Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Petu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 114 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine, prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanika da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 135 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, uvažene kolege, koleginice narodni poslanici, želim da kažem nekoliko reči o problemu energetske stabilnosti grada Novog Pazara. Elektrodistribucija Novi Pazar obavlja svoju delatnost na teritoriji grada Novog Pazara i opštine Tutin. Energetski sistem se prostire na terenu koji je brdsko-planinski sa nadmorskom visinom koja se kreće od 500 do 1.000 metara i sa očekivanim dugim zimama, visokim snežnim padavinama, izložen povremeno jakim vetrovima i atmosferskim pražnjenjem, što sve nepovoljno utiče na funkcionalnost električne mreže. Elektroenergetska mreža od 110 kilovata pokriva područje Novog Pazara, smatra se jednom od najugroženijih prenosnih mreža u sistemu EPS-a. Za glavno napajanje konzuma Novog Pazara na 110 kilovatnom naponu koristi se dalekovod iz pravca Kraljeva. Ovaj dalekovod je odrađen pre mnogo godina prema tadašnjoj važećoj studiji. U sadašnjoj situaciji zbog promene broja potrošača Novog Pazara dostiže jedan maksimum, tako da je vrlo česta pojava da je napon na dalekovodu ispod 100 kilovata, a evidentan je često pad ispod 90 kilovata. Druga dva dalekovoda iz Valača i Sjenice su nedovoljna i nestabilna. Najkraće se može reći da u postojećoj energetskoj petlji u slučaju ispada jednog od dalekovoda neminovna je redukcija snage. Razrešenje problema u napajanju ovog područja električnom energijom u naponskom nivou od 110 kilovata je pod ingerencijom EPS-a, ali određena aktivnost lokalne samouprave takođe može da pomogne razrešenju ovog problema koji imaju građani. Konkretno, planirana je izgradnja trafo-stanice Novi Pazar tri, snage 31,5 megavata, a doprinos lokalne samouprave bio bi obezbeđenje lokacije površine 50 ari sa odgovarajućim pristupnim putevima i koja se nalazi na delu gde su regulisani važeći planski dokumenti. Izgradnja ove trafo-stanice je planirana na delu parcele u naselju Mur, čiji je korisnik Republička direkcija za robne rezerve. Površina ove parcele je jedan hektar i 98 ari. Na njoj postoje već izgrađeni objekti Republičke direkcije za robne rezerve, odnosno silosi, ali i slobodan deo koji je dovoljan za izgradnju predmetne trafo-stanice. Grad Novi Pazar se obratio Republičkoj direkciji za robne rezerve u martu 2014. godine sa zahtevom za ustupanje dela zemljišta na ovoj parceli radi izgradnje trafo-stanice. Obavešteni smo da je predmetno zemljište u državnoj svojini, a da Republička direkcija za robne rezerve ima samo pravo korišćenja i da odluku o eventualnoj promeni korisnika donosi Vlada Republike Srbije i da prema tome naš zahtev uputimo Republičkoj direkciji za imovinu Republike Srbije. U januaru tekuće godine, Gradsko pravobranilaštvo Novog Pazara je uputilo Republičkoj direkciji za imovinu zahtev za prenos prava javne svojine bez nadoknade, u kome je zatraženo da se u što kraćem roku pripremi potrebna dokumentacija i ista dostavi Vladi Republike Srbije na odlučivanje. Povratna informacija nije dobijena. Stoga, moram da upitam Republičku direkciju za imovinu - šta je sa ovim zahtevom i kada možemo očekivati njegovu dostavu Vladi na odlučivanje? Gradu Novom Pazaru je hitno potrebno rešenje ovog problema, jer ne možemo planirati, niti opskrbiti nikakav budući proizvodni pogon bez stabilizacije električnog snabdevanja. Izgradnjom ove trafo-stanice stabilizovali bi energetsko snabdevanje u gradu i obezbedili bi dovoljnu struju privrednim objektima. To je preduslov za bilo kakve investicije i mi moramo što pre ostvariti ovaj naš plan. U najavi su zaista brojna ulaganja u naš kraj i mi ih moramo dočekati spremni. Želim još jednom da pozdravim Vladu Republike Srbije koja mnogo čini na podizanju svih sistema u našoj državi, pa i u Sandžaku, odakle ja dolazim i koga ja predstavljam u ovom visokom domu. S toga želim da se na ovo moje pitanje što pre odgovori. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Svoje pitanje postavljam ministru za rad i boračka pitanja, Aleksandru Vulinu. Naime, znamo dobro da se širom Evrope, sveta obeležava ovih dana 70-a godišnjica od pobede nad fašizmom u Drugom svetskom ratu. Ministar Vulin i ambasador Ruske Federacije Aleksandar Čepurin su u subotu u 18. aprila bili u Adaševcima na obeležavanju 70-e godišnjice od proboja Sremskog fronta. Sve su to tamo lepo rekli, ali pitam ministra Vulina da li on misli da brani tekovine Drugog svetskog rata samo na rečima ili misli da nešto i uradi povodom svega toga što se dešava sa spomenicima koji obeležavaju na nekim mestima već 70 godina tu našu borbu, kojom stvarno možemo da se pohvalimo, jer je to jedna tekovina koju ne možemo i ne trebamo da se sramotimo, nego treba da se sa njom hvalimo? Naime, na tom proboju Sremskog fronta je on lepo govorio da ćemo čuvati tekovine Drugog svetskog rata. Ali, o tome kako su čuvaju tekovine Drugog svetskog rata govori uništavanje spomenika, posebno tu mislim na materijalno uništavanje spomenika. Naime, pokazaću vam sliku kako je uništen spomenik na Iriškom vencu. Mnogi koji prolaze tuda videli su poslednjih dana kako on izgleda. Materijalna vrednost bakarnog reljefa koji je do sada ukraden je ogromna. Umetnička vrednost je još veća, a njegova istorijska i antifašistička vrednost i simbolika su neprocenjive. Sve bi to trebalo da bude i više nego dovoljan razlog za nadležne službe da konačno otkriju i kazne lopove. Teško je poverovati da je neko mogao lako i neprimećeno da nosi osam metara dugačak bakarni reljef i da policija tu nije reagovala i da to, na kraju krajeva, nije videla. Autonomna pokrajina Vojvodina nema nadležnosti da obnavlja te spomenike, naravno, čuvajući tekovine, Vojvođani su ipak svesni šta se dešavalo u Drugom svetskom ratu, koliko smo tu žrtava dali, je spremna i obezbedila je novac da se obnove ti spomenici, ali, kažem još jednom, nema nadležnosti. Pitam ministra Vulina – da li je on samo na rečima spreman da hvali tekovine Drugog svetskog rata ili misli i da nešto uradi? U takvoj situaciji nije samo spomenik na Iriškom vencu, u takvom stanju, da kažem nikakvom, teškom, stanju koje je na neki način stvarno ponižavajuće za one koji su se borili je i u Bezdanu i u Sirigu, a i na Iriškom vencu. Još jednom ću reći da pre dve godine, između 14. i 17. septembra 2013. godine, ukradena je bronzana ploča teška 400 kilograma, takođe traje uništavanje i unižavanje spomen obeležja „Sloboda“ na Iriškom vencu. Sve ovo vreme država nije reagovala, a prve krađe su se desile još 2013. godine. O tome da se tamo ispisuju svakakvi grafiti neću ni da govorim. Ponovo pitam ministra Vulina da li spreman da reaguje? Vest koju čitamo u svim novinama je da će naša vojska učestvovati na Paradi pobednika u Moskvi. Naši vojnici će marširati ispred predsednika Putina, ali pitam se da li neko obilazi te naše spomenike koji su tu pored nas, koji su stvarno uništeni i koji su postali naša sramota.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pre nego što postavim dva pitanja koja upućujem ministarki poljoprivrede, prvo moram da konstatujem sledeće činjenice. Zakon o veterinarstvu donet je 2005. godine, a njegove izmene i dopune usledile su 2010. godine. U tom zakonu, zapravo u njegovom članu 51. eksplicitno se navodi sledeće – radi sprečavanja pojave ranog otkrivanja, širenja, praćenja, suzbijanja ili iskorenjavanja zaraznih bolesti i obezbeđivanja sistema obeležavanja, registracije, kao i sledljivosti životinja ministar donosi Program mera zdravstvene zaštite životinja, u daljem tekstu program mera, najkasnije do kraja januara tekuće godine za koju se donosi. Trećeg aprila ove godine, 2015. godine, u „Službenom glasniku“ br. 32 objavljen je Pravilnik o utvrđivanju programa mera zdravstvene zaštite životinja za 2015. godinu. Šta to suštinski znači? To znači da je on donet sa zakašnjenjem od dva meseca ili u prevodu faktički je izgubljen jedan ceo kvartal u 2015. godini. U tom istom zakonu, spomenutom Zakonu o veterinarstvu, u članu 140 stav 9. stoji sledeće – za sprečavanje, otkrivanje, suzbijanje, iskorenjavanje bolesti životinja sredstva se obezbeđuju u budžetu Republike Srbije. To dalje znači da je zapravo za veterinu, zaštitu stoke kod seljaka preventiva besplatna, odnosno u prevodu da seljak apsolutno ne podleže nikakvim finansijskim obavezama ili, još konkretnije, seljak apsolutno ništa ne plaća. Međutim, u Programu mera na strani 93, dakle, u Pravilniku i tu u poglavlju 7, u stavu 6. stoji sledeće – sredstva za sprovođenje tuberkulenizacije u iznosu od 50% od ukupne cene od 500 dinara obezbeđena su u budžetu Republike Srbije. U tom istom Pravilniku, dalje, na strani 92. u stavu 6. stoji sledeće – sredstva za sprovođenje vakcinacije u iznosu od 40% od ukupne cene za dvokratnu vakcinaciju koja iznosi 300 dinara za goveda i 220 dinara za ovce i koze obezbeđena su u budžetu Republike Srbije. Odavde proizilazi samo jedno, a to je za napred pomenutu tuberkulenizaciju i za plavi jezik seljak plaća preventivnu zaštitu i to je nešto što je apsolutno suprotno pomenuto u Zakonu o veterinarstvu. Moja pitanja koja upućujem ministarki poljoprivrede, a na osnovu onoga što sam u ovom uvodnom izlaganju iznela, jeste sledeće. Prvo, zašto se ne poštuje Zakon o veterinarstvu i zašto se zakasnilo čitava dva meseca sa donošenjem programa mera? To je prilično izgubljeno vreme. Drugo pitanje jeste opet - zašto se ne poštuje već pomenuti Zakon o veterinarstvu i zašto nisu obezbeđena sredstva za preventivu stoke u budžetu, iako tako nešto se eksplicitno navodi zakonom? Volela bih da dobijem odgovore na svoja pitanja što pre, uz dodatnu napomenu da podzakonski akt apsolutno nikada ne može biti u suprotnosti sa zakonom, što ovde izgleda da nije slučaj, jer Pravilnik čini mi se, kada je u pitanju Ministarstvo poljoprivrede po ovom spornom pitanju ima jaču pravnu snagu od samog Zakona o veterinarstvu. Ovim pravilnikom se očigledno i menjaju neki uslovi Zakona. Znači, opet dolazimo u jednu paradoksalnu situaciju. Zatim, kašnjenje sa donošenjem, Pravilnika ozbiljno se dovodi u pitanje sprovođenje pomenutih mera. To dalje ima za poledicu da službe umesto da rade godinu dana, one imaju na raspolaganju samo devet meseci. Najzad, imamo i sledeće, a to je da su odredbama Pravilnika obezbeđena delimična sredstva, a sve je u suprotnosti sa zakonom, realizacija programa dovodi se u pitanje, jer seljak apsolutno nema para i toga smo svi svesni. Dalje, ovim se ozbiljno ugrožava bezbednost zdravlja stočnog fonda, koji i onako nije reprezentativan, zapravo prilično je smanjen, a time je ugrožena u krajnjoj instanci i bezbednost same zemlje. Ono što proizilazi jeste da je preventiva stoke najjeftinija i da treba da bude apsolutna na prvom mestu, a osim toga može da se da primer da za neke poslove, recimo kao što je policija, kao što je vojska, kao što je zdravstvo, ali isto tako kao što je veterina, sredstva jednostavno moraju da se obezbede, a način njihovog obezbeđivanja jeste upravo u budžetu Republike Srbije. Ovo su bila dva konkretna pitanja koja su upućena ministarki poljoprivrede i volela bih da mi u što skorijem roku odgovori na njih, budući da su od velike važnosti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Radoslav Jović.
Dame i gospodo, prošlogodišnje katastrofalne poplave koje su zadesile našu zemlju otkrile su i na površinu izbacile ogromne količine komunalnog otpada koji se već decenijama nekontrolisano odbacuje svuda oko nas. Jedna prelepa zemlja kakva je naša Srbija pretvorena je u deponiju produkata modernog potrošačkog društva. Nekontrolisana i divlja voda nije otkrila samo ogromne količine otpada, ona je pre svega otkrila naličje naših navika, neodgovornosti, bahatosti, nezainteresovanosti da zaštitimo naše prirodne resurse, svu tu lepotu koju smo dobili na raspolaganje. Naravno, priroda ponekad zna da zada žestok udarac, na bolan način da nas uči da to što radimo nije dobro. Pitanje je da li smo dovoljno kao narod zreli da učimo, izvlačimo zaključke iz tih lekcija, da li smo spremni da se menjamo i da preduzmemo adekvatne mere? Naši putevi, ulice, reke, potoci, šume, utrine, i dalje su unakaženi i prekriveni tonama plastike i drugih produkata ljudske ruke. Da i zanemarimo Poglavlje 27 koje se tiče evropskih integracija i našeg odnosa prema ekologiji, postavlja se suštinsko pitanje – smemo li zarad sebe i potomaka da tolerišemo dalje uništavanje sve ove od boga date lepote i od potomaka pozajmljene prirode? Uostalom, nauka jasno kaže – zdravlje nacije je u direktnoj korelaciji sa zdravljem životne sredine. Često čujemo lakonske odgovore u javnosti kako je neophodno pooštriti kaznenu politiku. Naravno, to jeste rešenje za nesavesne i bahate, ali pre toga moraju se uvesti pravila. Pre toga je država dužna da uredi ovu materiju adekvatnim zakonima, tako da svaki pojedinac ima jasnu predstavu kako se odlaže komunalni otpad i kako se kontroliše njegov put. U to ime molim ministarku poljoprivrede i zaštitu životne sredine da nam pruži odgovor da li se priprema zakon ili projekat koji će konačno početi da rešava problem zagađenosti prirode od komunalnog otpada, sa posebnim osvrtom na seosko područje i prigradska naselja, imajući u vidu da je ovaj problem kako-tako rešen na gradskom području, zahvaljujući komunalnim preduzećima koja tamo rade. Drugo pitanje postavljam Ministarstvu privrede, odnosno gospodinu Sertiću. Imajući u vidu da je grad Kraljevo u vreme raspada bivše Jugoslavije prihvatio preko 30 hiljada izbeglih i raseljenih lica, da su propali mnogi industrijski kompleksi koji su bili okosnica ekonomskog razvoja, da je stopa nezaposlenosti velika, postoje li rešenja za revitalizacijom makar nekih preduzeća kao što su „Magnohrom“, Fabrika vagona, „Autotransport“, prirodno lečilište Mataruška i Bogutovačka banja i drugih? Da li postoji zainteresovanost investitora za nove investicije u ovom kraju? Treće pitanje upućujem Ministarstvu za građevinarstvo, saobraćaj i infrastrukturu. Imajući u vidu da čitav niz sela i prigradskih naselja u dolini Zapadne Morave, kao što su Mrsać, Adrani, Opanići, Grdica i drugi, da ih ne nabrajam, sve do Trstenika, trpe ogromne štete od poplava, a posebno smo bili svedoci toga prošle godine, da li je moguć i izvodljiv projekat kojim bi se u okviru projektovanja Koridora 11, a posebno spojnice Preljina-Pojate, mogao rešiti i ovaj problem? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Prvo pitanje bih postavio ministru Antiću, iako od njega već više od mesec dana nisam dobio odgovor, vezano za posao nabavke uglja iz Rumunije, koji je Republiku Srbiju koštao 60 miliona evra, a niti je nabavljen, dopremljen u celokupnoj količini, niti je morao biti korišćen, s obzirom da su kapaciteti Kolubare bili dovoljni za ovu zimu. Ministar Antić je, između ostalog, 28. januara ove godine primio grupu radnika „Agroživa“ iz Žitišta, koji štrajkuju gotovo godinu dana, zato što im nisu isplaćene zarade i danas je od hiljadu radnika, koliko je bilo prošle godine, još njih 450 bez bilo kakvog regulisanog statusa. Praktično, oni su nezaposleni, duguju im se zarade za poslednjih godinu dana, a novi vlasnik koji je ušao u firmu, beogradska firma „Mibras“ koja je ušla u firmu u junu prošle godine, odbija da razgovara sa njima i praktično je uz silu preuzela fabriku od „Srbijagasa“, koji je upravljao fabrikom od 2010. godine. Oni su zaposlili određeni broj radnika, njih negde oko 300, ali, kažem, 450 radnika i dan-danas štrajkuje, nažalost, već više od dva meseca, ne u prostorijama zgrade opštine u Žitištu, gde su bili do februara meseca ove godine, odakle su izbačeni i praktično se nalaze na ulici, bez bilo kakvih prava, bez socijalnog i zdravstvenog osiguranja i bez bilo kakve nade da će imati posao u budućnosti. Kada ih je ministar Antić primio, 28. januara, obećao je da će u roku od nekoliko dana organizovati sastanak, gde bi bili predstavnici i Ministarstva finansija i „Srbijagasa“, gde bi se napravio dogovor, videlo na koji način da se regulišu obaveze koje ti ljudi potražuju iz prošlosti i da se vidi šta će sa njima biti u budućnosti. S obzirom da do današnjeg dana tog sastanka nije bilo, meni se jedan deo tih radnika obratio i zamolio me da postavim ovde u Skupštini to pitanje, u nadi da ćemo makar kroz ovaj institut dobiti odgovor od ministra Antića koji se do sada njima nije obratio. Drugo pitanje je za predsednika Vlade i ministra kulture. Naime, pre nepunih pet dana održan je i protest ispred Vlade Srbije zaposlenih u ustanovi koja se zove Radio Jugoslavija ili Međunarodni radio Srbija. Radi se o ljudima koji rade program na 12 svetskih jezika koji se preko kratkog talasa emituje i može da se sluša gotovo na celoj planeti. Ta institucija postoji skoro 80 godina, međutim, usvojenom medijskom strategijom i medijskim zakonima, juna prošle godine nije predviđeno šta će se sa njima dešavati. Iako je Zakonom proglašen javni interes u oblasti informisanja svetske javnosti o onome što Srbija radi i misli na svetskim jezicima, nije predviđen nikakav model da se ova institucija uključi u javni servis, recimo, ili na neki drugi način, a s obzirom da ističe rok za privatizaciju, zaposleni su s pravom zabrinuti da će po isteku tog roka ostati na ulici, da će se Međunarodni radio Srbija ugasiti. Oni, po Zakonu, u tom slučaju ne bi imali pravo ni na otpremnine, Srbija bi izgubila jedan način da informiše svetsku javnost o tome šta radi, možda on danas sigurno i nije popularan i toliko uticajan kao pre 30, 40, 50 godina, zbog novih tehnologija, ali mislim da zaslužuju da neko sa njima razgovara, da li je to ministar Tasovac, da li je to premijer, i da kaže šta će biti sa ovom institucijom, da ponudi makar neko rešenje, a ne samo ćutanje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pitanje upućujem Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja i Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija, odnosno ministrima koji vode ove uprave, a tiče se dodele set top boks uređaja za period, kada konačno imamo digitalizaciju u Srbiji i to na osnovu Uredbe o utvrđivanjima mere podrške bližih uslova u podelu kriterijuma za određivanje ugroženih potrošača pri dodeli vaučera za subvencionisanu kupovinu opreme za prijem signala digitalne televizije. Smatrajući da, je ovo dobra vest za Srbiju, da digitalizacija dolazi, informacija od korisnika centara za socijalni rad su takve da ja molim oba ministra da otklone nesporazume ili da mi odgovore na sledeće pitanje. Naime, po prethodnoj uredbi ministar Rasim Ljajić, 25. marta ove godine izjavljuje da se prijavilo 137. 384 građana koji su ostvarili pravo na besplatne vaučere na set top boksove. Marta 19. stupa nova uredba, svi oni koji su do tog dana prijavili, smatraju se da su upravu za dobijanje set top boksova i 19. marta je, naravno novi obrazac za prijavljivanje. Šta je problem koji se pojavio u kontaktima između centara za socijalan rad i korisnika? Korisnici socijalne pomoći imaju pauzu od tri meseca pri korišćenju, pri pravu na korišćenje socijalne pomoći. Centri za socijalni rad imaju jasno, obavezno uputstvo od ministarstva da prijavu mogu da podnesu samo oni korisnici pomoći centra za socijalni rad koji imaju rešenje. Za sve one koji su na pauzi, postaje praktično nemoguće da uopšte popune obrazac, to je njihova informacija. Pa, je moje pitanje za oba ministra, s obzirom da je rok istekao za prijavu 31. marta 2015. godine, da je ministar Rasim Ljajić predvideo da će se između 25. marta i 31. marta pojaviti još 150 hiljada ljudi kojima će biti obezbeđeno, garantovano pravo iz Uredbe o besplatnim set top boks uređajima. Dakle, molim oba ministra da u konsultacijama sa centrima za socijalni rad vide, provere ovu informaciju i da utvrde nepobitno, da li je zbog nesporazuma ostalo korisnika socijalne pomoći, koji bi inače imali pravo na set top boksove bez ovog prava, dakle bez mogućnosti da imaju vaučere i bez mogućnosti da do set top boksova dođe. Nije samo u pitanju činjenica da se radi o nekoliko hiljada ili nekoliko desetina hiljada najugroženijih građana našeg društva koji žive potpuno na margini u pitanju je poštovanje prava koje je garantovano i koje istovremeno i sprečeno zahtevom da dostave rešenje o socijalnoj pomoći. Ako su na pauzi oni to rešenje nemaju, to je tumačenje centra za socijalni rad. Možda važnije nego da ministri dostave pitanje meni, važnije je da dostave odgovor meni, važnije je da dostave odgovor onima na koje ova dobra ideja ministarstva treba da se odnosi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Milan Latković, izvolite.
Uvaženi i poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, svoje današnje pitanje upućujem Ministarstvu kulture i informisanja i Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračku i socijalnu politiku. Suština moga pitanja obuhvatila je svojim izlaganjem, uvažena koleginica Olena Papuga. Moje pitanje se odnosi na fizičko uništavanje i skrnavljenje jednog od najgrandijoznijeg spomenika narodno oslobodilačkoj borbi, spomenika „Sloboda“ koji se nalazi na Iriškom vencu na Fruškoj gori. Naime, ovaj spomenik je tokom poslednjih godina oskrnavljen krađom bakarnog reljefa u vrednosti preko 150 hiljada evra. Prva krađa je započeta u kasnu jesen 2013. godine, a krajem 2014. godine u celosti je ukraden bakarni reljef sa severne strane. Februara meseca ove godine ukradena je polovina bakarnog reljefa sa istočne strane. Na tim reljefima koji su predstavljali izuzetno umetničko delo je prikazan život građana pod okupacijom i scene iz rata. Podsetio bih da je spomenik podignut 1951. godine po nacrtima akademskog vajara Sretena Stojanovića i ovim spomenikom dominira obelisk sa ženskom figurom na vrhu kao simbolom slobode u čijem se podnožju na masivnom postamentu nalazi grupna skulptura petoro partizana oslobodilaca. Sam masivni postament je opasan sada već nedostajućim bakarnim reljefom. Taj spomenik svima nama sa prostora Srema, Vojvodine, a i Srbije predstavlja ne samo simbol slobode koja je teško osvojena već i živo sećanje na sve one ljude koji su svoje živote položili za oslobođenje naše zemlje. To je spomenik koji godinama posećuju đačke ekskurzije, čitave porodice, izletnici i svi oni koji se zateknu na Fruškoj Gori. Svima nama je dobro poznato koliki je njegov značaj i istorijska vrednost. Zbog toga meni kao pojedincu, a i mnogim mojim prijateljima neshvatljivo je da neko može sebi da dozvoli da ukrade nešto što je sačinjeno kao podsećanje na veliko stradanje do slobode. Upravo zbog toga ovo nije samo pitanje spomenika i antifašističke tradicije već i pitanje da li i mi sami zaboravljamo našu tradiciju, našu slavnu prošlost. Ovo pitanje je još aktuelnije kada se zna da ove godine obeležavamo 70 godina od kraja Drugog svetskog rata, kao i 70 godina pobede nad fašizmom i nacizmom. Mislim da je nedopustivo da Srbija kao zemlja koja neguje i poštuje prednosti antifašizma ovakvu značajnu godišnjicu dočeka sa spomenikom koji skoro da više to i nije, a koji kao takav postoji 64 godine. Zbog svega navedeno moje pitanje glasi – šta će Ministarstvo kulture i informisanja preduzeti za rad obnove i zaštite spomenika „Slobode“ na Iriškom vencu i šta će Ministarstvo za zapošljavanje, boračku u socijalnu politiku iz delokruga boračkih nadležnosti učiniti na očuvanju ovog spomenika? Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više neko od predsednika, odnosno od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč nastavljamo sa radom. Obaveštavamvas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: profesor dr Žarko Obradović, Stefana Miladinović, Ljiljana Nestorović, profesor dr Branko Đurović, Aleksandar Čotrić, Aleksandar Senić, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da je ova sednica sazvana u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona iz predloženog dnevnog reda. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednica, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o utvrđivanju sporazuma izumeću Vlade Republike Srbije i Vlade Češke Republike o razvoju i saradnji, koji je podnela Narodnoj skupštini 16. aprila 2015. Godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim vas da se izjasnite. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 160 od ukupno prisutnih 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević su predložili da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjeno mu Osmanskom carstvu u periodu od 1915. godine do 1922. godine, koji su podneli Narodnoj skupštini 20. aprila 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim vas da se izjasnite. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržan – nema, nije glasalo 159 od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Narodne skupštine, predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predloga zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju koji su podneli Narodnoj skupštini 26. septembra 2014. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković ili Vladimir Pavićević žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Građanke i građani Srbije, ovo je 12. put kako gospodin Pavićević i ja pokušavamo da u dnevni red Skupštine Srbije stavimo izmene zakona o visokom obrazovanju, koji predviđa izmene u smislu uvođenja izraza i instituta „akademska čestitost“. Akademska čestitost se zasniva na samostalnoj izvedbi pisanih radova kao i na striktnom poštovanju tuđih autorskih prava. To je vrlo jednostavan kratak zakon. Posledica je raznih afera, nedoumica problema, ružnih priča o mnoštvu diploma koje su u poslednjih nekoliko godina dobijene na ne čestit, mogu da kažem i kriminalan način. Mnogi nosioci tih diploma i zvanja su nosioci najvećih funkcija u ovoj državi i ministar prosvete je rekao da on nema zakonski mehanizam da se bori protiv toga. Kolega Pavićević i ja smo obećali da ćemo obezbediti taj zakonski mehanizam i zato smo dali ovaj Predlog zakona o dopunama zakona o visokom obrazovanju. Ponavljam, 12. put govorimo o tome. Mislim da je on već skoro godinu dana u skupštinskoj proceduri. Nikada nije dobio većinsku podršku kolega poslanika i to je veliki problem, ne samo za ovaj Visoki dom, nego i za celu državu. Da podsetim da je na problem sa plagiranim doktoratima i diplomama ukazano i u izveštaju Evropskog parlamenta, a mogu da vas obavestim ekskluzivno da je po svedočenju mnogih akademika Srpske akademije nauka i umetnosti, ta tema bila važna tema i odlučivanju oko izbora novog predsednika Akademije nauka i umetnosti. Naravno, tamo nema nikoga sa plagiranom diplomom, ali su se kandidati u svojim nastupima i obavezivali da će se izboriti za akademsku čestitost, odnosno da će se boriti protiv svega ovoga što može da bude na sramotu srpske nauke, umetnosti i srpske časti. Nadam se da ćemo ovaj 12. put imati više sreće, da će naši argumenti koji su očigledni, koji su podržani i od domaće javnosti i od akademske javnosti i od opšte javnosti, i od, na neki način, evropskog parlamenta. Mogu da vam kažem i da Akademija nauka da ćete sada imati malo više, da će kolege imati malo više sluha za donošenje ovakvog zakona. On ne deluje retroaktivno tako da nema opasnosti za vaše kadrove koji su već u… [[isključen mikrofon.]]
