi ovde pacijenti …
Koleginice, ja ću da vam pročitam dnevni red. Raspravljamo o: Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija; Predlog zakona o potvrđivanju okvirnog sporazuma o zajmu, broj 1830; Predlog zakona o Potvrđivanju finansijskog ugovora APEK zajam; Predlog zakona o Potvrđivanju sporazuma o zajmu modernizacije, optimizacije i javne uprave; Predlog zakona o Potvrđivanju okvirnog sporazuma o zajmu i Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan. Hajde mi objasnite, ja se trudim, ja sam jako nesposoban da razumem kakve ovo veze ima sa otvaranjem poglavlja?
Niste nesposobni da razumete, nemojte zameriti, to ste vi sami rekli. Isto tako, ja nisam sposobna da razumem kako ne možete da istrpite ovu vrstu kritike, a za mene činjenično stanje. To što vi ne možete da napravite konekciju između onoga što govorim i onoga što su tačke dnevnog reda, zaista nisam vlasna da cenim zbog čega je to tako. Pokušavam da objasnim kako se došlo danas, s obzirom na prve rečenice ministra Dačića koji je neću da kažem „istresao“ ali izneo šta je imao u vrlo lošem tonu i pokupio se i otišao. Pa, nemojte nama braniti da sada učestvujemo u radu koje naše radno mesto, stvarno ne mogu svoj radni dan i svoje sate da adaptiram prema ministru da li je tu ili nije, žao mi je što nije tu. Ali, zaista smatram da nije primereno da me prekidate, da ste mogli da izdržite još svega par minuta i da ovoj raspravi dođe kraj. Dakle, samo ću još jednom da ponovim, mada sam sigurna da je ministar finansija zapisao pitanja koja sam postavio, na koja nisam čula odgovor do sada, šta se dešava i postoji li uopšte kako je guvernerka Tabaković navela kontrolno telo koje je trebalo da kontroliše i sredstva pozajmljena od Ujedinjenih Arapskih Emirata 2014. godine u vrednosti od milijardu dolara. Ako jeste formirano to kontrolno telo, šta je do sada radilo, da li postoji neki izveštaj i ako postoji molila bih da se dok traju ove rasprave uputi narodnim poslanicima da bismo imali priliku da vidimo na šta je tačno podeljen ovaj iznos, odnosno na šta su ta sredstva namenjena. Isto tako, molim vas da mi odgovorite zbog čega niste pripremili konkretan plan, odnosno strukturu trošenja ovog novog kredita, a sigurana sam da ste to već zabeležili i da ćete nam to odgovoriti. Hvala vam.
Hvala. Izvolite, ministre.
Hvala lepo. Vidim, mislio sam da se to podrazumeva, ali pošto vidim da tu postoji potreba da se dodatno objasni kakva je razlika između programskog i projektnog zaduživanja, dozvolite samo nekoliko rečenica. Znači, ko tzv. programskog zaduživanja, tzv. DPL ili strukturni zajmovi Evrope ili strukturni zajmovi bilo koga uključujući, dobro biću glasniji. Znači, tzv. programski krediti koji služe za tzv. opštu podršku budžetu i nije protivrečno da oni podržavaju razvoj pošto se u budžetu nalaze i kapitalni budžete i podržava razvoj i nije suprotno da se paralelno kaže, na strani konkretnih trošenja da to služi finansiranju kamata dospelih glavnica i prerane otplate nekih kredita, to uopšte ne protivreči jedno drugom. Vi postavljate pitanje, našta se sredstva troše. U planiranju sredstava, planiraju se globalna sredstva. Znači u članu 3b. koji ide kada predlažemo budžet, kada budemo u decembru ili na kraju novembra ili u decembru diskutovali budžet za sledeću godinu, ti će se svi krediti naći u članu 3b. tu se nalaze svi i projektni i programski krediti koji trebaju da pokriju finansiranje budžeta. On preko toga, na primer Abu Dabi, prvi kredit od milijardu dolara 14. avgusta 2014. godine je ušao i legao na račun konsolidovanog računa Trezora, konkretno na račun dolarski, kod NBS. Pare sa tog računa mogu da se troše isključivo u sklopu sistema, jedinstvenog sistema Trezora, znači, po nalozima koje mi izdajemo gde postoji kompletna dokumentacija našta se troši. Konkretno, mislim da je 90% sredstava otišlo na finansiranje dospelih obaveza otplate glavnice i plaćanja kamata za dolarske kredite. Setite se tada se naglo menjao kurs između dolara i evra i mi smo tim baferom od milijardu izbegavali da nam kursne razlike pogađaju budžet. Znači, nismo morali da izlazimo na tržište i da po višem kursu kupujemo dolar nego smo koristili tu rezervu likvidnosti. U međuvremenu se ona spustila na skoro nulu, sada ova sredstva dolaze i ona će se puniti po dvesta miliona godišnje i koristiće se na isti način. Pare legnu na račun kod NBS, tim parama može da raspolaže isključivo Trezor, a Trezor na nalog Uprave za javni dug, Branko im kaže, dospeva rata tog i tog kredita, recimo, 20. decembra, uputi im nalog i onda Trezor daje nalog NBS da sa računa države gde je leglo ovih 200 miliona plati dospelu obavezu. Sve je dokumentovano do poslednjeg centa. Ovo o čemu vi govorite, to je da neko sad krene unatrag, da sabere sve te transkacije i da da sumarni izveštaj. Deo toga se nalazi u tzv. završnom računu o budžetu, mislim da tu postoje neki tehnički problemi, očekujem da će vrlo brzo do vas doći završni račun gde će to sve biti očigledno, a može ovde da se pravi i poseban izveštaj o korišćenju kredita. E, sad kako se koriste ti krediti. Takozvani standardni,vanila DPL, ili programski zajam se ne vezuje ni za kakvu transakciju, on se daje kao podrška budžetu u opšte. Znači vi imate deficit od recimo dve milijarde evra, oni vam daju iz raznih izvora dovoljno para kredita da vas podrže, a ostatak ćete prikupiti na domaćem i međunarodnom finansijskom tržištu. Koja je ulogaMMF, pomenuli ste. Uloga MMF je dvostruka. Jedna je da se unapred kad planirate budžet složi da je to realno, kredibilno da to možete da uradite, znači, da vi ne izlazite iz domena svoje kreditne sposobnosti da to uradite. Druga uloga je da niko od ovih davalaca kredita, recimo Svetska banka, ne može da ide na svoj savet direktora sa predlogom za programski kredit ako nema pismo Fonda ili program koji je u toku. Znači, bez tog programa banka neće da vam da DPL, vrlo jednostavno, znači veza je dvostruka. Unapred Fond kaže da li je saglasan sa vašim programom, a unazad banka će da kaže – evo. Onog momenta kada je Vlada postala tehnička Vlada, oni su zaustavili odobravanje DPL-ova iako smo ispunili sve uslove, pošto Vlada do nije mogla da potpiše, imali smo pauzu u nastavljanju programa sa Fondom. To se sada sve odmrzava i do kraja godine imamo 200 plus 100 plus ovih 75, koje ovde danas diskutujemo kao 69 miliona evra. Znači, to je priroda. U okviru toga postoje precizniji oblici DPL-ova, programskih zajmova, neki od njih se zovu programi za rezultate „pi foraž“ se zove. Znači, gde vi uradite neki program, recimo ovde konkretno, vi se obavežete da ćete uvesti katalog zanimanja, da ćete uvesti matricu plaćanja, da ćete uvesti sisteme objavljivanja ovih zajedničkih tendera itd, i oni kažu – to ste ostvarili, evo vam 20 miliona ove godine. Znači, daje se program, pa se za ostvarenje tog programa daju sredstva koja podržavaju bez vezivanja za konkretne troškove. Troškovi se vezuju samo u projektnim zajmovima, ili u tzv. zajmovima i to je sada results based disbursements, to je treći vid koji kaže, recimo kod poplava, za mene su legitimni svi troškovi ispumpavanja vode, izgradnje objekata, popravke pruga, itd, on vam ne stvara dodatne troškove u budžetu, ali nadomeštava te troškove tako da vam budžet oslobađa od tih stvari koje bi se mogli zvati jednokratni troškovi budžeta. Prema tome, programski novac je slobodan novac za vas. Kvalitet tih sredstava je uvek najbolji. Uvek je najbolji kvalitet tih sredstava. Kako pravdate trošenje? Tako što izvršenjem budžeta pravdate to trošenje. Vaše pitanje oko kontrolne grupe diformata, možemo da odgovorimo, ja mislim da treba da postoje izveštavanje vrlo konkretno, i mi smo spremni da budemo aktivni učesnici u tom postupku. Nema razloga da ne budemo. U ovom konkretnom ovde postoji samo jedna rečenica koja kaže – nastavak sprovođenja. Oni nama, verujte mi, ne bi dali ovaj kredit da nisu sigurni da mi nastavljamo da sprovodimo taj zajam. Evo, jedan kuriozitet ovde. Mi smo imali ugovor o budžetskoj podršci sa Ruskom Federacijom i te čuvene 2010, 2011. godine, program sa fondom je prestao da se sprovodi. Pogledajte, nama je Ruska Federacija kancelovala poslednji deo kredita pošto nismo imali važeći program sa Fondom. Znači, rekli bi ste – zašto oni gore poštuju? Tako su napisali, tako su realizovali. Znači, Ruska Federacija je program podrške budžetu morala da zaustavi i da poništi preostali deo kredita zato što u tom momentu nismo ispunjavali uslove koji su bili ugovoreni kreditom. To vam govori da čak i zemlje za koje ste mislili da nisu deo međunarodne finansijske arhitekture poštuju ta ista pravila. Znači, pravilo kod programskog je vaš kvalitet budžetskog procesa, vaš kvalitet izveštavanja o budžetu vam garantuje kako se troše sredstva, a vaše izveštavanje možemo da pojačamo i da zadovoljimo svim tim. Tu neće biti konkretnih stavki, sem u ovom specijalnom jednom vidu koji se odnosi na elemente troškova, gde se radi tzv. reimbursement, znači, ono rade, daju vam naknadu za te troškove da vi možete ponovo. Recimo, primer toga su vam otpremnine. Ako imate neki program racionalizacije, pa kažete - meni treba 10 milijardi dinara za otpremnine, vi isplatite, oni vam daju pare, nadomeste vam to u budžetu tako da možete da nastavite sa programom. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Rekli ste kratko? Može.
Samo konkretizovanje odgovora, odnosno skraćenje. Ako sam dobro razumela, na tri ključna pitanja, mi ćemo tek naknadno znati zapravo na šta će se ova sredstva utrošiti. Saznali smo od vas, iako vi podržavate ono što je suprotno tome, da nije bila formirana kontrolna grupa koju je guvernerka najavila još 2014. godine, to ste rekli da nije formirana, i zaista moram da čujem ponovo od vas vest koja me je obradovala, što sam zaključila iz vašeg odgovora, da ste najavili da ćemo ovog puta dobiti završni račun. Da li to znači da možemo praktično smatrati obećanjem da ćemo ovog puta dobiti završni račun rada Vlade?
Hvala. Reč ima ministar.
Samo da potvrdim. Znači, da preciziramo prvu rečenicu – znamo na šta mogu da se troše, rekli smo potencijalno plaćanje kamata, plaćanje dospelih otplata glavnice i prerana otplata svih kredita koji su legitimni krediti ove države sa suverenom garancijom. To je potencijalno. Na šta će se stvarno potrošiti će zavisiti od konkretnih uslova, način trošenja isključivo podleže našem vrlo striktnom, gde dobijamo najviše ocene u svetu, trošenje sredstava koja se nalaze na konsolidovanom računu trezora. Niko odatle dinar ili dolar ne može da plati bez naloga. Sada, oko te grupe, mi nismo imali formalnu obavezu, ali ja prihvatam na sebe da to formiramo i da uradimo eks post kompletnu analizu, pošto dokumentacija postoji. Što se tiče završnog računa, to ćemo se potruditi da dobijete što pre. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević, po Poslovniku, a inače ste i jedini prijavljeni.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika 107. i 106. Istine radi, vi niste predsedavali, vaš kolega potpredsednik je predsedavao. Prethodni govornik je povredio dostojanstvo Narodne skupštine. Zaista je nedopustivo i uvredljivo da kada ministar nije tu, o njemu govorite uvredljive reči. Takođe, u najmanju ruku je nekorektno da se osporava doprinos i uloga SPS na čijem je čelu Ivica Dačić, kada je KiM u pitanju. Sa njim na čelu smo dali ogroman doprinos u zaštiti državnih i nacionalnih interesa u zaštiti Srba na prostoru KiM. Mislim da je krajnje nekorektno da se na takav način naše kolege obraćaju. Naš je doprinos i našeg ministra spoljnih poslova i predsednika naše stranke da smo kada je Kosmet u pitanju uvek vodili nacionalnu i državnu politiku i uvek vodili računa o zaštiti srpskih nacionalnih interesa. Samo da vas podsetim na jedan detalj. Ovi koji se zdušno zalažu i brižno za KiM i danas oko Fonda, kada razgovaraju oko toga, da im je mnogo stalo do KiM, da je 2011. godine Ustavni sud Republike Srbije poništio uredbu o isplati plata korisnicima budžeta, da smo…
Poslaniče, ušli ste u repliku sada. Dakle, smatrate da su član 106. i 107. povređeni. Ne opravdavam sebe. Dakle, da su 106. i 107. povređeni jer je izneto nešto što ne stoji za ministra spoljnih poslova, ali kao što sam rekla i jutros, uloga predsednika nije da meri da li je nešto izrečeno istinito ili ne. Tu su poslaničke grupe, predsednici, ovlašćeni poslaničkih grupa da reaguju ako smatraju, a na meni je da to omogućim svim stranama. Ako želite, glasaćemo o povredi Poslovnika. (Zvonimir Stević, s mesta: Ne treba.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, povreda Poslovnika.
Član 103. S tim što bih zamolio, predsednice, da ustrojimo jedno pravilo koje je u skladu sa Poslovnikom u celosti, a to je da radi zaštite u konkretnom slučaju poslanika prevashodno pozicije ne govorimo više samo o istovetnoj povredi člana, jer možemo uvek da se pozovemo na određeni član, ali ne možemo da se pozovemo na istovetnu povredu.
Dobro. U čemu sam ja povredila član 103?
Hoću da vam kažem da niste vi povredili, nego da je povređen Poslovnik u tom smislu što je koleginicu koja je prethodno govorila vaš prethodnik upozoravao nekoliko puta na povredu Poslovnika, ne samo zbog vređanja ministra, već i zbog iskakanja iz dnevnog reda, a to neophodno podrazumeva primenu člana 109, koji podrazumeva da se narodnom poslaniku koji ponavlja povredu izriče opomena. Mi ovde nismo od vas ni od vašeg prethodnika dobili takav odgovor i takvu reakciju prema ponašanju poslanika koji flagrantno vređa Poslovnik. U konkretnom slučaju, to nije prvi put, već po ko zna koji put a da se ne reaguje na način koji Poslovnik predviđa. Zato sam i rekao da, ako već imamo iste aršine, onda se ti isti aršini moraju i sprovoditi, da ne bi bilo diskriminisani poslanici, pa u konkretnom slučaju i ministri ovde, jer imaju pravo i da odgovore, imaju pravo i da se izjasne na pitanja koja im se postavljaju, pa na kraju krajeva i na uvrede koje preživljavaju ili doživljavaju. Da mi u SPS imamo empatiju prema nekome ko se na ovaj način ponaša, to je apsolutno besmisleno i nema nikakvog smisla dalje komentarisati. Ja vas samo molim da ubuduće, kada se ovakve manifestacije ponašanja poslanika dešavaju, odreagujete po Poslovniku, a da ne reagujete na istovetnu povredu člana, već samo na povredu koja može biti manifestacija različite od uvrede tj. iskakanje iz dnevnog reda.
