Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 13. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne moreta udeležiti naslednja poslanka in poslanec: mag. Jana Jenko in gospod Andrej Čuš. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOG ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O ORGANU IN SKLADU ZA REŠEVANJE BANK PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za finance gospe Ireni Sodin.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Bistvo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o organu in skladu za reševanje bank je pravočasna zagotovitev upravne podlage za vplačilo prispevkov slovenskih bank za leto 2015 v enotni sklad za reševanje. Sredstva tega sklada bodo v prihodnje namenjene reševanju sistemsko pomembnih evropskih bank, med katere se uvrščajo tudi tiste slovenske banke, ki so vključene v enotni mehanizem nadzora. Evropska unija je v obdobju po bančni in finančni krizi leta 2008 sprejela več pravnih aktov za zagotovitev finančne stabilnosti evrskega območja in celotne Evropske unije in za poglobljeno ekonomsko in monetarno unijo. Ti pravni akti predstavljajo okvir za vzpostavitev bančne unije, ki temelji na treh stebrih: enotnem mehanizmu nadzora, enotnem mehanizmu za reševanje in z njima povezanimi ureditvami za financiranje, med katere sodi tudi enotni sklad za reševanje. Članice evrskega območja in druge članice Evropske unije, ki so se odločile, da bodo pristopile k oblikovanju bančne unije, so se s posebnim medvladnim sporazumom zavezale, da bodo v enotni sklad za reševanje, ki bo formalno začel delovati 1. 1. 2016, vplačale predhodni prispevek za leto 2015 najkasneje do konca januarja prihodnje leto. Predhodni prispevek za leto 2015 določi vsaka članica evrskega območja samostojno, za leto 2016 in leta do vzpostavitve ciljne vrednosti tega sklada pa enotni odbor za reševanje, ki bo tudi upravljavec leta sklada. Nekatere članice evrskega območja so za predhodni prispevek za leto 2015 določile v obliki posebnega zakona, s katerim so v nacionalni pravni red prenesle Direktivo o vzpostavitvi okvira za sanacijo in reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij, druge, tudi Slovenija, morajo poseben zakon že sprejeti. To je tudi razlog, da se pravna podlaga za vplačilo prispevkov slovenskih bank za leto 2015 v enotni sklad za reševanje določi v okviru Zakona o organu in skladu za reševanje bank. Pri določitvi predhodnih prispevkov slovenskih bank za leto 2015 je vlada izhajala iz predpostavke, da le-ti čim manj bremenijo njihov poslovni izid za leto 2015. Skupna višina predhodnega prispevka za letos je določena kot proporcionalna porazdelitev letnih predhodnih prispevkov. Enotni sklad za reševanje mora najkasneje do leta 2024 razpolagati s sredstvi v višini 1 odstotka vsote vseh zajamčenih vlog evropskih bank. Tako bo prispevek slovenskih bank za letošnje leto znašal približno 15 milijonov evrov. S tem zakonom se določi tudi pravna podlaga za morebitno predhodno financiranje enotnega sklada za reševanje, ki ga v primeru nezadostnih sredstev kot zadnji mogoč ukrep zagotovi članica evropskega območja v sorazmernem deležu. To je premostitveno financiranje v obliki posojila, o čemer so se članice evrskega območja dogovorile decembra leta 2013. Ciljna vrednost enotnega sklada za reševanje je 55 milijard evrov. Višina posojila, ki bi ga v primeru nezadostne višine sredstev enotnega sklada za reševanje v predhodnem obdobju odobrila Slovenija, bo največ 71,5 milijona evrov. To posojilo se po preteku obdobja vrne državi članici in je obrestovano. Predlog tega zakona pomeni zgolj operacionalizacijo že sprejetih pravnih aktov na nivoju Evropske unije, ki so namenjeni dokončni vzpostavitvi in učinkovitemu delovanju bančne unije. Vzpostavitev sheme financiranja reševanja evropskih sistemsko pomembnih bank je obveznost vsake članice evrskega območja. S tem se zagotovi čim manjša obremenitev davkoplačevalcev in realnega sektorja v nasprotju s prakso v preteklem obdobju pri sanacijah bančnega sistema tudi v Sloveniji. Predlagam, da predlog zakona podprete. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo članici gospe Maruši Škopac.
Hvala za besedo. Spoštovani članici Vlade, kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je na 37. nujni seji dne 13. 11. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o organu in skladu za reševanje bank, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po nujnem postopku predložila Vlada. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika in v svojem mnenju podala konkretni pripombi k 2. in 3. členu predloga zakona. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaja k predlogu zakona vložile poslanske skupine SMC, Desus in SD, in sicer k 2. in 3. členu predloga zakona. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državna sekretarka na Ministrstvu za finance pojasnila, da se s predlogom zakona vzpostavlja pravna podlaga za vplačilo prispevkov slovenskih bank za leto 2015 v enotni sklad za reševanje, ki bo omogočal delovanje enotnega mehanizma reševanja od 1. januarja 2016 dalje in bo namenjen reševanju sistemsko pomembnih evropskih bank. Članice evrskega območja in druge podpisnice so se z medvladnim sporazumom zavezale, da bodo v enotni sklad za reševanje do konca januarja 2016 vplačale predhodni prispevek že za leto 2015, in sicer da za leto 2015 vsaka od njih določi samostojno, za leto 2016 in naslednja leta do vzpostavitve ciljne vrednosti sklada pa ga določa enotni odbor za reševanje. Slovenija Direktive o vzpostavitvi okvira za sanacijo in reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij še ni prenesla v svoj pravni red, zato se v predlogu zakona določa pravna podlaga za vplačilo slovenskih bank za leto 2015, ki znaša približno 15 milijonov evrov. S predlogom zakona se določa tudi pravna podlaga za morebitno predhodno financiranje enotnega sklada za reševanje v prehodnem obdobju, ki ga v primeru nezadostnih sredstev kot zadnji mogoči ukrep zagotovi članica evrskega območja v sorazmernem deležu in za Slovenijo znaša 71,5 milijona evrov. V nadaljevanju je predstavnica Zakonodajno-pravne službe pojasnila, da je služba k predlogu zakona dala pripombe pretežno nomotehnične narave, ki so bile z vloženima amandmajema koalicijskih poslanskih skupin upoštevane. Na vprašanje, ali je bil predlog zakona poslan v mnenje Evropski centralni banki, je državna sekretarka odgovorila, da predlagani zakon pomeni le operacionalizacijo že sprejetih pravnih aktov EU, zato mnenje Evropske centralne banke ni potrebno, ji je pa kljub temu bil poslan v informacijo. Postavljeno je bilo tudi vprašanje o usklajenosti rešitev predlaganega zakona z bankami in hranilnicami, na katero je državna sekretarka odgovorila, da so pri usklajevanju sodelovali Agencija za zavarovalni nadzor, Banka Slovenije in Združenje bank Slovenije ter da so bile pripombe Združenja bank Slovenije upoštevane v največji mogoči meri. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 2. in 3. členu predloga zakona in ju sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. ¸ Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki dopolnitvam Zakona o skladu reševanja bank ne bomo nasprotovali. Bi pa apelirali predvsem na Banko Slovenije kot upravljavko tega sklada, da s temi sredstvi, ki jih banke morajo vplačevati v ta sklad in ki ne nazadnje ostajajo tudi sredstva in kapital banke, ravnajo predvsem gospodarno. Prepričani smo v Slovenski demokratski stranki, vsaj po informacijah sodeč, da upravljanje tega sklada, ki ga izvaja Banka Slovenija, ni na najboljšem nivoju, predvsem če primerjamo donosnost tega sklada s primerljivimi skladi v Evropi in tudi na drugi strani, da Banka Slovenija poskrbi, da bodo stroški, ki jih morajo banke plačevati za ta sklad, tudi v primerjavi s primerljivimi skladi. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da sodelovanje in komunikacija Banke Slovenije z Združenjem bank ni na najboljši ravni in pričakujemo, da se bo sodelovanje med Banko Slovenije in Združenjem bank izboljšalo. Predvsem se je treba zavedati, čemu je ta sklad namenjen, ne nazadnje, to so sredstva banke in apeliramo na Banko Slovenije, da s sredstvi, ki jih upravlja, ravna čim bolj gospodarno in da je donos tega sklada primerljiv s primerljivimi skladi v Evropski uniji. Kot smo že povedali, v Slovenski demokratski stranki dopolnitvi tega zakona ne bomo nasprotovali.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Spoštovani, gospod predsednik, spoštovana sekretarka, spoštovani poslanke in poslanci! Pred seboj imamo predlog zakona, ki ga bomo v Poslanski skupini Desus soglasno podprli. S predlogom zakona se vzpostavlja pravna podlaga za plačilo prispevkov slovenskih bank za leto 2015 v enotni sklad za reševanje, ki bo omogočal delovanje enotnega mehanizma reševanja od 1. 1. 2016 dalje in bo namenjen reševanju sistemsko pomembnih evropskih bank. Bančni sektor bo za namene morebitnega reševanja bank v prihodnje prispeval potrebna sredstva, preden bi se za ta namen uporabljala sredstva državnega proračuna. Predlog zakona določa pravno podlago za vplačilo slovenskih bank za leto 2015, ki znaša približno 15 milijonov evrov. Z njim se določa tudi pravna podlaga za morebitno predhodno financiranje enotnega sklada, za reševanje v predhodnem obdobju, ki ga v primeru nezadostnih sredstev kot zadnji možni ukrep zagotovi članica evropskega območja v sorazmernem deležu. To posojilo v primeru Slovenije znaša približno 71 milijonov evrov. Dejstvo je, da predstavlja reševanje nasedlih bank eno najpomembnejših zgodb zadnjega desetletja. Je zgodba o tem, kaj se zgodi, ko poceni denar preplavi trg, zgodba o slabi regulaciji in dejanju nepokritih kreditov na podlagi vez in poznanstev. Banke smo na koncu reševali prav vsi davkoplačevalci, tudi tisti iz najbolj ranljive skupine. Predlog zakona se nam zato v Poslanski skupini Desus zdi korak v pravo smer. Sistemsko pomembne banke naj plačujejo v malho, iz katere bi zajemale v primeru hude volatilnosti na trgu. Vendar se ob tem ne slepimo, znesek, ki smo ga plačevali v reševanje nasedlih bank, je po vseh verjetnosti veliko večji od reševalnega paketa, ki bi ga bil sposoben dostaviti enotni mehanizem reševanja. Zato da se ta zgodba ne ponovi, nam bo potrebno mnogo več, predvsem sprejemanje ustrezne zakonodaje na področju nadzora. Poleg tega pa bo treba razčistiti kakšno zgodbo za nazaj, terjati odgovornost vpletenih in zavračati možnosti bančnih mahinacij v prihodnosti. Le-te naj se ukvarjajo s svojim prvotnim poslanstvom in ne s špekulacijami. Kot že rečeno, bomo v Poslanski skupini Desus predlog zakona soglasno podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, v kateri bomo Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o organu in skladu za reševanje bank podprli. Zakon namreč obravnava in ureja enega od temeljev evropske bančne unije, in sicer enotni evropski sklad za reševanje bank, ki ga bodo financirale banke iz lastne bilančne vsote. Slovenija je sicer ta zakon sprejela že v letu 2014 in v letošnjem letu so banke na poseben račun pri Banki Slovenije že zbirale svoje prispevke za vplačilo v enotni evropski sklad, ki bo zaživel prihodnje leto. Z novelo zakona, ki jo danes obravnavamo, pa se natančneje ureja način plačevanja prispevkov bank v enotni sklad ter določa možnost premostitvenega posojila Republike Slovenije temu skladu v času prvih let njegovega delovanja. Vzpostavitev takih mehanizmov za morebitno novo reševanje sistemsko pomembnih bank predstavlja pomembno garancijo, da bo bančni sektor v prihodnosti sam prispeval sredstva za svojo sanacijo, preden bi bilo treba uporabiti denar davkoplačevalcev. Ampak, ob tej logiki bi bilo vendar treba opozoriti, da tudi če govorimo o tem, da bo bančni sektor potem sam sprožil potrebne mehanizme za reševanje sanacije bank, v vsakem primeru bo ta denar šel s strani ljudi, s strani gospodarstva v banke. Razlika bo samo v tem, na kakšen način se bo zbiralo. Ta hip se je zgodilo to na tak način, da je bilo treba v zelo kratkem času stiskati ljudi, zmanjševati plače, zmanjševati pokojnine, odpravljat regrese, zmanjševati socialne pomoči in ne nazadnje tudi odpuščati delavce. To je bil princip, ki je bil uveljavljen v zdajšnji finančni gospodarski krize, in to, kar so ljudje prispevali s svojimi odpustki oziroma odpovedovanji, zato da se je bančni sektor lahko ponovno postavil na noge. Razlika bo po novem samo ta, da se bo to postopoma dogajalo ves čas delovanja bank. Torej, zavarovanje pred velikimi potencialnimi obremenitvami ljudi in proračunov posameznih evropskih držav je pravzaprav ključen argument, da se poskuša ta sklad organizirati, saj ne nazadnje se moramo vendar spomniti, da smo v reševanju bank v Sloveniji vložili skoraj da 5 milijard evrov in to predstavlja, ko smo ravno v času sprejemanja proračuna, praktično polovico enoletnega proračuna Republike Slovenije. To je tisti neposredni strošek, ki je nastal in ki smo ga namenili reševanju bank, so pa seveda poleg tega nastali še mnogi drugi stroški, ne nazadnje tudi odplačilo obresti in tudi tako imenovana slaba banka, ki je ravno tako ena od najdražjih mogočih oblik reševanja bančne luknje, za katero smo se odločili v Sloveniji. Vse to ne bi nastalo, če ne bilo gonilo procesov za finančno krizo pohlep. Ključni vzvod, ki ga je lahko uporabil pohlep, pa je bila slaba regulacija, ki bankami in finančnimi špekulantom ni nalagala, da tudi jamčijo za svoje posle, da oblikujejo rezerve, s katerimi bi lahko pokrili svoje morebitne izgube. V ključnem trenutku, ko je ta izguba postala prevelika, se pa vedno znova postavi vprašanje, banke so prepomembne, da bi propadle, in jih je treba reševati z javnimi sredstvi in ta strošek potem pade na ljudi, ki niso imeli nobenega vpliva na to, da bi lahko preprečili to izgubo v bankah. Dejstvo je, da imajo banke že danes vse mehanizme, da lahko delajo korektno, da opravljajo svoje posle na način, da striktno spremljajo tako priliv depozitov kot tudi odliv, če lahko tako rečemo, in sprejem neke vrste odgovornosti za to, ko podeljuješ kredit, tukaj vedno obstaja rizik pri kreditu in to razmerje med depoziti in med krediti je mogoče regulirati in skrbno spremljati že ob prejšnjem sistemu, ampak očitno bančni sektor to v tem obdobju ni bil v stanju in zato ta dodatni sklad, ki bo mogoče prispeval k temu, da obremenitev ljudi, če bo treba reševati novo finančno težavo, ne bo tako huda, kot je bila ta. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! V Združeni levici smo sprejemu tega zakona, se pravi Zakona o organu in skladu za reševanje bank, nasprotovali. Težavi sta dve. Ena je na strani organa, ki bo Sloveniji izvajal naloge sanacije bank, to je Banka Slovenije, druga pa so načela evropskega delovanja, delovanja evropskega sklada. Praksa je na žalost pokazala, da so naši zadržki upravičeni. Pa, če grem na vsako posebej. Glede Banke Slovenije. Banka Slovenije je institucija, ki je ena izmed najodgovornejših za krizo in za težave s sanacijo bank in kasnejšem javnem dolgu. V zadnjih 10 letih je namreč kar dvakrat zatajila: zatajila je v času pregrevanja gospodarstva, ko ni storila popolnoma nič, da bi ustavila rast kreditiranja podjetij, čeprav so takrat številni ekonomisti na to težavo opozarjali, čeprav je rast kreditov podjetjem takrat dosegala kar 30 odstotkov na leto, v ZDA pa so se že pred letom 2007 kazali jasni znaki krize. To, da Banka Slovenije ni ukrepala, je rezultiralo v 7-odstotnem padcu BDP in kasnejši bančni luknji. Vodstvo Banke Slovenije tega ni nikoli priznalo, nikoli ni analiziralo svojih napak in nikoli se ni reformiralo. Banka Slovenije pa zdaj s tem zakonom ostaja pristojna za sanacijo bank, čeprav je nereformirana in odgovorna tako za katastrofalno politiko pred letom 2008 kot za katastrofalno sanacijo v letih 2013 in 2014. Takrat je napravila stresne teste; dva stresna testa slovenskih bank, ki sta se med sabo razlikovala kar za 45 odstotkov, medtem ko v primerljivih državah takih razlik nikjer ni bilo. Posledica nerealnega ocenjevanja, posledica nerealnih predpostavk Banke Slovenije je po nekaterih izračunih celo 2 milijarde večji javni dolg, 2 milijardi več, ki smo jih morali investirati v sanacijo bančne luknje kot država. Posledica tega je tudi privatizacija NKBM, za katero je država iztržila 250 milijonov evrov, čeprav je ta banka dobila v zadnjih 3 letih več kot milijardo evrov državne pomoči. Številke v plačah Torbjörn Mĺnssona so v tem primeru v primerjavi s tem drobiž. Ampak Torbjörn Mĺnssona danes na srečo ni več na slabi banki, Banka Slovenije je pa še vedno popolnoma nereformirana, popolnoma nereflektirana, popolnoma brez same kritike, dobiva pa nove in nove zadolžitve. S tem zakonom postaja zopet institucija, ki bo odločala o sanaciji slovenskih bank, če do nove krize zopet pride. Drug problem, ki ga imamo, pa je delovanje evropskega sklada. Mi nismo proti takemu evropskemu skladu, pod pogojem seveda, da bi temeljil na solidarnosti med evropskimi državami, posebej med državami evropskega centra in evropske periferije. Ampak odkar je bil ta zakon na evropski ravni oziroma odkar smo pri nas sprejeli ta zakon, sta dva dogodka pokazala, da take solidarnosti, ki bi omogočala tak način delovanja, v Evropi ni. Prvi tak dogodek je bil grška dolžniška kriza, ko je Grčijo praktično cela Evropa ne le pustila na cedilu, ampak jo ponižala, drugi pa je sedanja begunska kriza. Skratka glede na to, da na solidarnost v Evropi oziroma v tem skladu glede na dosedanje prakse Evropske unije ni računati, pri nas bo pa procese vodila neformirana Banka Slovenije, ki je odgovorna tako za katastrofalno vodenje ekonomske politike pred letom 2008 kot za katastrofalno sanacijo bank, v Združeni levici tega zakona ne moremo podpreti.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka! Naj uvodoma povem, da bomo poslanci Nove Slovenije zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o organu in skladu za reševanje bank podprli. Smo pa kritični do Vlade zaradi nujnega postopka sprejemanja tega zelo pomembnega zakona. Kolegice in kolegi, z vzpostavitev enotnega sklada za reševanje na nivoju Evropske unije se zagotavlja mehanizem za reševanja bank, ki so se znašla v hudih težavah s ciljem vzpostavitve normalnega delovanja bančnih trgov v Evropski uniji. Enotni sklad za reševanje se financira s prispevki bank s sedežem v posamični državni članic, in sicer s predhodnimi in izrednimi naknadnimi prispevki. Za naše davkoplačevalce je ta sistem za reševanje bank v bistvu namenjen temu, da ne bi konkretno slovenski davkoplačevalci nikoli več krpali bančnih lukenj v naših pomembnih bankah. Ali bo to delovalo ali, ne je seveda vprašanje. Namen je seveda dober. Enotni sklad za reševanje bo v prehodnem osemletnem razdobju še deloval po nacionalnih razdelkih, zato morajo države članice Evropske unije poskrbeti za izvrševanje sprejete uredbe EU 2015/63, ki je bila objavljena 17. januarja 2015 in določa, da morajo za leto 2015 zbrati prispevke države članice, po končanem prehodnem obdobju pa bo prispevke zbiral enotni sklad za reševanje brez posredovanja države. Predlagana dopolnitev Zakona o organu in skladu za reševanje bank je potrebna zaradi uskladitve notranje zakonodaje s prej citirano uredbo, ki se nanaša na zbiranje predhodnih prispevkov. Za leto 2015 se morajo predhodni prispevki zbrati do 31. 12. 2015, nato pa bodo v skladu z Zakonom o ratifikaciji sporazuma o prenosu in vzajemnosti prispevkov v okviru enotnega sklada za reševanje ti predhodno zbrani prispevki preneseni v enotni sklad za reševanje do 21. 1. 2016. Predlog dopolnitev zakona določa, da je za zbiranje teh predhodnih prispevkov bank pristojna Banka Slovenije, ki vzpostavi shemo financiranja. Za leto 2015 znaša predhodni prispevek bank 0,1 odstotka vsote vseh zajamčenih vlog v Republiki Sloveniji po stanju na dan 30. 6. 2015. Banka Slovenije bo z odločbo naložila posamezni bank vplačilo predhodnega prispevka. Vlada Republike Slovenije kot predlagatelj zakona navaja, da mora Banka Slovenije pričeti z izdajanjem odločb najpozneje s 1. 12. 2015, torej čez nekaj dni, da bodo prispevki lahko pravočasno odmerjeni in zbrani. Zato smo mi kritični do Vlade in ocenjujemo, da bi Vlada morala prinesti v parlament ta zakon najmanj pred pol leta. O konkretni zadevi pa celo menimo, da bo kljub sprejemanju zakona po nujnem postopku na razpolago premalo časa za izvedbo postopkov pravočasne odmere predhodnih prispevkov, sploh za primere, ko bodo banke izkoristile pravna sredstva. Odgovornost za tako stanje seveda nosi Vlada. Kljub temu, kot že povedano, poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov bomo Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o organu in skladu za reševanje bank podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Dušan Verbič.