Vreme, gospodine Živkoviću. Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo 152 narodna poslanika od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupštinanije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Blagoje Bradić, na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o zdravstvenom osiguranju, koji je podneo Narodnoj skupštini 30. marta 2015. godine. Da li narodni poslanik dr Blagoje Bradić, želi reč? (Da.) Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući, uvaženi gosti iz Vlade, poštovani narodni poslanici, predložio sam izmenu Zakona o zdravstvenom osiguranju i to člana 41. koji se odnosi na pregled i lečenje bolesti usta i zuba. Jer, postojeće zakonsko rešenje predviđa da se osiguranim licima obezbeđuje pregled i lečenje bolesti usta i zuba ambulantno, polikliničkim i stacionarnim uslovima i to do navršene 18 godine, znači deci i omladini. Srednjoškolcima i studentima do navršene 26. godine, zatim porodiljama, trudnicama, u vezi sa trudnoćom 12 meseci posle porođaja. Zatim, ukazivanje hitne stomatološke zaštite odraslih, kod operacija, izuzev protetskog zbrinjavanja na vilicama, kod transplantacije bubrega, odnosno operacije na srcu, pregled i lečenje bolesti usta i zuba u okviru preoperativnog i postoperativnog tretmana malignih bolesti. Ovako normiranom zdravstvenom zaštitom, ona je vrlo restriktivna prema najvećoj populaciji, populaciji radno sposobnog stanovništva između 26. i 65. godine a i starijih, i to one populacije koja i puni taj budžet RFZO, znači ta populacija nema pravo na popravku i lečenje u vezi bolesti usta i bolesti zuba. Ovakvom izmenom, a daću vam i par podataka, mi smo ujednačili tj. da svi osiguranici u Republici Srbiji, osiguranici RFZO imaju pravo na lečenje usta i zuba na teret RFZO za zdravstveno osiguranje. A daću vam i podatak da u Srbiji trenutno po zadnjem popisu ima 7.186.274 stanovnika, do 18 godina je 1.427.272 stanovnika, a preko 65 godina je 1.250.316 stanovnika. Grupacija između 18. i 65. godina ima 4.509.274 stanovnika, ova poslednja grupacija stanovništva je izuzeta iz prava na stomatološku zdravstvenu zaštitu i ovaj moj predlog se odnosio na njih tj. na tu populaciju, koju ima 4.509.000. Evidentno je da zdravlje zuba stanovništva je u veoma lošem stanju, a to možete da se uverite u svojoj okolini, naročito u delovima Srbije koji su ispod Save i Dunava, gde je procenat nezaposlenosti veći, gde ljudi nemaju novaca da privatno popravljaju i leče zube, te mislim da je ovo vrlo potrebno da se sprovede i da bi bilo na korist stanovnika Republike Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 narodnih poslanika od ukupno prisutno 171 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o slobodi od straha koji je grupa od 19 narodnih poslanika podnela Narodnoj skupštini 20. novembra 2014. godine. Da li narodni poslanik Borislav Stefanović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam:za – 14, protiv – 2, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 narodnih poslanika od ukupno prisutno 171 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika, koji je podnela Narodnoj skupštini 30. septembra 2014. godine. Da li narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam:za – 13, protiv – 1, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 narodnih poslanika od ukupno prisutno 171 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav. 2. i člana 170. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o žičarama za taransport lica; Predlogu zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju; Predlogu Zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata; Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o utvrđivanju granične procedure za železnički granični prelaz Preševo- Tabanovce. To su tačke 1, 2, 3, 4 i 5, predloženog dnevnog reda. I zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju, osiguravanju za slučaj nezaposlenosti i Predlogu zakona o upotrebi znakovnog jezika. Da li narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković želi reči? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – četiri, uzdržanih – nema, nije glasalo 24 od ukupno prisutnih 173 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na… (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Đurišiću, kada završimo utvrđivanje dnevnog reda. (Marko Đurišić, s mesta: Vama je obaveza da mi date odmah reč.) Ne postoji još uvek sednica, gospodine Đurišiću. (Marko Đurišić, s mesta: Kako ne postoji?) Kada utvrdimo dnevni red postoji sednica. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Za ovu sednicu predložen je sledeći: D n e v n i r e d 1.Predlog zakona o žičarama za transport lica; 2.Predlog zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju; 3.Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata; 4. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine; 5. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o utvrđivanju granične procedure za železnički granični prelaz Preševo – Tabanovce; 6. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i osiguranju za slučaj nezaposlenosti; 7.Predlog zakona o upotrebi znakovnog jezika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 149, protiv –pet, uzdržanih – nema, nije glasalo 19 narodnih poslanika od ukupno prisutnih 173 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Pete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, u celini. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Poštovani predsedavajući, vi ste povredili član 103. koji u stavu 1. kaže – Narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu postupanja predsednika Narodne skupštine ako smatra da nije u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, a učinjeno je na sednici Narodne skupštine koja je u toku i to neposredno po učinjenoj povredi. Znači, vi ste meni morali da date reč odmah, a ne da tražite da se završi neko glasanje, jer ja sam hteo da reklamiram u tom trenutku povredu Poslovnika, član 157. stav 2. koji govori da Narodna skupština može da odluči da obavi zajednički načelni pretres o više predloga zakona koji su na dnevnom redu iste sednice, a međusobno su uslovljeni ili su rešenja u njima međusobno povezana,s tim što se odlučivanje o svakom predlogu obavlja posebno. Znači, dr Marinković, je predložio da se spoji pet tačaka dnevnog reda, Predlog zakona o žičarama za transport lica, Predlog zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju u tri predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma između Srbije Ujedinjenih Emirata o vazdušnom saobraćaju, između Srbije i Kine o vazdušnom saobraćaju i između Makedonije i Srbije o utvrđivanju granične procedure za železnički prevoz, kakve veze imaju rešenja u ovih pet zakona, jedno sa drugim? Na koji način su ta rešenja međusobno uslovljena? Voleo bih da dr Marinković to objasni. Kakve veze imaju dve tačke dnevnog reda Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o Zakonu o zapošljavanju, osiguranju u slučaju nezaposlenosti i Zakonu o upotrebi znakovnog jezika? Nikakve veze nemaju. Ne možete po članu 157. da predložite nešto ovakvo jer je to suprotno Poslovniku. Vaša obaveza po članu 27. Poslovnika je da poštujete Poslovnik i da se starate o njegovoj primeni. Vi ste povredili sve ove članove. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Đurišiću. Prvo, ja kao predsedavajući sednicom u ovom delu ne mogu da prekršim Poslovnik zato što svaki narodni poslanik ima pravo poslovničko da predloži objedinjavanje rasprave po pojedinim tačkama dnevnog reda. Isto tako, mislim kolega Đurišiću da ni Narodna skupština ne može da prekrši Poslovnik zato što je ona donela ovu odluku. Izbor narodnog poslanika je da glasa za ili protiv te odluke, a predsedavajući je samo jedan od narodnih poslanika, ništa više. Znači, dužan sam po Poslovniku o radu Narodne skupštine Republike Srbije da svaki predlog stavi na dnevni red, ma koliko besmislen bio, ako vi tako mislite. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. (Marko Đurišić, s mesta: Molim vas da se glasa.) Kolega Đurišić traži da se Skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvao da današnjoj sednici prisustvuju: prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture; Dejan Trifunović, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture; Miodrag Poledica, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture; Nena Tomović, pomoćnik ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture: Zoran Ilić, pomoćnik ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture; Mirjana Čizmarov, direktor Direktorata civilnog vazduhoplovstva republike Srbije; Nada Kirbus, pomoćnik direktora za transportne poslove „Železnice Srbije“ a. d; Nataša Cerović, samostalni savetnik u Direkciji za železnice i Ivana Božić, savetnik u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 1. do 5. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram, zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o žičarama za transport lica; Predlogu zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o utvrđivanju granične procedure za železnički i granični prelaz Preševo-Tabanovce. Da li predstavnik predlagača, prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, želi reč? (Da) Izvolite.
Poštovani predsedavajući, drage poslanice i poslanici, ispred vas jeste pet predloga zakona. Tri su sporazuma u pitanju i dva zakona. Dva sporazuma su u pitanju vezano za potpisivanje bilateralnih sporazuma između Vlade Republike Srbije, Vlade Emirata i Vlade Kine,a vezano za vazdušni saobraćaj koji treba da nam omoguće bolje odnose, veću efikasnost i liberalizaciju u vazdušnom saobraćaju. Podsetiću vas da smo mi do sada potpisali 97 bilateralnih sporazuma o vazdušnom saobraćaju i to može samo da nam donese dobro. Takođe ću vas podsetiti da je Sporazum sa Kinom potpisan 2014. godine u decembru, a Sporazum sa Emiratima 2009. godine, a danas ih nadam se nakon rasprave i razgovora i u četvrtak nakon amandmana ćemo ih i usvojiti. Zatim, Sporazum koji smatramo veoma važnim, jeste Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o utvrđivanju granične procedure za železnički granični prelaz Preševo-Tabanovce. Za sada još uvek važi, dok ne budemo usvojili sporazum iz 1996. godine. Mi želimo da je pojednostavimo procedure, dakle, od carinskih i svih drugih, kako bi ovaj sporazum prosto omogućio bolju komunikaciju i naravno, inoviranu u odnosu na period iz 1996. godine. Ispred vas je takođe i Predlog zakona o žičarama za transport lica. To je prvi put da Srbija ima jedan ovakav zakon i to je zakon koji treba da omogući praktično da sprečimo bilo kakvu vrstu nelojalne konkurencije, ali isto tako da unapredimo bezbednost. Pokušali smo sve što je potrebno da definišemo ovim zakonom kako bismo zadovoljili ova dva osnovna principa, a takođe, imajući u vidu koliko želimo da razvijamo turizam i koliko želimo da od toga kao država ostvarujemo određene prihode, od velikog je značaja da ovakav jedan predlog zakona bude pred parlamentom i da o njemu razgovaramo. Treći i takođe važan zakon jeste Predlog zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju, inoviran zakon, budući da trenutno važi zakon iz 1995. godine, a složićete se, mnogo toga se promenilo od 1995. godine do danas. Naravno, postoje i Zakon o železnicama i drugi zakoni, koji prosto od nas traže da i ovaj zakon uskladimo sa trenutnim stanjem i sa direktivama EU. Ono što je vrlo značajno kod ovog zakona jeste da ovaj zakon uvodi takođe i elektronski tovarni list, a pored toga, ovaj zakon uvodi kolski list, gde će se po prvi put praktično voditi evidencija i onih kola koja su prazna i u tom smislu naplaćivati naknade. Verujem da ćemo u raspravi koju imamo danas, ali naročito i u raspravi u pojedinostima kada budemo imali amandmane, ukoliko je potrebno sve ovo i poboljšati i verujem i nadam se da ćemo zajednički ove zakone usvojiti. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem se. Reč ima narodna poslanica Olgica Batić kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, danas u okviru ovog zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa za prvu tačku dnevnog reda imamo upravo Predlog zakona o žičarama za transport lica kao potpuno nov predlog zakona, koji na jedinstven način reguliše predmetnu materiju o kojoj, čini mi se, i ono malo što znamo, znamo zahvaljujući parcijalnoj obradi bar određenih delova u Zakonu o železnicama, u Zakonu o javnim skijalištima i u Zakonu o javno-privatnom partnerstvu i koncesijama, koje sadrže samo neke uopštene odredbe, bez njihove konkretizacije i koje su kao takve prilično nedovoljne za jedno sistemsko određenje materije koje se upravo čini i ovakvim predlogom zakona. Mislim da ćete se složiti sa mnom da je sigurno da mi imamo i daleko hitnije stvari koje zaslužuju isto ovako sistematično uređenje kao i materija samih žičara, te čini mi se da ukoliko bi sve ovo neko posmatrao sa strane, kome apsolutno nisu poznate naše prilike, mislim da bi prvo pomislio da smo mi toliko uređena zemlja da više nemamo šta drugo da regulišemo, pa se sada bavimo žičarama, jer nam je eto, jedino to preostalo. Naravno, nije tako, ovo je bila mala šala. U svakom slučaju, prvo što se pomisli na sam pomen žičara jesu upravo naši planinski centri, naši ski centri na našim skijalištima i to na Kopaoniku, na Staroj planini, i Torniku, a iskreno se nadam da će se ostvariti ono što je navedeno u razlozima za donošenje ovog zakona i u analizi efekata, a to je da će i Zlatibor u nekom doglednom periodu dobiti nove staze, sa novim žičarama i da će se kao takav vratiti u red planinskih centara, budući da već godinama unazad čini mi se da se pre može svrstati u red nekih drugih centara, ali ne i planinskih centara. Nadam se da će se takođe povećati uopšte kapacitet žičara i da će uređenje ove oblasti i u pravnom smislu, ali isto tako i u ekonomskom, imati svoje uporište u Predlogu zakona o žičarama za transport lica, o kom mi danas raspravljamo kao o prvoj tački dnevnog reda. Sa više aspekata žičara predstavlja jedan prilično složen, odnosno kompleksan sistem i to nije ništa novo, koji do dana današnjeg, a naročito do dana kada ovaj zakon bude bio usvojen, nije čak bio ni pojmovno određen, tako da mi zapravo nigde nismo imali šta to žičara predstavlja, niti uopšte definiciju žičare, te se upravo sada ista i određuje kao sistem javnog transporta lica, koji se sastoji od infrastrukture i podsistema projektovanih, izgrađenih i sastavljenih u svrhu transporta. Oni se projektuju, oni se izrađuju i u skladu sa standardima i propisima i tehničkim karakteristikama. Ono što bih spomenula, bar je meni ovde najvažnije i najbitnije u ovom predlogu zakona, jeste upravo izrada sigurnosne analize, jer je to nešto što mora biti prioritetno i primarno, a koja podrazumeva apsolutno postojanje svih onih neophodnih uslova, dakle, ispunjenje tog bezbednosnog segmenta za postrojenja žičare i okolinu. Otklanjaju se i moguće nedoumice upravo po pitanju podela žičara. Ovakvim predlogom zakona, budući da se takva podela žičara sada taksativno, eksplicitno navodi u samom predlogu zakona i to u njegovom članu 4. određuje se da Direkcija za železnice jeste ta koja je nadležna za vođenje evidencija žičara, evidencije specifičnih vučnih instalacija i svih subjekata određenih ovim zakonom, a koji utiču na bezbednost rada žičara. Izvršeno je ovim predlogom zakona takođe ono što je bitno, a to je usklađivanje propisa iz oblasti žičara sa direktivom koja se kao takva i navodi u analizi efekata koji predstavljaju sastavni deo ovog predloga zakona, a koji se odnosi na žičare za transport lica, te se ispravno zaključuje da je ovakvo usklađivanje neminovno i predstavlja pre svega nešto što prvenstveno proizilazi iz razloga što naša zemlja nesumnjivo stoji na putu članstva u EU, a drugi razlog jeste taj što je ona uvela nov pristup žičarama i to uvođenjem i tehničkih i pravnih, ali i ekonomskih novina u ovu oblast, kao i novina u samoj strukturi upravnih organa. Takođe, nadam se da ovi propisi ne treba da budu usklađeni, kako se to navodi u razlozima za donošenje ovog zakona i u analizi efekta primene zakona, nego da jesu upravo onakvi kakvi su u skladu sa harmonizovanim evropskim normama koji su, a koji su usvojeni i od strane evropskog Odbora za standardizaciju i preuzete od strane Instituta za standardizaciju Srbije kao i srpski standard. Na samom početku izlaganja pomenula sam nekoliko zakona, među njima i sam Zakon o železnicama, za koji sam već rekla da samo parcijalno, delimično i na jedan prilično uopšten način definiše, odnosno reguliše materiju žičara. Činjenica je da je njima predviđena obaveza donošenja posebnog zakona koji bi prvi put uredio pojam, odnosno opštu materiju žičara u celini. To je upravo predlog zakona o kome danas raspravljamo kao prvoj tački dnevnog reda. On prvenstveno treba da utiče na direktne korisnike žičare kojima se i prvi put do sada u formi zakona omogućuje da se njihova prava zakonski štite, a sve u skladu sa evropskim standardima. Osim toga, uređenje ove materije treba da obezbedi ne samo privlačenje investicija, kažem ne samo, i time podsticanje zapravo interesovanja domaćih i stranih fizičkih i pravnih lica za ulaganje u oblasti žičara, kako se to i navodi u samom predlogu zakona, već čini mi se da treba da učini i korak više, a to je da učini našu zemlju turistički atraktivnijom. Takođe, ovim Predlogom zakona o žičarama za transport lica data je takođe i mogućnost davanja koncesije i javno-privatno partnerstvo u oblasti žičara za obavljanje usluga javnog transporta lica, odnosno za građenje žičara, ali na ovom mestu tu bolnu i tešku temu zvanu koncesija ostaviću za neku drugu raspravu, kada budemo govorili o nekim drugim predlozima zakona. Takođe, dobra strana ovog predloga zakona ogleda se i u činjenici da je prilikom izrade samog nacrta zakona bila formirana radna grupa, da su učesnici te radne grupe bili predstavnici svih grupa koji su vezani za oblast žičare, da je o samom nacrtu zakona održana javna rasprava i time je data mogućnost ne samo relevantni, nego i svim zainteresovanim stranama da dostave svoje mišljenje, da dostave svoje sugestije, da dostave svoje primedbe, da je sam tekst nacrta ovog zakona predstavljen čini mi se na pet rasprava u pet različitih gradova. Osim toga, ono što je takođe dobro jeste što je tekst ovog Predloga zakona o žičarama za transport lica bio razmatran i od strane Kancelarije za evropske integracije, a čija je i osnovna obaveza upravo usklađivanje propisa sa propisima EU. Budući da je na ovaj Predlog zakona podnet mali broj amandmana, što se da i primetiti, to je zasigurno pokazatelj kvaliteta ovog istog Predloga zakona. U svakom slučaju, poslanička grupa SPO i Demohrišćanske stranke Srbije podržaće ovaj Predlog zakona u danu za glasanje. Što se tiče 2. tačke dnevnog reda, Predloga zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju, moram priznati da će mi, kao pravniku, biti jako teško da se priviknem na neke novine po ovom pitanju, budući da sve ono što sam naučila upravo o u ovim ugovorima, učila sam po onom savesnom zakonu iz 1995. godine, koji se kasnije od 2003. godine primenjivao kao republički, a na osnovu Ustavne povelje i Zakona o sprovođenju Ustavne povelje, a što se uči na četvrtoj godini Pravnog fakulteta u okviru trgovinskog i privrednog prava. Ono što je suština jeste da se treba prilagoditi i novonastalom, uistinu izmenjenom, stanju koje stvarnost potvrđuje. Zasigurno je da su se od stupanja na snagu, u ovom momentu, još uvek tako važećeg zakona, pa do danas, mnoge prilike promenile. Propisi iz ove oblasti, uopšte iz oblasti železničkog saobraćaja u razvijenim evropskim zemljama, su jako evoulirali od nekih ranijih godina. Danas se govori uopšte o novom konceptu uređenja železnica koji podrazumeva, ne samo novu terminologiju, nego podrazumeva i nove subjekte. Drugačije se uređuju odnosi, ne samo u oblasti zaključenja ovih ugovora o prevozu, nego i ono što je bitnije u domenu sprovođenja, odnosno izvršenja samih ugovora o prevozu u železničkom saobraćaju. Osim toga, nužnost drugačijeg uređenja materije o kojoj raspravljamo proizilazi iz činjenice što smo mi u prošlom sazivu Narodne skupštine doneli takođe dva bitna zakona. To je Zakon o železnici i Zakon o bezbednosti i interoperabilnosti železnica, a oni su upravo usklađeni sa propisima EU iz oblasti bezbednosti. Ugovori o prevozu u železničkom saobraćaju uvek su bili specifični, kao što sam malopre spomenula, kako u pogledu same forme njihovog zaključenja, tako i njihova specifičnost se ogleda u pogledu izvršenja. Ono što njih karakteriše nužno uslovljava da se izmene stvarnih prilika upodobe na planu uređenja ovih specifičnih ugovora i da održavaju današnje prilike. Kao što svi znamo, današnje prilike nisu identične, daleko su od onih koje su bile 80-ih godina ili ranije, recimo 70-ih godina. Zahtevi u pogledu informacija koje se putniku pružaju i prilikom i za vreme putovanja drastično su izmenjeni. Rezervacija karata više nije ista. Prevoz je u dobroj meri u potpunosti razdvojen od upravljanja infrastrukture. Danas je moguće postojanje više uzastopnih prevoznika u jednom ugovoru o prevozu, zatim ostvarivanje prava u novčanim iznosima. Naknade odavno više nisu izražene, kao što se to i navodi u nemačkim markama itd, terminologija je zastarela. Mislim da sam to već spomenula, itd, da u nedogled ne nabrajam sve ono što je savremeno stanje stvari demantovalo.Naravno, mnoge stvari koje sadašnje prilike ne poznaju, nužno ih je menjati i to upravo i rezultira ovakvim Predlogom zakona o kome danas raspravljamo. Samo poboljšanje železničkog sistema, zapravo njegovo integrisanje u tržište transportnih usluga, kao i integracija srpskih železnica u železnički sistem EU, za šta lično na ovom mestu, moram da kažem, izražavam priličnu bojazan, jer prema postojećem stanju stvari mislim da se naša železnica neće još dugo integrisati u železnički sistem EU, ali u svakom slučaju ovo napred navedeno jeste nešto što upravo treba da bude cilj ovog Predloga zakona. Zasigurno je da ovaj predlog, koji je pred nama, predstavlja jedan korak ka suštinskom rešavanju problematike i otvaranju puta jednog detaljnijeg regulisanja ugovora o prevozu u železničkom saobraćaju, a sve u skladu sa međunarodnim propisima. Budući da se novine tiču brojnih pojedinosti, ovde se neću baviti konkretnim pojedinačnim članovima, da ne bih ni vas ni sebe zamarala, osim toga imamo i raspravu u pojedinostima gde možemo detaljnije da komentarišemo navedene članove, ali moram reći da je ovaj, formalno ovako, pitak zakon, bez svog realnog uporišta, ništa drugo do nešto što će tu svakodnevnica i demantovati. Čini mi se da nosi bojazan za sobom, iako će poslanička grupa SPO i Demohrišćanske stranke Srbije podržati i ovaj Predlog zakona. Ostaje bojazan da on ostane prazno slovo na papiru, ukoliko se ne bude efikasno sprovodio u praksi, jer doneti zakon je jedno a primeniti zakon je nešto sasvim drugačije. Ostaje činjenica da on sam po sebi predstavlja dobro zakonsko rešenje, ali rešenje bez primene ostaje samo u domenu rešenja i ništa drugo. Kao što sam već rekla, naša poslanička grupa će ga podržati. Isto tako, podržaćemo i Zakon o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade UAE koji je potpisan 2014. godine i kao takav predstavlja osnov za dalje unapređenje odnosa potpisnica u oblasti vazdušnog saobraćaja. Sve ovo napred navedeno isto važi i za Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između naše zemlje i Vlade Narodne Republike Kine. Što se tiče Predloga zakona opotvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije, kao poslednje tačke ovog današnjeg dnevnog reda, a o utvrđivanju granične procedure za železnički granični prelaz Preševo – Tabanovci, iako su postojali, da tako kažemo, određeni problemi koji se ogledaju u činjenici da ovaj sporazum iz nekog razloga, neću ih ovde sve nabrajati, iako je to isto navedeno u samim razlozima za donošenje, te iz tih razloga Sporazum nije ranije bio zaključen i prvenstveno zbog različitih stavova ugovornih strana po pitanju definisanja graničnih prelaza, što se navodi podrobno u razlozima za potvrđivanje sporazuma, konačno je početkom godine usaglašen tekst nacrta sporazuma između potpisnica, što je u krajnjoj instanci rezultiralo potpisivanjem sporazuma u februaru ove godine. Naravno, ovaj predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma, kao