Hvala. To je jedna šira tema. Možda za Administrativni odbor. Ovo su sugestije i predlozi da razgovarate, jer to je odbor u kome su… (Neđo Jovanović, s mesta: Samo sam ukazao na povredu Poslovnika i ne tražim da se izjasnimo.) …uglavnom šefovi poslaničkih grupa i molim da to raspravite. Znači, uloga predsednika nije da sankcioniše nešto što se izgovori na teret ministara. Uloga je predsednika i ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa da brane ministre iz svojih partija i da reaguju jednako žestoko, kao što kod nas više reaguje opozicija, kada su u pitanju i kada se spominju predsednici njihovih partija. Ja bih onda malo probudila i vladajuću većinu da bude jednako oštra, kao i pripadnici opozicije i da branite svoje stavove i svoje predsednike partija i ministre, jer uloga nije predsednika da učestvuje u raspravi. (Zoran Krasić dobacuje.) Imate predsednika i vi možete isto, Krasiću, da reagujete i da branite svog predsednika. Svi mi imamo predsednike. Ako se niko ne javlja, da pređem na listu, odustali dalje? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, podstaknut prepodnevnom raspravom, kao čovek sa KiM, ja ću krenuti u raspravi od Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan. Takođe, kao čovek sa KiM, ne smatram da je KiM više moja, nego vaša, ono je naše. Oprostite, moram nešto da vam kažem, lako je govoriti o Kosmetu iz Beograda, iz toplih fotelja, treba obići i videti šta je na KiM izgrađeno, napravljeno za proteklih 17 godina. Ja razumem brigu i zabrinutost oko KiM koja često služi za dobijanje nekakvih političkih poena, ali isto tako mislim da kod pojedinaca ne postoji dovoljno brige za stanje na KiM, složićete se, koje je nažalost i dalje teško, složeno, bremenito, sa svakodnevnim pritiscima, kako na srpski narod na prostoru KiM, tako i za čitav naš državni aparat, na Vladu, na Skupštinu, na sve državne organe. Moram da konstatujem da u dosadašnjoj raspravi nisam čuo nijedan konstruktivan i korektan predlog za rešavanje ukupne situacije na KiM. Nažalost, ne rešava se, niti ono može biti rešeno danas. Kamo sreće, bila bi sreća i za ovaj dom, i za ovu državu, a posebno za narod na KiM, da mi možemo jednom konstruktivnom raspravom da rešimo to pitanje. Dame i gospodo narodni poslanici, ne smemo da zaboravimo, niti da se tako ponašamo, da smo na KiM mi sami, verovatno bi ga efikasnije i mnogo brže rešavali. Postoji albanska strana koja potpomognuta od dobrog dela zemalja EU i velikih sila želi da stvara ili stvori nezavisno Kosovo. Ja ovde imam pregled dokumenata od 1999. godine, od Kumanovskog sporazuma, rezolucije, pa tako redom: Deklaracija o KiM 2003. godine, Rezolucija o KiM 2004. godine, pa format državnog pregovaračkog tima o budućem statusu KiM od 2006. godine, Rezolucija o neophodnosti pravednog rešenja pitanja AP KiM, da ne bih čitao sve, na kraju, Sporazum postignut u dijalogu sa Prištinom uz posredovanje EU od 2011. godine, politička platforma za razgovore sa predstavnicima privremenih institucija samouprave u Prištini 2013. godine, Rezolucija o osnovnim principima za političke razgovore sa privremenim institucijama samouprave na KiM od 2013. godine. Šta hoću sa ovime da kažem? Svi smo na neki način bili uključeni oko rešavanja pitanja KiM, ili kroz izvršnu ili kroz zakonodavnu vlast. Znači, unazad dve, tri decenije, borbu oko KiM možemo podeliti u tri perioda ili tri faze. Prvi period od 1999. godine kada se na KiM ratovalo, ginulo i kada smo nakon toga bombardovani. Svakako da je najteže onima koji su dali svoje živote i ostali bez najdražih i najmilijih. Usvojen je Kumanovski sporazum i doneta je Rezolucija Saveta bezbednosti 1244 koji su dugo godina nazivani izdajničkim dokumentima, a u poslednje vreme, unazad nekoliko godina, vezujemo se za ta dokumenta kao pijan plota. Drugi period posle 1999. godine karakteriše nazovi demokratija. Tada smo prozivani zbog nedostatka demokratije i da će problem KiM biti rešen kada navodno pobedi demokratija. Prošlo je 17 godina, rezultata nema i tu smo gde jesmo. Treća faza ili treći period podrazumeva mudru, pronicljivu, pragmatičnu i racionalnu politiku, što znači da dijalog i razgovor nemaju alternativu. Naravno da najbolji sud o svim politikama, kada je u pitanju KiM, jeste narod i daće narod. Želim da vas podsetim da je na parlamentarnim izborima za Skupštinu Republike Srbije 2008. godine na KiM SPS pobedila. Ova Vlada na čelu sa premijerom Aleksandrom Vučićem i potpredsednikom Ivicom Dačićem vodi takvu odgovornu politiku i sigurno će zaštititi nacionalne i državne interese Republike Srbije, kao i interese Srba na KiM. Poštovani narodni poslanici, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan formulisan je po ugledu na Višegradski fond Višegradske grupe. Fond je organizacija čiji je cilj promovisanje saradnje pre svega u kulturi, nauci, istraživanju, obrazovanju i razmeni mladih, kao i promovisanje održivog razvoja. Srbija je podnela Deklaraciju u kojoj se precizira da se teritorija KiM tretira kao sastavni deo Republike Srbije u skladu sa Rezolucijom 1244, odnosno pod međunarodnom upravom, te da privremene institucije samouprave na KiM ne mogu delovati van okvira ovlašćenja određenih Rezolucijom Saveta bezbednosti i ustavnim okvirom za privremenu samoupravu na KiM. Zarad javnosti, preciznije definisano u članu 3, prilikom potpisivanja Sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan sa statutom Fonda za zapadni Balkan Republika Srbija je podnela depozituru, Deklaraciju sledeće sadržine. Molim predsedavajućeg da mi ovo vreme ne računa u vreme poslaničke grupe. Citiram: „Budući da se teritorija KiM u sastavu Republike Srbije i na osnovu Rezolucije Saveta bezbednosti UN 1244 od 1999. godine nalazi pod međunarodnom upravom, potpisivanje, izražavanje pristanka na obezbeđivanje Republike Srbije i/ili vlade Kosova na Sporazum o osnivanju Fonda za zapadni Balkan se ne može tumačiti kao priznanje nezavisnosti Kosova, niti se time između Republike Srbije i Kosova formira ugovorni odnos u smislu pravila Bečke konvencije o ugovornom pravu iz 1969. godine kojim je regulisana materija zaključenja i izvršenja međudržavnih ugovora. Zaključivanjem i izvršavanjem Sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan se ni na koji način ne prejudicira pitanje statusa Kosova, kao ni nadležnosti i ovlašćenja specijalnog predstavnika generalnog sekretara UN i KFOR-a, u skladu sa Rezolucijom 1244 i ustavnog okvira za privremenu samoupravu na Kosovu, Uredba UNMIK-a broj 201/9 od 15. maja 2001. godine. Ni jedna radnja koju vlada Kosova, odnosno privremene institucije samouprave na Kosovu preduzmu, prilikom zaključenja i sprovođenja ovog sporazuma, se ne može smatrati validnim, ukoliko prekoračuje okvire ovlašćenja privremenih institucija samouprave na Kosovu ili zadire u ovlašćenja i dužnosti koje su rezervisane za specijalnog predstavnika generalnog sekretara UN, kako su određeni Rezolucijom Saveta bezbednosti i ustavnim okvirom za privremenu samoupravu na Kosovu.“ Namena Fonda i razvoj tešnje saradnje i jačanje njihovih veza i integracija u EU, zajedničko predstavljanja u trećim zemljama. Sporazum o osnivanju Fonda za zapadni Balkan se ne može tumačiti kao priznavanje nezavisnosti Kosova, niti se između Srbije i Kosova formira ugovorni odnos. Takođe se ni na koji način ne prejudicira pitanje statusa Kosova. Navođenje Kosova ne utiče na poziciju o statusu i u skladu je sa Rezolucijom Saveta bezbednosti UN 1244 i mišljenjem Međunarodnog suda pravde o proglašenju nezavisnosti Kosova. Taj stav je Srbija jasno zauzela podnoseći deklaraciju gde se to navodi. To je poznato svim stranama. Kada se radi o setu ekonomskih zakona, prvi predlog zakona odnosi se na potvrđivanje Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za budžetsku podršku koji je potpisan 4. oktobra 2016. godine. Ugovor je namenjen za finansiranje budžetskog deficita i smanjenje troškova zaduživanja, a pre svega za otplatu dospelih obaveza po osnovu postojećih dolarskih kredita. Treba napomenuti da je već prilikom usvajanja budžeta za 2016. godinu predviđeno zaduživanje do dve milijarde dolara, tako da se ovaj zajam ne može posmatrati kao novo zaduženje. U kratkoročnoj perspektivi sredstva će se koristiti za finansijsku podršku budžetu, ali srednjeročno gledano, pružiće podršku ekonomskom oporavku zemlje i nastavku započetih reformi. Mnogi ciljevi u ekonomiji koji su bili postavljeni su ispunjeni, inflacija je smanjena, smanjen je budžetski deficit, a ukoliko uzmemo u obzir činjenicu da su se ranija zaduživanja odvijala po veoma nepovoljnim uslovima, onda ćemo se složiti da su, uslovno rečeno, jeftina sredstva predviđena ovim zajmom, kojima se refinansiraju skupi dugovi, veoma je dobro za našu zemlju. Takođe sredstava koja su svakako predviđena budžetom za otplatu kredita i kamata po osnovu ranijih zaduživanja će sada zapravo biti oslobođena i moći će da se ulože u kapitalne investicije, privredni razvoj, socijalnu politiku ili bilo koji drugi podsticaj koji Vlada bude smatrala prioritetnim. Kamata za ovaj zajam od oko milijardu dolara iznosi svega 2,25% godišnje. Period dospeća zajma je 10 godina, plus pet godina grejs period i uz povlačenje pet tranši vrednosti približno 200 miliona dolara u razmacima od najmanje šest meseci. Ono što ovaj zajam čini povoljnim, osim niskih kamata i uslova otplate, je svakako i mogućnost da Srbija plaća kamatu samo na onaj iznos koji je i realizovala, odnosno povukla, a ne i za ceo iznos ugovorenog zajma. Kada je u pitanju Predlog zakona o potvrđivanju okvirnog sporazuma o zajmu od 2014. godine izmešu Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, predstavlja još jedan sporazum o zajmu koji je predviđen budžetom za 2016. godinu. Radi se o zajmu Banke za razvoj Saveta Evrope u iznosu od osam miliona evra za projekta saniranja posledica zemljotresa u Kraljevu. Ovaj projekat je nastao iz potrebe rešavanja stambenog pitanja za vlasnike stanova čiji su stanovi oštećeni u zemljotresu, koji je pogodio Kraljevo u novembru 2010. godine. Usvajanjem ovog sporazuma trajno će se rešiti stambeno pitanje za 366 porodica. Uslovi otplate ovog zajma su vrlo povoljni, uzimajući u obzir činjenicu da Republika Srbija kao zajmoprimac ima mogućnost da se opredeli između fiksne ili varijabilne kamatne stope prilikom povlačenja tranši. Takođe postoji mogućnost izbora otplate zajma u polugodišnjim ili godišnjim ratama, pristupna nadoknada i provizija na ne povučena sredstva se ne plaća, dok je rok otplate od 15 do 20 godina, uz grejs period od 5 godina. Važno je napomenuti da će nove zgrade biti izgrađene u skladu sa načelima savremenog dizajna i energetske efikasnosti, što je važno u skladu sa novim seizmičkim propisima. Krajnji korisnici će dobiti približno istu veličinu stana, a vlasnici starih stanova čija je veličina ispod minimuma imaće mogućnost da otkupe ili da iznajme dodatnu površinu. Ukupna vrednost radova po navedenom projektu procenjena je na 14,2 miliona evra od čega se jedan deo finansira iz zajma o kome danas govorimo, a ostatak će finansirati Grad Kraljevo, kao i investicioni okvir za zapadni Balkan. Ovaj projekat je veoma važan za Grad Kraljevo, jer će uticati na opšte poboljšanje uslova života stanovnike Kraljeva čiji su stanovi bili oštećeni u zemljotresu. Predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora „Apeks“ zajam za mala i srednja preduzeća i druge prioritete između Republike Srbije i Evropske investicione banke i NBS. Do sada je Evropska investiciona banka odobrila Srbiji namenska sredstva za mala i srednja preduzeća, prioritetne projekte, preduzetnike i lokalnu samoupravu u ukupnom iznosu od milijardu i 65 miliona evra. Sredstva prva četiri zajma u iznosu od 565 miliona evra u potpunosti su iskorišćena kroz realizaciju 630 kredita po čijem osnovu je planirano otvaranje 6920 radnih mesta. Evropska investicona banka je Republici Srbiji odobrila novi peti „Apeks“ zajam za mala i srednja preduzeća i druge prioritete u iznosu od 500 miliona evra. Iz prve tranše 150 miliona evra, do kraja septembra odobreno je 184 kredita malim i srednjim preduzećima, preduzetnicima i lokalnoj samoupravi u iznosu od 148,4 miliona evra. Vlada Republike Srbije je u cilju razvoja preduzetništva i konkurentnosti prošle godine donela Strategiju za podršku razvoja malih i srednjih preduzeća, za period 2015.-2020. godine sa akcionim planom, kako bi ostvarila stratešku viziju zasnovanu na preduzetničkoj inicijativi i znanju i inovativnosti. Ova strategija ima za cilj unapređenje poslovnog okruženja, smanjenja poreskih obaveza privredi, olakšan pristup izvorima finansiranja, razvoj ljudskih resursa, jačanje održivosti konkurentnosti malih i srednjih preduzeća i što je najvažnije, podsticaj preduzetničkog duha, ženskog preduzetništva, mladih i socijalnog preduzetništva. Finansijski ugovor o drugoj tranši ovog zajma je predmet današnje rasprave. Zaključen je 13. juna ove godine. namenjen je za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije, kao i prioritetne projekte. Predviđena je mogućnost izbora između fiksne i varijabilne kamatne stope prilikom povlačenja tranši koja omogućuje da se za iznose veće od deset miliona evra zatraži konverzija kamatne stope, dok je rok otplate 12, odnosno 15 godina, uz četiri odnosno pet godina grejs perioda. Pristupna nadoknada i provizija na nepovučena sredstva se ne plaćaju. Ono što je važno istaći jeste činjenica da polovina ovog zajma, do 75 miliona evra može biti namenjena za finansiranje projekata, poslovi za mlade zapadnog Balkana, što znači da će mala i srednja preduzeća dobijati vrlo povoljne kredite ukoliko se opredele za projekat zapošljavanja mladih što podrazumeva manju kamatu i duži rok otplate do 15 godina uz grejs period do pet godina. Ovo je veoma važno za našu zemlju, imajući u obzir činjenicu da bez obzira na trend smanjene stope nezaposlenosti u Srbiji, još uvek zvanični podaci ukazuju na to da nezaposlenost najveća kod mladih između 20 i 29 godina. U danu za glasanje poslanička grupa SPS će podržati sve predložene sporazume. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski.
Zahvaljujem. Uvaženi ministri, poslanička grupa NS će podržati sve predloge međunarodnih sporazuma koji su danas na dnevnom redu. Što se tiče prvog predloženog sporazuma sa Fondom za razvoj Abu Dabija, zajam izuzetno povoljan, jer naći u današnje vreme milijardu američkih dolara po fiksnoj kamati od 2,25% na godišnjem nivou bez ikakvih uslovljavanja teško da se može na nekom drugom mestu naći. Mislim da je to veoma važno reći. Kao i činjenica da se ovim zajmom ne povećava javni dug, a samo u jednoj rečenici želim da kažem da smo se u periodu samo od 2008. do 2012. godine zaduživali po kamatnim stopama od 6-8% po glavi stanovnika od 1150 evra. Što se tiče Sporazuma sa Evropskom investicionom bankom, mislim da je u ovoj godini podrške privatnom preduzetništvu veoma važno podržati razvoj malih i srednjih preduzeća. Zbog građana Srbije želim da kažem da je po sličnom modelu radila i Slovačka. Slovačka danas kao jedna srednje stabilna evropska država ima privredni razvoj koji se bazira na razvoju malih i srednjih preduzeća i da privredni preporod ove zemlje upravo čini razvoj tih mikro preduzeća do devet, deset zaposlenih. Mislim da treba da postavimo sebi ciljeve koji su današnje evropske zemlje koristile. Vrlo je važno kod ovog zajma što je pokrenuta inicijativa pod nazivom – poslovi za mlade zapadnog Balkana, kojom Evropska investiciona banka želi da podrži mala i srednja preduzeća koja otvaraju pre svega mladi ljudi. Što se tiče Fonda za zapadni Balkan, ja ovom prilikom želim da iznesem tri argumenta, zbog čega će poslanička grupa NS podržati ovaj predlog, iako je on bio predmet polemike u današnjoj raspravi. Prvi argument za nas veoma bitan je što se u svakoj rečenici, u svakoj rečenici, u svakom paragrafu, vodilo računa, odnosno preduzete su mere da ne bi došlo do bilo kakvog pogrešnog tumačenja. Odbor za ustavna pitanja je takođe doneo odluku da ovaj predlog fonda nije u suprotnosti sa Ustavom Srbije, i ono što je za mene lično, a i za moje kolege jedan od najvećih argumenata je činjenica da Srbija nije ušla u osnivanje ovog fonda, to bi uradile druge zemlje zapadnog Balkana koje su priznale nezavisnost Kosova i u formiranju ovog fonda ušla republika Kosovo. Ovako je Srbija time to sprečila i to je, mislim, veoma važan, ministar Dačiću, argument, koji treba reći u ovoj raspravi. Dakle, ulaskom Srbije u osnivanje Fonda za razvoj zapadnog Balkana, ne postoji mogućnost da piše republika Kosovo. Takođe, mnogi od kolega su danas izneli kritike na račun osnivanja ovog fonda, a nismo čuli uopšte konstruktivna rešenja ili neku alternativu. Zbog toga smatram da ove sporazume treba podržati i da su oni veoma važni za Republiku Srbiju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Saša Radulović ima reč.