Spoštovani predsednik, državna sekretarka, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! S Predlogom zakona o dopolnitvah Zakona o organu in skladu za reševanje bank se zagotavljajo ustrezni dokumenti za učinkovito obravnavanje bank v težavah, in sicer zlasti vzpostavitev sheme financiranja reševanja bank v okviru enotnega sklada za reševanje, ki jo predvidevata tako uredba kot direktiva, s čimer se zagotavlja tudi prenos te direktive v slovenski pravni red. Zaradi tega se z novelo zakona vzpostavlja mehanizem financiranja reševanja v okviru enotnega sklada za reševanje, ki se financira s prispevki bančnega sektorja in bo zagotavljal financiranje morebitnih ukrepov reševanja sistemsko pomembnih bank v težavah. Natančneje, predlog zakona zagotavlja pravno podlago za določitev in vplačilo prispevkov slovenskih bank za leto 2015 v enotni sklad za reševanje ter pravno podlago za zbiranje letnih predhodnih ter izrednih naknadnih prispevkov bank, ki jih na podlagi Uredbe o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje določi neposredno enotni odbor za reševanje. Da bi Banka Slovenije lahko zagotovila izpolnitev zavez Republike Slovenije na podlagi navedenih predpisov, je treba na nacionalni ravni vzpostaviti pravila, ki bodo Banki Slovenije kot organu za reševanje bank omogočala, da bo bankam pravočasno izdala odločbe o odmeri prispevka za letošnje leto ter da določi rok za plačilo tega prispevka še v tem letu. Za upoštevanje delegirane uredbe morajo biti finančni učinki plačila predhodnega prispevka za to leto izraženi v izkazih bank za leto 2015. V primeru, če bi plačilo predhodnega prispevka za leto 2015 zapadlo v leto 2016, morajo banke v tem finančnem letu v svojih izkazih upoštevati tako učinke plačila prispevka za leto 2015 kot prispevka za leto 2016. Plačilo predhodnega prispevka za leto 2016 bo namreč bankam odmeril enotni odbor za reševanje, ti prispevki pa bodo nato zbrani na nacionalni ravni in preneseni v enotni sklad za reševanje najkasneje do 30. junija 2016. Zagotovitev mehanizma financiranja reševanja v okviru enotnega sklada za reševanje je tako pomembno zagotovilo, da bo bančni sektor kot celota za namene morebitnega reševanja sistemsko pomembnih bank v prihodnje prispeval potrebna sredstva, preden bi se za te namene uporabila sredstva državnega proračuna. S tem je predlog zakona pomembno zagotovilo za načrtovano izvajanje proračuna Republike Slovenije brez morebitnih novih izrednih obremenitev iz naslova reševanja bank, zato je sprejetje zakona po nujnem postopku nujno. Vsekakor v Poslanski skupini Stranke modernega centra podpiramo ustanovitev enotnega sklada za reševanje zaradi tega, da v prihodnje država ne bo več reševala bank, ampak bodo druge banke reševale banke v težavah. Hvala lepa.
Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 32. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ZAVAROVALNIŠTVU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za finance gospe Ireni Sodin.
Pred vami je Predlog zakona o zavarovalništvu, zato dovolite najprej nekaj besed o stanju na trgu zavarovalništva v Republiki Sloveniji. Slovenski zavarovalni trg se po razvitosti med evropskimi državami uvršča med srednje razvite, to pa ne velja za področje življenjskih zavarovanj, saj le nekaj držav Evropske unije dosega manjši delež teh zavarovanj v celotni premiji. Slovensko zavarovalstvo predstavlja dobrih 5 odstotkov BDP in neposredno zaposluje več kot 6 tisoč zaposlenih. Če upoštevamo še prav toliko zavarovalnih zastopnikov in posrednikov, je vloga zavarovalnic in njihova družbena odgovornost še večja. Pomen zavarovalnega trga je bil pomembno vodilo pri pripravi zakona, pri čemer smo sodelovali z relevantnimi stanovskimi društvi in nadzornikom. Glavni cilj predloga zakona je v slovenski pravni red prenesti Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja, tako imenovano Solventnost II. Direktiva Solventnost II utemelji nadzor zavarovalnic na treh stebrih. Prvi steber predstavljajo finančne zahteve, drugi pravila o nadzoru in notranjih kontrolah, tretji steber pa temelji na poročanju in razkritjih. Sledeč pristopu Solventnost II bodo morale zavarovalnice pri izračunu kapitala poleg zavarovalnih tveganj upoštevati tudi tržna tveganja, ki izhajajo iz gibanja vrednosti naložb, kreditna tveganja – to je tveganja, da tretje osebe ne bodo izpolnile svojih obveznosti do zavarovalnic – in operativna tveganja, povezana s poslovnimi procesi, s spremenjeno regulativo in drugimi zunanjimi dogodki. Tako bo sedaj veljavni pristop Solventnost I, v skladu s katerim se regulatorni kapital izračuna na podlagi ocen tveganj in na podlag statističnih oziroma aktuarskih metod. za izračun ustrezne premije zamenjal celosten pristop. Pri tem bo treba upoštevati vsa tveganja, ki jim je zavarovalnica izpostavljena. Osrednja elementa novih kapitalskih zahtev sta zahtevani solventnostni kapital in zahtevani minimalni kapital. Prvi predstavlja tisto višino kapitala, ki zavarovalnici omogoča prevzeti nepredvidljive škode v višini 99,5 odstotka primerov v obdobju enega leta, drugi pa v 90 odstotkih primerov v obdobju enega leta. Sistem Solventnost II je sistem, ki upošteva tveganja posamezne zavarovalnice. To pomeni, da bodo kapitalske zahteve odražale zlasti specifičen profil tveganj vsake zavarovalnice. Zavarovatelji, ki dobro obvladajo svoja tveganja, ker imajo stroge politike, uporabljajo ustrezne tehnike za ublažitev tveganja ali diverzifikacijo svoje dejavnosti, bodo nagrajeni in bodo lahko imeli manj kapitala. Na drugi strani pa bodo morali zavarovatelji, ki so bolj dovzetni za tveganja, zagotoviti več kapitala, da bodo zahtevki zavarovancev ob zapadlosti poravnani. Menimo, da bo nova ureditev zagotovila enotno vseevropsko raven varstva zavarovancev, ki bo višja od trenutne. To bo koristilo tudi zavarovalnicam, saj se bo povečalo zaupanje v njihovo delovanje. Bo pa prehod na novo ureditev zavarovalnice tudi obremenil tako kapitalsko kot organizacijsko, vendar pa bi na dolgi rok vpeljava sistema Solventnost II morala koristiti vsem. Zato predlagam, da predlog zakona podprete. Vlada v skladu s 138. členom Poslovnika obenem predlaga, da se na tej seji opravi tudi tretja obravnava. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo članici gospe Maruši Škopac.