i prethodna dva predloga, ali isto tako i prethodna dva zakona, posebno Zakon o železnicama za transport lica, kao jedan potpuno nov zakon, koji na transparetan i sistemski način uređuje materiju žičara u Srbiji, poslanička grupa SPO-DHSS će podržati u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Reč ima ovlašćeni predstavnik SPS, narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Poštovana ministarko, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas pet zakonskih predloga i svaki od ovih zakonskih predloga, po mišljenju SPS-a, ima određenu važnost i značaj u oblasti na koju se odnosi. Najpre, nekoliko reči o Predlogu zakonu o ugovorima u prevozu u železničkom saobraćaju. Naravno, na samom početku ću reći da će ovaj zakonski predlog u danu za glasanje imati podršku poslaničkog kluba SPS. Tačno je i ministarka je u uvodnom izlaganju rekla da važeći Zakon o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju jeste usvojen još na saveznom nivou 1995. godine i da se u identičnom sadržaju, identičnom obliku ovaj zakon primenjuje u skladu sa Ustavnom poveljom, u skladu sa direktivama za sprovođenje Ustavne povelje i na republičkom nivou od 2003. godine. U međuvremenu, od trenutka usvajanja ovog zakonskog predloga, od 1995. godine, pa do danas, to svakako jeste vremenski period koji jesu obeležile suštinske reforme, suštinski reformski procesi kada je reč o propisima u oblasti železničkog saobraćaja u Evropi, i to svakako jeste jedan od razloga zašto je neophodno usvojiti novi zakon. Takođe, jedan od suštinskih razloga za usvajanje novog zakona o saobraćaju, odnosno, novog zakona o ugovorima, o prevozu u železničkom saobraćaju, leži u činjenici da srpsko zakonodavstvo ima i dva nova sistemska zakona. Reč je o Zakonu o železnici i reč je o Zakonu o bezbednosti i interoperabilnosti železnice. To su dva sistemska zakona koja ispunjavaju prva tri paketa direktiva EU, jesu u skladu sa propisima EU kada je reč o bezbednosti. Ova dva zakonska predloga zapravo znače liberalizaciju otvorenost, interoperabilnost tržišta ali ova dva zakonska predloga znače i jaču i snažniju konkurenciju, znače i bolje i kvalitetnije usluge, ali šira i veća ovlašćenja korisnika usluga. Naravno, evidentna je potreba da se na jedinstven način uredi ova oblast, da se ojača i osnaži konkurentnost na transportnom tržištu pod jednakim i transparentnim uslovima za sve korisnike i za sve prevoznike. Naravno, razlozi za usvajanje novog zakonskog predloga leže i u činjenici da aktuelni zakonski predlog, zakonski predlog koji je usvojen 1995. godine, dakle na saveznom nivou, ne predviđa mogućnost razdvajanja transporta od upravljanja infrastrukturom. Terminologija koja je korišćena i koja se danas koristi, kada je reč o ovomzakonskom predlogu, jeste anahrona, jeste zastarela i praksa jeste odavno nadmašila neke važeće, odnosno, neke predviđene zakonske obaveze. Mi verujemo da će usvajanje ovog zakonskog predloga obezbediti, odnosno da će vrlo precizno jasno definisati prava i obaveze putnika sa ciljem osnaživanja prava putnika, poboljšanja efikasnosti i atraktivnosti železničkog transporta, ali isto tako verujemo da će primena ovog zakonskog predloga omogućiti unapređivanje odnosno, poboljšanje efikasnosti železničkog sistema RS, njegovo integrisanje u tržište transportnih usluga, ali i integraciju „Železnica Srbije“ u železnički sistem EU. Naravno, opšte je poznato da je za primenu zakonskog predloga o kojem danas govorimo, neophodno do kraja završiti jedan izuzetno važan i značajan posao. Želim odmah, na samom početku, da kažem da u tom poslu u ovom trenutku sve ono što čini i radi resorno ministarstvo u tom poslu ima podršku poslaničkog kluba SPS. Naravno, mislim na reformu i restrukturiranje nacionalne kompanije. Oreformi železnice govori se još od 2000. godine, u tom periodu je jako malo urađeno a koliko je važan ovaj posao, govori i sama činjenica da ovaj posao upravo jeste postao deo aranžmana sa MMF-om. Šta je cilj koji mi zapravo želimo da podržimo? Vremenom se moraju smanjiti sredstva koja se iz državne kase izdvajaju za nacionalnu kompaniju u vidu subvencija. Mora se sprečiti propadanje nacionalne kompanije, jedan silazni trend koji nacionalna kompanija u ovom trenutku ima, stvoriti novu kompaniju koja može da funkcioniše, koja može da posluje, koja može da ostvaruje prihode i investicije. U potpunosti se slažemo potpredsednice i ministarko sa vama kada kažete da mogu i moraju da se ostvare veći prihodi od transporta i da investicije i projekti u ovoj oblasti zaista ne smeju da stoje. Deset milijardi dinara se za subvencije godišnje izdvaja za ovu nacionalnu kompaniju i ne smeju projekti da stoje, jer kada govorimo o subvencijama, to jeste novac građana Srbije. Nažalost, poražavajuća je činjenica o kojoj ste, čini mi se, pre nekoliko dana, imao sam priliku to da čujem, govorili da je produktivnost „Železnica Srbije“ za 70% manja od produktivnosti evropskih železnica. Analizirajući neke podatke između ostalog, ja sam uspeo da dođem do još nekih činjenica koje, nažalost, ako su tačne nisu dobre, a ukoliko nisu tačne, vi ćete me demantovati. To me svakako raduje. U ovom trenutku u nacionalnoj kompaniji, koliko sam mogao da sagledam, ima negde oko 17.000 zaposlenih. Ukoliko bi, recimo, prosečne plate ostale iste, imam podatak kolike su prosečne plate, ali neću o tome govoriti. Ukoliko bi plate u ovom trenutku ostale iste, njihovo učešće u ukupnim troškovima poslovanja nacionalne kompanije „Železnice Srbije“, čini mi se da iznosi oko 57%. Ako bi nacionalna kompanija plate u ovom trenutku isplaćivala iz sopstvenih prihoda, ona bi mogla da isplati plate negde za oko, čini mi se, 7.100 zaposlenih, što svakako, ako je tačno, nije dobar podatak. I zato, još jednom ponavljam, mi kao poslanički klub u potpunosti podržavamo sve ono što Ministarstvo u ovom trenutku čini i radi u pravcu restrukturiranja i reforme nacionalne kompanije „Železnice Srbije“, da se poveća učešće železnice u transportu domaće robe sa sadašnjih, čini mi se, 10% na bar 29% koliko je bilo 1990. godine. Još jednom, ponoviću naravno, mi ćemo u danu za glasanje podržati ovaj zakonski predlog. Što se tiče drugog zakonskog predloga, Predloga zakona o žičarama za transport lica, dakle, već je rečeno, ovo jeste nova oblast. Ova oblast do sada nije zakonski uređena, nije uređena u srpskom zakonodavstvu, ali ako polazimo od onoga što jeste realnost, od onoga što jeste činjenično, da turizam jeste realna razvojna šansa, realni razvojni potencijal Srbije, onda je potpuno logično da sve one aspekte koji se tiču i koji mogu pomoći u razvoju turizma, treba urediti na jedan jedinstveni način. U Srbiji se žičare za transport lica isključivo koriste u ski centrima i na skijalištima. Koliko sam mogao da sagledam iz obrazloženja ovog zakonskog predloga, mislim da je to jasno definisano da su u planu izrada jedne žičare na Kopaoniku, tri staze sa sistemom žičara na Zlatiboru, što smatramo da je veoma dobro, jer razvoj planinskih centara sa povećanjem kapaciteta sistema žičara jeste veoma važan državni projekat, imajući na umu činjenicu da turizam jeste realna razvojna šansa Srbije. To je deo platforme ekonomskog razvoja planinskih centara centralne Evrope. Dakle, kapacitet žičara će se sve više povećavati i to naravno, podrazumeva da ova oblast mora biti uređena i sa pravnog i sa ekonomskog, ali i sa tehničkog aspekta. Sa druge strane, zakon koji sam maločas spomenuo, sistemski zakon, Zakon o Železnici, između ostalog i on nameće obavezu usvajanja zakonskog predloga koji će regulisati obavezu o kojoj danas govorimo. Slažemo se, ovo jeste jedan kompleksan sistem i potrebna je jedinstvena terminologija. Naravno, važno je ovu oblast uskladiti sa direktivama evropskog parlamenta, pre svega zarad harmonizacije našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU, ali i zarad uvođenja nekih novih pristupa, tehničkih, pravnih, ekonomskih novina, kao i novina u strukturi upravnih organa. Vi ste o tome već govorili, šta je to što konkretno sadrži i šta je to što se uređuje ovim zakonom? Dakle, samo ću u jednoj rečenici reći, uređuju se žičare, uslovi za izgradnju, rekonstrukciju i održavanje, stavljanje na tržište, upravljanje postrojenjem žičare, organi i organizacije tela nadležnih za sprovođenje zakona i vršenje nadzora nad primenom ovog zakona. Mi verujemo da usvajanjem ovog zakona će biti povećana i efikasnost, i bezbednost, i sigurnost ove vrste saobraćaja. Pred nama su danas i dva sporazuma, odnosno dva predloga zakona u vidu sporazuma, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade UAE i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine. Bez obzira što je ovde reč o vazdušnom saobraćaju, ja ću reći na koji način mi sagledavamo sporazume o kojima danas govorimo. Smatramo da se ovim sporazumima dalje unapređuju dobri odnosi država koje idu jednom uzlaznom putanjom, a takođe doprinosi i daljem sveobuhvatnom razvoju odnosa u različitim sferama. Ova dva sporazuma po našem mišljenju jesu još jedan iskorak napred u sveobuhvatnim odnosima. Unapređuju se već tradicionalno dobri odnosi Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine. Želim da podsetim samo na neke činjenice koje nisu vezane sa ovaj zakonski predlog, ali smatram da jesu jako važne. Nakon uspešne posete predsednika Vlade Republike Srbije Narodnoj Republici Kini usledila je nakon tri decenije i veoma važna poseta premijera Kine Srbiji. Samit predsednika Kineske Vlade i 16 premijera centralne i južne Evrope održan je u Beogradu i on ima ogroman značaj, ne samo za region, već ima ogroman značaj i za Evropu. Sa druge strane, kada je reč o ekonomskim odnosima, brojne kompanije iz Kine su radile na realizaciji, već su radile na realizaciji značajnih projekata u Republici Srbiji, a postoji zainteresovanost u perspektivi za ponovnu saradnju kada je reč konkretno, recimo, i projektu pruge Beograd – Budimpešta, a kada govorimo o projektima na kojima smo imali saradnju, pre svega mislim na most Zemun – Borča, projekat Termoelektrane „Kostolac“ i izgradnja čini mi se deonice na Koridoru 11. Drugi sporazum jeste po našem mišljenju, ponoviću, nastavak i unapređenje dobrih bilateralnih odnosa i dobrih političkih odnosa dve vlade, Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata. Kada je reč o ovom sporazumu želim da istaknem nekoliko činjenica za koje smatramo kao poslanički klub da su važne pre svega zbog odnosa dve vlade. Dakle, želim da podsetim na neke stvari. Ujedinjeni Arapski Emirati su Srbiji odobrili kredit od jednu milijardu dolara. Srbija u prethodnih nekoliko, duži niz godina unazad nije dobila kredit po povoljnijim uslovima i mislim da je Srbija na tom kreditu uštedela godišnje od 30 do 40 miliona dolara i sama činjenica da je Srbiji ostavljeno na raspolaganje da opredeli na koji način će utrošiti sredstva govori o kredibilitetu i međusobnom poverenju Srbije i Ujedinjenih Arapskih Emirata. Takođe, Vlada Republike Srbije i avio kompanija iz Ujedinjenih Arapskih Emirata „Etihad“ potpisali su, čini mi se, 1. avgusta 2013. godine ugovor o strateškom partnerstvu kojim je osnovana nova kompanija. Ta nova kompanija danas je postala lider u regionu, profitabilna kompanija od kompanije „JAT“ koja je bila na ivici bankrota. Takođe, u ovom možda najvažniji investicioni projekat, projekat koji treba da pokrene po našem mišljenju čitavu Srbiju, koji će dati novo lice Beogradu ali i Srbiji, projekat koji treba da pokrene kompletnu srpsku privredu, mislim na projekat „Beograd na vodi“ se upravo gradi iz sredstava iz Ujedinjenih Arapskih Emirata. Naravno i ovaj sporazum hoće imati podršku poslaničkog kluba Socijalističke partije Srbije. Što se tiče petog zakonskog predloga, reč je o Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o utvrđivanju granične procedure za železnički granični prelaz Preševo i Tabanovce. Ovaj sporazum je Srbija već potpisala sa Bugarskom, Crnom Gorom, sa ostalim zemljama u regionu i susednim zemljama u EU i mi verujemo da, u ono što ste rekli u uvodnom izlaganju, da potvrđivanje ovog zakonskog predloga hoće na neki način biti bolje, doprineti da bude bolje regulisan granični i železnički saobraćaj, njegovo uredno i efikasno odvijanje, smanjenje postojećeg nivoa administrativnih mera i uvođenje efikasnije granične kontrole u železničkom transportu. Ponoviću još jednom, u Danu za glasanje poslanički klub SPS podržaće i ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić kao šef poslaničke grupe. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovana potpredsednice Vlade, vi ste u tri minuta obrazložili ovih pet zakona o kojima danas raspravljamo. Mnogo manje nego što su to učinile kolege poslanici iz drugih poslaničkih grupa. Nadam se da ćemo u toku dana više čuti od vas o nekim rešenjima koje ovi zakoni donose, o tome šta oni treba da donesu Srbiji i na koji način Vlada misli da iskoristi ove zakone za ubrzanje privrednog rasta Republike Srbije. Naravno ni vi niste mogli, ali to uostalom i nije vaša obaveza da pronađete zajedničku liniju za ovih pet zakona jer nikakva međusobna zavisnost i ne postoji. Pa ću ja da kažem prvo nekoliko reči o tri međunarodna sporazuma. Mislim da su oni dobri, slažem se sa argumentima koji su kolege izneli i da predstavljaju nastavak dobre saradnje koju imamo kao i sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima i Kinom, a da će modernizovati procedure prilikom prelaska železničkog transporta između Republike Srbije i Republike Makedonije. Kada su takvi sporazumi na dnevnom redu, oni po pravilu dobijaju podršku svih poslanika svih poslaničkih grupa i verujem da će tako biti i ovaj put. Ako ništa drugo, naša poslanička grupa će podržati ova tri sporazuma. Zakon o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju je jedan važan zakon. On treba da modernizuje procedure, da omogući da se razdvoji trenutno sistem Železnica Srbije na četiri preduzeća, koliko smo mogli da saznamo iz medija. Možda ste mogli i nešto više o tim planovima da nam kažete, na koji način je to predviđeno, kojom tačnom dinamikom. Smatramo generalno da je zakon dobar. On je očigledno pripreman uz učešće kompentnih ljudi, usaglašen je sa evropskim direktivama. Rokovi koji su predviđeni za podzakonska dokumenta je primereno postavljen da bi do kraja godine, koliko smo mogli nažalost samo iz medija da saznamo o podeli Železnica Srbija na četiri preduzeća, da je neki rok, do tog roka bi svi podzakonski dokumenti trebali da budu usvojeni i moći će da se desi ta podela posla na način na koji je to urađeno u većini zemalja. Naravno, videćemo šta će primena tog zakona doneti, ovog zakona i podele Železnice Srbije. Ja samo želim da verujem da se neće desiti kao recimo, danas možemo da čitamo rezultate rada Zakona o rokovima izmirenja obaveza u novčanim transakcijama, mala je digresija, koji je donet u ovoj Skupštini decembra 2012. godine. Tada smo ovde usvojili da obaveze plaćanja države 45 dana, a privatnih preduzeća 60 dana. Danas je vest da je prosečan rok plaćanja u Srbiji u martu prošle godine bio 126 dana, a danas je 141 dan. Znači, doneli smo zakon da smanjimo rokove, da se približimo evropskom proseku koji je 35 dana konkretno u ovoj oblasti, a rezultat je suprotan. Rokovi su produženi sa 126 na 141 dan. Zato je naša zabrinutost verujem opravdana, kakve će posledice imati usvajanje ovog zakona, da li će dovesti do povećanja naplate, zarade, uvođenju drugih pravnih lica u poslove transporta robe, da li će ta konkurencija podići celu ovu industrijsku granu, da li će na kraju privreda koja koristi železnički transport imati korist od toga, jer će taj transport biti jeftiniji, efikasniji i brži. U svakom slučaju, mi ćemo podržati ovaj zakon jer smatramo da daje osnovu za uređenje ove oblasti, ali nadam se daće biti prilike da pratimo primenu ovog zakona, efekte i da se neće desiti suprotan, odnosno neočekivani efekat kao što se to desilo sa zakonom koji je trebao da skrati rokove plaćanja. Poslednji zakon o kome ću govoriti, a to je 1. tačka dnevnog reda, je Predlog zakona o žičarama za transport lica. To jeste prvi put da se u pravni sistem Srbije uvodi jedan ovakav zakon. Do sada to nije bio slučaj, bilo je nešto definisano Zakonom o skijalištima, Zakonom o železnici, ali naše mišljenje je da je ovaj pokušaj potpuno neuspešan. Ne mogu da se složim sa kolegama da je Predlog ovog zakona dobar i da kao argument se kaže – malo je amandmana. Naša poslanička grupa je na 67. članova zakona podnela 36 amandmana, mada nismo sigurni da kada bi Vlada prihvatila svih 36 da bi zakon bio dovoljno dobar. Čitajući ovaj zakon uopšte nisam mogao da shvatim način na koji je on pisan, struktura zakona, sistematika zakona. U nekim delovima zakon podseća na neke udžbenike iz mašinstva, recimo, pa onda imamo kao da su prepisana neka uputstva o bezbednosti na radu. Negde su hipernormirane neke stvari, negde se ostavljaju neki opšti pojmovi potpuno nedefinisani, koriste se kolokvijalni izrazi kao „hazard“, „rad terena“ ili se tamo kod bezbednosti navodi da radnik izvršilac kaže – ako je u alkoholisanom stanju, bolestan ili takvog psihičkog stanja da ne može da obavlja poslove. Ne znam kakvo je to takvo psihičko stanje i ko utvrđuje to psihičko stanje, kojim merilima, po kojoj metodologiji? Onda mi je, kada sam čitao analizu efekata zakona jedna rečenica onako mi je upalila lampice, pa mi je možda jasno zašto ovaj zakon ovako izgleda. Tamo kaže da je radna grupa za pisanje ovog zakona bila sastavljena od predstavnika najznačajnijih interesnih grupa. Kada gledate druge zakone kaže se – subjekti, ili ne znam ni ja kako, zainteresovani. Interesne grupe zna se šta znači. Ovaj zakon izgleda baš tako, kao da su ga pisale interesne grupe. Nema gotovo ništa zajedničko kada se čita kao celina. Najviše me podseća na doktorske radove nekih ministara gde je nešto prekopirano, nije navedeno odakle je to uzeto i onda kada se postavi pitanje o takvim doktorskim radovima, onda imamo cele afere, ali dobro, to nije tema. Ovaj zakon, između ostalog, je u koliziji sa nekoliko zakona koji već postoje, pre svega, Zakon o inspekcijskog službi, doneli smo ga na prošlom zasedanju. Taj zakon obavezuje mogućnost žalbe na rešenje inspektora. Ovaj zakon ukida mogućnost žalbe i upućuje pravno lice da može da pokrene upravni postupak, a Zakonom o inspekcijskoj službi je predviđena dvostepenost. Ovaj zakon, vi ste rekli ministarka tri stvari, treba da omogući razvoj turizma, da onemogući nelojalnu konkurenciju i da reši bezbednost korisnika žičare. Mi se slažemo, ovo je bitan zakon, pre svega, zato što reguliše jednu oblast koja je delatnost sa povećanim rizikom. Zato smatramo da su određene norme predviđene ovim zakonom i formulacije nedovoljno jasno napisane i da je potrebno to tačnije normirati. Imali smo najviše amandmana na tim stvarima, s obzirom da neadekvatan rad i postupanje izvršilaca na žičari nekoga može da košta života, to se slažemo i sa te strane smatramo da je obaveza zakonodavca da što jasnije uredi neke stvari. Vi ste takođe predvideli ovim zakonom da će Ministarstvo izraditi podzakonska akta u roku od dve godine. Recimo, u ovom Zakonu o železničkom transportu rok je šest meseci za podzakonska akta i smatramo da je on primeren. Ne možemo uopšte da razumemo dve godine, pogotovo što neki prethodni član u odnosu na ovaj poslednji, koji govori o podzakonskim aktima, govori da su izvršioci, odnosno da upravljači žičarama imaju rok od godinu dana da upodobe svoj rad po ovom zakonu. Ako nema podzakonskih akata, ne mogu ni oni. Tako da, mi smo i tu predložili da se taj rok smanji na šest meseci, ionako već postoje neka podzakonska akta na koje se ovaj zakon takođe poziva da će se primenjivati do novih. Ne vidimo razlog da se to ne ubrza i da se to sve ne završi kako bi ova oblast bila do kraja definisana. Sada imam ovde neke razne stvari koje su pre svega za raspravu u pojedinostima i ne bih govorio o njima. Recimo, ima suprotstavljenih stavova. Član 31. govori da nadređeni može da udalji izvršioca za koga, kako kaže, posumnja, nije ni posumnja, kaže – ako nadređeni oceni da je pod uticajem droga, alkohola, a u članu 32. govori da se to utvrđuje određenim načinom, znači, nema subjektivne ocene nadređenog. Mora da se zna na koji način se ovakve stvari utvrđuju i slično. U svakom slučaju, konačan stav poslaničke grupe Boris Tadić – SDP – Zajedno za Srbiju – Zeleni Srbije o ovom zakonu daćemo po završetku rasprave u pojedinostima. Dali smo veliki broj amandmana, smatramo da je ovakav zakon loš, ovako napisan. Verujemo da ni mi nismo možda na najbolji način sagledali sve odredbe ovog zakona i smatramo da bi najbolje rešenje bilo da se on povuče, da ga sastave i napišu ne predstavnici interesnih grupa, nego zainteresovanih strana na način koji će omogućiti ono što ste vi rekli da je svrha donošenja ovog zakona, a to je razvoj turizma, sprečavanje nelojalne konkurencije i povećanje bezbednosti korisnika žičare.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović. Izvolite gospođo Mihajlović.
Evo nekoliko pojašnjenja, da krenem od ovog poslednjeg Predloga zakona o žičarama, da krenemo od tog termina interesne grupe. Razumem da vi sa vaše pozicije reč „interesne grupe“ tumačite na vaš način, koji je nama svima poznat prethodnih deset godina kakav je bio,ali interesne grupe ili zainteresovane strane mogu da budu vrlo pozitivna stvar i može da bude pozitivno lobiranje da se takav zakon realizuje u praksi. Tako da, ne mogu da se složim sa vama da interesne grupe u ovom smislu znače nešto negativno, ali vas razumem zašto to kažete, razumem vas, razumem vašu političku partiju, opciju koja to govori. Slažem se potpuno sa vama za podzakonska akta i to ćemo da smanjimo. Nije u redu da jednom zakonu treba dve godine za podzakonska akta, jer onda nećemo imati pravu primenu zakona. Ako smo za Zakon o planiranju i izgradnji mogli da za dva meseca završimo podzakonska akta, nema ni jednog razloga da za ovaj zakon ili svaki drugi to ne uradimo mnogo brže. Takođe, kada govorite o primeni ovog prethodnog Zakona o ugovoru o prevozu u železničkom saobraćaju, pominjali ste reformisanje železnice. Inače sam se trudila na početku da budem vrlo kratka, smatrajući da ćemo svakako razgovarati, pa ću kroz diskusiju da objašnjavam, pojašnjavam i da pričamo malo više o zakonima. Trenutno stanje u železnici koje, naravno, nije nastalo odjednom, nego je nastajalo godinama, decenijama, je takvo da, sada ću vam pročitati samo nekoliko podataka i onda ću vam reći šta smo do sada uradili. Dakle, produktivnost radne snage je 30% od proseka EU, to smo već čuli, intenzitet saobraćaja - 30% od proseka EU, intenzitet putničkog saobraćaja - 11% od proseka EU, intenzitet teretnog saobraćaja je 54%, produktivnost lokomotiva - 30% od proseka EU, imovina koja je u lošem stanju - 85% lokomotiva starijih od 35 godina, 65% putničkih vagona starijih od 35 godina i još mnogo je raznoraznih podataka koji samo mogu da nam pokažu u stvari, a i svi znamo kakvom se stanju nalazi Železnica. Reformisanje Železnice je počelo. Do sada su već napravljena osnivačka akta, mi ćemo do 1. jula imati tri plus jedan, to znači tri preduzeća koja će se sasvim sigurno formirati za infrastrukturu, za prevoz putnika i za teret. To kad kažem - plus jedan, holding koji će imati ograničeno vreme svoga trajanja, maksimum dve godine. To je prva faza reformisanja Železnice, to nije ni poslednja, to je tek početak. Dakle, nama će trebati najmanje nekoliko godina da krenemo u tu drugu fazu, dakle, da rešavamo pitanje imovine, odnosa između preduzeća, svih non-kor preduzeća koja takođe postoje, ne možemo ih posmatrati potpuno kao da nisu tu, ali smo to počeli. Dakle, mislim da je to dobra stvar i dobar korak. Za sada, moram da priznam, u odnosu na ostala javna preduzeća, za sada mi idemo po planu. Kada ste pominjali upravo ovaj zakon i kada ste se pitali oko primene, mislim da je problem svih naših zakona često pitanje primene. Mi ćemo doneti zakone i strategije i planove, a desiće nam se ili dešavalo nam se, a nadam se da će biti sve manje, da nekada u potpunosti neki zakoni ne budu potpuno primenjeni. Verujem da kroz podzakonska akta, koja moraju da budu što pre gotova, i kroz jasnu kontrolu mi ćemo te zakone i primeniti. Ne bih dalje ništa. Ako bude bilo pitanja, ja ću dalje odgovarati. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe narodna poslanica Dubravka Filipovski.