Hvala. Mi imamo dosta tačaka dnevnog reda, nekoliko zajmova, sporazum o fondu i zaista je neprimereno da sve ovo imamo u jednoj diskusiji, na to smo ukazali i protivno je Poslovniku, ali očigledno je da želja da se skrati diskusija, bila mnogo važnija. Počeću od zajma koji daje Fond iz Abu Dabija za podršku budžetu. Radi se o milijardi dolara podrške. Koliko znamo, pre dve godine, 2014. godine, država Srbija je već uzela jedan kredit od fonda u iznosu od milijardu dolara, sa nikom kamatnom stopom. Međutim, u to vreme, te 2014. godine, kurs dolara u odnosu na evro i u odnosu na dinar je bio mnogo manji. Tada je bio 83 dinara, danas je 113 dinara, što znači, ako uzmemo taj kredit od milijardu dolara koji je uzet 2014. godine za podršku budžeta, njegova glavnica u dinarima je porasla za 29 milijardi dinara, a ako pogledamo u evrima, koristeći zvaničan kurs konverzije evra u dolar, to iznosi nekih 200 miliona evra. Pošto je država Srbija i sve njene finansije, na žalost, u potpunosti vezane za evro, na svaki mogući način, nama jeste evro dominantna valuta koju računamo, tako da praktično ovim zaduživanjem tada, iako je kamatna stopa jako mala, kao što je rečeno, mnogo manja nego što je na tržištu, na tržištu je pominjano preko 4%, a mi ovo dobijamo po 2,25%, zbog ovog valutnog rizika, odnosno rasta vrednosti dolara u odnosu na evro i u odnosu na dinar, naravno ,imamo veliku razliku, pa je pitanje za ministra finansija – da li ćemo doći u sličnu situaciju i sa ovom milijardom dolara koju uzimamo? Ponavljam, kada preračunamo u dinare, ta milijarda dolara iz 2014. godine je veća za 29 milijardi dinara danas, samo glavnica, pošto imamo taj rok u kome se ne vraća glavnica nego plaćaju samo kamate. Poređenja radi, za građane Srbije, pomenuću da je penzionerima uzeto u 2015. godini oko 20 milijardi dinara po onome što nam je rekao Fiskalni savet, znači, to je daleko manje od ovih 29 milijardi. Druga stvar je u samom zajmu koji dobijamo od fonda. Ima i deo koji govori o zalozi državne imovine. O tome je nešto i govoreno. Ovo je zaista vrlo neobična stvar u jednom ovakvom ugovoru, da se govori o tome da zajmodavac može da uspostavi zalog. Ja razumem objašnjenje ministra da je to jako malo verovatno. Pitanje – zašto je onda, ako je malo verovatno, uopšte tražena ovakva odredba, ako postoji poverenje da neće doći do bankrota države Srbije? I ja se takođe nadam da je to tako. Zašto ova odredba uopšte stoji ovde i uopšte nije specificirano o kojoj imovini se radi i na žalost, to što je ministar rekao nije baš tačno, može i Skupština RS, pošto i ona spada u imovinu. Druga stvar, u obrazloženju stoji, ministar je sam rekaou svom izlaganju da imamo suficit republičkog budžeta od nekih 31 milijardu dinara, zaključno sa avgustom mesecom ove godine, to je objavljeno na sajtu Ministarstva finansija, a da se do kraja godine očekuje da će deficit biti negde pola planiranog, odnosno, planirano je bilo nekih 158 milijardi dinara, odnosno 160 kako je rekao ministar, pola od toga je 80 milijardi, što znači da bi do kraja godine, u stvari, trebali da imamo deficit, ako računam dobro, od tih 80 milijardi što je pola od 160 plus ova 31, to je negde 111 milijardi dinara, pri čemu je zajam koji uzimamo od milijardu dolara, što je oko nekih 113 milijardi dinara. Onda pitanje – da li zaista ovaj zajam uzimamo da bi vratili neke stare dugove, što bi recimo mi podržali i to dugove u dolarima koje smo uzeli po nepovoljnijim kamatnim stopama, ne dugove u evrima? Međutim, ako pogledamo ove dve stvari ispada da u stvari ovaj zajam će nam koristiti za pokriće tog deficita koji očekujemo. Ministar je pomenuo da se radi verovatno o „Petrohemiji“, ako sam dobro razumeo RTB Boru, pretpostavljam i „Železari Smederevo“, pošto je imovina prodata, ostala je firma sa velikim dugovima, a ministar je rekao da hoćemo da budemo odgovorni i da vraćamo te dugove i da ne ostavljamo poverioce bez da su naplatili svoje dugove. Pretpostavljam po sličnom modelu kao i za „Er Srbiju“, kada je donesen zakon u ovoj Skupštini, po kome su pokriveni gubici. Ovo u stvari pokazuje mehanizam ovog neko skrivenog zaduživanja države, gde ne vodeći računa o javnim preduzećima i njihovom dobrom upravljanju, društvenim preduzećima takođe, kreiraju se veliki dugovi, koji na kraju prelaze na teret budžeta i država Srbija mora mnogo više da se zadužuje. Ovo su ozbiljna pitanja pošto, ponavljam, ako uzimamo ovaj zajam od milijardu dolara da bismo vratili neke starije zajmove u dolarima, ponavljam, u dolarima, tada bi ovo imalo smisla, odnosno manja kamatna stopa zaista govori o tome da ćemo proći bolje jer ćemo zameniti jedan dug sa drugim. Međutim, ako se ovaj zajam od milijardu dolara koristi ili za pokrivanje gubitaka javnih preduzeća u smislu u kome sam govorio, ili se koristi za to da vraćamo recimo neke stare kredite u evrima, mi smo izloženi valutnom riziku, koji sam pokušao da objasnim na primeru zaduživanja iz 2014. godine. Mislim da bi, i to smo i predložili u amandmanima, jedno vrlo transparentno trošenje novog novca moralo da bude prisutno, da na sajtu recimo Ministarstva finansija objavimo za svaki dolar od ovog duga na šta je tačno potrošen, da bismo mogli da cenimo ovo zaduživanje koje preuzimamo. Ne samo to, nego mislim i da je sam predlog ovog zakona, trebao u sebi da sadrži tačno kako se namerava potrošiti ova milijarda dolara, da bi narodni poslanici, ne zato što verujemo u zavere, nego zato da bi savesno radili svoje posao, mogli da damo podršku ovome što radi ministar. Takođe, jedna mala kritika samog Predloga zakona. U tački 5. kaže – razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku, pa se kaže – razlozi za donošenje ovog zakona po hitnom postupku saglasno članu 167. Poslovnika proizilaze iz činjenice da je povlačenje sredstava po ugovoru o zajmu uslovljeno stupanjem na snagu Zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu. Izvinjavam se ministru, ali ovo je zaista vređanje inteligencije narodnih poslanika. Kazati da po hitnom postupku donosimo zakon da bi on bio donesen i počeo da važi zaista nije u redu. Moramo sa tim da prekinemo. Postoje tačni uslovi kako se donose zakoni po hitnom postupku, koji su razlozi za njihovo donošenje i oni bi trebali biti detaljno obrazloženi kada donosimo zakon po hitnom postupku. Ponavljam, ovde se radi o milijardu dolara duga. Što se tiče ovih ostalih zajmova, da krenem od ovog Apeks zajma, ministar je rekao da smo do sada uzeli pet ili šest sličnih zajmova, mislim da se radi o nekom iznosu od 650 miliona evra. Naravno da je dobro podržati domaća mala i srednja preduzeća. Međutim, prvo pitanje bi bilo – a kako smo do sada potrošili ove zajmove, odnosno našta su utrošeni i koji su efekti od toga? Znači, predlog zakona bi morao da sadrži neku analizu. Siguran sam da će se ministar složiti da je ovakav odgovoran pristup trošenju novca zaista neophodan. Znači, ono što bi trebalo da znamo je ko je dobio taj novac, koliko novca je dato, kojim firmama, da li su taj novac vratili ili ga nisu vratili, preko kojih banaka je to urađeno, da bi imali dobru sliku da li je zaista ovaj novac otišao malim i srednjim preduzećima ili je korišćen u neke druge svrhe, na primer spašavanje nekih tajkunskih firmi, spašavanje firmi koje su bliski sa vrhovima političkih stranaka, što nam se u prošlosti često dešavalo kao deo burazerske ekonomije. Ako bilo koja firma želi da od poreskih obveznika, građana Republike Srbije, penzionera i svih ostalih građana, dobije novac da može da dobije kredit po nekim povoljnim kamatnim stopama, minimum koji bi trebali da znaju građani Srbije je tačno o kojim firmama se radi, koliko novca i to bi javno trebalo da bude objavljeno i, takođe, koliko novca je vraćeno nazad u budžet, jer razumećemo da ovo nije kredit nepovratno dat, nego da je dat kao kredit na koji će banke uzeti kolateral i koji će onda na kraju biti vraćen, ako ne, biti naplaćen iz kolaterala. Znači, pitanje je – šta je sa tih 650 miliona evra koji su dati do sada? Drugo pitanje, kod ovih kredita za podršku malim i srednjim preduzećima je da imamo, pored ove transparentnosti, koja nam je zaista neophodna, imamo jedan deo koji kaže u ovom zajmu da postoje neki prioritetni projekti, neki veliki projekti na koje može da ode, ako sam dobro pratio, nekih 75 miliona evra, tu negde, od ukupnog iznosa od 150, pa trebali bi da znamo o kojim se projektima radi i da dobijemo neki izveštaj o tome. Siguran sam da bi ovo koristilo i ministru finansija, pošto, koliko znam, i on se zalaže za transparentnije trošenje novca za jasne račune. Tako da bi nas to sve zajedno značajno unapredilo i ne vidim razlog zašto svaki od tih ugovora i lista svih tih koji su dobili taj novac ne bi bila objavljena. Kada sam kao ministar privrede razgovarao o ovom zajmu, mi smo imali jedan malo drugačiji plan, pa bih i da kažem ministru o njemu, pošto je to nešto o čemu bi zaista trebalo da razmislimo. To je, kad analiziramo ove zajmove koje plasiramo preko banaka, morali bi da dođemo do pune analize kakve će kredite banke davati na osnovu ovog zajma i da vidimo po kojim kamatnim stopama će to banke raditi dalje, kolika je njihova marža, koliki je markap i na osnovu čega. Jer, u ovom slučaju, ako država Srbija snosi punu odgovornost za tih 150 miliona evra koji će biti plasirani preko banaka, onda je prostor da komercijalne banke dodaju neku maržu na ove kredite u stvari samo njihov trošak obrade kredita i neka mala zarada. Recimo, ne bi smeli da u te kamatne stope ubacuju ono što se zove „kantri risk“, odnosno rizik poslovanja zemlje, tako da transparentnost na tom delu i pregovaranje sa bankama bi moralo da uključi i ovaj deo. Mi smo imali plan koji je bio malo drugačiji, koji je rekao da bi država Srbija umesto da daje ovaj novac bankama u stvari novac koristila samo kao garantni fond, pri čemu bi banke same pribavljale sredstva i plasirale ga našim firmama, a država bi garantovala deo tih kredita. Time bi došli do mnogo većeg obima kredita koji bi mogao da bude plasiran i banke bi učestvovale u tom delu. Ključno pitanje po meni jeste transparentnost pregovora sa bankama i da vidimo da li uslovi koji će se postići u pregovorima, recimo između Narodne banke, koja ovde služi kao posrednik, i samih komercijalnih banaka biti dobri za nas, a ne da poreski obveznici nose teret kredita, a da kajmak skidaju banke. Naravno, nisam protiv profita, nikoga, pa ni banaka, ali on mora da bude razuman i negde usklađen i sa rizikom koji snose u ovom poslu, jer u svakom poslu taj rizik mora da odgovara dobiti koju neko može da očekuje od bilo kog posla. Zatim, što se tiče stanova u Kraljevu koje treba da gradimo, nekih osam miliona evra, i ovog zatvora u Kragujevcu, pitanje je samog projekta koji treba da finansiramo. Recimo, iz informacija koje smo dobili o projektu u Kraljevu piše da se radi o nekih 366 stanova, ali ne piše kolika je površina tih stanova. Priznaćete, ako za ove pare gradimo stanove od 30 kvadrata u proseku ili gradimo stanove od 50 kvadrata u proseku, ogromna je razlika. U prošlosti, iskustvo nas uči da korupcija uvek učestvuje u ovim dilovima. Kada ovako velike stvari nisu specificirane, to za sobom povlači ozbiljnu sumnju da postoji prostor za korupciju. Slično je i kod izgradnje zatvora u Kragujevcu, to su neke stvari koje bi morali da znamo, mnogo detaljnije informacije o projektu. Poslednji put kada smo razgovarali o tome, ministar se složio da je to zaista neophodno u svim projektima koje država Srbija radi, pa i u ovim. Nadam se da ćemo konačno doći do toga, kada se kod nas pojavi zakon koji treba da usvojimo, da će on sadržati sve informacije i da će imati taj detaljan projekat onako kako mi mislimo i kako država misli u stvari na kraju da to treba tako da bude. Ovo kako smo dobili, siguran sam da će se ministar složiti, nema dovoljno informacija u sebi. Poslednje, što se tiče ovog Fonda za zapadni Balkan. Pročitaću vam, pošto je jako bitno, siguran sam da se i ministar spoljnih poslova slaže sa tim, da poštujemo Ustav i zakone ove zemlje i kada predložimo neke zakone, da oni moraju da budu u skladu sa Ustavom i sa zakonom ove zemlje, bez obzira da li mi mislimo da je regionalna saradnja dobra, da treba da učestvujemo i, naravno, slažem se, treba da budemo svuda gde se odlučuje o bilo čemu što se tiče Srbije, gde god se razgovara o Kosovu na bilo koji način i naravno da treba da učestvujemo. Međutim, treba da poštujemo zakone naše zemlje, a jedan od njih je Zakon o zaključivanju i izvršavanju međunarodnih ugovora, u članu 2. definiše pojam međunarodnog ugovora. On kaže – međunarodni ugovor je ugovor koji Republika Srbija zaključi u pisanom obliku sa jednom ili više država ili sa jednom ili više međunarodni organizacija, regulisan međunarodnim pravom, bez obzira da li je sadržan u jednom ili više međusobno povezanih instrumenata i nezavisno od njihovog naziva. Ovaj ugovor koji treba da ratifikujemo je međunarodni ugovor, to je rečeno i u samom podnesku, a i Narodna skupština ne bi mogla da ratifikuje, odnosno potvrdi bilo šta osim međunarodnog ugovora. Ako nam Zakon o zaključivanju kaže da se ovo zaključuje samo sa jednom ili više država ili međunarodnim organizacijama, onda ispada da Kosovo sa zvezdicom je ili država ili međunarodna organizacija, a koliko znam, pozicija Vlade je da nije ni jedno, ni drugo. Onda mislim da bi ovaj zakon morao biti povučen, pa da se prvo izmeni Zakon o zaključivanju i izvršenju međunarodnih ugovora pre nego što možemo da usvojimo ovaj zakon, jer sa pravom će se svi pozvati na to da smo praktično u skladu sa sopstvenim zakonom kazali da je Kosovo sa zvezdicom ili međunarodna organizacija, a koliko znam, pozicija Vlade je da nije ni jedno, ni drugo. Tako da, zaista moramo da vodimo računa o ovim stvarima, ovo su jako ozbiljne stvari, da kada donosimo zakone, oni budu u skladu sa drugim zakonima koje imamo i u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam pažljivo slušao sve diskutante i mislim da je moj kolega prethodni govornik ekonomista, koliko je i moj kolega poljoprivrednik, poljoprivrednik, samo je pitanje ko glumi za veće pare. Dakle, ja bih sve gurnuo u stečaj. (Saša Radulović, s mesta: Hoćete vi ovo da dozvolite?) Ja bih voleo da se kolega malo smiri, inače ću zvati kolegu Rančića da mu ukaže prvu pomoć. (Saša Radulović, s mesta: Da li je ovo tačka dnevnog reda?) Kolega, gde je Rančić? Nije tu. Lekara nikad nema kada ti treba. Ako ja mogu da nastavim. Ja bih voleo da u ovoj državi mi izvezemo sve što je ta grupa „nikad im dosta nije bilo“, proizvela.
Poslaniče, kažu da vi niste tačka dnevnog reda.
Ja ne znam šta bi mi …
Molim vas da nastavite, molim vas probajte.