Hvala za besedo. Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 14. seji dne 6. 11. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o zavarovalništvu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila Vlada. Odboru je bilo predloženo naslednje gradivo: mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance, pripombe Gospodarske zbornice Slovenije, pripombe Agencije za zavarovalni nadzor, dopis Agencije za zavarovalni nadzor, dopis Združenja svetov delavcev Slovenije, dopis Sindikata finančnih organizacij Slovenije, dopis Sindikata zavarovalnih zastopnikov Slovenije ter dodatna pojasnila Ministrstva za finance. V skladu 129. členom poslovnika Državnega zbora so v amandmaje k predlogu zakona vložile Poslanska skupina SDS, Poslanska skupina NSi, Poslanska skupina Združene levice ter koalicijske poslanske skupine SMC, Desus in SD. Članicam in članom odbora je bil preložen tudi predlog za amandma odbora poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 256. členu, ki ga je odbor v razpravi sprejel. Seji odbora so prisostvovali predstavniki Ministrstva za finance, Zakonodajno-pravne službe, Agencije za zavarovalni nadzor, Slovenskega zavarovalnega združenja ter Združenja zavarovalnih posrednikov. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državna sekretarka na Ministrstvu za finance predstavila stanja zavarovalništva v Republiki Sloveniji ter pojasnila, da je cilj predloga zakona v slovenski pravni red prenese Direktivo 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti za zavarovanje in pozavarovanje, Solventnost II. V skladu s to direktivo bodo morale zavarovalnice poleg zavarovalnih tveganj upoštevati tudi tržna, kreditna in druga tveganja. Kapitalske zahteve bodo odražale specifičen profil tveganj zavarovalnice. Tako bodo zavarovalnice s strogo politiko, z ustreznimi tehnikami za blažitev tveganj ali zavarovalnice, ki diverzificirajo svoje dejavnosti, lahko imele manj kapitala, zavarovalnice z večjimi tveganji pa bodo morale imeti več kapitala za zagotavljanje poravnave zahtevkov zavarovancev. Na krajši rok bo to sicer pomenilo povečanje kapitalske in organizacijske obremenitve zavarovalnic, na daljši rok pa bo pripomoglo k povečanju varnosti zavarovalcev in izboljšanju mednarodne konkurenčnosti zavarovalnic. V nadaljevanju je predstavnica Zakonodajno-pravne službe glede pisnega mnenja službe izpostavila zlasti opozorilo, da predlog zakona ni dovolj jasen, razumljiv in pregleden. Pojasnila je, da so bili na podlagi pripomb službe vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin, glede pripomb, ki niso bile upoštevane, pa so bile s strani ministrstva poizvedovana dodatna pojasnila. V nadaljevanju je predstavnik Agencije za zavarovalni nadzor opozoril, da je predlagani zakon izjemno kompleksen in bo zaradi predlaganih rešitev predloga zakona morala celotna zavarovalna dejavnost prilagoditi svoje delovanje. V razpravi so se članice in člani odbora osredotočili predvsem na naslednje člene predloga zakona ter amandmaja ob tem členu, in sicer k 54., 57., 67., 494., 495. in 552. členu ter amandmaju za novi 625.a člen. Gre predvsem za področja, ki urejajo sodelovanje delavcev v nadzornem svetu ter upravi zavarovalnic, sestavo strokovnega sveta Agencije za zavarovalni nadzor, vprašanje razkritje provizij zavarovalniških posrednikov ter področje dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Odbor je v obravnavo sprejel vse amandmaje koalicijskih poslanskih skupin SMC, Desus in SD k predlogu zakona. Odbor ni sprejel amandmajev Poslanske skupine SDS, in sicer k 494., 552. in 545. členu, ter amandmajev Poslanske skupine Združene levice, in sicer k 54., 57., 67. in za novih 625.a člen. Ob tem sta postala brezpredmetna amandma Poslanske skupine NSi ter amandma Poslanske skupine SDS, in sicer k 495. členu. Odbor je v skladu s 128. členu Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo, gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Lepo pozdravljeni kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva! Dovolite, da vam na kratko predstavim stališče Poslanske skupine Desus glede Predloga zakona o zavarovalništvu. Kar večmesečna usklajevanja, obsežnost same materije, predvsem pa dokaj sama vsebinska zapletenost in sestavljenost je imelo za posledice, da je pred nami zakon, ki ima čez 600 členov. Razlog za ponovno prenovo zavarovalniške zakonodaje tiči v potrebnem spoštovanju evropske direktive in v potrebi po ustrezni implementaciji v slovenski pravni red. Osnovni namen, ki ga bo po našem mnenju mogoče zaslediti v zelo kratkem času, je ta, da zakon prinaša več novosti za zavarovance in pripomore k izboljšanju mednarodne konkurenčnosti zavarovalnic. Bistvo evropske direktive, ki jo imenujemo Solventnost II, se nanaša na poostrene nadzorne aktivnosti, ki med drugim vključujejo razširitev palete tveganj za zavarovalnice. Tako bodo upoštevana tudi tržna, kreditna in številna druga tveganja. Premajhna občutljivost na tveganja je bila tudi ena izmed pomanjkljivosti obstoječe, sedanje ureditve. Nekaj številk, kako se zavarovalna dejavnost obnaša pri nas. V letu 2013 je bilo poslovanje slovenskih zavarovalnic, ocenjujemo, dobro in kapitalska ustreznost slovenskega zavarovalnega trga na dokaj zavidljivi ravni. Podatki kažejo, da slovensko zavarovalništvo predstavlja približno 5,6 odstotka GDP in neposredno zaposluje več kot 6 tisoč ljudi na leto ter zbere približno 2 milijardi evrov premij. Torej, to je dokaj uspešna branža, bi lahko rekli, kljub temu pa se v Poslanski skupini Desus zavedamo, da je zavarovalništvo tudi eno izmed najbolj občutljivih področij, še zlasti glede na dejstvo, da se nenehno spreminja življenjski standard potrošnikov. Zavarovanci se pač ravnajo po svojih mesečnih prihrankih, tako velikokrat osebna zavarovanja, čeprav bi bilo nujno, žal, padejo na stranski tir. Po drugi strani pa je negotova prihodnost povečala zanimanje za ta življenjska zavarovanja. Nedavno je v medijih bila objavljena novica, da je v Sloveniji v preteklem letu bilo sklenjenih več kot 1,3 milijona različnih življenjskih zavarovanj, s čimer so zavarovalnice zbrale za okrog 500 milijonov evrov premij. Ključen problem pri sklepanju zavarovalnih pogodb je večkrat na strani nepoznavanja ali nerazumevanja materije kot pa, denimo, v denarnem strošku ali potrebi po določenem zavarovanju ali pa tudi določitvi prioritet posameznika. Naj zaključim. V Poslanski skupini Desus si želimo, da bi novi regulatorni okvir prinesel več informiranosti za zavarovance, ki bodo posledično dodatno okrepili zaupanje v zavarovalne produkte. Hkrati se obeta večja varnost zavarovancev, ki naj bi bila enotna po vsej Evropi, ter kot sem že tudi povedal, razširja se paleta tveganj, kar je prav tako zelo pomembno. Zaradi vsega, kar sem povedal, bomo poslanci in poslanke Poslanske skupine Desus predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala še enkrat za besedo. Še enkrat lep pozdrav vsem v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, v kateri bomo Predlog zakona o zavarovalništvu podprli. Ta zakon prenaša v slovenski pravni red direktivo Evropske unije, ki sta jo leta 2009 sprejela Evropski parlament in Evropski svet in se imenuje direktiva Solventnost II. Predlagani zakon poleg direktive posodablja tudi vsa področja v Zakonu o zavarovalništvu oziroma na področju zavarovalništva, ki niso vezana na direktivo. Ko pogledamo vsebino zakona, ugotovimo, da obsega kar 646 členov, torej izjemno obsežno gradivo. Pomembno pa je, da z novim evropskim sistemom nadzora, ki ga uvajamo s tem zakonom tudi v Sloveniji, zagotavljamo nadzor in podlago za pravilno ocenjevanje kapitalske ustreznosti zavarovalnic pri opravljanju nadzora nad njihovim