Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Osmu sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 103 narodna poslanika, ali vas podsećam istovremeno da je potrebna većina od ukupnog broja narodnih poslanika, da to čini kvorum za rad, zato vas pozivam da ubacite kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 130 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Da, reč ima Milija Miletić.
Zahvaljujem se, predsedniče Skupštine. Uvažene kolege poslanici, građani Srbije, ja ću postaviti pitanje koje se tiče svih nas, koje se tiče svakog našeg građanina koji živi na teritoriji Republike Srbije, a to je status vojnika po ugovoru, odnosno profesionalnih vojnika koji služe i rade u našoj vojsci. Svi mi znamo da su naši seljaci branili i hranili našu zemlju, branili i hranili naš narod i uvek su bili na braniku otadžbine kada je bilo najteže. Veliki broj naših ljudi koji žive na selu, koji žive u gradu su još davne devedeset i neke godine su pošli putem da budu vojnici po ugovoru, odnosno profesionalni vojnici. Sada na teritoriji Srbije imamo dovoljno takvih ljudi koji su spremni u svakom trenutku da rade i da zaštite svakog našeg građanina, pa gde on da živi, da li u Svrljigu, Nišu, da li u Tutinu, Sjenici, da li u Subotici, Prijepolju, nije bitno, bitno je da su spremni na svakom mestu i u svakom trenutku da rade i da štite svakog građanina. Kada su požari, kada su poplave, kada je najteže tu je naša vojska, tu su naši i oficiri i podoficiri i ti ljudi, vojnici po ugovoru ili profesionalni vojnici. E, sada oni su, što se tiče opreme i svega ostalog, sada je mnogo bolja situacija nego što je bila ranije, mnogo su bolje opremljeni i imaju bolje uslove, imaju bolju tehniku i ono sve što je potrebno oni to zaslužuju. Ali, mislim da ima određenih stvari za njih koje su bitne zato što je još kada su počinjali vojnici po ugovoru, ja imam neke informacije da 1992. i 1993. godine, ima ljudi koji tamo rade, do tri godine ugovore potpisuju, posle toga se ponovo obnavlja ugovor, neki od vojnika koji rade taj posao su veoma aktivni i normalno svake tri godine obnavljaju, tu su sada neki od njih napravili i preko 28, 29 godina radnog staža. Problem, pošto blizu 30 godina, odnosno 2022. godine biće 30 godina kako su krenuli da rade, njihov status budućih penzionera, pošto znamo da sa određenim brojem godina kada je staž beneficiran, znači kod njih je staž beneficiran, imaju 3 meseca na godinu dana staža, da li će oni imati mogućnost da odu u penziju? To je pitanje da ti ljudi sutra mogu mirno, zato što su služili, ratovali, branili našu zemlju, da mogu mirno kao i ostali koji su radili u vojsci, policiji da i oni odu sigurno u penziju. To je jedno pitanje. Drugo pitanje za njih jeste nerešen problem stambenog pitanja. Ti ljudi koji su oficiri, odnosno podoficiri i vojnici po ugovoru nemaju mogućnost da koriste kredite za rešavanje stambenog pitanja zbog toga što nisu u stalnom radnom odnosu. To je jedna veoma teška stvar, jer oni žele da reše svoje stambeno pitanje. To nikako ne mogu uraditi. Velika stvar za sve njih jeste to što svaki od njih je čovek koji se svakog trenutka spreman da radi i da se bori za našu zemlju i oni isto imaju potrebe da imaju pravo da kada budu na terenu, da se njima obezbedi taj odvojeni život. Mislim da se njima za to treba da ti mogućnost i da na to imaju pravo. Još jednom, drage moje kolege, ovo je pitanje nadležnom Ministarstvu odbrane, da li će se imati mogućnost da se tim našim vojnicima koji su po ugovoru, odnosno profesionalnim vojnicima obezbede isti uslovi da oni mogu imati pravo sutra kao i svi ostali da rade 20, 25, 30 godina sa stažom koji je beneficiran, da odu u penziju, a ne sutra kada im se završi taj staž, da oni nemaju pravo na penziju nego treba negde da se zaposle, a oni su 30 godina radili i služili svojoj otadžbini. To je jedno. Druga stvar jeste rešavanje stambenog pitanja i to su elementarne stvari za njihov rad. Veliki broj naših vojnika po ugovoru su ovih prethodnih godina zbog situacije i potrebe, recimo, tu je najveći problem onih vojnika koji rade kao vozači, oni su prekinuli svoj radni odnos i otišli da rade za neka veća primanja. Zato, još jednom, ja imam veliko poverenje u našu državu, u našeg predsednika, zato što su svedoci da naša vojska ide pravim putem. Prethodnih godina je stvarno to krenulo mnogo bolje, od 2012. do 2014. godine, pa i posle toga, stvarno su uložena velika sredstva u našu vojsku, u našu tehniku, u naša oruđa, u naša oružja. Još jednom, moje pitanje jeste – da li ćemo imati mogućnost da u narednom periodu, u toku naredne godine se reši status tih naših vojnika po ugovoru, odnosno profesionalnih vojnika, zato što je to potreba i zbog naše zemlje i zbog svega ostalog, a i zbog njih samih? Još jednom, hvala i predsedniku Srbije, očekujemo današnjeg dana da će u Sočiju rešiti ono što se tiče nas, najbolje po našu zemlju Srbiju. Hvala svima i velika podrška predsedniku Srbije Aleksandru Vučiću da se izbori za sve ono što je potrebno za našu zemlju Srbiju, a i mi smo svi tu da zajedno sa njim radimo u interesu svih naših građana. Hvala još jednom.
Hvala. Reč ima Snežana Paunović.
Hvala, predsedniče. Poštovane kolege, danas je Međunarodni dan borbe protiv nasilja prema ženama i htela bih da tim povodom skrenem pažnju na ovaj planetarni problem. Prema najnovijim analizama Svetske zdravstvene organizacije, svaka treća žena na svetu u toku svog života doživi fizičko ili seksualno nasilje. To je preko 736 miliona žena. O drugim oblicima nasilja, kao što je psihičko ili ekonomsko, da i ne govorimo, jer mislim da i nemamo relevantne podatke. Da se izrazim medicinski, ovaj problem ima pandemijske razmere, ali ovu pandemiju torture, nažalost, izaziva sam čovek, a ne virus. Suštinsko je pitanje šta je to što u patrijarhatu, koji je dominantan oblik porodičnih i partnerskih odnosa, natera muškarce na različite oblike nasilja prema ženama? Borba protiv svih oblika nasilja prema ženama pretvorena je u brojna međunarodna dokumenta. Svaka država ima svoje nacionalne dokumente za iskorenjivanje ove društvene pošasti, čija je žrtva žena u svakom smislu te reči. Ona trpi, teško je fizički povređena ili psihički ranjiva osoba. Ona često o tome ćuti i nezaštićena je. Pri tome, ona nema rešenja. Ona trpi nasilnika, verovatno i sve vreme nadajući se, studije govore, da se to neće ponoviti i boji se da će joj oduzeti ili povrediti decu, a pri tom konstantno ima i osećaj krivice jer se boji osude javnosti. Njen život je često upropašćen i najbrutalniji ishod takvog nasilja jesu ubistva. Statistika u Srbiji u prethodnih 10 godina govori da je od strane partnera ubijeno 340 žena. Protekle godine su ubijene 22, a za prvih šest meseci ove godine 11. Istina je da smo kao država i društvo uradili mnogo u borbi protiv ove pošasti, ali mi se čini da još ima posla. Mnogo je dece ostalo bez svojih majki, mnoge su žene postale invalidi i kao posledica toga danas nisu radno funkcionalne. Prosto, moramo i obaveza je naša da danas skrenemo pažnju na ovaj civilizacijski problem, sa ove govornice da apelujemo na sve relevantne institucije, uključujući i nas same, da se osvrnemo još jednom i vidimo postoji li nešto što još možemo da uradimo. Najčešće zlostavljena žena postaje i socijalno neobezbeđena, bez posla i krova nad glavom i potrebna joj je i socijalna i psihološka podrška države i društva. Činjenica je i da su dobre zakone često umeli da zloupotrebe u ovom smislu, ali se tim problemom danas svakako neću baviti. Postavila bih pitanje Vladi koje se tiče takođe još jedne ranjive kategorije naših građana, a to su lica sa invaliditetom. Konkretno skrećem pažnju na problem zapošljavanja invalida i pružanja šanse da budu korisni članovi i svojih porodica i društva, jer zaslužuju da se njihovo dostojanstvo i njihova ljudska prava poštuju. Ovaj problem je takođe prepoznat na međunarodnom nivou, a Srbija je još 2009. godine donela Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju invalida kako bi se problem zapošljavanja invalida ublažio. Do početka ovog veka imali smo u mnogim fabrikama posebne radionice u kojima su radili invalidi ili su takve radionice bile samostalni privredni subjekti koji su uspešno privređivali. Danas imamo zakonske obaveze privrednih subjekata da zapošljavaju invalide, bilo da su u pitanju ratni, vojni ili civilni invalidi, mirnodobski invalidi ili invalidi kojima je izvršena procena preostale radne sposobnosti, jer mnogi invalidi su radno sposobni uprkos nekom obliku invaliditeta, ali ne mogu da rade u redovnim radnim okolnostima. Preduzeća, uprkos zakonskoj obavezi, nerado danas zapošljavaju invalide, čak praksa pokazuje da su spremniji da plate kaznu za nepoštovanje zakona nego da zaposle invalida, što govori o potrebi mnogo snažnije negde društvene akcije na rešavanju ovog problema. Među invalidima su i profesori, i inženjeri, i radnici, i umetnici, i sportisti. Podsetiću da su nam naši paraolimpijci ovog leta sa Paraolimpijskih igara doneli šest medalja, od čega dva zlata. Osobe sa invaliditetom u Srbiji, a procenjuje se da ih je negde oko 700 hiljada, zaslužuju još veću pažnju države i u segmentu socijalne zaštite i u segmentu zapošljavanja onih sa očuvanim radnim potencijalom. Mnoga invalidska udruženja okupljaju invalide i bore se za njihova prava, ali država je ta koja sistemski mora da rešava njihov položaj. Posebno se mora obratiti pažnja na decu sa trajnim invaliditetom. Da podsetim da je Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije 2011. godine, kada smo donosili novi Zakon o socijalnoj zaštiti, svojim amandmanima i zahvaljujući razumevanju tadašnjeg ministra Rasima Ljajića, izdejstvovala da roditelj koji brine o svom invalidnom detetu 15 godina ima pravo na posebnu novčanu naknadu u vidu doživotnog mesečnog primanja u visini najniže penzije u osiguranju zaposlenih, koju počinje da koristi kada navrši uslov za penziju. Naš tadašnji zahtev, istina, bio je da roditelj ovu naknadu koristi odmah, ako se pet godina brine o svom invalidnom detetu. Moje pitanje, dakle, glasi – kada se očekuje donošenje dugo najavljivanog zakona o socijalnim preduzećima, koji treba da adekvatnije reši pitanje zapošljavanja lica sa invaliditetom, ranjivih grupa i žrtava nasilja? Mogu li se prema preduzećima koja ne poštuju Zakon o zapošljavanju invalida preduzimati mere koje će obezbediti poštovanje zakona? Treće, može li država da obezbedi određene uslove za plasman proizvoda koje invalidi stvaraju u okviru svojih porodica ili udruženja? Na primer, da država obezbedi u svakom većem gradu prostor ili prodavnicu gde bi se prodavali njihovi proizvodi oslobođeni potpuno od svih poreza. Hvala vam na toleranciji kada je vreme u pitanju.
Zahvaljujem. Reč ima Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažene kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, meni je u potpunosti jasno da mi u Srbiji danas imamo dve vrste politike, jednu politiku za Srbiju i jednu politiku protiv Srbije. Sreća je što je ova politika protiv Srbije politika manjine u Srbiji, politika onih koji se bore za ivicu cenzusa, a to je politika Dragana Đilasa i Dragana Šolaka. Ali, ne mogu da shvatim ne reagovanje pojedinih institucija Poverenika i Zaštitnika građana i svih drugih nevladinih organizacija i drugih državnih institucija kada je u pitanju govor mržnje na ulicama Beograda. Mi smo svedoci da ovih dana imamo poziv na linč, poziv na neizlazak na izbore, poziv za blokiranje Srbije, poziv za blokiranje autoputeva, poziv za blokiranje svih institucija i pozive za upad u državne institucije. Dakle, to je politika Dragana Đilasa i Dragana Šolaka i s tim u vezi danas postavljam svoje prvo pitanje. Kako reaguju državne institucije na ovaj govor mržnje na ulicama Beograda, na ulicama Srbije i ovaj poziv za blokadu Srbije? Poziv za blokadu Srbije u trenucima dok se Aleksandar Vučić i Vlada Srbije bore za Srbiju, u trenucima kada se Aleksandar Vučić sprema da uputi pisma šefovima vlada i država povodom Kurtijeve najave da treba da se ujedine Albanija i Kosovo i Metohija u nezavisnu državu, i to u trenucima kada se naš predsednik sastaje sa predsednikom Rusije Vladimirom Putinom ne bi li i po pitanju teme gasa i energetika uradio najbolju stvar za Srbiju i njene građane. Drugo moje pitanje se tiče korupcionaških afera, jer jasno je da Draganu Đilasu, Mariniki Tepić koja se najavljuje da će biti sada i njihov lider na izbornoj listi i Vuk Jeremić i Šolak i svi njihovi saborci, Miroslav Aleksić, meni je jasno da njima smeta sve ono dobro što radi predsednik Vučić i Vlada Srbije. Jasno mi je da im smeta i vakcinacija i podsticaji za rađanje i pomoć porodicama i rešavanje gasne krize u jugoistočnoj Evropi i borba za srpske nacionalne interese i za Kosovo i Metohiju, ali mi nije jasno zbog čega nisu i procesuirani pojedinci poput Dragana Đilasa i zato tražim od nadležnih institucija da nam dostave sve nove informacije koje se tiču korupcionaških afera Dragana Đilasa. To u stvari više nisu ni afere, to je jedno činjenično stanje, jer znamo jasno da je čovek oteo od građana Srbije nekoliko stotina miliona evra, a sada sa delom tog novca želi, šta da radi, ne da menja vlast u Srbiji, nego da ruši Srbiju i da ruši vlast, što oni i javno govore na ulicama Beograda i putem svojih medija koje plaćaju i kontrolišu. Dakle, očekujemo jasnu reakciju državnih institucija, i to tražim baš na današnji dan kada je Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama, zato što upravo i Đilas i Šolak i njihovi saborci, oni su u više javnih nastupa podstakli nasilje nad ženama. Da ne govorim šta sve rade što se tiče nasilja nad porodicom Aleksandra Vučića i pretnje koje upućuju i deci i roditeljima i bratu našeg predsednika. Prema tome, očekujem jasnu reakciju državnih institucija, odgovore koje treba da dobijemo, a građanima Srbije želim da poručim – ne brinite, demokratija vlada u Srbiji, demokratija je volja naroda, volju naroda pokažite u aprilu, zato što je najvažnija volja naroda, a volja naroda je politika Aleksandra Vučića. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Milan Urošević. Pre nego što nastavimo, pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je Odluka Republičke izborne komisije o dodeli mandata narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Ameli Lukač Zoranić, izabranoj sa Izborne liste „Akademik Muamer Zukorlić – Samo pravo – Stranka pravde i pomirenja – Demokratska partija Makedonaca“. Na osnovu Odluke Republičke izborne komisije i Izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Ameli Lukač Zoranić. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i molim da se pripremi za polaganje zakletve. Poštovana narodna poslanice, molim vas da, saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupite polaganju zakletve i ponavljate tekst. (Predsednik čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI!" Molim narodnu poslanicu da potpiše tekst zakletve. Dozvolite mi da vam, u ime Skupštine i u svoje ime, čestitam na izboru i poželim uspešan rad u tekućem mandatnom periodu. Nastavljamo dalje. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Morim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje i saopštavam: ukupno – 137, za – 128, nije glasalo – devet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, utvrdila dnevni red Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, u celini. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Marija Obradović, ministar državne uprave i lokalne samouprave, Maja Mačužić Puzić, državni sekretar u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave, Saša Mogić, načelnik Odeljenja u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave i Milan Čuljković iz Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Pozivam predstavnicu predlagača ministarku Mariju Obradović da se obrati. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedniče Narodne skupštine. Poštovane narodne poslanice i narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, zadovoljstvo je što danas imam priliku da vam se obratim i obrazložim Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Značaj referenduma i narodne inicijative najbolje opisuje član 2. stav 1. Ustava Republike Srbije koji utvrđuje da suverenost potiče od građana koji je vrše referendumom, narodnom inicijativom i preko svojih slobodno izabranih predstavnika. Citirana odredba ukazuje da je Ustav pridao veliki značaj referendumu i narodnoj inicijativi, kao oblicima neposredne demokratije, odnosno ostvarivanja građanske suverenosti i da je to opredeljenje u punoj saglasnosti sa načelima Ustava i modernim demokratskim procesima u većini evropskih i drugih zemalja. S tim u vezi, Venecijanska komisija u svom Mišljenju o Ustavu Republike od marta 2007. godine preporučila je da radi primene člana 203. Ustava zakonodavac Srbije moraće da usvoji zakon o organizovanju ustavnog referenduma koji treba da bude u saglasnosti sa načelima iznetim u Kodeksu dobre prakse u oblasti referenduma. Važeći Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi donet je 1994. godine, minimalno je izmenjen 1998. godine i po nizu svojih rešenja je restriktivan, prevaziđen i neusaglašen sa Ustavom. U osnovi, taj zakon ne omogućava građanima da efikasno ostvaruju svoje pravo na učešće u vršenju vlasti putem referenduma i narodne inicijative. Zbog velikih nedostataka ovog zakona, referendum i narodna inicijativa su se retko koristili. Neke od ključnih odredbi važećeg zakona nisu u saglasnosti sa Ustavom, i to u oblasti referenduma - krug ovlašćenih predlagača sprovođenja referenduma, većina od ukupnog broja birača kao uslov za uspeh referenduma, nadležnost suda, itd. U oblasti narodne inicijative ključno je ograničenje neprimereno kratak rok od sedam dana za prikupljanje potpisa. Zakonska rešenja ne poznaju niti uređuju sve vrste referenduma koje poznaje Ustav. U njima se ne nalaze ni pravila koja su korespondentna sa promenama u izbornom zakonodavstvu, niti je obezbeđena adekvatna zaštita prava birača i potpisnika narodne inicijative. To je stanje, dakle, u aktuelnom Zakonu o referendumu. Donošenjem Ustava 2006. godine i Ustavnog zakona za njegovo sprovođenje utvrđena je obaveza da se svi zakoni usklade sa Ustavom do 31. decembra 2008. godine. Tek protokom ovog roka, Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu krajem 2009. godine i početkom 2010. godine priprema Nacrt zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Međutim, ovaj nacrt zakona nije bio usklađen sa Ustavom u pogledu postojanja cenzusa za uspeh referenduma, pa nije ni predložen Narodnoj skupštini na razmatranje i donošenje. Uzimajući u obzir sve prethodno rečeno, pristupilo se pripremi novog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi i u prethodnom periodu, krajem 2019. godine i polovinom ove godine, sprovedena su dva postupka javne rasprave, pribavljena brojna mišljenja i predlozi državnih organa i nevladinog sektora i sprovedena dva kruga konsultacija i pribavljenja mišljenja Venecijanske komisije. Na kraju ovog celog procesa, naše mišljenje o Predlogu zakona koji je pred vama je da se značajno i suštinski unapređuje postojeći pravni okvir za ostvarivanje prava na referendum i narodnu inicijativu. U prethodnom periodu pripreme Nacrta zakona jedno od najviše komentarisanih pitanja bilo je izostavljanje odredbe koje se odnose na cenzus ili kvorum za uspeh referenduma. Ovakva odredba postoji u važećem zakonu i predviđa uslov da je za uspeh referenduma potrebno da je na referendumu glasalo više od polovine upisanih birača. Ova odredba je primenjena prilikom poslednjeg održanog referenduma za potvrđivanje Ustava Republike Srbije 28. i 29. oktobra 2006. godine. Proglašenjem novog Ustava, ova odredba važećeg zakona se može smatrati neusklađenom sa članom 203. Ustava Republike Srbije, koji predviđa da je za potvrđivanje Ustava na referendumu odluka doneta ako je za nju glasala većina izašlih birača. Dakle, Ustav Republike Srbije na jasan način je uredio pitanje načina donošenja odluke o potvrđivanju Ustava na referendumu i nije predviđen uslov da je za uspeh referenduma potrebno da je izašla većina upisanih birača. U skladu sa ovim, ne bi bilo pravno održivo da se zahteva propisivanje ovog pravila ili ovog uslova za donošenje akata niže pravne snage od Ustava, kao što su zakoni i odluke pokrajinskih ili lokalnih organa vlasti, koji bi se donosili na referendumima. Značaj ostvarivanja suvereniteta građana putem referenduma i narodne inicijative ogleda se i u osnovnim odredbama predloga zakona ističući ulogu načela vladavine prava koje se odnosi na primenu pravnog poretka Republike Srbije, Ustavom zajamčenih ljudskih prava i sloboda, a naročito sloboda mišljenja i izražavanja, sloboda medija, sloboda kretanja, sloboda okupljanja, sloboda udruživanja i pravo na obaveštenost. Predlog zakona proširuje prava birača sa pravom izjašnjavanja na referendumu i učestvovanju u narodnoj inicijativi i interno raseljenim licima, prema utvrđenom boravištu i prepoznaje pravo birača koji se izjasne da će glasati u inostranstvu, odnosno prema izabranom mestu boravišta, kao i za glasanje na republičkim ili predsedničkim izborima. Uz potvrđivanje prava građana da se na referendumu slobodno izjašnjavaju i slobodno opredeljuju o svom učešću u narodnoj inicijativi, Predlog zakona utvrđuje da se građani na referendumu izjašnjavaju lično i tajnim glasanjem na glasačkim listićima, dok u narodnoj inicijativi građani učestvuju potpisivanjem odgovarajućeg predloga narodne inicijative. Da bi se osigurao legitimitet pokrenute narodne inicijative i učinio nespornim potreban broj potpisa, Predlog zakona je utvrdio obavezu da potpisi birača koji su se opredelili da podrže određenu narodnu inicijativu budu overeni kod ovlašćenih overivača i za to plati minimalna naknada od 40 dinara za overu potpisa. Kako bi se u najvećoj meri olakšalo prikupljanje potpisa za narodnu inicijativu, propisano je da se potpis može dati i elektronski, s tim što elektronski potpisi ne podležu overi potpisa, pa time ni plaćanju navedene naknade. Sva pitanja elektronske narodne inicijative biće posebno uređena aktom Vlade, odnosno uredbom, u roku od šest meseci od donošenja ovog zakona. Sada jedan detalj. U javnosti se pojavljuje kritika Predloga zakona zbog plaćanja 40 dinara za overu potpisa, postavljajući pitanje ko može da plati oko 10.000 evra za zakonodavnu narodnu inicijativu, neophodno je 30 hiljada potpisa, pa pomnožite sa 40 dinara, dobićete ovaj iznos, i da to onemogućava njeno sprovođenje. Prvo, zaboravlja se da elektronski dati potpisi ne podležu overavanju, pa ni plaćanju 40 dinara. Drugo, iznos od 40 dinara predstavlja minimalnu naknadu za angažovanje i izlazak na teren ovlašćenog overivača koji evidentira podatke o građaninu koji podržava narodnu inicijativu, ali i overava dati potpis i izdaje uverenje, odnosno potvrdu za overeni potpis. Treće, u ovoj kritici računa se da neki pojedinaca treba da ima deset hiljada evra da bi realizovao narodnu inicijativu što ukazuje na nameru da neko možda kupi za deset hiljada evra podršku za svoj predlog u narodnoj inicijativi. Uz ovako iskrivljeno shvatanje narodne inicijative, zaista ne treba niko da bude u mogućnosti da kupuje podršku građana za svoj predlog, već da su građani uvereni i da iskreno žele da podrže predlog narodne inicijative i da procene da li takav predlog vredi, uslovno rečeno, 40 dinara da bi se platila overa potpisa. Iskreno, svako od nas ako se zapita, ako stojim iza ideje i hoću da dam svoj potpis, danas 40 dinara ne može biti nešto što će vas zaustaviti. Tako da sve priče o vrednosti prikupljanja potpisa za narodnu inicijativu padaju u vodu, ali pričaćemo u toko današnjeg dana o raznim lažima koje se serviraju građanima kako bi bili dovedeni u zabludu kada je Zakon o referendumu u pitanju. Dakle, referendum se raspisuje za neposredno izjašnjavanje građana o pitanjima koja su određena Ustavom, zakonom i statutom autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave. Takođe, referendum se može raspisati i o pitanjima iz nadležnosti Narodne skupštine, pokrajinske ili lokalne skupštine, kada to skupština odluči po sopstvenoj inicijativi ili na zahtev koji podnese određeni broj birača. Predlogom zakona predviđene su sve vrste referenduma. Referendum može biti republički, pokrajinski i lokalni, prema nivou vlasti čija skupština raspisuje referendum. Prema teritoriji na kojoj se sprovodi referendum, može biti na celoj ili na delu teritorije. Prema načinu raspisivanja, referendum može da bude obavezan u slučajevima unapred utvrđenim Ustavom, zakonom ili statutom autonomne pokrajine, opštine ili grada ili fakultativni, na zahteve većine poslanike, odnosno odbornika ili na zahtev određenog broja građana. Prema trenutku u kome se raspisuje referendum, može da bude prethodni, radi prethodnog izjašnjavanja o nekom aktu ili o pitanju, ili naknadni, gde se izjašnjavamo i potvrđujemo doneti akt. Prema vrsti akta koji je predmet izjašnjavanja građana, referendum može biti ustavotvorni, zakonodavni ili upravni. Takođe, referendum može da bude i savetodavnog karaktera radi pribavljanja mišljenja građana o odluci koja treba da bude doneta i odluka doneta na savetodavnom referendumu nije obavezujuća. Rokovi za donošenje odluke Skupštine o raspisivanju referenduma su Predlogom zakona utvrđene u odnosu na to da li se na referendumu građani izjašnjavaju o potvrđivanju akta, kada je obaveza Skupštine da raspiše referendum na istoj sednici na kojoj je usvojen akt, ili u slučaju prethodnog referenduma, kada je obaveza Skupštine da raspiše referendum na istoj sednici, odnosno najkasnije u roku od 30 dana od dana utvrđivanja Predloga odluke. Takođe su uređeni i rokovi za održavanje referenduma, i to najranije 45 dana, a najkasnije 60 dana od dana raspisivanja referenduma. Referendum o promeni Ustava se može održati najranije 45 dana od dana raspisivanja referenduma, a najkasnije 60 dana od dana usvajanja akta o promeni Ustava. Propisana je i sadržina odluke o raspisivanje referenduma. Jedna od novina koje uvodi Predlog zakona je i stav Skupštine – u slučaju kada Skupština raspiše referendum na zahtev birača ona može istovremeno da utvrdi svoj stav o pitanju o kojem se odlučuje na referendumu i da upozna građane sa svojim stavom na zvaničnoj veb prezentaciji Skupštine i putem medija radi informisanja građana. Predlogom zakona su propisani organi za sprovođenje referenduma, i to nadležna izborna komisija i glasački odbor. Nadležna komisija za sprovođenje republičkog referenduma je Republička izborna komisija. Za sprovođenje pokrajinskog referenduma je Pokrajinska izborna komisija, a za sprovođenje referenduma u jedinici lokalne samouprave Gradska, odnosno Opštinska izborna komisija. U slučaju kada se referendum sprovodi na teritoriji ili na delu teritorije Republike ili AP izborna komisija jedinice lokalne samouprave ima ulogu potkomisije. Uređena je situacija kada u nekoj od jedinica lokalne samouprave nije obrazovana izborna komisija da bi mogla da postupa kao potkomisija i u tom slučaju, a za potrebe sprovođenja republičkog, odnosno pokrajinskog referenduma Republička izborna komisija, odnosno Pokrajinska izborna komisija obrazuje potkomisiju. Pravo da odredi svoje predstavnike, člana i zamenika člana u organe za sprovođenje referenduma ima i podnosilac zahteva na osnovu kojeg je doneta odluka o raspisivanju referenduma. Glasački odbor za sprovođenje referenduma ima predsednika, zamenika predsednika i četiri člana sa svojim zamenicima, dok glasački odbor u inostranstvu i u zavodima za izvršenje krivičnih sankcija ima predsednika i dva člana sa zamenicima. Sastav glasačkog odbora, osim za glasanje u inostranstvu i u zavodima za krivične sankcije, imenuje se na predlog poslaničkih, odnosno odborničkih grupa uz obavezu da se vodi računa o srazmernoj zastupljenosti predstavnika vlasti i opozicije, odnosno poslaničkih i odborničkih grupa u Skupštini. Srazmerna zastupljenost obezbeđuje se u odnosu na ukupan broj mesta članova svih glasačkih odbora na teritoriji za koju se raspisuje referendum. Predlogom zakona su uređeni rokovi za predlaganje članova glasačkih odbora, kao i eventualna njihova zamena. Javnost, to je vrlo važno, u pogledu prava na posmatranje rada organa za sprovođenje referenduma je uređena shodno propisima za izbor narodnih poslanika, uz dopunu da ovo pravo može da ostvari i organizator referendumske kampanje. Pored prethodno spomenutog stava Skupštine, po kome Skupština može da utvrdi za referendum na zahtev građana, skrenula bih pažnju na još jednu novinu, a odnosi se na meru da se zakonski uredi objektivno obaveštavanje građana o referendumu. To je vrlo važno, imajući u vidu i sinoćne proteste građana da neko pokušava nešto da sakrije ili da postoji neka namera koja nije vidljiva na prvi pogled. Dakle, Predlogom zakona se uređuje obaveza nadležne izborne komisije da u roku od 20 dana od dana raspisivanja referenduma usvoji akt kojim se građanima pružaju objektivne informacije o pitanju, odnosno aktu o kome se odlučuje na referendumu. Takođe, izborna komisija je u obavezi da taj akt objavi i u medijima i dostavi građanima na adresu prebivališta. Svrha ovog akta izborne komisije je da obaveštenje o referendumu treba verno i u jednakoj meri da odražava stavove strana koje se zalažu za različite odgovore na referendumsko pitanje. Dakle, u informaciji koje šaljete potencijalnim biračima na mesto prebivališta treba da stoji i informacije za i protiv pitanja, odnosno teme na referendumu. Svaki birač će tako imati jasnu sliku o predstojećem referendumu. Značajan deo Predloga zakona su odredbe koje na konkretan i jasan način uređuju referendumsku kampanju. Očekujem da upravo referendumska kampanja na nekim sledećem referendumu bude ključna za rezultate referenduma. To je ona sloboda koja je ovoga puta data, a nismo imali tu mogućnost ranije. Referendumska kampanja traje od raspisivanja referenduma do dana održavanja referenduma. Nju mogu da organizuju pravna lica i grupe građana. Takođe je taksativno nabrajano koji organi, domaća i strana, pravna i fizička lica ne mogu da budu organizatori referendumske kampanje. U pogledu izvora finansijskih sredstava za finansiranje referendumske kampanje Predlogom zakona je utvrđeno da se mogu koristiti sopstvena sredstva, kao i da se mogu prikupljati sredstva iz drugih privatnih izvora, osim izvora sredstava onih pravnih i fizičkih lica koji ne mogu biti organizatori referendumske kampanje. Za prikupljanje i korišćenje sredstava primenjuju se pravila Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, organizator referendumske kapanje je obavezan da odredi ovlašćeno lice za raspolaganje sredstvima na posebno otvorenom računu za referendumsku kampanju i da u roku od tri dana od otvaranja računa dostavi podatke ovlašćenom licu, Agenciji za sprečavanje korupcije. Utvrđena je i obaveza organizatora referendumske kampanje da Agenciji dostavi izveštaj o troškovima kampanje kako bi Agencija vršila kontrolu izveštaja. Značajno je da se napomene da je zabranjeno pružanje usluga oglašavanja u referendumskoj kampanji pravnim licima i grupama građana koje nisu prijavljene kao organizatori referendumske kampanje, i kao takve objavljene na veb prezentaciji Agencije. Predlogom zakona je posebno uređen postupak koji sprovodi Skupština prilikom podnošenja zahteva birača za raspisivanje referenduma ostvarivanjem narodne inicijative. Zajedničko za zahteve podnete republičkoj, pokrajinskoj i lokalnoj skupštini je da se u roku od 30 dana od podnošenja narodne inicijative prvo utvrđuje da li je lista potpisnika narodne inicijative sačinjena u skladu sa ovim zakonom i da li je prikupljen dovoljan broj potpisa. Proveru liste potpisnika vrši nadležna izborna komisija. Proveru liste potpisnika sa biračkim spiskom vrši Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave koje je nadležno za vođenje jedinstvenog biračkog spiska, za zahtev koji je podnet republičkoj ili pokrajinskoj skupštini, a organ uprave, opštine ili grada za listu potpisnika koja je podneta lokalnoj skupštini. Takođe, nadležni odbor Narodne skupštine, odnosno pokrajinske ili lokalna skupština utvrđuje da li je zahtev za raspisivanje referenduma podnet od strane ovlašćenog predlagača i u propisanom obliku, kao i to da li predmet spada u nadležnost Skupštine i da li se odnosi na pitanja koja ne mogu biti predmet referenduma. Ukoliko se utvrde nedostaci u oba navedena postupka inicijativnom odboru, odnosno podnosiocu zahteva se određuje rok za otklanjanje tih nedostataka koji ne može biti kraći od 15 dana. Ako se u određenom roku ne otklone utvrđeni nedostaci Skupština će doneti rešenje o odbacivanju zahteva narodne inicijative. U slučaju da Skupština odbaci zahtev za raspisivanje referenduma podnosilac zahteva može podneti tužbu Upravnom sudu u roku od 15. dana. Predlogom zakona utvrđeni su rokovi za odlučivanje Skupštine o predlogu sadržanom u pokrenutoj narodnoj inicijativi, Narodna Skupština je dužna da odluči na prvoj narodnoj sednici u redovnom zasedanju, a najkasnije u roku od šest meseci od dana pokretanja narodne inicijative, a Skupština AP, odnosno jedinice lokalne samouprave dužna je da odluči na prvoj narednoj sednici, odnosno najkasnije u roku od 90 dana od dana pokretanja narodne inicijative. Ako Skupština odbaci zahtev za raspisivanje referenduma na zahtev birača, podnosilac zahteva može podneti tužbu Upravnom sudu u roku od 15 dana od prijema rešenja Skupštine. Kada Skupština odluči da ne prihvati predlog sadržan u narodnoj inicijativi, dužna je da obrazloženu odluku o tome dostavi inicijativnom odboru i objavi na svojoj veb prezentaciji u roku od sedam dana od dana donošenja odluke. Pre donošenja odluke o raspisivanju referenduma, odbor Narodne skupštine nadležan za ustavna pitanja, odnosno nadležno radno telo pokrajinske ili lokalne skupštine dužan je da pribavi pozitivno mišljenje nadležne komisije o predlogu referendumskog pitanja sa ponuđenim odgovorima. Rok za dostavljanje mišljenja je sedam dana, a protokom tog roka se smatra da je dato pozitivno mišljenje. U odnosu na glasanje na referendumu primenjuju se uobičajena pravila za sprovođenje izbora za narodne poslanike, uz specifičnost sadržaja glasačkog listića koji sadrži pitanje o kome građani treba da se izjasne. Reči „za“ i „protiv“, odnosno „da“ i „ne“, kao i uređivanje posebne situacije u kojoj usled elementarne nepogode, epidemije ili drugih razloga glasanje na pojedinim glasačkim mestima ne može da se sprovede, a da se time ne ugroze bezbednost i zdravlje glasača. U takvoj situaciji nadležna izborna komisija na osnovu mišljenja nadležnih državnih propisuje posebna pravila po kojima se formiraju glasački odbori, vrši primopredaja glasačkog materijala i sprovodi glasanje na tim glasačkim mestima. Kako bi se osigurala zakonitost u postupku sprovođenja referenduma, u takvoj situaciji predlogom zakona su utvrđena ograničenja za odstupanje od pravila propisanih za izbor narodnih poslanika. Kada se završi glasanje na referendumu glasački odbor utvrđuje rezultate glasanja na samom glasačkom mestu. Sačinjava zapisnik, dostavlja ga zajedno sa ostalim materijalima izbornoj komisiji jedinice lokalne samouprave, odnosno podkomisiji u roku od 12 sati od zatvaranja glasačkog mesta. Kada postupa kao podkomisija, izborna komisija lokalne samouprave utvrđuje rezultate glasanja sa svih glasačkih mesta sa svoje teritorije u roku od 48 sati od zatvaranja glasačkih mesta i dostavlja ih nadležnoj komisiji u roku od 24 sata. Ukupni rezultati referenduma utvrđuju se u roku od 48 sati od kada je nadležna komisija dobila sve rezultate glasanja, koje utvrđuju potkomisije, odnosno glasački odbori za referendum u jedinici lokalne samouprave. Ovo je takođe zanimljiv momenat. Nakon sprovedenog izjašnjavanja građana na referendumu, predlog zakona posebno uređuje postupanje Skupštine ili mogućnost ponavljanja referenduma. Skupština ne može da donese akt suprotan aktu, odnosno pitanju koje je potvrđeno na referendumu ili menjati njegovu suštini pre isteka dve godine od dana održavanja referenduma, uz obavezu sprovođenja savetodavnog referenduma o tom aktu ili pitanju. Ako su građani na referendumu doneli odluku protiv potvrđivanja akta, odnosno pitanja koje je bilo predmet izjašnjavanja, o tome se ne može ponovo odlučivati na referendumu u roku kraćem od godinu dana od dana održavanja referenduma. Odluka doneta na referendumu je obavezna, osim u slučaju sprovođenja savetodavnog referenduma. Narodnom inicijativom građani daju predloge koji se odnose na akte koji su u nadležnosti republičke, pokrajinske, ili lokalne skupštine. Narodna inicijativa može se podneti u dva oblika: kao opšta inicijativa u kojoj se ne predlaže određeni akt, već stav u kome se jasno vide pravci promena nekog akta, odnosno rešavanje određenog pitanja koje se predlaže ili kao konkretizovana inicijativa u kojoj se predlaže pravni akt sa obrazloženjem. Kada se radi o opštoj inicijativi i građani su se na referendumu prethodno izjasnili o određenom pitanju, odnosno izjasnili na referendumu za izmenu ili ukidanja akta koji je donela Skupština, Skupština je dužna da pripremi odgovarajući akt i odluči u roku od 120 dana od dana održavanja referenduma. Narodnu inicijativu ostvaruje inicijativni odbor od najmanje tri birača. Inicijativni odbor formuliše predlog narodne inicijative i podnosi Skupštini, koja je nadležna za donošenje određenog akta ili da uredi određeno pitanje. Nakon podnošenja predloga, predsednik Skupštine sprovodi verifikacioni postupak. Verifikacioni postupak podrazumeva utvrđivanje da li se predlog narodne inicijative odnosi na pitanja o kojima se ne može raspisati referendum, da li je predlog podnet u jednom od prethodno pomenutih oblika narodne inicijative, da li je predlog podneo inicijativni odbor obrazovan u skladu sa ovim zakonom i da li je predmet referenduma u nadležnosti Skupštine. Ukoliko se utvrde nedostaci u dostavljenom predlogu, predsednik Skupštine određuje rok od 15 dana inicijativnom odboru za otklanjanje nedostataka. Ako inicijativni odbor ostane pri podnetom predlogu, predsednik Skupštine je dužan da taj predlog uvrsti u predlog dnevnog reda prve naredne sednice Skupštine i o tome obavesti inicijativni odbor. Skupština može da odluči da verifikuje ili da odbaci podneti predlog, a inicijativni odbor može da podnese tužbu upravnom sudu u roku od 30 dana od donošenja odluke Skupštine kojom odbacuje predlog. Kada dobije obaveštenje o verifikaciji predloga, inicijativni odbor može da počne sa prikupljanjem potpisa i utvrđeni rok od 90 dana u kome inicijativni odbor treba da okonča prikupljanje potpisa i podnese listu potpisnika Skupštini. U odnosu na mesta prikupljanja potpisa, Predlog zakona ne sadrži obavezu inicijativnog odbora da prijavljuje, kao što je to bio slučaj do sada, Ministarstvu unutrašnjih poslova lokacije prikupljanja potpisa, ali je u obavezi da ne ometa u značajnoj meri njihovo uobičajeno korišćenje i ne krši propise o javnom redu. Prikupljanje potpisa može se realizovati i prikupljanjem elektronskih potpisa, s tim što je mesto prikupljanja elektronskih potpisa internet adresa na portalu eUprave za određenu narodnu incijativu. Predlogom zakona su utvrđeni podaci građana koji se prikupljaju za ostvarivanje narodne inicijative, kao i zaštita podataka o ličnosti. U periodu prikupljanja potpisa inicijativni odbor može da vodi kampanju za narodnu inicijativu i da poziva građane da se priključe toj inicijativi uz primenu pravila koja su predviđena za referendumsku kampanju. U pogledu zaštite prava koje Predlog zakona uređuje, a koja nisu prethodno pomenute, uređeno je pravo podnošenja prigovora nadležnoj izbornoj komisiji i odlučivanje po prigovorima u postupku sprovođenja referenduma. Građanin može da podnese prigovor u roku od 48 sati od zatvaranja glasačkog mesta ako ga je glasački odbor neosnovano sprečio da glasa ili mu je na glasačkom mestu povređeno pravo na slobodno i tajno glasanje. Ovlašćeni predlagač i svaki poslanik, odnosno odbornik, u zavisnosti od teritorije za koju je raspisan referendum, ima pravo da u roku od 48 sati od trenutka kada je doneta odluka, odnosno izvršena radnja ili učinjen propust nadležne komisije glasačkog odbora ili podkomisije, podnose prigovor nadležnoj komisiji ako smatra da su time učinjene nepravilnosti u sprovođenju referenduma. Ovo pravo ima i ovlašćeni predlagač promene Ustava ako se sprovodi referendum za promenu Ustava. Rok za odluku nadležne komisije o prigovoru je 96 sati od podnošenja prigovora. Protiv rešenja nadležne komisije, donetog po prigovoru, podnosilac prigovora može da podnese žalbu Upravnom sudu u roku od 96 sati od prijema tog rešenja i Upravni sud, takođe, u tom roku od 96 sati rešava po žalbi od prijema žalbe sa spisima. Ovim predlogom zakona su propisane i prekršajne kazne za organizatore referendumske kampanje i za davaoce finansijskih sredstava. Takođe treba da naglasimo da će prvi naredni republički referendum koji bude sprovođen po odredbama ovog zakona sprovesti Republička izborna komisija koja je imenovana u skladu sa odredbama zakona kojim se uređuje izbor narodnih poslanika i čiji sastav će biti proširen, to je novina, za još šest članova i zamenika članova, imenovanih od strane Narodne skupštine na predlog predsednika Narodne skupštine iz reda stručnjaka za izborno pravo i izborni proces. Takođe, prvi naredni republički referendum sprovešće glasački odbori u čiji stalni sastav, utvrđen ovim zakonom, ulaze još po jedan član i zamenik člana imenovani od strane Republičke izborne komisije na predlog predsednika Narodne skupštine. Hvala vam na ova 32 minuta ovakve pažnje, jer sam dosta detalja iznela. Na osnovu svega rečenog o Predlogu zakona o referendumu i narodnoj inicijativi, naše mišljenje, mišljenje predlagača je da odavno nismo imali bolji zakonom kojim se možemo pohvaliti i u regionu, ali u svetu. Ovo je posebno značajno, jer ovaj zakon uređuje dva važna mehanizma za ostvarivanje suvereniteta građana putem neposredne demokratije. Nadamo se da će kvalitet i značaj ovog zakona prepoznati i narodni poslanici i u Danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. I eto da ponovim još jednom, u ovih 32 minuta sam zaista iskoristila da iznesem mnogo detalja, iskreno i nekih tehničkih detalja, koje će možda zanimati samo one koji učestvuju u samom procesu sprovođenja referenduma, ali je važno kada se nalazimo u ovoj fazi, gde određene grupe aktivista žele da zbune većinu ljudi u Srbiji, da ovaj referendum ima neku drugu nameru, da se možda odnosi na Rio Tinto ili na Kosovo ili da time želimo da rešavamo neka druga pitanja, to je da kažem, najblaže moguće neistina. Ali, trebalo bi možda odgovoriti grubljim rečima, jer ovaj način zbunjivanja građana Srbije, da ovako dobar Zakon o referendumu, koji je pohvalila Venecijanska komisija i koja je u više navrata sa nama radila da stignemo do ovako uređenog predloga zakona, kada su evropske institucije i evropski eksperti za ovu vrstu narodnih inicijativa i referenduma potvrdili da je ova forma zakona nešto što nosi izuzetno pozitivno mišljenje sa sobom, u tom trenutku nama ostaje da neprestano objašnjavamo građanima Srbije koliko smo uložili truda, koliko smo, više nego ikada, otvorili vrata za suverenitet, kako će građanski aktivizam mnogo lakše nego ikada do sada, moći da se pretoči u zakonsku inicijativu, kako cenzus o kojem se Venecijanska komisija, o ukidanju cenzusa, izjasnila kao nešto što je izuzetno pozitivno, jer je dosadašnji cenzus, dakle većina od broja upisanih birača bilo nešto što je bila smetnja da bi se realizovali referendumi. Zato su često apstinenti kažnjavali one ljude koji su želi da izađu i da iskažu svoju volju i da aktivno učestvuju u promeni i sistema i zakonskih okvira za različite teme koje se tiču naše javnosti. Ja bih volela i u izlaganju poslanika da čujem što više primedbi na ovaj predlog zakona, da čujem zamerke, uslovno rečeno, sa terena jer je to ono što je naš posao ovde, da objasnimo građanima da nikada nismo imali bolji Predlog zakona o referendumu, nego što je ovaj pred nama. Da li neko želi da ga zloupotrebi? Želi, jer smo u periodu, želi opozicija, žele oni koji su opozicija vladajućoj većini. Zašto? U toku je zauzimanje pozicija pred građanima pred predstojeće izbore. Vidite da se i opozicione stranke, da imaju teškoće u organizaciji i pristupanju izborima, a šta ćemo tek sa grupama građana? Svi žele da zauzmu svoje pozicije i svi žele time što će napasti, na prvom mestu, predsednika Aleksandra Vučića koji apsolutno ima autoritet i politički rejting koji je teško dostići, ali kako izaći u prvi red, kako da građani čuju za vas ako ne drugačije time što ćeš napasti Aleksandra Vučića? Ali, kada privučete pažnju građana, ide teži deo posla, a to je da ih ubedite da je vaš politički program, da je vaša politička ideja ono zbog čega bi trebalo da zaokruže vaše ime na biračkom listiću. To je teži deo priče i zbog toga me posebno raduje uvođenje pojma „referendumska kampanja“, jer svi oni koji govore da mi imamo neku zlu nameru i da kroz ove referendume želimo da provučemo neke teme na mala vrata, debelo se varaju, jer evo prostora da kroz referendumsku kampanju, da kroz dva meseca svakodnevne komunikacije sa biračima koji će izaći na referendum kada ga bude, da ih ubedite da ono što vladajuća većina promoviše nije dobro za njih. Mislim da nećete uspeti, jer ideja za koju sve vi zalažete je samo jedan paravan. Želite da pravite problem ispred predsedništva Srbije, a znate da predsednik nije tamo. Želite da zaustavljate Srbije, želite da blokirate autoputeve. Zašto? Ne razumem logiku u kojoj, kada građani ne žele da stanu iza moje ideje, ja odlučim da ih maltretiram zaustavljajući Srbiju i blokirajući autoputeve. Mislim da to dodatno maltretiranje građana ne može da pomogne da neko prihvati vašu ideju i da glasa za nju. Da li su nam potrebni protesti? Oni jesu dobrodošli u demokratskom društvu. Svaka vrsta otvorenog izražavanja, kritike i nezadovoljstva, jeste korektiv vlasti i za mene je izuzetno važno da čujem šta su kontra argumenti, ali onda ulazimo u drugu fazu kada ja odgovaram svojim stavovima iz ovog predloga zakona i nakon toga građanin ima čistu situaciju. Više nego ikada, ponosna na ovakav Predlog zakona i na sve ljude koji su to radili u okviru Radne grupe za pripremu ovog Predloga zakona, kojima se istovremeno i zahvaljujem, jer je višemesečni intenzivan rada iza nas. Hvala vam još jednom na pažnji i mislim da ćemo danas imati konstruktivan dan, sa konstruktivnim kritikama, nadam se da će nas građani pratiti, a mediji argumentovano prenositi izveštaje iz parlamenta Srbije. Ako danas dozvolimo da laž i dalje živi na ulicama Srbije, ništa nismo uradili. Moramo da objasnimo ljudima koliko smo posvetili truda i rada da ovako dobar Predlog referenduma, koji će kasnije uređivati referendume i narodne inicijative, je bolji nego ikada. Hvala vam još jednom na pažnji, bili ste izuzetno strpljivi.