Pokušavam da nastavim, međutim, ovako snažni aplauzi, ovako snažni krici, ne znam čemu to. Ja bih mog kolegu razumeo da se on negde oznojio, da se znojav vode napio, da će on da vraća ove kredite, ali da krenemo redom. Ne verujem u to, i dalje verujem da bi on sve gurnuo u stečaj, kredite ne bi vraćao, to ne treba vraćati. Ne bi dizao kredite sa nižom kamatom, da vraća kredite sa većom kamatom, zato što je on navikao da uzima kredite sa većom kamatom, a ne sa nižom, pa se onda postavlja pitanje ko se koliko ugradio, a ne šta je za ovu državu uradio. Zahvaljujem vam što mi toplo mašete, jer napuštate salu, ali da krenemo redom. (Saša Radulović, s mesta: Kako te nije sramota.) Neki kažu da vi ličite na G17, meni ličite na IQ-17. Nego, da se vratimo ovim silnim dugovima koji su ostali, pa, bogami ja nisam bio ministar u Dačićevoj Vladi. Ovde imamo tri nosioca vlasti, četvrti je bio u Vladi G17 plus, onaj zamenik za prosvetu koga su motkama jurili zbog neke rang liste. Ja nikada nisam bio u vlasti, oni jesu. Ako je neko zadužio zemlju, ja nisam. Da sam ja bio na vlasti mi bi danas raspravljali pošto ćemo da pozajmimo novac. Verujem da je Vlada Aleksandra Vučića onda bila na vlasti, u periodu od 2000. do 2010. godine, da mi sada ne bismo raspravljali o tome da uzmemo od, ne znam, Svetske banke, od Abu Dabija, da uzmemo kredite već da im damo kredite. Mi ne bi raspravljali pod kojom kamatom se zadužujemo, već pod kojom kamatom pozajmljujemo novac. Evo, pokušaću da vam objasnim, zato što stalno nešto maskirate, nemojte kod mene da pokušavate, jer mi na selu smo malo zdravo razumniji, čist vazduh, priroda daje nam priliku da vrlo dobro pamtimo, da osvežimo pamćenje. Na kraju 2012. godine dug je bio 17,6 milijardi. Znači, ukoliko je bio nešto manji, ostavili ste deficit od dve milijarde, 17,6, ispod toga nije bio. Ali, zaboravili ste nešto, da mi sa sela dobro pamtimo, pa pamtimo, a kolege sa Maldiva je to smešno, ali mi pamtimo, ne samo njegove odlaske na Maldive, grickanje jastoga, vožnju jahtom itd, čarter letovima, mi pamtimo i donatorsku podršku koja je iznosila 4,1 milijardu bespovratno. Znači, tu dodajte na onih 17,6. Pa imate Pariski i Londonski klub, to gospodin Dačić zna, 4,7 milijardi, jer je oprošteno dve trećine prethodnog duga. Znači, to je popunjeno i imamo prihod od privatizacije, 2.500 preduzeća za 2,7 milijarde, ali imate i druge prihode koji nisu išli kroz Agenciju za privatizaciju, koji su bili četiri milijarde, NIS „Mobtel“, itd. Ukupni prihodi od privatizacije su bili 6,7 milijardi. Kad sve saberem i kad vam dodam onu milijardu iz Razvojne banke Vojvodine, da popunite ove budžete pred leto, dobijem cifru od 34,1 milijardu evra. Dug nije 17,6 na kraju 2012. godine nego je bio 34,1. Kad uzmemo da ste sem što ste zemlju zadužili, da ste potrošili donatorsku podršku, prihode od privatizacije, da ste potrošili ono iz Razvojne banke Vojvodine, prema tome, ukupno 34,1 milijardu. U periodu do 2010. godine, Global, nemam naočare pa ne mogu da pročitam, kaže, američka, vi volite Amerikance, a ja ih ne mrzim, ali ih ne volim, ali vi volite da se pozivate na njih, pa hajde, oni kažu da je za 10 godina od 2001. godine do 2010. godine iz ove zemlje izneto 40 milijardi evra, odnosno 51 milijarda dolara. Tako kažu Amerikanci, meni ostaje, s obzirom da se uvek pozivate na njihove izvore, meni ostaje da verujem u to. Nije što ste vi sve to potrošili, nije što ste izneli, nije što ste pokrali, nego je problem što ništa niste napravili. Vi ste od infrastrukture napravili 112 kilometara za 12 godina, čini mi se, 9,7 kilometara godišnje. Privredu ste ostavili raštimovanu, nije bilo ničega što nije prodato i pokradeno, ne znamo gde je završilo. Nema izvora duga koji bi trebao da servisira taj dug. To je još gore. Gde ste novac potrošili? Očigledno je da ste ga samo izneli. Ovaj drugi deo duga je servisiranje vašeg duga, 24,15 uvećan za manje od 7 milijardi, ali sa kamatom koja je bila 2008. godine 117 miliona evra, a kamatu koju mi plaćamo na vaše dugove je jednu milijardu. Četiri godine po jedna milijarda za servisiranje vaših dugova je bilo 4,4 milijarde. Onda vi pitate gde je otišao novac. Za jednu godinu mi smo napravili infrastrukture nego što ste vi napravili za 12 godina. Zbog čega sam ja tu koaliciju DOS i napustio 2003. godine kada sam video ko vodi Vladu, rekao sam da himnu treba staviti da bude – Bože sačuvaj i otkazao podršku takvoj Vladi i bili su prevremeni izbori. Niste napravili izvoz za vraćanje duga kada se država zadužuje, narod piše menicu. Država treba da štiti svoj narod i narod treba da štiti državu. To je uzajamna zaštita. Vi nikada niste pitali narod da li da ih zadužite, zaduživali ste to SMS porukama. Kada nekome daješ kredit, odnosno kad si žirant nekome, a narod je žirant nama moraš da ga pitaš da li će ti biti žirant i šta će za to da kupi. Gledaš da li će da kupi traktor, pa kasnije da servisira taj dug, vas nije bilo briga, bilo je bitno zadužiti se. Da kažem još nešto, u vašem periodu dok ste se tako dobro zadužili 31 milijardu, 300.000 ljudi je ostalo bez posla za četiri godine. U Beogradu je sa 230.000 radnika u realnom sektoru palo na 23.000. Znači, nema izvora za vraćanje duga, a još gore unutrašnji dugovi su ostali spoljni, jer ste sve naše kamate, odnosno sve naše banke prodali stranim bankama, pa samim tim svaki unutrašnji dug postaje strani i oni to konvertuju u devize i iznose napolje. Danas, slušam te mudrace i gledam te mudre face kako nam predaju, dok pokušavamo da izvučemo ovu zemlju iz blata, a 2012. godine, da nisam došao ovde, da nisam ušao u tu baru ne bih znao koliko je ona duboka. Nažalost, znam koliko je sada duboka. Znam da mora da nam bude bolje. Znam da moramo da servisiramo dugove. Znamo da moramo da dignemo proizvodnju i da se samo pola od onih 34 milijarde pustili kroz poljoprivredu i da se pola izgubili ili pokrali, danas bi dug bio manji za 17 milijardi. Vi to niste uradili, vama je proizvod bio dug. Vi ste živeli od zaduženog, a ne od zarađenog i došlo je vreme, vrati koko što si pozobala. Sad neko drugi treba da živi od zarađenog i još da od zarađenog odvaja, da vraća ono što je zadužen u vreme kad se novac iznosio napolje. Mislim da mi moramo da budemo posvećeni razvoju ekonomije, da moramo vreme provoditi u radu i trudu, a ne na kauču. Ima ona izreka – ne možete se merdevinama do uspeha popeti sa rukama u džepovima. Vi ste to pokušali, zato ste pali. Mi ćemo pokušati da dođemo do uspeha ne preko kauča kao vi, ne preko Maldiva, već preko struga i pluga. Hvala.
Hvala. Poslednji ovlašćeni je Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani ministri, kolege poslanici, imali smo prilike od ovlašćenih predstavnika svih stranaka da čujemo detaljno koji su danas predlozi zakona, sporazuma, odnosno zakona koji ratifikuju međunarodne sporazume, na dnevnom redu i ono što treba reći da kada podelimo oblasti po kojima suštinski oni obuhvataju, to je onaj deo koji se odnosi na direktnu podršku budžetu zarad vraćanja skupih kredita i zamenom jeftinijih, i to je gospodin ministar Vujović jako dobro obrazložio. Imamo onaj konkretni deo, a to je finansiranje projekata, koji mislim da su od velikog značaj, a danas se nije toliko posvetilo pažnje, već se više govorilo na neki politikanski način zbog toga što je bila suština cele priče da se napadne Vlada i vladajuća koalicija, da se ona bespredmetno zadužuje, što naravno nije istina, zbog toga što moj kolega prethodni govornik jako dobro obrazložio da mi danas ne bi uopšte pričali o zajmu da su neki političari do 2012. godine bili odgovorni, već bi govorili o tome da mi dajemo drugima zajmove. Međutim, to nije slučaj u Srbiji. Očito je da svaka Vlada nasleđuje prošlost prethodne, i mora da se nosi sa tom prošlošću. Ta prošlost do 2012. godine nije bila nimalo laka, a to se vidi upravo po današnjim predlozima. Jedan od predloga, a mislim da je jedan od važnijih predloga o kome se malo govorilo, a moje kolege poslanici iz Kraljeva će jako dobro i detaljno govoriti o tome, to je praktično projekat koji pomaže Banka Saveta Evrope koji se odnosi na projekat - urbana regeneracija izgradnju 366 stanova za gotovo 1.000 ljudi koji su praktično ugrožene socijalne kategorije kao posledica zemljotresa u Kraljevu. I to je projekat koji je prvi praktično zaživeo još za vreme Vlade gospodina Dačića, kada je praktično jednim amandmanom našeg poslanika stavljeno u budžet Srbije da se krene u početak ovakvog jednog projekta koji će dati praktično jedno novo lice i Kraljevu i dati novi jedan život ovim ljudima koji su proživeli golgotu, iako su oni koji su do 2012. godine zloupotrebili državne pare, kada su rekonstruisali objekte posle zemljotresa. I u tome je suštinska razlika između nas i njih koji su bili pre i o tome će govoriti moje kolege. Ono što je bitno reći je da će taj kredit biti isključivo za projektno finansiranje dat u dve tranše u iznosu od osam miliona evra, s tim što je rok otplate od 15 do 20 godina sa grejs periodom od pet godina. Treba reći da je raspoloživost ovih finansija praktično do 2019. godine, što pokazuje da ne možete povući bilo kakva sredstva ukoliko ozbiljno ne realizujete projekte i po tome suštinski se pokazuje da smo mi odgovorni ljudi sa kojima sve međunarodne institucije vole da rade, jer shvatamo da postoje propisi i procedure na osnovu kojih možete da povlačite određene transakcije. Tako da, teza o tome da se mi zadužujemo samo zarad zaduživanja ne stoji. Drugi projekat koji je jako važan, koji će finansirati takođe Banka Saveta Evrope, to je izgradnja zatvorskih kapaciteta u Kragujevcu za preko 400 zatvorenika koji praktično imaju kaznu preko pet godina i tu će biti jedan objekat od 10.800 kvadratnih metara na tri sprata, kojim ćemo znatno poboljšati nivo u kojima će zatvorenici u Srbiji izdržavati svoju kaznu. Rok kredita takođe je 20 godina i kamatne stope i po prvom i po drugom kreditu su izuzetno povoljne. To je ono zbog čega treba reći da su to podrške u tom projektnom finansiranju. Treći kredit, koji je najviše izazvao pažnje, kada govorimo o preduzetništvu, je vrlo zanimljiv kredit koji pokazuje suštinski da to nije počelo od Vlade gospodina Vučića, nego je nastavak saradnje Evropske investicione banke sa Srbijom, a preko NBS i komercijalnih banaka. Ali, treba reći da nije mogla da se povuče ni jedna kreditna linija dok se nije napravila jedna platforma u kojoj će Evropska investiciona banka zajedno sa Vladom Republike Srbije i Ministarstvom finansija napraviti plan, program i namenu tih kredita. Ono što je najvažnije reći je da izbor banaka ne radi ni Ministarstvo, ni Vlada Republike Srbije, nego sama Investiciona banka. Znači, ona će uzeti kredibilitet svake banke, odnosno bonitet i reći – svaka od tih banaka je sposobna ili nije sposobna, neće moći da sarađuje po ovom projektu. Samo sam htela nešto da kažem. Ovde govorimo o trećem apeksu po redu. Prvi apeks za finansiranje ovog ugovora je bio 11. maja 2009. godine, kada je povučeno 250 miliona evra za razvoj malih i srednjih preduzeća. Drugi apeks 16. maja 2011. godine, zatim 16. maja je prvo povučeno 50 miliona, a onda sa drugom tranšom još 100 miliona. Godine 2012, 23. januara, znači, još uvek nije došlo praktično do promene u političkom sistemu Srbije, 2012. godine je povučeno 100 miliona evra, tako da, ono što je važno da se kaže je da je 2013. godine po određenoj novoj strategiji i izveštajima Evropske investicione banke tek onda dozvoljeno da se povuče još 150 miliona evra. Praktično je ovo poslednja tranša po kojoj Evropska investiciona banka na osnovu programa povlači ova sredstva. Narodna banka je tu agent. Mala i srednja preduzeća se sa svojim biznis planovima javljaju kod poslovnih banaka, konkurišu za ta određena sredstva i to je ono zbog čega je veoma bitan ovaj kredit, da se time otvara mogućnost za investicije koje će pokrenuti privatan sektor, otvaranje novih radnih mesta, zbog čega mislimo da ova kreditna linija i ovaj zajam praktično će mnogo toga novog doneti u Srbiju, jedan novi zamajac, pored onoga što daje Fond za razvoj Republike Srbije i Razvojna agencija Srbije, koja se naziva „Godina preduzetništva“. Ova sledeća dva zajma, odnosno sporazumi o kojima smo govorili, koji su jako važni kao što je Svetska banka, govori o javnoj upravi i takođe jednom projektu koji se odnosi na modernizaciju i optimizaciju i on se izražava u obimu od 69 miliona evra. Važno je reći da je usvojena strategija po kojoj se vrši reforma javne uprave 2014. godine, ali je usvojen i Akcioni plan za implementaciju ove strategije i bez toga, normalno, ni jedna finansijska organizacija ne bi mogla ni da odobri takva sredstva. Povoljnost je što praktično imamo 17 godina za otplatu ovakvih kredita i ona iznosi pet godina prvo grejs perioda, kada nemamo obavezu da otplaćujemo ove rate i sledećih 12 praktično pada na otplatu. Cilj je unapređenje efikasnosti zapošljavanja i ono što je rekao gospodin ministar, odnosi se na efikasniji rad uprave, na davanje otpremnina za radnike koji žele da napuste javnu upravu, za edukaciju i efikasniji rad Uprave za javne nabavke. Ono što je važno reći da će DRI biti praktično nadležna za reviziju postupka sprovođenja ovog celog kredita, znači, da će imati određeni sistem kontrole. Na kraju, dolazimo do zanimljivog sporazuma, koji se mnogima dopada, kada govorimo o predstavnicima političkih stranaka, mnogima se ne dopada. Ali, ono što treba reći i objasniti građanima Srbije da mi danas ovakvim kreditima praktično smanjujemo stopu kamata koje smo obavezni da vraćamo kredite. Ako kažemo da su same kamate iz prošlih kredita bile godišnje od milijardu evra do 1,3 milijarde evra, onda preračunajte od 2008. godine pa do danas koliko je novca praktično otišlo na zaduživanje. A kada se zadužujete kao država po kamatnim stopama od 7,25%, 8%, 10% i kada imate zaduživanja od 2%, sasvim je logično da u trenutku povlačite tranšu kada treba da otplaćujete ratu za kredit, tad povučete i zatvarate praktično sa novim kreditom koji ima mnogo manje kamatne stope. To jednostavno glasi da u stvari zamenjujemo skupe kredite sa jeftinijim. I sve dok ne budemo oslobodili se plaćanja ovako skupih kredita, mi moramo da se ponašamo krajnje efikasno i racionalno, budžetski moramo da trošimo onoliko koliko prihodujemo. To nije bio slučaj do 2012. godine i zbog toga se uvek pribegavalo emisiji hartija od vrednosti, povećanju kursa evra. Treba reći da je kurs evra 2008. bio 78 dinara, da je 2012. došao do 118 dinara, do kraja 2020. čak došao na 120 dinara za jedan evro. Prema tome, to su realne činjenice od kojih niko ne može da pobegne. Ono što je danas pokušaj da se politizuje, praktično, finansijski zakoni koji su tačka dnevnog reda, to je, praktično, sporazum koji se odnosi na formiranje Fonda za zapadni Balkan. I, ono što trebareći, a očito niko od onih koji su napadali ovu temu nisu pročitali član 3, a član 3. lepo kaže da je Srbija, praktično, tražila da se usvoji integralna izjava, znači Srbije, kao sastavni deo Deklaracije i ona glasi, namerno ću da pročitam zbog toga što očito oni koji su napadali ovo nisu hteli uopšte da kažu da je Srbija u svoju ugovornu obavezu, a i obavezu zemalja potpisnica, ugradila sledeći tekst: „Budući da je teritorija Kosova i Metohije sastavni deo Republike, na osnovu Rezolucije Saveta bezbednosti UN 1244, nalazi se pod međunarodnom upravom potpisivanje i izražavanje pristanka na obavezu Republike Srbije i vlade Kosova, sa zvezdicom, na sporazum o osnivanju Fonda za zapadni Balkan se ne može tumačiti kao priznavanje nezavisnosti Kosova, niti se time između Republike Srbije i Kosova, sa zvezdicom, formira ugovorni odnos u smislu pravila Bečke konvencije i ugovorenom pravu iz 1969. kojom je regulisana materija zaključena u izvršenju Međunarodnog ugovora“. Ovim suštinski i drugim i trećim stavom se potvrđuje upravo ono o čemu su govorili i ministar inostranih poslova i ministar finansija da ovaj, praktično, sporazum koji se odnosi na osnivanje Fonda za zapadni Balkan nema političku dimenziju u potpisivanju država članica, već samo onih potpisnica koje predstavljaju predstavnike određenih institucija koje bi dale svoj doprinos u tom finansijskom smislu, a to se kada govorimo o Kosovu i Metohiji sa zvezdicom odnosi na UNMIK. Vi znate da su oni uvek posrednici u tom postupku, pogotovo čak i kada je EU, kada su u pitanju pregovori Beograd-Priština. Znači, mi danas govorimo o regionalnoj saradnji kada govorimo o međunarodnoj politici kao jednoj od važnih tema za funkcionisanje, ne samo političkog života u Srbiji, već i ekonomskog. To je tema na kojoj i tačka na kojoj mi moramo da budemo svesni. Ukoliko ne učestvujemo u radu regionalnih organizacija, fondova, onda otvaramo veliki prostor Kosovu i Metohiji da bude punopravna članica ovakvih organizacija na kojoj mi nećemo imati jednostavno ne samo nikakav uticaj, nego nećemo imati ni mogućnost ni mehanizme da stavimo na mesto onima koji žele jednostavno da Kosovo sa zvezdicom ne postoji. Prema tome, to je bila tema i Odbora za spoljne poslove, to je uvek tema svih odbora u Narodnoj skupštini Republike Srbije. samo oni koji su zlonamerni žele da podrivaju nacionalne interese sa temama u društvu, da obesmišljavaju praktično ovakav način prezentacije uopšte učešća Srbije u regionalnim organizacijama i kod međunarodnih sporazuma. Vrlo je važno da kažemo da ćemo u danu za glasanje ceo ovaj set zakona koji se odnosi na ratifikaciju sporazuma, kao SNS, podržati i učestvovati aktivno u debati, pogotovo kada se govori o temama koje žele da se zamene u vidu određenih teza koje smo imali prilike da čujemo i kod ovlašćenih izlagača nekih partija koji jednostavno nisu shvatili šta Vlada Srbije radi, šta sve ove godine želi da postigne i na koji način postoji ugled Vlade Republike Srbije i Srbije uopšte u međunarodnim institucijama. Dobrodošli su svi oni koji žele da čuju, ukoliko žele da čuju, zaista obrazloženje. Možda promene svoje mišljenje. Nadam se da oni koji su glasali za ovakve predloge i 2009, 2010. i 2011. godine će glasati i sada za takve sporazume. Oni koji nisu imaju pravo da promene svoje stav u odnosu na objedinjenu raspravu u načelu, po pojedinostima. Nadam se da ćemo u danu za glasanje, kada su sporazumi u pitanju, biti jedinstveni. Hvala.