poslovanjem. Solventnost II bo veljala v vseh 27 državah članicah Evropske unije kot tudi v 3 državah članicah evropskega gospodarskega območja. Namen Solventnosti II kot enotnega evropskega standarda je pomagati pri učinkovitejši zaščiti interesov zavarovancev, saj se bo tako zmanjšala verjetnost nezmožnosti zavarovalnic za izplačevanje odškodnin zaradi novega okvira. Novi zakon bo tudi omogočil zavarovalnicam lažje poslovanje oziroma sklepanje zavarovanj v drugih članicah Evropske unije, saj bodo predpisi in prakse poslovanja zavarovalnic z uveljavitvijo poenoteni v vseh državah članicah Evropske unije oziroma evropskega gospodarskega območja. Poleg pomena za nastopanje v enotnem trgu Evropske unije pa pomeni ta zakon tudi sistemski pristop k urejanju zavarovalništva v Sloveniji in tako prinaša rešitve na številnih področjih, to so predvsem pogoji za ustanovitev poslovanja in nadzor zavarovalnic in pozavarovalnic s sedežem v Republiki Sloveniji, potem pogoje za nadzor zavarovalniških in pozavarovalniških skupin, pogoje za reorganizacijo in prenehanje zavarovalnic in pozavarovalnic. Pogoje, pod katerimi lahko osebe s sedežem zunaj Republike Slovenije opravljajo storitve zavarovanja in pozavarovanja na območju Republike Slovenije, govori tudi o pravilnih delovanja Agencije za zavarovalni nadzor pri opravljanju pristojnosti in odgovornost po tem in drugih zakonih ter določa tudi pogoje za zavarovalno zastopanje in posredovanje. V razpravi v Državnem zboru oziroma na delovnem telesu so bile tudi upoštevane pripombe Agencije za zavarovalni nadzor glede pristojnosti in imenovanja njene uprave. Te rešitve so sedaj bolj izčiščene. Dejansko pa ostaja še vedno neizčiščeno vprašanje, zelo pomembno vprašanje, in to je vprašanje delavskega soupravljanja v zavarovalništvu. Novi zakon namreč določa, da je za sodelovanje v upravi obveznih 5 let izkušenj na vodstvenih položajih, kar v praksi bistveno otežuje ali skoraj onemogoča sodelovanje delavcev pri upravljanju družbe. Pred seboj imamo oziroma danes bomo obravnavali tudi amandma opozicije, ki poskuša reševati ta problem. Tukaj želimo poudariti tudi to dejstvo, da ima ta amandma tudi podlogo v odločbi Ustavnega sodišča, ki je že obravnavalo to problematiko. Mislim, da je to eno od področij, kjer bomo morali najti ustrezen način, da se zagotovi sodelovanje delavcev pri upravljanju zavarovalnic. Namreč, zagotovo delavci dobro poznajo delovanje zavarovalnic in tudi s svojimi izkušnjami in poznavanjem praktičnega delovanje celotnega procesa lahko zelo veliko pripomorejo k temu, da področja zavarovalništva v Sloveniji deluje še uspešneje. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat! Na področju zavarovalništva sta danes dve bistveni vprašanji; prvo je, ali bodo lahko komercialne zavarovalnice tudi v prihodnje še naprej opravljale socialna zavarovanja – govorim o dopolnilnem zdravstvenem zavarovanju –, drugo pa je, ali bodo zaposleni v zavarovalnicah lahko imeli svoje predstavnike v nadzornih svetih teh družb in upravah. Od odgovora na prvo vprašanje, se pravi od vprašanja o dopolnilnem zdravstvenem zavarovanju, je odvisno, ali bomo imeli državljani enakopravni dostop do zdravstvenih storitev in tudi do storitev dolgotrajne oskrbe. Stališče Združene levice je tukaj jasno: komercialne zavarovalnice nimajo kaj iskati pri obveznih socialnih zavarovanjih! Ta sistem je neučinkovit, saj Ministrstvo za zdravje samo ugotavlja, da 20 odstotkov denarja, ki ga zberemo s premijami iz dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, nikoli niti ne pride v zdravstveni sistem. Teh 20 odstotkov pomeni 92 milijonov evrov letno, ki se izgubi v zavarovalnicah, namesto da bi prišlo v zdravstvo; po drugi strani pa smo včeraj sprejeli proračun, ki sredstva za zdravstvo krči za 30 milijonov. Če bi samo tukaj uspeli povečati učinkovitost za eno polovico, bi dobili 45 milijonov evrov. Ta sistem je dalje nepravičen; nepravičen je, ker je premija dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja enaka, ne glede na to, ali imaš pokojnino 400 evrov ali 10 tisoč evrov plače. V obeh primerih plačaš enako. Ta sistem ni samo nepravičen, ampak je tudi izključevalen. V času krize se je po podatkih Svetovne zdravstvene organizacije moralo kar 28 tisoč Slovenk in Slovencev odpovedati dopolnilnemu zdravstvenemu zavarovanju, ker ga niso bili več zmožni plačevati. Zato se moramo upreti zavarovalniškemu lobiju in odpraviti to neučinkovito, nepravično in izključevalno zavarovanje. V Združeni levici smo na odboru predlagali amandma, in danes ga predlagamo še enkrat, da se v ta zakon vgradi varovalka, da se bo zaveza, ki jo ima koalicija v koalicijski pogodbi, po odpravi dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja do konca mandata tudi uresničila. Po drugi strani pa je problematično, da ta zakon, ki je v bistvu prenos evropske direktive, Vlada izkorišča za to, da bo nedopustno omejila pravice zaposlenih do soodločanja. Zanje, za predstavnike delavcev v upravah in nadzornih svetih, ki kot vemo, imajo po Zakonu o sodelovanju delavcev pri upravljanju to možnost, uvaja tako restriktivne pogoje, da najbrž nobeden od zaposlenih ne bo več mogel opravljati funkcije delavskega direktorja ali pa delavskega predstavnika v nadzornem odboru. Namreč, za kandidaturo za te funkcije je po novem v zakonu, ki je pred nami, predpisan pogoj, da mora oseba prej opravljati pet let neko poslovodno funkcijo v primerljivo veliki zavarovalniški organizaciji, kar pomeni, da človek, ki bo hotel kandidirati za delavskega direktorja ali pa za člana nadzornega odbora, bo moral biti prej pet let praktično direktor neke zavarovalnice. Če bo to hotel postati v Zavarovalnici Triglav, bi skoraj moral biti direktor Zavarovalnice Triglav, ker je to primerljivo velik poslovni sistem. S tem ta zakon pervertira delavsko soupravljanje v menedžersko soupravljanje, ker nobeden od zastopnikov, nobeden od zavarovalniških agentov enostavno ne bo ustrezal tako ostrim pogojem, da bi sploh lahko na to funkcijo nastopil. V Združeni levici obžalujemo, da se na ta način izkorišča evropsko direktivo, ker duh evropske direktive, kot bom kasneje obrazložil pri obrazložitvi amandmajev, še zdaleč ni tak, kot ga bere Vlada. Vlada bere to neverjetno restriktivno in bere v bistvu tudi namerno restriktivno, kar je očitno tudi na tej točki podlegla zavarovalniškemu lobiju, da bi izrinila delavsko soupravljanje iz zavarovalniškega sektorja. V Združeni levici iz obeh razlogov zakona ne moremo podpreti, vlagamo pa še enkrat vse amandmaje. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Področje zavarovalništva je eno izmed področij, na katerega je mogoče vplivati, na katerega močno vplivajo dogajanja na domačih in mednarodnih finančnih trgih. Obdobje nekaj let trajajoče gospodarske in finančne krize je pokazalo, da je področje finančnih trgov treba dobro regulirati, predvsem pa vzpostaviti ustrezne preventivne mehanizme za kapitalske zahteve, ki jih morajo izpolnjevati zavarovalnice, da se zagotavlja solventnost zavarovalnic in preprečujejo motnje na področju enotnega trga Evropske unije. Na nivoju Evropske unije je bilo področje zavarovalništva regulirano z več direktivami, ki se jih s tem predlogom zakona prenaša v naš slovenski pravni red. V primerjavi z dosedanjimi predpisi prinaša novi zakon največ sprememb na področju izboljšanja upravljanja tveganj tudi preko zagotavljanja notranjega nadzora v zavarovalnicah in pozavarovalnicah, izboljšanje nadzora in povečanje preglednosti delovanja zavarovalnic. Kar je bistveno pri predlogu zakona, je višja raven varstva zavarovancev, kar bo, upamo vsaj, povečalo zaupanje zavarovancev v zavarovalnice in njihove produkte tudi preko spodbujanja konkurence med zavarovalnicami, kar bo predvidoma privedlo do znižanja vrednosti zavarovalnih premij. Posebej pomembno je to za delovanje našega zavarovalniškega trga, ki se je z nastopom gospodarske krize soočil s slabšimi poslovnimi rezultati pretežno na račun upada življenjskih zavarovanj pa tudi upada premoženjskih zavarovanj, povezanim s številnimi stečaji podjetij. Na tem mestu pa bi izpostavil problem, ki je za naše zlasti malo gospodarstvo še kako pomemben. Namreč, zavarovalnice ne nudijo gospodarstvu produktov za nekatere rizike, ker so pač ti produkti komercialno nezanimivi. Izpostavil bi najprej zavarovanje odgovornosti delodajalca za poškodbe delavcev. Obrtno-podjetniška zbornica glasno opozarja na problematiko regresnih zahtevkov, ki jih Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije uveljavlja zoper obrtnike in podjetnike iz naslova stroškov zdravljenja delavca za poškodbe pri delu. Regresni zahtevki zahtevajo take višine, ki za manjše delodajalce pomenijo praktično njihov propad. V zvezi s tem poudarjajo, da nobena zavarovalnica ne ponuja možnosti zavarovanja za ta zavarovalni riziko. Ta področja so za naše obrtnike in podjetnike še kako pereča. Zavarovanje odgovornosti bi moralo biti ustrezno urejeno in zagotovljeno, saj v nasprotnem primeru riziko za poškodbe delavcev pomeni preveliko breme za, kot rečeno, zlasti manjše delodajalce. Ti se ne odločajo za nova zaposlovanja, kljub temu da imajo dovolj naročil in dovolj dela. Riziko je preprosto prevelik. Enak problem je z zavarovanjem kmetijskih pridelkov pred točo. Tudi na tem področju zavarovalnice ne nudijo zavarovalnih produktov, ker so zanje komercialno pač nezanimivi. Ta področja bo treba zakonodajno ustrezno urediti po zgledu drugih razvitih držav. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli ob upoštevanju dejstva, da so bile med parlamentarno proceduro korigirane rešitve iz 552. člena, ki zagotavljajo enakopraven položaj zavarovalnih zastopnikov domačih in tujih zavarovalnic na našem trgu na način, kot smo predlagali v našem vloženem amandmaju. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Gre za tematiko, ki je podlaga finančne krize, kateri smo bili priča, in sicer tej finančni krizi so bile izpostavljene banke, predvsem pri nas v Sloveniji, če pa gledamo dokumentacijo širše in analiziramo trende v Evropi pa tudi v Združenih državah Amerike, vidimo, da je dober del finančne krize na račun zavarovalnic in pozavarovalnic. O tem pri nas nismo veliko govorili. Nova zakonodaja, ki je nekako promovirana v Evropski uniji, in direktiva, ki jo moramo implementirati, je prav posledica tega, da so se v Evropi zavedli, da je finančna kriza tudi v veliki meri posledica zavarovalnic in pozavarovalnic. Mi delno implementiramo te rešitve, vendar se o tem problemu nismo dovolj pogovarjali. Vidimo, da te nove finančne rešitve gredo predvsem v to, da zavarovalnice ne opravljajo več klasičnega dela, ampak največje dobičke kujejo iz tako imenovanih novih finančnih produktov; se pravi, ukvarjajo se s financiranjem ne pa z zavarovalništvom. Na nekatere probleme je pred menoj že opozoril kolega Horvat iz Nove Slovenije. Gre za to, da imamo predlagan zakon, ki ima preko 600 členov in pri katerem je bilo skoraj 300 amandmajev in tukaj se pojavi problem zaupanja v pravno varnost pri takšen urejanju. Zakon je bil seveda sprejeman na hitro, zato rešitve niso konsistentne z drugo zakonodajo in so slabe, kar bomo čutili v prihodnosti. Zanima nas, kdo je pri tej zakonodaji svetoval, zanima nas, kako bo ta zakonodaja implementirana, saj bo zelo kratek čas, kdo bo opravljal izobraževanja, kdo bo ta zakon utemeljil, kdo ga bo komentiral in predvsem, kakšne bodo nadaljnje posledice v postopkih in kako bo to delovalo na sodišču. Kdo bo zastopal te stranke? Tisti, ki je zakon pripravljal in ga po eni strani tudi potem izobraževal? Kdo bo na drugi strani? Se pravi, cel kup problemov v prihodnje. Zato nas zanima, kako bomo ta zakon implementirali – zaradi neusklajenosti samega zakona in zato ker je bil zakon hitro pripravljen. Glede na omenjeno ocenjujemo, da je zakon dobra osnova za tako imenovani del sistemske korupcije, ki bo v nadaljnjem času lahko pokazal tisto, na kar nas opozarja OECD, in sicer da taki zakoni, ki imajo preveliko število členov, so nekonsistentni in neusklajeni, pomenijo to, da se ne bodo mogli izvajati, bodo pa nekateri dobro zaslužili pri iskanju pravnih lukenj. Zaradi navedenega zakon ne moremo podpreti, kot smo omenili že na odboru. Predlagamo, da se čim prej pripravi boljša, novejša rešitev. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Maruša Škopac.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegi in kolegice! Cilj predloga zakona je v slovenski pravni red prenesti Direktivo 2009/138 ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja – Solventnost II, spremenjeno z Direktivo 2011/89/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. november, katere poglavitna cilja sta povečanje zaščite zavarovalcev in upravičencev in izboljšanje mednarodne konkurenčnosti zavarovateljev in pozavarovateljev v Evropski uniji. Predlog zakona bo nadomestil sedaj veljavni Zakon o zavarovalništvu, saj zaradi prenosa obsežne evropske direktive ni smiselno in mogoče pripraviti novele sedanje ureditve. Zakon bo pripomogel k izboljšanju upravljanja tveganja zavarovalnic in pozavarovalnic, saj se sedanja ureditev ne osredotoča ustrezno na upravljanje s tveganji in ne spodbuja zavarovalnic k merjenju in ustreznemu obvladovanju tveganj. V trenutno veljavni zakonodaji ni spodbud za zavarovalnice, da bi povečale večjo pozornost kvalitativnim vidikom, kot so na primer vodstvene sposobnosti, postopki notranjega nadzora tveganj in spremljanja tveganj. Nova zakonska ureditev bo zagotovila zadostne spodbude zavarovalnicam, da temu posvetijo dodatno pozornost in še izboljšajo svojo obvladovanje tveganj. Zakon je sistemski zakon o področju zavarovalništva in prinaša rešitve na področju glede pogojev za vzpostavitev, poslovanje in nadzor zavarovalnic in pozavarovalnic s sedežem v Republiki Sloveniji. V zakonu so določeni pogoji za nadzor zavarovalniških in pozavarovalniških skupin in tudi pogoji za reorganizacijo in prenehanje zavarovalnic