Uvažena potpredsednice, kolege i koleginice narodni poslanici, pred nama su dva zakona i tri sporazuma koja na vrlo jasan način uređuju materiju prevoza putnika, odnosno robe. Želim na početku da vas obavestim da će poslanička grupa Nove Srbije u Danu za glasanje podržati oba zakona i sva tri sporazuma. Stepen uređenosti jedne zemlje se upravo i ogleda u tome da se radi zakonom definisan posao, odnosno da svaki deo državne uprave radi ono što mu je zakonom propisano, tako da, po mom mišljenju, treba pohvaliti resorno ministarstvo za angažman u izradi predloga ova dva zakona, kao i prilikom zaključivanja pomenutih međudržavnih sporazuma. U Zakonu o žičarama za transport, po mom mišljenju, veoma je važna harmonizacija delovanja resornog Ministarstva za saobraćaj i Ministarstva za zaštitu životne sredine. Članovima 21. i 22. ovog zakona je i predviđena neophodnost te tesne saradnje, pre svega zbog toga što je veoma važno određivanje trase žičara, kao i širina i visina bezbednosnog pojasa oko trase žičare, pa je samim tim i neophodna, između ostalog, i koordinacija ova dva ministarstva. Zaista imamo prvi put ovaj zakon u Srbiji, da se njime uređuje ovim predlogom oblast žičara. Potpuno je normalno da počnemo da vodimo računa i o ovoj oblasti, sa činjenicom da se turizam razvija i da se izgradnja kapaciteta žičara i na Kopaoniku i na Staroj planini i na Brezovici i na Zlatiboru povećava. Stara planina, po svojim prirodnim obeležjima, predstavlja lokaciju na kojoj treba očekivati najintenzivnije aktivnosti, kada je u pitanju izgradnja sistema žičara i ski-staza kao i prateće infrastrukture, tako da, po mom mišljenju, država ovim zakonom ide u susret neminovnom razvoju ovog vida infrastrukture. Dobro je što se planira razvoj planinskih centara Republike Srbije. Naši planinski centri su uglavnom u nerazvijenim područjima, tako da će se izgradnjom infrastrukture na njima u stvari povećati i broj turista i razvoj turizma, ali uopšte mislim i da će to povući ka daljem razvoju naše nerazvijene krajeve i što je takođe veoma važno, mislim da će se zaustaviti višedecenijski trend pražnjenja čitavih krajeva naše zemlje, što je, dugoročno gledano, naš veliki strateški problem. Ovim zakonom predviđa se i mogućnost javno-privatnog partnerstva, kao i koncesionih ugovora u ovoj oblasti, što otvara vrata novim investicijama iz inostranstva i u ovom segmentu naše ekonomije. Kada pominjem harmonizaciju našeg zakonodavstva sa propisima EU, želim na kratko da se dotaknem i Predloga zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju. Jasno je da se predlagač zakona odlučio da pristupi izradi novog teksta zakona zbog ubrzanog razvoja odnosa u železničkom saobraćaju zasnovanih na potpuno novim osnovama, posebno u razvijenim zemljama EU, kao i zbog potrebe neophodnog usklađivanja domaćeg zakonodavstva sa pravnim okvirom EU. Dobro je što se ovim Predlogom zakona na neki način prekida sa tradicionalnim konceptom uređenja železnice, što se njime ima tendencija poboljšanja efikasnosti železničkog sistema Republike Srbije i integracija srpskih železnica u železnički sistem EU. Upravo najozbiljniji i svakako najzahtevniji do sada najavljeni infrastrukturni projekti u Republici Srbiji vezani su upravo za izgradnju nove, kao i za revitalizaciju postojeće železničke infrastrukture. Dobro je što ste sada, odgovarajući kolegi poslaniku na pitanje, izneli ukratko i koncept dalje reforme železnice i daljeg razvoja „Železnice Srbije“, ali bih ja, pre svega zbog građana Srbije, želela da navedem još jedan pozitivan podatak koji sam, pripremajući se za ovu raspravu, čula od direktora „Železnice Srbije“, a mislim da je veoma važan. Prema rečima generalnog direktora „Železnice Srbije“, „Železnice Srbije“ predviđaju dodatnih hiljadu teretnih vozova koji će proći tokom ovde godine našim delom Koridora 10. Prihod od četiri miliona evra ostvariće nacionalni železnički prevoz zahvaljujući transportu robe iz atinske luke u Pireju ka centralnoj i severnoj Evropi. Samo kineska kompanija „Kosko“ zastupila je dva terminala u ovoj luci na period od čak 35 godina, tako da je to rukovodilo planove naše i železnica susednih država da na ovom koridoru u narednom periodu zacrtaju cilj od 2,5 hiljade vozova samo za jednog jedinog klijenta iz jedne od najmoćnijih svetskih ekonomija. Ovo sve, naravno, ide u prilog najavljenoj modernizaciji pruge Beograd-Budimpešta, koja kao infrastrukturni projekat predstavlja jedan od najznačajnijih prioriteta Vlade Republike Srbije, a svakako je veoma važno da se završi izgradnja pruge Valjevo-Loznica, zatim elektrifikacija drugog koloseka pruga od Pančeva do Beograda, što će za naš krajnji cilj imati bolju povezanost glavnog grada sa Vršcem i državnom granicom sa Rumunijom. Takođe, sam predlagač zakona ima potpuno u vidu primenu do kraja reforme „Železnice Srbije“ i razdvajanje oblasti poslovanja na infrastrukturni, robni i putnički saobraćaj. Mislim da je ta reforma o kojoj ste vi govorili veoma važna za primenu ovog zakona. Što se tiče međunarodnih sporazuma, poslanička grupa Nove Srbije je uvek do sada podržavala sve međunarodne sporazume koji su važni za privredni oporavak i ekonomski razvoj Srbije. Ova dva sporazuma o vazdušnom saobraćaju sa Vladom Ujedinjenih Arapskih Emirata i Narodne Republike Kine takođe idu u tom pravcu i predstavljaju dalji razvoj naše aviokompanije, pre svega zbog toga što je njima predviđeno načelo reciprociteta, kojim se predviđa da se avioprevoznicima ugovornih strana daju jednake šanse i jednake mogućnosti za poslovanje, bez ikakve diskriminacije ili povlašćivanja. Dakle, ni naši arapski ni naši kineski prijatelji nisu pokušali da prilikom izrade ovih sporazuma iskoriste svoju dominantnu ekonomsku poziciju u odnosu na Republiku Srbiju i da pokušaju da za svoje aviokompanije pribave bolji ili povlašćeniji položaj u odnosu na naše avioprevoznike. Svi će imati jednake šanse da u oštroj tržišnoj utakmici pokušaju da zauzmu određenu poziciju na tržištu. Ono što je za nas posebno važno jeste strateško partnerstvo između ove kompanije i Vlade Republike Srbije, sa ciljem da se obezbedi stabilno i dugoročno poslovanje našeg nacionalnog avioprevoznika. Mislim da je Er Srbija kroz ovaj međunarodni sporazum odnosno ove međunarodne sporazume dobila novu šansu, posebno kao članica alijanse akcijskog kapitala i mislim da će imati lepu priliku koju će, ne sumnjam, i iskoristiti da ostvari dodatne prihode i u punoj meri iskoristi sve finansijske pogodnosti koje pružaju ovi ugovori, kao i zajednička nabavka i zajednička obuka i razvoj kadrova. Još jednom želim da vam kažem da će Poslanička grupa Nove Srbije ova tri sporazuma i ove zakone u Danu za glasanje podržati. Hvala.
Zahvaljujem gospođi Filipovski. Reč ima šef Poslaničke grupe DS, narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Čekao sam da pročitate do kraja, za svaki slučaj.
Nisam vas razumeo, molim vas ponovite.
Ništa. Uvažena gospođo ministarka, poštovane kolege, ovde imamo predloge nekoliko zakona, pri čemu u njima zaista ima određenih novina i dosta pozitivnih stvari. Predlog zakona o žičarama za transport lica ima nepreciznosti, ima previše regulacije, s jedne strane, a premalo s druge strane, prilično neusklađen tekst, deluje mi na momente kao da ga je dve grupe ljudi pisalo. Pridružujem se ovim kritikama interesne grupe, samim tim, bez obzira na političku konotaciju koja to izaziva, postoje bolji izrazi koji bi to mogli da kažu. Dakle, zaista, bez ikakve zle namere, da ostavimo bar u ovom trenutku politiku sa strane, postoje adekvatni izrazi koji bi to rešili, da ne unose neku nepotrebnu zabunu. U članu 32, gde se reguliše pitanje ispitivanja prisustva nedozvoljenih supstanci kod izvršnih radnika na radu na žičarama, ima nekoliko stvari koje zaista izazivaju određene nedoumice. Dakle, određene nedoumice. Kaže se: „Ako izvršni radnik odbije ili ne pristane ispitivanju ili ako se ispitivanju ustanovi da je pod uticajem alkohola“, itd, itd. Ovde nedostaje jedna stvar, a to je – kada se vrši ovo ispitavanje. Ovako kako piše u Predlogu zakona, moguće je da to ispitivanje, tj. da ovlašćeni nadređeni izvršnom radniku može da ga uputi na ispitivanje kada on proceni da je to njemu korisno, iz nekog razloga. Smatram da je ovde, bez obzira što možda nama u Skupštini to deluje nemoguće, život je pokazao da su i te kako moguće razne zloupotrebe. Dakle, mislim da je trebalo staviti – neposredno nakon uvida, ili neposredno nakon određene sumnje koja je nastala u tom smislu. Neka vremenska odrednica, čini mi se, poboljšala bi ovaj tekst. U članu 34. radno vreme i trajanje smene, gde se naš zakon oslanja na Zakon o radu, za koji, kao što znate, smatramo da je jako loš, kaže se da radno vreme izvršnog radnika ne može trajati duže od 11 časova. Smatram da je to predugo i da je u pitanju posao koji zahteva visoku alertnost, zahteva visoko prisustvo duha i svesti i koncentracije tog radnika, zato što se ljudi prevoze. Ja znam da nekome od ovih iz interesnih grupa odgovara tih 11 sati, zato što mogu da naprave dve smene ili jednu smenu i da taj čovek bude na taj način izrabljivan, ali, 11 sati je predugo. Mislim da bi osam sati bilo sasvim primereno. Dalje se kaže da „ministar uz saglasnost ministra nadležnog za poslove rada propisuje radno vreme i trajanje smene zavisno od organizacije i učestalosti saobraćaja“. Dakle, vi ministarka treba sa ministrom Vulinom da propišete trajanje smene izvršnog radnika, što, naravno, svakog dobronamernog građanina Srbije odmah dovodi u stanje visoke zebnje. Ako vi treba nešto sa Vulinom da dogovorite, nadam se da mi nećete zameriti, zaista se brinemo, zaista, i verujem da se i Vi brinete. „Postupak od vanrednih događaja“, član 45. Ovde imam samo jednu sugestiju. Kaže se da je upravljač dužan odmah po saznanju o vanrednom događaju iz stava 1. da o tome obavesti nadležnu službu, misli se na hitnu pomoć, policiju, itd. Pre toga je stavljeno da je dužan odmah po saznanju da obavesti nadređenog. Dakle, trebalo bi promeniti redosled. Mnogo je važnije, osim što ste, naravno, objasnili da je dužan da pruži pomoć, što je u redu, i da bude obučen za pružanje prve pomoći, i to je u redu, mislim da bi ovde samo trebalo zameniti mesta dva stava – da pre nego što obavesti nadređenog, obavesti ljude koji mogu da pomognu spašavanju života, ništa drugo. To je što se tiče ovog zakona. Što se tiče Predloga zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju, tu imamo nekoliko stvari. Prvo, ovaj zakon sam po sebi nije loš. On uvodi elektronske vidove za tovarni list i za druge stvari i mislim da je to jako dobro. Žao mi je što u nekim članovima postoji i dalje ona alternativna mogućnost, recimo, u članu 9, gde piše da „prevoznik može da objavi red vožnje na odgovarajući način u štampanoj ili elektronskoj formi“. Mislim da bi bilo bolje da piše: „i elektronskoj formi“. Znam da je stanje na železnici teško, znam da imamo puno zaposlenih na ko zna kakav način, znam da reformisati taj sistem je samo po sebi ogroman izazov i zadatak, ali, evo, ova sitnica mislim da bi poboljšala u procesu modernizacije, zato što imate propis na koji će onaj ko treba da reformiše železnicu, bio to direktor Stojčić ili ministar ili ko god, ili upravni odbor, nije važno, imati neko pokriće za modernizacijske korake. Ovde se kaže recimo da „prodavac karata i naručilac prevoza pružaju informacije iz stava 3. ovog člana kad god je to moguće“. Inače,da vas podsetim da je članom 3. prevoznik dužan da na najprikladniji način pruži putnicima, na njihov zahtev, sledeće informacije, i tu sad imate opšte uslove, red vožnje, kašnjenje, bezbednost, itd. Mislim da ne treba ostavljati ovu odredbu: „kad god je to moguće“, već mislim da ovde mora biti imperativna norma, zato što se radi o ugovorima o prevozu i da tu ne treba ostavljati na volju ljudima koji su, čini mi se, neki, zaista u prilici da stvari posmatraju na način – lako ćemo. Inače, sama Železnica, kako je ministarka to lepo primetila, je decenijama raubovana. Nemam bolji izraz, zaista. Mnogo sredstava su građani Srbije potrošili na železnice Srbije. Sve vlade su nešto pokušavale. Sve vlade su bile neuspešne i sada imamo sledeću situaciju. Doveden je novi generalni direktor, kad kažem – doveden, ne mislim ništa loše, dakle, čovek je izabran na tu funkciju, mislim da je dobro da je u pitanju gospodin Stojčić zato što je to čovek koji je dugogodišnji radnik Železnice. Prošao je sve instance i zaista nemam nikakvu zamerku. Najbolje je kada se postavljaju profesionalci ljudi od struke da vode velike sisteme koji prođu odgovarajući konkurs bez uticaja stranka. Dakle, u tom smislu ja zaista nemam šta da dodam videćemo njegove konkretne rezultate. Voleo bih da postoji javno objavljeno na veb sajtu njegov plan šta on misli konkretno u kojim rokovima da uradi sa time. To još nemamo. To ćemo morati u nekim narednim promenama zakona da uvedemo kao imperativ da mora da se uradi jer bez toga javnost nema uvid, a samim tim onda i ministri i ljudi koji vode Vladu se nalaze u teškoj situaciji da treba nešto da procenjuju onako i znate često pod uticajem ljudi koji rade u velikim sistemima. Inače, ako ja dobro razumem, a ministarka će me sigurno ispraviti, Železnica je ili podeljena ili u procesu podele na četiri dele. Sada se izvinjavam ako malo lutam, ja govorim na osnovu informacije iz same Železnice koju sam dobio. Ono što zabrinjava zaposlene na „Železnici“ je da oko podele, podeli se pristupalo ili planovima za podelu se pristupalo na način da su se uži krug ljudi dogovaralo, mahom neki vodeći ljudi iz sindikata i ljudi koji vode te delove, o tome ko će da ide u koji deo, pri čemu se favorizovala ta direkcija, čini mi se za infrastrukturu, a ostale su bile onako, maltene po kazni. Ceo postupak je urađen vrlo kratko, bez jasne analize, ili dovoljno duge analize, na stručnim osnovama i to za mesec dana i uglavnom su se svi gurali, profitabilni direktori i stavljali svoje ljude u infrastrukturu. Čini mi se i plašim se da se ta podela nije radila prema potrebama firme i postojećim kadrovima, već po tome ko ima jaču vezu. Vi, ministarka znate jako dobro o čemu ja pričam ovde i plašim se da nije tako, ništa drugo ne tvrdim. Vi znate, takođe da postoji, gospodin izvršni direktor Rajko Ković, koji, kako kažu u „Železnici“ ima ogroman uticaj, čak mnogo veći od samog direktora Stojčića. Između ostalog, treći problem je što još uvek nemamo direktora nabavki u „Železnicama“, a znate da je to jedan od strateški najvažnijih delova „Železnice Srbije“ i samim tim su moguće razne, razne manipulacije, nameštanja nabavki i ostale stvari. Mislim da je loše što nemamo, što „Železnice“ nemaju direktora nabavki i znamo da je bilo pokušaja da se to uradi, pa je to izazvalo neke nedoumice u javnosti, ne bi u to ulazio. Ali, u svakom slučaju mislim da je to neophodno uraditi. Ilustracija svega ovoga što piše u Zakonu, u članu 5. stav 1. definiše se šta je nesreća, železnička - Nesreća je neželjeni ili ne planirani iznenadan događaj ili specifičan niz takvih događaja koji ima štetne posledice. Sudari, iskliznuća iz šina, nesreće na putnom prelazu u istom nivou itd. Imali smo prošle godine, ministarka, ne znam da li znate, u jeku kampanje za parlamentarne izbore, negde kod Sopota nesreću. Dva teretna voza su se sudarila i to je na neki način sakriveno od javnosti, zataškano, niko za to nije odgovarao i dobile su određene privatne firme. Jedna privatna firma je dobila posao sečenja starih vagona i prodavanja gvožđa i bakra, inače to je, šteta je od milion evra napravljena, dobro je da niko nije poginuo. Inače, evo kako je to izgledalo poštovani građani, niko se nije potrudio da to građane Srbije obavesti da smo imali sudar dva teretna voza i da tu niko nije, apsolutno odgovarao, ništa samo je jedna firma dobila posao, privatna firma ne znam kome je bliska, ali kako pričaju u „Železnici“, tamo je alfa i omega jedan čovek. Naravno, na kraju ostaju dva pitanja za vas ministarka, pošto su nam maltene svi parametri na nivou jedne trećine na odnosu na EU, kako ste rekli, to je poražavajuće. Takođe, imamo veliki problem sa 65 miliona evra za remont vagona, koje je utvrdila DRI i moramo, čini mi se da država mora tu stvar da reši i ja znam da se vi slažete da je to trajalo godinama, da je godinama neko, očigledno vršio proneveru državnog novca pod firmom „Remonta vagona“,godinama je to trajalo i mislim da za 65 miliona evra koji su nestali u vazduh, neko u ovoj zemlji najzad mora da odgovara imenom i prezimenom i da vidimo ko su ti ljudi. Takođe, da vidimo ko su ljudi, pošto smatram, ja lično smatram i nadam se da će te me podržati, ako ne sad, jednog dana verovatno hoćete, da se uvede krivično delo partijskog zapošljavanja. Zato što sadašnji Stojčić, gospodin Stojčić nije vršio partijsko zapošljavanje, još uvek, ali njegov prethodnik gospodin Simonović i te kako jeste, vi to znate. To su bile stotine ljudi koji su partijski zaposleni i tu su pare nestale. Tu je nestao novac građana Srbije. Železnica je strateška stvar za svaku državu, ona se ne sme privatizovati i ona mora da se napravi funkcionalnom, operativnom i efikasnom i za to građani Srbije svake godine, pod svakom vlašću plaćaju milione, milione evra. Dakle, u tom smislu, ja vas molim da mi kažete, šta će biti sa istragom, ili kakva vi imate saznanja oko pronevere 65 miliona evra, da li će neko odgovarati za ovaj ili slične incidente, sudare koje smo imali na našoj železnici, da li će neko konkretno odgovarati što nam nekada vozovi kasne i po 13 sati? Dakle, da li mi možemo nešto uraditi? Mislim da ste, kao Vlada, evo jedna pohvala, prosto ne mogu da verujem da ću ovo reći, dobru stvar uradili, što se ljudi šalju na konkurs, što nema partijskog postavljanja direktora u „Železnicama“, za razliku gospodina Simonovića, koji je bio čist partijski kadar. Treba nastaviti tim putem, ja vas u tome podržavam. Mislim da je to put, mislim da svi ostali direktori, naročito oko nabavki moraju biti profesionalci. Mislim da jako puno zavisi od tog čoveka. Mislim da je ceo sistem tako uvezan, kao hidra i da taj koji dođe to da radi, je neophodno da bude čovek, ne smo da je van svih partijskih talova, nego mora biti čovek koji je spreman da zaustavi ovo što se decenijama dešava u „Železnici“, naročito u nabavkama. I naravno da su zaposleni na „Železnici“ zabrinuti i naravno da su ogorčeni i naravno da traže odgovore na ova pitanja. Ja se nadam da će te ih vi dati danas, ili bar delimično. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović, izvolite.
Ja ću nekoliko najvažnijih stvari, na koje moram da odgovorim, pre svega zbog građana Srbije. Kada već ponovo pominjete interesne grupe, da ne bude samo, da ne ostane zabluda, ja nisam išla u detalje, a sad ćemo do detalja da pročitamo - Predstavnici najznačajnijih interesnih grupa, vezano za ovu oblast žičara (Ministarstvo privrede, Ministarstvo pravde, Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija, Direkcija za železnice, JP skijališta, Institut za standardizaciju Srbije, Republička Agencija za prostorno planiranje, Zavod za zaštitu prirode, Saobraćajni fakultet, Mašinski fakultet, Građevinski fakultet, Univerziteti u Beogradu). To su interesne grupe koje stoje na ovom papiru. Pa sada, ako vi meni kažete da su to interesne grupe u negativnom smislu, ova sva ministarstva i institucije koje sam pozvala, onda se to ipak slaže sa onom mojom konstatacijom koju sam imala prema jednom od prethodnih govornika. Ali, mislim da ima ovde još važnijih stvari na koje moramo da odgovorimo, a tiču se nekoliko članova Zakona koje ste pominjali i nepreciznosti, neusklađenosti teksta ili već kako ste rekli i člana 32. gde pominjete ispitivanje, a ja vas upućujem na član 31. i na član 33. još važniji gde tek treba da se donese podzakonski akt ili pravilnik koji će tačno definisati koja ste postavili. Radno vreme koje ste takođe postavili, član 34. podzakonski akt koji treba da ga uredi. Onda da dođemo do tih „Železnica“, da krenemo od vagona i pronevere koje pominjete i prethodnog direktora koga jedinog apostrofirate u tome, jer smatrate da je bila pronevera. Prvo, Izveštaj je dao Savet za borbu protiv korupcije, onog trenutka kad je izveštaj došao, za razliku rekla bih možda od svih prethodnih Vlada, ova Vlada ništa ne drži i ne taji, onog trenutka kada je izveštaj došao, državni organi i institucije moraju da rade svoj posao. Izveštaj je prosleđen Ministarstvu unutrašnjih poslova, od kojih očekujemo izveštaj. Ali, da vas podsetim za period, period je 2005. do 2014. godine. Godine 2005, ljudi iz SNS nisu bili u „Železnici“, nisu bili ni u Vladi, nije ni premijer bio iz SNS, ni 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, tek 2014. godine aprila meseca SNS ima svog premijera. Prema tome, znači period, ja se slažem, zaista vi ste potpuno upravu, mi moramo da dobijemo izveštaj o tome šta se desilo, gde je otišao novac i ko je novac potrošio. Ali, samo da vas podsetim, bojim se da će verovatno da budu potpuno druga neka imena i neke druge političke partije vezane za to. Slažem se sa vama da ne sme da bude političkog zapošljavanja. Tu ste u pravu i direktor „Železnica“ je izabran na konkursu i ne samo direktor Železnice, nego za razliku od nekih, opet prethodnih Vlada, to moram da kažem, ova Vlada bira ljude na konkursima. Kada govorite o direktoru nabavke, ili prvo moram da priznam, vrlo ste dobro upućeni u kompletno poslovanje Železnice, vi znate kompletnu sistematizaciju Železnice. Ja se ne bavim sistematizacijom Železnice i meni je važno da Železnica da rezultat i da direktor da rezultat i da ljudi koji rade daju rezultat. Ali, oni imaju pomoćnike generalnog direktora, dakle, i zamenika direktora sektora za nabavku, kad već idemo u to. Pa, da tek znate, znači i slažem se sa vama da treba da imenuju direktora nabavki, ako je to po sistematizaciji. Jedan član ste pominjali vrlo važan, član 9. ovog Zakona, šta prevoznik treba da objavi u štampanim i elektronskoj formi, ja se slažem da to treba da bude „ili“, pa ćemo da vidimo u periodu koji je ispred nas da li se to dešava. Još jedna stvar je bila važna kod reformisanja Železnice, pominjali ste, i to građani treba da znaju, ništa nije rađeno proizvoljno, ništa nije rađeno napamet, nijedan ugovor o radu nije na taj način urađen. To što smo radili brzo, radili smo po planu i dinamici. To što smo radili brzo bila je realizacija koja je bila brza, ali godinu dana se priprema praktično reformisanje Železnice. Može se čak reći da su određene analize napravljene još pre dve godine i da u maju mesecu ide već neka prva odluka Vlade, prošle godina, koja se tiče reformisanja Železnice. Dakle, nije bilo premeštanja zaposlenih po želji i to mogu da garantujem, nego su prebačeni ugovori onako kako ljudi trenutno rade. Tri firme će se formirati i mi verujemo i nadamo se da će 1. januara 2017. godine, dakle, kompanija koja se bavi prevozom tereta ili kaego biti potpuno samostalna, ali ćemo isto tako imati, a vi ste pominjali za infrastrukturu, dakle, imaćemo kompaniju koja će se baviti, odnosno koja se tiče same infrastrukture odnosno, a i treću koja se tiče prevoza putnika. Videćemo koliko, kako i u kakvom iznosu i kada i da li će moći da budu samostalne, za ovu znamo da hoće. Samo hoću da kažem da budemo tu pažljivi, jer ništa ne radimo napamet i postoji ogromna grupa u Vladi, dakle, to nije pitanje „Železnica“, ovo je pitanje Vlade cele, celog društva, dakle svih ministarstava, predstavnika „Železnice“, predstavnika sindikata, predstavnika Skupštine Železnice i ništa ne može da se uradi da svi ne znaju šta se radi, jer je to jedini način da mi stvarno uradimo ovu reformu, bar ja verujem da je to jedini način. Ako na nešto nisam odgovorila, posle ću dodati.
Zahvaljujem gospođo ministar. Želite repliku, gospodine Stefanoviću? (Da.) Izvolite.
Ja ne sumnjam ministarka da vi u ovom konkretnom slučaju, a i u nekim drugim želite najbolju stvar i da želite dobro, to uopšte nije, nemamo mi spor. Ja ću vas podsetiti, imali ste vi i te kako i javno iznetih neslaganja sa ranijim rukovodstvom „Železnica“ i sa nekim stvarima koje je „Železnica“ radila za koje u tom momentu kad ste ih saznali očigledno niste znali. Jedna stvar je što su oni to godinama planirali. Ja vam kažem za mesec dana su podelili preduzeće tako da su oni koji su privilegovani u dogovoru sa šefovima sindikata išli u jedan segment. A vi proverite. Evo, ja vas samo molim da proverite, ništa drugo. Dakle, ja vam prenosim šta radnici Železnice kažu. Oni to kažu ne zato što je ova stranka, ona stranka, već zato što žele da vi to čujete. Da vi to čujete, kao što ste znali pred kamerama direktora da vrlo efikasno preslišate, tako pretpostavljam da ćete uraditi i na nekom sastanku oči u oči. Imate našu podršku u tom smislu. Dakle, to su stvari koje nažalost se poslovično dešavaju u Srbiji. Ne samo na Železnici. Druga stvar, Savet za borbu protiv korupcije je taj izveštaj podneo tačno od 2005. godine, 65 miliona evra je pronevereno. Da li se slažete sa mnom da je potpuno nevažno, zaista potpuno nevažno čak i u političkoj borbi da li će tu biti ovi direktori ili oni direktori? Što se mene tiče, treba da budu svi na udaru zakona. Svi do jednog. Od, ne znam ko je bio od 2005, do Simonovića. Niko od njih ne sme biti eskulpiran ovde. Ja vam to kažem potpuno otvoreno, gledajući u vas apsolutno me ne interesuje ko je iz koje stranke, ako je prekršio zakon mora da odgovara i, naravno tako da je potpuno nevažno da li će tu biti pet SNS-ovaca ili jedan, što se mene tiče. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Potpuno se slažem da treba da odgovaraju svi koji su proneverili, zato će nam institucija dati izveštaj. Znači, institucije u ovoj zemlji funkcionišu. A da li će biti jedan SNS-ovac ili će biti ili pet ili će biti 10 DS-ova, to ćemo da vidimo i to da pustimo opet institucijama da se one time bave. Ja samo da podsetim 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013. godine nije bilo SNS-a. Samo toliko, ništa više.
Zahvaljujem se gospođo Mihajlović. Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS, narodna poslanica Katarina Rakić. Izvolite gospođice Rakić.