Prelazimo na listu. Reč ima narodni poslanik Dijana Vukomanović. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovana gospodo ministri sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege, slušajući današnje govore i o politici i o ekonomiji bilo je dosta demonstracija, da tako kažem, političke panike, ali kada se uzme u obzir dnevni red i kada se sagledaju ovi zakoni kao celovit problem, onda se može postaviti jedno ključno pitanje za koje je ministar finansija izuzetno stručan i nadležan, a to je pitanje – može li se zaduživanjem rešiti problem koji je nastao zaduživanjem? Ono što je Srbija radila u protekle, sada već, dve i po decenije, ako počnemo od 90-ih, ili ako počnemo čak od 80-ih, to će biti i tri decenije, pa i više, jeste da se problem dugova bivše Jugoslavije, Republike Srbije sada rešavao ili otpisom dugova ili inflacijom. Tokom 90-ih znamo kakvu smo imali inflaciju. Mislim da je to najveći strah građana Srbije, strah od inflacije i strah od rasta ili pada kursa dinara, odnosno stranih valuta. Otpis dugova smo imali posle 2000. godine kada su strani poverioci iz političkih razloga otpisivali dugove, ali sada 2016. godine mi smo u situaciji da danas razgovaramo o novih milijardu i 244 miliona novih zajmova, da tako kažem. Ono što govore stručnjaci jeste da možete da se zadužujete, ali sve dok rast dugova ne raste brže od rasta ekonomije i rasta inflacije, a to će najbolje ekonometrija i oni koji pažljivo prate fiskalnu i monetarnu politiku verovatno alarmirati. Ako vi pogledate zašto se uzimaju ovi dugovi, ovi novi zajmovi, onda možete da opravdate humanim razlozima. Ranije su kolege pričale da je to za izgradnju smeštaja 366 porodica, pa za humaniziranje nekih negativnih pojava kao što je izgradnja zavoda za izvršavanje krivičnih sankcija, odnosno za smeštaj zatvorenika. Ono što mi vidimo jeste da tu zaista ima opravdanih razloga, jer i ovaj zajam koji se odnosi na mala i srednja preduzeća, kažu da od tih 150 miliona evra, čak 75 miliona evra može da bude iskorišćeno za ona mala i srednja preduzeća koja će razviti programe za zapošljavanje mladih. Dakle, ima mnogo razloga da se podrži ovaj, da tako kažem, neki novi finansijski aranžman u nedostatku nekog novca koji bi mi možda mogli da obezbedimo na način na koji se razmišljalo u Predlogu zakona o osnivanju Razvojne banke Srbije. Ne znam možda ministar Vujović može da kaže poslanicima i građanima da li se ponovo razmišlja o tako nekoj razvojnoj banci, mada su iskustva sa Razvojnom bankom Vojvodine i razvojnim fondom negativna. Dakle, ja mislim da su ove kamatne stope i rokovi otplaćivanja povoljni. Isto tako tranširanje, povlačenje zajmova da je povoljno i da je to nešto što je ekonomska dogma u suočavanju sa ekonomskom krizom koja Vlada ne samo u Srbiji, nego i u Evropi i svetu. Što se tiče osnivanja fonda za zapadni Balkan, rekla bih da u nekim izlaganjima uvaženih kolega i koleginica videla volja da se pobegne iz tog termina ili tog društva, da tako kažem zapadnih zemalja, tu smo gde jesmo, geopolitička realnost nam je takva. Ako se ne udružimo na onaj način na koji se udružila samo višegradska grupa, tu se stavljao akcenat na višegradsku grupu. Pomenuću zemlje Beneluksa ili Nordijski savet, jednostavno nećemo biti prepoznatljivi kao ljudi koji mogu da budu partneri u savremenom svetu gde se i politika i ekonomija odvija na taj regionalni način. Dakle, čak i da ne bude ustanovljen ovaj fond za zapadni Balkan, mi ćemo biti viđeni kao grupa zemalja koja je osuđena da tako kažem na ekonomsku i političku saradnju. Ovaj fond za zapadni Balkan je svakako investicija u budućnost mladih, jer njima je namenjen, razvoju mladih, unapređenju i razmeni projekata, nauke, obrazovanja, istraživanja. Dakle nemamo razloga za strah.
Zahvaljujem, reč ima ministar Vujović.
Mislim da ste postavili jako važno pitanje – koji je smisao ovog zaduživanja? Koji je smisao i dugoročna logika upravljanja javnim dugom i celog smisla fiskalne konsolidacije ekonomskog rasta javnog duga? Dozvolite mi da u nekoliko rečenica objasnim potku svega ovog što radimo. Prvo, ovde u ovom delu koji se odnosi na strukturne zajmove, tu su Abu Dabi kredit i ovaj kredit za administrativnu reformo, odnosno reformu javnog sektora, to nisu novi krediti. To su krediti za podršku budžetu, nisu novi krediti. Drugo, najvažnija logika, najvažnija priča u svemu ovome je da pravilno shvatimo cifre šta se dogodilo od početka imenovanja ove Vlade do danas. Ovde su licitirane razne cifre. Pretežno pogrešni datumi i pretežno pogrešna interpretacija tihi cifara, mada su same cifre kao takve tačne. Reći ću vam cifre za koje mislim da su relevantne, 27. aprila 2014. godine je ovaj parlament izabrao Vladu na čelu sa premijerom Vučićem, 30. aprila 2014. godine je stanje duga bilo 20 milijardi i 600 miliona evra. Na kraju septembra meseca je stanje duga bilo 24 milijarde i 150 miliona evra, razlika je tri milijarde i 550 miliona evra, ni evro više. Šta to uključuje? To uključuje porast duga u periodu do 1. oktobra kada je krenuo program konsolidacije, smatram sebe odgovornim za program konsolidacije i privrednog oporavka Srbije i boljim upravljanjem dugom, mi smo počeli de fakto 1. oktobra 2014. godine. Nismo mogli pre. Zatim 20. septembra je premijer objasnio logiku smanjivanja plata i penzija kao prvi korak ka tom programu, 1. oktobra smo počeli u Vašingtonu razgovore o tome i posle toga je sve krenulo. Stanje duga 1. oktobra je bilo 22 milijardi i 100 miliona evra. Od tada do danas je dug porastao samo dve milijarde i 50 miliona evra. Sada se ovo potpuno uklapa u logiku, 1,2 milijarde deficit, to je deficit iz 2015. godine i pošto smo sada ove godine praktično na nuli sve ostalo, oko 750-800 miliona evra su kursne razlike. Sve drugo ne prolazi ni tekst ekonomije, ni matematike, ni zdrave logike. Ponavljam, od početka programa dug je porastao 2 milijarde i 50 miliona evra, od toga je 1,2 milijarde tj. 3,7% BDP poznata cifra o dugu, o deficitu opšte države iz 2015. godine. Da zaokružimo, ove godine u prvih deset meseci je praktično nula. Nikakvih 9,5 milijardi, nikakvog bacanja para, nikakvog povećanja duga bez računa, čak dinar, svaki dolar koji uđe u krt, to je konsolidovanje računa Trezora koji se vodi kod Narodne banke. Mora da se dokumentuje, vodi se u dolarima, u evrima i u dinarima. Ne postoji ni jedna transakcija, čak ni ono plaćanje 40 ili 400 dinara po transakciji. Kada sami sebi plaćamo uplatu, plaćamo to, vodi se svakodnevno, izveštava se svakodnevno. Kada bi u ovoj zemlji sve funkcionisalo kao NBS i Trezor u vođenju javnih finansija, mi bismo bili Švedska. Šta drugo želim da kažem? Potpuno ste u pravu, koji nam je izlaz? Objasniću vam to pošto naša javnost nema strpljenja. Zašto smanjujemo kamate? Postoji jedna formula koja kaže kada će dug da se stabilizuje i da počne da pada, dug kroz BDP? Kada imate primarni suficit ili ravnotežu primarnog balansa i kada imate da je stopa rasta prirast društvenog proizvoda veći od plaćenih kamata. Ako ovim spustimo cenu duga koja je danas oko 3,5% BDP, 140 milijardi oko 3,5%, ako spustite ispod 3% i rast društvenog proizvoda kao što očekujemo podignemo na 3% i iznad, mi se nalazimo na putu pozitivnog izlaska iz ovoga. Samo je pitanje vremena kada ćemo biti na suvom, na sigurnom tlu. Znači, tu ćemo preokrenuti dve najvažnije stvari. Izašli smo iz one močvare koja se pominjala u ovom parlamentu, na suvo tle, samo je pitanje da nastavimo napred. Tu smo preokrenuli najvažnije. Nije ovo stezanje kaiša bezveze, ovo je stezanje kaiša da izađemo na čvrsto i zdravo tle. Zato smanjujemo ove kamate. Ne krivim nikoga pre toga, situacija jeste bila loša, ali je rezultat bio neodrživ. Ako spustimo kamate ispod 3% i podignemo rast trajno preko 3%, evo nama izlaska iz ove situacije. Prema tome, posle toga moramo strukturne reforme, da investitori nastave da dolaze i rade kod nas i mi se nalazimo na sigurnom putu ulaska u Evropu i održivog rasta i razvoja ove zemlje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Ceo dan slušamo novu logiku, naprednu logiku, imamo i naprednu ekonomiju, naprednu spoljnu politiku. Sve je napredno postalo. Po toj naprednoj ekonomiji i matematici 24 milijarde je manje nego 15, 16, Kosovo nije država, a sa njima potpisujemo međunarodni ugovor sa zvezdicom ili bez zvezdice, ubeđujete nas da nam je bolje, a mi živimo u državi u kojoj je električna energija ili luksuz ili porok. Pošto samo na luksuz ili porok uvode akcize. Postoji akciza za alkohol, za cigarete i za struju. Ne mislim da je to napredna logika. Koji krediti su vraćeni? Koja je namena ovog kredita, Taj odgovor nismo dobili celo jutro. Priča se o nekim velikim zaduženjima, o 8%, hajde da vidimo da li je taj kredit koji je nekada po toj visokoj kamati uzet, da li je vraćen? Kuda ide ovaj novac. Kažemo da je ovo povoljno, jeste povoljno ali ništa posebno, 2,25% kamate plus 0,5% za posebne usluge. To računajte 2,75%. Čitajte ugovor. Evo da vam čitam ja, citiram … Naći ću posle, ali verujte mi. Kažite mi šta se time plaća? Zašto je to toliko dobro? Bio sam predsednik Vlade u vreme kada se nisu uzimali krediti i ova država je mogla da živi i bez kredita. Uzet je jedan jedini kredit za otkup italijanskog dela Telekoma tada i vi to znate, bili ste učesnik u tome, hvala vam na pomoći koja je bila tada. Zato nemojte sada da nam objašnjavate da sve ide dobro i da je sve fenomenalno, to nije tačno. Duing biznis, 47 mesto, napredak za 20, 30 mesta odlično. Odmah da vam kažem 10 mesto, 37 mesta ispred nas je Makedonija. Nešto mi ne ličini na zemlju koja je uspešno u bilo čemu. Nemaju parlament, vladu, ne znam koliko dugo, tuku se na ulicama, investicije u Makedoniji da ne ulazimo u to. Postoji jedno drugo istraživanje po kome smo mi na prvom mestu, mi smo lider u Evropi po opasnosti od siromaštva i to piše vrlo jasno pa kada se hvalimo, dajte da vidimo sva istraživanja koja se sprovode u svetu. Dačić nam kaže da branimo Kosovo, da će biti odbranjeno i ovim Fondom za zapadni Balkan. Kosovo ste priznali. Tačka. Tu nema nikakve priče. Ako niste sedite u kola danas poslepodne i idite u Prištinu i tamo kao prvi potpredsednik Vlade i ministar finansija popijte kafu. Sve drugo znači da ste priznali Kosovo i da se time više ne bavimo. I nemojte više da branite Srbe, nigde. Gde god ste vi branili Srbe, Srba više nema, ni u Prizrenu, ni u Uroševcu, ni u Kninu, ni u Mostaru, ni u Vukovaru. Tamo gde ste vi branili Srbe, njih tamo više nema. Prema tome, pustite da se ljudi sami snalaze a pomoć države naravno mora da bude i to nije nikakav uspeh i patriotizam, to je obaveza normalnih ljudi. Imamo ovo pitanje zaloge. Piše vam u članu 4.- posebne obaveze, tačka 3. da nikakav spoljni dug nema prioritet u odnosu na zajam, po osnovu zaloge itd. Ne postoji u normalnim kreditima gde se zadužuje država bilo kakva priča o zalogi, nikad nije bilo. Ovo je potpuno atipična stvar i odgovor koji ste dali da je to metaforična zaloga nije tačna. Dajte nam tačan odgovor šta se daje i šta se krije iza ovog kredita. To srpska javnost zaslužuje. Vi ste apsolutno ekspert koji može da nam da pravi odgovor na to i da onda znamo kuda idemo i šta radimo dalje, a ako nam dobro ide, vratite plate i penzije, ukinite akcizu na struju, vratite novac lokalnim samoupravama, ulažite u to da se deca leče u bolnicama ili u inostranstvu, a da se ne leče SMS porukama. Ne može da bude srećna zemlja gde se deca leče SMS porukama.
Reč ima ministar Ivica Dačić. Izvolite.
Ja bih zamolio, predsedavajućeg, pošto sam bio izložen kritikama, nije me odbranio od ovakvog tona gospodina Živkovića, on se direktno meni obraćao, vikao je. Prema tome, pošto ste vi tako govorili kad sam ja diskutovao, ja vas bar nisam prekidao i podsetiću da sam ja počeo svoj govor danas u veoma finom tonu, da ste mi vi dobacili i da sam ja tada reagovao. To govorim ne zbog toga što je sada to pominjao gospodin Živković. On je govorio o drugim stvarima o tome ko je gde branio Srbe. Ne bih govorio o tom vremenu. Ne bih govorio o tom vremenu zato što nam to ništa dobro doneti neće. Morali bi da razgovaramo i o tome kakva je bila politika svake stranke. Kakva je bila politika Miloševićeve stranke, to svi znate. Ali, kakva je bila politika nekih drugih stranaka, mislim da nikada o tome nismo otvoreno razgovarali. Kada je Milošević ubeđivao Karađorđa prihvati mirovni plan, koje su stranke bile sa njim koje su ga ubeđivale da to odbije i pekli volove sa njim na Palama. Čini mi se da je to tadašnja stranka gospodina Živkovića. Takođe, ne bih govorio o odnosu međunarodne zajednice. Govorili ste da je pitanje Kosova demokratsko pitanje, da samo treba Milošević da padne sa vlasti i biće rešeno pitanje Kosova. Milošević je pao sa vlasti odavno. Šta se promenilo u načinu rešavanja kosovskog pitanja? Mi smo se bar borili za Kosovo za razliku od nekih drugih. Kada je Kosovo proglasilo nezavisnost ni reakcija stranaka koje su tada bile na vlasti nije bilo bog zna kakva. Jedna stranka je svog predsednika poslala u Rumuniju samo da ne bi bio u Beogradu toga dana, a druga stranka je organizovala skup ovde u Beogradu pa smo išli na moleban dok su za to vreme palili ambasade i rušili kioske. Izvinite, tako se ne brani Kosovo i Metohija. Nema ovde onih koji nisu krivi. Zato mislim da ovo ničemu dobro ne vodi na ovakav način. Ja se izvinjavam svojim poslanicima koji su mojim načinom izlaganja videli pretnje ili podizanje tona. Samo ne mogu takođe da prihvatim da su i te stranke imali baš blage tonove na političkoj sceni Srbije. Govorim o gospođi Tepić i Ligi Socijaldemokrata Vojvodine. Koliko se ja sećam gospodin Čanak je govorio da će vešati ljude na Terazijama. Sad je pre neki dan bio na sudu zbog tuče. Ali, vi ste naši politički protivnici. Nemam ništa protiv da o tome govorim. Samo želim da vas podsetim na to kad je Pašić bio u parlamentu pre 100 godina i kada je tako ušao u polemiku sa takvim poslanicima, kad su mu oni dobacili i rekli – kako vas nije sramota to Gledston nikad ne bi rekao, a on je odgovorio – e, kakvi ste vi Englezi takav sam ja Gledston. Prema tome, molim vas, govorite o završnom računu Srbije. Kad ste vi bili deo vladajuće koalicije samo jednom je bila završna reč, ne govorim o vama, govorim o LSV? I ja nisam bio tu. Samo želim kad govorim da me čujete. Nikome ne pretim, ja sam jedan od vas, ne zaboravite ja sam poslanik koji sam podneo ostavku da bih bio ministar. (Dušan Pavlović dobacuje.) Nisam, ali sam izabran za poslanika narodnom voljom. Niste vi mene izabrali za poslanika nego za ministra. Moje pravo je isto kao i vaše, a da ne pričam o tome koliko je puta više ljudi glasalo za moju listu nego za vašu i to je najbolji odgovor na sve ovo o čemu ste govorili. Mogu da vam se ne sviđam i da mislite šta hoćete, ali to mene ne interesuje, ja ovde radim u skladu sa onim što je Vlada Srbije i Narodna skupština Republike Srbije usvojila kao svoju politiku. Prema tome, hvala vam na kritikama. Nadam se da niste se previše prepali kao što sam se ja prepao od gospodina Živkovića. Namerno sam pomenuo gospodina Živkovića da bi mogao da se javi za repliku pa ćemo se opet tako ganjati, ali nije to ništa novo, ali nije ni najnovije. Hajde samo da ne govorimo, da se hvatamo za to ko je kakav ton imao ovde u parlamentu. Meni je žao što prekidam ovakvu akademsku, finu i kulturnu raspravu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Nisam ja danas došao u Narodnu skupštinu. Ja sam ovde od 1992. godine. Da vam kažem, ostaću još dugo za razliku od vas koji, verujem, nećete više ući. Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika. Provocirao je.)