Hvala ministarki Obradović na sadržajnom obrazloženju predloženog zakona. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Da) Za reč se javio narodni poslanik Đorđe Dabić, izvestilac ispred Odbora za pravosuđe. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvažena ministarka sa saradnicima, pred nama je najzad Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi, a sve u susret promenama, odnosno ustavnim promenama koje će biti na referendumu od 16. januara naredne godine. Upravo ste vi naglasili koliko ima laži, zloupotreba, koliko se o ovoj temi govori na jedan način da se spinuje realnost i da se, eto govori, kako se sve ovo radi radi nekih drugih tema kao što su, kažu Kosovo, Rio Tinto itd. Generalno, mi smo ovde u Narodnoj skupštini evo već više od godinu i po dana govorili i govorimo da se spremaju ustavne promene i da je to ono zbog čega mi moramo da organizujemo referendum. Imali smo javna slušanja, neda se više ni nabrojati, zna Jelena Žarić Kovačević koliko smo puta imali i radne grupe i obilaske širom Srbije, gde smo ljudima objašnjavali o čemu se radi i za šta služi ovaj referendum i ustavne promene koje su pred nama. Ja bih voleo da se na kratko osvrnem na važeći ustav i na situaciju koju smo imali, dakle, u prethodnom nekom periodu. Dakle, 2006. godine na referendumu usvojen je važeći Ustav Republike Srbije. Sećamo se kako je to rađeno, slobodno se može reći, u jednom ne transparentnom procesu, kako su u dva dana napravili referendum na koji je bilo potrebno da se izađe i da se glasa. Podsetio bih da je i tadašnja opozicija bila vrlo državotvorno orijentisana ka državnim nacionalnim interesima i predsednik Aleksandar Vučić, koji je tada bio opozicionar, podržao je taj referendum upravo zato što je to tada bilo u interesu države Srbije. Tada smo stvorili preambulu Ustava, gde smo uneli da je Kosovo i Metohija sastavni deo Srbije i zbog toga su se tadašnja vlast i opozicija složili da je taj Ustav bio potreban. Godine 2006, kažem, velikom većinom naravno izašlo ih je, taj Ustav je donesen. Međutim, tadašnja nesposobna žuta vlast je 2008. godine, kao što ste vi naveli, imala rok da uskladi sve zakone sa tadašnjim Ustavom Srbije. Oni to, kao što pretpostavljamo svi, naravno da nisu uradili. Godine 2008. su trebali da donesu ovaj zakon koji mi danas ovde donosimo, nisu ga doneli i naravno da je i taj posao došao da ga mi uradimo. S obzirom da su pred nama, kažem, ustavne promene koje su neophodne, a tiču se promena načina izbora sudija, više se sudije neće birati na prvi mandat u parlamentu, s obzirom da je to negde bila kritika od strane EU, da se na taj način izvršna vlast meša u pravosuđe. Mi smo ovde napravili jedan okvir, govorili smo o svemu na jedan vrlo transparentan način inkluzivan. Sastanci su organizovani u organizaciji Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i sada da uzmemo pred građane. Dakle, 16. januara, biće referendum o tim ustavnim promenama i mi smo to, da kažem još jednom, na transparentan način obrazložili zašto je to važno i pred građane Srbije idemo na referendum. Međutim, sa druge strane, vi imate nenormalna spinovanja u javnosti, sve vreme se govori i laže, laže, vi ste rekli jedan blaži izraz neistine. Dakle, ovde ljudi bukvalno lažu. Govore kako se ovo radi, prva laž je bila da mi radimo, kaže - promene Ustava da bismo izbacili iz preambule Kosovo. Mi smo rekli da to nije tačno i naravno da nam to ne pada napamet. Ta preambula iza nas dana svetinja. Mi se ne odričemo onoga što je dobro iz nekih prethodnih vremena. Dakle, preambula Ustava je naravno svetinja i to se neće dirati. Kada su tu prvu laž videli da su omanuli, da im niko ne veruje, onda se krenulo u drugo spinovanje. Kaže - sve se ovo radi da bi se Rio Tinto na mala vrata uveo u Srbiju, a potvrdićemo građanima Srbije - ko je to doveo Rio Tinto? Pa, nije ga doveo Aleksandar Vučić, doveo ga je Boris Tadić 2004. godine i bivša tajkunska vlast 2004. godine dovela je Rio Tinto u Srbiju i dali im sva moguća prava da istražuju rudu litijum. Oni su, dakle, 2004. godine to radili, a danas bez imalo srama oni predvode proteste protiv Rio Tinta, sa kojim mi nismo potpisali nijedan sporazum, a oni su potpisali ni manje ni više nego devet sporazuma sa Rio Tintom. Da vam danas oni govore kako su oni protiv Rio Tinta, oni koji su ga doveli, a to je zaista, ja ne znam kako da nazovem to, jedna bestijalna laž i neistina, a predsednik Aleksandar Vučić, pre neki da dan je o tome govorio, sve što budemo dogovorili i eventualno ništa se ne dogovara sa Riom Tintom, a sve što možda bude bilo u dogovoru mi ćemo pred građane Srbije da kažemo - izvolite pa se izjasnite da li podržavate ili ne podržavate, i to nema veće demokratije. Ništa nećemo uraditi mimo onoga što su u interesu građana Republike Srbije i treba narod da zna koji protestuje i koji misli da je sve ovo usmereno radi, eto, kažem, Rio Tinta, Kosova, nemojte da vas obmanjuju oni političari koji su doveli Rio Tinta u Srbiju. Nemojte da vas obmanjuju oni političari koji su nudili stolicu Kosovu u UN za podršku Borisu Tadiću na izborima. Nemojte da idete iza onih političara koji kažu da su Srbi genocidan narod, kao što to govori Marinika Tepić. Evo, vidimo da je ona njihov kandidat opozicije na parlamentarnim izborima. Vidimo da je Zdravko Ponoš kandidat za predsednika, čovek koga 25. maja. 2006. američka Depeša Vikiliks, dakle, američke diplomate su o tom čoveku 2006. godine još govorili da imaju čoveka u srcu reforme i odbrane sistema Republike Srbije. To se građani Srbije zove strani špijun i to treba tako jasno i glasno reći - imate strane špijune koji pokušavaju da dođu na vlast i da opet vrate Srbiju u blato u koje su ga bivši tajkuni iz DS uveli. Marinika Tepić za premijera, Ponoš za predsednika, to je njihova ponuda. Presaberite se, građani Srbije, ko vas zove na protest, zovu vas oni koji kažu da su Srbi genocidan narod, kao što kaže Marinika Tepić i Zdravko Ponoš koji je strani špijun, tako su ga označili, a ne mi, nego američke depeše iz Vikiliksa. Još jednom kažem, treba da dobro razmislimo, pred Srbijom su teška vremena, evo završavam ovim, idu nam važni izbori, bitno je da se opredelimo, bitno je da glasamo za prosperitet, da glasamo za ovo što je usvojeno pre neki dan na budžetu 486 milijardi investicija. To je ponuda građanima Srbije koju predvodi Aleksandar Vučić i SNS, a ovo što imate sa druge strane su laži i neistine i to ćemo na svaki način da raskrinkavamo ovde u Narodnoj skupštini. Hvala.
Zahvaljujem. Pre nego što pređemo na predsednike, odnosno ovlašćene predstavnike poslaničkih grupa jedno obaveštenje o današnjem radu – saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da ćemo danas raditi posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donose zakone iz dnevnog reda ove sednice. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Za reč se javio narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena predsedavajuća. Poštovana ministarko sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, dozvolite mi da pre nego bilo šta kažem o ovom predlogu danas kao poslanik Stranke pravde i pomirenja i kao predstavnik bošnjačkog naroda sa ove pozicije iskoristim priliku da čestitam 25. novembar, Dan državnosti BiH. Stranka pravde i pomirenja je sa SNS napravila sporazum na principima od kojih je prvo načelo ono što je ispoštovao i što poštuje u kontinuitetu predsednik Republike Aleksandar Vučić, da je za nas BiH teritorijalno i u svakom drugom smislu nedvosmislena pojava. Nadalje, kada je reč o referendumu sami znamo da ovaj pojam potiče još iz latinskog jezika, da znači ono što treba da se izvesti, a da u istorijskom smislu dolazi od onog momenta, od onog trenutka kada ga je Napoleon uveo u demokratsku praksu. Dakle, referendum kao jedan od ključnih instrumenata razvoja demokratije, demokratskog društva i tekovina ono što predstavlja kulturu i civilizaciju. Referendum jeste nešto što je temeljno na kulturi dogovora, kulturi dogovora između naroda i onih koji predstavljaju vlast. Ta kultura dogovora u stvari predstavlja jedno najznačajnije i najveće priznanje narodu da u onim svim najvećim, najozbiljnijim stvarima on ima odlučujuću ulogu, odnosno da je moć u njegovim rukama i zato je vrlo važno da i ovaj zakon na ovaj način uz sve ove promene pozitivne kojima ste nam govorili bude danas ovde prihvaćen i mi kao poslanici Stranke pravde i pomirenja u celosti podržavamo, upravo ove izmene i dopune ovog zakona. Želimo da kažemo da sve ono što jeste bilo za promene urađeno je i da je sve ono što pokušavaju da određeni faktori, koje ste jako lepo opisali, kažu kada su u pitanju kritike ovog zakona u stvari predstavlja jedan pokušaj obmanjivanja javnosti, pokušaj ponižavanja građana jer ako neko kaže da može kupiti narodnu inicijativu u stvari kaže da može kupiti narod, da može kupiti građane i time urušava dostojanstvo svakog građanina Republike Srbije. To je ono što jeste intencija da zloupotrebom, da ovim svim drugim sredstvima pokušaju da nanesu štetu pre svega građanima ove države i da ih ponize zarad svojih ličnih interesa. Kažu da oni ne vrede, da su jeftina roba, da su oni bezvredna mašina za glasanje itd. Zapravo, ovim Predlogom zakona ova parlamentarna većina kaže sasvim drugačije, građani su ti koji imaju apsolutnu moć odlučivanja u svim mogućim aspektima najznačajnijim po pitanju države i njenog uređenja i svega onoga što je opšti interese. Građani su ti koji su iznad predstavničke i izvršne vlasti. Građani su ti koji u svakom trenutku mogu i preko narodne inicijative da promene sve ono što smatraju da nije dobro u odnosu na njihove interese, u odnosu na ono što predstavlja njihovu volju, njihove htenje, njihove želje i na sve ono drugo što smatraju da tako treba biti. Zapravo ovim zakonom se omogućava postojanje najznačajnijeg i najvisočijeg instrumenta demokratske države, demokratskog društva da na civilizovan način, da na kulturan način, da na principu kulture dogovora mi kao opunomoćenici građana opet tu moć vratimo njima i da su oni ti koji će odlučivati u svakom pogledu kada su u pitanju ona najznačajnija, najosetljivija i najodgovornija pitanja u smislu daljeg puta naše države. Naravno, ovo se ne odnosi samo na instituciju referenduma već i na narodnu inicijativu i to kao jedan dobar instrument preko koga čak građani mogu ovom ili nekom budućem sazivu parlamenta Republike Srbije uputiti Predlog zakona i tražiti da ga mi kao narodni poslanici izglasamo i da kao takav on bude obavezujući i za predstavničku i za izvršnu vlast. Takođe, u toj kulturi dogovora, u tom sređivanju svih ovih tehničkih detalja o kojima ste briljantno govorili i upoznali nas i sve građane Republike Srbije sa svim onim što jesu suštinske promene ovog Predloga zakona jako je dobro osmišljeno da postoje i dodatni rokovi, odnosno dovoljan broj dana unutar kojih mogu građani da osmisle da se bore za ostvarenje te svoje narodne inicijative, da postoje instrumenti koji će osigurati pravičnost na izbornim danima kada je u pitanju referendumsko izjašnjavanje, da postoji jedan celi sistem koji osigurava u potpunosti celokupan demokratski proces odlučivanja o određenom pitanju i određenoj narodnoj inicijativi, koja kao takva predstavlja najznačajniji odgovor naroda u određenom pitanju. Mi smo svesni, kao što ste vi rekli, da su sve te pojave i sve ono što dolazi ovih dana u pogledu kritikovanja i ovog predloga zakona, motivisani i inicirani od onih koji žele da se pozicioniraju pred predstojeće republičke, parlamentarne i predsedničke i gradske izbore u Beogradu i da zapravo to jeste glas nemoćnika, vapaj očajnika koji su videli da i građani i celokupno srpsko društvo više ne može ni na koji način da bude talac njihovi loših odluka, njihovog destruktivnog delovanja i da sve ono što je urađeno u pogledu priprema i ovog zakona i u pogledu priprema za predstojeće izbore bilo je u cilju raskrinkavanja njihovih namera da u naše društvo, u našu državu, uvedu anarhiju i bezvlašće, da nas vrate 30 godina unazad kada smo bili taoci ti takvih loših politika. Kao narodni poslanici, kao stranka i kao poslanički klub koji je učestvovao u svim tim razgovorima, koji su uslovni rečeno bili preduslov i ovog zakona, svedoci smo da su organi izvršne i predstavničke vlasti učinili sve da predstojeći izborni ciklusi zaista budu najbolje do sada organizovani, da se izašlo u susret svim mogućim zahtevima koji su bili realni, osnovani i od strane opozicije i od strane svih onih drugi koji su zainteresovani za ove izbore i da je na taj način izbačena bilo kakva mogućnost i prilika ovih koji žele da sada na jedan nepristojan, na jedan vrlo primitivan, na jedan populistički način, bace senku na sve to što se postiglo prethodnih meseci i u čemu smo svi zajedno učestvovali. Zato i Predlog ovog zakona je u sluhu i u dosluhu onoga što ste rekli da je ocena Venecijanske komisije, da je ovo zaista kvalitetan predlog, doduše i ta druga opaska iz onoga zareza koja stoji, je tako izrečena, ali to je izrečeno iz razloga što su nakon svih onih prethodnih razgovora koji su prethodili svemu onome i oni sami uvideli i odlučnost i nameru svih nas da predstojeći izborni ciklusi budu besprekorni, da budu odraz volje građana, odraz njihovih htenja i odraz njihove želje da Republika Srbija ide napred kao što je dosada išla, da Republika Srbija bude garant dobrog života i garant sigurnosti, bezbednosti na Balkanu. Imajući u vidu i njenu ulogu, u smislu celokupnog balkanskog prostora i u smislu svega onoga što ona kao najznačajnija rastuća ekonomija predstavlja u ovom trenutku za celi naš zajednički životni prostor. Iz svih tih razloga i svega onoga što je rađeno u prethodnom periodu, mi poslanici Stranke pravde i pomirenja stojimo čvrsto uz ovaj Predlog zakona i u danu za glasanje ćemo potvrditi to onako kako ćemo potvrditi i kako ćemo pozvati sve one koji su naši glasači, naši simpatizeri, da se odluče kada bude pitanje referenduma da podrže i oni svojim glasom sve ono što je važno u tim referendumskim izjašnjavanjima, tj. da svi zajedno krenemo da branimo, da očuvamo sve ovo što je postignuto u prethodnom periodu i sve ono što je početo u procesima izgradnje trajnog pomirenja na principima pravde, međusobnog poštovanja, uvažavanja i gledanja u budućnost u smislu obezbeđivanja ekonomskih preduslova, da sve generacije, svih naših građana, pa i Bošnjaka, pa i Srba, pa i svih predstavnika manjinskih naroda, Srbiju vide kao mesto u kojem će živeti dostojanstveno od svog rada, od svoje zarade i o kojem će moći da obezbede sigurnost svojoj porodici i svojoj deci. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Selma Kučević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, na današnjem dnevnom redu imamo Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi. O potrebi ažuriranja zakona svakako dovoljno govori i sama činjenica da je trenutno na snazi zakon iz 1994. godine, pa da je možda ovo trebalo odraditi ranije. Ovaj predlog zakona je pokrenuo lavinu tih negativnih konotacija, pogotovu kada govorimo o cenzusu čije je ukidanje predviđeno ovim predlogom zakona. Na konsultacijama koje smo imali sa Venecijanskom komisijom, naša poslanička grupa je inicirala održavanje transparente javne rasprave po ovom pitanju, kao i ukidanje taksi ili barem neki simboličan iznos, odnosno minimalan iznos. Imajući u vidu značaj i važnost ustavnih promena, kao i Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi, planirani rokovi za sprovođenje referenduma nisu dovoljno jako opravdanje za izostanak suštinski važne javne rasprave, kao ni usvajanje zakona čija rešenja ostavljaju mogućnost za ograničavanje te građanske suverenosti. Nacrt Zakona o referendumu i narodnoj inicijativi se kosi sa vladavinom prava iz razloga što podrazumeva da se ovakvi zakoni ne donose pred neposredno sprovođenje referenduma, već da se ovaj predlog donosi pre samog planiranja sprovođenja referenduma. Ovim predlogom zakona je predviđeno hitno usvajanje i stupanje na snagu, što je suprotno mišljenju Venecijanske komisije zato što Venecijanska komisija smatra da period od godinu dana nakon usvajanja ovih izmena ove odredbe ne treba primenjivati. Takođe i da izmene ne treba usvajati radi održavanja predviđenog referenduma. Predlog zakona daje mogućnost da se u uslovima elementarnih nepogoda, epidemija, kao i u drugim okolnostima kada glasanje ne može da se sprovode po regularnoj proceduri, odlukom komisije se propišu posebna pravila za sprovođenje referenduma, kao i formiranje tih glasačkih odbora, kao i primopredaja glasačkog materijala, zatim i sprovođenje samog glasanja. Ograničeno je to da pravila moraju biti određenim delom u skladu sa Zakonom o izboru narodnih poslanika, kao i da se prethodno mora pribaviti mišljenje nadležnog organa, međutim u ovom delu nije jasno definisano i nije konkretizovano kojih to državnih organa. Stoga, postavljanje ove odredbe je takvo da se obzirom na situaciju u kojoj se trenutno nalazimo, a to je pandemija, dakle, ova odredba ostavlja širok prostor za zloupotrebu, odnosno manipulaciju. Takođe, predviđena je i mogućnost održavanja, odnosno sprovođenja referenduma na delu teritorije države, zatim AP, kao izborne jedinice. Međutim, ni ovde nije jasno konkretizovano koji to organi mogu i kako će određivati koji delovi teritorije će biti obuhvaćeni referendumom, ni gde se povlači ta jedna granica između izbornih jedinica. Ovim se takođe i legalizuje mogućnost manipulacije krajnjim rezultatom, prekrajanjem izbornih jedinica gde određeni politički subjekti uživaju tu određenu političku podršku. Mi smo u dijalogu sa posrednicima Evropskog parlamenta, kao predstavnici Bošnjaka zahtevali da Sandžak bude posebna izborna jedinica iz koje će se birati 20 narodnih poslanika. Koliko god bile ove sporne norme o Zakonu o referendumu, takođe su veoma upitne i kada je reč o narodnoj inicijativi. Naime, građani koji do sada nisu morali bukvalno ništa da plaćaju kako bi iskoristili svoje pravo, ustavno dakle pravo, i podneli narodnu inicijativu, sada su izloženi troškovima overe. Što u praksi znači da bi za 30.000 potpisa, koliko je i potrebno za pokretanje narodne inicijative na republičkom nivou, građani morali da izdvoje čak oko 1,2 miliona dinara. Ta suma je velika za inicijativni odbor, ali realno nije velika ako uzmemo u obzir da svaki potpisnik inicijative iz svog sopstvenog džepa to finansira. Međutim, ovde se ne radi ni o kakvim ciframa, ovde se isključivo radi o tom principu, dakle, da su građani imali pravo, ustavno pravo, koje su upražnjavali a da je zapravo sad uvođenjem te naknade, zapravo se efektivno sužava taj nivo dostignutih ljudskih prava. Ako sve ovo ostavimo po strani, overa potpisa za narodnu inicijativu jeste jednostavno suvišna i predstavlja maltretiranje kako za građane, takođe i za javne beležnike. Skupština će na kraju svakako odlučivati o podnešenoj narodnoj inicijativi. Dakle, koliko ona zapravo odgovara narodnim poslanicima ili odbornicima, a da se neće baš toliko preispitivati ta verodostojnost podataka iz lične karte. Ono što svakako treba pozdraviti u ovom predlogu zakona jeste i produžavanje roka za prikupljanje potpisa. Prethodnim zakonom bilo je predviđeno sedam, a sada je to 90 dana. Mene posebno zabrinjava činjenica da od 2018. godine Narodna skupština Republike Srbije nije do sada u razmatranje uzimala ni jednu narodnu inicijativu. Uz ovakvu praksu se opravdano postavlja pitanje, zašto bi uopšte građani izdvajali taj određeni iznos za potpis narodnoj inicijativi, ukoliko je dosadašnja praksa pokazala da najveće zakonodavno telo ignoriše ovaj pravni institut. Ovim predlogom zakona se nije pristupilo čak ni rešavanju ovog problema. Dakle, u nedostatku ovakvog rešenja ovaj institut će ostati neiskorišten u praksi i ne može pozitivno uticati na pravo građana na učešće u donošenju odluka. Ako, dakle, uzmemo u obzir opsežnost materije koju uređuje smatram da je bilo neophodno ostaviti mnogo više prostora za raspravu i debatu, te da se zakoni ovog tipa ne trebaju donositi po hitnom postupku, naravno osim ukoliko je to Ustavom predviđeno. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Balint Pastor. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da kažem nekoliko rečenica o Predlogu zakona o narodnoj inicijativi i referendumu i da odmah kažem na početku mog obraćanja da će poslanička grupa SVM podržati ovaj predlog zakona. Trenutno važeći Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi Republike Srbije je donet 1994. godine, znači jako davno. Izmenjen je 1998. godine i od 1998. godine važi u ovom tekstu. Od 1994. godine, odnosno 1998. godine na ovom području, na ovoj teritoriji je prvo postojala Savezna Republika Jugoslavija, pa državna zajednica Srbija i Crna Gora, od 2006. godine Republika Srbija, što znači da važeći Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi je preživeo tri državna oblika na ovoj teritoriji, da je u međuvremenu donet Ustav i to pre 15 godina, da ovaj važeći zakon u mnogim elementima nije u skladu sa trenutno aktuelnim Ustavom Republike Srbije iz 2006. godine, a što je još važno instituti narodne inicijative i referenduma su u potpunosti bile nedelotvorne u prethodnih nešto malo više od četvrt veka zbog toga što zakonska rešenja nisu bila adekvatna. Znači, trenutno važeća zakonska rešenja nisu adekvatna, a sa druge strane nisu u skladu sa važećim Ustavom Republike Srbije. Svi znamo i o tome smo puno puta govorili u javnosti, a i u Narodnoj skupštini da Republiku Srbiju čeka tema ustavne revizije, ne samo da je čeka, već se Skupština mesecima time i bavi. Sada će biti skoro godinu dana od kada je Vlada Republike Srbije u skupštinsku proceduru uputila predlog ustavnih izmena. Mnoge javne rasprave su organizovane, zasedao je puno puta i Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo Narodne skupštine i u finišu smo tog veoma značajnog posla. Menjaće se delovi Ustava kojima se reguliše oblast pravosuđa i prema najavama taj referendum o ustavnim izmenama bi trebalo da se održi sredinom januara. Pošto je Ustav jedini pravni akt koji reguliše sopstveni način izmene, znamo da za izmenu dela Ustava Republike Srbije o pravosuđu i ostalim delovima koji će se, odnosno članovima Ustava koji će se menjati, neophodno je organizovati referendum, znači neophodno je i izjašnjavanje, neposredno izjašnjavanje građana na referendumu. Taj referendum se ne bi mogao održati prema sada važećem Zakonu Republike Srbije u narodnoj inicijativi referendumu zbog toga što taj tekst nije u skladu sa Ustavom. Zbog toga mi sada raspravljamo o tom predlogu zakona, ali je ovaj posao trebao da bude obavljen još mnogo ranije. Podsetiću vas da je od usvajanja Zakona o narodnoj inicijativi i referendumu 1994. godine ovo 14 Vlada Republike Srbije. Znači, od kada je na snazi Zakon o narodnoj inicijativi i referendumu, ova Vlada Republike Srbije je 14, a od 2006. godine imamo novi Ustav, a rok koji je bio definisan, odnosno koji jeste definisan ustavnim Zakonom o sprovođenju Ustava Republike Srbije, rok za usaglašavanje svih zakona sa važećim Ustavom Republike Srbije je istekao 31. decembra 2008. godine. Upravo zbog toga želim da istaknem da organizovanje ustavotvornog referenduma sredinom januara sledeće godine ne sme da bude i nije jedini razlog za usvajanje ovog zakona, već je to i usaglašavanje sa važećim tekstom Republike Srbije. Kada sam već kod ovog dela mog obraćanja ne mogu, a da na kažem da ima još elemenata u našem pravnom sistemu koje nisu u skladu sa važećim Ustavom i to protivustavno stanje traje od kraja 2008. godine. Samo bih želeo da istaknem jedan zakon, nećete se iznenaditi, to je Zakon o finansiranju AP Vojvodine koji je isto tako trebao da bude usvojen još do kraja 2008. godine. Nadam se, i to nisu samo nadanje, nego želimo i aktivno da doprinesemo tome da Narodna skupština usvoji u skorijoj budućnosti taj zakon, kao što će danas da usvoji Zakon o narodnoj inicijativi i referendumu. Zbog čega možemo reći da sada važeći zakon iz 1994. godine nije u skladu sa Ustavom? Iz nekoliko razloga, a osnovni razlog koji se vidi na prvi pogled jeste da sada važeći Zakon o narodnoj inicijativi i referendumu predviđa kvorum, odnosno predviđa da za uspešno održavanje bilo kog referenduma u Republici Srbiji na njemu treba, ne samo da učestvuje, nego da glasa za, više od 50%, odnosno 50% upisanih birača plus jedan građanin Republike Srbije. Pošto prema sada važećem Ustavu to nije predviđeno ni za ustavnu reviziju, ni za ustavotvorni referendum, ni za izjašnjavanje građana na referendumu o izmeni Ustava, onda se vidi već na prvi pogled da to rešenje nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije i zbog toga treba usvojiti ovaj novi zakon. Ali, nije to jedini razlog zbog koga mi danas treba da dobijemo novi zakon o narodnoj inicijativi i referendumu, već je razlog taj što su ustavni instituti referenduma i narodne inicijative u prethodnih 25 pa i više godina bili u potpunosti nedelotvorni. Oni su bili nedelotvorni zbog toga što sada važeći zakon nije na dovoljno precizan, nije na dovoljno dobar način regulisao ove institucije, a pored toga ima puno nelogičnosti i pravnih praznina u sada važećem zakonu. Upravo zbog toga je bitno da će ovim zakonom o kojem danas raspravljamo jasnije biti regulisane različite vrste referenduma, reguliše se krug ovlašćenih predlagača za sprovođenje referenduma, omogućava se elektronsko prikupljanje potpisa. Spomenuo sam pitanje većine za uspešno sprovođenje referenduma koje će se regulisati na drugi način, nadležnost suda, uređivanje finansiranja, izveštavanja i sprovođenja referendumske kampanje. Sve su to pitanja koja se na drugačiji način regulišu ovim predlogom zakona. Kao što je to već spomenuto, Venecijanska komisija se pozitivno izjasnila o ovom predlogu zakona. To je učinila 9. novembra tekuće godine, nakon višemesečnih konsultacija nadležnih organa Republike Srbije sa ovim savetodavnim telom Saveta Evrope. Mislim da je to jako značajno. Značajno je i to što je ovaj predlog zakona u potpunosti u skladu sa rešenjima iz uporednog prava, sa međunarodnom praksom, sa rešenjima koja se primenjuju u većini zemalja Evrope a i sveta. Mada, moram da kažem, a o tome želim malo detaljnije da govorim kasnije, da referendum i narodna inicijativa nisu ljudska prava, u smislu da su univerzalne prirode i da su predviđene u uporednom zakonodavstvu u većini zemalja, štaviše, čak suprotno. Što se tiče referenduma, pored Republike Srbije, u dosta zemalja je predviđen taj pravni institut, ali se to ne može reći za instituciju narodne inicijative. Ali su one u našem ustavno-pravnom sistemu ustavne kategorije i zbog toga treba da se regulišu na način da one budu delotvorne i efikasne. Član 2. našeg Ustava kaže da suverenost potiče od građana i da je građani vrše putem narodne inicijative referenduma i pomoću slobodno izabranih predstavnika. Zbog toga naš Ustav predviđa oblike i neposredne, odnosno poluneposredne demokratije, pored toga što je Republika Srbija zemlja u kojoj važe principi predstavničke demokratije. Što se tiče narodne inicijative, već je bilo reči o tome ranije, da za ovih 27 godina nijedna narodna inicijativa nije bila prihvaćena i usvojena od strane Narodne skupštine Republike Srbije. To dovoljno govori o tome koliko je taj institut bio nedelotvoran, odnosno da ni u najmanjoj meri to nije bio živ institut pomoću kog su građani mogli da vrše suverenitet. Zbog toga je jako bitno što se povećava rok za prikupljanje potpisa u vezi narodne inicijative sa 7 na 90 dana, da se uvode i elektronske narodne inicijative. To je u potpunosti u skladu sa vremenom u kom živimo. To što nijedna narodna inicijativa nije bila usvojena, pa čak ni razmatrana u Narodnoj skupštini u prethodnih 27 godina, za to postoji više razloga. Jedan od razloga je taj da ta obaveza nije ni postojala. Sada prema ovim rešenjima iz Predloga zakona postojaće obaveza Narodne skupštine da se izjasni o narodnoj inicijativi i nećemo dolaziti u situaciju kakvu smo dolazili prethodnih godina, da je npr. pre nekoliko godina, čini mi se 2018. godine, bez obzira na ogroman broj potpisa građana Republike Srbije za usvajanje takozvanog "Tijaninog zakona", ta inicijativa se nije našla na dnevnom redu Narodne skupštine zbog manjkavosti sada još uvek važećeg zakona. Zbog toga se desila situacija da je praktično Vlada Republike Srbije kao drugi ovlašćeni predlagač zakona, pored građana, pored 30.000 građana i još nekih ovlašćenih predlagača, zapravo preuzela tu narodnu inicijativu, predložila zakon kao da je svoj, ali je to učinila na osnovu narodne inicijative. Nakon usvajanja ovog zakona, Narodna skupština će raspravljati o takvim narodnim inicijativama i zbog toga će građani moći da vrše suverenost, suverenitet i na taj način. Što se tiče referenduma, za referendum se isto može reći da je u nedovoljnoj meri bio delotvorno sredstvo u prethodnim decenijama. Želim da vas podsetim da su se od 1989. godine, znači za 32 godine, skoro 33 godine, u Republici Srbiji održalo svega šest referenduma. Znači, imali smo svega šest referenduma, jedan još 1989. godine, pa početkom devedesetih godina nekoliko referenduma i svi ti referendumi su bili neuspešni, govorim o republičkim referendumima, baš zbog toga što je bio predviđen kvorum za uspešnost. Poslednji referendum je održan 2006. godine. To je bio ustavotvorni referendum. Tada je usvojen sada važeći Ustav, kada je taj cenzus, naravno, poštovan. Zbog toga možemo govoriti o ustavnom kontinuitetu, pošto je prethodni Ustav izmenjen na način kako je to on sam predviđao, ali se svi sećamo da se glasalo dva dana, što nije baš uobičajeno i sigurno nije dobro rešenje i od samog početka baca senku na tekst važećeg Ustava Republike Srbije. Od 2006. godine nismo imali nijedna jedini referendum republički u Srbiji. Ono o čemu se još govori u javnosti, to je pokušaj osporavanja rešenja prema kojem ukoliko neko rešenje građani ne podrže na referendumu isti referendum se može organizovati u roku od godinu dana. To se tumači na način da bi trebalo ostaviti duži rok za eventualno organizovanje novog referenduma. To nije opravdano zbog toga što je ovaj rok od godinu dana predviđen u našem pravnom sistemu i za neke druge situacije, na primer za promenu Ustava, jer ako se ne postigne potrebna većina kod promene Ustava, onda se promeni Ustava po pitanjima sadržanim u podnetom predlogu koji nije usvojen ne može pristupiti u narednih godinu dana. To je član 203. stav 4. Ustava Republike Srbije. Ako je taj rok od godinu dana predviđen za Ustav koji je najviši pravni akt u Republici Srbiji, onda ne znam zašto bi trebalo da bude ostavljen duži rok za organizovanje bilo kog drugog referenduma. Ono što još želim da kažem u vezi narodne inicijative, to je da prema jednom radu profesoru Vladana Kutlešića, on je analizirao 69 ustava sveta, svega u tri zemlje je predviđen institut narodne inicijative. To su, naravno, Švajcarska, Republika Srbija i Kolumbija. Zbog toga sam na početku mog obraćanja rekao da narodna inicijativa nije univerzalno ljudsko pravo. Nije taj institut predviđen u mnogim zemljama sveta, pa čak i Evrope, ali je dobro što je to u Srbiji predviđeno Ustavom, ali taj institut treba da bude delotvoran. Na samom kraju, želeo bih da skrenem pažnju na jedno pitanje. Pošto se radi o lokalnim samoupravama, molim gospođu ministarku da obrati pažnju na ovo što ću da kažem. Rekao sam da neće više važiti kvorum i neće se tražiti 50% građana da glasa za određeno rešenje da bi referendum bio važeći. To je logično, jer je to tako i samim Ustavom predviđeno za ustavne promene. Ako nešto ne treba za Ustav, za ustavnu promenu, onda bi bilo nelogično i bilo bi u suprotnosti sa načelom hijerarhije pravnih akata za neka druga pitanja i pravne akte. Ali postoji još jedna situacija i ja vam predlažem da razmotrimo izmenu Zakona o finansiranju lokalne samouprave u sledećem koraku za uvođenje samodoprinosa. Samodoprinos je značajno sredstvo. Recimo, u Vojvodini, u Pačiru je pre nekoliko nedelja u opštini Bačka Topola bilo izjašnjavanje građana o uvođenju samodoprinosa, bezuspešno, neuspešno zbog traženja tog kvoruma. Ali, to je jedno sredstvo zahvaljujući kojem su se mnoge stvari izgradile u mnogim lokalnim samoupravama i naseljima u Republici Srbiji. Ukoliko menjamo Zakon o referendumu i ukoliko neće trebati 50% za izjašnjavanje građana za uspešan referendum o nekim, hajde da kažem, uslovno rečeno, državnim pitanjima, onda mislim da je nelogično da se traži 50% za lokalne teme, za uvođenje samodoprinosa u određena naseljena mesta. Nadam se da će to biti sledeći korak. Još jednom da sumiram, rezimiram. Poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara će podržati Predlog zakona, jer smatra da je u skladu sa međunarodnim standardima i što će zahvaljujući ovom predlogu zakona narodna inicijativa i referendum ponovo biti delotvorno sredstvo i način vršenja suverenosti od strane građana Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Jedinstvena Srbija narodni poslanik Života Starčević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas pričamo o Predlogu zakona o referendumu i narodnoj inicijativi, o referendumu kao najvišem obliku narodne volje, kao najvišem obliku neposredne demokratije, kao o najneposrednijem načinu učešća građana u vršenju državne vlasti i donošenju odluka, kao političkih, tako i nekih drugih. S obzirom na to da smo mi iz Jedinstvene Srbije za Srbiju koja poštuje volju naroda, mi ćemo naravno podržati ovaj Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi i u danu za glasanje poslanička grupa Jedinstvene Srbije će glasati za ovaj i ovakav predlog. Putem referenduma građani se naravno izjašnjavaju neposredno da li su za ili protiv određenog zakona, akta, političke ili druge odluke koje su već donesene ili se njihovo donošenje planira. Novi zakon o referendumu omogućiće građanima da efikasno ostvaruju svoje Ustavom zagarantovano pravo na učešće u vršenju vlasti putem narodne inicijative i referenduma. Novim zakonom se otklanjaju nedostaci niza rešenja iz postojećeg važećeg zakona zbog kojih su građani institut referenduma u poslednje vreme i institute narodne inicijative u praksi jako retko koristili. Naime, od 1990. godine do danas institut referenduma je korišćen svega šest puta. Dva puta, znači 1990. i 2006. godine na referendumu građani Srbije su se izjašnjavali o ustavnim promenama. Godine 1998. građani Srbije su se izjašnjavali o tome da li žele učešće stranog faktora u posredovanju po pitanju Kosova i Metohije i imali smo tri neuspešna referenduma 1992. godine o državnim simbolima i ustavnim amandmanima. Međutim, od 2006. godine, kada smo imali referendum o donošenju aktuelnog i postojećeg Ustava, takav mehanizam nismo koristili i takav vid građanskog izjašnjavanja do današnjeg dana. Činjenica je da je važeći zakon donet 1994. godine i da ovaj Predlog zakona koji je pred nama sadrži brojna usklađivanja sa Ustavom iz 2006. godine, pre svega po pitanju ukidanja obaveznog cenzusa za izlazak potrebnog broja birača, kao uslova za uspeh referenduma, kao i u svrhu uređivanja svih vrsta referenduma predviđenih Ustavom. Rešenja predviđena Predlogom zakona zasnivaju se na preporukama Saveta Evrope iz revidiranog Kodeksa dobre prakse u oblasti referenduma iz oktobra 2020. godine. Postojeći Zakon o referendumu iz 1994. godine morao je da bude usklađen sa Ustavom iz 2006. godine, kao što je i kolega Pastor rekao, najkasnije do 31. decembra 2008. godine, po ustavnim zakonima, međutim, do toga nije došlo jer ovo pitanje očigledno za prethodnu vlast nije bilo dovoljno važno. Nama jeste. Mi smo u postupku promene Ustava kakva je planirana i takve ustavne promene imaju za obavezu i sprovođenje referenduma, odnosno izjašnjavanje građana po tom pitanju, a jednostavno oni kojima su puna usta bila Evropske unije, evropske politike, evropskog puta nije ni padalo na pamet da donesu Zakon o referendumu na koji su bili obavezni. E upravo ti su danas najveći kritičari ovog Predloga zakona i ovog zakonskog rešenja. Prosto moram da postavim pitanje tim kritičarima vlasti i ovog Zakona o referendumu i građanskoj inicijativi, kojima su, kao što sam rekao, puna usta demokratije, koji smatraju da su jedini pravi predstavnici civilnog i građanskog sektora i građanskog društva, misleći verovatno da smo svi ostali mi krezubi i nepismeni plebs, postavljam pitanje njima koji smatraju već decenijama unazad da imaju tapiju na evropske integracije i proevropsku politiku – zašto nisu u vreme svoje vlasti doneli Zakon o referendumu, iako su imali obavezu da to urade? Nisu, jer ih suštinski ne interesuju ni demokratija, ni volja naroda, ni evropski put, ni referendum, jer sve to za šta su se oni usmeno retorički zalagali bio je samo plašt u stvari za trgovanje uticajem i lično bogaćenje dok su bili na vlasti. Oni sada govore kako ovaj Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi nije demokratski, neće odražavati volju narodu. Pa zar nisu to isti oni koji su do pre samo godinu dana govorili građanima Srbije da u Srbiji ne postoji ni minimum uslova za demokratske izbore? Zar to nisu isti oni koji su sve vreme ubeđivali građane Srbije da je bojkot izbora jedino i najbolje rešenje? Zar nisu to isti oni koji su pre samo godinu dana bojkotovali izbore, zar nisu to oni koji danas ponovo ubeđuju građane da treba da izađu na izbore pod istim tim uslovima i da glasaju, jel te, za njih. Zar nisu to oni isti koji su ucenjivali državu učešćem predstavnika Evropskog parlamenta u razgovorima o izbornim uslovima. Zar nisu to oni isti koji su na tim pregovorima pokušali da ucenjuju i te iste evroparlamentarce i međunarodne posrednike. Zar nisu to isti koji su ih i uvredili na tim pregovorima rekavši da su ti evroparlamentarci postigli sporazum sa vlasti, a ne sa opozicijom i time ih naljutili, pa su evroparlamentarci čak u jednom trenutku tako ljuti na svoje dotadašnje ljubimce, napustili na kratko te razgovore. Zar nisu to oni isti koji su tražili i ako nisu u parlamentu, da učestvuju u organima poput RIK, a danas kada treba da daju predloge za RIK oni nemaju ljude za to. Da, drage kolege, to su oni isti, Đilasi, Jeremići, Lutovci i ostali kojima ni ja, ni vi, ni narod Srbije ne veruju više ni kada kažu da je danas četvrtak 25. novembar, jer sve što su do sada uradili i uradili, bila je laž, bila je prevara, mahinacija, imaginacija. Pa, zar nije sam Đilas, dok je bio gradonačelnik 2009. godine, bivšem ambasadoru Kamerunu Manteru, rekao, da je njegov program za Beograd više marketing nego realnost. To možete naći u papirima Vikiliksa, svakako. Sve je kod njih marketing, sve je laž, pokušaj da se nametne lažna slika o Srbiji. To ne bio toliki problem, da oni tu lažnu sliku o Srbiji ne pokušavaju da plasiraju i u svetu, narušavajući tako ugled Srbije. Videli su to Bilčik, Fajon, Flakenštajn, Kukan, videli su ko su oni, trebalo im je malo vremena, ali su videli. Videće i ostali, ali ostaje izgubljeno vreme koje se ne može nadoknaditi i šteta koju ne možemo popraviti. Oni se međusobno ovih dana kolju, oko kolača koji još uvek nisu zaradili, kolju se oko mandata koje još uvek nisu dobili, oko toga ko će biti kandidat za koju funkciju. Međusobno vade oči jedni drugima, ponašaju se kao rogovi u vreći. Zašto? Zato što im je lični interes ispred državnog. Onima koji je državni interes ispred ličnog lako se dogovaraju i sarađuju. Evo, na primer, koalicija SPS i JS, traje već 13 godina, i upravo će danas predsednici SPS Ivica Dačić i Dragan Marković Palma, predsednik JS, potpisati sporazum o nastavku saradnje koja traje punih 13 godina i o zajedničkom učešću na izborima. Ista je situacija i dobro funkcioniše i vladajuća koalicija, evo punih devet godina, bez ikakvih problema, jer nas interesuje politika, a ne interesuju nas lični interesi. Uvek politiku i državu Srbiju stavljamo ispred interesa ličnih, ili stranački, uostalom, JS nema ni ministre ni državne sekretare, ali to nikada nije sprečavalo ni Dragana Markovića Palmu, ni JS, ni sve nas da radimo dobre stvari za Srbiju. Vi ste ministarka, iscrpno i detaljno obrazložili Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi i neću se puno baviti time, već nekim, da kažem, suštinskim stvarima. Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi donosi ukidanje praga izlaznosti birača, koji je prema postojećim pravila 50% upisanih, kao i lakše korake za podnošenje narodne inicijative, odnosno, produžetak roka za prikupljanje potpisa sa sedam na 90 dana. Ovo su osnovni razlozi zbog kojih je Vlada odlučila da promeni zakon koji je donet 1994. godine, a korigovan 1998. godine. Osnovna mana aktuelnog, postojećeg zakona je u delu koji se odnosi na narodne inicijative, bila je taj da je rok za podnošenje potpisa sedam dana za 30.000 potpisa, pa je sada on produžen na 90 dana kako bi onaj ko želi da pokrene inicijativu mogao da ih prikupi. Ono što je bitno takođe reći, Venecijanska komisija je pozdravila ovaj predlog. Naime, i predsednik Narodne skupštine, Ivica Dačić, ali i ministarka pravde Maja Popović, kao i naša koleginica Žarić Kovačević, su branili ovaj Predlog zakona pred Venecijanskom komisijom pre par nedelja i uspešno ga predstavili i odbranili. Jednostavno mi imamo podršku ovom zakonu. Novi zakon će najverovatnije prvo se primeniti prvom prilikom, prilikom izjašnjavanja građana o promenama delova najvišeg pravnog akta, odnosno Ustava koji se odnosi na sudstvo i taj referendum će biti održan 16. januara. Mi ćemo već sledeće nedelje na dnevnom redu Narodne skupštine imati predlog teksta ustavnih amandmana iz oblasti pravosuđa. Što se tiče praga uspešnosti na referendumu, kao što sam rekao, i Venecijanska komisija je rekla da prag ne treba da postoji, jer ako postoji više prava dobijaju apstinenti od onih koji izađu na referendum. Mi ćemo doneti ovaj zakon, ne sumnjam u to, jer postoji apsolutna volja u ovom parlamentu. Mi ne možemo sprovedemo ustavne promene koje su nam neophodne u procesu pridruživanja i otvaranja novih klastera, bez promene Zakona o referendumu. Zakon o referendumu će stupiti na snagu odmah i zato što nemamo vremena za gubljenje i da se okrećemo i osvrćemo na sve koji bi želeli da nam podmetnu nogu. Čekao se stav Venecijanske komisije, dobili smo pozitivan stav i idemo i ustavne promene. Naravno, šta ćemo menjati u Ustavu. Nakon Zakona o referendumu mi ćemo raspravljati o predlogu ustavnih amandmana. Izmene se odnose na način izbora javnih tužilaca i njihovih zamenika, kao i na proces izbora sudija i predsednika sudova. Takođe, promeniće se sastav Visokog saveta sudstva, a Državno veće tužilaca menja će naziv. Predloženim amandmanima se ukida trogodišnji probni rad sudija i tužilaca i predviđene su promene u nadležnostima Narodne skupštine i odlučivanje u Skupštini. Izbor sudija danas, trenutno, kakva je situacija spada u ustavnu nadležnost Narodne skupštine Republike Srbije definisana je članom 99. Ustava Republike Srbije. Mi smo pokrenuli proceduru promene Ustava i tu proceduru ovaj saziv mora da završi do kraja, jer ne postoji mogućnost da nakon parlamentarnih izbora neki novi saziv Narodne skupštine nastavi ovu proceduru, već bi morao da krene u čitavu proceduru ustavnih promene izpočetka. Mi iz JS se svakako zalažemo za to da se iznađe najbolji i najoptimalnije rešenje koje bi regulisalo ovu oblast i u skladu sa tim izmenama uzećemo učešće u radu po tom pitanju, kao parlamentarna stranka. Moram da kažem, da nezavisnost sudske vlasti postoji i pod sadašnjim ustavom. U članu 4. Ustava Republike Srbije sudijama je zagarantovana stalnost i nepremestivost sudijske funkcije sem nakon prvog izbora kad se biraju na tri godine. Intencija ovih predloženih ustavnih promena idu u pravcu povećanja nezavisnosti sudijske grane vlasti, od strane Narodne skupštine Republike Srbije. Moram da skrenem pažnju da je Narodna skupština Republike Srbije odraz volje naroda, pa je negde na taj način i izbor sudija odraz te iste volje. Mi možemo ovde napraviti idealan sistem izbora sudija i sudskih organa vlasti i obezbediti najveći mogući stepen nezavisnosti nosioca pravosudnih funkcija, a da on bude obesmišljen iz razloga jer nije sve do sistema već je mnogo toga i do ljudi, do svakog pojedinačnog nosioca pravosudne funkcije, odnosno do svakog pojedinačnog sudije, do njegovih stručnih, moralnih i drugih kvaliteta. Dobar sudija, onaj koji je položio zakletvu da će suditi po pravu i po zakonu, ako je posvećen svom poslu, stručan i veran zakletvi koju je dao, koji poštuje opšte prihvaćene vrednosti u društvu, takav sudija je bio, jeste i biće nezavistan. Oni koji pojedinci kojih je na sreću jako malo, oni koji u svemu gledaju svoj lični ili politički interes što možemo videti kod pojedinaca u poslednje vreme, nisu bili niti će biti nezavisne sudije, jer se nisu vezali za pravo i položenu zakletvu, već za taj interes koji protežiraju. Mi iz jedinstvene Srbije smatramo da princip sudske nezavisnosti predstavlja centralni postulat demokratskog poretka zasnovanog na vladavini prava. Mi smatramo da sudska nezavisnost nije vredna sama za sebe, i nije i ne može biti posmatrana, kao privilegija jedne grane državne vlasti ili nosioca sudijske funkcije, već institucionalno sredstvo za zaštitu ljudskih prava i slobode. Da bi se u potpunosti ostvario taj cilj, nezavisno i nepristrasno sudstvo bazirano na temeljima poštovanja i zaštite ljudskih prava i sloboda neophodno je da se tome doprinesu i same sudije svojom stručnošću, osposobljenošću i posvećenošću. Jer i sam Riko Fer je rekao „zakoni vrede onoliko koliko vrede i oni koji su pozvani da ih primenjuju“. Naravno da treba unapređivati i doterivati svaku oblast našeg društva, pa i pravosuđe. Treba ga učiniti još efikasnijim, kvalitetnijim i boljim, ali ne zato što neko sa strane to traži od nas, već pre svega, zbog nas samih, jer ovi sa strane, odnosno svetski centri političkih moći, svakako žele Srbiji nametnuti pravo sile, a Srbija na to njihovo pravo sile može odgovoriti jedino silom prava i pravde. Nemojte nikada potcenjivati silu prava i pravde. Žilava je ona. To se može videti svih ovih godina unazad na primeru naše južne pokrajine, na brojim drugim primerima, kako kod nas, tako i u svetu. Da zaključim, Jedinstvena Srbija je za Srbiju u kojoj vlada volja naroda, a ne želje pojedinaca koji svoju volju žele nametnuti narodu uz pomoć sa strane. Referendum i narodna inicijativa jesu alati za sprovođenje narodne volje i JS se zalaže za Srbiju prosperiteta i pravde. U tom smislu Jedinstvena Srbija će u danu za glasanje podržati Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima zamenica predsednika poslaničke grupe Socijaldemokratske partije Srbije, narodna poslanica Nataša Mihailović Vacić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća, potpredsednice Narodne skupštine, gospođo Jevđić. Uvažene koleginice i kolege, ministarko, sa saradnicima, Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi o kojem danas raspravljamo najstariji je neusklađen zakon sa Ustavom i međunarodnim propisima, petnaest godina od donošenja Ustava 2006. godine, nije usklađen sa najvišim pravnim aktom, iako je rok za usklađivanje svih zakona bio 2008. godine i uprkos tome što je Venecijanska komisija više puta ukazivala na neophodnost promene Zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Danas, dakle 27 godina nakon donošenja i 15 godina od donošenja Ustava mi razgovaramo o Predlogu zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Osim što se ovaj zakon usklađuje sa Ustavom, on se usklađuje i sa preporukama Saveta Evrope iz revidiranog kodeksa dobre prakse u oblasti referenduma, iz oktobra 2020. godine. U njega su ugrađeni i neki elementi i direktive EU o elektronskoj građanskoj inicijativi. Ovo napominjem zato što se u javnosti čuju neozbiljne i vrlo neutemeljene kritike. Nisam videla ni jedan konkretan predlog kako bi tačno trebalo da izgleda neka od odredaba koje se kritikuju. Ovde ne govorim, naravno o konstruktivnim kritičarima, onima koji su učestvovali u javnoj raspravi, već o kritizerima koji umesto objašnjenja zašto 15 godina nismo promenili zakon i uskladili ga sa Ustavom, i umesto da rade na edukaciji o afirmaciji delovanja građana kroz mehanizme neposredne, direktne demokratije, šire teorije zavera, ne istine i polu informacije. Krajnje je vreme da političke razlike ostavimo po strani, bar kada je reč o uvođenju mehanizama, koji uključuju građane u kreiranje zakona i propisa, uvode princip i individualne odgovornosti za kreiranje zakona. Šta to tačno znači i šta pod tim podrazumevam, približiću vam kroz primer Švajcarske. Taj primer uzimam bez namere da pravim neumesno poređenje naše zemlje sa Švajcarkom, već da osvestim činjenicu da donošenjem ovog zakona imamo šansu da afirmišemo neposrednu demokratiju i omogućimo građanima da direktno odlučuju o svemu onome što smatraju važnim za kvalitet svog života i uslove u kojima žive i rade. Švajcarka je zemlja koja u Evropi prednjači po korišćenju referenduma i gde se građani izjašnjavaju, čak i o izgledu ulica i fontana. Građani Švajcarske uspešno primenjuju mogućnost direktnog uticaja na promenu nekog zakona, pa i Ustava. Građani se nekoliko puta godišnje izjašnjavaju o raznim pitanjima, što ima pozitivne efekte u smislu građanskog samorazumevanja njihove uloge u društvu, odnosno razumevanja da imaju mogućnost da ostvare pravo i kažu šta misle. Direktna demokratija, odnosno pravo na referendum stvorili su u Švajcarskoj sistem u kojem političari uvažavaju i vrlo razumeju da odluke koje donose mogu biti opovrgnute na referendumu, što samo po sebi donosi visok nivo političke odgovornosti, a samim tim i stabilnosti. Švajcarci će se, primera radi i u nedelju, na referendumu izjasniti i o uvođenju kovid propusnica. Narodna inicijativa i referendum ne omogućava samo učešće javnosti po pitanju zakona i ustava, već pre svega određuju odnos javnosti prema vlasti. Švajcarci shvataju vlast, pre svega kao nešto u čemu treba učestvovati. Ovaj Zakon je upravo prilika da i mi našim građanima pružimo tu mogućnost da se neposredno izjašnjavaju o pitanjima koja smatraju značajnim. Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi sadrži dobar deo demokratskih mehanizama koji se primenjuje u Švajcarskoj. Zato sam odlučila da upravo taj primer navedem, naravno usklađen sa našim pravnim sistemom. Predlog zakona sam analizirala vrlo detaljno i vrlo pažljivo. Opšti utisak o zakonu u celini jeste da se predloženim izmenama uspostavljaju najviši demokratski standardi koji su u primeni u državama članicama Evropske unije. Primena tih standarda dovodi do značajne participacije građana u donošenju odluka i zakona. Učešće građana u javnosti i procesima odlučivanja zajednička je vrednost u evropskoj, pa i svetskoj političkoj kulturi koja se najbolje gradi i unapređuje upravo kroz direktno učešće građana u procesu donošenja odluka. Mi u Socijaldemokratskoj partiji Srbije upravo kroz to sagledavamo vrednost ovog zakona. Analizirajući Predlog pokušala sam da sagledam stvari što je kritičnije moguće jer smatram da je to korisno kako bih što bolje razumela sve kritike koje se čuju u javnosti o ovom Predlogu. Ja moram da kažem da nisam našla logiku ni razumela ono što se u javnosti plasira neodgovorno, često manipulativno i neobjektivno na nivou teorija zavere o razlozima zbog kojih navodno donosimo ovaj Zakon. Ono što vidim jeste da ovaj Predlog i u delu o referendumu, i još više u delu o narodnim inicijativama ima sve one elemente koje dugoročno donose korist celom društvu. Vidim i da ovim zakonom imamo šansu da što je moguće više uključimo građane u proces odlučivanja i osvestimo građanima da koristeći mehanizme koje zakon pruža mogu daleko aktivnije i direktno da učestvuju u kreiranju zakona, unapređivanju društva po svojoj meri. Zaista ne vidim ništa loše u tome da se unaprede prava građana tako da narodnim inicijativama mogu i te kako da utiču na donošenje zakona ili njihovu izmenu. Verujem da je zakon o referendumu i narodnoj inicijativi početna tačka da se građani suštinski zainteresuju za to kako funkcioniše njihova zajednica, šta je neophodno i šta žele da promene i unaprede u sredinama u kojima žive. Osnovne novine u ovom predlogu zakona su sledeće. Ukidanje praga izlaznosti birača za koji je prema postojećim pravilima bila potrebna većina od upisanih birača, sada je to većina od broja izašli birača. Ovo je jedna od osnovnih novina u cilju usklađivanja sa Ustavom. Naime, Ustavom je predviđeno da je uslov za promenu Ustava koji usvoji Skupština taj da glasa većina od onih koji izađu na izbore. U važećem Zakonu o referendumu piše drugačije. Tamo stoji da se odluka donosi većinom od ukupnog broja birača. Najveći broj kritika upućenih tokom javne rasprave i u pojedinim medijima odnosio se upravo na pitanje izlaznosti. Ustav Srbije bavi se u članu 203. stav 8. precizno uslovima o uspešnosti referenduma i kaže se: „Kada se akt o promeni Ustava stavi na potvrđivanje, građani se na referendumu izjašnjavaju najkasnije u roku od 60 dana od dana usvajanja akta o promeni Ustava. Promena Ustava je usvojena ako je za promenu na referendumu glasala većina izašlih birača“. Želela sam ovo precizno da pročitam iz Ustava Srbije zato što to potvrđuje da teza da se Zakon o referendumu menja da bi se ukinula obavezna izlasnost većine upisanih birača ne stoji, jer u slučaju sukoba odredbe zakona i odredbe Ustava primenjuje se, naravno, odredba Ustava, tako da u tom smislu promena zakona ne bi bila neophodna za sprovođenje ustavnog referenduma o promeni Ustava. Rešenje bi postojalo i sa važećim zakonom. Primenile bi se, naravno, odredbe Ustava. Odredba koja se odnosi na to da je za uspeh referenduma dovoljno da za njega glasa većina izašlih birača, a ne većina upisanih, nekima na prvi pogled izgleda nedovoljno čvrsta u smislu da neće uvek odraziti stav građana o nekom pitanju. Ja mislim upravo suprotno. Neophodno je da se podigne svest građana o njihovom aktivnom učešću u javnim poslovima na svim nivoima vlasti, a time i odlučivanju o pitanjima koja su značajna za njihov život. O tome sam govorila i na početku, navodeći detaljno i opširno i primer Švajcarske. Idemo dalje. Jedan za nas u Socijaldemokratskoj partiji Srbije najvažnija izmena ovog zakona jeste to što se produžava rok za prikupljanje potpisa. Dakle, za podnošenje narodne inicijative potrebno je 30.000 potpisa, a rok se produžava sa sedam na 90 dana. Uglavnom se zbog tog kratkog roka do sada narodna inicijativa i nije tako često, ili gotovo nikako, ni primenjivala, ni podnosila. Prilično veliki problem upravo predstavlja i to što ne postoji jedinstvena evidencija o podnetim inicijativama, pa je bilo do sada otežano prikupljanje informacija o podnetim i nerealizovanim narodnim inicijativama. Najveći deo informacija o podnetim inicijativama prikupila je nevladina organizacija CRTA i one se nalaze u brošuri te organizacije iz 2018. godine, koja se bavi problemima u ostvarivanju prava na podnošenje narodne inicijative. Inače, o tome je govorio i kolega Balint, od uvođenja višestranačja, na republičkom nivou održana tri referenduma. Dakle, 1990. godine menjali smo Ustav, 2006. godine takođe, 1998. godine izjašnjavali smo se o tome da ne želimo strane predstavnike u rešavanju problema na Kosovu i Metohiji. Izjašnjavanje o državnim simbolima i ustavnim amandmanima 1992. godine bilo je neuspešno, jer je izašlo manje od polovine birača. Kada je reč o narodnoj inicijativi, praktično bila je samo jedna i to inicijativa Fondacije „Tijana Jurić“, koja je implementirana u izmene Krivičnog zakona. Na lokalnom nivou referendumi su se održavali uglavnom samo po pitanju uvođenja mesnih samodoprinosa. Produžetkom roka na 90 dana za prikupljanje potpisa otvara se mogućnost da narodnih inicijativa bude značajno više u budućem periodu. Da li će ih biti ili neće, zavisiće od same ideje, predloga, inicijative i od prikupljenih potpisa za čiju overu će se plaćati minimalna, gotovo simbolična naknada od 50 dinara. Učesnici u javnoj raspravi ukazali su na potrebu da se ova naknada ne naplaćuje u sprovođenju narodnih inicijativa, jer ta odredba ne postoji ni u važećem Zakonu o referendumu i narodnim inicijativama. Međutim, budući da zakon predviđa da za elektronske potpise nije potrebna overa, može se prostom logikom zaključiti da troškovi prikupljanja i overe mogu u budućnosti i te kako da se svedu na minimum i da neće samim tim obeshrabriti građane da koriste narodnu inicijativu kojom mogu da predlažu donošenje, izmenu ili prestanak važenja Ustava, zakona, drugih propisa i opštih akata na republičkom, pokrajinskom i lokalnom nivou. Takođe, najmanje 150 hiljada potpisa birača podnosi se za predlog za promenu Ustava. Iz svega navedenog, jasno je da zakon otvara mogućnost jedne nove dinamike i aktivizma i uključivanja građana u vršenje vlasti preko narodne inicijative i referenduma, što je postojećim zakonom bilo gotovo nemoguće, budući da je odavno i zastareo i restriktivan, pokazao velike nedostatke. Neposredna demokratija je starija od predstavničkog modela i može samo dodatno da unapredi predstavnički model, a samim tim i naš rad narodnih poslanika u budućnosti. Značajno je napomenuti da Predlog zakona prepoznaje i uvodi, prema pravnom dejstvu odluke, obavezujući i savetodavni referendum. O tome ste i vi govorili u uvodnom izlaganju. Različite vrste referenduma predviđaju republički, pokrajinski i lokalni, a prema vremenu donošenju akta koji je predmet referenduma - prethodni ili naknadni i prema vrsti – ustavotvorni, zakonodavni ili upravni. Dalje, izuzetno je važno što ovaj predlog detaljno obrazlaže i predviđa referendumsku kampanju, koja važećim zakonom uopšte nije regulisana, čak ni pomenuta, dok se predloženim izmenama detaljno reguliše i to ko može da organizuje i kako se finansira i troškove kampanje, poseban račun, podnošenja izveštaja, jednak pristup stranama koje zagovaraju različite odgovore na referendumsko pitanje, kao i ravnomerno i korektno obaveštavanje građana o svim važnim pitanjima o kojima se izjašnjava na referendumu. Dakle, za kraj, ali ne manje važno jeste to da su kritike Venecijanske komisije bile toliko pozitivne da ni ta preporuka o početku primene zakona, tek godinu dana nakon početka primene, ne može da zaseni ni dobre kritike, pozitivne kritike i ono što sam zakon može da nam donese u budućnosti ako ga svi zajednički, ponavljam opet, stavljajući političke razlike sa strane, sagledavamo kao jednu novu mogućnost da jačamo ulogu građana u vršenju vlasti. Da li je dobar? Da li može da bude bolje? Sigurno je da može, međutim ovaj zakon svakako je, nakon 15 godina, jedan potpuno novi početak i zbog svega što sam već navela u svom izlaganju, poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije će u danu za glasanje podržati ovaj predlog. Hvala.
Zahvaljujem se zamenici predsednika poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije. Reč ima ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, uvažena predsedavajuća. Gospođo Obradović sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, sam naziv Predloga zakona o kome danas raspravljamo govori o tome koliko je važno pitanje danas na dnevnom redu - Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi. Ustav Republike Srbije kaže: „Suverenost potiče od građana koji vrše referendumom, narodnom inicijativom i preko svojih slobodno izabranih predstavnika“. Važeći Zakon o referendumu donet je 1994. godine. Ustav Republike Srbije donet je 2006. godine i očigledno je da nije postojala politička volja da se ovako važan zakon uskladi sa Ustavom i donese do kraja 2008. godine, kako je to propisano Ustavnim zakonom za sprovođenje Ustava Republike Srbije, koji je, kažem, donet 2006. godine. Sada, ne samo da postoji politička volja, već je jednostavno prihvaćeno da taj posao mora biti završen, da nije zdravo za naš zakonodavni sistem, da postoji zakon koji nije u saglasnosti sa Ustavom i zbog toga je Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave i formiralo Radnu grupu koja je radila na ovom predlogu. Najznačajnija odredba koju bih ja istakla, na čijem usaglašavanju se radi, odnosi se na propisivanje cenzusa za uspeh referenduma. Član 203. stav 8. Ustava Republike Srbije kaže: „Kada se akt o promeni Ustava stavi na potvrđivanje, građani se na referendumu izjašnjavaju najkasnije u roku od 60 dana od dana usvajanja akta o promeni Ustava. Promena Ustava je usvojena ako je za promenu na referendumu glasala većina izašlih birača“. U važećem Zakonu o referendumu stoji odredba da je za uspeh referenduma potrebno da na referendum izađe više od polovine upisanih birača. Ova odredba nije u skladu sa napred navedenim članom Ustava, prema tome postoji realna potreba da se novi Zakon o referendumu u ovom delu uskladi sa važećim Ustavom. Osim usklađivanja sa Ustavom, bilo je važno da se u zakonu prepozna i primena najviših standarda za sprovođenje referenduma i narodnih inicijativa koje su uspostavljene u evropskim državama, ali i u drugim demokratskim zemljama i najznačajniji standardi su u stvari preporuke Saveta Evrope. U tom smislu, mogu da ocenim da je od velike važnosti bila saradnja Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave sa Venecijanskom komisijom, čiji eksperti su mnogo pomogli u sačinjavanju ovog predloga, baš kao što su pomogli i u sačinjavanju Nacrta akta o promeni Ustava. Ne radi se tu o tome da smo mi samo sve njihove preporuke prepisali, da smo mi te preporuke usvojili i stavili ih u bilo koji akt ili u zakon, radi se o tome da ćemo prema njihovim smernicama popraviti naše zakonodavstvo kako bismo dostigli standarde koji važe u evropskim zemljama. To možemo samo ako pravila koja važe u EU prilagodimo našem pravnom i političkom sistemu, uopšte društvu u kome živimo, a naš sistem tim pravilima. Svesni smo činjenica da je jedan od prioriteta rada Vlade Srbije dostizanje punopravnog članstva u EU i da nas na tom putu očekuje mnogo izazova na koje ćemo morati da odgovorimo i to nadam se uspešno i činimo. U tom smislu je saradnja sa Venecijanskom komisijom bila od presudnog značaja, kako za izradu akta o promeni Ustava, tako i saradnja sa Ministarstvom za državnu upravu i lokalnu samoupravu, koja je radilo na izradi ovog Predloga zakona o referendumu o kome danas raspravljamo. Ustav definiše više vrsta referenduma i dobro je što u ovom predlogu možemo da vidimo da su sve te vrste regulisane. Dakle, radi se o republičkom, pokrajinskom i lokalnom referendumu. Dalje, tu je referendum za celu teritoriju ili za deo teritorije, obavezni i fakultativni, prethodni i naknadni, ustavotvorni, zakonodavni i upravni i savetodavni. Logično je da se za različita pitanja raspisuje druga vrsta referenduma. Na ovaj način za pitanja koja su definisana Ustavom i za koje je potrebno da se izjasne svi građani, raspisaće se republički referendum, ali ako se neko pitanje tiče, recimo, lokalne zajednice, raspisaće se lokalni ili neki drugi referendum koji je od značaja kako bi se rešilo pitanje koje je takođe od značaja za taj deo teritorije naše zemlje. Na ovaj način omogućeno je stalno izjašnjavanje građana, učestvovanje građana u donošenju odluka koje se tiču, na kraju, upravo njih samih. Sa druge strane, to znači i veliku pomoć državi i lokalnoj samoupravi, jer ćemo onda znati, onda će institucije države i lokalne samouprave znati na koji način razmišljaju građani i u kom smeru bi trebalo da se ide u budućnosti. Smatram da je od presudnog značaja za primenu ovog zakona i učestvovanje šireg kruga ljudi na referendumu, što će biti omogućeno na taj način što će ovaj zakon predvideti da mogu da glasaju i interno raseljena lica prema boravištu na glasačkom mestu u Srbiji koje izaberu ili prema boravištu na glasačkim mestima u inostranstvu. Na taj način možemo očekivati primenu zakona u punom kapacitetu kada se radi o omogućavanju građanima da učestvuju u donošenju odluka, što je takođe jedan od prioriteta za donošenje ovog zakona. Ono što bih želela da istaknem kao posebno važno jeste javnost, kojoj ovoj predlog pridaje veliku pažnju. Uvodi se obaveza nadležne izborne komisije, što je u ovom slučaju RIK, da pripremi akt kojim se građanima pružaju tzv. „objektivne informacije“ o predmetu referenduma upravo iz razloga da bi građani mogli da dobiju potrebne informacije, da bi mogli da sagledaju sve argumente i da odluče na koji način će se izjasniti, na koji način će odgovoriti na referendumsko pitanje, da li će njihov odgovor biti za ili protiv u skladu sa pitanjem koje se postavlja, a koje se odnosi na teritoriju cele naše zemlje ili je vezano za lokalnu zajednicu. Objektivne informacije biće dostupne, odnosno biće u formi dopisa, dostavljene svim biračima na njihove adrese prebivališta. Dalje, zaštita prava tokom sprovođenja referenduma je još jedno vrlo važno pitanje koje ovaj zakon reguliše. Građanin koga je glasački odbor neosnovano sprečio da glasa ili mu je na glasačkom mestu povređeno pravo na slobodno i tajno glasanje, ali i ovlašćeni predlagač, svaki poslanik, narodni poslanik ili odbornik povodom donete odluke, izvršene radnje ili učinjenog propusta nadležne komisije, glasačkog odbora ili potkomisije, ima pravo na prigovor nadležnoj komisiji u roku od 48 sati. Ovim odredbama koje se odnose na ova pitanja dalje se regulišu rokovi. Dakle, nadležna komisija odlučuje o prigovoru u roku od 96 sati. Protiv rešenja nadležne komisije, donetog po prigovoru, podnosilac prigovora može podneti žalbu upravnom sudu. Rok je takođe 96 sati, ali ono što je za građane Srbije možda važnije od rokova u ovom trenutku, jeste da je obezbeđena dvostepenost u odlučivanju, čime će svakako zaštita prava građana tokom sprovođenja referenduma biti jača. Želim na kratko da se osvrnem i na odredbe koje se odnose na narodnu inicijativu. Narodna inicijativa će moći da dovede do raspisivanja referenduma na zahtev građana. Dakle, najmanje tri birača formira inicijativni odbor sa predlogom za narodnu inicijativu. Pre početka prikupljanja potpisa, inicijativni odbor dostavlja predsedniku nadležne Skupštine predlog narodne inicijative, kako bi se sproveo verifikacioni postupak. Predsednik Skupštine utvrđuje da li se predlog narodne inicijative odnosi na pitanja o kojima se ne može raspisati referendum, da li je predlog podnet u propisanom obliku koji zakon predviđa u zavisnosti od toga, naravno, kakva vrsta narodne inicijative se predlaže, da li je predlog podneo inicijativni odbor koji je formiran u skladu sa ovim Zakonom o referendumu i da li je predmet referenduma, naravno, u nadležnosti Skupštine kojoj je inicijativa upućena. Ukoliko je predlog narodne inicijative u skladu sa zakonom i sa svim uslovima čije se ispunjenje traži, predsednik Skupštine obavestiće inicijativni odbor kada počinje da teče rok od 90 dana za prikupljanje potpisa za listu potpisnika. Ono što je drugačije predloženo, što možemo da vidimo u ovom predlogu u odnosu na važeći zakon jeste rok za prikupljanje potpisa koji je proširen sa sedam na 90 dana i na taj način želim da kažem da je ostavljeno skoro 13 puta duže vreme u odnosu na ono koje važi danas za prikupljanje potpisa, što će naravno u mnogome olakšati sam postupak jer građani mogu da mnogo lakše organizuju svoje obaveze u ovoj fazi postupka. Legitimitet narodne inicijative ostvaruje se upravo overom ovih potpisa, ali značajna novina je, što smo mogli da čujemo i od ministarke Obradović, mogućnost prikupljanja elektronskih potpisa građana koji ne podležu overi potpisa. Predlogom zakona je takođe ukinuta obaveza prijavljivanja Ministarstvu unutrašnjih poslova mesta za prikupljanje potpisa. Nakon predaje liste potpisnika Skupštini vrši se provera podnete liste i naravno upoređivanje sa biračkim spiskom. Ukoliko je prikupljen dovoljan broj potpisa narodna inicijativa se smatra pokrenutom. Ako je narodna inicijativa pokrenuta sa ciljem raspisivanja referenduma, nadležni odbor, odnosno nadležno radno telo Skupštine potvrđuje da li su ispunjeni i ostali uslovi koji su predviđeni ovim zakonom i prosleđuje Skupštini zahtev za raspisivanje referenduma. Sednicama radnih tela može da prisustvuje i predsednik inicijativnog odbora, što je od velikog značaja za uključivanje građana, a tokom ovog postupka, naravno, može se i odbaciti neki predlog. Nakon provere liste sa potpisima, liste potpisnika i prilikom odlučivanja o zahtevu za raspisivanje referenduma inicijativni odbor, naravno, ima pravo da podnese tužbu Upravnom sudu ukoliko smatra da Skupština nije pravilno odlučila. Narodna inicijativa kao oblik direktne demokratije je važan postupak za našu zemlju. Prisutan je dakle u našem sistemu i jako je važan ako želimo da pratimo demokratski nivo evropskih zemalja i u ovoj oblasti. Ono što je važno jeste da je Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave shvatilo zadatak da na odgovarajući način izradi predlog koji je danas pred nama. Šta znači na odgovarajući način? Znači da pre svega uskladi odredbe sa Ustavom kao najvišim pravnim aktom, da odredbe izradi i u normativnom i u sadržinskom smislu na način koji će biti kompatibilan sa našim pravnim sistemom i drugim zakonima koji su od važnosti za pitanje referenduma, ali i da ispoštuje pravila koja važe u EU i da na pravi način implementira preporuke koje su dobijene od Venecijanske komisije bilo u toku samog postupka izrade nacrta zakona, bilo na kraju sa dobijanjem pozitivnog mišljenja na nacrt zakona. Zbog položaja Srbije u procesu dobijanja punopravnog članstva u EU mnogo se mora voditi računa o svim detaljima koje sam upravo navela jer sa jedne strane mi se jesmo obavezali da implementiramo pravila ili postulate EU, ali sa druge strane to moramo učiniti tako da to ne remeti naš zakonodavni ili politički sistem ili norme koje danas kod nas važe. U tom smislu želim da kažem da je Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave apsolutno ispunilo zadatak i prema Venecijanskoj komisiji, ali je ispunilo i rokove koji su možda malo bili nametnuti zbog sprovođenja ustavnih promena. Drago mi je da smo na kraju pokazali da smo tim koji je na jednom zadatku. Radili smo na različitim aktima, ali ti akti su teško povezani. Naravno, ovde mislim osim Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave i na Ministarstvo pravde i na Narodnu skupštinu. Ono zbog čega bih želela da reagujem jer smatram da je važno jeste plasiranje laži i insinuacija koje su upućene na to da se nešto radi ispod žita, kao da niko ne može da ode na sajt Vlade ili na sajt Narodne skupštine i da proveri koji su akti u proceduri, a naravno da može i te laži se naravno koriste za pozivanje ljudi da ne izađu na referendum. Dakle, ja ovde ne govorim o tome da se možda pozivaju ljudi da daju negativan odgovor na primer kada se radi o ustavnim promenama na referendumu. Ovde se radi o tome da se pozivaju ljudi da uopšte ne izađu na referendum. Smatram da je to mnogo opasnija situacija jer izaziva nezadovoljstvo kod građana zašto nisu pitani. Dalje, oni misle da je donošenje ovakvog zakona pogrešno slušajući isključivo dezinformacije. Sa druge strane, zakon neće moći da se primenjuje u punom kapacitetu ako građani nisu zainteresovani da daju svoje mišljenje na referendumu o važnim pitanjima. U svakom slučaju, to nanosi štetu državi, a na kraju i svim građanima Srbije. Stvara se loša atmosfera, građani se odvraćaju od ostvarivanja svojih prava a sve zarad prikupljanja jeftinih političkih poena, toliko jeftinih da se čak koristi i status naše južne pokrajine KiM u te svrhe, naravno kada govorimo o raspisivanju referenduma zbog ustavnih promena koje se, naglašavam, dešavaju u oblasti pravosuđa. Neistine se naravno šire preko dela tajkunskih medija i pojedinaca koji pokušavaju da steknu pristalice na bilo koji način. Ma koliko to prljava kampanja bila mi nećemo dozvoliti da više puta ponovljena laž postane istina. Narod će odlučivati i odlučiti i ništa se neće desiti dok narod ne odluči. Mi iz SNS smo uvek bili spremni na to da pitamo narod, da poslušamo narod, da pitamo građane i kakva je njihova izborna volja i građani Srbije su nam od 2012. godine pa do danas davali legitimitet da Srbiju vodimo napred. Kao da izmišljaju po šablonu – izmišljotine se plasiraju i oko Rio Tinta i životne sredine, oko Zakona o eksproprijaciji, pa naravno da se to koristi i danas kada bi trebalo da usvojimo Zakon o referendumu. Šta god da je aktuelno i dobro za građane odmah tajkunski mediji i neki kvazi političari počnu da se bave time na dnevnom nivou i da optužuju vlast bez ikakvih argumenata. Pogledajte samo, izdvojiću jednog koji mi nije nešto preterano zanimljiv jer je strašno vulgaran i bezobrazan, Marko Vidojković, sa naslovom, ako bi mogla neka kamera ovo da uhvati „Šta to smrdi?“. Njegova emisija se emituje na Đilasovoj platformi Nova.rs i on obmanjuje narod navodima da Ustav može da se promeni bilo kako i da će se čak promeniti i preambula i da će KiM biti izbačeni iz sastava Republike Srbije i to sve pod naslovom „Šta to tačno smrdi?“, a ja bih rekla da smrde isključivo njegove neistine ovde. Srpska napredna stranka, za razliku od ovakvih ljudi, ne obmanjuje narod. Mi na tome nismo gradili ni politiku SNS, ni politiku države Srbije. Aleksandar Vučić je uvek sve činjenice iznosio građanima, uvek je obrazložio svaku odluku koja je bila doneta isključivo zarad toga da građanima bude bolje. Mi nemamo čega da se plašimo. Čega da se plašimo? Velikog i marljivog rada? Politike ozbiljnosti i odgovornosti koju sprovodimo od 2012. godine? Politike u kojoj su građani Srbije na prvom mestu a mnogo puta smo to pokazali i dokazali? Mi se ne plašimo i ovde to ponavljam – ni tajkuna, ni njihovih medija, ni njihovih laži, ni prljave kampanje, a svesni smo da zbog predsedničkih izbora koji nam predstoje ta prljava kampanja će biti još jača. Ne postoji ništa što može anulirati naše rezultate. Ne postoji ništa što može da sruši politiku izgradnje i razvoja zemlje, podizanja Srbije na svim nivoima i u svakoj oblasti. Videćete šta znači ozbiljna politička partija kada iznesemo program na skupštini stranke koja nas očekuje pa ćete onda videti koliko, uz dužno poštovanje svih ovih koji su u različitim kolonama i kolosecima ujedinjeni i razjedinjeni, koliko oni nemaju nikakvu politiku na kojoj će graditi političku priču koja će biti dobra za građane Srbije već svoju politiku grade isključivo na izmišljotinama i tračevima. Kad god uradimo nešto, a to se kritikuje bez argumenata, bez predloga na osnovu kojih bismo mi možda nešto unapredili, ja znam da to što je kritikovano da smo dobro uradili. Između ostalog, poslednjih dana se vodi hajka i protiv, iskoristiću još malo vremena od poslaničke grupe, ako mi dozvolite, Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kako na društvenim mrežama tako i na tajkunskim medijima, mi smo valjda sada u fokusu zato što pripremamo ustavne promene. Glavna zamerka, više nego nebulozna i očigledno je maliciozna, glasi da sednice Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo traju kratko i odnosi se na to koliko ja brzo čitam ili pričam na tim sednicama. Neprijatno sam iznenađena i time što su se tome pridružili neki opozicioni političari koji su bili poslanici i koji na taj način, po meni, pokazuju koliko ih nije zanimalo da rade ovde svoj posao, da se upoznaju sa radom Narodne skupštine i da ovde predstavljaju svoje političke partije, ali pre toga da ovde predstavljaju sve građane Srbije. Neka budu sigurni da ću na svaku laž i insinuaciju odgovoriti, pre svega zato što predstavljam građane Srbije, ali i zato što vodim računa i o integritetu Skupštine, Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i svojih kolega koji vrlo korektno rade svoj posao. Dakle, uopšte nije važno koliko mi brzo pričamo ili čitamo, važno je da o svim predlozima, kao što je i Zakon o referendumu, kao što vidite, raspravljamo u plenumu, jer su na našem Odboru predlozi samo formalno ocenjeni kao predlozi koji su u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Ali, dobro, neznalice i sitne političke duše to ne žele da priznaju, a verujem i da ne znaju, jer, čim radite, niste dobri, čim radite za Srbiju niste dobri, to kažu oni koji su u raznim opozicionim kolonama, a ako ste još u SNS, onda ste na stubu srama, iako ni za šta niste krivi. Kada pokušate da se branite od takvih ljudi, oni vam kažu da narodu u stvari mislite loše, iako ste mnogo puta dokazali suprotno, i da taj možda sa Tvitera na čijem je profilu slika krave, koji se krije iza nekog imena i prezimena koje nije njegovo ime i prezime, neće glasati za vas. U redu. Evo, trpećemo. Bićemo džak za udaranje, ali ćemo usvajati dobre zakone u Narodnoj skupštini. Vodićemo Republiku Srbiju napred. Takvi će ostati na političkom dnu, da se koprcaju u svojoj mržnji i u svom neznanju, a Srbija će se, na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem i sa politikom SNS, dalje razvijati i građanima pružati dobar život. Hvala.