Hvala poštovani predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kao što smo imali priliku više puta danas u toku rasprave da čujemo, danas se na dnevnom redu nalaze tri predloga međunarodnih sporazuma i dva nova zakona od kojih je jedan potpuno nov zakon, odnosno zakon koji reguliše oblast koja do sada nije bila zakonski regulisana. Naime, godinama unazad svesni smo činjenice da se u Srbiji kapaciteti za zimske sportove povećavaju, što svakako i predstavlja jedan od ozbiljnih i državnih projekata Vlade Republike Srbije. U Republici Srbiji se žičare za transport ljudi, odnosno lica koriste isključivo u ski-centrima i kao primer mogu da navedem ski-centre na Kopaoniku, Staroj Planini, Torniku, koji su veoma dobro povezani sistemom žičara. U planu su izgradnje i novih žičara na Kopaoniku, kao i tri nove staze sa sistemom žičara na Zlatiboru. Kao što sam već navela, svesni smo činjenice da se kapaciteti u našim skijališkim centrima povećavaju, samim tim se povećavaju i rizici za njihovu bezbednost, pa je prosto važno,a mogu slobodno da kažem i neophodno ovu jednu ovakvu oblast zakonski i urediti. Svesni smo činjenica i poznato nam je ono staro pravilo u Srbiji da kada za nešto ne postoji jasno pravilo za to ko je odgovoran ili nadležan, onda prosto nikonije odgovoran niti nadležan ili ukoliko postoji nekakav interes, onda postoji dosta njih koji su nadležni. Žao mi je što je kolega iz SDS rekao da su podneli 36 amandmana i da čak prihvatanjem tih amandmana zakon se neće poboljšati, što samo znači da oni ipak smatraju da je možda bolje nezakonje od bilo kakvog zakona, sa čime se ja svakako apsolutno ne slažem. Naime, donošenje ovog zakona svakako predvideli smo i onoga trenutka kada smo donosili Zakon o železnici. Inače, skijališta, odnosno žičare se jedino pominju u Zakonu o javnim skijalištima, međutim, u tom zakonu se zaista samo uopšteno govori o njima, ne definiše se ono što bi zakonom trebalo da se definiše. Ono što činimo ovim zakonom, jasno definišemo sve ono što je bitno u vezi sa žičarama, a svakako definišemo i određene termine i procedure koji su usklađeni sa direktivom Evropske zajednice, a ovim se ide u korak i sa harmonizacijom naših propisa sa propisima EU. Tokom izrade ovog zakona, bila je formirana radna grupa i žao mi je što kolege poslanici koriste naziv „interesna radna grupa“, ja ću ponoviti ono što je ministar rekla, da su stručnjaci u ovoj radnoj grupi bili predstavnici Ministarstva privrede, Ministarstva pravde, Ministarstva trgovine, turizma, telekomunikacije, takođe stručnjaci iz Direkcije za železnicu iz JP „Skijališta Srbije“, Instituta za standardizaciju Srbije, Saobraćajnog fakulteta, Mašinskog fakulteta, Građevinskog fakulteta i ovo sve govori u prilog tome da se ovoj temi zaista pristupilo na jedan veoma ozbiljan način. Takođe, u prilog tome govori da je ovaj zakon ušao u redovnoj proceduri, da su se javne rasprave održale širom Srbije, da su se održale u Beogradu, Užicu, Zaječaru, Nišu i Novom Sadu, tako da su svi oni koji su bili zainteresovani, mogli svoje primedbe tada da kažu. Takođe, nakon donošenja ovog zakona, potrebno je doneti niz podzakonskih akata kako bi ovaj zakon mogao da se primenjuje punim svojim kapacitetom. Ono što je takođe veoma značajno, jeste inspekcijski rad, odnosno inspekcijski nadzor nad sprovođenjem ovog zakona, kako i zakona, tako i ostalih podzakonskih akata koji će biti doneti na osnovu ovog zakona, a koji će se odnositi na to da žičare rade na jedan bezbedan i dobar način. Što se tiče Predloga zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju, za razliku od Zakona o žičarama, ovo je bio Zakon koji je postojao, odnosno koji je donet od 1995. godine na saveznom nivou, a kasnije se primenjivao od 2003. godine i na republičkom nivou. Razlozi za donošenje jednog ovakvog zakona jesu to što su se u ovoj oblasti promenila dva sistemska zakona, to je Zakon o železnici i Zakon o bezbednosti železnice i samim tim ukoliko ne bi ovaj zakon prilagodili, ostao bi neusklađen sa ostalim propisima, a samim tim i sa propisima EU. Svakako da osnovni cilj jednog ovakvog zakona predstavlja povećanje transportne efikasnosti. Kao i za prethodni zakon, što se tiče i ovog zakona, takođe je ušao u redovnoj proceduri, javna rasprava je obavljena širom Srbije, navešću gradove gde se odvijala javna rasprava u Beogradu, Novom Sadu, Subotici, Užicu i Zaječaru. Takođe, svi oni koji su želeli da kažu svoje primedbe mogli su to i da učine, što se i dogodilo. Dalje, na dnevnom redu nalaze se tri međunarodna sporazuma, međunarodni ugovori koji svakako predstavljaju nastavak dobre međunarodne saradnje. Prvi od njih je Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o potvrđivanju granične procedure za železnički prelaz Preševo – Tabanovce. Ovaj sporazum potpisan je u Skoplju 16. februara ove godine, a kao rezultat njegove primene treba da budu rešeni granični i železnički saobraćaj, a za to su kao dobri primeri poslužili sporazumi koje Srbija ima na prelazu sa Bugarskom i sa Crnom Gorom. U okviru ovog sporazuma predviđeno je potpisivanje niza protokola, koji su definisani u članu 14, a rok za te protokole predviđen je 90 dana, i onda će ovaj sporazum imati svoj potpuni kapacitet. Poslednji na dnevnom redu su predlozi međunarodnih sporazuma u vazdušnom saobraćaju i to Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata. Ovaj sporazum potpisan je 14. marta 2014. godine i drugi Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine. Svakako da oba ova sporazuma predstavljaju veoma dobar osnov za unapređenje međunarodnih odnosa sa ovim državama. Kao što je ministar već rekla, potpisano je ukupno 97 ovakvih sporazuma i svakako da ovi sporazumi imaju formu, prosto, jednog živog dokumenta i potrebno ih je stalno ponovo unapređivati. Srpska napredna stranka će u danu za glasanje podržati sve ove sporazume.
Zahvaljujem se, gospođice Rakić. Pošto nema više prijavljenih ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom i jedinstvenom pretresu. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Građani i građanke Srbije, imamo ponovo jednu nepotrebnu aktivnost u Skupštini, a to je spajanje tačaka, spajanje nespojivog sporazuma o granici, avio saobraćaju, železničkom saobraćaju i žičarama. Ja ne vidim ni jedan razlog, da li je to strah od diskusije ili je to previše posvećenost reformama, pa ne može da se stigne ni da se otrpi ni jedna parlamentarna rasprava o nečemu, nego sve mora da ide preko kolena, iako je interesantno da kolega koji je predložio spajanje tačaka nije trenutno tu. Zakon o žičarama, na prvi pogled to je preregulacija. Da li su žičare baš toliko važan deo našeg života da za to mora da postoji zakon? Ali, prihvatamo i kolega Pavićević i ja da ako je bila namera da se to reguliše zakonom, mi prihvatamo to kao jednu od opcija. Moguće je možda bilo i nekim drugim aktom koji je niže vrednosti da se to reši, ali tu je tekst zakona pred nama i mi nemamo neke bitne primedbe na taj zakon, tako da ćemo dati svoju podršku tom zakonu, kao što smo se već izjasnili. Zakon o ugovorima u železničkom saobraćaju je isto jedan zakon koji može da dobije prelaznu ocenu, ali mislim da ga je neophodno popraviti. Mi smo dali 12 amandmana, od kojih su neki posvećeni ponovo odbrani jezika, pošto ima tu svega i svačega što prođe. Očigledno da nije samo posledica neopreznosti, nego i nečeg malo goreg od toga. Ali, neki amandmani su posvećeni i tome da preciziraju neke odredbe norme, tako da mislim da je zakon načelno dobar i da može da bude vrlo dobar ako budu usvojeni naši amandmani. Naravno, stanje u železnici je uvek interesantna tema i tu ne treba prebacivati ovoj vlasti, prethodnoj vlasti. To je jedno preduzeće, jedan vid saobraćaja, koji u ovoj državi pravi gubitke 40-ak i više godina, ja mislim. Kada sam ja počinjao privatni posao 1986. godine, bio je porez na železnice, 2% se plaćao na svaki promet, na svako plaćanje virmansko, između ostalog, a sigurno je bilo i pre. Kakva je realnost? Danas je realnost da imamo, po mojim saznanjima, 1000 mašinovođa i 100 lokomotiva, 1000 mašinovođa koji su u radnom odnosu i 100 lokomotiva koje mogu da budu upotrebljene za saobraćaj, još ako tu vidimo ove što su u remontu, da li vagoni, da li lokomotive sa tih 60 i pet, šest miliona evra krađe, onda stanje postaje još gore. Neophodne su reforme. Neophodno je da se to preduzeće podeli i tu postoji naša podrška i u jednom delu tih stremljenja Vlade, ako se to istera do kraja, praktično ste i prepisali naš program, program Nove stranke o saobraćaju i pošto on nije autorsko delo zaštićeno, nego je svima dostupan, drago nam je ako se to bar poklapa. Te pronevere od 2005. godine do današnjih dana, mislim da nema potrebe da se ta tema previše politizuje. Naravno, sve je politika. U ovoj državi je sve živo politika. Ovo je Skupština Srbije koja se bavi politikom i potpuno je prirodno da u njoj govorimo na takav način, ali to ko je kada bio na vlasti, da li su bili naprednjaci, radikali, demokrate, ovi, oni, od neke godine do neke godine, mislim da to teško može da nam pomogne. Treba kazniti krivce imenom i prezimenom i da neko od tih koji su prozvani najzad završi u zatvoru. Imamo tri godine prozivanja. I pre toga smo imali pet, šest godina prozivanja, te ovog ćemo u zatvor, te onog ćemo u zatvor, te Miškovića, te Šarića, te Kosmajca, ne znam koga sve. Niko nije osuđen, a njihovi advokati se hvale da se to neće ni desiti. Konačno, neki ljudi koji su danas u SNS na visokim pozicijama su bili u vlasti i 2005. godine kao savetnici potpredsednika Vlade, kao članovi upravnih odbora EPS, ako se dobro sećam. Prema tome, da ne delimo sada to vreme kad je bilo i kad smo bili.
Vreme.
Važno je da se poštuju zakoni. Ako se donošenje ovih zakona uradi na dobar način, mi ćemo imati šansu da poboljšamo stanje u ovim oblastima kojima se oni bave. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, povreda Poslovnika.
Reklamiram povredu člana 106. – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Uvaženi predsedavajući, bili ste dužni da opomenete malopređašnjeg govornika. On je o svemu govorio osim o zakonu, i o Šariću i o ne znam čemu, poštovanju navodno zakona u tom slučaju. Možda se sa setom seća perioda kada su ljudi odlazili u zatvor tokom „Sablje“ bez prava na advokata, čak. Tako da, zaista bih zamolio da neko ko je grubo kršio ljudska prava dok je bio premijer zaista se ne poziva na ovako nešto i, naravno, vas bih zamolio da ga uvek opomenete kada ne govori o tački dnevnog reda. Hvala.
Zahvaljujem. Verujte, posle toliko opominjanja i opomena, ne vredi da i dalje insistiram na tome, osim ako se grubo krši dostojanstvo Narodne skupštine. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Vladimir Đukanović, s mesta: Ne.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, imao sam dvojbu oko nekih zakona, da li ih podržati ili ne, s obzirom da je rasprava objedinjena za pet zakona. Moram da podržim ove zakone s obzirom da ih podržava i moj kolega poljoprivrednik. Posebno su bitni zakoni koji se tiču Sporazuma sa Emiratima i Kinom o vazdušnom prevozu. Posebno su bitni Zakon o železnici, s obzirom da zbog prevoza roba naša vina brže, bezbednije putuju u da budu dostupna širokim evropskim i svetskim tržištima. Mislim da su ovi zakoni veoma bitni za naše vinodelje, vinodelce, bez obzira na visinu sredstava koje je država uložila u vinodelje u pokušaju. Mislim da su ovi zakoni veoma značajni zbog naših vinograda, jer se mogu uspešnije uvoziti vinove loze, posebno ukoliko vinograde podižu naši bivši premijeri. Mislim da su ovi zakoni veoma dobri za naše vinotršce. Dakle, da što uspešnije trguju sa drugim proizvođačima vina na drugim tržištima, da se takmiče i da na takav način promovišemo neke naše robne marke. Mislim da su posebno značajni za one vinotršce, one vinodelje i vinodelce koji imaju tradiciju u proizvodnji vina od nepune tri godine. Posebno su ovi zakoni značajni za naše vinotršce, naše vinodelje, naše vinodelce koji vinodelaju u poslaničkim klupama sada, jer su uspešno prodali svoje vinograde odmah nakon dobijanja određenih subvencija od strane države. Verujem da prevoz železnicama, posebno vazdušnim saobraćajem, može da potpomogne da ti naši vinotršci i vinodelci sa nesumnjivom tradicijom od tri godine mogu da se takmiče sa francuskim proizvođačima vina, sa njihovim vinogradarima koji imaju tu tradiciju i po nekoliko desetina godina i po nekoliko stotina godina, po nekoliko vekova. Mislim da mi imamo dovoljno bivših premijera da se uspešno na tim tržištima suprotstavimo, ukoliko naše pruge koje su nam ostavili i kojima se vagoni kreću brzinom diližanse, dok su oni podizali najmodernije vinove zasade… Mislim da se naši vinodelci i vinotršci sasvim dobro mogu nadmetati ukoliko brzo transportuju svoja vina, svoju umetnost, svoje umeće, mislim da možemo čak i da porazimo francuske vinogradare i da postanemo vinogradarska sila. Ne pamti se u Francuskoj, ni u zemljama vina, ne pamti se tako uspešan njihov premijer koji je tako dugo i uspešno trgovao na evropskim, na poznatim tržištima vina. Dakle, mislim iz tog razloga da ja moram da podržim ovaj zakon, ne samo zbog prevoza robe, već i zbog prevoza putnika. Mislim da treba da se prave ugovori o prevozu putnika, da prevezemo sve one radnike, a radi se o 700 do 800 hiljada zaposlenih koji su od 2000. do 2012. godine ostali bez posla. Veoma je dirljiva i borba protiv korupcije pojedinih poslanika stranke bivšeg režima, što ja pozdravljam kada oni pričaju o korupciji prilikom remonta vagona, skijališta i ne znam čega, s obzirom da znam da su oni veoma vični i veoma dobro poznaju tu oblast korupcije, s obzirom da su vladali 12 godina, oni tačno znaju gde su se njihovi kadrovi ugrađivali, umrežavali, itd. i treba obratiti pažnju na njihove diskusije, s obzirom na njihovo nesumnjivo iskustvo u tim oblastima. Ne postoji ni jedan razlog zbog koga ne bi podržao ovaj zakon, s obzirom da ga podržavaju i poslanici stranke bivšeg režima, ali se pitam – šta ćemo mi prevoziti prugama koje moramo obnoviti, šta ćemo prevoziti infrastrukturom, putevima koje moramo obnoviti? Zato se zalažem, bez obzira što je država prezadužena pre našeg dolaska na vlast, da mi paralelno, koliko je to u našoj moći, razvijamo privredne aktivnosti, infrastrukturu, železnički i drumski saobraćaj, da možemo da prevozimo prugama radnike jeftino do posla, da oni zarade svoje plate koje jednom mesečno mogu doneti svojim porodicama, da onih nekoliko stotina, gotovo 800.000 radnika koji su izgubili posao od 2000. godine, tim prugama na brži i efikasniji način dođu do svojih radnih mesta i da se po završenom poslu, kada zarade svoje zarade, da se punih stomaka, punih džepova vrate svojim porodicama i da jednom mesečno mogu da donesu platu, tim istim vozom, svojim ukućanima, da jednom godišnje pola godišnjeg odmora provedu, ako ne na moru, odnosno u nekoj banji, ili makar da posete rodbinu na drugom kraju Srbije. To su sve izgubili u prethodnih 12 godina i naša je obaveza da, kao zemlja, im vratimo posao, da im vratimo vreme kada su mogli da zarade, ne samo za hleb, kada su mogli da zarade da zbrinu svoju porodicu, da ne budu na mrazu, kiši, itd, da steknu stan, krov nad glavom, da steknu pristojnu platu, da mogu da obuju, obuku sebe, svoju decu, svoju porodicu, svoje bližnje, da školuju svoju decu, da leče stare i bolesne. Dakle, ta vremena moramo vratiti, ali nekom ko nas je strmeknuo slobodnim padom sa 10.000 metara, sa visine na koju se nije popeo ni onaj što se peo na Karakorum. Dakle, onaj njihov poznati što je obilazio zatvore i zatvorenike koji su do kraja ubili premijera. Dakle, neko ko je bačen sa 10.000 metara, koje u slobodnom padu, njegova jedina želja je da mu se otvori padobran, ali kada se padobran otvori, a 2012. godine je otvoren, do duše zakasnelo, njegova jedina želja je da se previše ne razbije, a kada padne dole, uprkos svim bolovima, njegova je želja da se što brže popne na taj vrh odakle se slobodnim padom strmeknuo zato što su ga neodgovorne vlasti, neodgovorni režimi i neodgovorni premijeri bacili sa te visine da se razbije. Dok su oni punili svoje džepove, dok su ulazili u dvorce i bajke narod su ostavili u basni. Dok su se oni iživljavali, narod je jedva preživljavao. Zato sa mukom slušam neke nabeđene bivše premijere i država Srbija je stvarno velika država, s obzirom da je izdržala sve te vlade. S toga, meni ne ostaje ništa drugo nego da podržim ovaj zakon, ali i da tražim da se podiže privredna aktivnost, da našim prugama, bile one brze ili ne, bile one one kojima će se vozovi kretati prosečnom brzinom od 80 kilometara, da zamene one pruge da kada kreneš na more, kada smo zatekli državu 2012. godine, pa ti dva puta istekne zdravstvena knjižica dok tamo stigneš, istekne ti lična karta i pasoš, pa te u Crnoj Gori vrate nazad. Toliko su sporo vozovi išli. Sve to treba obnoviti, ali se mora obnavljati i privredna aktivnost. Moramo više robe da izvozimo, nego što uvozimo, i to što izvozimo da ne budu sirovine, nego da budu gotovi proizvodi. Da ne izvozimo kukuruz, stočno brašno, sojinu sačmu, itd, već da izvozimo gotove prehrambene proizvode i da tako nađemo posao i za seljaka i za radnika. To je onaj san koji svi mi ovde delimo i imamo. To je ono što su oni ugasili sveću, ugasili svetlo ovom narodu i mi smo dužni, obavezni da to svetlo upalimo i da Srbiju ponovo učinimo velikom zemljom, zemljom slobodnih i domom hrabrih. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko Mihajlović sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, o potrebi donošenja jednog novog zakona, kojim bi se uređivala oblast ugovora o prevozu u železničkom saobraćaju, dovoljno govori činjenica da je u Srbiji na snazi, da se primenjuje Zakon o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju koji je usvojen još davne 1995. godine i da odredbe tog zakona nisu usaglašene sa trenutnim stanjem u ekonomiji, privredi, kao ni sa zakonima i zakonskom regulativom EU. U prethodnom periodu, usvojili smo nekoliko zakona iz ove oblasti, između ostalog i Zakon o železnicama i bezbednosti i interoperabilnosti koji se ne mogu u svom punom obimu primenjivati bez donošenje ovog Zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju. To je još jedan razlog zbog kog se treba ovaj zakon doneti i usvojiti u Danu za glasanje. Devetog maja 1980. godine u Bernu je osnovana Konvencija o međunarodnom železničkom saobraćaju sa ciljem da se ustanovi jednobrazni pravni okvir za prevoz putnika, prtljaga i robe. Ta Konvencija je od dana donošenja do danas pretrpela niz izmena od kojih su najznačajnije izmene u skladu sa Protokolom o izmenama konvencije iz 1999. godine, a koja je ratifikovana u Srbiji 2006. godine čime su stvoreni preduslovi da se za razvoj konkurencije, odnosno stvoreni su zakonski uslovi da u Srbiji više ne postoji jedno državno železničko preduzeće koje će biti nadležno i za prevoz i za upravljanje infrastrukturom, već da se transportno tržište železnica može liberalizovati. Tržišne promene i u Evropi i u svetu postavljaju nove zahteve tržišta kroz globalizaciju tržišta, kroz oštru konkurenciju, kroz svakodnevnu borbu da se sačuvaju postojeći korisnici i osvajaju novi korisnici kroz promene u robnim tokovima itd. Naša, prilično neuređena zakonska problematika u ovoj oblasti ima negativnih uticaja na neometano poslovanje i međunarodnih i domaćih prevoznika, što mora u prvi plan da stavi kao zadatak svim činiocima da deluju u pravcu poboljšanja postojeće zakonske regulative i izgradnje nedostajuće zakonske regulative, poštujući, naravno evropske i svetske standarde i tehnologije i ujedno osiguravajući jednake uslove pristupa tržištu za domaće prevoznike, ali i osiguravanje uslova stranim prevoznicima koji su identični sa uslovima koji naši prevoznici imaju u njihovim zemljama. Predlog zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju je jedan od tri sistemska zakona kojim se uređuje poslovanje svih subjekata u železničkom saobraćaju, a efekti koji će nakon donošenja, početkom primene ovog zakona biti vidljivi uticaće najpre na ekonomiju, na privredu, na poslovanje železnica, na putnike i na sve korisnike usluga železničkog saobraćaja. U Srbiji se tri puta više koriste neki drugi vidovi transporta od železničkog, što ukazuje na slabu iskorišćenosti železnica, a to potvrđuje i 92. mesto Srbije na listi indeksa konkurentnosti kada se radi o železničkom saobraćaju. To je razumljivo, ako imamo u vidu činjenicu da prosečne brzine na našim prugama negde oko 40 kilometara na sat, dok je prosečna brzina na prugama u Evropi i u svetu između 200 i 300 kilometara na sat. Reforma železnica i putničkog i teretnog saobraćaja je potrebno što pre da bi železnice Srbije dovela u jednu poziciju koja joj i pripada. Srbija je započela reformu i restrukturiranje železnica, što najpre podrazumeva organizaciono i statusno odvajanje infrastrukture od železničkog prevoza, ali ono što je bitnije da se moraju stvarati mogućnosti da na toj infrastrukturi železnički operateri obavljaju prevoz u uslovima konkurencije. Sam proces restrukturiranja ne ide brzo i ne prati rokove koji su predviđeni za sprovođenje koncepta restrukturiranja, što se donekle može objasniti i uzrocima koji potiču iz naše tradicionalne nespremnosti da se menjamo, da menjamo našu svest o monopolu i javnoj službi i pređemo na svest o tržišnoj poslovnoj politici i konkurenciji. Usklađivanje propisa koji se odnose na ugovore o prevozu putnika i stvari u železničkom saobraćaju sa Protokolarnom konvencijom o međunarodnom železničkom prevozu je zakonska obaveza. Konvencija KOTIF je u svom sadržaju na osnovu protokola o izmena daje smernice koje su obavezujuće za sve izmene odredaba Zakona o ugovoru o prevozu u železničkom saobraćaju. Vi ste, gospođo Mihajlović, izneli sve prednosti ovog Predloga zakona i ja ću samo ukratko da se osvrnem na ono što je prema mom mišljenju najbitnije i svakako je veoma bitno što se Predlogom ovog zakona uređuje odnos između više prevoznika. To je prvi put bilo kojim zakonom predviđeno, i praktično znači da se korisnikom usluga železnica jedan prevoznik zaključuje ugovor o prevozu i postaje ugovorna strana tog ugovornog odnosa, a ostali prevoznici koji u toku jedne trase preuzimaju putnika ili robu postaju uzastopni prevoznici. Takođe, veoma bitno je i to što se definiše izvršnim prevoznik, mogu da ga uporedim sa nekom vrstom podizvođača. Bitne novine koje su predviđene ovim zakonom odnose se i na uvođenje elektronskog tovarnog lista, sadašnjim zakonom predviđeno je da korisnik prevoza mora bukvalno da ode do železničke stanice da preda, odnosno preuzme svu dokumentaciju koja je potrebna za određeni prevoz, što je predstavljalo i nepotrebne troškove i nepotrebno gubljenje vremena. Uvođenjem elektronskog poslovanja bitno se olakšava poslovanje svim korisnicima usluga železničkog prevoza, smanjuju se troškovi, što će povoljno uticati na one privrednike koji veoma često koriste usluge železničkog transporta, a naravno doprineće i racionalizaciji troškova železnica, što nam je u ovom momentu zaista potrebno, troškova koji nastaju zbog preduzimanje mera za čuvanje dokumentacije, prenošenje prevoznih isprava itd, svakako će se olakšati komunikacija između prevoznika i korisnika usluga prevoza. Sve odredbe ovog zakona koje se odnose na prevoz putnika imaju za cilj da obaveze i prava putnika u železničkom saobraćaju Srbije budu identične sa obavezama i pravima putnika u ostalim evropskim zemljama. Takođe je važno da se Predlogom ovog zakona posebna pažnja obraća na putnike sa posebnim potrebama, sigurno se u Srbiji neće moći odmah postići standard koji putnici sa posebnim potrebama imaju u evropskim zemljama, ali je uopšte definisanje odnosno veoma važno što zakon obuhvata i ovu kategoriju putnika. Kao zaključak i ono što zaista jeste bitno je da će se primenom ovog zakona obezbediti mogućnost poslovanja više železničkih prevoznika, što stvara uslove za razvoj konkurencije na transportnom tržištu pod jednakim i transparentnim uslovima. Obezbediće se šira prava korisnika, bolji kvalitet usluga, nove ugovorne obaveze i što je veoma važno doprineće bržem restrukturiranju i bržoj reformi „Železnica Srbija“. Kao što je predstavnik ovlašćene grupe SPS rekao, mi ćemo u danu za glasanje podržati predlog ovog zakona. hvala.
Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministarko, poštovani gosti, poštovane koleginice i kolege, danas su pred nama novi reformski zakoni, onako kako najčešće najavljujete svoje zakonske projekte i za neke mogu da prihvatim takvu definiciju, za Zakon o ugovorima i prevozu i železničkom saobraćaju i Zakon o žičarama i Zakon o sporazumima sa UAE i sa Republikom Kinom, Zakon o potvrđivanju sporazuma, dakle Zakon o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i Zakon o upotrebi znakovnog jezika ćemo imati na narednim zasedanjima. Ovi zakoni o infrastrukturi imaju nešto zajedničko i na takav način upravo želim da posmatram. Šta je to što je zajednički problem svih ovih zakona, jer u pojedinostima ćemo razgovarati o svakom članu pojedinačno. Mislim da je suštinski problem ono što ste vi pomenuli u jednom trenutku, a to je pitanje primene ovih zakona. možemo se složiti da ćemo ovim zakonskim projektima popraviti prava korisnika usluga železničkog prevoza i putničkog i teretnog saobraćaja i mislim da ćemo urediti i ovu oblast u skladu sa evropskim direktivama i o žičarama, i o mnogim drugim oblastima. Ali, mislim da je ovde ključno pitanje način implementacije ovih zakonskih rešenja. Šta je ono što imamo kao iskustvo? U ovoj sali smo usvojili mnoge reformske zakone, ali koji su često vrlo ne primenljivi. Jedan od najsvežijih primera je Zakon o privatizaciji. Videli smo koliko je privatizovano sistema u restrukturiranju do dana današnje. Ovo je jedan od zakona koji će predstavljati po meni, problem. Nadam se da neće biti tako, ali sam uvom i pravljenje tima koji će biti u „Železnici“ zadužen za implementaciju ovih zakona koje ćemo ovde usvojiti je nešto što na neki način zabrinjava. Dakle, u istom danu, prvo smo imali šest meseci bez izbora generalnog direktora Železnice, u jednom trenutku, a onda u jednom danu troje kandidata najavljivanih kao buduća rešenja, što meni govori o ozbiljnoj dezorijentaciji sa kojim će se ljudima raditi i sa kojim ljudima će se upravljati u ovakvom sistemu koji treba da implementiraju ove zakone koji mogu da budu dobri, ali na način koji će biti vrlo efikasan. Za to je potrebna saradnja sa vama kao resornim ministrom i međusobno i poverenje i poštovanje. Ali, način na koji je pravljen taj izbor je nešto što ne obećava puno u tom smislu, jer u tom trenutku u tom jednom danu tri moguća rešenja govore o ozbiljnoj dezorijentaciji u tom smislu ko će sprovoditi ove zakone i na koji način će ih implementirati, što govori o nedovoljnom poverenju. Za svaku vrstu saradnje je potrebno i međusobno poštovanje i međusobno poverenje. Dakle, to je poziv na takvu vrstu saradnje. Ono što je važno i što je često pitanje za sve vlasti u Srbiji i za sve nas, ljude koji su imali iskustva u javnim sistemima, to je to pitanje odgovornosti pa i generalnih direktora, pa i ministara u vođenju javnih sistema. Dakle, oni su sada na meti, sva javna preduzeća su na meti napada javnosti. Po definiciji korumpirani, po definiciji nesposobni, oni koji prave gubitke i mislim da nije to dobra atmosfera u kojoj mogu da se pokrenu važne stvari kakve su i danas na ovom naše zasedanju Republike Skupštine. Šta želim da predložim? Mislim da je vrlo bitno poći, ne od tehničkih detalja i tehničkih zakona, nego je potrebno poći od definisanja strategije i definisanja javnog interesa i onih preduzeća koja će se baviti upravo javnim interesom u Republici Srbiji. To je prva stvar, jer, ako već govorimo o Železnici i o izazovima Železnice, da li je pitanje prioriteta upravo ovakav ugovor. Odličan je pomak, dobili smo infrastrukturu, elektronski potpis, vremenski žig, način da se modernizuje Železnica je i uvođenje elektronskih dokumenata paralelno sa pisanim dokumentima. Sve je to sjajno, ali bez utvrđivanja javnih interesa i ukupne strategije, mislim da ćemo ponovo dokazivati da smo jedan dezintegrisani sistem i da on neće u pravom smislu dati efekte ovoga što ćemo mi usvajati u Republičkoj Skupštini. Primer, govorimo o ulaganju u Železnicu od Beograda do Budimpešte. Premijer je najavljivao brzine od 300 kilometara na sat ili možda nešto manje. Imamo brzine od oko 40 kilometara na sat u pojedinim deonicama na pruzi Beograd-Niš. Imamo najavljivan projekat izmeštanja pruge iz grada Niša u deonici od 14 kilometara, gde je 2011. usvojena i Odluka na Skupštini grada Niša, koja je potvrđena i garancijama da će se povući sredstva iz IPA fondova, od nekih 10 miliona evra, ali to nije aktivirano, niti se nastavilo sa tim projektom. Govorimo o javnim interesima i o onome što su prioriteti i Železnice i ministarstva i mislim da je važno da to čujete, jer su to i pitanja koja postavljaju građani. Dakle, kada će se izmestiti iz Niša makar teretni saobraćaj, gde kroz sam centar grada u deonici od 14 kilometara, svakodnevno prolazi opasan teret iz pravca Bugarske prema Beogradu, kroz sam centar Niša, ponoviću, ili obrnuto, ka Bugarskoj? Mislim da su to važna strateška pitanja ne samo za Niš nego i za mnoge druge gradove i za sve nas, o tome da raspravljamo da li je potrebna jedna pruga u deonici od 200 kilometara, sa brzinama 300 kilometara na sat i ogromnim ulaganjima koje se mere milijardama evra, ili nam je potrebna strategija u kojoj će prosečna strategija u kojoj će prosečna brzina u Srbiji biti 100 kilometara na sat, pa da od krajnjih tačaka u Srbiji, u dužini od 500 kilometara, možemo da prođemo našu teritoriju za pet sati. Da li nam je važno da idemo u deonici od 200 kilometara za pola sata, a da na ostalim deonicama idemo sa 40 kilometara prosečnom brzinom? Dakle, sve su to zaista ozbiljna pitanja koje je potrebno prethodno definisati i vi sada možete, naravno, da postavite pitanje, pa zašto neki prethodni nisu to uradili. Naravno, to jeste pitanje, ali ako su se pokrenule neke pojedinačne stvari koje mogu da se integrišu u ukupni i važni sistem za čitavu Republiku Srbiju, onda je, makar i danas, važno pokrenuti i to je i moj predlog vama, kao resorno nadležnom ministru za ovu oblast i ne samo ovu oblast, jer je to univerzalno pitanje za sve javne sisteme u Republici Srbiji. Pored svega ovoga mislim da je sledeće pitanje, jer ste govorili o razdvajanju u procesu korporativizacije Železnice, pošto sada govorimo o Železnici, u razdvajanju infrastrukture i operatora, izdvajanje infrastrukture, izdvajanje teretnog saobraćaja, putničkog saobraćaja i holding, kako sam vas razumeo. Dakle, mislim da je važno reći da je prethodno pitanje i puna implementacija zakona o javnoj svojini. Godine 2011. je usvojen Zakon o javnoj svojini sa rokom implementacije od tri godine. Na žalost, taj rok smo morali da produžimo pre skoro godinu dana na novi rok, da bi se implementirao, a to jeste preduslov za pravu korporatizaciju, jer Zakon o javnoj svojini je zaista pravi reformski zakon koji treba da definiše imovinu svih javnih preduzeća. To je preduslov da se definišu i udeli akcionara u javnim preduzećima, i to jeste preduslov za pravi proces korprovatizaciji, koja ne treba da se svede onako često kako se često govori u mnogim javnim sistemima na pitanje samoupravljanja ili međusobnih nadležnosti po vertikali, nego suštinskog upravljanja kapitalom države, a u skladu sa definisanim javnim interesima, o kojima sam malo pre govorio. Mislim da je pored tih zadata potrebno upravo ono poverenje i međusobno poštovanje svih ljudi koji učestvuju u ovom procesu. U skladu sa tim ja bih vam predložio, pošto mislim da imate dovoljno kapaciteta da predložite i ova rešenja, da je potrebno hitno pristupiti donošenju novog zakona kojim bi se uredila oblast delatnosti od opšteg interesa, ko može i pod kojim uslovima da ih obavlja, koje obaveze prihvate obavljajući ih i razlozi koji dovode do gubljenja prava obavljanja prava, obavljanja delatnosti od opšteg interesa. Dakle, uređenje ove oblasti predstavlja preduslov javnih preduzeća, njihovoj podeli na infrastrukturna i ona koji su operatori i to se ne odnosi samo na Železnicu, nego se odnosi i na druge javne sisteme. Da bi dao dodatnu argumentaciju o ovom Predlogu podsetiću vas da, ukoliko to niste znali, a mislim da se radi o ozbiljnom javnom interesu u Srbiji, da su Železnica Srbije i Pošta Srbije svojevremeno pre pet godina potpisale ugovor o investiranju u zajedničku infrastrukturu s tim što Železnica ima u svojoj imovini koridor kojim se proteže železnička infrastruktura i Pošta koja je bila spremna da investira u polaganje optičkih kablova, sa zajedničkim interesom dveju državnih sistema i ubeđen sam i interesom države Republike Srbije iz svih razloga, komunikacionih, bezbednosnih, u investiranju u tu infrastruktura, a Železnica je imala sopstvenu korist u uspostavljanju veće bezbednosti na toj infrastrukturi i uspostavljanju bolje kontrole svog saobraćaja. Znamo kolike probleme imamo na nivou rampi i prelaza koje godišnje odnose ogroman broj žrtava u Srbiji. To je jedan od razloga, a neki od razloga su i modernizacija ova dva državna sistema koja imaju dovoljno kapaciteta i koja mogu da investiraju ukoliko država Srbija misli da je to neophodno i potrebno i da je to u njenom javnom interesu. Taj projekat je u nekom trenutku zaustavljen. Dakle, nije to jedini projekat koji je moguće reaktivirati, ali mislim da postoji puno izazova o kojima može da se razmišlja na takav način i da se iskoriste međusobni kapaciteti mnogih javnih sistema koji se u ovom trenutku posmatraju kao potpuno nezavisni, a država je zajednički vlasnik upravo najvećeg dela kapitala tih sistema za koje verujem neće ulaziti u proces privatizacije. Ono što želim da kažem u vezi sa predlogom koji se dao o donošenju novog zakona u kojem bi se uredila oblast, delatnosti od opšteg interesa jeste i to da Srbija mora definitivno da zauzme stav po pitanju vlasništva, odnosno privatizacije javnih preduzeća. Dakle, najavljeno sprovođenje krajnje spornih i ne transparentnih postupaka prodaje dela kapitala javnih preduzeća umesto sprovođenje postupaka, uređenja prethodno opisanih pitanja nanosi, ubeđen sam, trajnu štetu Republici Srbiji. Ja se nadam da ćete se složiti sa tim. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, poštovani saradnici iz ministarstva, poštovane kolege poslanici i poslanice, danas imamo dva zakona i tri sporazuma. Ja ću danas govoriti, obzirom da se ne bi ponavljali, o Predlogu zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju. Ovim zakonom određuju se ugovorni i drugi obligacioni odnosi u oblasti javnog prevoza putnika i stvari u unutrašnjem železničkom saobraćaju. Ono što je, nažalost, neophodno je kompletna reforma železničkog saobraćaja. Dvadeset godina ovde čujemo komentare različitih uvaženih kolega koji prosto ne stoje. Dvadeset godina ne ulaganja. Znate šta to znači? Katastrofa. Železnica nam je zaista u katastrofi. Nemam komentar na komentare mojih kolega iz opozicije. Mogli bi možda da se zamisle šta su to oni odradili za 20 godina, a mi smo uradili, pod jedan, ugovor između Republike Srbije i Republike Mađarske o modernizaciji pruge. Ta pruga će biti dugačka 350 kilometara, biće nešto što nije viđeno u Srbiji, na sreću nas, naše Vlade i ministarstva koje radi ovaj projekat. Ovu prugu će raditi dve države sa kineskim partnerima. Prosečna brzina će biti 140 kilometara, a maksimalna brzina 200 kilometara. Znači, bićemo napokon u Evropi. Ono što bih još istakla je da će pruga kroz Srbiju biti dugačka 184 kilometara, a kroz Mađarsku 166 kilometara i da radimo idejna rešenja i studiju izvodljivosti, Republika Srbija za svoju teritoriju, Republika Mađarska za svoju, i ta dva projekta i studije izvodljivosti se daju kineskim partnerima koji će objediniti i projekte iz studije izvodljivosti i napokon se može pristupiti realizaciji, odnosno izgradnji brze pruge. Šta to znači? To, pre svega, znači modernizaciju pruge, a samim tim i transport robe i putnika. Obzirom da govorimo sada o putničkom saobraćaju, imamo tu sreću da je i ministarstvo i Vlada odobrilo, odnosno pravi se projekat i za drugi kolosek koji će se ticati transporta, što znači mnogo više prevoza između Mađarske, i ne samo Mađarske, svih zemalja koje dolaze do Mađarske i idu prema Srbiji. Mi imamo tu sreću da se nalazimo gde se nalazimo, u mnogim momentima nesreću zbog silnih ratova koje smo preživeli, ali u ovom slučaju sreću, jer možemo biti sedište trans-balkanske železnice, što bi značilo punjenje budžeta Republike Srbije i to je ono našta se naročito obraća pažnja. Ono što bih rekla još što se tiče ove brze pruge, pod jedan, boljitak, pod dva, punjenje budžeta. Pa, ima li nečeg boljeg? Za 20 godina se ništa nije uložilo, a sada pričamo o nečemu što je prosto neophodno. Radimo sve po zakonu, jer hoćemo da uđemo u EU, a ovo su prosto neke stvari sa kojima nema igranja, prosto nešto što se mora doneti, direktiva, što bi se reklo, iz EU. Ono što je još vrlo važno reći što se tiče investicija, mi imamo tu sreću da su za investiranje u „Železnice Srbije“ zainteresovane kako indijske kompanije, tako i francuske. Znači, biće ulaganja. U Srbiji je trenutno započeto sa rekonstrukcijom pruge i uradiće se za tri do četiri godine oko 500 kilometara pruge. Obzirom da znamo da su nam šine poprilično istrajale, zarđale, da imamo groblje vagona, naša Vlada se potrudila da se to više nikada ne desi i zato će biti em projekata, em boljitaka za Republiku Srbiju. Ono što je tragično je trenutno 17.078 ljudi koji rade u „Železnici Srbije“. „Železnice Srbije“ su velike, međutim, ovaj broj je prosto možda za neku zemlju koja je puta pet veća od naše, a drugo, prosek starosti je 46 godina. Zato su reforme neophodne i podržavam ovo. Ne samo da podržavam, nego sam oduševljena. To je boljitak za Srbiju, idemo ka EU i one će biti završene u roku od četiri godine. Trenutno je u rekonstrukciji pruga, deonica Sopot–Kosmajski Kovačevac na pruzi Beograd-Mladenovac-Niš iz ruskog kredita. Bravo za Vladu i Ministarstvo. Razlozi za izmenu ovog zakona su pre svega dva nova zakona, jedan je zakon o železnici, a drugi zakon o bezbednosti i interoperabilnosti železnice koji su usklađeni sa prva tri paketa EU i njenom direktivom. Zašto? Pre svega, mi kao zemlja pristupnica EU moramo da podržavamo i da donosimo sve zakone, a drugo, direktiva je direktiva, ili ćemo biti na tržištu ili nikada nećemo biti, bićemo, što kaže moj uvaženi kolega gospodin Marijan Rističević – vozićemo se diližansama. To je nedopustivo za 21. vek. Pruge u Evropi su uglavnom sve brze, osim eto možda ovih balkanskih. Nadam se da će to vrlo brzo da se završi, evo, rekla sam za period od četiri godine. Što se tiče ovih zakona, imaju mnogo boljitaka. Ono što još treba reći je da mi moramo da usklađujemo svoje propise sa direktivom EU i sa protokolom Konvencije koja je doneta 1999. godine, tzv. COTIF, a tiče se upravo međunarodnog železničkog prevoza i to je jako dobro. Što se tiče Konvencije 1371 iz 2007. godine, ona se pak tiče prava putnika i to je opet mnogo dobro, jer će putnici iz Republike Srbije imati ista prava kao i putnici iz drugih zemalja, što u okruženju, što u čitavoj Evropi. To je još jedan boljitak. Znači, prvo, božanstven ugovor, dobar ugovor, kvalitetan ugovor koji će nam doneti punjenje budžeta Republike Srbije. Šta još reći, radimo brzo, efikasno. Ono što je osnovni cilj je pre svega povećanje ukupne transportne efikasnosti, bez toga nama nema boljitaka, unifikacija osnovnih prevoznih isprava i, na kraju, uvođenje elektronskog poslovanja koje će puno doprineti pre svega uštedi u vremenu, a i u novcu. Naravno, SNS će u danu za glasanje podržati predloge ovih zakona i sporazume. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Siniša Maksimović. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovana gospođo ministarko sa saradnicima, poštovane kolege poslanici, država je proteklih deset godina uložila velika sredstva u izgradnju žičara na prostoru Republike Srbije, a naročito na našoj najlepšoj i najvećoj planini Kopaonik. Danas u okviru ovog objedinjenog pretresa razgovaramo i o Predlogu zakona o žičarama za transport lica. Ovo je novi zakon kojim se prvi put na jedinstven, sistematičan i celovit način uređuju žičare da bi se obezbedio veći stepen zaštite života, zdravlja i bezbednosti lica koja koriste žičare. Zakonom se propisuju uslovi za njihovu izgradnju, rekonstrukciju i održavanje, kao i uslovi za postrojenja žičara, za upotrebu podsistema i bezbednosnih komponenata postrojenja žičara za transport lica, upravljanje postrojenjima, utvrđuju se organi i organizacije koji će biti nadležni za sprovođenje ovog zakona, kao i organi za vršenjem nadzora nad primenom ovog zakona. Smatramo da je dobro što ćemo imati jedan sveobuhvatan pravni akt, jer Srbija ima nekoliko sistema žičara koji se pre svega nalaze u zimskim turističkim centrima. Tako se približavamo modernom evropskom zakonodavstvu i u ovoj oblasti. Dvostrana korist se ostvaruje uređivanjem pitanja žičara. Sa jedne strane, obezbediće se propisani standardi i procedure za postojeće žičare koje koristimo, a sa druge strane, obavezaće se i budući investitori da se ugradnjom i eksploatacijom drže zakonom propisanih standarda i procedura. Ono što je prilikom projektovanja izgradnje žičare obavezno je da se izrađuje sigurnosna analiza koja obuhvata sve bezbednosne uslove za postrojenje žičara i okoline, a koji se odnose na projektovanje, izgradnju i rad samih žičara. Pitanju žičara kao transportnom sredstvu mi u Srbiji treba da prilazimo i sa aspekta razvoja naše turističke ponude, jer se za sada, osim teretnih transportnih žičara koje se koriste na nekim rudarskim kopovima, žičare koriste jedino u turističke svrhe. Znam da je postojanje i efikasan i bezbedan rad žičara u zimskim turističkim centrima jedan od važnih motiva za dolazak turista, i domaćih i stranih, jer svako ko dođe zimi u neki turistički centar želi da ima sve uslove za ugodan i bezbedan odmor i skijanje, zbog koga su i izabrali planinski turistički centar. Da podsetim da se naši planinski centri stalno opremaju novim žičarama. Na Kopaoniku, kao najvećem zimskom ski-centru, postoji sistem od 24 žičare različitih kapaciteta koje mogu da prevezu 36.000 turista na čas, što ovaj naš najveći zimski turistički centar svrstava u red najopremljenijih u ovom delu Evrope. Kao najveći turistički potencijal, Kopaonik i dalje treba da se razvija. To znači da Kopaonik mora da razmišlja i dalje o novim žičarama, a ne samo o hotelima. Takođe, ovaj ski-centar treba da razmišlja i o proširenju samih staza, s obzirom da je zadnjih godina izgrađen veliki broj žičara, pa su tako same staze postale na neki način uzane sa skijaše. Kapitalna investicija za ovu državu treba da bude u ovoj oblasti izgradnja gondole od Brzeća do Kopaonika. Ta gondola ne bi bila korišćena samo u toku trajanja ski-sezone, nego i cele godine. Takođe, treba razmišljati i o povezivanju naselja sa one druge strane Kopaonika, kada je u pitanju ovaj deo Raške. Ali, ne samo Kopaonik, već i druge zimske centre, poput Zlatibora i Stare planine, Brezovice, Divčibara i Golije, treba razvijati u narednom periodu. Zakonom se uređuje da radom žičare rukovodi upravljač koji je pravno lice, koji ima potpunu odgovornost za bezbedan rad žičare, održavanje, rekonstrukciju. U našoj praksi, žičarama u Srbiji rukovodi Javno preduzeće „Skijališta Srbije“. Ovim zakonom precizno su uređena i postupanja u slučaju vanrednih situacija do kojih u toku korišćenja žičara može doći. Predviđeno je i obavezno prisustvo službi hitne pomoći, službi za brze intervencije i službi gorskog spasavanja. Takođe, zakonom je uređeno i pitanje inspekcijskog nadzora koji će vršiti republički inspektori za železnički saobraćaj. Na ovaj način se potpuno zaokružuje odgovornost za sve faze, od gradnje do korišćenja nadzora nad radom upravljača. Tako, inspektor može nakon izvršenog nadzora da zabrani rad žičare, do otklanjanja nedostatka, može kazniti upravljača ili odgovornog radnika, a propisan je i veliki broj novčanih kazni za različite prekršaje u primeni ovog zakona. Ovaj zakon vidim i kao značajan pravni okvir koji stvara država i značajnu podsticajnu meru za domaća i strana ulaganja u srpski turizam. U krajnjoj liniji, cilj ovog zakona bi trebalo da bude povećanje investicija u zimski turizam i povećanje deviznog priliva od planinskog turizma koji u našoj zemlji, pored banja i Beograda, predstavlja najatraktivniji vid turističke ponude. Na kraju želim da kažem da Javno preduzeće „Skijališta Srbije“ dobro gazduju ovim poverenim poslom, izgradnjom i radom žičara. Ovo preduzeće ima mlado i stručno rukovodstvo. Oni su, jednostavno rečeno, svo znanje i energiju usmerili u razvoj ski-centara u Srbiji. Na kraju, želim da kažem da će poslanička grupa Socijalističke partije Srbije glasati za ovaj zakon. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovana gospođo ministar, sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, ja ću se u današnjem izlaganju zadržati na Predlogu zakona o žičarama za transport lica. Ovo je nov zakon u pravnom sistemu Republike Srbije koji po prvi put na celovit i sveobuhvatan način uređuje ovu materiju o žičarama za transport lica. Svi znamo da je do sada ova materija bila parcijalno regulisana kroz više zakona i podzakonskih akata, ali težnje za usaglašavanjem zakona sa evropskim standardima, kao i činjenično stanje na terenu nameću potrebu za donošenjem ovog i ovakvog zakona. Takođe, sve intenzivniji razvoj turizma i proširenje turističkih kapaciteta uslovljeni su adekvatnim zakonskim propisima koji će stvoriti pravne okvire za nesmetano funkcionisanje i pre svega bezbedno funkcionisanje sistema žičara. Naime, neosporno je da je poslednjih godina intenzivirana turistička aktivnost na našim planinama na Kopaoniku, na Staroj planini, na Zlatiboru, na Brezovici, ali je takođe evidentno da postoje realne potrebe za proširenjem postojećih turističkih kapaciteta, kako izgradnjom novih smeštajnih kapaciteta, tako i izgradnjom i uređenjem pratećih sadržaja, u ovom slučaju žičara. S obzirom da se kod nas prvi put donosi zakon ove vrste, neko moje lično mišljenje i možda preporuka je da se i u ovom zakonu da vremena koje dolazi da bi se on dodatno dopunio i usavršio, saglasno zahtevima struke, ali i stanju na terenu, naravno, uz aktivno učešće svih relevantnih činilaca koji su usko povezani sa ovom materijom, kako na terenu ali tako i uzimajući i primenjujući iskustva zapadnoevropskih zemalja, posebno zemalja u Alpskom pojasu, koje dugi niz godina ovo pitanje imaju rešeno i uređeno. S obzirom da se ovde radi o zaštiti ljudskih života, o bezbednosti ljudi koji će koristiti transport žičarama, zakon detaljno propisuje sve aktivnosti vezane za projektovanje, izgradnju, puštanje u rad i održavanje sistema žičara, kako bi se prevenirale i izbegle bilo kakve nezgode i nesreće i kako bi bili zaštićeni ljudski životi, počev od izrade projekta, analize terena, preko dozvole za izgradnju, nakon toga dobijanja upotrebne dozvole za puštanje u rad žičara, jer bez upotrebne dozvole žičara ne može i ne sme da počne sa radom, pa do remonta koji se obavlja jedanput godišnje, a po potrebi i češće. Ovim zakonom, naime, pokušaćemo da otklonimo sve praznine koje su do sada postojale i koje su evidentirane u praktičnom radu, tako da ćemo mi u danu za glasanje, pored ovog Predloga zakona, naravno, podržati i sve predloge zakona koji su danas na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Arsiću, poštovana gospođo Mihajlović i poštovane gošće i gosti, pretpostavljam, iz Ministarstva i sa železnica, da kažem, narodni poslanik Zoran Živković je u svojoj raspravi već saopštio da ćemo mi, narodni poslanici Nove stranke, da glasamo za usvajanje svih predloga zakona koji su objedinjeni u okviru zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa danas. Ali, saopštio bih dve napomene, pre svega gospođi Mihajlović, koje mi se čine veoma važnim za ovu našu današnju raspravu. Najpre, mi smo se, uprkos tome što smatramo da su ovo dobri predlozi zakona, posebno usmerili ka jednom i podneli 12 amandmana na Predlog zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju. Ti naši amandmani, poštovana gospodo, tiču se tri grupe pitanja. Samo molim sve naše goste, iz Vlade, iz Ministarstva, da posebnu pažnju usmere ka analizi naših predloga kroz amandmane koje smo podneli Skupštini. Jedna grupa amandmana, naravno, kao što je i red i praksa koju smo, ja mislim, mi i uveli u našu Narodnu skupštinu, tiče se poštovanja duha, ne samo duha, gospodine Arsiću, nego i pravila srpskog jezika kojim se mi služimo u našoj državi. Druga grupa amandmana tiče se preciziranja sadržine pojedinih članova i izmena tih članova, kao što su npr. članovi 4, 7. ili član 23. Evo, već sada ovde da dam jednu napomenu našim gostima. Na primer, u članu 23. u stavu 2. predviđeno je da se bicikli prevoze kao prtljag pod uslovima propisanim tarifom. Mi na primer, smatramo da to treba da se menja. Ovo je samo jedan primer, možda jedne ne toliko važne stvari u celom zakonu, ali ipak malo i tome da se posvetimo. Mi smatramo da bicikli treba da se prevoze kao ručni prtljag ako se unose u kola predviđena za ovakav prevoz. Dakle, da nemamo tarifu u tom slučaju. Verujem da o tome treba razmišljati, da se uvede i ova vrsta inovacije i treća grupa amandmana tiče se skraćenja rokova. Na primer u članu 34. predlagač zakona, a u ime predlagača gospođa Mihajlović, u stavu 1. član 3. predvidela je rok od šest meseci za izvesnu vrstu intervencija ako se nešto desi tokom putovanja itd. Mi smatramo da taj rok treba da bude skraćen na tri meseca, jer nam se čini i ja vidim da je već dogovoreno da se prihvati ovo. Svaka čast. Znači, pažljivo se sluša. Bravo. Odlično. Onda da pređem na drugu napomenu poštovana gospodo. Sticajem okolnosti pošto smo prethodno razgovarali i o „Beogradu na vodi“, a kritičari „Beograda na vodi“ identifikovani kao ljudi koji su slični kritičarima izgradnje Železnice krajem 19. veka. Ja sam se sticajem okolnosti poštovana gospodo, bavio istraživanjem, izgradnjom naše Železnice u 19. veku, raspravama u Skupštini oko toga kako su rasprave tekle oko ugovora o izgradnji, eksploataciji Železnice. I jedna stvar mi se tu pojavila kao zaključak oko koje nisam mogao da verujem da je moguća. Verujem da ovde svi treba malo da se zamislimo oko toga. Godine 1881, evo, stenografskih beležaka, narodni poslanici još jednom ovde da kažem, nisu znali ni šta je pruga, ni šta je vagon, ni šta je lokomotiva, nisu znali kako to izgleda. Evo, jedan od njih Trifun Jeremić, on sam i kaže ovde – moram nešto da progovorim iako ne znam šta je to. Ali, šta se desilo izgradnja Železnice tada je sigurno bila neka velika modernizacijska stvar za Srbiju. Izgradnja Železnice bila je velika šansa za Srbiju. Izgradnja Železnice bio je veliki potencijal 130 godina nakon toga, poštovana gospodo, evo u ovoj godini u kojoj smo, i gospođo Mihajlović, čisto da se zapitamo, nije nikakva posebna kritika nekom pojedincu. Sto trideset godina nakon toga čitajući ove beleške, prateći ovu raspravu, danas na primer, mi možemo da zaključimo da smo nazadovali, ne u smislu nego smo mi nazadovali naš voz danas. Naš voz duže putuje od Beograda do Niša nego što je putovao u drugoj polovini 80-ih, 19. veka poštovana gospodo. I ova tema pitanje Železnice gospodine Arsiću, završiću u 10 sekundi ako mi dozvoljavate, je mislim da je dobar povod da se zamislimo oko toga i da svi delamo tako. Da koristimo naše šanse i da budemo efikasni u našem zajedničkom radu. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Pavićeviću. Potpuno ste u pravu da je Srbija do 2012. godine mnogo vozova propustila. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajuću. Da, slažem se i sa prethodnikom koji je lepo rekao da tada zaista kada je bila ta rasprava o Železnici u vreme Kralja Milana mnogi nisu znali ni šta je vagon, ni šta je pruga, niti bilo šta. Čini mi se da one koje vi sada podržavate takođe to nisu znali, jer da su znali ne bi ovako upropastili Železnicu kao što su je upropastili. Kamen na kamenu nije ostao u našoj Železnici. Ono što je meni najgore kada razgovaramo o Železnici, to je neverovatna i grčevita bitka ko će da bude u administraciji naše Železnice, odnosno ko će da bude direktor ili ko će da bude na nekom mestu u jednom sistemu koji je potpuno truo i raspadnut i koji je baš kao što malopre reče kolega, takav da danas vi mnogo više putujete od Beograda do Niša vozom, nego što ste možda baš i u 19. veku putovali. Mi smo našu Železnicu nažalost sveli upravo na to, na neki period Balkanskih ratova i to je potpuna katastrofa. Niko živ nema nikakvu želju da sedne u voz. Evo, uđite nam u vozove, to je prazno, tu žive duše nema, posebno na ovim nekim lokalnim linijama. Iskreno se radujem što mi donosimo jedan ovakva zakon koji podiže standarde, ali da bismo mi podigli određene standarde mi prvo moramo da krenemo od nule, a to je da uredimo kako tako Železnicu, posebno u eri kada sama putnička železnica nije rentabilna gotovo nigde u svetu. Jedna Francuska koja ima fantastičnu tu mrežu nema rentabilnu putničku železnicu. Isključivo je rentabilna ova koja služi za prevoz tereta, posebno vojnih i tako dalje i zato je ona nama veoma važna. Ovde lepo piše, i ja sam zgranut time, u obrazloženju zakona da smo mi onaj deo vezan za putnike, poslednji put zakon je donet 1974. godine. Znači, kada je otprilike donet i onaj Ustav SFRJ kojim je počelo rastakanje Jugoslavije. Tada smo poslednji put i doneli zakon koji je regulisao prava putnika, prevoz putnika i tako dalje u železnici i to dovoljno govori koliko smo vodili računa o železnici. Tako da ovo svako mora da pozdravi. Ja verujem i da u opoziciji, ne verujem da će neko glasati protiv ovog zakona zato što je ovo civilizacijski iskorak najpre i prosto šansa da se ljudi koji se voze železnicom da im se obezbedi na jedan način i prtljag i oni sami da budu obezbeđeni. Znate, mi imamo veliki problem i neretko će vam se to dogoditi da ljudikoji putuju, na primer nekom međunarodnom trasom strašno se plaše recimo, lopova u samim vagonima. Jave se tu raznorazni, dođu, opljačkaju, uzmu vam novčanik, uzmi vam sva dokumenta, sve i svašta i tu imamo strašnih problema. Ono što mene, a vratiću se na početak, posebno iritira kod Železnice, a to je ova bitka ko će da bude u administraciji, kao da je to mnogo važnu, umesto da unapredimo sistem Železnice. Kada čitate po novinama, nadam se da to baš i nije toliko tačno, ali kada isplivavaju neki podaci, posebno u unutrašnjoj kontroli, pa kadse kaže ovaj ukrao ovoliko, ovaj goriva ovoliko. Znate, to su stravične cifre. Mi smo milione i milione evra, stotine miliona evra potrošili na sve i svašta, na lopovluk, na javašluk, na sve i svašta i zato danas imamo Železnicu ovakvu kakvu imamo. Nadam se da će ovim zakonom da se mnogo toga spreči i da će se podići standardi za samu Železnicu. Znate, neretko se ovde povede priča oko privatizacije Železnice, ne bih da ulazim u to, ali moram iskren da budem, nisam siguran ko bi to želeo da kupi na takav način kakvaje sada. Što se tiče drugog zakona vezanog za žičare, nisam neko ko upražnjava zimovanja, niti pravo da vam kažem imam novca za tako nešto, ali svakako je turizam veoma bitna grana. Mi imamo divnog potencijala međutim uvek sam se pitao, čak i ovako kad odete na dan dva ko upravlja tim žičarama. Nisam baš bio voljan da sednemu tako nešto osim kada sam primoran i pravo da vam kažem nisam se osećao bezbedno. A ovo što se sada uvodi zaista nalaže određene standarde koje mora da ima ili vlasnik žičare ili javno preduzeće koje time upravlja koje morate da ispunite. Moram iskren da budem da vam postavi pitanje da li ste sigurni da to neko kod nas može da ispuni. Ja se nadam da može i da to zaista će neko ozbiljan ući u taj posao i naravno i naša javna preduzeća, ali su ovo zaista visoki standardi i naravno mora da bude tako. međutim, postavlja se pitanje da li zaista mi imamo kapaciteta, da li imam ljude kojisu spremni da uđu u ovakav posao,a naravno da je bezbednost građana nešto što je najvažnije i u skladu sa tim potpuno podržavam donošenje ovakvog zakona koji će doprineti u mnogo čemu da se i naši turistički kapaciteti definitivno povećaju. U svakom slučaju svako ko iole razmišlja o građanima glasaće za ova dva zakona i nadam se da će oni koji su do juče uništavali Železnicu kao termiti da će ipak podržati duboko svesni da sa našom Železnicom mnogo što šta nije u redu i da će ipak podržati nešto ovako što zaista doprinosi boljitku naše Železnice. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Pavićeviću, po kom osnovu? (Vladimir Pavićević, s mesta: Po osnovu povrede Poslovnika.) U redu. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Arsiću, gospođo Mihajlović i uvažene gošće i uvaženi gosti iz ministarstva, gospodine Arsiću, vi ste sada, umesto da se starate o poštovanju odredbi Poslovnika Narodne skupštine, kao predsedavajući današnjom sednicom Narodne skupštine, prekršili član 100. Poslovnika Narodne skupštine kada ste komentarisali, bez da ste se javili za reč, moje izlaganje. Poštovana gospodo, evo da vam pokažem kako je gospodin Arsić sada povredio Poslovnik i u Danu za glasanje svi da glasamo za to da je on povredio Poslovnik Narodne skupštine. Naime, u članu 100. piše: „Predsednik Narodne skupštine – u ovom slučaju predsedavajući – kada predsedava sednici Narodne skupštine, ako želi da učestvuje u pretresu, prepušta predsedavanje jednom od potpredsednika Narodne skupštine“. On onda pređe fino na svoje mesto ovde i diskutuje. Šta je malo pre uradio gospodin Arsić? Ja sam ovde saopštio svoje napomene vezano za jedan predlog zakona. Gospođa Mihajlović je čak rekla da će se prihvatiti neki amandmani. Dakle, mi smo se tu dogovorili oko nekog poboljšanja nečega i gospodin Arsić, nakon što sam ja završio, umesto da kaže – hvala narodni poslaniče Pavićeviću, reč ima taj i taj, gospodin Arsić, poštovana gospodo, dodaje svoje reči mom izlaganju. Gde to ima, gospodine Arsiću? Gospodin Arsić kaže – u pravu ste gospodine Pavićeviću, bilo je rušenje iz 2012. godine. Gospodine Arsiću, nemate vi pravo, ni po Poslovniku, ni po bilo kom osnovu, da dodajete, gospodine Arsiću, svoje reči mom izlaganju. Gospodine Arsiću, ako vi imate neku svoju misao, javite se reč, prepustite, kao što u Poslovniku piše, predsedavanje drugom potpredsedniku i kažete, gospodine Arsiću, kao gospodin Arsić to što je bila vaša zamisao. Ja vas molim da se izjasnimo u Danu za glasanje.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Svakako ću da dam objašnjenje. Ne vidim u čemu sam prekršio član 100. Poslovnika, samo sam se složio sa vašom diskusijom, a verujte mi da je mnogo bolje da predsedavam nego da siđem dole među poslanike i uzmem učešće u diskusiji, pogotovo zbog vas. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana potpredsednice Vlade, poštovani gosti, poštovane kolege i koleginice, poštovani građani, ja ću odmah na početku da iskoristim svoje pravo a i imam pravo da kao narodni poslanik koji je delegiran glasovima građana dam svoje mišljenje i da se složim sa kolegom da smo u prethodnom periodu nazadovali. To je bilo u periodu od 2012. godine, kada je SNS preuzela odgovornost za vođenje Republike Srbije i iz godine u godinu, a pogotovo 2014, preuzela potpunu odgovornost i za sve zakone koji su u proceduri, svi zakoni koji su doneti, koji su sada u proceduri i koji će biti doneti, a između ostalog i ovi zakoni koji su na današnjem dnevnom redu, upravo vode ka uvođenju reda, ka poboljšanju stanja u državi, ka primeni prava, ka primeni sloboda i ka poboljšanju uslova i života svih građana u Srbiji. Predlog zakona o žičarama za transport lica, koji je podnela Vlada, i koji je prvi u ovoj oblasti, ne mogu da se složim sa kolegama iz opozicije koji osporavaju ovaj i ovakav Predlog zakona, jer oni jednostavno nemaju sa čim da ga porede. Za sve godine njihove vlasti oni nisu našli za shodno da donesu bilo kakav zakon koji bi mogli uporediti sa ovim „našim“. Ovo je zakon koji uvodi red u jednoj oblasti koja je veoma značajna, pre svega za turizam, ne samo zimski nego i za letnji. Jer, upravo Kopaonik, Zlatibor, Stara planina, Divčibare, možda jednog dana Cer ili neka druga planina, možda Fruška gora, upravo zahvaljujući ovom zakonu može da se stvori mogućnost javno-privatnog partnerstva ili bilo kog drugog oblika ulaganja kojim bi turizam, a Srbija je bogom dana država za turizam, upravo stvorili uslove da to bude i realizovano. Razvoj planinskih centara je moguć, ali upravo će ovim zakonima biti podignut na jedan viši nivo i neko ko želi da učestvuje u razvoju će znati na koji način i pod kojim uslovima. Do donošenja ovog zakona mi nismo imali jasnu definiciju ni šta je žičara, ni šta je žičara za transport lica i upravo sve ono što je potrebno, ovaj zakon sadrži. Naravno, ne postoje savršeni zakoni, pa nije ni ovaj. Ovo ministarstvo, ova Vlada a i ova Skupština, spremna je da prihvati sve ono što je dobro i u skladu sa tim će se i ponašati, ali, ono što bude izglasano na ovoj Skupštini, biće najbolje moguće u ovom trenutku. Predlog zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju takođe je zakon koji menja dosadašnji zakon. Podsetiću, a već je rečeno, to je zakon koji je od 1995. godine na snazi. Da li je moguće da za sve ove godine nikome nije bilo potrebno i nije smatrao za potrebnim da uznapredi? Jer, od 1995. godine do 2015. godine je raspon od 20-ak godina. Savremene tehnologije su već duži niz godina primenjive i primenjuju se u drugim železnicama, a mi nismo promenili zakon koji je donet još 1995. godine, u staroj Saveznoj Republici Jugoslaviji. Ovaj zakon je upravo savremen, donosi međunarodna rešenja odnosno rešenja koja se primenjuju u naprednim evropskim zemljama iz oblasti železnica. Međutim, ova Vlada i ovo ministarstvo ne prepisuje zakone, nego ih prilagođava Republici Srbiji i upravo ovaj predlog je, uz poštovanje evropskih tekovina i rešenja koji su u primeni u Evropi, jednostavno primenjen i koristiće se u skladu sa uslovima i stvarima i situaciji koju imamo u Republici Srbiji, odnosno u železnicama Republike Srbije. Dva predloga zakona – o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju, kako sa Kinom tako i sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima, svakako su samo dokaz izuzetno dobre i tradicionalno,već možemo reći, dobre saradnje, kako sa Kinom, sada već i sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima. To su sporazumi koji jednostavno pokazuju i dokazuju da ova Vlada ima mnogo više prijatelja nego što je bilo koja vlada ranije imala, ima mnogo bolju saradnju sa svim državama, ne samo u regionu nego i u celom svetu, postali smo lider u avio-saobraćaju, ne samo u ovoj regiji, nego i u celoj Evropi. Ono što se očekuje u narednom periodu, a to je samo širenje i povećanje, ne samo pozitivnog imidža Republike Srbije, nego i same ekonomske situacije u Srbiji. Upravo ovi predlozi zakona potvrđuju ono što je praksa, a praksa je dobri odnosi sa Kinom i sa Emiratima i nema potrebe usporavati sve po svaku cenu. Ono što je dobro, a ovo jeste dobro, moraju podržati svi oni koji misle dobro Republici Srbiji. U ovoj Skupštini je to zaista apsolutna većina i u narednom periodu, osim ovakvih sporazuma sa ovim državama, usvojili smo i veliki broj sporazuma u prethodnom periodu, a u narednom periodu, sa onima sa kojima nije uspostavljena, a njih je sve manje i to će biti završeno. Kao peti Predlog zakona o Potvrđivanju Sporazuma između Republike Makedonije i Republike Srbije, iz oblasti železničkog transporta, odnosno, granične procedure, već smo sa državama iz okruženja potpisali sporazume, ovakve i slične i oni pokazuju samo da mi sa našim komšijama, sa državama iz okruženja imamo najbolje moguće odnose i da ćemo raditi sve što je potrebno kako bi te odnose podigli na viši nivo. Ono što ja želim samo da za kraj kažem to je da osnovni argumenti za ove sporazume i ove predloge su jednostavno da ne postoje negativni efekti, ne postoje negativni argumenti koji bi osporili bilo koji od ovih predloga i svi oni koji žele dobro Srbiji i žele dobro svojim građanima, moraju jednostavno da ovo podrže. Sve ono što je negativno i što je bilo vezano za uopšte železnicu, za transport, je jednostavno naša prošlost. Ovo Ministarstvo i ova Vlada uz pomoć naravno Narodne skupštine, usvojiće sve one zakone koji su potrebni da ravnopravno sa zemljama EU, jednostavno budemo konkurenti, a ne neka prolazna stanica na putu evropskih država, odnosno evropskog transporta. Ono što je u najavi to je da se sam železnički saobraćaj po modelu koji je primenjen u avio-saobraćaju, znači za to da je moguće pokazuje Uprava Er Srbija, da, moguće je od jednog velikog gubitaša, napraviti profitabilno preduzeće koje osim što posluje profitabilno sa velikim prihodom, povećava i pozitivni imidž ne samo ove Vlade, ne samo ove skupštine, nego i cele države. To isto je moguće i sa „Železnicama“, problem jeste veliki, ali za razliku od drugih vlada, ova Vlada je definisala koji su problemi i uradiće sve što je potrebno da ti problemi budu što brže i što kvalitetnije rešeni. U danu za glasanje, pozivam sve one koji dobro žele Srbiji, da jednostavno podrže ove Predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nevenka Milošević. izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Poštovana potpredsednice Vlade Republike Srbije sa saradnicima, drage kolege narodni poslanici, građani Srbije koji pratite današnji rad, najpre ću reći da svakako podržavam set zakona, Predlog zakona o žičarama za transport lica, kao i ugovori, tri Sporazuma koji su na današnjem dnevnom redu. Čuli smo dosta argumenata u prilog donošenju ovih zakona, ali ja bih svoje vreme iskoristila da se osvrnem na jedan od zakona, a to je Zakon o žičarama za transport lica. To ću uraditi iz dva razloga. Prvi razlog je taj što je ovo zaista jedan novi zakon, što on prvi put na jedinstven način reguliše veoma važnu oblast, a to su žičare. On je dosada u nekim delovima, o njemu je bilo govora o zakonu o žičarama i o zakonu o javnim skijalištima. Drugi razlog, zbog koga se danas osvrćem na ovaj zakon, jeste taj koji me posebno raduje, a to je tendencija razvoja planina, planinskih centara u Srbiji, ali ja bih rekla da je to veoma važan projekat, državni, nacionalni projekat, ali ovom prilikom ja želim da iskažem i veliku šansu i za opštinu iz koje dolazim, to je opština Ivanjica. Moram da kažem da u Ivanjici imamo više planina, ali ovom prilikom želim da se osvrnem na planinu Goliju. Svi planski dokumenti, počev od prostornog plana Republike Srbije, preko strategije za razvoj privrede, strategije za razvoj turizma, za regionalni razvoj, razvoj sporta, idu u prilog tome da će se ulaganje u razvoj ski-centra Golije dogoditi. Ono što raduje, da su sva planska dokumenta u glavnom završena. Postoji ozbiljan investicioni plan, akcioni plan i do sada, naravno, sve ide po planu. Ali, ja bih rekla planovi su planovi, vrlo je važno da dođe i do njihove realizacije. Što se tiče Golije, ja moram da kažem ovom prilikom da je to najšumovitija planina u Srbiji, da je ona zaštićena i na međunarodnom nivou, ali i na državnom nivou, jer je proglašena rezervatom biosfere i zaštićena je od UNESCO. To je jedinstven primer u Srbiji. Što se tiče državne zaštite, zaštićena je, jer je Golija proglašena za park prirode. Ono što sve analize govore, u koliko se realizuje ovaj projekat, a mislim da nema razloga da se neće realizovati, kapaciteti za jedan dan su predviđeni za 46 hiljada posetilaca. To nisu samo skijališta, to je i celokupan seoski turizam. Ovaj projekat je važan, ne samo za opštinu Ivanjicu, već i za one opštine koje gravitiraju, to su opštine Raška, Novi Pazar i Sjenica. Ali, pošto naša opština nema razvijen ni železnički ni vazdušni ni vodeni saobraćaj, za realizaciju ovog projekta i te kako je važna izgradnja auto-puta. Izgradnja auto-puta bi doprinela tome da se otvori planina Golija za investitore, investicije i da konačno Ivanjica pokrene svoju zamrlu privredu, tako da kažem. To je velika šansa i mi ulažemo veliku nadu u to. Što se tiče samog zakona, znamo da su žičare i te kako potrebne i skijališta, da njihovim razvojem ćemo unaprediti i turizam, ali ne samo turizam, već celokupan privredni razvoj. Razlozi za donošenje ovog zakona naravno jesu što će se na jedinstven način ova oblast urediti, ali što ćemo najveći resurs Srbije, a to je život i zdravlje, ovim zakonom zaštiti. Naravno, bezbednost jer naše žičare moraju biti bezbedne i još jedan razlog koji je i ministarka na početku rekla, to je da sprečimo nelojalnu konkurenciju. Neću da se ponavljam, želim još da istaknem da su pozitivni efekti ovog zakona višestruki. Odnose se na direktne korisnike, ali i na one indirektne i naravno zašto ne reći, za sve zainteresovane grupe, to je ovde afirmativni termin, nećemo da imamo predrasude da taj termin ima negativnu konotaciju, jer došlo je drugo vreme, došla je nova Vlada koja radi na sasvim drugi način i ja se zahvaljujem i Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture na tome što će konačno u Srbiji početi da se gradi i da se radi i što ćemo konačno, izvesno je, imati za sve naše građane uređenu zemlju Srbiju u kojoj ćemo pristojno živeti. Naravno, povodom ovog zakona jeste formirana i radna grupa i imali smo javnu raspravu i šta reći na kraju samo da ću i ja zajedno sa svim poslanicima SNS sa velikim zadovoljstvom podržati ove zakone, glasati za svih pet predloga zakonskih rešenja. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Gospođo ministre, SPO DHSS koliko vidim po raspoloženju i ostale stranke u Narodnoj skupštini Republike Srbije će podržati zakone i sporazume koji su na dnevnom redu jer njima se ne može ništa ozbiljno prigovoriti. Dobro je što je zakon o žičarama za transport lica, što se prvi put donosi u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jer je zaista potreba da se poboljša time investicioni potencijal, da se poboljša bezbednost zaštite života, zdravlje lica koja koriste prevoz žičarama i dobro je što su ustanovljeni subjekti koji ne samo vrše nadzor i upravljaju žičarama, nego što su utvrđeni i jasni standardi za projektovanje, za bezbednost, za servisiranje, odnosno remont za jednu vrstu tehničkog pregleda na godišnjem nivou, što će u svakom slučaju biti jedna čvrsta ruka koja će sprečiti što manje šeta u ovoj oblasti. Ono što SPO i DHSS pored poboljšanja investicionog potencijala naše zemlje očekuju to će da će ovo samim tim zbog ovih standarda koje uvodimo, dovesti neke druge turiste koji su jako informisani gde idu, gde treba da potroše svoj novac i kakvi su pre svega uslovi, između ostalog i uslovi ove vrste bezbednosti. Što se tiče Zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju, to je jedna od tema i uopšte železnički saobraćaj kojim se mi bavimo od osnivanja naše političke stranke i odgovor na loše stanje u „Železnici“ i na to što zaista Republika Srbija u normativnom delu prati sve evropske propise, što su propisi u železničkom saobraćaju u Evropi suštinski reformisani. Sve je drugačije nego pre 20, 30 ili 40 godina. Novi je koncept uređenja Železnice, novi su subjekti, drugačiji odnosi, drugačije terminologije, stvorene su nove institucije i mi smo stvorili nova preduzeća i razdvojili subjekte, učesnike u železničkom saobraćaju. Napušten je taj tradicionalni koncept uređenja železnice, ali naša železnica je i dalje na onom nivou gde je bila kada je Kraljevina Srbija uvela železnički saobraćaj u Srbiji 1800. godine. Znači, tamo gde smo bili pre 135 godina, mi smo tu i danas. Odgovor na to zbog čega je to tako je naravno sistemske prirode i mi smo politička stranka koja bilo koja tema da se pokrene u Skupštini Republike Srbije, kada pogledate istorijat odnosa institucije, razloga zbog čega je loše, onda ćete videti da uglavnom razlozi stoje u nasilnoj promeni društvenog uređenja 1945. godine i u jednom projektu socijalističkog komunizma, koji je naravno propao svuda u svetu, pa je propao i kod nas. Propalo je i sve što je bio proizvod tog sistema, propale su i železnice. Ako mi danas u svetu imamo činjenicu da su mnoge lokomotive koje su muzejski eksponati mlađe od lokomotiva koje su danas na našim prugama, onda i taj podatak govori dovoljno sam za sebe. Ako znamo da na samo 2,5% pruga je dozvoljena brzina od 100 do 120 kilometara na čas, da se, recimo, od Beograda do Bijelog Polja putuje osam i po sati, od Beograda do Bara 16, 17, 18, 20, 20 i nešto sati, da se nekoliko hiljada polazaka godišnje otkazuje, da su ogromni gubici za privredu, za državu, da smo propustili da iskoristimo taj fenomenalan geostrateški položaj kome možemo biti važan železnički čvor. Mi to jesmo geostrateški, ali tu poziciju nismo iskoristili između Evrope i jugoistočne Evrope, da smo mogli u međunarodnom železničkom saobraćaju, koji je svuda u svetu jeftini koji je popularan i kod prevoza putnika da iskoristimo tu šansu, onda se vidi da su gubici na sve strane zaista enormni i da najviše trpi država, koja je tako loš sistem i proizvela. Naprosto, naše pruge su u toj meri u lošem stanju da je prosečna starost magistralnih pruga 35 godina, da je starost lokomotiva i vagona blizu 40 godina, da su to zaista višedecenijski problemi, da čak i Vlada Mirka Cvetkovića, kada je uzela onaj čuveni ruski kredit, nije imala odgovarajuće projekte, pa je morala da plaća penale za nepovučena sredstva. To pokazuje jednu apsolutnu neodgovornost države i državne železnice, koje je država stvorila, država je glavni poslodavac i glavni krivac za stanje u ovim železnicama i zaposleni u Železnicama su zaista do pre godinu, dve dana govorili da su imali utisak da rukovodstvu Železnica najviše odgovara da se uopšte ne obavlja nikakav transport, država im prebacuje subvencije. To se radi svuda u celom svetu, a oni od subvencija žive. Srpski pokret obnove i DHSS će podržati Sporazum o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade UAE, prebogate kraljevine, opet kraljevinai opet dobar i uređen sistem na Arabijskom poluostrvu. Mi očekujemo od UAE, s obzirom da je kompanija „Etihad“ kupila 49% akcija JAT-a, da se iz UAE najavljuju velike investicijeu Srbiju, očekujemo da će ovaj sporazum biti još jedan taj podsticajni impuls za još bolju investicionu saradnju između Republike Srbije i UAE. Ono što sam još propustio da kažem kod železničkog transporta, to smo mi ranije nekim drugim ministrima, ne samo gospođi Mihajlović, govorili, naprosto, dok se ne promeni naše stanje i dok se ne modernizuju Železnice, dok se ne poboljša i prevoz putnika i prevoz robe i sigurnost i dok se ne rekonstruišu pruge, ne nabave nova i moderna vučna i vučena sredstva, dok se u tom delu ne približimo svetu. Danas je u svetu luksuz putovati železnicom. Danas je u svetu luksuz otići na železničke stanice, izvesti poslovnog partnera ili političkog partnera na ručak ili na večeru. To je prestižna stvar. Eto, kralj Milan Obrenović i Kraljevina su imali neki drugi pogled na državne železnice. Tada su i železničke stanice bile i jedno od najlepših mesta, od najlepših zgrada, uređene, okrečene, sa cvećem. Bilo je zaista zadovoljstvo otići na železničku stanicu. Ali, kažem, mi smo imali taj propali komunizam…
Zahvaljujem, gospodine Čikirizu. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Uvažena ministarko, uvaženi gosti, koleginice i kolege narodni poslanici, danas, ponoviću zarad javnosti, raspravljamo o objedinjenoj raspravi o četiri predloga zakona: Predlog zakona o žičarama za transport lica, Predlog zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade UAE i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Republike Kine. Kao što je rekao moj uvaženi kolega Marko Đurišić, mi ćemo podržati ove sporazume, jer sporazumi su dobri za svaku državu, pa i za Srbiju. Oni znače da se šire i pojačavaju kontakti među državama. Ja ću, rizikujući da se ponovim, jer je dosta toga rečeno o ovim predlozima, pre svega reći da ćemo Predlog zakona o žičarama za transport lica, na koji smo podneli 35 amandmana na 67 članova i to je zakon gde imamo najviše zamerki, pričati više u danu kada budemo pričali o pojedinostima. Moj kolega Marko Đurišić je dosta rekao o tom predlogu zakona, tako da se ja ne bih ponavljao. Što se tiče Predloga zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju, mislim da je on dobar i da je potreban, da je to usaglašavanje sa evropskim direktivama i da je dobro što će, kao što je rekla gospođa ministarka, do kraja godine biti doneti svi podzakonski akti kako bi ovaj predlog zakona, tj. kada bude usvojen u Narodnoj skupštini, mogao da ima punu primenu. Dobro je to što će Železnica Srbije, a čuli smo od gospođe ministarke podatke da mi u suštini imamo železnicu koja radi između 10% i 30% od njenih mogućih kapaciteta, da se osavremenjuje, da se renoviraju pruge, da se renoviraju te kompozicije koje će saobraćati tim prugama i dobro je to što će postojati brza pruga između Beograda i Budimpešte, kroz Vojvodinu. Dobro je to što će ti vozovi ići 300 kilometara ili 150. U krajnjoj liniji, nije ni bitno koliko će brzo ići. Bitno je da će ići brže od ovih 30 kilometara koji su prosek ili nešto ispod 30 kilometara kroz Srbiju, koji je sada trenutno aktuelan. Ono što bih iskoristio, to je da pitam gospođu ministarku, jer ima jedna velika nedoumica u gradu Nišu, naročito kada je u pitanju železnički saobraćaj, a to je izmeštanje pruge iz centra grada. Građani Niša i vi vrlo dobro znate da su 2011. godine napravljeni dogovori i isplanirano je povlačenje sredstava preko IPA fondova, to je bio negde kraj 2011. godine, i to u visini oko devet miliona evra, koji su trebali da se iskoriste za projektovanje i eksproprijaciju. Da vas podsetim da je u pitanju 14,5 kilometara nove trase, tj. dela gde će proći ta nova trasa koja je predviđena za izmeštanje železničkog saobraćaja iz centra grada, a novac koji bi se upotrebio za eksproprijaciju se odnosi na 4,5 kilometara gde još nije izvršena eksproprijacija. Od 2012. godine se stalo. Ono što pitaju građani Niša je priča koja kruži gradom da će doći do elektrifikacije postojeće trase, što mislimo da je nedopustivo, jer to znači da ćemo bukvalno i fizički podeliti grad na dva dela, što u 21. veku ne bi trebalo da se desi, pa bih vas ja molio, gospođo ministar, da nam odgovorite, jer to je jedna nedoumica, bar da ljudi znaju šta je stav ove Vlade i kako će to da se reši kao problem koji više decenija muči građane Niša. Drugo na šta bih se još osvrnuo, a to je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma u vazdušnom saobraćaju. Napomenuo bih par podataka da bi građanima bilo jasno kakvi su ovo sporazumi. Postoje dve vrste sporazuma. To su multilateralni sporazumi i bilateralni sporazumi. Ovi sporazumi, koje ćemo sada verifikovati, su u rangu bilateralnih sporazuma. Oni treba da uvedu potpuno slobodan saobraćaj, ali uz tzv. državnu dezignaciju. To znači da iz svake države potpisnice može da leti bilo koja kompanija, misli se na jednu ili više kompanija države potpisnice, koju prethodno odredi vazduhoplovna vlast te države . Dalje, sporazumi ne propisuju bilo kakvo ograničenje u saobraćaju ni po obimu ni po broju frekvencija ni po tipu aviona, što znači da su same avio kompanije ovlašćene da određuju koliko će leteti, kojim danima i kojim avionima. One su dužne da o tome obaveste državu preko koje vrše nalete ili gde lete. Dalje, sporazumi u svojim aneksima određuju u koliko tačaka država dozvoljava let. Sporazum sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima daje potpunu slobodu, tj. neograničen broj tačaka, dok sporazum sa Kinom dozvoljava let samo u tri tačke po našem izboru i ne odnosi se, kako kažu ljudi iz struke, na letenje u Honkongu, Makau i Tajvanu. Dalje, sporazumi uvode međusobno priznavanje uverenja i dozvola. Ono što je sastavni deo svih tih sporazuma, rešavanje sporova je različito rešeno. U sporazumu sa Ujedinjenim Arapski Emiratima sporovi se rešavaju pregovorima, a zatim arbitražom, dok Sporazum sa Kinom propisuje da se sporovi rešavaju pregovorima, a zatim, kako piše u sporazumu, diplomatskim kanalima, a ja bih voleo da mi to malo podrobnije objasnite. Ono što sam ja od ljudi iz struke čuo, a to je jedna nedoumica, pa bih vas molio da nam ovde to odgovorite, a to je da oba međunarodna sporazuma koji su na dnevnom redu predviđaju postojanje opšteg međunarodnog prihvaćenog standarda vlasništva i efektivnog upravljanja kompanijama. Tako kažu ljudi koji se time bave. To znači, evo, pročitaću vam – da se sva prava i privilegije koje propisuju ovi sporazumi odnose samo na kompanije koje se nalaze u dominantnom vlasništvu države potpisnice ili njenog državljanina i koji su pod efektivnom kontrolom i upravom države potpisnice ili njenog državljanina. Sporazum u odnosu na Ujedinjene Arapske Emirate nije problem, apsolutno nije problem, ali ono što se nameće kao dilema, i to bih molio da mi odgovorite, je Sporazum sa Kinom, jer iako je avio kompanija Er Srbija u 51% većinskom vlasništvo Republike Srbije, evidentno je da imamo potpisan sporazum sa Etihadom o menadžmentu i upravljanju kompanijom, čime otvoreno priznajemo da nad kompanijom nemamo operativnu kontrolu i da to radi strani vlasnik. Pitam- da li će to biti, eventualno, problem i da li će predstavljati problem u komunikaciji i realizaciji sporazuma sa Narodnom Republikom Kinom? Ja vam se zahvaljujem na odgovoru.