Polako kolega Živkoviću. Samo vas je spomenuo. U redu je. Polako. Prvo koleginica Marinika zato što je prvo prozivao i Ligu i predsednika i nju kao ovlašćenog predstavnika. Izvolite.
Zahvaljujem što ste mi ovog puta uvažili pravo na repliku, s obzirom da je pomenut i Nenad Čanak i LSV, kao što je prethodni ministar bio pomenut. Ako su najveći gresi Nenada Čanka ti koji su pomenuti od strane ministra neću ih stavljati u bilo čiju ravan, ali Nenad Čanak bar nikoga nije zavio u crno, niti je iko život izgubio zbog njegove politike, naprotiv. Da je bilo pameti predlog Nenada Čanka da se sprovede lustracija bio bi sproveden, odnosno zakon o lustraciji i mi danas ne bismo imali situaciju u kojoj su ponovo donosioci odluka oni koji su ovu zemlju zavili u crno. Hvala.
Samo trenutak. Koleginice Janjušević, po kom osnovu? (Marija Janjušević, s mesta: Po Poslovniku, član 107.) Izvolite, po Poslovniku.
Po Poslovniku, ukazujem na povredu Poslovnika, svi smo ovde dužni da čuvamo dostojanstvo Skupštine, pa i gosti. Podsetila bih ministra Ivicu Dačića, da ne mogu nikako 250 prisutnih poslanika da budu krivi za Kosovo.
Koleginice, ja vas molim, koji član Poslovnika?
Trudila sam se da ponešto poredim i bez čitanja. Govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Ako nekome kažete da je kriv što Srbija gubi Kosovo, za mene je to i te kako povreda dostojanstva. Kolektivna odgovornost ne sme da postoji. Kolektivnom odgovornošću ste nas i doveli u ovu situaciju. Poslanička grupa Dveri nikada nije bila član ove Narodne skupštine i podsetiću ministra da smo 2013. godine tri dana i tri noći kampovali na Trgu republike, moleći da se ne potpiše Briselski sporazum. To nije potpisao niko drugi mimo vas, gledam vas u oči.
Koleginice, ne vidim gde je ovde prekršeno dostojanstvo Narodne skupštine. I vi, kao i svi drugi narodni poslanici imate pravo na svoj politički stav, ali vas molim da politički stav iznosite u skladu sa Poslovnikom. Gospodine Dačiću želite reč? Narodni poslanik Zoran Živković, replika.
Bili ste na ivici za povredu Poslovnika. Nemojte da se plašite ministre, govorio sam kao što govorim jako dugo i nije bila upućena nikakva pretnja. To što ste vi bili sada kod vašeg političkog šefa iz Moskve, ako ste se tu nešto uplašili, taj transfer straha nema potrebe da prebacujete prema meni. Mnogo neistina ste rekli. Nije Zoran Đinđić, koji je tada vodio DS, jeo nikakve volove na Palama, to je valjda služba mogla da utvrdi, nije ubeđivao nikoga da ne potpiše bilo kakav sporazum o prekidu rata, tu nema nikakve sumnje. Kosovo nije imalo hrabrosti da proglasi nezavisnost u vreme kada je Vladu Srbije vodio Zoran Đinđić, i kada sam je vodio ja. Tada je postojala i zajednica sa Crnom Gorom, tada je dug Srbije padao, tada je bilo zaposleno 400 hiljada ljudi više nego danas, tada je Srbija u pravom smislu reči bila zemlja koja je ponovo priznata od celog sveta i to su evidentne stvari. To šta je bilo u 90-im, to kako ste branili i gde ste branili, neću to da ponavljam, to je istorijska činjenica, da se time ne bavim. Potpuno se slažem sa tim, ali nemojte vi ili bilo ko danas sedi u vlasti, a svi su navodno branili Srbe u nekom periodu svog političkog delovanja, nemojte da pričate o vremenu koje je Periklovo doba Srbije, a to je vreme od druge polovine 2000. godine do početka 2004. godine, i to je istorijska činjenica. Svaki parametar, evo ga svedok, kao ekspert Svetske banke je ministar Vujović bio tu, pa neka nam kaže posle šta se tu sve dešavalo, a za ministra, samo da mu kažem da nisam dobio odgovor za zalogu, a 0,5% za posebne uloge vam je tačka tri prvog člana zajma.
Reč ima ministar Ivica Dačić. Izvolite.
Kada je reč o šefovima iz Moskve, Vašingtona ili drugih, bio sam na sastanku sa sekretarom Saveta za nacionalnu bezbednost Ruske Federacije Nikolajem Patruševim, velikim prijateljem Srbije. Nije on meni šef, on je naš prijatelj. To ko su bili vaši šefovi kada ste rušili Miloševića, to svi dobro znaju, pa kada ste išli po pare u Budimpeštu i išli na kurseve da se obučavate kako da rušite Miloševića. O kakvim šefovima vi pričate ovde? Pa, kada ste našli Koštunicu da bude kandidat zato što vaš kandidat nikada ne bi mogao da pobedi Miloševića, a sve su finansirali vaši šefovi sa zapada. (Zoran Živković, s mesta: Ko, da čujem?) Pa šta ko, pa SAD, Velika Britanija i ostali. Šta vi mislite da ne smem da kažem? Pa, smem da kažem, evo, reći ću. Vi ste ljubili ruku Madlen Olbrajt, odnosno Vuk Drašković. Ne interesuje me gde je sada, pošto i on voli često da pravi iskorake i da me kritikuje. Samo govorim o tome, nemojte sada da mi pričate o šefovima. Ovi moji šefovi su nam bar prijatelji i bar glasaju za nas. Vi sada hoćete da mi izgubimo prijatelja, a da ne dobijemo nijednog drugog. Pričali ste da kada izgubi Milošević, Kosovo je demokratski problem. To je problem ljudskih prava, nedostatka demokratije. Pa, šta bi? Onda Zoran Đinđić kada je video da to nije tačno, napisao je pismo, pobunio se. Ne želim da kažem da je to bio razlog i onoga što mu se dogodilo. Ali, hoću da kažem da je ušao u sukob sa nekima u međunarodnoj zajednici po pitanju Kosova. Sećate se dobro, da kada je bilo poslednje godine njegovog života da ste odbili i kao stranka i kao Vlada da idete na američki prijem u američkoj ambasadi. I, da ne govorim o ostalima. Pa, Labus je podneo ostavku na funkciju u vreme Koštuničine vlade zato što nismo izručili Hagu sve ove koji su bili na listi. I, sada vi pričate o nekim šefovima. To su naša braća i naši prijatelji. Nisu naši šefovi. Moj šef je naš narod i građani Srbije. Mi radimo samo za Srbiju. Mi nemamo dve stolice, ne sedimo ni između dve stolice. Sedimo na jednoj stolici, a to je srpska stolica. Ja valjda ovde govorim u ime Vlade Srbije, a to je ono što je napisao u svom ekspozeu i što misli i predsednik Vlade Aleksandar Vučić. Šta sada želite da kažete, da mi mislimo različito? Nismo mi DS bivša. Prosto nemam inspiraciju vas da napadam, zato što su ovi svi prešli u neku drugu stranku i ne znam sa kim više uopšte da polemišem. Kada krenem nekoga da napadam, ne znam više na koji period vaše stranke mislim. Samo bih hteo da kažem koleginici, odnosno nismo kolege, ali gospođi Tepić, uopšte ne želim da polemišem, želim da kažem da je veoma delikatno proceniti ko je koga zavio u crno, veoma je delikatno dati nekom ovlašćenje ko to može da proceni. Možda po vašim kriterijumima to su možda svi ostali. Sedeo sam 100 puta sa vašim predsednikom koji je drvlje i kamenje pričao o onima sa kojima ste tada bili u koaliciji, sa kojima ste sada ponovo u koaliciji bili na istoj listi. (Radoslav Milojičić, s mesta: Ko?) Pa, protiv Tadića. (Radoslav Milojičić, s mesta: Nije nam on predsednik, Šutanovac je.) Nemojte sada da me zbunjujete, ja ne znam više ko je čiji predsednik. Ovde se više izgubila orjentacija, ne zna se čiji je koji predsednik, ali svejedno, hoću da vam kažem, kada sam išao u Novi Sad, idemo na sastanak u ime DS, meni i Miki Rakić i Boris Tadić, kaže – ne daj Pajtiću previše da zateže oko autonomije Vojvodine. Da ne bi ispalo da Tadić brani, nego da SPS brani. Čanak protiv, odnosno Tadić protiv Čanka, Mađari, demokrate im uzimaju biračko telo u Vojvodini. I, sada vi govorite o tome ko je koga zavio u crno. Ja uopšte nemam nameru bilo koga da zavijam u bilo šta. Ja samo želim da vam kažem da to, na kraju krajeva, procenjuje narodni građani. Ja samo mogu da vam jednu stvar odam priznanju, da niste bili vi, odnosno Čanak, ova vaša koalicija ne bi prešla 5%. Ali, to je i vaša stvar, kao ja pozdravljam to što je Čanak počeo polako da ulazi u vlast, u Novom Sadu ste ušli u vlast. Ne znam, siguran sam da sa takvim stavovima koje ste do sada zastupali teško ćete moći da budete deo vlasti, a da se ne sudarimo sa politikama koje imamo, jer mi sigurno nećemo biti za to, a isto tako pretpostavljam i SNS da Vojvodina bude Republika ili da postoje neke druge stvari. U svakom slučaju, i to je jedan pozitivan pomak koji ste vi imali. I, kada smo već kod ideja, nemojte sada da pričamo samo o idejama, previše sam dugo u politici da mogu naivno da verujem da je kod lidera političkih stranaka baš sve u idejama i kada vas srce teško boli zbog neke političke nepravde, znate kako se to najbolje leči i to vaša stranka svakako u Vojvodini dobro zna. Ja se radujem kada me napada Čanak i njegova stranka, jer to nama donosi samo političke poene. Prema tome, samo napred, a ko je koga zavio u crno, nadamo se da nikom nikada više nećemo zavijati u crno. Izvinjavam se svima vama što ste podigli te Poslovnike, znam da ćete reagovati zato što govorim o stvarima koje nisu na dnevnom redu, ali nije bilo na dnevnom redu ni to što se o meni govorilo, tako da morate me razumeti i u svakom slučaju, molim stranku ili pokret Dosta je bilo, da imaju malo poštovanja prema meni, jer ja sam ipak vašeg lidera predložio za ministra. Svako napravi po neku kadrovsku grešku, evo, Radulović je moja najveća kadrovska greška. Hvala vam.
Poslovnik prvo moram da dam, da čujemo šta ima novo da kaže Stamenković.
Hvala. Naravno, kao što je ministar rekao član 106. stav 1. ne držimo se dnevnog reda. Koleginice Gojković, jedva sam vas dočekala pravo da vam kažem. Kolega Arsić, mi je nešto strašljiv, a u vas imam veliko poverenje, da ste hrabriji da ministra opomenete, vas nekako, čini mi se će da posluša, a tj. vi ćete onako biti dovoljno hrabri da ga opomenete. Ovo ste otelo kontroli, stvarno. Mislim ministar je pričao nadugačko i naširoko, o svemu i svačemu, ja sam mislila zapevaće u nekom trenutku, časne mi reči. Hvala.
Hvala. Ja mu dođem nešto kao najava „helovina“, izgleda ko veštica, ali nisam, pretpostavljam da su u pitanju bile replike i da se otišlo skroz u drugom pravcu.
Pa, kako on pola sata repliku, a mi samo dva minuta? Mislim nije okej.
Ne znam.
Ograničite njega. On je pričao, boga mi.
Ja bih ga sasekla posle dve minute. Znači, Zoran Živković, pa onda ministar.
Prvo, nikakve gazde nije imao pokret koji je promenio vlast u Srbiji, sredstvo za promenu vlasti i za sprečavanje daljeg posrtanja Srbije je bila smena tadašnje vlasti, a Milošević je bio predsednik i on je smenjen demokratski i to je i sam rekao, dan, dva kada mu je trebalo da se seti. Da vas samo podsetim, nikakve pare naravno, kakve crne pare. Hajde, uhapsite prvo mene ili bilo koga ko je dobio jedan dinar, to je zabranjeno bilo i tad i sad, dinar, dolar, šta god hoćete. To su dve stvari. Treća stvar, da vas podsetim, Madlen Olbrajt, Stejt department, SAD su nas ubeđivale da bojkotujemo izbore 2000. godine, jer su rekli da ne možemo da uhvatimo ponovo Miloševića u krađi, a da će ponovo da nas krade na izborima. I, ubedili su Mila Đukanovića da ne izađe na te izbore, ubeđivali su nas. Mi smo izašli na te izbore. Prema tome, daj da se malo držimo činjenica, to bi kao ministar inostranih poslova morali da znate. Konačno, to odnos vlasti u vreme kada je vodio Zoran Đinđić i mi njegovi saradnici prema Kosovu je bilo potpuno jasno. Naravno, nije to bio sukob, to je bila jedna odlučna nota da se kaže – ne može da se tako Kosovo gura pod tepih i da se desi ono što se desilo. I, desilo se to, ne kad je Zoran vodio tu vladu, čak ni ja, nego malo kasnije, kad su došli oni koji su branili Srbe celu deceniju pre toga. Prema tome, hajde malo činjenice, ja isto mislim da treba da se bavimo dnevnim redom, ali mislim da ovakve stvari ne mogu da se trpe i da uvrede koje nam daje ministar i meni lično i kolegama poslanicima, bez obzira na izvinjenje, ne prihvatam izvinjenje.
Hvala vam. Imaju pravo na repliku, prvo Marinika Tepić, pa Saša Radulović, Balša Božović.
Zahvaljujem predsednice, vrlo kratko. Potpuno razumem vas gospodine Dačiću da nemate gde da iznesete sve ovo što na ovaj način iznosite, vaši su poslovi vrlo suženi u ovoj Vladi. Vaši su odgovori, odnos sa javnošću vrlo suženi, kada god izletite iz tog okvira dobijete lekciju sutradan. Potpuno razumem da je ovo jedan poligon koji vi koristite za sve te frustracije, rekla bih, vrlo odgovorno stojeći iza tog termina, ali molim vas da to više ne činite. Kao što potpuno razumem…
Poslanice, nemojte samo tako teške reči, nema smisla.
Izvinjavam se. Potpuno razumem da to zavijanje u crno koje ste vi isto citirali u nekoliko navrata jeste jedna vrlo teška posledica i sa njom se vrlo teško suočavate, ali to neće promeniti to stanje i to neće promeniti celu hipoteku koju smo zbog toga nosili i dan danas je nosimo, na onome čemu se vi takođe težite, koliko sam čula, to su evropske integracije. Tako da budite vrlo pažljivi kada iznosite te kvalifikacije ko je koga zavio ili nije zavio u crno, ali činjenice vrlo dobro znamo svi. Hvala vam.
Reč ima Saša Radulović. Izvolite.
Hvala vam. Prvo da ispravim ministra inostranih poslova, pošto njega sam upoznao ovde u ovoj sali kada je glasano o Vladi, znači, nisam bio njegov predlog nego predlog Aleksandra Vučića, koji sada koristi sve prilike da kaže kako sam i njegova greška kao i Dačićeva. Ali, kad smo već kod grešaka, predloženi ovaj Sporazum o osnivanju ovog Fonda za zapadni Balkan je suprotan Zakonu o zaključivanju i izvršenju međunarodnih ugovora, jer član 2. tog zakona kaže – međunarodni ugovor je ugovor koji Republika Srbija zaključi u pisanom obliku sa jednom ili više država ili sa jednom ili više međunarodnih organizacija. Onda je pitanje za ministra, ako je to tako, a pretpostavljam da ne misli da je Kosovo sa zvezdicom ni država ni međunarodna organizacija, zašto se krši ovaj zakon, odnosno ako žele da promovišu regionalnu saradnju prvo bi morali da menjaju ovaj zakon, a tek nakon toga da predlože ovaj novi međunarodni ugovor. Na to mi nije odgovorio i tačno je to što on naziva greškama u politici, mi zovemo normalnim odgovornim ponašanjem. Mi ćemo pobediti na izborima, formirati Vladu i pokazaćemo vam kako se odgovorno vodi država. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem, predsednice Skupštine. Gospodine Dačiću, vi imate duha i to vam moram priznati. To je nešto što retko ko može da ne primeti ili da vam ne prizna, ali ono što je takođe važno, a da se da primetiti, jeste da ste vi jedini koalicioni partner Aleksandra Vučića od 2012. godine do danas koji je politički preživeo i nije udavljen u toj Vladi. Koliko ćete još izdržati, to je nekako na vašoj veštini ostalo. Ali, kada je u pitanju zavijanje u crno 2008. godine smo mi zaista, pa i ranije u nekoliko navrata, poverovali u vašu iskrenu nameru da ste privrženi evropskim integracijama, odnosno evroatlantskoj politici. Vi ste u nekoliko navrata govorili o stolici u UN, kada je bilo u pitanju Kosovo, kada se ta Vlada formirala 2012. godine, te sada Fond za zapadni Balkan ne verujem da je u problemu, s obziromda ste davali mnogo jače izjave kada je u pitanju tzv.republika Kosovo. Mislim da je veoma važno da Fond za zapadni Balkan bude nešto za šta ćemo svi ovde glasati u parlamentu. Mislim da je to važno i korisno za građane Srbije, ali isto tako verujem da znate, i to sam potpuno siguran, a mislim da Skupština nije mesto gde se priča o tome, kako se koji predsednik prema kome lično obraćao i šta je ko kome govorio u nekim privatnim razgovorima. Ono što sam siguran jeste da Zoran Đinđić nikada nije išao na koktel ni u jednu ambasadu, kao predsednik Vlade, što često nije slučaj, kada je u pitanju Vlada od 2012. godine do danas. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Vujović.