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici poslaničke grupe "Aleksandar Vučić - Za našu decu". Reč ima predsednik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovana gospođo Obradović, poštovani predstavnici ministarstva, tačno je, potpuno je u pravu koleginica Žarić Kovačević, mnogo se demagogije, političke demagogije i političkih pamfleta čulo proteklih dana i proteklih meseci kada je reč o Predlogu zakona o referendumu i narodnoj inicijativi i kada je reč o amandmanima kojima treba da se izmeni Ustav, i to sve zarad jeftinih političkih poena. Ali, kao i uvek, postoje stvari koje prosto ne možete prikriti, ne možete izmisliti. Nije ovde situacija da jedna laž ukoliko se izgovori sto puta postane istina. Neće postati istina. Jer, sve ono što radimo danas, biće valorizovano već u januaru mesecu, razlog zašto to radimo danas i tada će biti potpuno jasno. Hajde da krenemo najpre od toga, ja ne želim da se bavim drugima, šta je povod za donošenje Predloga zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. To je naša ustavna obaveza. Prvi zakon je usvojen 1994. godine. Jedna izmena je bila 1998. godine. Ustav je usvojen 2006. godine i shodno tome Zakon o referendumu i o narodnoj inicijativi je trebalo da bude usaglašen do kraja 2008. godine. To što nije usaglašen je neodgovoran i neozbiljan odnos onih koji su to trebali da učine i urade. Šta se ovde konkretno nameće kao tema? Ja se vraćam sa jedne debate i pomalo mi je smešno, pa se nekada zapitam da li i oni koji iznose takvo mišljenje i takve stavove veruju u to? Dakle, tema "Rio Tinto". Čekajte, istraživanja će trajati dve godine i posle dve godine niko više neće pričati o "Rio Tintu", jel tako? Sa druge strane, zašto ne kažu kakvo su mišljenje kao ministri u Vladi imali o "Rio Tintu" od 2008. do 2012. godine - kao razvojnu šansu, kao razvojni projekat. Ja sam razgovarao sa predsednikom Narodne skupštine Republike Srbije koji je tada bio ministar i to mi je preneo. Rekao mi je kakve su oni lično stavove imali. Dakle, za njih je "Rio Tinto" bio razvojna šansa. Sada je nešto drugo. Preambula. Ni jednog trenutka nije pomenuta preambula i menjanje preambule. Dakle, da građanima Srbije bude potpuno jasno, po ko zna koji put ponavljamo, Srbija nikada neće prihvatiti jednostrano proglašenu nezavisnost KiM. Valjda je to svima jasno. Posebno treba da im bude jasno posle razgovora 2020. godine u SAD, kada je predsednik Srbije rekao – tačka 10 ostaje po strani. Ko god želeo i ko god mislio da vršeći pritisak na Srbiju može da učini nešto u tom smislu da Srbija prihvati samoproklamovanu državu Kosovo, samo gubi vreme. To apsolutno nije tema. Šta je konkretno tema? Ovo sada govorim zarada građana, mada su kolege o tome govorile. Šta je konkretno tema i zašto sve ovo radimo? Vrlo često do poslednjeg izveštaja Evropske komisije, o kojem ćemo razgovarati ovde u plenumu, inače mislim da je to dobra praksa koju je uveo predsednik Narodne skupštine, da se nakon sednice za evropske integracije i predloga zaključaka koji su doneti, razgovara o izveštaju Evropske komisije ovde u plenumu. Dakle, Srbija pokazuje jasnu odlučnost i opredeljenost na putu evropskih integracija. Naš glavni strateški spoljno politički cilj jeste punopravno članstvo u EU. Izvinite, ali do poslednjeg izveštaja je stalno spočitavano Srbiji u izveštajima Evropske komisije da ne postoji politička volja u Srbiji da se Srbija bavi borbom protiv kriminala i vladavinom prava. E sada, sa jedne strane, Srbija delima pokazuje da se na jedan ozbiljan način bavi organizovanom, neselektivnom i kontinuiranom borbom protiv kriminala i da je nulti stepen tolerancije, kada govorimo o kriminalu i korupciji, da postoji jedno sinhronizovano delovanje kada je reč o MUP-u i kada je reč o našoj zakonodavnoj aktivnosti u smislu usvajanja zakona koji pomažu borbu protiv kriminala, nastavak borbe protiv kriminala, poput Zakona o poreklu imovine. Sa druge strane, kada je reč o vladavini prava, valjda je potpuno logično kada govorimo o vladavini prava, dakle cilj koji želimo da postignemo amandmanima koji su predloženi i na koje, čujem, je dobijeno pozitivno mišljenje, ali neću danas govoriti o amandmanima, već u nedelju, nakon sednice za ustavna pitanja, kada bude doneta konačna odluka, dakle, amandmanima koji se konkretno odnose na Poglavlje 23 - pravosuđe i osnovna prava. Dakle, cilj je ojačati i osnažiti srpsko pravosuđe. Cilj je postići da sudovi i tužilaštva budu i efikasniji i nezavisniji. Čekajte, mi se kao parlament odričemo onoga što je jedna od naših nadležnosti bila, a to je zakonodavna, jel tako, da po privi put biramo sudije ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Kud ćete veće nezavisnosti kada je reč o pravosuđu. Dakle, ključni cilj svega onoga što mi danas radimo jeste da ojačamo i osnažimo srpsko pravosuđe. Trenutni politički momenat koristimo i poredimo ga sa realnom situacijom u Srbiji. Da li su oni koji danas kritikuju pokušavali nešto slično da urade? Mene bi bio sram da sam na njihovom mestu i da kažem – nismo. Jesu, od 2009. godine do 2011. godine. Znate zašto su zastali 2011. godine? Zato što je trebalo menjati preambulu. To vam je u principu isto, da napravim jednu paralelu i digresiju, sa graničnim prelazima. Svi papiri, sva dokumenta koja se tiču graničnih prelaza su potpisana do 2001. godine, a obzirom da su izbori bili maja 2012. godine i da je procena bila da bi to negativno uticalo na kampanju onih koji su imali većinsku vlast u Srbiji onda se zastalo. E, upravo iz tog razloga se zastalo i sa ovom pričom oko usaglašavanja Zakona o referendumu i narodnoj inicijativi sa Ustavom iz 2006. godine, jer je došlo do preambule koja je morala da se promeni. Mi ne činimo to. Dakle, je želeo da učini neko drugi, samo što oni nikada neće imati hrabrosti da to otvoreno kažu. Koliko je meni poznato, prva radna grupa je napravljena, mislim, 2017. i 2018. godine, jel tako? Govorim o ovoj vladajućoj koaliciji. Tada su dobijena pozitivna mišljenja na amandmane kojima se menja Ustav Republike Srbije. Zašto nije realizovano? Zato što strukovna udruženja nisu bila saglasna sa tim amandmanima. Koliko mi je poznato, 2019. godine nastavlja da funkcioniše radna grupa. Dva sastanka su bila, koliko sam ja propratio, avgust i oktobar mislim da su meseci. Tada se usaglašavaju amandmani. Dakle, postiže se potpuna saglasnost Venecijanske komisije. Tu želim da istaknem, pre svega, ulogu i ministarke pravde i predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, koleginice Žarić Kovačević, Odbora za ustavna pitanja i Odbora za pravosuđe. Koleginice, to što neko ne zna koliko odbori treba da traju i zbog čega traju nekada 15 minuta, a nekada 2,5 ili tri sata, nemojte da obraćate pažnju na to, svaki komentar u tom kontekstu treba da vam bude kompliment jer to je pokazatelj njihovog elementarnog neznanja. Znači, nisu se bavili parlamentom i odborima ni onda kada su bili u ovoj sali. Dakle, sada imamo saglasnost i strukovnih udruženja i vrlo je važno da su implementirane sugestije i predlozi Venecijanske komisije. Više razgovora je bilo i ovde u parlamentu. Učestvovali smo i predstavnici poslaničkih grupa, učestvovali su i predstavnici vanparlamentarnih stranaka. Dobro je, ministarka, da ste implementirali one predloge i sugestije koje je uputila Venecijanska komisija i da je dobijeno pozitivno mišljenje Venecijanske komisije. Na šta konkretno mislim kada to kažem? Vidim da smo kritikovani, to maločas vidim iz rasprave, jer sam bio u raspravi sa jednim od predstavnika tzv. opozicije. Vidim da smo kritikovani zbog toga što nema obaveznog cenzusa. Oprostite, ispravite me ako grešim, obavezan cenzus nije Venecijanski standard. On postoji, čini mi se, u pet ili u šest država i za to je dobijana potpuna saglasnost Venecijanske komisije. Druga stvar, o kojoj je govorila i koleginica Žarić Kovačević, jeste taksa za overu potpisa. Ona realno sagledavajući jeste veoma visoka u Srbiji, 400 dinara. Pedeset dinara je bila, kada govorimo o izbornim listama i overi potpisa. Snižena je onako kakva je bila na 40 dinara, ali ne možete bez overe potpisa. Ne možete bez overe notara, jer šta vam je onda potvrda pravne sigurnosti narodne inicijative ako nemate overene potpise kod notara. Sledeća stvar za koju smatram da je jako važna jeste nezavisno telo koje će pružati informacije o sprovođenju referenduma. Znam da je postojalo dvoumljenje, da li će to biti Vlada Republike Srbije ili će biti RIK. Mislim da je pravo rešenje da to bude RIK, jer RIK ima resurse da to radi, a sa druge strane u radu RIK-a će biti uključene i one vanparlamentarne stranke, pa izvolite, sve je toliko transparentno. Kada govorim o RIK-u, ono što nije bilo jasno predstavnicima Venecijanske komisije, a učestvovao sam na tom sastanku, odakle sada 23 člana RIK-a. Vrlo jasno, potpuno jasno. To je rezultat međustranačkog dijaloga i to je jedan ustupak koji ova vladajuća koalicija učinila, ja mislim da ni jedna vladajuća koalicija ne bi napravila takav ustupak, da vanparlamentarne stranke koje nemaju svoje predstavnike ovde u Skupštini, imaju predstavnike u RIK-u i to u konstalaciji šest plus šest. Što se tiče stalnog biračkog sastava, odnosno biračkih odbora, pa naravno da neće biti moguće da na jednom biračkom odboru imate predstavnike jedne političke opcije. To će raditi Zavod za statistiku, kao i do sada, proporcionalno shodno snazi poslaničkih grupa, ali smo i tu učinili ustupak nakon međustranačkog dijaloga tako što će predstavnici vanparlamentarne opozicije imati jedan plus jedan, dakle praktično dva člana u stalnom sastavu. Sad, ja sam sabirao, osam i po hiljada biračkih mesta puta dva, to je samo za početak 17 hiljada posmatrača. Produženi su prigovori, odnosno mogućnost za prigovore i žalbe, duplirano je vreme. Smatramo da je dobro što ste prihvatili i ovu sugestiju sa 24 na 48, odnosno sa 48 na 96 sati. Jasnije su definisane različite vrste referenduma, načela za sprovođenje referenduma kada se može održati referendum, šta je to što konkretno ne može biti predmet referenduma. Dakle, mislim da su to neke osnovne i suštinske stvari koje su jako važne i smatramo da je jako dobro što ste ih implementirali u ovaj zakonski predlog. Sada, da pojasnim malo onima koji kažu – usvajate po hitnom postupku Zakon o referendumu, menjate amandmanom Ustav, a sa druge strane usvajate Zakon o eksproprijaciji, želite da rasprodate državu, SNS i SPS, bukvalno je tako rečeno, žele da rasprodaju državu. To je elementarno neznanje, elementarno neznanje, jer da znaju nešto oni bi shvatili da postoje određeni rokovi i da mi moramo da ispoštujemo te rokove, a pre svega smo odgovorni i ozbiljni ljudi, i ovaj parlament i Vlada Republike Srbije. Ako smo rekli da ćemo raditi na vladavini prava i na nezavisnosti i efikasnosti sudova i tužilaštva, onda ćemo na tome da radimo i taj posao ćemo da završimo, ali moramo da ga završimo u ovom sazivu. Je li tako? Obzirom da sledeće godine imamo 3. aprila vanredne parlamentarne izbore, najverovatnije, da imamo predsedničke izbore, da imamo gradske izbore, pa, dame i gospodo, postoje određeni rokovi, postoje određeni rokovi kada se izbori moraju raspisati. Ovaj saziv mora da usvoji te izmene, jer ukoliko ih ne bude usvojio u planiranim rokovima, onda nećemo moći da učinimo ono što je naš cilj bio kada je reč o vladavini prava. Zato je potpuno opravdano 16. januar, ostaje sasvim dovoljno vremena za eventualne žalbe i pritužbe, i da se tokom februara meseca raspišu vanredni parlamentarni izbori. To je jedini razlog zašto hitan postupak. Da bi sve izbore imali u isto vreme, jer više je razloga zašto treba sve izbore da imamo u isto vreme. Prvi i osnovni razlog je finansijske prirode. Mi se još uvek suočavamo sa najvećim zdravstvenim izazovom sa kojim se suočava čitav svet i smatramo da svaki dinar treba uštedeti, usmeriti ga upravo ka onome o čemu smo govorili tokom jučerašnjeg dana ovde kada smo govorili o budžetu za 2022. godinu, a to je životni standard građana i kapitalne investicije. Da bi Srbija nastavila da se razvija, sačuvali smo makroekonomsku stabilnost, sačuvali smo teško stečena fiskalna dostignuća. Sada treba da se okrenemo, bez obzira na pandemiju, život ne treba da stane, treba da se okrenemo rastu i razvoju. Kada je konkretno reč o referendumskom pitanju, novina je to što će u ubuduće pre donošenja same odluke o raspisivanju referenduma odbor Narodne skupštine nadležan za ustavna pitanja, odnosno nadležno radno telo pokrajinske skupštine ili skupštine jedinice lokalne samouprave, biti dužno da pribavi pozitivno mišljenje nadležne komisije o predlogu referendumskog pitanja, što takođe smatramo da je jako dobro rešenje. Obzirom da mi je vreme od 20 minuta isteklo, a uvažena predsedavajuća kaže da nekako uvek planiram da bude tih 20 minuta, evo, ispoštovaću i sada 20 minuta. Dakle, na samom kraju još jednom ću ponoviti, Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije, naravno, u danu za glasanje podržaće ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se predsedniku Poslaničke grupe SPS. Pošto nema više prijavljenih predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na listu govornika. Prvi sa liste je narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvažena predsedavajuća. Poštovana ministarko sa saradnicima, uvažene kolege, građani Srbije, evo još jednom jedna od bitnih stvari koja do sada nije bila na dnevnom redu. Inače, svi znamo kada je donesen Ustav, kada smo imali obaveze da se prilagode sve ove potrebne stvari posle donošenja Ustava, ali to prethodne vlade, prethodna zasedanja Skupštine nisu prihvatila. Svi znamo da je to bilo neophodno. Mi ćemo u toku dana o tome raspravljati. Uvažena ministarka, ja mislim da ste vi kao nadležno ministarstvo sve one stvari koje su potrebne da se pripremi Predlog ovog zakona o referendumu, o narodnoj inicijativi, da ste sve to uradili na najbolji način, gde sada po prvi put imamo mogućnost i raniji ustav i ustav koji je bio i koji je sada trenutno, normalno, je ustav koji je bio stvarno legitiman, legalan, ali, s druge strane, zakon o referendumu nije bilo donešen. Pozitivna stvar je to što sada posle donošenja ovog zakona, inače, ja ću kao poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke podržati Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi, zato što daje mogućnost da u narednom periodu taj demokratski instrument referendum, narodna inicijativa, bude više prilagođen svim našim uslovima, da sutra mi kao ljudi, ukoliko imamo određene inicijative i na lokalu, na okrugu, na regionu, možemo te stvari da pokrenemo, da to bude urađeno na demokratski način, da to bude direktna volja tih naših građana koji imaju određenu potrebu da se nešto uradi. Mislim da je to pozitivna stvar, jer smo do sada imali određene inicijative, želje, ali to nije moglo da se uradi baš zbog toga što je bilo neophodno da izađe na tom referendumu ili na nekoj inicijativi u lokalnoj samoupravi, da izađe najmanje 50% plus jedan glasač da bi taj referendum uspeo. To je bilo veoma teško, zato što veliki broj naših ljudi u tom trenutku ili tih trenutaka nije hteo da izađe zato što jednostavno nije imao neku inicijativu ili je možda bila potreba da se više do svakog čoveka dođe, što znači da ćemo mi sada, posle usvajanja ovog zakona o referendumu, zakona o narodnoj inicijativi, kao ljudi biti više prisutni u svakom domaćinstvu, kod svakog čoveka, da ga upoznamo, da zna ono što se radi. Jer, suština svega jeste donošenje ovog zakona i potreba da se donese ovakav zakon jeste da bi se svakom čoveku, određenoj grupi ljudi, određenom broju ljudi koji skupe 30.000 potpisa dala mogućnost da mogu određene stari da potenciraju, da se radi nešto na teritoriji Republike Srbije i da to bude dobro za svakog građanina u našoj republici. Uvek sam bio za to da se rešavaju one stvari koje su veoma potrebne i na taj način da mi kao društvo, kao demokratsko društvo, kao ljudi koji želimo da se u svakom pogledu demokratija stavi u prvi plan, normalno da se imaju i prava i obaveze, jer slušao sam više puta neke ljude koji su vodili državu u prethodnom periodu, do 2012. godine, čak je bila neka inicijativa i govorilo se o tome da se donese zakon da obavezno ljudi moraju da izađu da glasaju, a ko ne izađe da glasa da mu se piše kazna. Ne, mi to ne želimo da radimo. Mi na ovaj način želimo da damo mogućnost da svako ko želi određene stvari da pokrene da se rade putem potpisa, putem inicijativa, da u Skupštini ili odbornik u lokalnim skupštinama, ili građani u tim opštinama, to može da se uradi na najbolji način, bez neke prisile, bez nekih kazni, već na dobrovoljan način, ovako putem edukacija, putem poziva, putem apela, putem razgovora sa čovekom lice u lice. Mi ćemo uspeti određene stvari da promenimo, što znači da ovaj zakon i ova inicijativa o kojoj sada govorimo jeste potrebna i mislim da će to dati rezultate u narednom periodu, da se određen stvari usaglase sa Ustavom, da određene stvari, koje je prethodno Venecijanska komisija prihvatila, dala pozitivne smernice, da to bude odrađeno, jer mi svi želimo da naša Srbija i mi idemo prema EU, da imamo zakone koji će biti prilagođeni i sve što je potrebno da bude za dobrobit svih naših građana Republike Srbije. One stvari koje se govore, da neko na ovaj način sada kada menjamo zakon, odnosno donosimo zakon koji do sada nije bio posle donošenja Ustava, da mi na ovaj način želimo da prevarimo narod, ne, mi na ovaj način želimo da omogućimo demokratske instrumente da mogu lakše da se upotrebe da na svakom mestu, da li je to lokalna samouprava, da li Republika, da ljudi putem određenih referenduma, putem određenih inicijativa mogu da neke stvari menjaju i da budu direktno učesnici u tome da to bude najpozitivnije. Uvažena ministarko, ja imam poverenje u rad vaš, u rad naše Vlade. Još jednom, mislim da je to neophodno i potrebno. Još jednom, ja ću kao narodni poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke podržati Predlog zakona o referendumu. Sada bih za kraj samo rekao nekoliko stvari za koleginicu Amelu, da joj čestitam na izboru za narodnog poslanika. Ona je došla ovde u Skupštinu na način, mislim to je nešto najgore, kada je akademik Zukorlić umro, čovek koji je ovde ostavio duboki trag za sve ovde u Skupštini, koji je imao svoja prava, svoj cilj, a to je pravda i pomirenje, uvažavanje svih nas koji smo građani Srbije, pa da li smo pravoslavne vere, da li smo islamske vere, nije bitno, mi smo svi ljudi i on koji je pokrenuo taj pravac, ja očekujem da će i koleginica Amela to nastaviti zajedno sa svojim ljudima, jer nama je zajednički cilj život u našoj Srbiji, da svima bude bolje, da li on živeo u Svrljigu ili Tutinu ili u Subotici. Još jednom, hvala lepo i očekujem da ćemo podržati Predlog zakona, jer poslanički klub će ovo sigurno podržati.
Zahvaljujem. Vreme predviđeno za vašu poslaničku grupu je potrošeno. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić.
Moja pozicija opozicionog poslanika i samostalnog poslanika mi ne dozvoljava da vreme trošim, pošto ga malo imam, na dobre strane ovog zakona. Postoji dosta dobrih strana, ali time nažalost neću moći da se bavim. Dobra stvar je pre svega to što je na neki način otvorena mogućnost da se referendum i narodna inicijativa vrate u naš politički pravni sistem. Ono zbog čega imam primedbe na ovaj zakon pre svega je to što sve što radimo, često radimo pod pritiskom iz Brisela, iz EU. Sama Venecijanska komisija mislim da je davno izgubila moralni kredibilitet da nastupa kao neko ko je zaštitnik demokratije. Vrlo su se ili nemušto ili blago ili se uopšte nisu izjašnjavali kada je prekršena referendumska volja naroda u Severnoj Makedoniji, kada je dozvoljeno da Crna Gora uđe u NATO bez referenduma, kada su kršeni razne druge slobode i prava u izbornom procesu širom zapadne Evrope, tj. EU, kada je urađena najveća izborna krađa u istoriji čovečanstva, a to su predsednički izbori u Americi, kada je učinjeno mnogo prekršaja koji su doveli do toga da politički zapad i njihova civilizacija više nemaju moralno pravo da nas uče ni demokratiji, ni pravnom poretku. Zato ne mislim da su oni autoritet na koji treba da se pozivamo. S druge strane, mislim da cenzus koji prestaje da postoji u ovom zakonu o referendumu jeste nešto što jedan veliki deo političke javnosti koji čine ljudi koji nisu stranački organizovani izbacuje iz procesa odlučivanja. Oni koji su apstinenti nisu politički idioti, kako to antička Grčka kaže, to su oni koji su nezainteresovani za život u zajednici. U našem slučaju, masa apstinenata su dokaz da je naša politička klasa, i to nije problem samo ove vlasti i SNS, već dugi niz godina izgubila poverenje naroda i da mnogi od njih imaju vrlo jasan politički stav, ali ne žele da daju podršku nijednoj od političkih opcija, nijednoj od stranaka na izborima. To je odgovornost svih nas, naravno, najveća odgovornost onoga koji ipak ima najveću vlast i najveći uticaj u biračkom telu. Sa druge strane, kada cenzus odjednom izbacite na ovaj način, dovodimo sve u apsurdnu situaciju da na nekom sledećem referendumu će manji broj ljudi odlučivati nego, recimo, oni koji su podneli inicijativu za referendum. Znači, teoretski to tako može da se desi, što smanjuje nivo legitimiteta svih onih koji su taj referendum organizovali. Onda dolazimo u situaciju da će se dešavati da maltene na partijskom kongresu možete da dogovorite, pogotovo jedne ogromne stranke kakva je SNS, kako će izgledati referendum, što opet dovodi u situaciju da većina ljudi koji se ne slažu sa vama, a nisu spremni da glasaju za neke druge političke opcije, ne mogu izreći svoj stav. U srpskom društvu, u srpskom narodu, posle ovoliko godina pogrešnih politika, apstinenti jesu politički opredeljeni i pogotovo je bitno dati im šansu da pošalju svoju poruku kada se referendumi organizuju na nacionalnom, republičkom nivou i kada se tiču svih tih građana, i onih koji su izašli i onih koji nisu izašli. Umesto izbacivanja cenzusa, bilo bi dobro uraditi nešto, što nije moja ideja, već je ideja kolega iz vaše vladajuće većine, nadam se da su podneli amandman pa da mogu i da glasam za to, a to je da treba uvesti jednu vrstu stepenovanog cenzusa, da recimo kada se odlučuje o promeni Ustava ostane 50% plus jedan cenzus, kada se odlučuje o nekim sistemskim organskim zakonima, recimo, 40% plus jedan cenzus, kada se odlučuje o promenama nekih drugih zakona, pa možda i statuta pokrajine, 30% plus jedan, kada se spusti na lokalni nivo, recimo, 15% plus jedan, u svakom slučaju, da se neki nivo legitimiteta stavi u tim referendumima. Ako se kaže da je to ustavnopravni problem – nije, jer to ne bi bilo suprotno Ustavu, bilo bi samo neka vrsta razrade onoga što je Ustav ostavio kao pravnu prazninu. A ono što želim da pošaljem kao poruku SNS jeste da je neverovatno da stranka koja ima 700.000 članova, u narodu koji nema ni sedam miliona, znači, procentualno gledano, ima vas više nego komunista u Narodnoj Republici Kini, a niste ni oslobodili Srbiju od NATO trupa, niste je ni proširili, kao što su oni oslobodili Kinu i proširili je, i na taj način, sa tako velikim biračkim telom, sa tako velikim potencijalom, sa tako velikom mobilizacijskom moći, prosto je neverovatno da kada treba organizovati kapilare i dobiti izbore, spremni ste da od svojih ljudi tražite po deset kapilarnih glasova, a ako imate 700.000 članova, u svakom referendumu, samo vaši ukućani, par komšija, bilo bi dovoljno da prođe 50% plus jedan. Znači, to je problem. S obzirom na to da sam ove informacije dobio od ljudi iz SNS i znam da su neki imali hrabrosti da ne glasaju za Vladine predloge, čudi me kako gospodin Bratislav Jugović, da li se uplašio, da li je postao kukavica, pa ovog puta će glasati za taj zakon. Naravno, oni koji znaju kako funkcioniše Poslovnik znaju šta sam uradio. Ja inače ovo ne radim, ali neka bude tako. Hvala.
Molim vas da se ne obraćate direktno, ali naravno da ste izazvali krug replika. Imam nekoliko ljudi u sistemu. Prvo ću dati pravo na repliku dva minuta ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe, pošto je direktno spomenuta SNS, Jeleni Žarić Kovačević, a potom Bratislavu Jugoviću. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajuća. Nemojte od mene očekivati krug replika. Oni koji dobro poznaju Poslovnik, a ja sam jedna od njih, neće izazvati repliku u svom javljanju. Osnovni moto SNS jeste da se narod pita i narod će se pitati na sledećem referendumu i na svakom drugom referendumu, u skladu sa zakonom koji danas budemo izglasali. Srpska napredna stranka pod pritiskom Brisela ne radi ništa. Prethodna vlast je radila mnogo toga pod pritiskom raznih stranih ambasada. Ono zbog čega sam se najviše javila jeste da upoznam građane sa jednom činjenicom, a to je da cenzus ne prestaje da postoji. Ovaj predlog zakona usklađuje se sa Ustavom koji je donet 2006. godine, po kome cenzus postoji i iznosi većina od izašlih birača, a ne većina od upisanih birača. Prema tome, usklađivanje ovog predloga zakona sa Ustavom iz 2006. godine ne znači ukidanje cenzusa. To koliko nas ima u SNS, hvala bogu, ima nas mnogo i biće nas još više, a Srbiju nismo oslobodili ni od Kineza ni od NATO trupa, oslobodili smo Srbiju od žute tajkunske vlasti koja ovom narodu nije ništa pružila, jer su se građani pitali 2012. godine da li će imati para za plate i penzije, jer su se građani pitali do 2012. godine da li će moći deci nešto da pruže, jer su se pitali da li je Dragan Đilas u Beogradu ostao dužan porodiljama 400.000 ili 400 miliona, ili koliko god miliona da je ostao dužan građanima Srbije. Od toga je SNS oslobodila Srbiju. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima Bratislav Jugović.
Gospodine Glišiću, evo ja vas da prozovem po imenu. Nije moguće da sam se ja uplašio. Bez lažne skromnosti, ali hrabrost je reč koja me opisuje, to će vam reći svako ko me dobro poznaje. Bio bih protiv ovog zakona da je on loš, ali ovaj zakon je dobar, zaista je dobar, jer ne možemo mi da izjednačimo apstinenta i onog ko aktivno učestvuje u odlučivanju. Evo, daću konkretan primer koji u ovom trenutku tišti javnost. „Rio Tinto“, kada bi bilo referendumsko pitanje, ja bih zaokružio – ne. Protiv sam dolaska „Rio Tinta“. Ali moje „ne“ ne može da bude isto kao i onaj što tvituje i pije espreso sa šlagom i dosadno mu je, tvituje protiv vlasti i ne zna ni zašto je protiv „Rio Tinta“ itd. Dakle, kada imate biračko pravo, treba da imate i obavezu, obavezu da odlučujete o svojoj sopstvenoj zemlji. Jedina alternativa ovom zakonu za kojih bi ja rado glasao je kao, recimo, da uzmemo primer Kipra gde ćete ako ne izađete na referendum ili na birališta biti novčano kažnjeni ili će vam kao nekada u Grčkoj biti oduzet pasoš. Radujem se Srbiji u kojoj će 100% građana sa pravom glasa da izađe i da iskaže svoj stav o svim pitanjima. To je vrhunac demokratije. Pošto mi nećemo doneti takav zakon onda ne možemo da izjednačavamo apstinente sa građanima Republike Srbije, koji ne znaju samo za biračko pravo nego znaju i za obavezu. Hvala.
Zahvaljujem. Nemam više nikoga u sistemu. Da li to znači da možemo da nastavimo ili još neko želi reč? Ukoliko ne, nastavljamo. Reč ima ministarka, Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća, mislila sam da ima još poslanika koji su se prijavili, očigledno su odustali pošto su bili jasni odgovori. Htela bih da se osvrnem na ove kritike zakona koje je gospodin Glišić izneo, rekli ste da o dobrim stvarima ovog zakona ne želite da govorite, da nemate vremena da govorite, jer ste ograničeni i to meni govori da ste hteli dugo i da ima prostora da se dugo govori o dobrim stranama ovog zakona. Hvala vam na tome. To je jedan konstruktivan pristup u radu parlamenta sa mog gledišta, jer je dobro kada je nešto u ovoj državi urađeno valjano, da se kaže, ovo jeste urađeno valjano i ovo je dobro za državu Srbiju, odnosno za njene građane. Često u političkoj borbi i u žaru političke borbe nekako ostavljamo po strani šta je taj opšti interes, a želimo da lično pokažemo da smo pametniji i sposobniji od ostalih i zato i služi parlament da negde taj opšti interes uvek bude prioritet. Drago mi je što ste vi kao opozicioni poslanik sada igrali na tu kartu. Sa druge strane, sam iznenađena što ste kritikovali ovaj cenzus i što ste napravili jednu, da kažem, zamenu teza, kritikujući i ukidanje cenzusa na koje smo mi zaista obavezni. Mi nemamo mnogo prostora da razmišljamo o tome da li ili ne ukidati cenzus. Mi smo time obavezani Ustavom iz 2006. godine, ovo je obaveza za koje je trebalo odavno da se ispuni, sada je ispunjavamo, ne našom krivicom, nego nekim drugim okolnostima ispravljamo postojanje cenzusa ukidamo ga i referendum se smatra uspelim ako je većina od izašlih birača se izjasnilo za temu koja je tema referenduma. Sa druge strane, kada sam rekla da ste napravili jednu zamenu teza, zapravo, mi da nismo ukinuli cenzus mi bismo dozvolili da se nastavi kažnjavanje aktivnih birača od strane apstinenata, da apstinenti kažnjavaju one koji žele da učestvuju aktivno u promenama u društvu, koji žele da neku dobru inicijativu, dobru ideju pretoče u jedan akt u neko zakonsko rešenje. Od 2008. godine se bavim politikom, od 2012. godine sam u parlamentu Republike Srbije. Moj cilj je uvek bio da se sve dobre inicijative i borbe sučeljavanja vode ovde u parlamentu gde političari i političke stranke mogu da pokažu svoju moć i daljinu svog, moć svog, širinu svoje politički misli time što će dobre ideje pretočiti u predloge zakonskih rešenja. To jeste suština, ne ulica, ne protesti, ne nasilje, ali onda ste počeli da brojite članove SNS, počeli ste da sumnjate u poverenje koji građani i članovi SNS imaju i dalje u našu politiku i tu ste me zainteresovali kada ste počeli da brojite šta bi bilo kad bi naši članovi pozvali dva, tri, petoro komšija, pa bismo mogli da uspemo na referendumu, pa i to je ta situacija oko koje mi ukazujemo kada je overa potpisa u pitanju. Mi ne želimo i nismo pisali ovaj zakon za SNS, ovaj zakon je pisan za građane Srbije, za građane Srbije koji žele svoj aktivizam da pretoče i svoju volju u zakonsko rešenje. Da budu prikupljeni potpisi, gde je ideja toliko dobra, gde ću platiti 40 dinara da overim svoj potpis jer želim da bude verifikovana moja volja i da stanem iza te ideje, da je pretočim u inicijativu, a inicijativu da pretočim i izjašnjavanje o referendumu, ako je do te mere inicijativa stigla i nakon toga u zakonsko rešenje, u neki akt. To je put kojim se menja društva, kojim građani koji žele da učestvuju u pozitivnim promenama u svom društvu, taj put moraju da slede. A to da ja računam da meni treba deset hiljada evra, jer to je glavna kritika, ne traži 40 dinara za overu potpisa, jer ko će skupiti deset hiljada evra. Pa, zašto skupljate na gomili. Ne znam kog trena smo stigli do gomile, da neko pronađe deset hiljada i da kupi inicijativu za sebe. To je vreme daleko iza nas. Govorimo o skupljenoj volji i snazi građana da naprave neku promenu. Tu ne pričamo o novcu, ovo je samo jedan tehnički deo da se verifikuje onaj posao koji overivač potpisa i obavlja. Sa druge strane imate način da na elektronski način prikupite potpise, na portalu e-Uprave i tu nema koštanja i strogo su zaštićeni podaci. Apsolutno ne stoje zamerke da overa 40 dinara je skupa, jer ne govorimo o zbirnom, nego govorimo o tome da niko ko od nas koji sada gleda ovaj prenos ima problem da da 40 dinara za dobru ideju iza koje želi da stane. Ne verujem da ima takvih ljudi, ali imamo drugi problem, kada ideja nije dovoljno dobra, kada ljudi ne veruju u tu ideju. E, zato, oni koji žele da kupe tu priču, njima je problem deset hiljada evra. Mi u SNS ne da nemamo problem sa poverenjem, nego mislim da ste se malo preračunali, to će vam pokazati naš skup u subotu, skupština SNS gde ćete videti kako će izgledati skup, sa kakvim stranačkim, programskim dokumentima ćemo izaći. Videćete da je to politička stranka koja i te kako ima i odgovornost za vršenje vlasti u državi. I te kako ima dobre planove za budućnost. Ima lidera koji će i dalje ostati na našem čelu slušajući želje širom Srbije, i dalje ostati na čelu SNS. Čovek koji je trenutno sa Putnimo u Rusiji i koji se bori za bolju budućnost i bolju sudbinu Srbije. Samo na taj način, radeći 24 sata, ne za svoju stranku, radeći za svoju državu, mi možemo da napravimo velike pomake. Ono što jeste važno, ja ću sa tim završiti, dobro je što ste rekli da nema dovoljno vremena da pričate o dobrim stranama ovog zakona. Hvala vam na tome, to je korektan rad u parlamentu i tako se voli svoja država.
Zahvaljujem. Reč ima profesor dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, dr Orliću, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, kako ste videli pred nama je predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi o kojoj su koleginice i kolege vrlo dobro govorili pre mene. Dozvolite samo da radi razjašnjenja nekoliko rečenica kažem o tome ono je tačno, kao što su i prethodnici rekli, da je ovo najstariji neusaglašeni pravni akt od donošenja Ustava 2006. godine. Juče i danas kritikuju oni koji su to trebali doneti. Sve što su radili ne samo u pravnoj regulativi, nego i praktičnom smislu u drugim delatnostima radili su iz marketinga. Samo marketing ih je interesovao, a ne realnost. Samo da kažem samo još dve rečenice. Ova izmena zakona o referendumu u narodnoj inicijativi nema nikakve veze sa Rio Tintom. To je već i rečeno, niti je protiv Ustava, dapače se usaglašava sa Ustavom. Čuli ste Đilasa prekjuče šta on kaže. Šta njemu treba verovati. On je sve radio iz marketinga. Taj ništa realno nije učinio. Pa, evo i 19. novembra 2011. godine je lagao kritikujući nas. Lagao je, citiram: „Niko od nas nije potpisao da je srpski narod genocidan.“ Završen citat. Evo, ja ću mu reći da je potpisao. Rezoluciju je potpisala njegova potpredsednica Marinika Tepić, deseta je na spisku u Narodnoj skupštini Republike Srbije 2016. godine, među njima su Sulja Ugljanin, Enis Imamović, Čedomir Jovanović, Žarko Korać, Nenad Čanak, Nenad Bilić, Nataša Mićić, Goran Čabrdi, Elena Papuga, Marinika Tepić i Nada Lazić. Da li je tako narodni poslanici? Vi koji pamtite, i oni koji nas sada gledaju iz svojih stanova i kuća, a bili su ovde, a napustili su Narodnu skupštinu. Sve što je radio Dragan Đilas i njegova DS radili su iz marketinga realnosti. Đilasu nikada nije bilo stalo do razvoja grada Beograda, poštovani Beograđani, niti do boljeg života naših građana, ne samo u Beogradu, nego i u čitavoj Srbiji. Ja ću sad konkretne neke stvari izneti za Beograd, pa da Beograđani vide da on sve što je radio, radio je iz marketinga. To pored ostalog ne kažem ja, ni članovi SNS, nego je rekao bivši američki ambasador SAD ovde u Beogradu, Kameron Manter, koji je 2009. godine rekao citiram doslovno: „Đilas mi je rekao da je njegov plan za razvoj Beograda samo marketing, a ne realan.“ Završen citat. Jeste čuli ovo poštovani Beograđani? Zato je kod Đilasa dok je bio gradonačelnik Beograda, bilo sve marketing, a ne stvarnost. Zato ćemo ga mi, poštovani Beograđani, upamtiti i biće zabeležen kao najgori gradonačelnik u istoriji grada Beograda. Evo, činjenica. Daću sad nekoliko još dokaza. Tako je za Đilasa „Beograd na vodi“ bio samo marketing, a za Aleksandra Vučića potpuna stvarnost. Da li je tako, poštovani Beograđani građani Republike Srbije? Idemo dalje. Tako je za Đilasa beogradski metro bio samo marketing, sećate se, a za Aleksandra Vučića, videli ste ovih dana potpuna realnost. Tako je za Đilasa rekonstrukcija Narodnog muzeja bio samo marketing, a za Aleksandra Vučića stvarnost. Trinaest godina su radili na Narodnom muzeju nisu se makli od početka, kao Paja Patak. Idemo dalje, za Đilasa je izgradnja Muzeja savremene umetnosti bio samo marketing, da li je tako poštovani Beograđani? Dabome da jeste, a za Aleksandra Vučića potpuna realnost. Idemo dalje, tako je za Đilasa rekonstrukcija Trga Republike u Beogradu bio marketing, a za Aleksandra Vučića samo stvarnost. Idemo dalje, tako je za Dragana Đilasa, a u Evropi inače poznatog Đilaša, izgradnja brze prute Beograd-Novi Sad bila samo marketing, a poštovani Beograđani za Aleksandra Vučića stvarnost. Idemo dalje, tako je za Đilasa izgradnja novog savremenog doma zdravlja u Borči, opština Palilula u Beogradu, bio sam marketing, a za Aleksandra Vučića, videli ste potpuna realnost. Dom zdravlja je jedan od najsavremenijih sagrađen u Borči. Tako je za Đilasa izgradnja Kliničko-bolničkog centra u Beogradu godina bio marketing, a za Aleksandra Vučića, poštovani Beograđani, videli ste, stvarnost. Tako je za Đilasa rekonstrukcija domova zdravlja na opštini Palilula, Grockoj, Čukarici, da dalje ne nabrajam, bio samo marketing, a za Aleksandra Vučića stvarnost. Tako je za Đilasa izgradnja „Dedinje 1“ i „Dedinje 2“ Instituta bio samo marketing, a za Aleksandra Vučića stvarnost poštovani Beograđani. Poštovani građani Republike Srbije, mi smo juče i prekjuče čuli od određenog broja ljudi koji svakodnevno ništa ne znaju osim samo psovanja, pljuvanja po SNS, pogotovo po Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici i nekim narodnim poslanicima i ministrima. Ja ću sad posle prekjučerašnjeg intervjua doktora Teodorovića da kažem da je akademik Teodorović zlonameran, da je maliciozan, da je bezobrazan, da je podmukao, da je bez karakteran, da je nečastan, nemoralan, da je ohol, da je prepreden, da je …, da je perfidan, da je bezočan, da je pakostan, da je sramotan, da je drzak, da je obestan, da je nedostojan, da je proračunat, da je iskvaren, da nedostojan i da je nesavestan. E, doktore Teodoroviću, vi ste posle svega onoga što ste govorili zadnjih tri meseca ovakav čovek. Poštovani građani Republike Srbije, vi ste videli ko se ovih dana javljao i kritikovao Vojsku, niko drugi nego bivši načelnik Generalštaba Vojske Srbije Zdravko Ponoš. Ko je Zdravko Ponoš? Napredovao je preko noći. Neka građanima kaže zbog čega je napredovao i u kakvoj je vezi sa tadašnjim predsednikom Republike Tadićem, a i ne samo sa njim, nego i nekim generalima koji su bili na suprotnoj stranci naše vojske. Kao načelnik Generalštaba on je poguban bio za Vojsku Srbije, Zdravko Ponoš. Gle čuda, odrekao ga se kad je video, iako ga postavio čak i Boris Tadić. Onda ga je, gle čuda, za novac privukao Vuk Jeremić. Svaki pripadnik Vojske Srbije, danas, verujte, crveni od stida kada ocenu o Vojsci Srbije daje Zdravko Ponoš. Ponoš je kao general stajao mirno pred NATO poručnicima, dok je hrabro srpsku vojsku izručivao Haškom tribunalu. Da li je tako, gospodine Ponoš? Obećao je američkom senatoru da će Vojsku Srbije smanjiti sa 62.000 na 27.000. I smanjio je. Svako ko je razmišljao kao patriota u Vojsci Srbije bio je izbačen za vreme dok je bio načelnik Generalštaba, vojske Srbije. Penzionisao je zajedno sa Tadićem najbolje kadrove vojske Srbije, 28 generala u najboljim godinama i najboljih generala patriota. Da li je tako gospodine Ponoš ili nije? Uništio je naoružanje Vojske Srbije i Vojsku sveo na vatrogasnu jedinicu. Stalno je posećivao Zapadne ambasade, to radi i danas, to je javna tajna. Gospodine Ponoš, vi ste jedna obična špijunčina. Uništio je PVO sistem, zajedno sa Tadićem, 9.218 raketa strela, a čak 420 lansera za te rakete. To je Zdravko Ponoš učinio. U njegovo vreme Crna Gora se odvojila, i radio je na tome i on i Tadić da se odvoji od Srbije. U njegovo vreme proglašena je nezavisnost Kosova. Kako se njegov šef Tadić odrekao nezavisnosti Kosova, o tome sam govorio. On danas kritikuje opremanje Vojske Srbije, i on i Tadić. Kako neće kad su je oni uništili. Tadić je izjavio, citiram: „Šta će nam Vojska Srbije?“ Završen citat. Zdravko Ponoš je uništio 200 tenkova, 120 oklopnih transportera, 90 kaubica, 36 praga u staro gvožđe je prodao. On je od naoružanja kupio samo osam raketa za Mig 29, koji su u njegovo vreme leteli samo subotom i to prevozili seno za hranjenje konja. I taj se danas kandiduje za predsednika Republike Srbije. Od Srbije ni S ne bi ostalo. Ko se još javio ovih dana? Njegov šef, verovali ili ne, Boris Tadić, inače, zvani lipicaner, lepi. Taj čovek nema nimalo stida da izjavi 14.11.2020. godine za ovu vlast: „E, ova vlast Aleksandra Vučića ispunjena je slikovitim budaleštinama“. Pa, gospodine Tadiću, jesu li stotine kilometara autoputeva za vas budaleštine? Gospodine Tadiću, da li je Vojska Srbije sad opremljena na zavidnom nivou za vas budalaština? Da li je izgradnja stotine domova zdravlja, kliničkih centara i škola za vas budaleštine? Za vas je, gospodine Tadiću, budalaština to zato što smo, navodite, danas suverena zemlja i Aleksandar Vučić jedini slobodni vladar u Evropi. Recite da li je ili nije? E zato su to slikovite budaleštine. Za vas su budalaštine stotine tvornica podignutih, stotine hiljada radnika zaposlenih, a za vaše vreme 637 i 500 hiljada, tačna je brojka ova uzeta, otpustili ste radnika. Koliko vam je milijardi evra ušlo u zemlju, a koliko izišlo i nemate srama i nemate stida i javljate se ponovo u politiku? Zamislite čuda da je taj Boris Tadić zamerio Aleksandru Vučiću što je išao na sahranu pokojnom Mitropolitu crnogorsko-primorskom Amfilohiju. Pa, ja ga i razumem, jer Boris Tadić nije pripadnik Srpske pravoslavne crkve, on je pravoslavne crkve Crnogoraca Mila Đukanovića. Zato je to i govorio. Zato je i zamerio. O tome se radi. Zamislite da sam ja to rekao ili Aleksandar Martinović ili Milenko Jovanov ili bilo ko ovde, ili gospodin Mirković, bilo ko, Tomić iza mene što sedi ili vi gospodine Orliću, šta bi bilo? Zamislite šta je predsednici Vlade izjavio taj Tadić. On je 14.11.2020. godine izjavio: „Ana Brnabić je polupismena“. Šta bi bilo da mi njih tako vređamo? Pa, jel on pismen? Pa, Ana Brnabić se nije odrekla Kosova i Metohije. Gospodine Tadiću, vi ste odrekli Kosova i Metohije. Citirao sam vam 100 puta ovom domu i ponovo ću, nemate srama i stida. Ona se nikada neće, ni Aleksandar Vučić, odreći Kosova i Metohije, nego ispravljaju ono što se može ispraviti. Poštovani građani, upravo ovaj čovek o kojem govorim je 27.7.2006. godine u razgovoru sa američkim izaslanikom Viznerom priznao i pružio mu, citiram sad – uveravanje da je u sebi prelomio i prihvatio nezavisnost Kosova kao ishod. Ovaj citat je preneo jedan ugledni beogradski list 8.9.2011. godine. Šta očekivati danas od ovog čoveka? Ovaj se kandiduje za predsednika Srbije. Od Srbije isto ni „S“ ne bi ostalo. Tako je isto bivši predsednik Tadić u razgovoru sa američkim pomoćnikom, državnim sekretarom, zamenikom državnog sekretara Danijelom Fridom izjavio: „Nezavisnost Kosova i Metohije ne mora da znači gubitak“, obratite pažnju poštovani građani, „ako se podesno odredi u glavama birača“. Tako si varao svoje građane, gospodine Tadiću, i nemaš srama i stida da izađeš pred građane Srbije. Poštovani građani Republike Srbije, poštovani narodni poslanici, dok predstavnici najvećeg dela opozicije svakodnevno lažu ili, kako oni kažu, iznose neistine, a ja moram zbog građana, građani poznaju naš jezik, lažu svakodnevno o Aleksandru Vučiću, o našoj zemlji, o građanima Republike Srbije, bez programa… Njihov je program samo mržnja, a savetovali smo ih lepo da naprave program bolji. Dok pljuju po državi Srbiji i građanima, Aleksandar Vučić svakodnevno udara kamen temeljac pojedinim fabrikama ili otvara, izgrađuje auto-puteve, škole, ceste i tako dalje, širi ugled Srbije u svetu i danas je na zavidnom nivou. Oni imaju problem sa radom, i Boris Tadić, i Vuk Jeremić, onaj nesretni Aleksić, i Šutanovac i onaj Borko Stefanović, luftiguz običan. Ovde je bio po tri minuta u 24 sata u Narodnu skupštinu. Imaju problem sa radom. I vi, gospodo iz takozvanih medija pod kontrolom Đilasa, imate problem sa radom Aleksandra Vučića. Vama je najveći problem što on radi i morate ga na svojoj televiziji prikazati, a ne u 24… ili u „Dnevniku“ RTS-a u petnaestom minutu, nego u prvom, kada dođe državnik, kada se izgradi jedna tvornica. To je vama problem. U tri meseca izgradio je više tvornica nego vi za pet godina i tu je problem, jer moraju to prikazati. Imate problem sa radom, kao što ste u ovom domu imali problem sa radom. Gospodin Đilas je začetnik javašlulka u državi Srbiji. On je pozvao narodne poslanike, sećate se, prošlog saziva da napuste ovaj dom, da se bore na ulici i ovako je rekao kada je došao iz SAD: „Povucimo narodne poslanike. Uzećemo medije. Oni moraju da eksplodiraju negde“. Da li se tako brani otadžbina, gospodine Đilas, sa 619 miliona evra u 56 računa i ko zna koliko zemalja? Poštovani Beograđani, tri i po milijarde dinara je ukrao vama iz džepova koje ova vlast Radojičića i Vesića vraća sada na ime dece. Upis u obdanište je bilo 9.500 dinara, a koliko je danas manje? E, to su činjenice. Vratite se u ovaj dom, da ukrstimo podatke. Nećete? I kada ste bili, dolazili ste na pet minuta, govorili i bežali iz ovog doma. Na kraju, ovih dana se frka desila u Hrvatskoj. Ako ste videli, poštovani građani, štampa hrvatska je objavila da je Nikola Tesla ostavio moći Aleksandru Vučiću. Ostavio je moći, kaže, jer nijedan vladar u Evropi nije se za svog mandata više puta susreo sa najvećim, kako oni kažu, čelnicima sveta nego što je Aleksandar Vučić. Devetnaest puta sa Vladimirom Putinom, sa kineskim, sa američkim potpredsednikom, sa kineskim predsednikom. Nabrojili su sve. Poštovane bivše moje komšije Hrvati, tačno je da je Nikola Tesla ostavio moći. Ja znam ko te moći ima i ko ih pretače i Aleksandru Vučiću i srpskom narodu, a srpski narod preko Aleksandra Vučića svu pozitivnu energiju. Moj vam je savet – okrenite se sebi, vratite Srbe na ognjišta vekovna. Neće vam se ni potresi dešavati, ni poplave. Suočite se sa nekim stvarima. Prigrlite taj srpski narod, jer on nikada nije mrzeo Hrvate, ni Hrvatsku, jer se borio vekovima za Hrvatsku, nego je upravo obrnuto bilo. Dok naš predsednik i danas širi međunarodni ugled u inostranstvu, ne samo međunarodni, već vodi borbu za zdravlje svih naših građana i naših komšija u regionu, vodi politiku mira, politiku stabilnosti i politiku modernizacije Srbije… Ova reč „modernizacija“, ubrzana modernizacija biće interesantna još četiri godine, jer ulazimo u fazu ubrzane modernizacije i zato smo napadnuti i sa istoka i sa severa i sa zapada i sa juga i ovih najgorih, unutra, domaćih ovih prišipetalja, koji preko nekakvih pojedinih nevladinih organizacija, u sadejstvu iz okruženja svakodnevno demonizuju ne samo državu Srbiju i predsednika Vučića, nego i srpski narod. U to ime, živela Republika Srbija, živeo naš predsednik! Neka mu je i današnji dan sretan i verujem da će biti u razgovoru sa Putinom.