Reč potpredsednik i ministar u Vladi dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Samo kratko. Nekoliko pitanja je bilo važnih, vezano za sporazum. Neće imati nikakvog uticaja, ovo poslednje što ste pitali. Za mene je još važnije pitanje, jer dva puta je priča oko obilaznice u Nišu. Dakle, iz IPA fondova se finansira projekat. Može se reći da se završava, ali da postoje varijante koje su predložene i koje su izuzetno skupe i da se sada gleda kako pronaći onu varijantu koja je finansijski najpogodnija, a da u tom smislu zadovoljimo ono sve što nam je potrebno. Tako da, mi ćemo vam i pisanom formatu poslati odgovor, tačno u detalje, jer mislim da je ovo važno pitanje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena potpredsednice Vlade, gospođo Mihajlović, kolege narodni poslanici i poslanice, govoriću o Predlogu zakona o žičarama za transport lica. Planinski turizam ima ogroman potencijal u Srbiji. Preko 50% teritorije Srbije je brdsko-planinski teren, a svi najveći planinski centri su na nadmorskoj visini od hiljadu do 2,5 hiljade metara, što pogoduje brzoj klimatizaciji gostiju različitih afiniteta. Najveći i najposećeniji planinski centar Srbije, a ujedno i nacionalni park je Kopaonik. Kopaonik ima najveći broj staza za zimske sportove i sportskih terena, pa veliki broj sportskih ekipa i reprezentacija tu dolazi na visinske pripreme i leti i zimi. U savremenim uslovima učešće turizma u DBP sveta iznosi oko 10%, a posredstvom turizma se realizuje preko 6% vrednosti ukupnog izvoza u svetu i oko 30% svetske trgovine uslugama. Prema podacima Svetske turističke organizacije, turizam je na četvrtom mestu po učešću u međunarodnom prometu robe i usluga, a iza prometa nafte i naftnih derivata, proizvoda hemijske industrije i automobila. Turizam, pri tome, predstavlja jednu od najvažnijih izvoznih delatnosti u 83% zemalja i glavni je izvor devizne zarade u gotovo 38% zemalja sveta. U globalnim turističkim tokovima, u narednim godinama, postojaće tri osnovna pravca: kretanja prema toplim morima, prema planinskim turističkim centrima i prema velikim gradovima. Planinski centri, od pojave do danas, se razvijaju u dva pravca, i to kao: sportsko-rekreacijska područja za zadovoljavanje potreba za fizičkim aktivnostima i kao planinski turistički centri sa smeštajnim kapacitetima koji zaokružuju turistički proizvod. Žičare kao prevozno sredstvom imaju dugu istoriju. Naime, još stari Japanci, Kinezi, Indijci, upotrebljavali su užad za transport po terenu, jer drugim transportnim sistemima prevoz ljudi i robe nije bio moguć. Žičare, kakve sada znamo, potiču sa početka 20. veka, kada je 1907. godine u Španiji počela sa radom prva prava žičara. U Alpima je razvoj započeo izgradnjom žičare u Bolcanu u Južnoj Tirolskoj. Glavni motivi za razvoj planinskog turizma ogledaju se u prednostima prevoza žičarama koje su ekološki najprihvatljivije, zauzimaju najmanje prostora, najmanje zagađuju okolinu i zbog minimalnog iznosa eksternih troškova koji nastaju pri prevozu. Razvoj žičarskih sistema omogućava razvoj letnjeg i zimskog turizma i na područjima koja su demografski ugrožena i nemaju drugih razvojnih mogućnosti ili nju njihove razvojne mogućnosti ograničene. Žičare i skijališta se po pravilu nalaze u neposrednoj blizini postojećih seoskih naselja, čime se osigurava višenamensko korišćenje površina. Stanovništvu se na taj način nudi veća mogućnost preživljavanja preradom i prodajom ekološki prerađene hrane i tako se dobija veći broj radnih mesta u seoskim područjima. Izgradnja žičara i skijališta i njihova oprema sa kvalitetnim mašinama za osiguravanje snega jako je značajna za razvoj rekreativnog i vrhunskog skijaškog sporta. Razvoj turizma u planinskim centrima zahteva i dodatno usavršavanje, što može biti poslovna prilika mladima za rad u turizmu i motiv da ostanu u domovini. Kopaonik, kao biser našeg turizma, raspolaže sa preko 50 kilometara urađenih alpskih staza. Staze opslužuje sistem od 24 žičare kapaciteta 30 hiljada skijaša na čas, što ga svrstava u red najvećih ski centara u ovom delu Evrope. Zlatibor, kao ništa manje vrednu uzdanicu srpskog turizma, sa kapacitetom od 5.400 skijaša na sat i jednom šestosednom žičarom možemo smatrati i svrstati je zbog idealne nadmorske visine od hiljadu metara za letnju bazu za pripreme mnogobrojnih sportskih ekipa iz zemlje i inostranstva, kao što je i sada slučaj. Razvojem turističkih destinacija u Srbiji razvijaju se do sada ne razvijeni delovi zemlje, a najbolji pokazatelj je Stara planina. Sam početak izgradnje skijališta i hotela doveo je do povratka ljudi u ovaj kraj, otvorena je mogućnost za razvoj preduzetništva. Stara planina poslužila nam je kao primer koji trebamo slediti i upravljati se prema njemu. Kao sportista, pedagog, instruktor skijanja i stručnjak iz oblasti sporta, slobodno mogu reći da razvoj sportsko-rekreativnog planinskog turizma, centara za pripremu vrhunskih sportista uz modernizaciju ponude i osavremenjivanje dodatnih sadržaja po uzoru na čuvene ski centre, poput Šamonija, Davosa, Madone di Kampiljo, će u mnogome doprineti da u budžet Republike Srbije se sliju veoma impozantna devizna sredstva. Turska, kao zemlja koja je mnogo uložila u razvoj letnjeg turizma, nije ostala na tome da joj zimska pauza poništi dobrobit letnje sezone, već je izgradnjom fudbalskih terena pored hotelskih kompleksa uspela da za kratko vreme postane najpoželjnija destinacija za pripreme vrhunskih fudbalskih ekipa širom sveta. Ne vidim ni jedan razlog da se putem sopstvenog ulaganja ili na bazi javnog-privatnog partnerstva to ne uradi i u Srbiji na našim planinskim prestonicama Balkana, proširenjem kapaciteta, izgradnjom novih žičara, kao i izgradnjom prestižnih hotela i savremenih sportskih terena i objekata. Potencijale imamo, samo ih moramo na adekvatan način, poučeni iskustvima drugih, na najbolji mogući način iskoristiti. Devizna sredstva, koja su u velikoj meri trošena na pripreme naših vrhunskih sportista u inostranstvu, ostaće u zemlji, a visina stranih investicija kroz zajedničko partnerstvo može biti nemerljiva. Iz svega navedenog, pozivam kolege narodne poslanike da u danu za glasanje podrže ovaj predlog zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani gospodine potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije gospodine Arsiću, poštovana ministarko gospođo Mihajlović sa saradnicima, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, moja malenkost će nekoliko rečenica reći samo o zakonu o žičarama za transport lica. Pre nego što kažem nešto o tome, dozvolite da vas podsetim na jedan veoma značajan datum. Ovih dana, tačnije 27. aprila se navršava godinu dana ove Vlade i red je da bar u dve rečenice kažem nešto o toj Vladi. Poštovani građani Srbije, za ovih godinu dana Vlada Republike Srbije je napravila istorijski iskorak na čelu sa gospodinom Aleksandrom Vučićem, spasila je državu od grčkog scenarija. Nije zgodno da sebe citiram, ali citiraću sebe prilikom izbora Vlade u jednoj rečenici. Glasila je – ukoliko Vlada Republike Srbije spasi državu od grčkog scenarija, predložiću je za Nobelovu nagradu. Vlada ide u dobrom smeru, u pravom smeru. Sprovodi bolne i teške reforme i naravno, uspeće ih sprovesti. Od njih neće odustati zbog budućnosti naše dece, zbog budućnost naše otadžbine. Ono što je vrlo interesantno za ovih godinu dana, sve predložene reformske zakone koji su predviđeni ekspozeom predsednika Vlade, gospodina Aleksandra Vučića je realizovala u ovoj Narodnoj skupštini Republike Srbije. Čak i više. To je zasluga Vlade Republike Srbije, to je zasluga predsednika Vlade Republike Srbije, to je zasluga vas gospodo, nas narodnih poslanika iz pozicije i opozicije, malo više iz opozicije, to je zasluga moram reći i predsedništva naše Skupštine, ali i predsednika naše poslaničke grupe, gospodina Zorana Babića. Još jedna rečenica, na vanjsko političkom polju država Srbija, kao čovek od struke vam govorim, je više učinila za tri godine, nego prethodnih 20 godina. Dozvolite da pređem na zakon. Srbija kako rekoh, korača ka evropskim i svetskim civilizacijskim vrednostima. U tom smislu se donosi ovaj zakon o žičarama za transport lica. Hvala vam gospođo ministarko, vama i vašem ministarstvu što ste prepoznali, i Vladi u celini ovaj iskorak. Zato Vlada Republike Srbije nalazi za potrebu jedinstvenog uređenja ove veoma važne materije. Cilj je obezbeđenje većeg nivoa zaštite života, ne samo života, nego i zdravlja i bezbednosti osoba koje koriste ove žičare, a posebno naglašavam i naše dece, naših učenika i naših studenata. Ovaj zakon je novi zakon o to je tačno, koji uređuje sistem žičara. Ova oblast do danas nije jedinstveno uređena zato me čudi narodni poslanik iz opozicionih kluba, a bio premijer Vlade, bio ministar savezni, unutrašnjih poslova, zašto se donosi ovaj zakon. To govori o njemu i o njima kako su donosili zakone, s tim više što je njegova deviza bila „propast daj“, a ovo je upravo usaglašavanje ovog zakona sa evropskim vrednostima. Danas se u Republici Srbiji dame i gospodo, žičare za transport lica isključivo koriste u ski centrima i na skijalištima, a pretežno u ski centrima Kopaonik, Stara Planina, Tornik, u kojima su ski staze dobro povezane sa sistemom žičara. Zašto ovo govorim? Zbog toga što ova Vlada i ova vlast planira da se u najskorije vreme izgrade nove žičare na Kopaoniku, a na Zlatiboru se planira izgradnja tri nove staze sa sistemom žičara i ono što je vrlo važno, a danas nije primećeno, razvoj planinskih centara Republike Srbije sa povećanim kapacitetom žičara je veoma važan državni projekat ove zemlje i ove Vlade. Ako hoćete, to ću još jednom ponoviti, ali videćete za koju godinu da će doći do realizacije. Ono što je najvažnije, pet rečenica ću reći, pet stvari koje su bitne za ovaj zakon. Prvo, prilikom projektovanja žičara, obavezno se izrađuju i sigurnosne analize i to je izuzetno bitno. Drugo, ta analiza treba da obuhvati sve bezbedonosne uslove za postrojenja žičare i okolinu, a koja se odnose na projektovanje, izgradnje i rad, što je ovim zakonom i obezbeđeno, to daje sigurnost. Treće, rešenje kojim se odobrava rad žičare predstavlja uslov za otpočinjanje njegovog rada, a rad, održavanje i kontrola obavezno se prilagođavaju tehničkim uslovima, kao i rizicima lokacije na kojoj se nalazi, što do sada nažalost nije bilo u dovoljnoj meri. Četvrto, odobrenje za rad, što je vrlo bitno, jedno od najvažnijih tačaka, donosi se nakon isteka roka od godinu dana, a upravljač je dužan da obezbedi pravovremeno i stručno održavanje žičare. Peto, ovaj predmet obavljaju ovlašćeni stručni subjekti. Ovaj zakon dame i gospodo narodni poslanici je jedan u nizu koje je ova Vlada za godinu dana predložila nama narodnim poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije, a ova Skupština usvojila u cilju modernizacije naše zemlje, za koje se opredelila na čelu sa predsednikom Vlade još u ekspozeu koji je nama prezentovan 27. aprila, navršiće se godinu dana, ovde u Narodnoj skupštini, pred nama narodnim poslanicima. U tom smislu dame i gospodo,podržavam ovaj zakon kao i sve druge zakone, kao i Vladu Republike Srbije i neka istraje u reformskim zahvatima, jer to traže naša deca, budućnost naše dece, to traži većina građana Republike Srbije. Kako sam rekao na početku Vlada ide u dobrom smeru. U tom smislu, ovaj zakon jeste na neku ruku i jedan kamenčić u nizu modernizacije Republike Srbije, za koju smo se opredelili, ima godinu dana, za koje se opredelila i Vlada Republike Srbije, potpomognuta od predsednika države Tomislava Nikolića. U tom smislu dame i gospodo, pozivam vas, posebno vas iz opozicije, da i vi date glas i drago mi je što su kolege i koleginice izrazile se povoljno o ovim zakonima, jer ćete bar na taj način, bar malo pridoneti modernizaciji Srbije, bez koje nam nema opstanka. U tom smislu hvala.
Pošto na listima poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog, načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala. Iskoristio bih priliku, jer nisam mogao da dobijem repliku na jedino što je ministarka rekla posle mog izlaganja, odnosno polemike o tome da li su ovaj zakon pisale interesne grupe ili ne. To da su radnu grupu sačinjavali predstavnici interesnih grupa napisali ste vi. To stoji u analizi efekata zakona. Nisam ja nešto interpretirao niti imao neke misli, niti bilo šta drugo. Postoji izraz koji se koristi o ovom parlamentu u drugim zakonima, to su zainteresovane strane, tako stoji i u ovom drugom zakonu koji danas usvajamo, zakon o železničkom transportu. Vi ste stavili interesne grupe, a moj komentar je bio da je tako zakon i napisan. Nekoliko interesnih grupa je selo i svako je ubacio nešto svoje i ne postoji jedna zajednička nit da se vidi da je jedna ruka pisala ovaj zakon. Primer za to, član 4. ovog zakona, podela žičara, sada se ovde pravi neka podela, neću da čitam, jer ne znam koliko bi ljudi ispratili. To je kao da je prepisano iz nekog udžbenika, stavljeno u zakon. Niti se kasnije neki član zakona poziva na tu podelu, niti je ona relevantna za ovaj zakona, samo se nalazi tu da bi se našla tu. Ne znam iz kog razloga. Govorio sam da ovaj zakon suspenduje Zakon o inspekcijskom postupku. Znači, eksplicitno se kaže – nije dozvoljena mogućnost žalbe na rešenje inspektora. Mi smo Zakon o inspekcijskom postupku doneli prošle nedelje, čini mi se. Ima mogućnost žalbe, navodi se kao mogućnost, pošto je to krovni zakon za sve inspekcije, tako nam je vaša koleginica iz Vlade, gospođa Udovički govorila – ovo je krovni zakon. Sada već donosimo jedan zakon koji je u direktnoj suprotnosti sa tim. Po nama je ovaj zakon i u suprotnosti sa Zakonom o planiranju i izgradnji, sa Zakonom o upravnom postupku, o javnom privatnom partnerstvu. Znači ovaj zakon se bavi delatnošću sa povećanim rizikom. Predviđeno je radno vreme od najviše 11 sati za izvršioce. Mislimo da je to, da kažem, nelogično, da je maksimalno radno vreme određuje 11 sati za nekoga ko radi vrlo težak i odgovoran posao. Još neke druge stvari o kojima sam govorio a na koje nisam dobio odgovor, nego neke insinuacije ko zna ili ne zna kako funkcionišu interesne grupe. Verujem da vi vrlo dobro znate kako neke interesne grupe funkcionišu, jer su neke interesne grupe bile vrlo zainteresovane, recimo, za postupak koji ste vi sproveli kada ste vodili jedno drugo ministarstvo, markiranja goriva, jer je taj posao dobila firma sa jednim zaposlenim, između ostalih, konzorcijum i na osnovu toga ostvarila, ušla u posao vredan nekoliko miliona evra, koje plaćaju svi građani kroz cenu goriva. Da li ta interesna grupa sada recimo uredbu Vlade koja kaže da kontrolu markiranog goriva će raditi samo ona firma koja markira gorivo? Znači, neko će da i kontroliše ono kako posao radi, jedino firma, pošto jedna jedina firma radi markiranje, ta jedna jedina firma će ako bude usvojena ta uredba Vlade biti i ovlašćena da kontroliše sama sebe i u tom poslu zaradi recimo 4 miliona evra, a ima jednog zaposlenog. To su interesne grupe, ali ja nisam hteo da govorim o tome. To ste vi stavili u ovaj tekst, obrazloženje zakona. Neko je od kolega govorio da mi ne verujemo u svoje amandmane, jer sam ja rekao da je zakon toliko loš da ja verujem i svih naših 36 amandmana, koje smo dali, da se usvoji, ne verujem da mogu dovoljno da poprave ovaj zakon, da bi on mogao da odgovori svrsi. Mi se slažemo da je taj zakon potreban, da treba da, pošto je jedna nova oblast, nije posebnim zakonom do sada bila definisana, da se donese, ali ne ovako kako je predloženo. Nisam, nažalost, imao vremena da proučim ono što je napisano ovde, da je u toku javne rasprave bilo i drugačijih mišljenja koja su suprotna ovim načelima na kojima je ovaj zakon napisan. Nisam, moram da priznam, imao dovoljno vremena da vidim koji su to bili razlozi, ali očigledno da je neko zainteresovan u toj javnoj raspravi imao i neko drugačije mišljenje o tome na koji način ova oblast treba da se reguliše. Ali, dobro, to je mana našeg rada ovde gde nemamo često ni dovoljno vremena, ni mogućnosti da se pripremimo za zakone i možda nam neke stvari promaknu. Verujem da će ovaj zakon morati da se menja i usaglašava u budućnosti. Da bi bio bolji od ovoga što ste predložili, ja vam predlažem da usvojite sve naše amandmane i da sledeći put kada dođu ovakvi zakoni, za koje se mi slažemo da su potrebni, ti zakoni budu mnogo bolje pripremljeni nego što je to slučaj sa ovim Zakonom o žičarama danas. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik predlagača, ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Da ste, gospodine Đurišiću, bili u sali, onda ja ne bih morala ponovo da čitam, ali nije problem, ja ću da pročitam zbog vas, zbog tih interesnih grupa koje vi pominjete. Dakle, po vama su interesne grupe Ministarstvo privrede, Ministarstvo pravde je interesna grupa po vama, Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija, Direkcija za železnice, JP Skijališta, za vas je interesna grupa Institut za standardizaciju Srbije, za vas je interesna grupa Republička agencija za prostorno planiranje, Zavod za zaštitu prirode, Saobraćajni fakultet, Mašinski fakultet, Građevinski fakultet. To su za vas interesne grupe. To piše ovde, to su interesne grupe u Predlogu zakona koji ste dobili. To što se taj termin kod vas, kao što sam rekla, drugačije tumači razumem. Dakle, to je jedna stvar. Druga stvar, sva pitanja ćete dobiti, mi ćemo odgovoriti na vaše amandmane. Što se tiče markiranja goriva, bilo bi sjajno da je Demokratska stranka ili već, više ne znam, kako god, u tom trenutku jedinstvena Demokratska stranka, donela i učinila nešto po pitanju markiranja goriva, jer hvala Bogu, da to imamo, jer je to smanjilo sivu ekonomiju i donelo u budžet 40 miliona evra. To je doprinos markiranja goriva i urađeno je po svim, znači po javnom tenderu, onako kako to dolikuje i kako to treba. Prema tome i u pisanoj informaciji ćete dobiti informaciju o tome, kao i što je državni revizor uradio reviziju rada ministarstva, naročito, upravo u tako velikim nabavkama kao što je markiranje goriva. Znači, 40 miliona evra je ušlo u budžet Srbije zahvaljujući markiranju goriva prvi put urađenim, a inače obaveze koje je imala Srbija još pre pet godina da uradi, pa to ni jedna prethodna Vlada nije uradila. Samo toliko. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.)
Gospodine Đurišiću po kom osnovu? (Marko Đurišić, s mesta: Na osnovu izlaganja ministarke. Polemisala je sa mojim govorom.) Polemisala je sa vašim govorom? Odgovorila je na pitanja koja ste postavili kao narodni poslanik. (Marko Đurišić, s mesta: Pogrešno me je interpretirala.) Pogrešno vas je interpretirala? Hajde, hajde.
Hvala vam gospodine predsedavajući. Nisam ja nazvao državne organe, Ministarstvo pravde, privrede, trgovine, turizma, Direkciju za Železnice, Skijališta Srbije, sve ovo što ste nabrojali interesnim grupama. Vi ste napisali da su to interesne grupe, vi. Znači, tako stoji - interesne grupe i onda ste naveli državne ograne. Vi ste rekli da su državni organi, ministarstva, javna preduzeća interesne grupe, ne ja. Ja sam samo pročitao ono što ovde piše. Znači, ništa ja nisam ni izmislio, ni interpretirao i ja sam nešto nekako nazvao, nego ste to uradili vi. Ja vam samo skrećem pažnju da vodite računa kakve zakone šaljete u parlament i šta u njima piše i u zakonima i u obrazloženju zakona, i u ovom delu koji je obavezan o analizi efekata zakona. Mi poslanici sve to čitamo i kada nađemo nešto ovako, onda na to reagujemo. Nemojte da se ljutite na nas, nego vodite vi računa kao nadležni ministar koji je došao da predstavi ove zakone šta piše u svim ovim papirima. Ništa ja nisam interpretirao, nikoga ja nisam nazvao, nisam ja nazvao državne organe interesnim grupama nego vi. Pošto ste govorili i o lobiranju, ja se slažem sa vama da je nama kao državi potreban i zakon o lobiranju koji bi onda možda razrešio neke probleme i neke stvari koje se dešavaju u društvu pa se ne zna ko na koji način ostvaruje uticaj i da li je on u interesu građana ili u interesu određene grupe ljudi ili interesne neke grupe, kako god to nazvali, ali bi sigurno obezbedio veću transparentnost i čim takav neki zakon bude pripreman mi smo spremni da učestvujemo i da pomognemo. Tako da nemojte da meni govorite i stavljate u usta nešto što sam ja samo pročitao iz obrazloženja zakona. Hvala.
Vreme, gospodine Đurišiću. Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović.
Da ne bude zabune, kod prvog vašeg govora rekli ste i imali ste negativnu konotaciju na reči – interesna grupa. Dakle, ona nije bila pozitivna, a mi smo je ovde stavili upravo onako kakvi mi i jesmo, pozitivni, iskreni i pošteni. Da, interesne grupe – Ministarstvo pravde, privrede i sve ostale institucije. A vi ste govoreći o interesnim grupama, govorili o nečemu sasvim drugom i razumem vas potpuno imajući u vidu način kako ste funkcionisali prethodnih 10 godina i meni je potpuno logično da su za vas interesne grupe u negativnoj konotaciji. Samo da to razjasnimo zašto sam to rekla.
Zahvaljujem. Zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 1. do 5. dnevnog reda. Sa ovim završavamo današnji rad i nastavljamo sutra u 10 časova.