Zahvaljujem se. Pošto je gospodin Živković dva puta ponovio pitanje, dozvolite mi samo kratko da odgovorim. Znači, reč je, kao i obično, o tipskom ugovoru Abu Dabi razvojnog fonda i dve konkretne stvari koje ste pomenuli ne utiču na ovaj naš ugovor. Znači, jedna o globalnoj garanciji samo obezbeđuje svaku međunarodnu instituciju ili fond koji ima međunarodni status, da neko ko pozajmljuje sredstva od njih neće izigrati taj kredit i garantuje svim svojim sredstvima da će to vratiti. Znači, da bi taj član mogao da stupi u dejstvo, trebalo bi da Srbija ne vraća ovo. Ja ne mogu da zamislim tu situaciju, čak i u najgorem ishodu događaja. Prema tome, taj rizik praktično ne postoji. Što se tiče drugog člana koji navodite, on se odnosi, u prevodu nije tako, po našim starim zakonima to je bila tzv. interkalarna kamata. To je kamata na angažovana a nepovučena sredstva i to ima smisla kod projektnih kredita, pošto neko po planu vašeg povlačenja sredstava sredstva drži u likvidnom obliku i naplaćuje vam 0,5, pa tek kad povuče sredstva, onda vam naplaćuje tih 2,25%. Pošto ovde to jednostavno ne može da se dogodi, jer mi ćemo pisati pismo, zahtevati tranšu i tog momenta će oni da puste tranšu, 0,5 će biti uvek na nulu. Prema tome, ovaj član bi se teorijski primenjivao da je ovo projektni zajam, pošto nije projektni zajam i pošto nema šanse da mi tražimo tranšu pa da je onda otkažemo, tad to neće biti primenjivano. Što se tiče prethodne kombinacije, nisam hteo da odgovaram ranije, gospodin Radulović je izašao iz sale drugim povodom, samo da kažem da ovde konkretno u ovoj situaciji nikakav strah od valutnog rizika ne postoji. Mi ne menjamo ni nivo, ni strukturu javnog duga. U prostoj situaciji, da bude jednostavno za razmišljanje, dobijemo milijardu ili dobijemo po 200 miliona, tog momenta možemo da platimo neku dospelu obavezu i time kupujemo vreme da u periodu bilo kada od momenta efektivnosti ovog zajma, do kraja ovog zajma za deset godina možemo da izaberemo moment kad kursevi po našoj proceni i na osnovu upravljanja javnim dugom, odgovornog upravljanja javnim dugom napravimo … natrag u evro ili da ga kupimo na tržištu. Ja ne bih nikad pristao da neko unapred postavi neka kruta pravila. Pravilo Uprave za javni dug treba da bude da na osnovu informacija koje postoje i instrumenata koje imaju tako upravljaju javnim dugom, da trošak, nivo duga i trošak za Srbiju bude minimalan. To je suština. Prema tome, imati sredstva i samim tim činom uštedeti 40, 50 miliona na svaku milijardu je prvi cilj. Drugi cilj je kako ćemo to iskoristiti, da li ćemo platiti kamatu, glavnicu ili unapred ranije platiti neki kredit. Svaki od njih vam daje isti efekat. Hvala.
Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Kome? (Zoran Živković, s mesta: Ministru.) Nema. On je samo odgovorio na pitanje. (Zoran Živković, s mesta: Nije tačno.) Ministar kaže da je tačno. (Zoran Živković, s mesta: Dobro, a ko je ovde domaćin, ko je ovde neko ko donosi odluke, ministar ili poslanici? Vi ste predsednica poslanicima, niste sekretarica ministrima. Dajte mi repliku.) Ja sam napredovala, poslaniče. Prošli put sam bila đubre, ne znam da li organsko ili veštačko, nismo raspravili, a sad sam već sekretarica, tako da napredujem. Neću vam dati opomenu. Sad ste ipak podigli nivo, jer biti sekretarica jednog ministra mislim da je častan posao, zaista i puno vam hvala, jer ipak od đubreta napredovala sam da radim nešto konkretno. Jeste, rekli ste da sam đubre. To sam zbog parlamenta dala opomenu. Inače, meni je sve jedno [[Zoran Živković, s mesta: Dajte vi meni repliku.]] Hvala što ste potvrdili, a za sekretaricu nemam osnova, jer je to častan posao i puno hvala. (Zoran Živković, s mesta: Tako sam i mislio. Replika.) Pa da, ali ništa od toga. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, sad vidite kako je meni. Naš dobri narod pati, to je činjenica, a pati iz razloga što nisu bili politički aktivni, nisu bili dovoljno društveno aktivni i nisu sprečili da loši ljudi vladaju i upravljaju njihovim sudbinama. Ja sam već to objašnjavao i moj kolega poljoprivrednik je rekao da je Makedonija bolja od nas, da je na 10. mestu. Pa, Makedonija nije imala takvu gromadu za premijera. U Makedoniji ima izreka – ne daj Bože da ti vinodelac bude premijer. Ja u to verujem, kao što verujem da on nije uzeo ni dinara. On ne uzima dinare, on uzima evre. Ja čvrsto verujem u to, a imam i dokaze. Ja znam da je on stručnjak za zajmove i ovo ima veze sa zajmom, pa kaže ovako – ugovor o kraktoročnoj pozajmici, kaže između ZŽ, poznatijeg kao moj kolega poljoprivrednik, to je zajmodavac, a zajmoprimac je opet ZŽ, moj kolega poljoprivrednik u ime firme „Empresa“. Kaže – zajam od 41.000 evra ZŽ daje ZŽ, pod kamatom, evo ga ugovor, ko ne veruje može da proveri, evo i potpisi ZŽ, ZŽ, zajmodavac, zajmoprimac. Ja pitam sve vas, a posebno dr Rančića, jer je on psiholog, kako su se ova dvojica dogovorili?
Povežite mi to sa sporazumima koje imamo na dnevnom redu.
Pa, sporazum je.
Ne, taj sporazum sa …
Pa, sporazum za zajmove. Evo – zajmodavac i zajmoprimac, ZŽ, ZŽ, 41.000 evra. On kaže da dinara nije video. Zato što je uzimao evre. Privatizacije DIN-a prema „Filip Morisu“, evo opet ovi abraka-dabra, ćiribu-ćiriba mašu poslovnicima. Ometaju me. Ovo vreme da mi uračunate. Ja se pitam kako su ugovorili 10% kamate? To mora da je bio prihod onih 12 miliona dolara isplaćenih za privatizaciju DIN-a „Filip Morisu“ koja je bila tri puta ispod cene, sigurno. Postoje dokazi. E, sad, šta je ko, koliko prokockao, šta je pretvorio u imovinu, ostaje da se vidi, ali zajam je nesporan. Ja sad pitam ministra finansija - kako neko sam sebi može da pozajmi pare, još da uračuna kamatu od 10%? I drugo, da li je ovaj prihod od 41.000 evra prethodno bio oporezovan? Zato što je Z.Ž. poznat, već smo rekli da je bio direktor „Emprese“ i on kaže, kada smo već kod tih poreskih prihoda i sporazuma, kaže – utvrđuje se ne prijavljen porez na dodatu vrednost od 17.948.952 dinara, 29. januara 2016. godine, uz kamatu do 25.12.2015. godine od 4.430.932 dinara, što je ukupno preko 22 miliona. S obzirom da kamate idu ove godine, to je 25 miliona. Dakle, moje pitanje bi glasilo – kako je moguće da osoba sa tolikim primanjem u evrima može da ima ovolike dugove? Tu je još jedno rešenje, zaboravio sam, od dva miliona, ovo je za njega sitnica. Ja vam kažem, nije on dinare video, on je video samo evre. Na kraju da kažem da glupost nije smrtonosna bolest. Očigledno da neki ljudi dostignu najviše društvene visine i dožive duboku starost. Ja mislim da bih mogao da udelim savet mom kolegi poljoprivredniku, ali mislim da tu ne pomaže savet, da tu pomaže staratelj, a Pavićević … [[Isključen mikrofon]]
Ne mogu da dozvolim ovo. Poslaniče, isključila sam vam na kraju rečenice mikrofon. Ne mogu to da dozvolim, stvarno. Povreda Poslovnika Sonja Pavlović i Zoran Živković.
Hvala lepo. Član 106. - govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres, i član 107. - govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Dugo ste ga pustili da priča. Ja ne mogu da zamislim da ste vi dozvolili, predsednice, da toliko troši naše vreme. Postoji sutra dan, kada se postavljaju pitanja ministru, pa on ako ima želju da postavi pitanje gospodinu Vujoviću, nek to izvoli sutra posle 16 časova. Ja se iskreno nadam da će gospodin Vujović biti tu i da će mu odgovoriti na ta pitanja. Hvala najlepše.
Hvala. Nije poslanik trošio vaše vreme, trošio je vreme njegove poslaničke grupe.
Trošio je naše vreme.
Nije. Nemojte tako.
Trošio je naše vreme i trošio je vreme naroda Srbije koji sede ovde i slušaju… [[Isključen mikrofon.]]
Da li ste završili? (Sonja Pavlović, s mesta: Isključili ste me.) Ne mogu da vas uključim tako da pričate šta hoćete. Ima neki red, Poslovnik postoji na koji stalno upozoravate, ali kad dođemo do činjenice da i vi treba da poštujete Poslovnik, onda to ne važi. Znači, važi. Nije trošio vaše vreme, trošio je vreme svoje poslaničke grupe. Poslanik je poslanik, kao i svih ostalih 249, i ne predstavlja samog sebe nego ljude koji su zaokružili njegovu listu ili njegovo ime, tako da ne možete da kažete da neko troši vaše vreme. Nema povrede Poslovnika na ovo. To je zloupotreba. Uzeću vam dve minute po Poslovniku. Džaba mašete Poslovnikom. Da li je poslanik iskočio iz teme? Kada je u pitanju poslanik Marijan Rističević, on govori narodnim jezikom i on na neki svoj način govori o zajmovima danas i mi možemo, koji smo nekog drugog političkog spektra ili istog, da diskutujemo o tome da nam se svidi ili da nam se ne svidi, kao što neko drugi može da diskutuje o prethodnim govornicima, da li je to prihvatljivo njima ili njihovim biračima. Daleko ćemo otići ako to budemo radili. Znači, sve što je u nekom okviru teme, hajde da tolerišemo. Ja sam pokušala par puta da opomenem, odnosno da skratim to, ne ide mi, priznajem, ali kako god. Sonja Pavlović je izašla, te je neću pitati da li ćemo glasati, ali vas hoću. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Naravno, uvek kad tražim povredu Poslovnika, tražim da se glasa. Član 27. stav 2. – da se predsednik Narodne skupštine stara o primeni ovog Poslovnika. Govornikkoga vi sada branite da govori narodnim jezikom, kao da mi ovde govorimo svahili ili ne znam koji jezik, je govorio, moglo bi da se zaključi, o ličnim stvarima drugog poslanika, što ne bi bio problem kad to ne bi bile laži. Vi ste mu dopustili da iznosi besramne laži koje nemaju nikakve veze sa onim što sam ja nekad radio, sa bilo kojim ugovorima gde, naravno, vidim odavde da nema nikakvog potpisa. Znači, to je mogao da napiše bilo ko pismen. Rističević to nije mogao da napiše sam, ali neko je mogao da mu pomogne. Što se tiče poreskog duga firme koja je pomenuta, nisam direktor te firme od, kada sam prvi put bio poslanik u ovom prethodnom sazivu, 2014. godine, tako da to pošaljite, vratite onom ko vam je poslao to, pa nek dopuni taj deo. Vi ste mu dopustili da sve vreme priča nešto što nema veze, pa ni na narodnom jeziku, a to je vaša obaveza da vodite raspravu u pravom smeru. Niste pokušali da ga prekinete, nego kad je rekao zadnju rečenicu, rekli ste mu da prekine. Prema tome, ja mislim da na ovakav način ne može da se živi normalno i da se normalno radi u ovom parlamentu. Nije nikakav problem da se čuju hiljade laži. Naravno da ne može da me uvredi ništa slično, niko ko liči na tog govornika. Problem je što se time srozava ugled ove institucije. Ponavljam, bez obzira na vaše prisustvo, ovo je i dalje hram demokratije i nemojte da ga pretvarate u nešto što sam rekao već.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiran član 103. st. 7. i 8. koji kaže – kada poslanik zloupotrebljava priliku da reklamira Poslovnik i pretvara u repliku da se to vreme oduzima. Ja ne znam da li je gospodinu ostalo dovoljno vremena, ali istine radi, radi se o dostojanstvu Narodne skupštine, rečeno je da je neki ugovor laž. Ja nudim svim poslanicima da se uvere u ovo i da provere. Dakle, to je jedno. Broj dva, rešenje iz APR-a kaže – upisuje se Z.Ž. 23. novembra 2015. godine. Time je prekršen i Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije. Evo, ko ne veruje, neka dođe da proveri. Dakle, pošto se radi o dostojanstvu, ja sam u obavezi da ako treba pokažem još jednom, a svi poslanici mogu da dođu i da se uvere, rešenja Poreske uprave, a ima ih dva. Dakle, ovde je jednom prilikom moj kolega poljoprivrednik rekao da je laž…
Poslaniče, ušli ste u repliku, a niste tražili repliku.
Kazao sam da je povređeno dostojanstvo, jer je rečeno da ja lažem… [[Isključen mikrofon.]]
Poslaniče, molim da me poštujete. (Marijan Rističević, s mesta: Ne tražim da se glasa.) Znači, dok ste govorili o članu 103. i povredi u smislu da sam trebala da mu oduzmem dve minute, nemam od čega da oduzmem. Iskoristio je pet minuta i nemam odakle da mu uzmem. Jedino da mu zabranim replike, a to bi bilo nešto inovativno. Kada ste krenuli u repliciranje, morala sam da reagujem. Ovako ili onako, moja uloga je takva da istrpim sve. Šta da radim? Niko nije savršen, pa ni ja. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić, a neka se pripremi narodni poslanik Jelena Vujić Obradović.
Zahvaljujem predsednice. Poštovani ministri, uvažene kolege poslanici, slušajući današnju diskusiju došao sam do nekoliko zaključaka u odnosu na ono što smo govorili od ranog jutra kada je otvorena ova rasprava. Pre svega, ako govorimo o ekonomiji, odnosno kreditnim zaduženjima koja su bila na dnevnom redu i uz uvažavanje načina na koji je ministar Vujović danas to obrazlagao na jedan normalan, korektan i kulturan način, ja moram da kažem se on istinski trudio da pokaže ekonomske rezultate Vlade Republike Srbije u periodu od 2014. godine do danas, od kad je na njenom čelu Aleksandar Vučić. Što znači da Vlada od 2012. godine na čijem čelu je bio gospodin Dačić, nije postigla tako dobre rezultate, ali to nije opravdanje zato što su isti koalicioni partneri i tada je stranka Aleksandra Vučića bila dominantna u toj Vladi. Takođe, došao sam do zaključaka da kredit koji sada uzimamo ne uzima se za refinansiranje skupih kredita, već se njegova tačna namena ne zna. Takođe, da nemamo strukturu trošenja ni za ovaj kredit, niti smo imali za kredit koji smo već uzeli od milijardu dolara od Ujedinjenih Arapskih Emirata i da izveštaj o budžetu nije dostavljen poslanicima i izveštaj o trošenju tog kredita, zato što to nisu radile ni neke ranije vlade. Pa, ako oni to nisu radili dobro, zašto vi ne ispravite tu grešku i pokažite da to može da se radi drugačije, i naravno da kontrolno telo za trošenje sredstava kredita nije ni formirano niti se kada bavilo tim poslom. Što se tiče ukupne ekonomske situacije, ja ću vam, gospodine Vujoviću, reći nekoliko stvari, a to je da se ekonomija jedne zemlje ogleda i u indeksu ekonomske snage. Na osnovu nekih analiza, po indeksu ekonomske snage, Republika Srbija se nalazi na začelju u regionu po sledećim parametrima, parametri, dakle, po osnovu ukupnog rasta bruto domaćeg proizvoda, procenjenoj stopi rasta BDP-a, zatim prosečnoj neto plati, realnom rastu zarada inflacija i stopi nezaposlenosti javnom i spoljnom dugu i saldu platnog bilansa. Na osnovu tih parametara, u regionu je Srbija na poslednjem mestu. Albanija, na primer, je prva po ukupnom rastu BDP-a, zatim Crna Gora će biti rekorder po rastu BDP-a, i da sada ne nabrajam Rumuniju, Bugarsku i sve ove ostale. Ali, jako je važno reći da je Srbija po rastu potrošačkih cena takođe najgora u regionu. Sada, vaša makro-ekonomska analiza i objašnjenja koja ste izneli, ja to uvažavam, dakle, i odnose sa međunarodnim finansijskim institucijama i svemu ostalom, ali moram vam reći da je život dole mnogo niži. Ja vas molim, da kad govorimo o stanju u Srbiji, siđete među narod, među građane i vidite danas kako žive oni. Danas je prosečna plata u Republici Srbiji, na osnovu podataka Zavoda za statistiku 367 evra. Samo Makedonija u regionu za pet evra ima nižu od nas. Paralelno sa time, potrošačka korpa je negde oko 500 evra. Dakle, našim građanima fali 130 evra na nivou meseca, gospodine Vujoviću, da bi mogli da normalno žive. Takođe, ukoliko pogledamo način na koji je smanjen deficit, odnosno da je uzimano od građana, stanovništva i privrede da bismo ga smanjili, nama to nije bilo dovoljno i uzimamo još cirka milijardu evra kako bismo mogli da i dalje nastavimo sa stabilizovanjem i fiskalnom konsolidacijom naše zemlje. Znači, to o čemu sada smo mogli da slušamo proteklih nekoliko meseci o velikim uštedama, ekonomskim rezultatima, suficitu u prvih sedam meseci, kada to pogledamo u jednoj široj slici i kako se danas živi u Srbiji, tu još uvek nema nikakvih rezultata izuzev podataka da se povećava broj apsolutno siromašnog stanovništva u Republici Srbiji, a da ukupna nezaposlenost, ukoliko pogledamo u apsolutnom iznosu je u odnosu na 2015. godinu, odnosno 2014. godinu, smanjena za svega 17 hiljada ljudi. Ali, ako pogledamo da je 58 hiljada radno sposobnih ljudi napustilo Srbiju u 2015. godini, to daje odgovor koliko smo ljudi realno zaposlili. E, sada, što se tiče ove druge teme, odnosno što se tiče Sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan, dok mi ovde danas govorimo o tome da li je danas ratifikacija tog sporazuma još jedan korak u priznavanju nezavisnosti Kosova, neki mediji su pre nekoliko sati objavili jednu vest. Dobro je što je tu i ministar Dačić, a to je da Priština je danas poslala dopis gde traži garancije EU da će članstvo Srbije u EU biti uslovljeno priznavanjem države Kosovo i onemogućavanjem Srbije da spreči Kosovo u učlanjenju u različite međunarodne organizacije. Dakle, videli smo da se taj medij pozvao na izvor iz Vlade. Ono što mene zanima. sve vreme, svih ovih četiri godine slušamo deklarativno zalaganje, odnosno za nepriznavanje Kosova, paralelno sa time Vlada i poslanici ovog parlamenta učestvuju u dijalogu sa poslanicima parlamenta Kosova. Dakle, mi moramo da znamo šta je istina. Da li smo Kosovo priznali kao državu ili nismo? I šta je dogovoreno u Briselu i šta je potpisano? Još jedan rečenica i završavam. Gospodin Dačić je maločas rekao – mi smo se bar borili za Kosovo. Ja sam to mogao da shvatim i na način kao da je ono izgubljeno, jer je takvim tonom to rekao da se barem borio za razliku od nekih drugih. Svi mi imamo obavezu da se borimo za Kosovo, ono je deo teritorije Republike Srbije.