Hvala profesore. Reč ima dr Muamer Bačevac.
Uvažene koleginice i kolege narodne poslanice i narodni poslanici, uvažena ministarka sa vašim pomoćnicima, priča o referendumu je priča o tome da li mi političari želimo da čujemo glas naroda, da li nas političare interesuje koji su problemi naroda, da li mi želimo da rešavamo probleme koji ih svakodnevno muče? To je priča o referendumu. Da li su u centru naše pažnje građani ili je to nešto drugo? Apsolutno je neprihvatljiva bilo kakva kritika na ovu temu, suštinski i fenomenološki ja je ne mogu prihvatiti. Da se vratimo na antičku Grčku. Upravo na to mesto gde je začeta demokratija su se donosile najznačajnije odluke na trgovima atinskim, u konsultaciji sa narodom, glasanjem naroda i tu su počeci direktne demokratije koja je u suštini ono što sam pojam demokratije i znači - vladavina naroda. Jer, bez naroda nema ni vlasti, a ni države. U svakom slučaju, danas ako vidimo, moja koleginica Nataša Mihajlović je i navela, da čak i najsavremenije zemlje, najrazvijenije zemlje zapada kao što je Švajcarska, referendum i narodnu inicijativu koriste bezmalo svakog meseca da dođu do odluka koje odgovaraju narodu, koje tište narod. Oni praktično od trivijalnih stvari, kako će na primer da izgleda jedan trg, gde će da bude fontana, gde drvored, pa do kompleksnijih stvari, odlučuju narodnom voljom, direktnim glasanjem naroda. Kako to da na primer, mi imamo u zadnja dva meseca a oni već drugi referendum organizuju 29. novembra o tome kako da izgleda kovid politika u toj državi, da vidimo šta misli narod, šta misli narod o onima koji se ne vakcinišu, šta misli narod o onima koji ugrožavaju druge? Nema bitnije stvari od te. Predlog zakona koji je danas pred nama, a videli smo da je prošli bezmalo pre 15 godina usvojen, je svakako i moderniji i celishodniji i rešava sve one probleme na koje smo kroz ovolike godine naišli u sprovođenju samog referenduma i narodne inicijative. Neverovatan je podatak da su u našoj državi od početka višestranačja uspela samo tri referenduma i samo jedna narodna inicijativa, dobra narodna inicijativa, tzv. "Tijanin zakon", gde smo praktično uveli najteže kazne, pa i kaznu doživotne robije, za ljude koji su nemilosrdni, za ljude koji izvršavaju najgnusnije zločine. To je narodna inicijativa. Narodna inicijativa je, obzirom da svi drugi više pričaju o referendumu, za mene jako bitna i mislim da je to zaista oruđe koje naši građani jako malo koriste, upravo zbog toga što zakon nije dobar. Pazite, mi smo stavili da za nedelju dana ljudi prikupe 30 hiljada potpisa u prošlom zakonu. To je neverovatno i nemoguće. Upravo je greška zakonodavca to što nismo imali narodnih inicijativa i nije se narod uključivao, a videćete koliko je to spasonosno iz jednog primera koji ću vam navesti i koliko je to dobro za jedno društvo, za njegovu demokratiju, da narod kaže šta želi. A mi imamo jednu jedinu inicijativu! Moram vam se pohvaliti da mi u Novom Pazaru pokušavamo da oslušnemo šta građani žele, i to kroz budžet. Mi svake godine pred donošenje budžeta pravimo anketu gde pitamo narod, građane, kako žele i kroz koje projekte da trošimo naš zajednički novac. Mi smo i prošle godine, i pretprošle, i ove, praktično čuli šta oni žele. Mi danas imamo 10 projekata koje smo kandidovali i do 26. ovog meseca ćemo saznati šta to žele naši građani u Pazaru - da li žele da budžet trošimo na, tamo je navedeno 10 stavki, da li da poboljšavamo zdravstveni odgovor, kupimo nova vozila patronažnim službama, da li da čistimo neke deponije ili saniramo, da li da lečimo retke bolesti, da saniramo neke deponije, itd, itd. Pitaćemo narod šta oni žele. Verujte mi da je interesovanje ogromno. Ljudi žele da učestvuju u kreiranju politike i svoje budućnosti. I to je poruka. Ta anketa nije narodna inicijativa, ali je bliska komunikacija sa narodom koji mora da bude deo vlasti. Nismo mi pali sa Marsa, mi smo deo naroda i mi reprezentujemo taj narod. Ubeđen sam da će češće sprovođenje ovih narodnih inicijativa, pa i referenduma, doprineti ne samo uključivanju naroda i građana u odlučivanju, nego učvrstiti poverenje naših građana u njenu vlast, a to nam je u današnjem trenutku jako bitno. Vratiće poverenje u vlast. To nam je danas u vremenu pandemije izuzetno važno. Jedno istraživanje, sa kojim želim da završim, koje je upravo sprovedeno u 26 kantona Švajcarske je pokazalo da ti ljudi koji često sprovode referendume su mnogo srećniji u životu i imaju taj lični osećaj sreće i zadovoljstva, nego drugi delovi sveta gde referendum nije toliko dominantan. Dva su objašnjenja. Prvo, što direktno kreiraju politiku koja utiče na njihov život i drugi, ne manje važan, što se pitaju, što su uključeni. Samo to što se pitaju nije nikakvo, zaista, iznenađenje što demokratija sama po sebi popravlja raspoloženje i donosi sreću. Ljudi ipak ne mogu da žive od belog hleba, nego su socijalna bića, moralna bića, žele da učestvuju, da su deo odluke, žele da budu deo sistema i da kreiraju svoju budućnost. Završiću i završavam sa Aristotelovom idejom, jer je ipak Aristotel antički moralista i neko ko je utvrdio etiku, a verujte mi, ako malo čitate filozofiju, da su antički filozofi najjači i dan-danas u vreme savremene filozofije. Veliki Aristotel kaže veliku istinu: "Ljudima je potrebna demokratija kako bi mogli da teže vrlini i da nastoje da se na socijalnom planu ponašaju u skladu sa njom i na taj način da dođu do zajedničke sreće". Obzirom da modernim i efikasnim Zakonom o referendumu i narodnoj inicijativi činimo lakše učešće naših građana u odlučivanju, podižemo nivo poverenja građana u vlast i na kraju činimo naše građane srećnijim i zadovoljnijim, SDPS će podržati ove zakone. Hvala.
Hvala. Reč ima potpredsednica Skupštine, Elvira Kovač.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče. Gospođo ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, donošenjem novog Zakona o referendumu i narodnoj inicijativi, poštuju se preporuke svih relevantnih međunarodnih dokumenata, počev od same univerzalne Deklaracije o ljudskim pravima iz davne 1948. godine, koja prepoznaje i priznaje da svako ima pravo da učestvuje u javnim poslovima svoje zemlje, neposredno ili preko slobodno izabranih predstavnika. Povezivanje principa neposrednog učešća građana sa pravom građana na lokalnu samoupravu, učinjeno je prvi put, takođe davne 1985. godine usvajanjem Evropske povelje o lokalnoj samoupravi u Savetu Evrope, a Republika Srbija je 2018. godine donela i Zakon o potvrđivanju dodatnog protokola na upravo ovu Evropsku povelju o lokalnoj samoupravi o pravu da se učestvuje u poslovima lokalnih vlasti. Kao neko ko je kao deo delegacije Narodne skupštine Republike Srbije dugi niz godina i u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope moram da spomenem i da je upravo ova organizacija, Parlamentarna skupština Saveta Evrope usvojila dve preporuke, jedna je bila 2005. godine, a druga 2007. godine, kojima se apeluje na korišćenje direktne demokratije, a osnovan je i fond pod imenom Evropski institut za inicijative i referendum. Da se vratimo malo na Republiku Srbiju, odnosno na lokalne samouprave i na autonomne pokrajine. Iako po zakonu i same autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave i po Ustavu imaju mogućnost da koriste referendum i narodnu inicijativu kao oblik neposredne demokratije u pitanjima iz njihove nadležnosti jasno je, i danas smo čuli u nekoliko izlaganja uvaženih prethodnih govornika, da zbog restriktivnih odredbi i pristupa ovog važećeg veoma starog Zakona o referendumu tokom 27 godina primene veoma mali broj inicijativa građana je bilo uspešno i usvojeno. Ako govorimo o AP Vojvodini, u Skupštini AP Vojvodine je, na primer, pokrenuto šest građanskih inicijativa. U ovom periodu vodila se rasprava samo o jednoj i ni ona nije usvojena. Zato je za nas, narodne poslanike poslaničke grupe SVM, izuzetno značajno ono što smo čuli i u prethodnom izlaganju, da se konačno ovim predlogom rok za prikupljanje potpisa za narodnu inicijativu produžava sa sedam, što je zaista bio najniži mogući rok u uporednoj praksi, dakle sa sedam na 90 dana, kao i odredba o kojoj je govorio predsednik naše poslaničke grupe u svom izlaganju – uvođenje elektronske narodne inicijative. Ovom uredbom se mi zapravo usklađujemo sa novim standardima koje je spomenuti Savet Evrope uveo usvajanjem Preporuke 2004/11 Komiteta ministara o pravnim, operativnim i tehničkim standardima u elektronskom glasanju. Imajući u vidu, dakle, restriktivnost važećeg zakona uopšte ne iznenađuje da građani nisu do sada imali poverenja, slabo su poznavali mogućnosti ovih inicijativa i još slabije su ih koristili. Dakle, nisu verovali u neposrednu demokratsku participaciju. Upravo zbog toga je značajno. Naravno, ja verujem, iskreno verujem da je cilj svih nas da se podstakne neposredno učešće građana u donošenju odluka. Moram da naglasim, pošto se danas dosta govorilo o Venecijanskoj komisiji, da je bilo nekoliko mišljenja i na prednacrt i na nacrt ovog predloga koji se nalazi pred nama, ali moram da spomenem i neke od preporuka Venecijanske komisije. Jedna je, a o tome je govorila i uvažena ministarka u obrazlaganju ovog zakona, dakle jedna od preporuka je da se ukine ili bar smanji naknada za overu potpisa, polazeći od činjenice da bi građani verovatno pozitivno reagovali na olakšane mogućnosti direktne demokratije, što je delimično i urađeno. Malopre sam spomenula Švajcarsku. Moramo naglasiti da ovaj predlog u velikoj meri izgrađen i nekako gledajući kako to rade Švajcarci, kako to da su toliko uspešni. Dakle, Predlog ovog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi liči na švajcarski model. Ne smemo zanemariti činjenicu da je u Švajcarskoj od 1981. godine do 2006. godine na federalnom nivou sprovedeno 223 referenduma i građanskih inicijativa. Složićemo se da je to imponzantan broj. Mnogo se pisalo i u štampi, govorilo se ovde danas da je posebnu pažnju svih, i javnosti, i odredba kojom se pojam punovažnosti ukida. Predlaže se da je odluka na referendumu posle usvajanja ovog zakona doneta ako je za nju glasala većina izašlih građana na teritoriji za koju je referendum raspisan. Iako se sa jedne strane smatra da je visok stepen izlaznosti indikator demokratskog legitimiteta referenduma, praksa je vrlo šarena i različita. Moram naglasiti da ako govorimo o uporednoj praksi uporedimo iskustva i kakva je situacija u drugim zemljama većina država ne predviđa kvorum punovažnosti rezultata, a tamo gde on postoji pojavio se u dve forme. Jedna je kvorum izlaznosti, a druga je kvorum potvrđivanja iliti verifikacije. Pokušaću konkretno da iznesem i nekoliko primera različitih zemalja. Kvorum izlaznosti za preko 50% upisanih birača traži se na primer u Italiji, Hrvatskoj, Bugarskoj, na Malti, u Litvaniji, Rusiji, Makedoniji, u Letoniji. Kvorum je polovina glasača koji su učestvovali na parlamentarnim izborima, dok je na primer u Azerbejdžanu taj kvorum svega 25% upisanih glasača. U Poljskoj i Portugalu ukoliko je izlaznost ispod 50% referendum se defakto smatra konsultativnim i on nije obavezujući. Sa druge strane, da bi referendum bio validan retko se traži visok procenat glasova za, kao na primer u Letoniji gde je to 50% plus jedan, a češće se zahteva tzv. posebna relativna većina. U Mađarskoj, susednoj Mađarskoj je to je jedna četvrtina biračkog tela, u Danskoj 40% biračkog tela, u Jermeniji, Albaniji jedna trećina birača. U nekim političkim sistemima postoji preduslov dvostruke većine, na primer u Australiji, pored uslova da za predlog mora glasati najmanje polovina izašlih birača predlog mora biti podržan i u najmanje četiri od šest federalnih jedinica. Uobičajeno je da se narodna inicijativa i referendum garantuju ustavima. Izuzetak su Belgija, Holandija, Norveška, Kipar koji to praktikuju ad hok zakonima. Poređenje, poslednje decenije prethodnog 20. veka i prve decenije 21. veka potvrđuje da među građanima raste svest o značaju neposrednog odlučivanja građana pa je tako na primer u periodu od 1990. godine do 2000. godine širom sveta održano 405 nacionalnih referenduma, a između 2000. i 2010. godine tri puta više, taj broj se drastično povećao. To potvrđuju i razna istraživanja javnog mnjenja kako u pojedinačnim državama članicama EU, pa tako i na samom nivou EU. U Francuskoj na primer 82% građana je za referendum koji iniciraju građani, dok se u Holandiji gde ne postoji ustavna obaveza praktikuje samo savetodavni referendum – 81% građana podržava uvođenje obaveznog referenduma. U skladu sa svim preporukama Venecijanske komisije su definisane i različite vrste referenduma i o tome smo čuli ovde već danas. Prebiscit koji je propisan Ustavom spada u kategoriju obaveznih referenduma i najčešće se tiče samih ustavnih promena. Takav oblik referenduma je propisan, kao što smo to čuli, Ustavom Republike Srbije, ali i ustavima Švajcarske, Austrije, Danske, Australije, Lihenštajna, u 49 država SAD, kao i pokrajinskim ustavima Bavarske i Hesena u Saveznoj Republici Nemačkoj. Da bi građani učestvovali u procesu donošenja političkih odluka važno je da oni budu objektivno informisani o temi referenduma i narodnim inicijativama i zato svakako poslanici SVM pozdravljaju odredbe kojima se rok za objektivno informisanje građana produžava sa osam na 20 dana. Da bi građani odlučivali jednostavno moraju da budu informisani, što je način da se smanji politička apatija, apstinencija i jača participativna kultura. Stoga mi svakako podržavamo ovaj predlog. Glasaćemo za njega u danu za glasanje i duboko verujemo da će primena ovog zakona dovesti do povećanja broja kako referenduma, ali i uspešnih narodnih inicijativa. Zahvaljujem.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanici Dejan Kesar.
Poštovani predsedavajući, gospodine Orliću, cenjena ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, kao što su moje cenjene kolege u prethodnom delu današnje pred nama se danas nalazi Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Moram na početku mog izlaganja da kažem da je ovo Predlog zakona koji predstavlja jedan od najznačajnijih zakonskih akata koji se nalazi u aktuelnom skupštinskom sazivu. Ustavom Republike Srbije, kao najvišim pravnim aktom, i to u članu 2. Ustava Republike Srbije, je jasno propisano da suverenost potiče od građana, koji tu suverenost vrše ili referendumom, ili narodnom inicijativom, ili preko svojih legitimno izabranih predstavnika, odnosno narodnih poslanika. Ovim zakonom se omogućava da građani Republike Srbije iskažu svoju volju u pogledu određenih važnih pitanja koja se odnose, kako na državu, tako i na celokupno društvo. Važno je reći da je trenutni Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi ovde u Domu Narodne skupštine donesen još davne 1994. godine, i da nije pretrpeo postupak usklađivanja sa Ustavom Republike Srbije iz 2006. godine, koji bi ja, s jedne strane, naveo kao očigledni pravni nonses. Društva u kompletnoj Evropi se danas razvijaju mnogo brže nego što smo svi zajedno mogli da očekujemo te 1994. godine. Pitanja koja su važna za državu ili kompletno društvo zahtevaju stavove i mišljenja velikog broja pripadnika toga društva, jer samo na taj način možemo da ostvarimo princip demokratičnosti i samo na taj način možemo da obezbedimo građanima mogućnost da iskažu svoju volju u pogledu određenih važnih pitanja. Ali, potrebno je svakako, da volja i namera celog ili određenog društva, u pogledu određenih pitanja ima svoje pravno utemeljenje, a to je upravo Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi. Ustav Republike Srbije je donesen davne 2006. godine, i s obzirom na veoma dinamične političke, društvene, i druge različite okolnosti, Ustav kao najviši pravni akt jasno definiše načela, jasno definiše prava i obaveze, jasno definiše odredbe koje se odnose na teritorijalnu i političku organizaciju, ali i pitanja koja su od značaja za ostvarivanje prava građana Republike Srbije. Očigledno je da politička volja nije postojala 2008. godine, da se trenutni Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi u potpunosti upodobi sa najvišim pravnim aktom jedne zemlje. Kada govorimo o tim razlozima njih možemo gledati isključivo kroz političke razloge. Danas imamo u našoj zemlji kompletnu histeriju kada govorimo o Predlogu zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Tu histeriju vode isključivo predstavnici opozicionih stranaka koji ništa nisu uradili do 2012. godine, ni da upodobe postojeće zakonske akte sa evropskim zakonodavstvom, i ako su oni stalno ovde govorili da se oni u potpunosti zalažu za evropske vrednosti i da se u potpunosti zalažu za evropsko zakonodavstvo. Podsetiću vas, 2006. godine je donesen Ustav Republike Srbije, 48 sati mimo svakih zakonskih odredbi, mimo bilo kakve pravne prakse građani Republike Srbije su glasali 48 sati kako bi taj referendum uspeo. Rezultat tog referenduma jeste da smo mi od Crne Gore u tom trenutku, od zajedničke države, dobili još jednog suseda. Zašto tada predstavnici tadašnje DS nisu upodobili postojeće zakonske akte sa Ustavom Republike Srbije? Jedan od razloga zašto je ovaj Predlog zakona ušao u Dom Narodne skupštine jeste i predstojeći referendum kada se govori o izmeni delova Ustava koji se odnose na deo pravosuđa. Danas imate predstavnike opozicionih stranaka, predstavnike vanparlamentarnih stranaka, a tu najviše govorim i o gospodinu Draganu Đilasu, Vuku Jeremiću, Lutovcu i ostalima koji predstavljaju taj blok koji ne žele da razgovaraju sa legitimno izabranim predstavnicima svoga naroda i koji govore, i koji pozivaju svoje birače da neće izaći na predstojeći referendum. Venecijanska komisija u svim razgovorima koje je vodila sa predstavnicima aktuelnih političkih stranaka je izrazila maksimalnu, odnosno je navela, da izražena maksimalna posvećenost da trenutni zakonski akti se upodobe sa evropskim zakonodavstvom i takođe su rekli da smo ostvarili određeni, odnosno, pozitivni napredak kada govorimo o ovom ozbiljno i odgovornom procesu. Ali, moramo da podsetimo građane Republike Srbije da predstavnici tadašnje DS u kojima su sedeli svi ovi danas, koji predstavljaju restlove DS, kojima je potrebno da se ujedine kako bi izašli pred svoje građane i kako bi dobili određeni legitimitet da uđu ovde u Dom Narodne skupštine, oni nisu poslušali određene predloge, određene konstruktivne stavove tadašnjeg saziva Venecijanske komisije, i zbog tih neprihvatanja stavova Venecijanske komisije mi smo dobili mogućnost da se sprovede reforma pravosuđa 2009. i 2010. godine, kako bi DS sudsku vlast kao treću nezavisnu granu vlasti, podvela pod svoj uticaj. Mi danas imamo istu situaciju, potpuno istu situaciju, da oni svoje biračko telo pozivaju da ne izađu na referendum. Zašto da ne izađu na referendum, šta je problem u tome, da ukoliko mi, kao aktuelna politička većina želimo da pravosuđe danas bude još nezavisnije, još transparentnije, još objektivnije, koje svakako, mnogo bolje nego što je bilo u periodu pre 2012. godine. Vi ste imali prethodnih dana histeriju kada govorimo o Predlogu zakona o eksproprijaciji. Kome je to potrebno? Potrebno je onima koji taj predlog zakona nisu ni pročitali. To je predlog zakona koji je takođe donesen 1995. godine i oni se nisu setili da ga upodobe, odnosno nisu se setili da donesu izmene i dopune i da taj zakon upodobe sa realnim društvenim okolnostima koje postoje 20 godina kasnije. Oni nama pričaju o svemu, a ništa nisu uradili do 2012. godine. Ono što je svakako predmet te njihove političke histerije, ali ne političke histerije da bi nam oni rekli nešto konkretno, da oni svojim nekim predlogom, inicijativom poboljšali određeni zakonski predlog, jer nemaju mogućnost da ovde sede sa nama danas u Narodnoj skupštini i da raspravljaju o tome, zato što nismo mi učinili kao predstavnici SNS bilo šta negativno da im ne dozvolimo da uđu ovde u parlament. To su oni učinili zbog svojih političkih sujeta i donoseći odluku da bojkotuju izbore. Danas nam gospodin Lutovac, predsednik DS priča o tome kako je suverenost oduzeta od naroda. Kako je oduzeta od naroda? Narod kao nosilac suverenosti tu suverenost jednim delom prenosi na legitimno izabrane narodne poslanike. Podsetiću vas da je SNS u junu mesecu 2020. godine dobila podršku 60% građana i tim izborima legitimitet su dale određene opozicione stranke, ali da su ti izbori bili legitimni priznale su mnoge evropske i svetske institucije. Danas, ti isti koji nisu želeli da se uzmu u koštac sa voljom naroda, jer nemaju politički program, nemaju političku agendu i ne žele ništa da urade dobro za svoj narod, oni danas nama pričaju da je pitanje cenzusa ono pitanje koje treba da dovede na to da ljudi ne izađu na referendum i da je to uslov da ljudi treba da izađu na ulice, kao što se to dešavalo prethodnih 48 sati i da iz ne znam kojih razloga protestuju samo zato što je taj zakon došao od Vlade na čijem čelu se nalazi Ana Brnabić i to su iskoristili samo kao razlog da opet pljunu na Aleksandra Vučića i SNS. Šta je problem cenzusa? Ne postoji nikakav problem kada govorimo o cenzusu. Ta odredba postoji u današnjem Ustavu iz 2006. godine, da se odluke donose većinom izašli birača. Ali, ono što je problem, što smo mi želeli, da upodobimo naše zakonodavstvo sa evropskim zakonodavstvom, jednim delom, ali sa druge strane da ne dozvolimo da kada se radi o određenim pitanjima koji su od značaja za državu i društvo, da jednim delom, na neki način, gledamo šta će uraditi biračko telo koje možemo da podvedemo pod termin - apstinenti. Jer, ukoliko ne dobijemo izlaznost od 50 plus 1, ako apstinenti iz različitih razloga ostanu kući, mi ćemo imati situaciju da nam referendum, kada govorimo o nekom važnom pitanju, a to je pitanje danas pravosuđa, taj referendum u potpunosti ne uspe i da mi moramo da odlažemo da se taj referendum sprovede nakon godinu dana. To je ista mantra, ista mantra cenzusa je korišćena i za Zakon o eksproprijaciji, iako zakon jasno definiše i jasno garantuje lična imovinska prava svakog građanina Republike Srbije. Da ne bih dužio, hoću samo da kažem da u predlogu zakona su svakako u potpunosti zaštićena lična, odnosno i Ustavom, a i zakonom su zaštićena lična i biračka prava svakog građanina Republike Srbije i to jasno pokazuju i odredbe koje se odnose na pravovremeno obaveštavanje svih građana Republike Srbije. Ne samo da ćemo u potpunosti zaštiti svako lično i biračko pravo, ono što predstavnici opozicije neće da kažu jeste da će Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo u narednim danima raditi na referendumskom pitanju, da će to proslediti RIK-u. Kada govorimo o RIK-u, zašto predstavnici opozicije ne kažu da će oni imati novih šest članova, da se to nikada nije desilo u modernoj istoriji, da date vanparlamentarnim strankama članove RIK-a. U jednom intervju je Dejan Đurđević to dobro rekao, mi smo imali volju da predstavnicima opozicije damo atomsku bombu koju ne znaju da iskoriste. Ne, oni ne znaju ništa da iskoriste što im mi damo. Mi im damo članove privremeno nadzornog tela za medije, oni se bune. Mi ima damo članove RIK-a, oni neće da daju svoje predstavnike. Oni opet pričaju i nakon što će dobiti šest članova RIK-a, da će izbori biti nelegitimni. To je samo traženje razloga da opravdaju nepostojanje svog političkog programa. Ja se nadam, ja ću lično, kao narodni poslanik SNS, zajedno sa svojom poslaničkom grupom Aleksandar Vučić - Za našu decu glasatiza ovaj predlog zakona, jer zaista smatram da ovim i sličnim zakonskim predlozima obezbeđujemo uslove za bolju, snažniju i moderniju Srbiju. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa? Gospodine Miletiću, imate dva minuta. Izvolite.
Zahvaljujem se, dr Orliću. Još jednom uvažena ministarka, poštovani građani Srbije, poslanički klub Stranka pravde i pomirenja i Ujedinjena seljačka stranka će podržati Predlog zakona o referendumu zato što je to dobro, zato što je potrebno i mislim da je to mogućnost da mi kao narod idemo boljim putem, da demokratski instrumenti koji su sada nama dati, da to koristimo na najbolji način. Tako da i današnjeg dana, a i narednih dana biće potrebno da se našim ljudima što više približimo, da im kažemo onu istinu, a jedina prava istina jeste to da je naša želja da se što više približimo narodu i da to bude za dobrobit svakog građanina naše zemlje Srbije. Sada bih za kraj iskoristio priliku da današnji dan, odnosno Međunarodni dan borbe nasilja nad ženama, da čestitam svim ženama, da se bore, da budu jake i normalno da mi kao ljudi, kao muškarci nikad ne dolazimo u situaciju da radimo nešto što je loše za našu ženu. Veliki problem koji je bio i ranija, ali naše žene moraju da znaju da mi za njih moramo biti tu i da svaka žena ukoliko ima nekih problema u porodici, na poslu da ne sme da ćuti, već to mora jasno i glasno da kaže, jer ima zakon koji štiti svakog čoveka i svaku ženu i svakog muškarca. Još jednom, dragi moji prijatelji, ispred Ujedinjene seljačke stranke glasaću za predloge zakona, a to radi i naš poslanički klub. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka, Marija Obradović.
Hvala, predsedavajući, hvala svim poslanicima koji su učestvovali danas u raspravi. Od 16.00 časova nas očekuje redovan termin pitanja Vladi i pretpostavljam da ćemo se osloniti i na ovu temu koja je izuzetno aktuelna u Srbiji, a sa druge strane očekujem da i od 16.00 časova govorimo o poseti predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića Rusiji i o rezultatima koji su postignuti tokom današnjeg susreta sa predsednikom Ruske Federacije, jer je to zaista nastavak dobre saradnje, nastavak odlične saradnje, prava reč je da odnos između Srbije i Rusije nikada nisu bili na višoj tački saradnje. O svemu tome kasnije, ali ovo su poslednje informacije koje dobijam iz te posete pa zbog toga želim da… ali pretpostavljam da će premijerka govoriti nešto više o toj poseti Rusiji i naravno sam predsednik Vučić kasnije. Da se vratimo na ovaj Zakon o referendumu. Zahvalila sam vam se zaista na učešću i svima koji su i tokom pripreme ovog zakona mnogo pomogli, i državnim organima i institucijama, naravno, nevladinim organizacijama, međunarodnim institucijama koje su nam pomogle da dobijemo predlog zakona koji je usaglašen sa evropskim pravilima i sa evropskom praksom. Naravno, veliki je doprinos i Venecijanske komisije, koja je insistirala sve vreme, od samog početka, na tome da budemo usaglašeni sa Venecijanskim principima i uspeli smo u tome. Ukidanje cenzusa je bila jedna od stvari koju je Venecijanska komisija snažno pozdravila, jer ukidanjem cenzusa vi zapravo jačate građanski aktivizam i omogućavate da ono što jeste volja građana pretočite u tu narodnu inicijativu, koja će biti potvrđena na referendumu, a nakon toga preraste u određeni zakonski akt. Ono što jesmo promenili u ovom Zakonu o referendumu i narodnoj inicijativi, samo kratko taksativno ću navesti, dakle, osim ukidanja cenzusa, mi smo prikupljanje potpisa produžili rok na 90 dana, a ranije je bilo sedam dana. Takođe, nije obavezno prijavljivanje mesta prikupljanja potpisa Ministarstvu unutrašnjih poslova, kao što je to bio ranije slučaj. To značajno olakšava proces prikupljanja potpisa. Takođe je dostupno o elektronsko prikupljanje potpisa, gde ste vi oslobođeni overe potpisa, jer elektronski ćete morati da sertifikujete na drugi način kroz portal e-uprave, pa tu nema troška od 40 dinara, jer smo čuli mnogo kritike na račun toga da overa potpisa košta 40 dinara. Evo, još jednom da potvrdim da zaista kada je dobra ideja u pitanju, kada vas nosi nešto što jeste dobra politika koja će popraviti život građana u vašem okruženju, svejedno da li se radi o lokalu, pokrajini ili Republici, 40 dinara je najmanji problem u celoj toj priči. Vrste referenduma smo posebno definisali i zaista smo tu takođe dobili izuzetne pohvale od Venecijanske komisije na način na koji smo definisali različite vrste referenduma. Zatim referendumsku kampanju, toga ranije nije bilo, kao i način finansiranja referendumske kampanje, kao i tačno definisane sve faze sprovođenja referenduma, gde ranije bez tako dobrog definisanja je moglo da postoji prostora za različite vrste zloupotreba, a ovoga puta to nije situacija. O referendumskoj kampanji pričamo, ona traje od trenutka raspisivanja 45 do 60 dana do održavanja referenduma. Vrlo je važno da znate da i RIK ima obavezu da pripremi kompletnu objektivnu informaciju za birače, glasače, koja će biti dostavljena na adresu prebivališta svakog birača. Informacija koja sadrži argumente za i protiv pitanja, odnosno teme koja se razmatra na referendumu i ima obavezu da to bude objavljeno u medijima i na internetu, kako bi birači bili u situaciji da dobro donesu odluku kako se izjasniti na referendumu. Rok za prigovor je takođe produžen, tako da se tu zaštita prava birača pojačavaju u odnosu na prethodni period. Sastav glasačkih odbora i organi za sprovođenje referenduma su takođe do detalja definisani, a to nije bio ranije slučaj. Naravno, ono što sam već spomenula, akt sa informacijama o temi referenduma je nešto što je novo i što je veoma važno. I kada pričamo o tome da ovaj referendum ima neke veze sa Rio Tintom i Kosovom, ja ću ponoviti, ovaj Predlog zakona o referendumu nema nikakve veze sa Rio Tintom i sa Kosovom. Ovaj Predlog zakona o referendumu nema nikakve veze ni sa Rio Tintom ni sa Kosovom. Ovo treba ponavljati nebrojeni broj puta, jer isto toliko puta izgovaraju laž i protestanti, svi oni koji sebe nazivaju ekološkim aktivistima, a zapravo u ovom trenutku dovode u ozbiljnu zabludu najveći broj građana u Srbiji. Najbolji zakonski predlog o referendumu u ovom trenutku, ne samo u Srbiji, u regionu, to je potvrdila Venecijanska komisija. Sprovođenje ovog referenduma će biti još jedan ispit za sve nas, referenduma na kojem treba potvrditi ustavne amandmane u oblasti pravosuđa, i to će biti još jedan ispit za nas, a mislim da smo danas, sačekaćemo i glasanje, tokom današnjeg dana položili još jedan vrlo ozbiljan i težak ispit o ozbiljnosti naše države u sistemu evropskog pravosuđa. Još jednom vam se zahvaljujem na saradnji i jedva čekam 16. januar, da vidimo kako ćemo sprovesti sve ovo što smo napisali u ovom zakonu. To će zatvoriti usta svima onima koji sumnjaju u ovom trenutku da naši predlozi zakona kriju nešto drugo, osim velikog napretka i otvorenih vrata demokratičnosti u Srbiji, pre svega za sprovođenje volje građana i različitih građanskih inicijativa. Hvala vam.
Zahvaljujem predlagačima i svima koji su učestvovali u današnjoj raspravi. Sada, saglasno članovima 27. i 205. Poslovnika, određujem pauzu do 16.00 časova, kada nastavljamo sa radom u delu sednice koji se odnosi na postavljanje pitanja Vladi poslednjeg četvrtka u mesecu.
Poštovani narodni poslanici, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova, saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas još jednom podsetim na odredbe Poslovnika. Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta. Posle datog odgovora na poslaničko pitanje, narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da, u trajanju od najviše tri minuta, komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje, narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora, primenjuju se odredbe Poslovnika, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika. Pozdravljam predsednicu Vlade i članove Vlade. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Prvi na spisku je narodni poslanik Vladan Glišić.
Poštovani predsedniče Vlade gospođo Brnabić, moje pitanje se nadovezuje na raspravu koja traje u parlamentu već celu ovu nedelju, a na neki način je retoričko. To je pitanje – da li sve ovo što upravo sada radimo i Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi i Zakon o eksproprijaciji, kao i ustavne promene u stvari služe tome da Vlada napravi što bolji ambijent za strane investitore u Srbiji? Ovako rečeno naizgled je retoričko pitanje i može da se tumači i ovako i onako, ali kada ga pojasnim doći ćemo do toga da smatram da i Vlada Srbije, a i SNS i vladajuća koalicija u Srbiji ima pogrešan koncept razvoja zemlje, u smislu nastavljanja evroatlantskih integracija, na isti onaj način na koji je to zadnjih 40 godina u principu jedna napuštena ideologija od Margaret Tačer naovamo, koja podrazumeva da sve radite da država bude što slabija i što više da izlazi u susret krupnom kapitalu i da će to napraviti jedan dobar razvoj u društvu. Mislim da je ta teorija već završila svoje i da je krajnje vreme da se krene ka jednoj vrsti etatizacije, tj. jačanju države, koja mora i strani i domaći kapital da stavi pod kontrolu. Zašto to pričam? Kada pogledate ono što, recimo, moje kolege iz SNS stalno kritikuju – bivše režime koji su izvršili pljačkaške privatizacije, oni su to uradili zato što su takođe robovali toj ideji evroatlantskih integracija, jer pljačkaške privatizacije su posledica jedne brze i nepromišljene privatizacije i oni su izvršili privatizaciju privrede. U vreme vlasti SNS doživeli smo jednu vrstu privatizacije države. Kada to kažem, ne mislim u pežorativnom, već u činjeničnom smislu, jer recimo sama ideja o javno-privatnim partnerstvima, o svim tim stvarima gde javne službe dajete privatnim firmama, jeste jedna vrsta privatizacije države, po ideji slabe države, da ne bi opterećivali budžet. To konkretno kod nas se ogleda u notarijatu, koji je podrazumevao da sve ono što je nekada bilo, službe overe, koje su išle u budžet direktno države, pretvoreno je u nešto što danas privatnici uzimaju kao svoj profit i vrlo su dignute takse i na taj način je malo i onemogućena država, tj. građani, da koriste pravdu. S druge strane, tu su prinudni izvršitelji koji su takođe za vreme vlasti SNS aktivirani. To su takođe privatnici koji obavljaju posao sudskog izvršitelja, koji je nekada radila država. Tu je ova mučna situacija sa stranim bankama, koje i dan-danas pokušavaju da izbegnu svoju odgovornost za pljačkanje naroda kroz izmišljene usluge. To koristi kroz Vrhovni kasacioni sud i njegovo tumačenje zakona. Zatim, tu je ova priča sa „Rio Tintom“, koji već radi kampanju preko RTS-a u Srbiji za pozitivno rešenje njegove želje da ovde kopa rudu, a s druge strane, isti taj RTS zabranjuje našim građanima da puste jedan drugi spot koji bi malo drugačije postavio sve to. Znači, sve to govori o tome da smo možda u pogrešnom konceptu. Ja lično takođe mislim da i kineske firme treba kontrolisati, jer ovo sa „Linglongom“ je bio jedan veliki skandal, iz prostog razloga što, bez obzira koliko poštujem kinesku civilizacijsku alternativu, znam da je kapital, kako god da se zove, isti i da ga treba kontrolisati. Samo još jedna stvar, izvinite što sam probio malo termin, ja sam nekoliko puta pitao, a niko mi iz Vlade nije odgovorio, nisam siguran da li je tačno, ali bi bilo katastrofalno da jeste, da mi na nekih 300 rudarskih firmi koje rade u Srbiji imamo samo pet rudarskih inspektora koji bi to kontrolisali. Hvala.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić.
Dobar dan svima. Pre svega, moram nekako, to je čini mi se i meni i većini nas koji se bavimo politikom u Republici Srbiji danas obeležilo dan, da zahvalim predsedniku Aleksandru Vučiću na fenomenalno ispregovaranom dogovoru sa predsednikom Putinom. Rekla bih da smo svi mi dugo očekivali ovaj dan kada se predsednik Aleksandar Vučić susreo sa predsednikom Putinom u vezi, između ostalog, i cene gasa i novog ugovora za Republiku Srbiju i sa strepnjom danas očekivali kako će to proći. Ovo što sam čula od predsednika Aleksandra Vučića, kao i svi, iz njegovog obraćanja iz Sočija je bolje nego što je bilo kod od nas ikada mogao da zamisli. Produžavamo, praktično aneksiramo postojeći ugovor za narednih šest meseci, za najteže zimske mesece, u trenutku kada je, evo danas, cena gasa 964 dolara, kada od dana do dana prelazi i 1.000 dolara cena gasa, da mi u najtežim mesecima imamo 270 dolara, dakle u narednih šest meseci, pod istim uslovima koje smo imali pre ove gasne, energetske krize je neverovatna stvar, neopisiva, nerealna stvar za Republiku Srbiju. Ako pomislite i na privredu i na naše građane, naše potrošače, ovo je sigurnost i stabilnost, ali ovo je takođe i pokazatelj koliko se Srbija dobro bori u najtežim situacijama. Za našu privredu ovo znači da po ceni gasa mi jesmo danas praktično skoro pet puta konkurentniji od bilo koga drugog na svetskom i evropskom tržištu. Neverovatne stvari. Veliko hvala. Hvala takođe i partnerima iz Ruske Federacije i predsedniku Putinu na svemu što su ovim velikim činom uradili i za naše građane i za našu privredu. Sada da se vratim na temu i pitanja uvaženog poslanika. Dakle, kada kažete da svim ovim što radimo ovde stvaramo što bolji ambijent za strane investitore, reći ću vam dve stvari. Pod jedan, kada stvaramo bolji ambijent za strane investitore, to ujedno znači da stvaramo bolji ambijent i za domaće investitore. U Republici Srbiji od 2015. godine ne postoji nikakva razlika između stranih i domaćih investitora. Pre toga je postojala velika razlika. U prvoj deceniji 2000-ih godina strani investitori su bili umnogome povlašćeni. Kada je promenjen Zakon o investicijama, ako se ne varam, to je bilo 2015. ili 2016. godine, možemo da proverimo, po tom novom zakonu koji je donela većina u Narodnoj skupštini, koju na kraju krajeva čini, okosnica je SNS, mi smo izjednačili domaće i strane investitore. Ispravili smo jednu veliku nepravdu. Tako da, kada se borimo da imamo dobar ambijent za investitore, što mislim da je dobro za našu zemlju i za građane Srbije i da ne postoji baš ništa loše u tome, borimo se za investitore, za domaće i za strane. Kada se borimo da imamo dobar ambijent za investitore, što mislim da je dobro za našu zemlju i za građane Srbije, i da ne postoji baš ništa loše u tome, borimo se za investitore, za domaće i za strane. Kada pitate, da li vi pravite dobar ambijent za strane investitore, vi me onda praktično pitate, da li se vi borite za još bolji ambijent za porodične firme u Republici Srbiji? Da li se borite za bolji ambijent za mikro, mala i srednja preduzeća u Republici Srbiji? Da, borimo se. Ja ne vidim apsolutno ništa loše u tome. Ali, da li zakone koje ste pomenuli, pre svega izmene i dopune Zakona o eksproprijaciji i Zakon o referendumu donosimo zbog investitora? Ne, nemaju nikakve veze sa investitorima, ni jedan, ni drugi zakon. Zakon o referendumu ima veze sa našom obavezom da taj zakon uskladimo sa Ustavom i samim tim da poštujemo Ustav Republike Srbije. Taj zakon je trebalo da bude promenjen do 2009. godine. Nažalost, nije promenjen. U tom smislu mi nismo poštovali Ustav Republike Srbije. Ustav Republike Srbije, koji se promenio, promenio neke odrednice koje su onda morale posledično da se menjaju i u Zakonu o referendumu, tako da u ovom trenutku moramo da menjamo Zakon o referendumu da bi poštovali Ustav Republike Srbije. Što se tiče Zakona o eksproprijaciji, kao što sam i pričala tokom rasprave o budžetu, Zakon o eksproprijaciji nikakve veze nema sa investitorima, ima sa kapitalnim investicionim projektima, ali pre svega kapitalnim projektima koje finansira i sprovodi i realizuje Vlada Republike Srbije kako bi život u Republici Srbiji bio još dodatno kvalitetniji, kako bi kapitalne projekte implementirali, realizovali efikasno ili efikasnije nego što ih u ovom trenutku realizujemo kako bi brže gradili i auto-puteve i pruge i slične, pre svega projekte linijske infrastrukture. Znate, mi smo danas, nažalost u Republici Srbiji izgubili još jedan život na Ibarskoj magistrali. Znate, koliko smo života izgubili na Ibarskoj magistrali dok nismo otvorili autoput do Čačka, Ibarskoj magistrali ili magistrali smrti, kako se zove nažalost u Republici Srbiji. Svaki dan koji smo mogli da brže izgradimo taj auto-put je vredeo jedan ili dva ili tri ljudska života. Tako i auto-put do Požege, recimo, i ja sam rekla, onaj dan kada sam bila da branimo budžet i da predstavimo budžet, da smo imali ovakav Zakon o eksproprijaciji mi bi za Svetog Nikolu otvorili auto-put do Požege. Nažalost, nismo, pa ćemo auto-put do Požege otvoriti tokom 2022. godine. I, ponovo, dakle, nikakve veze nema sa stranim investitorima, nikakve veze nema ni sa domaćim investitorima, ovo je zaista sve u skladu sa najboljim interesima Republike Srbije i svih građana Republike Srbije i tiče se boljeg kvaliteta građana, a ne boljeg ambijenta za strane investitore iako ponovo mislim da ne postoji ništa loše o tome da imamo uvek bolji ambijent za strane investitore zato što to znači bolji ambijent za domaće investitore. Pomenuli ste nekoliko puta u vašem izlaganju evroatlanske integracije, pa da vas ispravim i da vas podsetim jer meni je neverovatno da postoji narodni poslanik u Skupštini Republike Srbije koji to još uvek ne zna, mi nismo na evroatlanskom putu, mi smo na evropskom putu. Mi težimo evropskim integracijama, a ne atlanskim integracijama. Mi ne želimo da budemo član NATO pakta, mi smo to rekli više puta, više puta ponovili. Poslednji put sam to jasno i glasno rekla upravo u Narodnoj skupštini Republike Srbije tokom jednog od sastanaka, sednice radnog sastanka upravo u prisustvu predstavnika NATO alijanse. Mi smo vojno neutralni, to je naša politika, to je na kraju krajeva želja i našeg naroda tako da vas ispravim pošto očigledno niste informisani u tom smislu nisu to evroatlanske integracije, to su evropske integracije. Pošto ste spomenuli dosta stvari, nekako ću vam odgovoriti samo na neke. Što se tiče javno-privatnih partnerstava i toga da vi kažete da su javno-privatna partnerstva neka vrsta privatizacije. Apsolutno, stoprocentno netačno. Samo da vas ispravim i tu, javno-privatna partnerstva baš nikakve veze nemaju sa privatizacijom, kada nešto privatizujete nešto ste prodali nekome. To je njihovo, od sada zauvek, dok oni ne odluče eventualno nekad da prodaju, a država možda nekada odluči to ponovo da kupi, ali to je njihovo, na raspolaganju njima. Nikakve veze u tom smislu nema država Srbije više sa tim, sa vlasništvom nad nečim što je privatizovano. U javno-privatnim partnerstvima sa ili bez elemenata koncesije, vlasništvo ostaje Republike Srbije. Kada smo dali aerodrom pod koncesiju, to je naš aerodrom. Privatni partner upravlja tim aerodromom i investira u taj aerodrom zato što veruje da će iz toga naravno izvući neki profit. Izvući će neki profit samo ukoliko taj aerodrom daje profit s tim što jedan deo profita mora da plati Republici Srbiji i nakon 25 godina vraća aerodrom sa svom novom infrastrukturom Republici Srbiji. Kako je to neka vrsta privatizacije? To je velika zabluda u kojoj se vi nalazite. Tako da se razumemo, nikakve veze nema sa privatizacijom. Kada nešto privatizujete vi niste više vlasnik toga. Kada date nešto u javno-privatnom partnerstvo vi ste i dalje vlasnik toga i to se vama vraća. To je i dalje vlasništvo Republike Srbije. Konačno i ponovo Rio Tinto. Da li oni očekuju pozitivno rešenje za njihov, kako vi kažete, za njihov slučaj ili ne očekuju? Ja to zaista ne znam i to jeste samo njihov problem. Mi smo jasno, glasno, jednom, dva puta, sto puta, evo milioniti put da vam kažem, rekli, postoje dve stvari koje će odrediti da li će taj projekta biti implementiran ili neće biti implementiran. Da li će Rio Tinto biti u Srbiji ili neće biti u Srbiji. Jedna stvar, prva stvar, najvažnija stvar, sudija o proceni uticaja na životnu sredinu. Studija o proceni uticaja na životnu sredinu, čitavog tog projekta, svakog njegovog dela pojedinačno i rudnika i deponije i tog postrojenja za preradu i kumulativni impakt sva ta tri projekta zajedno. Drugi blok, ili druga velika stvar koja je potrebna, ako studija o proceni uticaja životne sredine te tri stvari i kumulativnog impakta kaže da je u redu i druga stvar je šta će narod reći o tom projektu. Bez toga nema napred i nema projekta. Potpuno jasno, potpuno transparentno, potpuno nedvosmisleno. To što neko to politizuje, zato što nema druge ideje šta da predstavi građanima Republike Srbije, to je njihov problem. Mislim da su nas građani Republike Srbije dobro čuli i jasno i glasno smo to govorili, a sada kažem to ponovo i da su to potpuno shvatili i uvažili. Dakle, životna sredina i šta će narod da kaže o tome. Moguće da studija o proceni uticaja na životnu sredinu kaže da je odličan projekat i da neće imati negativan uticaj na životnu sredinu, ali da ljudi u Srbiji kažu ipak nećemo i onda će to biti ne. Dakle, bez ikakve nervoze oko toga, niko ništa neće uraditi preko noći. Nećemo mi raditi kao oni koji su 2004. godine dozvolili Rio Tintu, da ponovim, 2004. godine oni licemeri, koji danas protestvuju protiv Rio Tinta, su dali Rio Tintu devet dozvola, uključujući i dozvolu za bušenje bušotina velikog prečnika. Ti koji se danas usuđuju da ih gledamo koliki su licemeri, i mi političari i svi građani, da ih gledamo ispred ovog Doma ili ispred Vlade ili ispred Predsedništva, ti koji su potpisivali te dozvole „Rio Tintu“, koji su hvalili taj projekat. Imate pres kliping od tada, pogledajte šta su pričali o „Rio Tintu“, ti isti koji danas protestuju protiv „Rio Tinta“. Zato što, nažalost, nemaju nikakvu drugu agendu, nikakav drugi plan i ništa drugo da ponude građanima Republike Srbije, pa se hvataju za ovo. Da li se nadaju pozitivnom rešavanju ili ne, zavisiće zaista samo od ova dva faktora i ništa se neće raditi bez toga. Hvala vam.
Hvala. Poslanik Vladan Glišić ima reč.
Vezano za javno-privatna partnerstva, da, ja pretpostavljam da vi znate da toliko poznajem i pravo i privredu i da znam da to nije situacija u kojoj neko privatizuje resurse jedne države. Baš su zato izmišljena javno-privatna partnerstva, da bi korporacije mogle da uđu u partnerski odnos sa državom i da koriste javne resurse, a da možda nemaju odgovornost za to šta će ostati posle njih. Pominjem to zato što imamo iskustva. Latino-američke države su imale iskustva i sa javno-privatnim partnerstvima u oblasti kanalizacije, vodovoda, vodoprivrede, gde su davali stranim korporacijama, tipa „Rio Tinto“ samo u toj oblasti upravljanja vodama da upravljaju tim vodama, a oni pošto su bili koncentrisani na profit su dolazili do toga da su smanjivali sve ono što je potrebno za održavanje sistema, pa kad je sistem pukao, onda su se jednostavno povukli, jer to nije bila njihova svojina. Izvukli su profit a svojina je ostala državama. Znači, javno-privatno partnerstvo je jedan koncept koji se definitivno vezuje za ideju slabe države, jakog kapitala, pogotovo stranog koji je prisutan i države koja servisira strani kapital. Zato sam pomenuo javno-privatno partnerstvo kao jedan simboličan oblik svega toga, međutim, naglasak mi je bio na privatne izvršitelje koji prinudno izvršavaju sudske presude, na notare, na ponašanje stranih banaka u Srbiji, pa ponašanje i pravosuđa koje će uskoro biti oslobođeno od kontrole narodnih predstavnika i moći će da bude pod kontrolom nekih drugih centara moći domaćih i stranih. Što se tiče vojne neutralnosti, da, ona je deklarativna i dok je možda stav ove vlasti biće deklarativna. Prava vojna neutralnost se postiže Zakonom o vojnoj neutralnosti koji neprekidno se izbegava da se donese i zahtevom nekoj od međunarodnih istanci najbolje bi bilo Savetu bezbednosti da garantuju tu vojnu neutralnost. Sve dok ne ispunimo te formalno-pravne uslove nećemo prekinuti evroatlanske integracije. Zašto govorim o evroatlanskim integracijama. Zato što po SOFA sporazumima i sličnim sporazumima NATO vojnici potpuno bez ikakve potrebe da mi postanemo deo NATO pakta oni ovde vršljaju, imaju pravo da preleću preko našeg neba kad hoće i kako hoće, imaju sve moguće i nemoguće pogodnosti koje jedna neutralna država ne bi mogla da dozvoli jednoj takvoj alijansi da to koristi. Tako da, u tom smislu, tako da u tom smislu sam želeo da pojasnim ovo o čemu smo pričali.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović.
Htela sam nekoliko stvari da kažem budući da ste počeli u prethodnom izlaganju oko "Rio Tinta". Dve stvari. Prvo, da se malo vratimo u prošlost, a onda da damo i poruku građanima i građankama Srbije, ali pre svega ljudima koji žive u Jadru, Loznici, pre svega Mačvanskom Okrugu. Dakle, prvo istraživanje, ali da ih baš lepo pobrojimo po godinama kada je to bilo. Dakle, prvo rešenje o istraživanju litijuma na teritoriji Jadra dato je prvo 2004. godine, pa je zatim dato 2005. godine, pa onda još jedanput krajem 2005. godine, pa potom 2007. godine, 2008. godine. To su sve godine kada Srpska napredna stranka nije bila na vlasti, niti Vučić, niti Brnabić, niti svi mi. Dakle, ponovo 2008, 2009. zatim april 2011, zatim decembar 2013. godine kada je potvrđeno rešenje kada više, prosto je to moralo da se uradi. Sad, šta je važno? To jesu rešenja o istraživanju, nisu ni prva ni poslednja i dešavaju se na teritoriji Republike Srbije, ne samo za litijum nego i za neke druge vrlo važne kritične minerale koji jesu važni u našoj zemlji, ali poruka ove Vlade i poruka predsednika, i pre svega poruka Vlade Republike Srbije jeste da Vlada Republike Srbije prvo nije dala nikakvo rešenje o eksploataciji litijuma na teritoriji Jadra. Drugo, Vlada Republike Srbije nije potpisala nijedan ugovor sa kompanijom "Rio Tinto", apsolutno nijedan. Bez obzira što svaki dan slušamo na nekim medijima ili na nekim televizijama da mora ipak da je neki ugovor negde potpisan. Ne, ništa nije potpisano, zato što kako mi radimo jeste pregledno i transparentno. Onda kada budemo i ako budemo bilo šta od toga radili javnost Srbije će biti upoznata sa svim onim šta znači uopšte eksploatacija litijuma, kako to izgleda i kakav je uticaj na životnu sredinu, pa ako građani budu odlučili da to radimo, onda ćemo raditi, opet javno i opet transparentno. Poruka građanima, pošto svaki dan slušamo, nije važno sad da li su samo protesti ili su to određene televizije, određene emisije, određene novine koje nam stavljaju svakojake slike iz nekih delova sveta i koji nam govore da će tako izgledati Jadar i tako izgledati Srbija, neki nadri ekolozi, nadri stručnjaci koji nam objašnjavaju kako će nestati Jadar, kako će presušiti Drina, kako će se uništiti Drina, pa će ta voda, odnosno loša voda, nekvalitetna voda, zagađena voda doći do Beograda, pa Beograd neće imati vodu, itd. To su sve neke apokaliptične priče koje mi slušamo svaki dan. Ali, tamo ljudi žive i slušaju to, to ništa nije tačno. Svako danas u Srbiji ko izlazi u javnost i govori ove stvari govori laži zato što niko danas u ovom trenutku ne zna kako će izgledati uticaj na životnu sredinu zato što studije o proceni uticaja na životnu sredinu potencijalno eksploatacije litijuma na teritoriji Jadrana nisu završene. Dakle, sve drugo jeste nadi priča, sve drugo je teorija. Prema tome, šta god da čujete, da će nestati Jadar, da će svi nestati iz Jadra, da mi kao država nećemo postojati su laž. Kada budu studije bile gotove onda ćemo svi da ih gledamo i svi ćemo o njima da pričamo, pa kad studije budu završene i kad ljudi budu znali tačno kako to utiče na njihov voćnjak, na vodu, na njihovu kuću, na buduće generacije, onda ćemo donositi odluke. Prema tome, verujete u svoju državu i u svoju Vladu, to je poruka građanima. Dakle, kada studije budu gotove informacije će biti dostupne svima. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Anđelka Atanasković. Izvolite.
Zahvaljujem. Htela sam samo gospodinu Glišiću da odgovorim na početak njegovog pitanja koji se odnosi na investicije i na privredu, pošto sam trenutno u privredi, a i ceo život sam provela u privredi i dobro pamtim vremena koja su bila kada je prethodna vlast vodila ovu zemlju. Tako da, mogu reći da fabrike koje su uništene u to vreme sve su zatvorene. Na primer, naša fabrika je primala umesto plate karton jaja, ili pomorandže, ili suhomesnate proizvode i da ne nabrajam takve gluposti. Znači, plate nije bilo, niti se radilo. Uglavnom su bile sve zatvorene kao što se i vidi danas. To što neko ne voli da dođe stranac, nažalost, moraćemo i mora da dođu investitori zato što su naše industrije uništene. Naše industrije nisu tada bile pomagane iz ministarstva, iz države, kao što se sada to radi pri Vladi Aleksandra Vučića. Svaka privredna delatnost je opomognuta od Ministarstva privrede kroz razne vrste projekata i od svih ministarstava, ne samo od Ministarstva privrede. Dakle, gospodine, moraćemo da primamo strance, da naše ljude upošljavamo, da naši ljudi žive, da mogu da školuju decu i da nastavimo da živimo i da ova zemlja može da živi. To što se nekome ne sviđa, žao nam je, ali meni je drago da danas imamo ovakav BDP, da imamo ovakvu situaciju u svetu gde nas stvarno cene svi i svaki ambasador koji je došao barem do mene je uvek bio pohvalno izražen. Tako da, i dalje ćemo raditi sa investitorima iz inostranstva i otvarati fabrike svakog dana ako treba. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Glišiću, da li želite da date komentar? (Vladan Glišić: Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Jeste komentar. Očigledno je da imamo različite koncepte i to je i normalno. Vi ste vlast, ja sam opozicija, ali kada je neko opozicioni poslanik i opozicija nekada koristi i neke prejake izraze i prejake slike, a pošto ne želim stvarno da budem demagog, a koristim to u javnosti često kao argument kada govorim o situaciji sa slabom državom i jakim stranim korporacijama, voleo bih da mi stvarno odgovorite koliko mi rudarskih inspektora imamo? Da li je tačno da imamo samo pet funkcionalnih, a da preko 300 rudarskih firmi radi u Srbiji? Bilo bi dobro da čuje i javnost, a i ja da znam da ne koristim pogrešan podatak, ako je pogrešan.
Dobro. Da bismo čuli ove odgovore, prvo moramo da čujemo narodnog poslanika Samira Tandira koji je sledeći prijavljeni. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče Orliću. Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana predsednice Vlade, poštovani potpredsednici Vlade, poštovane ministarke i ministri, moje prvo pitanje je upućeno predsednici Vlade. Prvo, čestitam na usvojenom budžetu, koji smo mi kao Stranka pravde i pomirenja, najjača bošnjačka stranka u Republici Srbiji, podržali. Prošli put niste bili ovde, kada je bila i kalendarska godišnjica Vlade i to pitanje koje sam tada hteo da vam postavim postaviću sada. Znači, imamo godinu i nešto malo više od konstituisanja vaše Vlade. Šta je to po čemu ste vi, po kojim rezultatima ste vi najzadovoljniji i da li ima nešto što smo možda propustili, što ste vi kao Vlada propustili? Da li ima nešto za čim žalite? Zašto ovo pitanje postavljam? Ja mislim da Vlada, a i mi kao poslanici koji smo glasali za vašu Vladu dovoljno ne predstavljamo rezultate rada ove Vlade. Dobar primer ste spomenuli - Ibarska magistrala i auto-put. Auto-put jedanput otvorite i onda građanke i građani, koji su uvek u pravu, znate, to se podrazumeva, i obilaznica i rešavanje deponije i niko više ne spominje da je to problem koji je trajao 60 godina. Jednostavno, mislim da o rezultatima, a moja stranka i ja, mi poslanici koji smo glasali za vašu Vladu zaista želimo da čujemo i da predstavimo te rezultate i naprosto da se ponosimo tim rezultatima. Drugo pitanje koje ja želim vama kao predsednici Vlade da uputim jeste situacija oko pandemije virusom Kovid 19. Znači, kakva je situacija, kakve su projekcije? Da li možemo očekivati neke nove mere, da li će doći do popuštanja? Ovo, između ostalog, želim ne samo zbog naših građana, već i zbog naše dijaspore. Znači, ulazimo u dane kada se bliže praznici. Vrlo verovatno će doći veliki broj naše dijaspore. Ja dolazim iz kraja naše zemlje Sandžaka i moj narod ima zaista veliku dijasporu. Doći će ljudi usled novogodišnjih praznika, usled božićnih praznika, koji malo ranije nastupaju u Evropi. Da li tu možemo očekivati neke nove mere? Takođe, uputiću pitanje ministarki rudarstva i energetike Zorani Mihajlović – dokle se stiglo sa zamenom visokonaponske i niskonaponske mreže na prostoru sandžačkih opština? Bili ste skoro u Priboju. Ono što ja imam kao neki datum, do 1. septembra 2022. godine treba da bude pušten gasovod ka Novom Pazaru i Tutinu. Imamo problem oko eksproprijacije zemljišta. Ja želim da to građani u Novom Pazaru i Tutinu čuju šta su problemi i kada će krenuti izgradnja gasovoda prema Prijepolju, Priboju i Novoj Varoši. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima predsednica Vlade. Izvolite.
Hvala vam. Što se tiče najvećih uspeha Vlade i stvari na koje sam najponosnija i kao predsednica Vlade u toku ovih prvih godinu dana, moram da krenem sa Kovidom. Nažalost, pandemija korona virusa se nastavila. Mi smo i u ekspozeu rekli da će to biti jedan od glavnih prioriteta Vlade, da se uspešno borimo protiv pandemije, da sačuvamo zdravlje i živote građana i da probamo, koliko god možemo, da zaštitimo naš zdravstveni sistem. Ono što smo mi uspeli, da podsetim, tokom prvih godinu dana rada Vlade to je da prvi u kontinentalnoj Evropi nabavimo vakcine protiv korona virusa i to čak četiri različite vrste vakcina u tom trenutku. Danas ih već imamo pet, zato što nam je u međuvremenu stigla i „Moderna“, ali to ne ulazi u ovih prvih godinu dana rada Vlade, i da napravimo jedan sistem u kome zaista jako lako, prilično efikasno možete da se prijavite za vakcinu, da se vakcinišete u bilo kom gradu ili opštini na čitavoj teritoriji Republike Srbije sa bilo kom vakcinom kojom želite i onda da vas mi podsetimo da je došlo vreme i za revakcinu, da vas podsetimo i da je došlo vreme i za treću ili buster dozu, tako da to je nešto što je, čini mi se, jedna od najvažnijih stvari. Takođe, obećali smo da ćemo uraditi sve, a otvorili smo dodatno, u skladu sa tim obećanjem, čak tri potpuno nove bolnice sa preko 2.000 kreveta za ljude obolele od Kovida. Tri bolnice, jednu u Beogradu, u Batajnici, jednu u Kruševcu, jednu u Novom Sadu i kada Kovid prođe te bolnice će služiti u okviru našeg zdravstvenog sistema da pružaju dodatnu zdravstvenu zaštitu i negu svim našim građanima. Posebno je, čini mi se, važna ova u Novom Sadu, jer će to u stvari biti nešto o čemu je Novi Sad dugo sanjao i dugo očekivao opravdano, a to je Opšta bolnica za Novi Sad koju taj grad nije imao, već je imao samo Klinički centar, ali to je kao da kažete da u Beogradu nema opšte bolnice ili bilo koje druge bolnice osim Kliničkog centra koji je Klinički centar Srbije. Tako je za Novi Sad Klinički centar Vojvodine. Takođe, ekonomski rezultati. U okviru kovida mi smo pokrenuli proizvodnju dve vakcine u Republici Srbiji i ruske vakcine „Sputnjik“ i kineske vakcine „Sinofarm“. Takođe, nešto što će u svakom smislu značiti mnogo veću bezbednost, rekla bih čak i nacionalnu bezbednost zato što će ovakve pretnje, kao što je ova pandemija, biti nešto što je verovatno da će se ponavljati u decenijama pred nama, tako da ćemo imati nove resurse pomoću kojih ćemo kao zemlja moći mnogo bolje da se branimo u budućnosti i mnogo spremnije da dočekamo bilo kakvu sličnu situaciju. Ekonomski rezultati, kao što znaju svi naši građani, imamo neke od najboljih ekonomskih rezultata u Evropi i u ovako teškim okolnostima u 2020. godini ekonomski pad BDP-a od samo 0,9% i ove godine mnogo brži rast i dinamičniji oporavak nego što smo prognozirali i očekivali i imaćemo rast od preko 7%. Mi smo u poslednjih 12 meseci otvorili 60.000 radnih mesta. To su sve stvari kojima se sa pravom ponosi ova Vlada Republike Srbije i kontinuirani rast plata i penzija, uključujući i minimalac koji je prošle godine, uprkos ekonomskom padu i pandemiji, ipak rastao 6,6% i ove godine dodatnih 9,4% i oko 500 evra ukupno jednokratna pomoć svim našim penzionerima. Sve su to stvari koje smo uspeli zajedno da izvučemo. Na kraju krajeva, zahvaljujući tome što smo kroz tri ekonomska paketa mere podrške privrede i građanima uložili preko osam milijardi evra u našu privredu i privreda koja je pokazala vanrednu žilavost i otpornost, tako da čini mi se da svi mi i svi naši građani treba da se ponosimo svim onim što smo uspeli da postignemo. Imam jednu lepu vest za vas i za Tutin. Opet, znam da ste i vi pokojni poslanik Muamer Zukorlić stalno pričali i stalo ste pitali o tome. Mi smo danas, pa sam se setila toga, jer smo danas imali u 13.00 časova redovnu sednicu Vlade, i usvojili smo predlog Ministarstva privrede za mere podsticaja za jednu investiciju ESB „Pellets“ za Tutin. Podsticaj za 50 novih radnih mesta, tako da evo jedna lepa vest i za Tutin. Što se tiče trenutne situacije i novih mera, situacija, kao što možete da vidite, je mnogo bolja nego što je bila, popravlja se kontinuirano. Da li će se tako nastaviti zavisi od mnogo faktora. Zavisi od toga ne ako će, nego kada će,i ta Delta plus varijanta stići u Srbiju. Vidimo da je svuda, na kraju krajeva, i u okruženju. Vidimo i u svim zemljama okruženja, Hrvatska, Mađarska, BiH, Austrija, brojeve koji su najgori od početka pandemije u smislu novozaraženih, tako da ćemo videti kako će to biti u Srbiji. Još jednom molim i apelujem svako ko se nije vakcinisao da se vakciniše, od toga nam mnogo zavisi. Ali je bolja situacija, nadam se da će se tako i nastaviti. Mi u ovom trenutku imamo skoro tri miliona 100 hiljada ljudi vakcinisanih prvom dozom. Dakle, tačno 3.094.514 osoba što je 57,3% punoletne populacije, dakle, punoletna populacija. Ako gledate populaciju od 12 godina starosti, tu smo na nekih otprilike 50%, 49,7%. Revakcinisano 55% punoletnog stanovništva i treću dozu je primilo 26,6% punoletnog stanovništva ili 1.437.253 osobe. Ono što brine, naravno, vakcinacija mladih. Stalno o tome pričamo, između 18 i 30 godina starosti u toj populaciji, odnosno u starosnoj grupi od 18-30 godina imamo svega 28,1% vakcinisanih, a u starosnoj populaciji od 12-17 godina samo 3,27%. Najbolje stojimo u centralnoj gradskoj opštini Beograd, Stari Grad, gde imamo već 83,6% vakcinisanih, Savski venac sa 82%. Onda je treći, više nije Vračar, već Preševo, dakle, Preševo sa 77,7% vakcinisanih, pa onda ide Vračar, pa Novi Beograd. Ukupno imamo pet lokalnih samouprava koje su iznad 70%. Tako da, zaista ljudi moramo mnogo, mnogo bolje da bi bili bezbedni. Što se tiče novih mera, održala sam juče konsultacije sa medicinskim delom Kriznog štaba. Oni su i dalje za to da u Srbiji treba da se uvedu kovid propusnice 24 časa u svim zatvorenim objektima, tako da smo o tome pričali. Pričali smo takođe o mogućnosti uvođenja kovid propusnica na skijalištima i sa ski-pasovima, to je takođe bila preporuka medicinskog dela Kriznog štaba. Sada vam govorim potpuno otvoreno, potpuno transparentno, šta je ono što su lekari tražili, i da raspust počne od 20 decembra i traje do 10. januara. Mi i dalje o tome razgovaramo, razmišljamo o tim stvarima. Nažalost, nismo stigli da održimo sednicu Kriznog štaba ove nedelje, ali imamo stalne konsultacije, kao što vidite. Tako da, imaćemo uskoro i sednicu Kriznog štaba, ali to su teme o kojima se razgovara zato što je to ono što su tražili lekari iz Kriznog štaba. To je nešto što je trenutno na stolu. Nisam sigurna da li je sve od ovoga potrebno u ovom trenutku, ali to će sve zavisiti kako nam idu brojevi u narednim danima. Ali, potpuno jasno i transparentno, to je ono što lekari traže. Naravno, nastaviću sa njima konsultacije kao i ministri, a pre svega ministar Lončar. Videćemo i kakvo je stanje u bolnicama. U ovom trenutku imamo svakim danom više otpuštenih iz bolnice, nego hospitalizovanih. Dakle, polako se smanjuje taj pritisak na bolnice. Ali, razumem lekare da žele preventivno zbog toga Delta plus soja mi uradimo nešto da bi bili što duže bezbedniji, posebno zato što ulazimo u ove zimske mesece koji su i najgori i najproblematičniji u odnosu na ovakvu pandemiju. Tako da, videćemo u narednim danima, ali za sada ide sve bolje i to je pozitivna vest. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović.
Što se tiče gasovoda ka Prijepolju, za sada je potpuno sigurno da krajem februara radovi počinju. Vlada Republike Srbije je pre nešto malo više od mesec dana usvojila izveštaj o ovom projektu. Dakle, radovi će početi u februaru. Po planu bi trebalo da se završe za godinu i dva meseca i veruje da tu neće biti nikakvih odstupanja, imajući u vidu koliko je taj gasovod značajan. Kada govorimo inače o visokonaponskoj, uopšte distributivnoj mreži i visokonaponskoj distributivnoj u tom delu Srbije, moram da priznam da je veliki novac izdvojen i u budžetu ove godine i „Elektromreže Srbije“, ali i novo preduzeće, distributivno preduzeće Srbije. Nama treba sigurno nekoliko godina da u određenim delovima Srbije učinimo, odnosno napravimo, stvorimo uslove za pravu energetsku bezbednost kada govorimo o napajanju električnom energijom. To ljudi koji žive u određenim delovima Srbije jako dobro znaju, pogotovo kada dođe zima ili dođe rano proleće, onda stalno imamo probleme sa ispadima. U svakom slučaju, novac je obezbeđen, projekti se rade, tako da narednih godinu ili dve verujem da nećemo uopšte više pričati o tome da li je sve spremno u distributivnoj mreži. Što se tiče rudarstva, moram da se nadovežem na pitanje prethodnog poslanika. Mislim, prvo moramo da budemo svesni da je Srbija zaista i rudarska država i da smo mi danas u ovom svetu ogromnih globalnih promena, borbe protiv klimatskih promena, moramo biti svesni da je Srbija između ostalog zemlja koja je bogata kritičnim mineralima. Dakle, to su oni minerali koji će biti potrebni ili koji jesu potrebni za sprovođenje zelene tranzicije, odnosno zelene agende. To nije samo litijum, litijum je samo jedan od njih, ali to je bakar, to je zlato, to je antimon. Svega toga ima na teritoriji Republike Srbije i to ne u malim količinama. Srbija je zemlja koja je nedavno otvorila rudnik „Čukaru Peki“ u Boru, koji će sasvim sigurno svojom proizvodnjom učiniti da Srbija bude druga u Evropi ne samo po proizvodnji bakra, nego i po proizvodnji zlata i to samo eksploatacijom donjeg ležišta, dakle donje zone tog rudnika. Kreće se takođe u istraživanje gornje zone rudnika i mi verujemo da ćemo biti prvi u Evropi. Hoću da kažem, dakle, da ne treba da se stidimo toga šta sve imamo na teritoriji Republike Srbije i da mislimo da je rudarstvo nešto što nije dobro. Jeste dobro ukoliko se sprovodi po svim principima i standardima ekološkim i energetskim. Što se tiče kontrola i rudarskih inspektora, njih u Ministarstvu rudarstva i energetike ima dovoljno, što pokazuje da je u ovoj godini napravljeno 230 inspekcijskih nalaza samo u oblasti rudarstva, da je prošle godine načinjeno negde oko 160 inspekcijskih nalaza, da kada bi smo statistički to posmatrali na kraju ove godine, to je 30% više nego nekih prethodnih godina. Dakle, nemojte da brinete o kontroli. Ono što je važno, to je da budemo svesni da nije strašno kada se vrše istraživanja u rudarstvu, da ta istraživanja mogu da traju godinama, da kroz ta istraživanja mi saznajemo prvo šta imamo uopšte na našoj teritoriji. Treba da znamo da na teritoriji Republike Srbije vrednost dokazanih mineralnih resursa, dakle dokazanih mineralnih rezervi je 250 milijardi evra. Dakle, to je ono što mi imamo pod zemljom. Da li ćemo, kako ćemo, na koji način, da li će to pomoći našem privrednom razvoju zavisi pre svega od nas samih, odnosno od poštovanja svih evropskih standarda. Hvala.
Hvala. Gospodine Tandir, izvolite.
Zahvaljujem predsednici Vlade na odgovoru. Zaista je to jedna radosna vest za sve građanke i građane u našoj zemlji, u Sandžaku, a posebno u Tutinu. Rahmetli akademik Zukorlić je zaista imao san da dovedemo po jednu veliku, minimum, investiciju u svaki sandžački grad. Zaista mi je drago što ćemo krenuti sa Tutinom i ta subvencija i 50 novih radnih mesta, sigurno će njima puno značiti, svim građankama i građanima u Tutinu. Međutim, želim da svi znaju da u Tutinu 98% građanki i građana su bošnjačke nacionalnosti, a lokalna samouprava nije našla za shodno da dan kada je Zukorlić preminuo, preselio na Ahiret, proglasi danom žalosti. Tako da ono što je iza tog, to govori o njima, a ono što iza nas ostaje su naša dela. Po tome će nas generacije posle nas pamtiti. Hvala i ministarki na odgovoru. Ono što je moje sledeće pitanje, jeste i predsednici Vlade, ali i ministru za demografiju, gospodinu Dmitroviću. Debatovali smo prošli put ovde, oko demografije. Istakli smo koliko je to veliki problem, pogotovo za deo zemlje odakle ja dolazim. Ono što je sve nas svakako obradovalo jeste najava predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića o setu mera kada je u pitanju demografija i kada je u pitanju zaustavljanje tog negativnog trenda. Ono što bih ja vas pitao jeste neka dinamika sprovođenja mera i šta mi koji živimo u tim rubnim opštinama ili ljudi koji žive u unutrašnjosti mogu da očekuju od tih najavljenih mera i kada možemo očekivati da ih vaše ministarstvo počne sprovoditi? Pitanje moje sledeće je za ministra bez portfelja, ministra Tončeva. Znači, usvojen je budžet. Šta je glavni cilj vašeg ministarstva u narednoj godini? Vaša dva ministarstva su jako važna za deo države, odakle ja dolazim i zaista puno od vas očekujemo. Želim da pohvalim inicijativu vašeg ministarstva kada je u pitanju sajam „Etno hrane“, koji se sada održava. Imamo mi veliki broj sajmova. Međutim, zaista i zakup štandova i prostor i marketing jako puno košta. Ono što je dobra stvar koju vaše ministarstvo sprovodi, jeste da je to potpuno besplatno za devastirane opštine kao što je opština Prijepolje i sve sandžačke opštine. To jako puno znači, a hrana je resurs u koji mi zaista se uzdamo i nešto što imamo da ponudimo i što može da učini tu prekretnicu kada je u pitanju privredni razvoj. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministar Tončev.
Poštovana predsednice Vlade, poštovane kolege ministri, predsedavajući Skupštine, dragi poslanici, hvala vam na ovom pitanju i ja mogu da vam kažem da u vašem kraju Vlada Srbije preko mog ministarstva, koje je formirala, a i sami možete da vidite da formiranje ovakvog ministarstva da predsednik države, Aleksandar Vučić i naša kompletna Vlada, vodi računa, odnosno hoće da i devastirane opštine, odnosno naše siromašne krajeve da ubrza da bi pristigli ove razvijene opštine i gradove, da ne kažem, kao što je Beograd. Evo kod vas, dole, Raška je dobila sedam miliona, izgradila je jedan lift u domu zdravlja, Sjenica je dobila adaptaciju Sjeničke kuće od šest miliona i 900 dinara, Tutin je dobio radnu mašinu od sedam miliona dinara, Prijepolje kanalizaciju od šest miliona i 900 dinara, Nova Varoš je dobila novi rendgen aparat od 6,5 miliona dinara i Priboj je uradio trotoare za sedam miliona dinara. Mi smo kao ministarstvo odgovorni i raspisali smo i tendere, odnosno dali novac za projektnu dokumentaciju. Tako da je Nova Varoš dobila milion i 700 hiljada dinara za projekat uređenje trga, Sjenica - plan generalne regulacije milion i po dinara, Prijepolje – rekonstrukcija ulica dva miliona dinara. Za 2022. godinu povećan je budžet. Ja nisam baš zadovoljan. Razgovarao sam sa ministrom finansija i dobili smo oko 40 miliona više para od prošle godine, što ste i vi videli kada se usvajali budžet opštine. Raspisaćemo konkurs u januaru isto za izradu infrastrukture kao i za izradu projekte dokumentacije. Ove godine su sve 44 opštine dobili skoro podjednako novca iz ovog ministarstva i očekujemo da nastavimo i dalje da razvijamo te nerazvijene opštine. Što se tiče sajma, mi smo platili štandove, kompletne troškove sve kako bi zemljoradnici, odnosno proizvođači i hrane i rakije i pića mogli da izlože svoje proizvode, odnosno da Srbija i Beograd vide šta se sve proizvodi u ovim ruralnim sredinama. Znate šta, moramo da čuvamo te mlade ljude, moramo da čuvamo te sredine jer život mora da se živi u Srbiji i van Beograda. Hvala vam.
Hvala. Reč ima predsednica Vlade.
Htela sam da pričam oko mera populacione politike, ali Ratko će o tome.
Ministar Dmitrović, izvolite.
Gospodine Tandir, vi ste jedan od ljudi koji pokazuje veliko interesovanje inače za sferu demografije, što je vrlo dobro i hvala vam na tome i razgovarao sam, a sada koristim i priliku da i vama, a i da prenesete porodici preminulog našeg, mogu da kažem prijatelja, koji više nije sa nama, a koji je često sa mnom razgovarao na tu temu, takođe pokazujući veliko interesovanje, Muamer Zukorlić. O njemu je reč. Mere koje ste spomenuli i koje je predsednik Vučić pre dva dana izneo u javnost su u stvari nagoveštaj jednog paketa koji bi trebao da se usvoji relativno brzo. Dakle, da ga usaglasimo, tu ima još nekoliko mera značajnih vrlo, u toku decembra meseca i da on startuje već od početka januara, najkasnije zaključno sa januarom. Naravno, radi se o merama koje se odnose na sve. Nikakvih izuzetaka nema. Odnose se i na kraj iz koga vi dolazite i u tim obilascima i mojim ličnim i mojih saradnika, koji su već prešli stotinu opština, bili smo i kod vas i snimili smo situaciju, videli smo šta su karakteristike, šta tu može konkretno da se pomogne dodatno, što je specifikum tog prostora. Tu ćemo da vrlo brzo nešto uradimo, ali ove mere, ponavljam, vrlo su stimulativne i na lokalu takođe i to nema veze sa ovim merama – ljudi preduzimaju nešto i svesni su ogromnog problema sa kojim se suočavamo i kao država i kao narod i kao svi građani koji ovde žive. Nadam se što pre da ćemo ponovo da razgovaramo na istom ovom mestu o tome.
Hvala. Gospodine Tandir, da li želite dva minuta za komentar? Izvolite.
Hvala uvaženim ministrima na odgovorima. Vaša dva ministarstva su jako važna. Možda medijski ne zauzimaju dovoljno pažnje koliko bi trebalo, ali uz Ministarstvo za selo za sve nerazvijene opštine zaista polažemo veliku nadu da možemo da ove stvari pomerimo u pravom smeru i da građanke i građani sve osete jedan boljitak. Želim da se zahvalim predsednici Vlade i ljudima iz njenog kabineta koji su zaista predani poslu i danonoćno rade da bi sve građanke i građani ovu zemlju osetili kao svoj dom. Rahmetli akademik Muamer Zukorlić je trasirao politiku pomirenja. Mi poslanici i funkcioneri, članovi, simpatizeri Stranke pravde i pomirenja nastavićemo da je permanentno u narednom periodu sprovodimo. Ono što hoću da kažem jeste da je on bio beskompromisni borac protiv kriminala, korupcije, narko bandi i brana ekstremizmu. Žao mi je što ministar policije danas nije ovde. To je nešto što kao temu moramo da otvorimo. Ne smemo da dozvolimo da se na bilo kom prostoru ove zemlje, a ne mene naravno najviše zanima kraj odakle dolazim, da gubitak jednog takvog čoveka neko vidi kao šansu da destabiliše određeni deo ove zemlje i da na bilo koji način politički profitira. U narednom periodu očekujem da u tom smeru pokrenemo razgovore, pogotovo kada je u pitanju bezbedonosna situacija i u Sjenici, i u Novom Pazaru i u Prijepolju, da na najbolji mogući način obezbedimo bezbednost za sve naše građane, a kada imamo bezbednost imaćemo i investicije i nova radna mesta. Hvala vam.
Hvala. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Branimir Jovanović. Izvolite.