Hvala, potrošili ste vreme od poslaničke grupe. Zahvaljujem. Reč ima Jelena Vujić Obradović, da li je tu? Jeste.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, uvaženi ministri sa saradnicima, na samom početku, a kao govornik ispred poslaničke grupe JS reći ću da poslanička grupa JS u danu za glasanje podržaće sve predloge Vlade koji su danas na dnevnom redu Skupštine, a koje je Vlada uputila Skupštini na odlučivanje. Dakle, radi se o zakonima koji ratifikuju međunarodne sporazume. Tačka po kojoj sam se danas javila jeste veoma značajna za privredu naše zemlje, ali isto tako i za privredu opštine i gradova, a to je Predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora „Apeksa“, zajma za mala i srednja preduzeća i druge prioritete iz grupe 3B za preduzetnike i lokalne samouprave, koje je Vlada podnela Skupštini na odlučivanje po hitnom postupku, a koji su zaključeni između Republike Srbije, Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije. Obrazložiću i zašto ćemo podržati ovaj zakon.Razlozi za donošenje ovog zakona po hitnom postupku proizilaze iz činjenice, pre svega da ne treba izaći iz kontinuiteta i da je povlačenje sredstava za finansiranje projekata malih i srednjih preduzeća i druge prioritete uslovljeno stupanjem na snagu Zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora. Preduzetništvo je budućnost naše zemlje. Kredit koji je potpisan sa Evropskom investicionom bankom je sa gledišta ekonomije apsolutno opravdan. Ova vrsta zajma po povoljnim kamatnim stopama i dugoročnim rokom otplate jeste prioritet za mala i srednja preduzeća, ali i za lokalne samouprave, jer na taj način otvaraju se nova radna mesta, stvara se jači privredni ambijent za dugoročan period, jača se ekonomija i društvo. Nama iz JS jedan od prioriteta jeste zapošljavanje i nova radna mesta. Ovakav vid zajma jeste nešto što je u ovom trenutku najvažnije za Republiku Srbiju, jer se radi o povoljnijem zaduživanju i podsticanju preduzetništva koje mora da bude jedno od najvažnijih strateških ciljeva Republike Srbije i koji mora da nastavi svoj kontinuitet. U Srbiji ima oko 350 hiljada, po statistici, malih i srednjih preduzeća koja su aktivna, koja zapošljavaju oko 850 hiljada ljudi i imaju potencijal da budu okosnica rasta privrede. Interes Vlade i svih građana Srbije koje predstavljamo, jeste da mala i srednja preduzeća dobro posluju i da budu jaka. Treba napomenuti da strategijom za podršku razvoja malih i srednjih preduzeća od 2015. godine do 2020. godine predviđeno je otvaranje oko 100 hiljada novih radnih mesta, a da se uvažavanjem značaja malih i srednjih preduzeća može samo konkretnim i strateškim potezima države i dobijanjem zajmova po povoljnijim kamatnim stopama, kreditima povoljnijim za preduzetnike bitno uticati na privredni rast, preporod zemlje, kao i suficit u budžetu. Kao primer dobre prakse, navela bih grad Jagodinu koji je prepoznao značaj privrede i privrednika, značaj dovođenja investitora, značaj povoljnih zajmova. Dajući podršku malim i srednjim preduzećima, bitno podržavaju privredni i ekonomski infrastrukturni razvoj grada i zemlje u globalu, jer bez privredno jakih gradova nema ni privredno jake zemlje. Grad Jagodina je inače doživeo munjevit ekonomsko-infrastrukturni razvoj u kome je pored gigantskih fabrika prisutan i veliki broj privatnih preduzeća, malih i srednjih preduzeća, koje grad Jagodina podržava kroz razvojne podsticajne fondove. Treba napomenuti da Jagodina prednjači u zapošljavanju i borbi za svako novo radno mesto, kao i suficitom u budžetu, jakom industrijom. U jagodinsko-industrijskoj zoni otvoreno je zadnjih desetak godina oko desetinu fabrika, a pomenula bih samo neke „Aunde“, „Vibak“, „Mobil grup“ i druge. Nastavljena je i strategija otvaranja novih fabrika i dovođenja novih investitora u budućem periodu. Sve to upotpunjuje privredni razvoj grada, ali sa druge strane i naše zemlje. Međutim, sa druge strane, navešću primer i manjih gradova i opština, fondova i agencija koje u tim gradovima posluju, s obzirom da dolazim iz jedne manje opštine iz Aleksandrovca, jednog poznatog voćarsko-vinogradarskog područja, gde ovi fondovi nisu u dovoljnoj meri iskorišćeni. Treba reći, a evo ja bih se obratila i iskoristila bih priliku današnjih naših gostiju i ministara, da malo više pažnje u budućem periodu obrate i na ove manje gradove, s obzirom da fondove sa manjim kamatnim stopama mogu koriste u tim manjim gradovima samo veći giganti, a za mnoga mala i srednja preduzeća ovi fondovi maltene uopšte nisu dostupni i nikada ih nisu ni koristili. Koristili su druge pozajmice iz fondova za razvoj, fondova iz poljoprivrede, Razvojne agencije, ali ta sredstva dobijaju se tek nakon završene investicije gde im se vraća oko 40 do 50% troškova od cene bez PDV-a. Svi znamo da su to najpovoljniji krediti u odnosu na kredite koje nudi „Apeks zajam“. Ekonomisti smatraju da su mala i srednja preduzeća razvojna šansa Srbije i mi se sa tim slažemo. Kako bismo sprečili tendenciju da se mala i srednja preduzeća više zatvaraju nego otvaraju neophodno je da država izdvoji što više sredstava za njihovo dugoročno finansiranje i zajmove po povoljnijim kamatnim stopama. Od sredine 2002. godine Evropska investiciona banka je Republici Srbiji odobrila pet „Apeks zajmova za mala i srednja preduzeća“, preduzeća srednje tržišne kapitalizacije, prioritetne projekte, preduzetnike i lokalnu samoupravu. Sredstva prva četiri zajma u iznosu od 565.000 evra u potpunosti su iskorišćena za realizaciju 630 kredita, a po tom osnovu planirano je i otvaranje oko 7.000 radnih mesta ili tačnije kako se tada navelo 6.920 radnih mesta, što je pozitivna strana ovih kredita i svrsishodna. Ovaj peti „Apeks zajam za mala i srednja preduzeća“ i druge prioritete, Evropska investiciona banka odobrila je u ukupnom iznosu od 500 miliona evra, što je veoma bitno da znaju…
Hvala. Vreme ste potrošili. Zahvaljujem poslanici. Reč ima Gorica Gajić.
Hvala gospođo predsednice. Uvaženi ministri i saradnici, koleginice i kolege poslanici, nažalost mi smo ovom objedinjenom raspravom sebi uskratili znatno vreme da razgovaramo i argumentovano potkrepimo svih ovih pet zajmova, jer se Srbija ovim zajmovima zadužuje za milijardu dolara i 244 miliona evra, tako da nama ostaje da u kratkom vremenskom periodu samo se u tezama dotaknemo pojedinih zajmova koji su ovde objedinjeni. Samo kratko ću da se osvrnem na ovaj zajam od Fonda iz Abu Dabija. Kažete da je ovaj zajam milijardu evra, da će milijarda dolara uglavnom biti potrošena za finansijsku podršku budžeta. Na primedbu mnogi poslanika ovde da treba da znamo za koje će se namene tačno potrošiti ova milijarda, jer ne znamo za koje se tačno namene potrošila i prethodna milijarda, vi ste uglavnom gospodine ministre obrazložili da će dobar deo ovog kredita biti potrošen i da se vrate znatno skuplji zajmovi i krediti do sada uzeti. Koliko će od ovih para ostati i to ste lepo obrazložili kada se bude pravio programski budžet ostati za realne kapitalne investicije koje će biti osnov za ekonomski razvoj Srbije, to ćemo tek videti do 2021. godine. Ovde ću samo kratko da vam skrenem pažnju na član 4. tačku 3) ovog Predloga zakona – šta je zaloga za ovaj zajam jer se kaže da nikakav spoljni dug nema prioritet u odnosu na zajam po osnovu zaloge nad imovinom zajmoprimca. Tako da mnogo treba da vodimo računa da ako ne budemo u prilici da vratimo ovaj kredit, čime ćemo ga vraćati? Da li zemljištem, da li vodom, da li zemljom, da li banjama? To je vrlo bitno pitanje o kome treba da razgovaramo ili možda našom kompanijom? Skrenuću vam pažnju i da je ovo privatni fond. Verovatno je to jedan široki aranžman vezan i za „Beograd na vodi“ i za „Er Srbiju“ i za kupovinu zemljišta koji će se proširiti na ko zna koje još bogatstvo Srbije koje će doći ovde, vaši prijatelji iz Arapskih Emirata da pokupuju. Zašto u ugovoru ne stoji valuta dolar ako stalno spominjemo da je to milijarda dolara, nego stoji dirham? Vi kažete da nema bojazni zbog stabilnosti njihove valute koja je godinama unazad stabilna, nema bojazni da će nam se ovaj kredit, odnosno glavnica ovog kredita kroz vreme kada treba da počnemo da ga vraćamo znatno povećati. Prosto navodim napomenu da pitanje koliko će biti stabilna njihova valuta i vi najbolje znate od čega sva ta stabilnost zavisi. Kod ovog zajma na još nešto treba da se obrati pažnja, arbitraža. Arbitražni tribunal čini jedan naš predstavnik, jedan predstavnik fonda i treći ako se zajedno dogovorimo. Ako se za 60 dana ne dogovorimo njega imenuje generalni sekretar arapske lige pa je to 2:1 za arapsku stranu. Kratko kod zajma za mala i srednja preduzeća. Tačno je da brojka od 350.000 malih i srednjih preduzeća i 850.000 radnih mesta sama za sebe govori da mala i srednja preduzeća treba da budu temelj budućeg razvoja Srbije, ali da li će ovih 150 miliona evra koje uzimamo biti samo za poslovne banke, jer ko će davati kredit, davaće poslovne banke pod uslovima koje one odrede. Da li će na kraju mala i srednja preduzeća opet ostati uskraćena da dođu do ovih sredstava? Hvala.
Da vidim ko će od ministara da odgovori. Reč ima Ivica Dačić.
Samo sam hteo da na kraju nešto kažem o ovome, mada sada gospodin Aleksić nije tu, ali pitao me je vezano za Editu Tahiri i ovoga što piše u medijima. Ona je danas predstavila u tzv. parlamentu kosova neke papire sa navodnim njihovim zahtevima, odnosno uslovima za nastavak dijaloga sa nama gde je ona napisala niz svojih želja i nečega što apsolutno ne može da bude prihvatljivo ni za koga, a kamoli za Vladu Republike Srbije. Prema tome, to je smejurija i apsolutno je neozbiljno i neprihvatljivo, niti ćemo se mi na to obazirati. Ako neko to postavlja, takve uslove za nastavak dijaloga, a to je ratna odšteta, utvrđivanje granice, priznavanje kosova, blokiranje Srbije za ulazak u EU dok ne prizna Kosovo, uslovljavanje Srbije da prihvati članstvo kosova u međunarodnim organizacijama, ako su to uslovi onda dijaloga neće ni biti. Kome to kosovo može da postavlja uslove? Ko će njih da pita kakvi će biti uslovi za nastavak dijaloga, ali dobro, to je za unutrašnju i političku upotrebu na Kosovu. Vlada Srbije će o tome sutra raspravljati. Samo želim da kažem, nemojte da mislite da je to nešto što oni kriju, oni to od samog početka traže, oni od samog početka uopšte izbegavaju, jer oni nisu ni hteli nikada da razgovaraju o ozbiljnim temama. Oni misle da je to sve već gotovo i da je gubljenje vremena i da oni u stvari gube u tempu, zato što ne mogu da ostvare ono što su naumili na brzinu. Tako da Srbija apsolutno nema nameru da uopšte ozbiljno razmatra te njihove zahteve i, moram vam reći odmah što se tiče evropskih integracija, naravno da želimo evropske integracije, želimo put u EU, ali znate, ako je uslov za evropske integracije. Ne, ne, evropske integracije su sledeće. Pregovori o članstvu u EU podrazumevaju poglavlje 31. To je usklađivanje naše spoljne odbrambene bezbednosne politike. Do ulaska u EU imamo takvu obavezu da to uskladimo. Sa druge strane, kada postanemo članovi EU, punopravni, mi učestvujemo u utvrđivanju te politike. Prema tome, nemojte da sada ispada da mi pet, šest, sedam godina pre svega toga treba da radimo na našu sopstvenu štetu. Mi to sigurno nećemo raditi i oni misle da, eto, ako mi ne otvorimo neka poglavlja, mi ćemo se uplašiti, prihvatićemo sve što se traži kada je reč o Kosovu. Želim da vam bude jasno da nema otvaranja poglavlja isključivo zbog dijaloga u Briselu. (Balša Božović, s mesta: Ko je kriv?) Kriva je strana, mi sigurno nismo krivi. Zašto? Zato što smo mi ispunili sve što je do nas što smo potpisali. Albanska strana postavlja uslove koji nisu bili deo dogovora. Na prvom sastanku koji sam imao sa Ketrin Ešton i Tačijem tražio sam razgovore o imovini. Oni to ni do dana današnjeg nisu hteli da stave na dnevni red, da bi danas rekli – pa, valjda se podrazumeva da je imovina kosovska. Tako se ne vode ozbiljni razgovori. Mi možemo da prihvatimo ono što smo se dogovorili, a do onoga šta tek treba da se dogovorimo, dug je i težak put. Ali, u svakom slučaju, ovo je spisak i fontana želja Edite Tahiri i tako će i da ostane. Može da okači na oglasnu tablu kosovske skupštine. Srbija o tome nikada ozbiljno razgovarati neće i neće nikada to prihvatiti. Hvala.
Hvala. Ovim ćemo završiti današnji rad, dosta smo radili. Sutra postavljanje pitanja Vladi u 16.00 časova. Znači, vidimo se sutra u 16.00 časova, a nakon 19.00 časova dogovorićemo se o nastavku. Poštovan narodni poslanici, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova, saglasno članu 105. Poslovnika Narodne skupštine. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja dozvolite mi da vas podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine koja se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja, pošto nam je u ovom sazivu ovo prva sednica ovakve vrste. Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta, član 204. stav 4. Poslovnika. Posle datog odgovora na poslaničko pitanje narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da u trajanju od najviše tri minuta komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora shodno se primenjuje odredbe Poslovnika Narodne skupštine, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika član 216. Poslovnika. U skladu sa tim, molim narodne poslanike, da koji to još nisu učinili podnesu svoje prijave za postavljanje pitanja. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada Narodne skupštine, tako što će naizmenično najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi, zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Prvi poslanik koji se prijavio je Zoran Živković. Izvolite.