Hvala potpredsedniče. Poštovana predsednice Vlade, poštovani ministri, koleginice i kolege, malopre je predsednica Vlade govorila o tome sa kojim se problemima suočavamo kada govorimo o obrazovanju u vremenu pandemije i govorila je školskom raspustu, svakako centralna tema ovih dana i opravdano zbog zdravstvene situacije u zemlji. Međutim, moram da izrazim jednu zabrinutost od strane roditelja koja dolazi, a tiče se teme iz obrazovanja, odnosno upisa đaka koji su u završim razredima osmog razreda osnovne škole i četvrtog razreda srednje škole na fakultet, odnosno u srednju školu. Naime, svedoci smo da su od izbijanja pandemije đaci krenuli na neki vanredan režim pohađanje nastave. Ja ću podsetiti kako je to sve teklo. Dakle, od marta 2020. godine đaci su pohađali nastavu do kraja školske godine onljan, a zatim su tokom cele prošle godine 2020/2021. godine išli kombinovano. Dakle, jedan dan su išli u školu, a drugi dan onlajn, ili 15 dana su provodili u školi, 15 dana onlajn. Znate kako je to u glavama đaka, oni tu budu malo neozbiljni i onaj dan kada ne idu u školu ne shvate to za ozbiljno. Ove godine idu po jednom režimo koji mislim da je sasvim prikladan za ove prilike, ali i dalje nije to u onim vanrednim okolnostima na koje smo navikli. Tako da, postavlja se pitanje koliko su đaci usvojili iz onog plana i programa koji je bio prvobitno namenjen njima? Dakle, to je već dve i po godine, jedan ozbiljan period. Sa te strane čujem od roditelja da su zabrinuti kako će đaci upisati srednje škole i fakultete, a da pri tom to bude na jedan pravedan način. Pre svega, zbog nivoa znanja koji je usvojen na ovaj način, a drugo i zbog kriterijuma. Podsetiću, mislim da su mere koje je Vlada tada uvela bile odlične i Ministarstvo prosvete zaista na dobar način, u takvoj jednoj teškoj situaciji, sprovelo program onlajn nastave, ali je činjenica i da taj nivo znanja nije onaj kao što je planiran. Sami nastavnici su imali problema u toku onlajn nastave prilikom ocenjivanja đaka. Nije to moglo da bude onako adekvatno ocenjivanje kao što bi inače bilo. Dakle, da li se sada razmišlja o drugačijem modelu koji bi bio modifikovan u skladu sa planom i nastavnim programom u prethodne dve i po godine? Mislim da je vreme da razmišljamo već sada u novembru, decembru o tome da se modifikuje način upisa u srednje škole i na fakultete. Hvala.
Hvala. Reč ima predsednica Vlade.
Hvala. Vi ste prilično dobro identifikovali problem, mislim i problem roditelja. Dakle, ja sam rekla, mislim da je i ministar Ružić o tome pričao, mi smo čini mi se na najbolji mogući način sproveli onlajn nastavu. Mi smo bili ja mislim jedina zemlja koja nije u 2020. godini izgubila nijedan jedini dan nastave, zato što smo od 2018. godine krenuli da uvodimo digitalne učionice, digitalni i nastavni sadržaj itd. Tako da, bili smo spremniji nego mnoge druge države. Mi smo to radili, naravno, iz nekih drugih pobuda, iz nekih drugih razloga. Mi smo to radili da bi modernizovali naše obrazovanje, da bi napravili obrazovanje interesantnijim i prijemčivijim, da bi opet i nastavnicima, učiteljima o profesorima olakšali malo itd. To je jedan pravac digitalizacije obrazovanja koji smo mi pokrenuli još 2017. godine, ali nam je pomogao mnogo tokom pandemije. Kako god, ta nastava se ne može porediti sa fizičkim odlaskom u školu i nastavom. Zbog toga i mi u okviru Kriznog štaba uvek pokušavamo nekako da nađemo balans između toga šta je, naravno, najbolje od protivepidemijskih mera da zaštitimo životi zdravlje građana i, ponovo kažem, zdravstveni sistem i naše medicinske radnike, do toga kako da generacije koje su trenutno u školi ne izgube previše. To su uvek teške odluke. Jedan od razloga zašto u ovom trenutku razgovaramo i razmišljamo o tome da li da idemo na raspust 20. decembra ili ne je upravo zato. To je jedan razlog. Drugi razlog je to što u velikom broju škola nije završeno ocenjivanje, pa će onda i đaci i profesori i nastavnici imati problem. Treći razlog za obazrivost i razmišljanje o tome da li da tako uradimo kao što su lekari preporučili je, takođe, što ne znamo kakva će biti epidemijska situacija tokom januara, februara ili marta, pa je onda možda bolje da sačuvamo to vreme kao rezervu da ukoliko opet počnu brojevi da rastu tada imamo vremena, a opet da deca što više idu u školu. Tako da, sve su to teške odluke i velika je odgovornost na nama. Kako god bilo, Ministarstvo prosvete će gledati i sa sindikatima i sa roditeljima šta je najbolje da uradimo. Garantujem vam da ćemo naći najbolje moguće rešenje i za prijemne ispite i za upis, imajući u vidu sve ovo što se dešavalo od marta 2020. godine. Mislim da tu nema razloga za brigu, ali mi jesmo zabrinuti zato što postoje generacije dece koja praktično od marta 2020, odnosno u aprilu 2021. godine će biti dve godine kako ne idu normalno u školu. Tačnije godinu dana, izvinite. Dakle, 6. marta smo imali prvi slučaj, u aprilu, ako se ne varam, smo prešli na onlajn nastavu. Dakle, april 2021. godine je godinu dana. Praktično, dve akademske, dve školske godine koje su potpuno vanredne. Tako da, imaćemo to u vidu i naći ćemo najbolje rešenje. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović.
Hvala. Drugo pitanje upućeno predsednici Vlade. Podsetiću vas, vi ste u junu mesecu ove godine bili u Kraljevu, u mom gradu, na jednom zaista lepom događaju, kada ste podelili ključeve od stanova koji su izgrađeni za pripadnike snaga bezbednosti. Sećam se, bili ste tu i kada je položen kamen temeljac, dve godine pre toga. Zaista, mogli ste da se uverite koliko je promenjena slika grada, naravno na bolje, u pozitivnom smislu, kako je taj deo grada izgrađen zahvaljujući ovom projektu. Mislim da je to jedan odličan projekat. Videlo se da je i grad uspešno odradio svoj deo posla, da je Republika odradila svoj deo posla onako kako treba. U toj jednoj kombinaciji dobili smo deo završenog projekta i 200 stanova je već gotovo, dobili su prve stanare. Očekuje se još 700 stanova da bude gotovo u narednom periodu. Ali, to nije jedini grad gde se gradi ovakva vrsta stanova. Mi smo najpre doneli zakon koji se tiče, još kada je sada potpredsednica Vlade bila i ministar građevine, Zorana Mihajlović, ovih stanova za pripadnike snaga bezbednosti. Kasnije smo imali izmenu i dopunu zakona, tako da za te stanove mogu da konkurišu i članovi porodica palih boraca i ratnih vojnih invalida. Moje pitanje se odnosi na to da li imamo u planu u budućnosti da proširimo kategoriju onih koji će moći da konkurišu za ove stanove, pre svega na medicinske radnike, na lekare, medicinske sestre i na prosvetne radnike? Mislim da su lekari zaista u ovoj situaciju kada su se suočili sa velikim problemima tokom pandemije i te kako zaslužili da im se pruži jedna ovakva šansa, i oni i prosvetni radnici, da mogu na ovaj jedan dobar, izuzetno povoljan način, sa finansijske strane gledano, da reše svoje stambeno pitanje. U razgovoru sa predstavnicima lokalne samouprave sam i saznao da kada se izgrade stanovi koji su predviđeni da će biti još prostora i da će biti mesta preostalih da mogu i druge kategorije da apliciraju za ovakvu vrstu stanova. Naravno, treba možda razmišljati o tome da ovakvo jedno rešenje primenimo u budućnosti, kada smo već ušli u ovakav projekat, i za mlade bračne parove i za naučnike. Dakle, moje pitanje je da li možemo da očekujemo u budućnosti da se proširi projekat i na druge službe koje rade u javnom sektoru? Hvala.
Hvala. Reč ima predsednica Vlade.
Brz i jednostavan odgovor – da. Kao što smo i obećali, mi ćemo raditi na tome da ovo proširimo svakako i na mlade bračne parove, da proširimo na radnike u zdravstvu i eventualno razmišljamo i na radnike u prosveti. Na tome trenutno radimo, da definišemo tačno kategorije i kako to na najbolji mogući način da uradimo. Meni je drago što smo završili stanove za pripadnike službi bezbednosti u Kraljevu onu prvu fazu. Tu nisu svi stanovi još uvek prodati tako da mi planiramo uskoro i novi poziv sa nešto izmenjenim kriterijumima tako da ne bude samo prijava, zainteresovanost i brzi prsti, već u skladu i sa onim što nam je zamerio i predsednik Aleksandar Vučić i rekao da to bude malo sofisticiranije napravljeno i da se posebno obrati pažnja, kao na mlade, naravno koji tek treba da stvaraju porodice, pa im trebaju ti stanovi i koje želimo da zadržimo u službi, da ipak imamo jasnije kriterijume za ljude sa višegodišnjim stažom u bezbednosnim službama. Tako da mi u ovom trenutku komisija pravi te nove kriterijume i ja verujem da ćemo mi u narednih nekoliko nedelja objaviti novi poziv sa novim kriterijumima za stanove za službe bezbednosti. Radimo takođe na proširenju kategorija. Želim takođe da kažem da onda kada sam ja zamerila gradonačelniku kada smo bili u Kraljevu, da mi je drago što smo završili prvu fazu stanova za porodice pogođene zemljotresom u Dositejevoj ulici i da sad krećemo u drugu fazu i da smo naučili, nadam se, iz grešaka koje smo tada pravili, ona kašnjenja koja smo imali, pa će druga, treća i četvrta faza, ukupno ima četiri faze, ići mnogo brže. Tako da se nadam i očekujem da uskoro posetim ponovo Kraljevo. Hvala vam.
Reč ima Branimir Jovanović.
Hvala. Ja se nadam da ćete uskoro doći u Kraljevo sličnim povodom. Kada ste govorili sada na kraju o tim zgradama koje su oštećene u zemljotresu, rešavamo jedno pitanje koje godinama nije bilo rešeno, koje mnogo znači ljudima koji su ostali bez krova nad glavom i mislim da ćemo uskoro završiti. Četvrtina projekta je završena, jedna zgrada, mislim da će uskoro biti završene i preostale tri i da će ljudi moći da se usele u njih. Takođe, za pohvalu je i odgovoran odnos Vlade pre svega prema mladima. Kada ste govorili malopre o obrazovanju, moramo da mislimo i na zdravlje i naših prosvetnih radnika i dece, ali naravno i da usvoje određen nivo znanja. Naročito da pohvalim ovaj odgovoran odnos kada govorimo o svim kategorijama koje su zaposlene u javnom sektoru i o zdravstvu, i o prosveti, pre svega o mladima, i to je jedna odgovorna politika. Videli smo juče po merama koje su najavljene da će biti donete, koje se tiču populacione politike i mislim da ćemo za nekoliko godina moći svi zajedno da budemo zadovoljni takvim merama i da ćemo imati konkretne rezultate. Hvala.
Reč ima doktor Emeše Uri. Izvolite.
Hvala. Poštovana premijerko, poštovani ministri u Vladi Republike Srbije, poštovani potpredsednici, poštovane kolege narodni poslanici, ja bih prvo pozdravila ovaj novi program demografskih mera koje je Vlada Srbije donela. Raduje me da se prepoznaju neke naše sugestije iz Saveza vojvođanskih Mađara da se ide u pravcu, da se prepoznaju potrebe mladih ljudi, mladih majki i budućih majki i apsolutno dobija više novčane pomoći za prvo rođeno dete, nego što je to ranije bilo. Benefit mladih roditelja, studenata i tu se otvara mogućnost koja može stvarno da poboljša natalitet i apsolutno pomoć pri kupovini prvog stana za mlade roditelje je nešto što je možda od najvećeg značaja. Moje pitanje bi se odnosilo na dalje korake, da li se eventualno razmišlja o nekim benefitima prvenstveno za poslodavce, ako će zapošljavati buduće mlade majke, odnosno mlade žene bez obzira da su fakultetski obrazovane ili čak sa osnovnom školom, jer trenutno imamo situaciju da se mnogi poslodavci čim vide žensku osobu koja konkuriše za radno mesto imaju pred sobom budući strah da će ona vrlo brzo otići na trudničko bolovanje. Po nama bi tu možda trebalo razmišljati prvenstveno iz aspekta poslodavca koje bi mogli benefite da imaju ako zapošljavaju mlade žene, buduće majke. Drugo, mi smo i ranije imali neke predloge u vezi toga da se poboljša organizovana ishrana dece po školama koja isto oslobađa straha roditelje od toga kako će se organizovati oko dnevnih aktivnosti u vezi deteta. Zatim, isto je značajna organizovana ishrana pri fabrikama, pri velikim ustanovama gde radi više žena mladih majki, koje bi isto tako na taj način mogle te svoje potrebe da zadovolje. Po nama je vrlo bitno organizovanje dodatne nastave pri školama, besplatne ako je moguće i produžen boravak gde bi nastavnici, učitelji mogli da savladaju sve domaće zadatke sa decom i majke ne bi morale to da rade dodatno. Hvala.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić.
Hvala za pitanje, to jeste bez daljnjeg, čini mi se u ovom trenutku apsolutno najvažnija tema i apsolutni prioritet. Drago mi je što je juče predsednik Aleksandar Vučić govorio malo o novim merama podrške populacionoj politici. Na kraju krajeva i on je kao predsednik republike neko ko stalno insistira da Vlada više radi na tome, da o tome razmišlja, da vidimo šta je još dodatno moguće i u smislu zakona i koje zakone treba menjati, kao što smo onda radili izmene i dopune Zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom i rekli da to nisu finalne izmene, već da je to stalno nešto na čemu će se kontinuirano raditi da bi ispravljali stvari kada vidimo da u praksi one mogu da funkcionišu bolje ili ne funkcionišu dovoljno dobro. Mi se toga držimo. Mi ćemo zaista dalje menjati Zakon o finansijskoj podršci porodicama sa decom, da redefinišemo neke stvari. Takođe, predsednik gleda u odnosu na ukupan budžet i finansije šta je to što mi kao Vlada možemo da uradimo da bi dali veću podršku. Dakle, da ponovim ono što je predsednik rekao, što smo već dogovorili, to je da ćemo do 1. januara za prvo dete umesto 100.000 dinara odmah isplaćivati 300.000 dinara od države. Za sada nismo menjali pomoć koju smo uveli za drugo, treće i četvrto dete. Ona je ostala na onom nivou koji smo imali, a to je za drugo dete po 10.000 mesečno dve godine, za treće dete 12.000 dinara mesečno deset godina i za četvrto dete 10 godina po 18.000 dinara mesečno. Gledamo i tu šta možemo da uradimo. Dakle, radi se samo o tome da izračunamo finansijske efekte i da razumemo šta je to što bez ikakvog problema možemo da uradimo zato što su ovo obaveze koje i građani to razumeju, koje mi dugoročno preuzimamo i moramo da obezbedimo da dugoročno možemo bez ikakvih problema da isplaćujemo. Tako da na tome u ovom trenutku radimo i tu možemo da očekujemo još neke dodatne izmene. Kao što ste i vi rekli, dakle, kako bi se mladi ljudi podstakli i motivisali da stvaraju porodice zato što je opet jedan od problema koje mi imamo, ne samo mi, koje imaju i druge evropske zemlje, SAD, naprednije zemlje, rekla bih, generalno uopšteno imaju taj problem, a to je da u starijim godinama dobijate dete, dakle 30 plus, tako da praktično gubite jednu generaciju. Dakle, kao posebne mere podrške mladim ljudima da dobijaju decu su da ukoliko žene zatrudne tokom studija da ne važe ispitni rokovi, isto tako naravno i za buduće očeve, ukoliko su studenti. Da imamo rokove da za sve fakultete koji moraju da završe do 26 godine života, medicinski do 28 godine života, tako da im u tom smislu olakšamo, a i da vide da je to, ne samo nešto što je prihvatljivo u našem društvu, nego što je dobrodošlo u našem društvu i nešto što je ipak izuzetno iznimno važno za našu zemlju. Takođe, nova mera kao pomoć u osamostaljivanju, odnosno u kupovini stanova gde će država davati između 10.000 i 20.000 evra praktično na poklon, sa ciljem motivisanja mladih da izađu iz roditeljskih domova i da počnu samostalni život i u tom slučaju pravo svojine na tim stanom ide na majku. Ono o čemu dalje razmišljamo je, kao što sam rekla, dodatne izmene i dopune Zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom i da ćemo bolje da definišemo status majki preduzetnica, jer to je ostalo nedovoljno dobro definisano i ja mislim da se svi u Vladi slažemo da majkama preduzetnicama treba dodatno da potpomognemo i da ih podržimo zato što mi želimo da ojačamo i osnažimo i ohrabrimo preduzetničku kulturu u Republici Srbiji, a to u ovom zakonu, kako ga trenutno imamo, nismo uradili ipak na najbolji mogući način, tako da je to ono što sada radimo i o čemu razmišljamo, uz veliki broj organizacija koje se bave tim pitanjima, kojima bih volela da se zahvalim i ovom prilikom, zato što nam tu daju zaista konkretno stručnu pomoć i podršku. Takođe smo koliko prošle nedelje ministar Lončar i ja razgovarali. Razgovarala sam o tome i sa predsednikom Vučićem da dodatno unapredimo naše zakone ukoliko je potrebno da donesemo nove zakone koji se tiču medicinski potpomognute oplodnje, tako da, praktično, žene iz Srbije koje trenutno moraju da idu u inostranstvo to mogu da urade i u Srbiji. Dakle, imamo žene koje idu odavde, idu za Skoplje, idu za Solun, idu za Istanbul, za Prag, moraju da imaju mogućnosti da urade i u svojoj zemlji. Tako da smo ministar Lončar i ja juče se dogovorili da napravimo jednu radnu grupu koja će to u najkraćem mogućem roku završiti. Molim vas takođe da nam vi dostavite vaše predloge. Ovo za poslodavce je dobra ideja, da nam dostavite vaše predloge da uzmemo i to u obzir, jer to se stvarno tiče svih nas i najbolje je da svi zajedno radimo na tome, tako da nekako svakim danom i kontinuirano čitavu tu oblast unapređujemo. Hvala.
Reč ima ministar Dmitrović.
Samo da dodam nekoliko rečenica. Dakle, to što ste spomenuli, to se ispostavlja kao veoma veliki problem kod mladih žena, kada se susretnu prvi put sa poslodavcem i kada na tom intervjuu neznajući uglavnom budu iskrene pa kažu da bi želele porodicu, da bi želele decu, njihova mogućnost da dobiju posao je vrlo mala ili kada to prećute, a dođu pa mu kažu da su u drugom stanju, tu počinje vrlo težak period za njih. E, sad, ova mera koju smo predložili i koja će sigurno da stupi na snagu da može da se studira i da se uzmu, ko to želi, može da rodi, dvoje dece i onda dolazi pred opet, da figurativan budem, pred tog poslodavca i prema njemu imamo nekakvih ideja kako da to sprečimo i videćemo u sledećih mesec dana, e onda je on drugačija priča, onda je to neko ima 26 godina, 27 i ima iza sebe ostvareno i materinstvo, uzmimo jedno ili dvoje dece, i drugačiji je i put i mogućnosti i sve što se pred takvom ženom pruža. Dakle, išli smo tu maksimalno da damo te mogućnosti. Hvala vam na interesovanju.
Ministarka Mihajlović izvolite.
Vezano za poslodavce, mi smo nedavno usvojili Zakon o rodnoj ravnopravnosti. Dugo se pričalo o tome, tačnije, usvojili smo jedan moderan Zakon o rodnoj ravnopravnosti i unutar tog zakona postoji jedan čitav odeljak upravo o tome da je zabranjeno, dakle, u skladu sa Zakonom o rodnoj ravnopravnosti, da vas poslodavac pita bilo koje pitanje vezano za vaš status ili za potencijalna pitanja da li jeste ili niste, da li želite da imate porodicu ili ne. Kažem – kažnjivo, to znači da će postojati inspekcije, da se to može prijaviti, da će takvi poslodavci sigurno snositi sankcije. Znači, mi smo to uredili kroz zakon. Sada u narednih godinu, odnosno dve dana kada se formiraju inspekcije, to će početi i na delu da se dešava, ali prosto moramo da znamo da to više nije dozvoljeno. Nije dozvoljeno da vam traže sliku, nije dozvoljeno da vas pitaju da li imate ili nemate decu, nije dozvoljeno da vas pitaju da li želite da ih imate, nije dozvoljeno da vas pitaju ni jedno jedino pitanje vezano za vaš privatni život. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeće pitanje, dr Emeše Uri.
Hvala vam na iscrpnom odgovoru i na dobrim smernicama. Mislim da postoji interaktivna saradnja nas poslanika sa postavljenim pitanjima i predlozima i ministarstva. Drugo moje pitanje bih postavila ministru Lončaru u vezi velikog broja zaposlenih u zdravstvenim ustanovama kao pomoćnih radnika koji imaju najniže koeficijente, a s tim zajedno i najniže zarade. Povukla bih paralelu da nije svejedno, naročito sa današnjim iskustvom nakon pandemije i usred pandemije, nije svejedno da li jedan vozač vozi, bez uvrede, cement, krompir, kupus ili živog čoveka čiji je život ugrožen, teško pokretan, gde treba pomoći i da se unese taj pacijent u vozilo i da se iznese iz vozila što se tiče vozača. Isto tako, higijeničarke, spremačice, kuvarice koje obezbeđuju ishranu teško obolelim pacijentima koji su u prvom kontaktnu najčešće sa infektivnim pacijentima isto dobijaju praktično istu zaradu, odnosno imaju isti koeficijent, najniže koeficijente, jer imaju i najnižu školsku spremu kao spremačice u nekim kancelarijama javnih ustanova. Da li se razmišlja da se ti koeficijenti negde koriguju? Da li da se uvede možda kontakt sa pacijentima kao jedan faktor koji povećava njihovu zaradu? Što se tiče samih vozača u hitnoj medicinskoj pomoći, odnosno službi hitne medicinske pomoći, mislim da svi sada imamo jako puno iskustva sa hitnim intervencijama baš tih službi i znamo da vozači u tim službama ravnopravno skoro negde učestvuju u pružanju hitne medicinske pomoći, a nisu prepoznati po tim koeficijentima da pružaju tu pomoć. Verujem da je za ovo potrebno vreme da se napravi nova skala tih koeficijenata, ali bi vredelo razmišljati, jer zdravlje praktično danas, u današnjem svetu je najosnovnije pravo svakog čoveka i bez kvalitetno pruženih usluga u zdravstvenom sistemu niko neće imati osećaj da je uvažena ta njihova potreba. Mi svi imamo sada ili ličnog iskustva, ili je neko od naših najbližih bio u kontaktu sa zdravstvenim ustanovama, primećujemo da li su one čiste, da li se dobro održavaju, kakvi su ljudi koji nam pomažu da dođemo do tih zdravstvenih ustanova, kakvi su ti vozači, kakva je hrana. Tako da, negde je taj materijalni njihov dohodak možda i motivišući da bude ta zdravstvena usluga bolja. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Lončar.
Što se tiče vozača, apsolutno ste u pravu, ne želim nikoga da potcenjujem, niti bilo šta. Izuzetno težak i odgovoran posao, a posebno vozača hitne pomoći koji prevoze bolesne i povređene pacijente. Ono što mi sada radimo, radimo jedan nacrt da to regulišemo i da ti vozači budu jedna posebna kategorija, da izvrednujemo samo ono što oni zaslužuju i što rade. U međuvremenu, mi na sve načine pokušavamo sa upravama tih ustanova u kojima rade da oni dobiju određene stimulacije, sve ono što je moguće u okviru sadašnjeg zakona i pravilnika da dobiju i da im se nadoknadi to što rade. Smatram da je konačno i veći deo građana, nažalost, imao priliku da se upozna sa svim tim i da, sem ove korone koja je bila i što su češće bili u kontaktu, kad vide, kada dolaze i na intervenciju povodom bilo kog drugog pitanja, da ti vozači nesebično pomažu i rade druge stvari koje ne rade ostali vozači u drugim kategorijama. Radimo na tome da to bude vrednovano. Što se tiče radnika spremača, videli smo da je to ozbiljan problem. Iz kog razloga? Jednostavno, zdravstvene ustanove dolaze u situaciju da po sistematizaciji imaju dovoljan broj spremača, međutim, ti spremači posle određenog vremena kada dobiju posao za stalno idu na bolovanja, kreću na ekspertize i dobijaju ekspertize da ne mogu više da rade taj posao. Onda vi morate za njih da nađete rešenje, da rade nešto drugo, da nije to, a ograničeni ste, s druge strane, po sistematizaciji da zaposlite, jer vama izlazi da ima dovoljan broj. Tu se onda vrtite ukrug, a najviše trpi zdravstvena ustanova, odnosno pacijenti, jer njih to ne interesuje kako ćete vi da nađete sve to da funkcioniše. Naravno, da li su razlog plate, da li težak posao, da li sve to. Ono što smo zaključili, već smo krenuli, a to ćemo morati da idemo sve više, da idemo na autsorsing. Jednostavno, to se pokazalo kao najbolje rešenje. Već se otvaraju, a nadam se da će se otvoriti još više specijalizovanih firmi, kompanija, ili kako već da se zovu, koje će se baviti samo time, koje će imati te licence da mogu da rade u zdravstvenim ustanovama, bolnicama, kliničkim centrima, domovima zdravlja i da će ispunjavati uslove da održavaju higijenu i sve ono što je neophodno u tome. Onda više nećemo imati taj problem, jer će oni morati sve to sami da regulišu, onda vi nećete doći jednog dana na posao i da vam kažu – evo, 10, 15 spremačica nije došlo danas, na bolovanju su i slično, ili ovi su dobili ekspertizu, pa ne mogu da rade. Vi to ne možete da nađete danas na tržištu, da dođete i da zaposlite. To nije realno, to građani treba da znaju. Već smo, kažem, krenuli. To se pokazalo i u Batajnici, to se pokazalo i u Kruševcu, mislim da to sad radi i u Novom Sadu. Ima još dosta bolnica koje to koriste. Za sada nemamo nikakvih problema. Oni rade od čišćenja, pranja veša, negde spremanja hrane, znači, sve te stvari koje su neophodne. Jednostavno, vi sklopite ugovor, oni imaju zadatak i uslove koje moraju da ispune, koji kvalitet čišćenja mora da bude, čime se čisti medicinska ustanova, kako se radi. Za hranu dobiju tačno koliko mora kalorija i čega da bude, koji kvalitet pranja veša, jer to je veš koji se pere bukvalno na svakih par sati. Toliko vam traje i čaršaf i pidžame i sve ostalo u bolnici. Tako da, u tom pravcu idemo i to je za sada rešenje. Što se tiče vozača, to ćemo ispraviti, jer stvarno mislim da su se svi uverili da je to neophodno. Hvala vam.
Reč ima dr Emeše Uri. Izvolite.
Hvala, ministre, na odgovoru. Sad bih iskoristila šansu prvo da pohvalim opet naš zdravstveni sistem. Bio je tu jedan kratak period kad se učinilo da mi zaostajemo nešto za svetom, ali opet smo mi još uvek i otvoreni i jedino neko ograničenje su zapravo te kovid propusnice koje svaki naš građanin može da dobije tako što je primio vakcinu ili je prelažao bolest ili će se testirati, a opet imamo mogućnost i da izlazimo, nismo u lokdaunu, kao što su mnogo naprednije zemlje. Isto tako bih se zahvalila i premijerki ispred SVM na vrlo dobroj, kao što sam malopre rekla, interaktivnoj saradnji. Znači, da se naše neke sugestije primećuju i ako su dobre, onda se negde i ugrađuju u neke odluke. Praktično, sve ministre svih ministarstava bih pohvalila za izuzetnu saradnju sa našom grupom poslanika. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Života Starčević. Izvolite.
Poštovani članovi Vlade, danas je 25. novembar, Svetski dan borbe protiv nasilja nad ženama. Drago mi je što su većina prisutnih članova Vlade u stvari dame. Mislim da ćemo imati dobre sagovornike za ovo što ja želim da kažem i da pitam. Prosto, postoji jedna velika svetska akcija – 16 dana aktivizma u borbi protiv nasilja nad ženama. Mi iz Jedinstvene Srbije, naravno, kao što sam siguran i čitava Vlada Republike Srbije, smatramo da ta borba protiv nasilja nad ženama mora da traje 365 dana u godini, odnosno treba da bude permanentna i stalna. Svedoci smo da nasilje nad ženama je prisutno i u našem društvu. Svakodnevno imamo primere, raznorazne primere u našoj štampi i medijima. Tako da ovo pitanje mogu da postavim premijerki, ali mogu i potpredsednici Vlade, koja je ujedno i predsednica Koordinacionog tela za ravnopravnost polova, kao i ministarki Kisić, čiji je deo verovatno nadležnosti i njenog ministarstva, ali i svim ministarkama prisutnim ovde. Prosto, koji je plan Vlade u borbi protiv nasilja nad ženama? Svedoci smo da imamo primere i ljudi koji plediraju da budu lideri jednog dela građana Republike Srbije, koji se predstavljaju kao vođe određenih političkih opcija, grupacija, koji su takođe osvedočeni nasilnici nad ženama, za koje postoji službena beleška u policijskoj stanici na Vračaru da je tukao svoju ženu, da je tukao i njenog oca pred decom. Radi se o Draganu Đilasu. To nije novo, ali smatramo da ta matrica ponašanja od strane nekog ko pledira da bude javna ličnost, ko pledira da bude bitan i uticajan u našem društvu, zaista pruža jedan loš primer i treba ga stalno isticati i ponavljati svuda i na svakom mestu i da je to takođe jedan svojevrstan vid borbe protiv nasilja nad ženama. Naravno, moje pitanje jeste ono koje sam vam postavljao i u ranijim prilikama. Šta su uradile institucije sistema sa tim slučajem? Gde je zapelo u procesu istrage nasilja nad suprugom koje je izvršio Dragan Đilas, lider Stranke slobode i pravde, ako se tako zove njegova stranka, i gde se stalo sa tim slučajem i zašto institucije sistema ne rešavaju to? Mi iz Jedinstvene Srbije zaista smatramo da nasilje nad ženama jeste krivično delo koje ne zastareva. Mogao je Dragan Đilas da se nagodi sa suprugom, mi tu ženu zaista razumemo, samohrana majka, ali jednostavno institucije ne mogu da se nagode sa bilo kim kada je u pitanju krivično delo, a ovo jeste krivično delo za koje postoje svedoci, za koje postoji službena beleška i za koje postoje svi mogući dokazi. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović.
Hvala vam što ste rekli da je danas Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama i devojčicama. Slažem se sa vama i svi se slažemo u Vladi Republike Srbije i verujem velika većina ovde, odnosno svi poslanici i poslanice, da svaki dan treba da se borimo protiv nasilja nad ženama i devojčicama. Mislim da je stav Vlade Republike Srbije, i nekoliko puta smo ga izneli, nulta tolerancija na nasilje, nulta tolerancija nasilja nad ženama, nulta tolerancija nasilja nad devojčicama. Normativno i zakonodavno država Srbija je donela sve što je potrebno od zakona, podzakonskih akata, svih strategija akcionih planova. Ono što je jako važno, jako dobro su povezani i policija i socijalne ustanove i Ministarstvo pravde, i to je jako važno kada uopšte pričamo o borbi protiv nasilja nad ženama i devojčicama. Ali, pošto ste nas s početka opomenuli, da su ovde uglavnom, naravno predsednica vlade i ministarke, sve je to lepo, ali da bismo se zaista borili protiv nasilja nad ženama i devojčicama, potrebno je da se bore i muškarci i žene to ne mogu samo da rade žene, i ukoliko postoji mogućnost da još doradimo dodatno naše zakone, mi ćemo to raditi. Mi takođe razmišljamo ukoliko postoji mogućnost da još doradimo dodatno naše zakone, mi ćemo to raditi. Mi takođe razmišljamo i o tome da se nekoliko zakona, od Krivičnog zakona, pa do Porodičnog zakona, dodatno menjaju u delu koji se tiče ranih brakova. Mi smatramo da su rani brakovi, a ima ih jako mnogo, ne samo u romskoj populaciji, oni rastu i u opštoj populaciji, dakle, devojčice koje ulaze u brakove i pre 15, i pre 18 godine, predstavlja jednu vrstu trgovine ljudima. Dakle, to su neke stvari koje su ispred nas koje će se menjati. A da bismo zaista istinski se borili protiv nasilja nad ženama i devojčicama onda to moramo da radimo od malih nogu, onda se to radi iz porodice, obdaništa, škola. Ovih 16 dana aktivizma koji počinju danas u celom svetu, ne samo u Srbiji, 16 dana u decembru se borimo, odnosno pokušavamo da objasnimo koliko je to važno celom svetu, počelo je u Srbiji aktivno da se dešava tek negde od 2014. godine. Od te godine mi obeležavamo svake godine 16 dana aktivizma. Što se tiče konkretnog slučaja sigurno je da institucije sistema treba da rade svoj posao. Ne znam tačno gde je to zapelo, ali bez obzira na to mislim da je jako važno da su javne ličnosti, političari, upravo ti koji daju svojim primerom kakvi su. Dakle, daju svoj primer celom građanstvu, svim građanima i građankama Srbije kako se ponašaju. U odnosu na to njihovo ponašanje prema svojim najbližim, nije važno da li je neko sa vama sada, ili je vaša bivša žena, govori o tome kako će se onda ponašati na vlasti ukoliko bi došli na vlast. Javne ličnosti su mnogo odgovornije od svih ostalih u jednom društvu, pogotovo kada govorimo o tome o borbi protiv nasilja nad ženama i devojčicama. Prema tome, poziv naravno, da se svi zajedno borimo i da omogućimo zdraviji i bolji život svim ženama i devojčicama u našem društvu.
Narodni poslanik Života Starčević.
Razumem vas kao predstavnike izvršne vlasti, da ne želite da komentarišete rad institucija koje su nezavisne od izvršne vlasti, ali ja kao narodni poslanik te institucije koje su nezavisne od izvršne vlasti nekako polažu računa Narodnoj skupštini Republike Srbije, pa sebi dajem za pravo da to komentarišem. Prosto, takvi slučajevi nasilja nad ženama, ne vidim reakciju tih zaštitnika građana i ostali nezavisnih institucija, koje najviše što umeju to je da potenciraju tu svoju nezavisnost od izvršne vlasti. Zašto ovo kažem? Imali smo nedavno jednu situaciju da je inspekcija Poverenika za informacije od javnog značaja, išla u inspekcijski nadzor vinarije u kojoj, eto, slučajnoj, radi i zaposlen je sin predsednika Republike. U toj inspekciji, kasnije, istraživački novinari su otkrili da je jedan od članova te inspekcije, u stvari i član jedne opozicione stranke, i da je bila kandidat na lokalnim izborima te iste opozicione stranke. Sada postavljam vama pitanje, da li su te nezavisne institucije nezavisne samo i isključivo od izvršne vlasti, od Narodne skupštine Srbije, od države Republike Srbije, a nisu nezavisne od opozicije i opozicionih političkih stranaka? Prosto je čudno i simptomatično to da nezavisne institucije mešaju lične i privatne političke afinitete sa poslom koji rade. Postavljam pitanje, da li je moguće da neko ko je politički aktivista, i angažovan politički, radi u tim nezavisnim institucijama i kako se boriti protiv toga? Drugo pitanje je ujedno i pohvala, mi smo mogli čuti od predsednika Republike juče da je napravljen novi program podsticaja za povećanje prirodnog priraštaja u Republici Srbiji. Znamo da je to jedan od najvećih problema naše zemlje i da je država rešena da se bori sa tom situacijom. Takođe, smo imali i podatak da je negde oko 53 hiljade ljudi za godinu dana manje u državi Srbiji nego što je bilo prethodne godine. Ta situacija naravno iziskuje reakciju države i raduje sama činjenica da će, kako je predsednik Republike rekao, da će se za svako prvo rođeno dete izdvajati oko 300 hiljada dinara ili nešto preko 2.500 evra, da će mladi bračni parovi imati čak i neku stimulaciju vezanu za kupovinu stanova. Ono što je moje pitanje, jeste da li, verovatno ćete celovit program izneti narednih dana, ali da li recimo, država razmatra dodatne olakšice za trudnice i porodilje i za njihov radno-pravni status kada je u pitanju rađanje i stimulacija priraštaja. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednica Vlade.
Hvala vam. Pre svega što se tiče ovog poslednjeg pitanja, kao što sam rekla, mi i dalje razmišljamo o tome koje još dodatne podsticaje možemo da damo. Otvoreni smo za sve predloge. Ko god ima neki predlog može da nam pošalje u Vladu, jer ovo je pitanje opet svih nas i budućnost naše zemlje, kakve sve podsticaje možemo da damo, da li ti podsticaji treba da idu direktno porodicama, da li ti podsticaji treba da idu eventualno, kao što je narodna poslanica pomenula ranije možda poslodavcima ukoliko zapošljavaju mlade žene. Tako da ako imate bilo kakve predloge pošaljite, sa zadovoljstvo ćemo ih razmotriti i gledaćemo da dodatno odvojimo značajna sredstva po ovom pitanju i kao investiciju u ovu oblast zato što to jeste naša budućnost. To jeste, na kraju krajeva nešto za šta treba da radite, zato što i sve puteve koje gradite, i sve pruge koje gradite, i sve škole koje gradite, i sve investicije koje dovodite iz inostranstva i koje podstičete domaće ovde u Srbiji, radna mesta koja otvarate, ništa to ne vredi, ako nemate budućnost u smislu ljudi. Tako da jeste ovo u ovom trenutku najvažniji prioritet, ne samo Vlade Republike Srbije, znam i da je najveći prioritet predsednika Republike i najveća briga predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića. Tako da ćemo dalje raditi na tome. Što se tiče nezavisnih institucija, one su u principu nezavisne od izvršne vlasti, dakle, nezavisne od Vlade Republike Srbije, ali one odgovaraju Narodnoj skupštini to jest vama. One Narodnoj skupštini podnose izveštaje o radu, one moraju da odgovaraju na pitanja Narodne skupštine i da budu tu daju sva dodatna objašnjenja Narodnoj skupštini. Narodna skupština Republike Srbije i bira ljude koji vode te nezavisne institucije. Ja kao predsednica Vlade ne mogu da se mešam, teško da mogu da i komentarišem, ali ću ponoviti ono što sam jednom već rekla, što se tiče ovog pitanja. Inspekcije koje je Kancelarija Poverenika za zaštitu informacija od javnog značaja i zaštitu podatka o ličnosti, kontrolu koju je imala nad vinarijom u kojoj radi Danilo Vučić, stariji sin predsednika Aleksandra Vučića. Znate, ako smo mi došli dotle da kontrolišemo prodavnice i vinarije, zato što imaju, ne znam, koliko sam razumela internet prodaju, pa da vidimo da li i na koji način obrađuju podatke o ličnosti, u redu, ali onda istovremeno recite i da smo svetski prvaci u tome. Recite da je sve ostalo odlično urađeno u zemlji, da je sve tako dobro i tako savršeno da sada možemo da idemo i da kontrolišemo rad prodavnica, jer to je fer. Ako smo postigli takve standarde da nezavisne institucija koja kontroliše podatke o ličnosti ide po prodavnicama i vinarijama zato što imaju onlajn prodaju ili ne znam šta drugo, dakle, ne mogu da zamislim da imaju bilo šta drugo nego bilo koji običan Maksi, onda to treba jasno i glasno reći, da je Republika Srbija dostigla takve standarde u poštovanju informacija, transparentnosti, poštovanju informacija od javnog značaja i podataka o ličnosti da sada nam je ostalo samo da imamo redovan nadzor i kontrolu nad prodavnicama. Opet ako nismo dostigli te standarde, onda zašto kontrolišemo prodavnice? Ali, nezavisne institucije moraju takve stvari i takve informacije da pružaju Narodnoj skupštini Republike Srbije, odnosno vama. Ne bih se dalje mešala u to. Konačno, nekako uvek i slučajno neko nezavisan nabasa na Danila Vučića, nezavisni mediji, nezavisni analitičari, nezavisne institucije, građani koji slučajno naiđu i uvek sa nekim neverovatnim informacijama i podacima, koji se na kraju ispostave da nisu tačne i nikada do sada nismo čuli – izvini, i nikada do sada nismo čuli ni objašnjenje, samo umesto toga novi napad. Svaki od tih napada je napad na predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića, svaki, na politiku koju on predvodi, na politiku SNS, i konačno samim tim na sve one rezultate koje mi svi zajedno imamo. Ali, kada kažem svi zajedno, mislim zajedno i sa građanima Republike Srbije zbog podrške koju mi kao Vlada imamo ovde u Narodnoj skupštini od vas narodnih poslanika, koji ste direktni predstavnici građana Republike Srbije. Dakle, to je tako i to je jedina logika i to neće proći. Mi ćemo se protiv toga boriti, ne samo zato što štitimo predsednika Republike Srbije i predsednika naše stranke, nego zato što time štitimo istinu, time štitimo i rezultate, time štitimo i porodicu, i time štitimo i podsećamo na one crvene linije u politici koje nikada ranije nisu pređene, dok ovi što su danas u opoziciji nisu postali opozicija. Nikada u Srbiji vi niste znali, da li neko ko je na vlasti ima brata ili sestru, da li ima decu i kako se ta deca zovu i čime se bave. To je bila crvena linija. To se nikada nije napadalo. Nažalost, današnja opozicija, ova grupisana oko Đilasa i njegovih kompanjona, rekla bih u stranci s tim što je lakše objasniti to time što su oni svih zaposleni u njegovoj kompaniji. Dakle, nije to stranka, pa ih vezuje ideologija ili ideja, oni su ljudi svi do jednog zaposleni u Multikom grupi. Za sve što kažu, za sve što rade dobijaju mesečnu platu, kao što neko drugi radi u nekoj drugoj kompaniji, pa mora da radi šta mu je posao i za šta je plaćen, e tako ti ljudi ovo što rade rade za mesečnu platu. I mi protiv toga moramo da se borimo. Dakle, želim još jednom i u tom smislu da kažem, a da ne ulazim zaista u rad nezavisnih institucija, nije moje da se u to mešam, niti smem, niti svakako mogu, niti imam ovlašćenja da bilo kakve takve napade mi nećemo dozvoliti i koliko god je potrebno mi ćemo se protiv toga boriti. Ako je to svaki dan, nije nikakav problem svaki dan. Mi istinu moramo da zaštitimo. Neke crvene linije moraju da se znaju. Neka politička kultura mora da se zna i neko mora da zaštiti tu političku kulturu i stalno na nju da podseća. Psovanje nečije majke, nije politička kultura, nije ni bilo kakav aktivizam, nije ni lepo, ni smešno, ni zabavno. Psovanje i pretnje nečijoj deci, nije politička kultura, nije ni lepo, ni smešno, ni zabavno. Mi ćemo se protiv toga boriti i nećemo stati i nećemo se predati. Hvala vam.
Gospodine Starčeviću, izvolite.
Samo kratko. Zahvaljujem na odgovoru. Ovo nije prvi put da se zloupotrebljava pozicija u nekom od nezavisnih tela. Setite se prethodnog zaštitnika građana koji je sa tog mesta krenuo u svoju političku kampanju. Ono što mi iz JS, a siguran sam i svih 250 poslanika ovde ne mogu da podrže jeste da to postane jedan manir ponašanja, matrica i praksa. Drago mi je i siguran sam da ćemo se svi kao poslanici boriti protiv takve pojave i drago mi je što čujem da ste rešeni i vi kao Vlada da se borite i da nećete stati na tom putu da se borite protiv takvih, situacija, prosto nije prirodno da imate energiju pojedinih nezavisnih tela i opozicionih stranaka, prosto to nije ni normalno, nije ni tekovina Evrope, nije ni srpska tekovina, nije nikakva tekovina i jednostavno moramo se boriti protiv toga. Drago mi je da ćemo svi zajedno rešiti takve situacije, zapravo siguran sam. Ono što je bitno i što želim da kažem je to da mi iz JS, zaista podržavamo i ovaj program stimulacije rađanja, odnosno podrške pronatalitenoj politici, jer zaista jedna od važnih stavki i našeg programa jeste borba protiv bele kuge, kako se to narodski kaže, odnosno disbalansa između nataliteta i mortaliteta. Tako da svaka podrška u tom smislu i tom projektu povećanja prirodnog priraštaja u našoj zemlji. Hvala.
Sledeći pitanje postavlja, narodni poslanik Radovan Arežina. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Kolege narodni poslanici, narodne poslanice, poštovana premijerko Ana Brnabić, sa ministarkama i ministrima, želim prvo da iskoristim ovu priliku i da kažem da sam ja od letos poslanik, prosto ono što gledaju građani Republike Srbije i što veoma poštuju to je ovaj dan zadnji u mesecu četvrtak, kada Vlada odgovara svojim narodnim poslanicima na određena pitanja i to je nešto što je prihvaćeno među građanima kao ozbiljna demokratska kategorija i to trebamo da nastavimo. Posebno želim vama da se zahvalim, jer prateći, vi ste na svakoj sednici ovde prisutni, odgovarate svima i na svakakva pitanja. Tako da, to je nešto što je pozitivno. Smatram da mnogi od nas koji dolaze iz malih mesta imamo tada priliku da postavimo određeno pitanje, koje nas tangira i koje tangira građane i koji bi trebali da dobiju odgovor. Moje današnje konkretno pitanje se ne odnosi samo na opštinu Kladovo, odnosi se na mnoge opštine koje su na obali Dunava. Vidim da je tu i poštovana ministarka, odnosno potpredsednica Vlade Ministarstva i energetike Zorana Mihajlović, tako da ćete me razumeti. Ja danas od vas ne očekujem kompletan odgovor, samo da znate, ja samo želim da vam ovo stavim kao jednu konstataciju koju kao Vlada Republike Srbije koja se brine o građanima, koja se brine o razvoju, što je evidentno i po putevima u Istočnoj Srbiji i po svemu onome što činite, smatram da ovo uzmete u razmatranje jer su neke prethodne vlade nama napravile jedan veliki problem koji mi imamo kao Kladovo, kao opština Negotin i druge. To se odnosi na sledeće. Skupštine Srbije 1990. godine, donela je propis kojim se nadoknađuju štete prouzrokovane usporom voda izazvanim izgradnjom akumulacije hidroelektrane „Đerdap 1“ i „Đerdap 2“, i podizanju nivoa podzemnih voda, plavljenjem i menjanjem prirodnog režima voda, šteta na zemljištu i tako dalje. Posebnom odlukom Skupštine tada je predviđena naknada za korišćenje dobara od posebnog interesa koja je pripadala opštinama na području uspora stvorenih izgradnjom hidroelektrana „Đerdap 1“ i „Đerdap 2“. Naknada se zvala Fond rente. Naknada renta se izdvajala iz cene proizvedenih kilovat sati na generatoru u svim hidroelektranama. Iz ovih sredstava su opštine na plavnom području rešavale probleme nastale plavljenjem, odnošenje zemljišta, obrušavanjem, propadanjem puteva, potapanje i druge komunalne probleme. Zbog čestih promena nivoa voda u akumulaciji izazvanih režimom eksploatacije vodenih potencijala za proizvodnju hidroelektrične energije u elektranama štete su svake godine sve veće. Najveći deo opštine Kladovo pogođen je izgradnjom hidroelektranom „Đerdap 2“. Tada novonastalo jezero „Đerdap 2“ topi određene delove, pa i cela sela, odnosno mesne zajednice koje su gravitirale i gravitiraju na obali Dunava nizvodno od hidroelektrane „Đerdap 1“. Na primer, kada se u Kladovu šetate kejom ili sednete u nekom od restorana, bašte koje gledaju na Dunav, vi u stvari ne gledate u Dunav, vi gledate u Đerdapsko jezero 2. U pitanju su konkretno mesne zajednice Novi Sip, Davidovac, Kladušnica, Kladovo, Kostol, Mala Vrbica, Velika Vrbica, Rtkovo, Korborvo, Vajuga, Milutinovac, Velesnica, Ljubičevac, Grabovica, Brza Palanka i Tekija, koja je izgradnjom HE Đerdap I relocirana, kao što je to i Brza Palanka i Vajuga itd. Nesretnim Zakonom o rudarstvu iz 2006. godine ukinut je fond rente i to, čini mi se, predzadnjim članom Zakona o rudarstvu. Renta koju smo mi koristili nesretnim imenom, nema sigurno nikakve veze sa Zakonom o rudarstvu i predzadnjim članom, tako da smatramo i svi znamo da je taj vid rente tržišna kategorija, pa molim Vladu Republike Srbije i vas, gospođo premijerka, na čelu Vlade i sve ostale… i molim Orlića da mi oprosti za ovih pola minuta, neću onih dva minuta koristiti zato što je to jedinstveno pitanje, da u narednom periodu, to nije obaveza, da sagledamo mogućnosti da se Kladovu i drugim opštinama to na neki način nadomesti od strane Hidroelektrane Đerdap I i II. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Arežina. Reč ima ministarka Mihajlović.
Sami ste rekli, devedesete godine je donet zakon i sve što ste do sada rekli, trajalo je neko vreme, ali to ne znači, da ljudi ne bi ovde pogrešno shvatili, da je sve to tako ostalo i da se ništa nije uradilo na putevima, na problemima koji su postojali, koji se generalno dešavaju kada imamo velike hidroelektrane u pitanju. Dakle, država je i te kako radila i popravljala. Sami gradovi i lokalne samouprave to nisu mogle da rade. Radila je, pre svega, država i nastavila to da radi. Nisam sigurna da to sad tako može tek da se vrati, ali ono što mislim da možda bi bilo dobro, ukoliko postoji bilo kakav potreba za dodatnom podrškom od strane "Elektroprivrede Srbije" i Ministarstva rudarstva, molim, obratite se Ministarstvu da vidimo šta je to još ostalo da nije urađeno, a da je problematično u tim opštinama ili nekim njihovim delovima, mesnim zajednicama i mi ćemo to pogledati. Dakle, nije stanje da se ništa nije uradilo. Nekad je to bilo tako. Država je preuzela na sebe sve one obaveze koje suštinski su bile jednim delom vezane i sam EPS.
Naredno pitanje narodni poslanik Radovan Arežina.
Gospođo ministarka Zorana Mihajlović, pa ja nisam uopšte rekao da država ništa nije uradila, niti to imam nameru. Država je mnogo uradila u našem kraju i ovde sam u prethodnim, vi niste dolazili, ali ja sam ovde u svakoj diskusiji i pomenuo ono što predsednik Republike, Vlada Republike Srbije i ova Skupština na čelu sa predsednikom Skupštine čini u donošenju zakona i svi mi ovde prisutni u rešavanju mnogih problema. Ja samo želim da vam kažem da su dok god postoji Đerdap I i Đerdap II, dok god postoje akumulaciona jezera Đerdap I, Đerdap II, problema će biti i problemi su konstantni dok oni postoje i tu nema zbora. To govori i struka i nauka, a i građani. Građani uopšte nisu nezadovoljni. Nezadovoljni smo mi kao oni koji su nekada vodili opštinu i današnji ljudi koji vode opštinu, jer to je ozbiljan prihod koji smo mi izgubili 2006. godine, koji je u toj godini iznosio 60 miliona dinara, što je neka vrednost od milion evra. Mi smo 2006. godine do danas izgubili preko dve i po milijarde dinara kroz razna davanja koje smo imali od Đerdapa. Mi danas Đerdapu, znate da ne možemo, a da prosto moramo da se obraćamo bilo kome, jer moje pitanje je konkretno, da mi iznađemo načine. Vi ste tu u onom drugom delu gde ste pomenuli i veoma sjajno rekli da se obratimo Ministarstvu i da zajedno Vlada Republike Srbije sa Ministarstvom iznađe određene modalitete i sa EPS-om da to pitanje, što se tiče opštine Kladovo… Verujte, 2.200 hektara je potopljeno izgradom Đerdapa II, od toga 1.100 hektara najplodnijih oranica. Da vam kažem nešto, fond rente kao takav nije koristila samo opština Kladovo, manjim delom koristila je i opština Negotin, koristila je opština Majdanpek, Golubac, Požarevac, Smederevo, Kovin, čak i Beograd i Novi Sad i to nisu za njih izdvojena sredstva kao za Kladovo, jer kod njih su manji ti problemi bili. Zbog toga vam kažem u najboljoj nameri, jer vidim i dobru volju kod vas da iznađemo to. Niste vi krivi, niti smo mi krivi, a ako ćemo istorijski, mi smo i devedesete godine doneli rentu. Nažalost, 2006. godine neko je nesretno to našao način i modus da ukine. Mi sada na najbolji način, poruka svih građana, bez obzira na koju političku opciju, je da vidimo, jer mislim da strateški položaj Kladova i građani opštine Kladova to zaslužuju, posebno i onih 1.100 naših građana koji su u Velikom ratu uložili svoje kosti u državnost današnje Srbije. Hvala vam.
Reč ima ministarka Mihajlović.
Davno je izgrađen Đerdap I i Đerdap II. Nemam ništa protiv da se vidimo u Ministarstvu, ali isto tako nisam sigurna da je realno da sada se vraćamo unazad i da to što vi sada hoćete isplaćujemo, jer je u pitanju novac, ali sam za to da sednemo da vidimo koji su sada tačno problemi koje vi imate od funkcionisanja hidroelektrana Đerdap I i Đerdap II, zajedno sa "Elektroprivredom Srbije", budući da možda u narednom periodu će biti i izgradnja novog kapaciteta Đerdap III, tako da vrata ministarstva su za vas otvorena, za vas i, naravno, vaše kolege iz Kladova i svih drugih mesta. Hvala.
Predomislili ste se za ona dva minuta? Izvolite.
Samo da se zahvalim ministarki. Već smo spustili tonus sa odgovorima i vidim da ćemo sigurno nešto rešiti, a to je veoma značajno za nas i sigurno će to biti na dobrobit svih građana. Otvorili smo temu. Slažem se da ni mi, ni vi nismo krivi za to. To je neko uradio. Slažem se da ne možemo retroaktivno da vraćamo, ali vidimo šta možemo u narednoj godini da pomognemo ovim opštinama, odnosno opštini Kladovo. Zahvaljujem i Vladi i vama, gospođo ministarka, na razumevanju i na pozivu u ministarstvo.
Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, potpredsedniče Orliću. Prvo, iskoristiću priliku, dosta su kratka ta tri minuta, ali da pozdravim sve prisutne članove Vlade, na čelu sa premijerkom. Ja dosta retko stojim, ali uvek stojim kada o nekim temama govorim kao što su one o kojima hoću danas da govorim i za koje hoću danas da pitam u ime poslaničke grupe Srpske napredne stranke. Redak je ovo istorijski trenutak, moram reći, jer retko se dešava da predstavnik najveće poslaničke grupe ima priliku da postavi pitanje u parlamentu, ali to je valjda demokratija. Naime, kažu neki istorijski spisi, uvažena premijerka, da je najuticajniji Srbin kod ruske države bio Sava Vladislavić, negde početkom 18. veka i da je bio čovek koji je prvi put na pravi način pokrenuo srpsko pitanje kod tadašnje ruske države, kod tadašnjeg ruskog cara Nikolaja Velikog. Tadašnja pomoć ruske države prema srpskoj državi je bila u nekoj drugoj sferi i bilo je potrebno u sferi obrazovanja, a uglavnom je išla preko tog velikog diplomate i državnika koji je tada bio u službi ruske države. Ogledala se u potrebama za knjigama za obrazovanje tadašnje Srbije, gde se obraćao tadašnji mitropolit beogradsko-karlovački Mojsije i počele su da stižu knjige i u Mitropoliju i u Herceg Novi i u Žitomislić na Neretvi, ali i toplu Boku Kotorsku. Radovali su se toj pomoći svi Srbi tada na Balkanu. Šta bi danas rekao Sava Vladislavić i šta bi rekli svi mi prisutni ovde? Ko je najuticajniji Srbin kod moderne ruske države? Ne treba tu puno reči, čini mi se da bi bio ponosan i on što danas imamo jednog diplomatu, odnosno jednog državnika, Srbina, građanina Srbije, srpskog predsednika koji uživa najveći mogući ugled kod moderne ruske države, a koji je pri tome danas ne u službi neke države, nego u službi Srbije i građana Srbije. To je danas predsednik države Aleksandar Vučić. Mnogo o ovoj temi su danas govorili svi mediji. To je bila i prva vaša rečenica kada ste počeli današnje svoje izlaganje i verujte da je to najvažnija politička tema u koju gledaju ljudi danas na Balkanu, ali baš kao u vreme Save Vladislavića, budite sigurni da nju ne gledaju samo građani Srbije i oni koji žive samo u ovim granicama, nego svi oni građani i svi oni Srbi koji žive van Republike Srbije, a u okruženju ih je dva miliona. Pošto nemam mnogo vremena, trudiću se da sažmem i pitanje. Čuli smo danas od srpskog predsednika da će ta cena koju je postigao danas u razgovoru sa ruskim predsednikom i sa ruskom državom, gde je danas uvažen po 19. put u svojim mandatima, doprineti uštedi od 300 miliona evra u narednih šest meseci, a to je veliki novac. Moje pitanje je da li Srbi kao u vreme Save Vladislavića mogu da se raduju tom uspehu srpskog predsednika i srpske države kod ruskih vlasti i u pregovorima, da li će ta dobrobit biti raspoređena kako u Beogradu i centralnoj Srbiji, tako i u Republici Srpskoj, Crnoj Gori, Makedoniji, Sloveniji, gde živi naš narod? Zato sam i počeo ovu priču o Savi Vladislaviću i pomoći koja je tada stizala iz Rusije. U tom svetlu, dokle smo stigli sa izgradnjom aerodroma u Trebinju? Šta se dešava sa izgradnjom autoputa i kakvi su planovi kada je u pitanju autoput ka Bijeljini? Kakvi su planovi kada su u pitanju hidroenergetski potencijali koji se grade na Drini zajedno sa Republikom Srpskom i da li će Vlada na čelu sa predsednikom ovako izdašno nastaviti da pomaže naše opštine, naše zajednice i u federaciji i u Republici Srpskoj, ali i u Crnoj Gori, jer se nadamo i nekom boljem odnosu crnogorskih vlasti, obzirom na prethodnu posetu crnogorskog premijera Krivokapića? Ja sam malo više pitanja postavio, ali naravno vi ćete sve u jednom odgovoriti, pa ćemo naš razgovor nastaviti. Hvala vam.
Hvala. Pretpostavljam i vi ste koristili deo vremena za završni komentar. Reč ima predsednica Vlade. Izvolite.
Hvala vam. Pre svega, poštovani narodni poslaniče, ja želim vama lično da se zahvalim na pozivu i organizaciji moje posete Nevesinju, Prebilovcima i Mostaru u vreme mog mandata kao predsednice Vlade ili od kada sam ušla u Vladu Republike Srbije. To mi je jedan od najlepših dana koje sam imala, takođe i jedan od najemotivnijih dana koje sam imala, posebno poseta Prebilovcima i stojim pri onome što sam tada rekla, a to je da ćemo učiniti sve što možemo da kvalitet života ljudi, Srba koji su tamo ostali uprkos svemu onome što se desilo u poslednjih, pa otprilike, 100 godina. Uprkos svemu tome, oni su ostali tamo i mi ćemo učiniti sve što možemo da pomognemo da podržimo, finansiramo projekte lokalne infrastrukture, izgradnju naših crkava, pomoć našim kulturnim društvima, kulturno-umetničkim društvima, školama, prosveti, itd. Pozdravite molim vas još jednom od mene mnogo oca Radivoja Krulja i recite da sam pričala i sa predsednikom Vučićem o njemu i o SPC i o hramu u Mostaru i da vidimo kako možemo da pomognemo da se i taj veliki važan i velelepni objekat završi. Što se tiče cene gasa, još jednom, počela sam sa tim, to mi je svakako obeležilo dan, ali je obeležilo i nekako poslednja dva meseca. Danas nam je zahvaljujući dogovoru između predsednika Aleksandra Vučića i predsednika Putina, danas nam je skinut veliki teret sa leđa, ogroman teret sa leđa. Čini mi se da je 100 tona skinuto sa naših leđa. Mi smo danas dobili, ako pogledate samo u odnosu na današnju cenu gasa, još jednom samo da razumete koliko je to veliko i važno, tri i po puta jeftiniji gas. To je nama život u narednih šest meseci, ali onda prolazi zima i kako god bilo stabilizovaće se nekako tržište i znaćemo šta je to što nas očekuje dugoročno, pa će samim tim i biti mnogo lakše i predvidivije pregovarati dalje sa Ruskom Federacijom oko novih dugoročnih ugovora. Veliku stvar je za Srbiju i za sve naše građane i za celu našu privredu izvojevao predsednik Aleksandar Vučić danas. Hvala mu još jednom na tome i još jednom hvala predsedniku Putinu na svom razumevanju i svom prijateljstvu i svoj podršci koju je on danas pružio Srbiji. Velike stvari su danas završene, važne stvari za Srbiju. Što se tiče toga kako će biti investiran taj novac, znate, mi smo danas ovim uštedeli mnogo novca, ali to će nama omogućiti da nastavimo nesmetano sve one projekte koje smo planirali i ambiciozno budžetom za 2022. godinu pomoći će nam u našoj dodatnoj fiskalnoj konsolidaciji u tome da u 2022. godini polako, kao što smo planirali, smanjujemo taj deficit i da nam to samo po sebi bude mnogo lakše i javni dug i da nam to bude lakše. Tako da donosi tu stabilnost i sigurnost u narednim mesecima koja je toliko važna i, kažem, koja će nama toliko olakšati realizaciju i implementaciju svih onih projekata koje smo planirali. Možda da pre nego što smo planirali počnemo neke nove, važne projekte za sve nas u Srbiji, za čitav naš narod. Da li ćemo nastaviti da podržavamo Republiku Srpsku i projekte u susednim državama, u onim opštinama i na onim mestima gde živi srpski narod? Apsolutno. Jaka Srbija za njih znači da ćemo imati više novca da finansiramo i u njihov kvalitetni život kroz podršku projektima lokalne infrastrukture, izgradnju vrtića, škola, bolnica, domova zdravlja, kupovinu medicinske opreme itd. Dakle, apsolutno nastavljamo sa onom politikom koju je započeo Aleksandar Vučić kao predsednik Vlade Republike Srbije 2014. godine i kada smo krenuli u takvu vrstu podrške Republici Srpskoj, bez obzira na to ili uprkos tome što smo mi tada bili u periodu fiskalne konsolidacije, što smo se borili protiv posledica poplava, što smo se borili protiv migrantske krize ili se suočavali sa migrantskom krizom, ipak našli sredstva tada da pomognemo i Republici Srpskoj, mala u odnosu na ono što smo kasnije davali kada smo mi finansijski i ekonomski ojačali, ali opet je to bio važan znak solidarnosti u tada teškim vremenima. Mi naše projekte nastavljamo. Vi ste potpuno precizno naveli one najvažnije projekte, aerodrom Trebinje, za koji mislim da se završava projektno-tehnička dokumentacija i eksproprijacija zemljišta. Auto-put do Bijeljine, mi nastavljamo da gradimo taj pravac na teritoriji Republike Srbije. Dakle, auto-put Sremska Rača – Kuzmin i to dobro napreduje i most preko Save, za koji mi kompletno snosimo sve troškove i dogovaramo za 90% finansiranja auto-puta na teritoriji BiH, odnosno Republike Srpske, 90% finansiranja auto-puta do Bijeljine. Tako da ja očekujem, koliko znam, iz Republike Srpske, oni su kompletno završili projektno-tehničku dokumentaciju, izdavanje dozvola, pa da krenemo i sa tim projektom u 2022. godini kada krene građevinska sezona. Što se tiče projekta izgradnje hidrocentrale Buk Bijela, sa tim nastavljamo. Bilo je tu mnogo spekulacija da ćemo morati da pauziramo. Mi ne pauziramo, nemamo nikakvu odluku Ustavnog suda u BiH, tako da mi nastavljamo. Kao što sam rekla, mi smo uradili kompletnu pravnu analizu kao odgovorni investitori, tu pre svega mislim na Elektroprivredu Srbije, na EPS, uradili kompletnu pravnu analizu. Mi ne vidimo nijedan jedini razlog, ukoliko se govori samo naravno o zakonima i pravu, da bilo ko pauzira ili stopira taj projekat. Ništa ne isključujem ali ja zaista ne očekujem, zato što bi takva jedna odluka bi stvorila kompletnu pravnu nesigurnost za sve investicije u Bosni i Hercegovini, tako da mi očekujemo da se prema nama kao investitorima, odnosno EPS-u, Bosna i Hercegovina ponaša kao i prema bilo kom drugom investitoru. Ako je bio nemački investitor dobrodošao u jednoj otvorenoj privredi i srpski investitor je valjda dobrodošao. U tom duhu mi nastavljamo taj projekat koji je izuzetno važan ne samo za Srbiju, Republiku Srpsku, Bosnu i Hercegovinu, već za čitavu energetsku stabilnost i bezbednost regiona i samo je jedan u seriji projekata malih i srednjih hidroelektrana na Drini koje možemo zajedno da gradimo i ja očekujem da ćemo ih, valjda, kao odgovorni ljudi i graditi u budućnosti. Tako da je zbog korone nešto kasnilo sa izradom projektno-tehničke dokumentacije, eksproprijacijom. Ja sam se nadala da ćemo ove projekte krenuti da radimo sve u 2021. godini. Započeli smo samo Buk – Bjela, aerodrom Trebinje krećemo 2022. godine i, naravno, sa naše strane, završavamo 2022. godine tu deonicu do granice sa Bosnom i Hercegovinom sa naše strane i krećemo onda izgradnju autoputa do Bjeljine koji će, kako sam rekla, 90% biti finansiran, odnosno od ukupnog iznosa 90% će pokriti Vlada Republike Srbije iz budžeta Republike Srbije. Hvala vam i mnogo pozdrava našoj braći, prijateljima u Republici Srpskoj.
Reč ima narodni poslanik Vujadinović.
Predsednice, valjda vam i snaga ovog aplauza prema vama i članovima Vlade i srpskom predsedniku govori o tome koliko su ove teme važne među nama narodnim predstavnicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ali samim tim i među građanima Republike Srbije, a i onima koji žive van njenih granica. Valjda negde po logici stvari ja kao predsednik Odbora za dijasporu i Srbe u regionu uvek se najviše interesujem za ta pitanja, ali ne samo ja nego i moje kolege iz poslaničke grupe Srpska napredna stranka. Inače, ovu Skupštinu prate naši sunarodnici širom regiona i širom sveta i dok ste vi govorili naravno dobio sam već otpozdrav iz Mostara i veliku zahvalnost sveštenstva i vernog naroda u Mostaru za sve ono što ste izgovorili u prethodnim minutima. Inače, čast mi je da sam kao jedan mali deo jedne velike politike koju predvodi današnji predsednik Vučić mogao da prisustvujem tim posetama sa vama, sa predstavnicima Vlade i da vidimo šta su to potrebe našeg naroda u Republici Srpskoj. Svaka od tih poseta je bila sve samo ne protokolarna. Bila je veoma konkretna i veoma decidna. Sada jedno pitanje vama naravno retoričko. Ne morate ni odgovoriti na njega i pitanje Srbiji – da li se sećate poseta iz nekih prošlih vremena ne tako davnih? Da li se sećate koliko su bile konkretne i koliko su urodile plodom i kakav je bio protokol? Pošto sam rekao da ne morate ni odgovoriti na njega, ali to je na kraju krajeva vaša volja, reći ću vam ja – bile su sve samo ne konkretne. Ogledale su se u jednom teatralnom grljenju tadašnjih predstavnika vlasti sa našim narodom u regionu, nekakvim lažnim obećanjima, a iza svega se dešavao pravi pakao. U kom smislu? Na teritoriji Republike Srbije hapšeni su, progonjeni kao divlje zveri i slati u kazamate širom sveta oni koji su i Hrvatsku i Republiku Srpsku branili, ne samo to, nego branili su sebe i svoje domove. To je bila suština te politike. Međutim, što bi naš narod rekao – bilo, ne ponovilo se. Nećemo o tome. Ono što još hoću da naglasim je da je Vlada, tu uživa veliku našu podršku, pored konkretnih projekata koje je radila pružala jednu ozbiljnu političku podršku u našem narodu i našim sunarodnicima u regionu. Još jednom ću napomenuti. Ustanovljeni su zajednički praznici i tu se zahvaljujem Ministarstvu rada što je prepoznalo tu potrebu, zajednički praznici koje proslavlja Srbija i Republika Srpska. Od ove godine to je i Nevesinjska puška i to je nešto što je veoma značajno za naš narod i u Republici Srpskoj i u Srbiji, ali verujte mi i u Crnoj Gori. Ono što me još interesuje – dokle smo stigli sa uvođenjem onih zajedničkih predmeta koje će izučavati deca u Republici Srpskoj i u Republici Srbiji a tiču se pre svega nacionalne kulture, jezika, istorije i da li u neko skorije vreme možemo da se nadamo da i tu vrstu pomoći ka našem narodu isporučimo kada je u pitanju Vlada u Beogradu? Hvala vam.
Hvala. Potpredsednik i ministar Ružić ima reč.
Zahvaljujem predsedavajući. Samo jedna mala dopuna. Kolega Vujadinović kao posvećeni narodni poslanik i upravo neko ko afirmiše to zajedništvo između, i specijalne veze, Republike Srpske i Republike Srbije spomenuo je jednu veoma značajnu temu koja se tiče tzv. identitetskih udžbenika i ono što ja mogu da kažem i u ime Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, svakako i u ime mojih kolega iz Republike Srpske i dva nadležna zavoda i dva ministarstva su već održala seriju sastanaka. Dogovorili smo se upravo oko onoga što je temelj zajedništva i u pogledu udžbenika. To su takođe afirmisali i član Predsedništva BiH, gospodin Dodik i predsednik Republike, gospodin Vučić i čitav taj proces i procedura je u toku i mislim da to i jeste pre svega nešto što imanentno i potrebno našem narodu ili našim sunarodnicima ma gde oni živeli i ovo je, rekao bih, u kontekstu svih zakonodavnih aktivnosti, kao što je na primer bio Zakon o, popularno nazvan, o zaštiti ćiriličnog pisma, samo jedan delić jednog uspešnog mozaika koji demonstrira upravo to zajedništvo i izuzetno mi je drago da je ovo pitanje spomenuto. Hvala vam.
Poslanik Vujadinović ima reč.
Hvala predsedniče. Sreća pa je otišao potpredsednik. Još mi je rekao da se odreknem mojih dva minuta. Šalim se naravno. Trebalo bi mnogo više od ova dva minuta. Iz svega onoga što smo mi danas u ovo kratko vreme mogli da čujemo i da vidimo možemo zaključiti da je Vlada i predsednik pre svega posvećeni boljitku i građana Republike Srbije tj. onih koji žive u njenim granicama, ali i onih koji žive van njenih granica. Malo ću skratiti sada, uvažena premijerka, samo ću da vam kažem - vama, srpskom predsedniku, srpskoj Vladi velika zahvalnost nas poslanika SNS, pre svega, za sve ono što činite kada je u pitanju naš narod i u Republici Srpskoj i u Federaciji Bosne i Hercegovine, ali i sve ono što činite kada su u pitanju naši ljudi koji žive širom Balkana, i u Sloveniji, i u Hrvatskoj, i u Crnoj Gori, i u Makedoniji, i u Mađarskoj. Ne postoji ni jedna država u okruženju u kojoj smo obavili razgovore, mi kao narodni poslanici predstavnici zakonodavne vlasti, gde naši politički predstavnici ili predstavnici udruženja građana ne pokazuju veliko zadovoljstvo i ne izražavaju veliku podršku politikama na čijem čelu stoji današnji predsednik Srbije, Aleksandar Vučić. Mi, poslanici SNS, ćemo svakako ostati verni toj politici, ostaćemo oni koji ćemo biti pomoć i vama i predsedniku, ostaćemo neko ko podržava takvu vrstu politike, ali verujte mi, najvažnije od svega toga, ostaće to naš narod u Srbiji i okruženju. Apropo toga, siguran sam da će biti teško i siguran sam da će na izborima koji su sada već pred nama, stotinak i nešto dana, naš narod znati da oceni ovu politiku i da pruži podršku onome ko je zemlju i naš narod doveo u ovo stanje, u stanje u kojem Srbija može da napreduje i da pomaže onima koji se na nju oslanjaju. Još jednom ponavljam – biće to težak zadatak, obzirom na silu sa kojom se politika predsednika države danas sudara, obzirom na novac, na politički uticaj stranih centara, na krimogene strukture koje su logistička podrška takvim politikama, ali sam siguran da će narod na kraju pobediti. Hvala vam još jednom što ste saslušali nas poslanike u ovoj Narodnoj skupštini. Hvala vam na ovom što činite za naš narod u Srbiji i van nje. Na kraju – živela Srbija i živeo naš narod na Balkanu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Hvala, predsedniče. Uvažena predsednice Vlade, članovi Vlade, ja bih vas pozdravio kao čovek koji dolazi sa jugoistoka Srbije, iz opštine Svrljig. To je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša. To je najlepši grad u Srbiji. Inače, ovde u Skupštini predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, a izabran sam sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu. Pošto smo sada čuli mog kolegu Milimira Vujadinovića, čoveka koji je stvarno i veliki Srbin, a i mi smo svi tu i mislimo u najvećem delu isto, ja ću vama postaviti nekoliko pitanja. Kao prvo vama, a posle bih postavio pitanja i našem ministru koji dolazi sa juga Srbije, Tončevu. Prvo ću vama postaviti pitanje. Konkretno, moram to da kažem, da se pohvalim zato što je juče bio kod nas ministar Momirović gde smo kao opština dobili sredstva za izgradnju kanalizacije, za izgradnju fabrike za otpadne vode. To će biti veliki posao za našu opštinu, to će biti velika šansa za razvoj naše opštine u delu turizma zato što je tu blizu Stara planina, zato što je tu velika šansa za turizam. Moje pitanje jeste – da li će postojati mogućnost da se u okviru mogućnosti naše Vlade, budžeta za 2022. godinu, pošto smo mi pripremili i napravili kao opština svu propratnu dokumentaciju, a to je za promenu azbestnih cevi. Naš vodovod je odrađen, jedan deo je šezdesetih godina, drugi deo je rađen sedamdesetih godina. Mi smo kao opština uspeli najveći deo da rekonstruišemo, ali mislim da je ostalo 40% tog našeg vodovoda od izvorišta, pa do Svrljiga. Da li će biti mogućnosti da se to u narednoj godini radi? To bi bila za nas velika potreba, jer imamo dobro i zdravo izvorište, zdravu vodu, ali o delu oko azbestnih cevi se više govori. Bilo bi dobro da se to reši. Znam da je u planu da se to radi kroz Program 2025, koji je najavio naš predsednik Vučić, i ja očekujem da ćemo to u narednoj godini uraditi zato što smo pripremili projektnu dokumentaciju i predali smo je, ja mislim, Kancelariji za ulaganje. To ćemo sigurno uraditi. To je jedno pitanje. Drugo pitanje – pošto znam da smo usvojili budžet juče, gde u okviru budžeta je u okviru budžeta odvojeno više sredstva za razvoj privrede, za razvoj poljoprivrede, za razvoj zdravstva, za nova zapošljavanja, za sport, što je velika i odlična stvar. Ja ovo govorim uskogrudo zato što dolazim iz Svrljiga, tamo živim i moram to da pitam zbog mojih sugrađana. Mi smo započeli našu sportsku fiskulturnu salu davne devedeset i neke godine. Godine 2017. smo dobili sredstva iz Kancelarije za ulaganje i sada bi to trebalo da se konačno finišira, odnosno da se završi. To je potreba za našu malu decu, za one mlade ljude koji se bave sportom. Voleo bih da čujem da li postoji mogućnost u okviru budžeta za 2022. godinu to da se uradi? Za ministra Tončeva samo jedno pitanje i neću više. Za ministra Tončeva pitanje, za njegovo ministarstvo koje je naklonjeno ka nama, ovim nerazvijenim opštinama – da li će u budžetu za 2022. godinu imati mogućnosti da one stvari koje smo sada aplicirali, a nisu završene da to bude odrađeno naredne godine? Hvala još jednom.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić. Izvolite.
Dobro, ja mogu da vam obećam da ću proveriti i sa Kancelarijom za upravljanje javnim ulaganjima i sa Ministarstvom građevine, saobraćaja i infrastrukture u vezi toga ko je planiran za kompletnu rekonstrukciju i dogradnju vodovodne mreže u Republici Srbiji u 2022. godini. Mi tu imamo nekoliko izvora finansira, između ostalog i nemački „KfW“, pa ćemo biti u kontaktu oko toga. Ako imate projekat, tehničku dokumentaciju spremnu, završenu, to je onda olakšavajuća okolnost zato što su nam uvek potrebni spremni projekti, ali treba videti da se sinhronizuju svi ti projekti. Dakle, ako već radimo u 2022. godini kanalizaciju, postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, da li tehnički sada možemo odmah da radimo i vodovod i kako to utiče na život u Svrljigu. Proverićemo. Što se tiče fiskulturne sale, to ste mi spomenuli kada sam poslednji put bila u Svrljigu, videćemo sa Ministarstvom omladine i sporta, sa ministrom Udovičićem, ali i sa Kancelarijom za upravljanje javnim ulaganjima. Važno je da se dobro definišu prioriteti, da uradimo prve one stvari koje su najvažnije za ljude u Svrljigu zato što su opet svuda izuzetno velike potrebe i važno je definisati prioritete. Da li su to, koliko se sećam, tada su mi u Svrljigu pričali ljudi da im je važno da završimo atarske puteve, opet to je nešto što je do lokalne samouprave. Ako lokalna samouprava nema dovoljno sredstava da to završimo, da vidimo da li je bolje da pomognemo u tome ili u fiskulturnoj sali, ali samo da vidimo šta su tačni prioriteti. U svakom slučaju, dobro je što radimo kanalizacionu mrežu i postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda, obećavam da ćemo videti za ove ostale projekte šta možemo da uradimo u 2022. godini. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Tončev.
Poštovani narodni poslanici, moj druže Miletiću, mi smo zajedno u isto vreme, kada ste bili predsednik Opštine Svrljig, ja sam bio predsednik opštine Surdulica, to su dve nerazvijene opštine. Bili smo zajedno i narodni poslanici ovde. Sada vodim jedno ministarstvo koje je zaduženo baš za ovakve lokalne sredine. Što se tiče opštine Svrljig, iz mog Ministarstva je ove godine dato 5.700.000 dinara za izradu sportskog terena. Takođe je dato dva i po miliona za izradu projektne dokumentacije za projekte koji će biti finansirani u 2022. godini. Za jedno udruženje smo kupili jedan kombi, tako da smo pomogli opštinu Svrljig i nastavićemo. Mogu da vam obećam pred predsednicom Vlade i pred mojim kolegama ministrima da nećete dobiti mala sredstva, već će biti više sredstava i za vašu opštinu i za ostale opštine u narednoj godini. Radite projekte, tu smo da pomognemo. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Zahvaljujem se. Ovo što pitam, to se tiče malih sredina, nerazvijenih opština, brdsko-planinskih područja. Moje pitanje ministarki za rad i socijalnu politiku vezano je konkretno, pošto veliki broj tih naših malih sredina imaju problema sa starom populacijom ljudi, vezano za našu geronto službu, jer u okviru vašeg ministarstva sva ta naša udruženja ili te institucije koje su licencirane, dobijaju sredstva i rade ispomoć našim domovima zdravlja. Moje pitanje, da li će i u narednom periodu imati mogućnost da se ta geronto služba osposobi da može da funkcioniše, da obiđe kada je najteže svakog čoveka, da li on živi u centru te opštine ili u nekom selu na kraju te opštine? Ovo pitanje se tiče velikog broja naših opština koje su nerazvijene, koje su brdsko-planinske, koje su razuđene i imaju veliku teritoriju. To je za naše opštine veoma bitno, zato što domovi zdravlja, i mogu da pohvalim ministra zdravlja i Ministarstvo zdravlja koje je u okviru prethodne godine i prethodnih godina dosta urađeno vezano za upošljavanje novih radnika i za potrebe kojima se rešavaju problemi ambulanti u našim selima. Tako da, geronto služba je veoma bitna i to moramo zajedno raditi. Jedna od veoma bitnih stvari za naše sredine to je pitanje za ministarku Atanasković, vezano za zapošljavanje ljudi, pošto veliki broj opština, kao i opština iz koje ja dolazim, a takve su četvrta i peta grupa, ima ih preko 40, upošljavanje kroz programe koje daje ministarstvo, daje Vlada preko vašeg ministarstva, a moje pitanje je da li će imati još investicija kao što je bilo prethodne godine i ove godine za jugoistok Srbije za upošljavanje i dovođenje nekih novih investicija na teritoriji konkretno Nišavskog okruga? To važi za naš Nišavski okrug zato što je preka potreba upošljavanja ljudi i da se na taj način obezbedila radna mesta kako bi mladi ljudi ostali tu da rade, funkcionišu i da stvaraju porodice, jer bez rada i bez radnog mesta sigurno neće niko ostati ni u Srvljigu, ni u Belu Palanku, ni u Gadžin Han, neće ostati ni u Nišu, jer je najbitnija stvar da se radna mesta osposobe. Znam da je vaše ministarstvo koje vodite veoma aktivno. Mi smo kao lokalna samouprava dobili određena sredstva za jedan projekat koji je bitan za izgradnju, konkretno za razvoj turizma. Ali, privreda i zapošljavanje ljudi u okviru ministarstva za 2022. godinu, koliko znam, u budžetu je odvojeno dosta sredstava, da li će imati mogućnost da direktno dođe kod nas na teritoriji jugoistoka Srbije, odnosno Niškog okruga. Hvala još jednom
Hvala. Ministarka Kisić Tepavčević.
Hvala vam na pitanju koje ste postavili, koje jeste direktno vezano i za fenomen starenja populacije sa kojim se susrećemo i sa takođe jednim značajnim problemom u onim delovima naše zemlje koji imaju nešto lošiju pristupačnost i takođe u direktnoj vezi sa starijom populacijom koja je često ostala u seoskoj sredini. Kada su u pitanju geronto domaćice to je jedna od usluga u zajednici, i kao što znate svake godine Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja izdvaja namenske transfere za slabije razvijene opštine u našoj zemlji koje upravo imaju za cilj da na nivou lokalnih samouprava da se raspolaže tim novcem u skladu sa potrebama. U svakom slučaju potreba geronto domaćica i potreba za odgovarajućom brigom za najstarije stanovništvo jeste nešto što je jedno od prioriteta. Tako da, opet napominjem da na nivou ministarstva izdvajaju se finansijska sredstva i upućuju na nivo lokalne samouprave koja u zavisnosti od toga kakva je potreba na njenom terenu raspolaže tim novcem. Svake godine je sve veća količina novca koja je izdvojena za tu svrhu, tako da se nadamo da ćemo sa takvim trendom nastaviti i u narednom vremenskom periodu. Napominjem, nadam se da će ovaj trend starenja populacije i ovakvih potreba da bude sve manji i da ćemo ovakvom populacionom politikom zaustaviti trend starenja u populaciji i nadam se da ćemo ostvariti ono za čim svi težimo, a jeste da nas bude više. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Atanasković.
Što se tiče privrede, vi znate da je bio u planu moj dolazak u Svrljig, međutim bolest me je sprečila u tome, što ne znači da neću sada u narednom periodu to da odradim. Investicije nisu manje samo su veće, znači novac koji je odvojen za direktne investicije su veće u ovoj narednoj godini i predsednik sam je na toj liniji da što više investicija dovedemo baš u nerazvijene krajeve. Normalno, mora da se odradi infrastruktura, ono što smo pričali kada ste bili kod nas tamo, da se pripremi teren za investitore. Imate kolegu pored sebe iz Priboja koji je to odlično odradio, ja kada sam bila oduševila sam se, imaju slobodnu zonu i kompletnu infrastrukturu, tako da svaki investitor želi da dođe i već im je skoro i popunjeno. Tako da možete od njih isto mnogo da naučite i da vas posavetuju kako to da odradite najbolje da biste sutradan investitora privukli da dođe u takve krajeve. Sami znate da je to mnogo teže nego što su razvijeni krajevi, ali se trudimo svi zajedno da to stvarno odradimo ravnomerno po celoj Srbiji. Videćemo se u Svrljigu uskoro nadam se.
Hvala. Poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se. Uvažena predsednice Vlade, uvaženi ministri, ja mogu kao narodni poslanik i predstavnik Ujedinjene seljačke stranke ovde u Skupštini, koji je izabran sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu, biti zadovoljan radom naše Vlade i kao čovek mislim da je ova Vlada i prethodna Vlada, a i prethodna Vlada koju je vodio naš predsednik bila veoma jaka, da je tendencija bila razvoj. To se sve vidi, radi se na putevima, izgradnji svega ostalog. Inače, sada ću, danas je Međunarodni dan borbe nasilja nad ženama, u tom planu moramo raditi. Svi smo mi tu prisutni, želimo da bude što manje nasilja, a oni koji su nasilnici za to moraju da odgovaraju. Još jednom, uvažena predsednice Vlade, poštovane kolege poslanici, ministri, vi tako nastavite, mi ćemo zajedno sa vama raditi da svaka opština, svako selo dobije ono što je potrebno da mogu tamo ljudi da žive. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Pošto imamo još dva minuta, ali iscrpeli smo listu govornika, želim da zahvalim predsednici Vlade, Ani Brnabić i članovima Vlade na prisustvu. Dozvolite mi samo na kraju još uz njihovo prisustvo da napomenem da je danas Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama. Žene su naše najveće blago i ja želim u ime Narodne skupštine da damo maksimalnu podršku suzbijanju nasilja nad ženama. Drugo, dozvolite mi da u ime Narodne skupštine Republike Srbije još jednom ponovim ono što je rekla predsednica Vlade, Ana Brnabić na početku, da pozdravimo dogovor predsednika Aleksandra Vučića i predsednika Vladimira Putina o garantovanim cenama i količinama isporuke gasa u narednim veoma važnim mesecima. To je još jedan dokaz prijateljskih odnosa između Ruske Federacije i Srbije i izvanrednih ličnih odnosa između predsednika Putina i Vučića. U ime Narodne skupštine, još jednom čestitke. Zahvaljujem se svima na pažnji, zahvaljujem se predstavnicima Vlade, a mi moramo da nastavimo dalje. Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika, određujem četvrtak, 25. novembar 2021. godine, sa početkom u 19 sati i dva minuta, kao dan za glasanje o tački dnevnog reda Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tački dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 169 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Prva tačka dnevnog reda – Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu zakona o referendumu i narodnoj inicijativi, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 1) Ustava Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju referendum i narodna inicijativa većinom glasova svih narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo odlučivanju o Predlogu zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi, u načelu. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: ukupno – 180, za – 178, protiv – dva. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, prihvatila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da je članom 83. Predloga zakona o referendumu i narodnoj inicijativi predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: ukupno – 180, za – 178, protiv – dva. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o ranijem stupanju na snagu, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: ukupno – 180, za – 178, protiv – dva. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. Podsećam vas, pre zaključivanja sednice, da sutra nastavljamo sa radom o tačkama dnevnog reda sednice koja je u toku i da će glasanje biti u popodnevnim satima. Želim da vas obavestim da će u ponedeljak najverovatnije biti održana sednica posvećena izoru članova Republičke izborne komisije, na osnovu ovog zakona, a u utorak najverovatnije sednica Narodne skupštine Republike Srbije o usvajanju predloga amandmana za promenu Ustava Republike Srbije. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njoj, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Osmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Hvala.