in pozavarovalnic ter pogoji, pod katerimi lahko osebe s sedežem zunaj Republike Slovenije opravljajo storitve zavarovanja in pozavarovanje na območju Republike Slovenije. Zakon tudi določa pravila delovanja Agencije za zavarovalni nadzor pri upravljanju pristojnosti in odgovornosti o tem in drugih zakonih ter pogoje za zavarovalno zastopanje in posredovanje. Glavne rešitve zakona se navezujejo na rešitve v direktivi Solventnost II, v katero je vključenih 14 že obstoječih zavarovalnih direktiv, dodana pa so nova pravila glede solventnosti. Obstoječe direktive so bile deloma revidirane, vendar niso bile podvržene spremembam, ki bi spreminjale vsebino. Glavne vsebinske spremembe glede na sedaj veljavno ureditev so na področju kvantitativnih zahtev – steber 1, kakovostnih zahtev in pravil za nadzor – steber 2, nadzora poročanja in javnega razkritja informacij – steber 3 ter na področju nadzora skupine. Novi zakon o zavarovalništvu bo omogočal veliko večji poudarek na dobrem obvladovanju tveganj in močnem notranjem nadzoru. Odgovornost za zavarovateljevo finančno trdnost se bo prenesla na njegovo upravo, kamor tudi sodi. Zakonske zahteve in praksa panoge bodo usklajene, zavarovatelji pa bodo nagrajeni z uvedbo sistema obvladovanja tveganj in upravljanja kapitala, ki najbolj ustreza njihovim potrebam in splošnemu profilu tveganj. Sprejetje nove zakonodaje pomeni, da bodo kapitalske zahteve po novem odražale zlasti specifičen profil tveganj vsake zavarovalnice. Zavarovalnice, ki dobro obvladajo svoja tveganja, bodo tako nagrajene z nižjo zahtevo po kapitalu. Na drugi strani pa bodo morale zavarovalnice, ki so bolj dovzetne za tveganja, zagotoviti več kapitala in na ta način poskrbeti za ustrezno varnost svojih zavarovancev. Zaradi vsega navedenega bo Poslanska skupina Stranke modernega centra podprla Predlog zakona o zavarovalništvu. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zavarovalništvu ima predvsem glavni pomen v prenosu evropske direktive, tako imenovane Solventnost II. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da Solventnost II pomeni pozitiven trend na področju zavarovalništva. Prepričani smo, da bo Solventnost II prinesla predvsem zmanjševanje tveganj, večjo konkurenčnost za dobro stoječe zavarovalnice in večjo varnost za vse deležnike na trgu, predvsem za zavarovance in vlagatelje. Glede zakona bi apelirali na vlado Mira Cerarja, Ministrstvo za finance, da v bodoče zakonodajo, ki jo pošiljajo v Državni zbor, pripravijo bistveno bolje. Dejstvo je, da smo na Odboru za finance in monetarno politiko obravnavali več kot 250 amandmajev, ki so bili predvsem nomotehnične narave, in v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je takšen zakon, ki ima več kot eno tretjino amandmajev, težko skrbno pregledati in učinkovito oceniti, ali je ustrezen ali ne. Predvsem je pa treba poudariti še eno zadevo, in sicer Agencija za zavarovalni nadzor je opozorila, kaj v Sloveniji predstavlja največje tveganje za zavarovalniški trg – to je delež države v zavarovalnicah in delež obveznic Republike Slovenije, ki jih imajo v svojem portfelju zavarovalnice. Pomemben se nam zdi predvsem delež države in apeliramo na vlado Mira Cerarja in koalicijo, da razmislijo o spremembi strategije o upravljanju državnega premoženja, kajti v tej strategiji je jasno razvidno, da naj bi zavarovalnice, ki so v državni lasti, še naprej ostale tako. Po eni strani v Slovenski demokratski stranki vidimo, zaradi česa se je vlada Mira Cerarja odločila za takšno strategijo. Ne nazadnje smo lahko pred časom v medijih prebrali, da dejansko Zavarovalnica Triglav služi za odslužene kadre enih in drugih koalicijskih partnerjev. V zadnjem obdobju smo lahko zabeležili vsaj sedem imen, ki jih je Zavarovalnica Triglav zaposlila. V Slovenski demokratski stranki smo vložili kar nekaj amandmajev k temu zakonu. Po eni strani smo zadovoljni, da je koalicija vsaj pri treh za nas zelo pomembnih amandmajih sledila, in sicer da z direktorjem Agencije za zavarovalni nadzor pogodbo o zaposlitvi podpisuje strokovni svet in ne Vlada Republike Slovenije, kajti prepričani smo, glede na vse prej povedano, da država obvladuje več kot 60 odstotkov zavarovalnega trga in bi tu lahko prihajalo do konflikta interesov. V Slovenski demokratski stranki smo se odločili, da vložimo še en amandma danes na plenarni seji, in sicer da člani strokovnega sveta ne morejo biti zaposleni na Agenciji za zavarovalni nadzor. Prepričani smo, da bo takšen amandma koristil za kvalitetnejše delo agencije in tudi v izogib konfliktu interesov. Še enkrat bi apeliral na vlado Mira Cerarja in na koalicijo, da razmislite o spremembi strategije upravljanja državnega premoženja, kajti da imamo v Sloveniji 60-odstotni delež zavarovalniškega trga, ki ga obvladuje država, mislimo, da ni najboljše. Ne nazadnje dovolj trden argument, zakaj to je: zavarovalništvo je poslovna disciplina, kjer mora biti neko zaupanje, in ne nazadnje, v zadnjih 15 letih predsedniki uprave naše največje zavarovalnice Triglav niti enkrat niso končali svojega mandata. Apeliramo na čim manjši vpliv politike v zavarovalniško dejavnost. Edini recept za to pa je seveda umik države iz zavarovalnice. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 11. 2015. V razpravo dajem 57. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Luka Mesec, pripravi naj se, gospa Maruša Škopac.
Hvala za besedo. K 57. členu dodajamo amandma Združene levice, ki se, kot sem že v stališču povedal, nanaša na soodločanje delavcev pri upravljanju v zavarovalnicah. Namreč, v tej noveli, ki jo imamo pred sabo, s prenosom direktive dobivamo zakonodajno ureditev, ki bo določila, da morajo predstavniki delavcev v upravah in nadzornih odborih zavarovalnici prej opraviti 5 let delo na primerljivi funkciji. Se pravi, delavski predstavnik v nadzornem svetu bo prej očitno moral opravljati 5 let to funkcijo na strani kapitalskih predstavnikov v nadzornem svetu. Delavski direktor v zavarovalnici bo očitno moral biti prej 5 let poslovodja zavarovalnice, ker so pravila, ki so zapisana v tej zakonodaji, tako strogo in visoko postavljena. To je v temeljnem nasprotju s krovnim zakonom o delavskem soodločanju pri nas, Zakonu o sodelovanju delavcev pri upravljanju, kjer jasno daje delavcem možnost, da soupravljajo podjetja, da sodelujejo pri nadzoru, da sodelujejo pri notranjem nadzoru in da so obveščeni, medtem ko zdaj v bistvu s to novelo, ki jo imamo pred sabo, o zavarovalnicah prihaja do stanja, ko se delavsko soupravljanje sprevrže v menedžersko soupravljanje. Namreč, delavci, zavarovalniški agenti in tako naprej enostavno ne bodo mogli doseči kriterijev, kar bo pomenilo, da bodo lahko funkcije predstavnikov delavcev v nadzornih odborih in upravah zavarovalnic upravljali samo ali bivši nadzorniki ali pa bivše poslovodne osebe – noben od zaposlenih, nobenega delavskega soupravljanja. To je, to sledi neposredno iz tega zakona. Ob tem je treba povedati, da direktiva, na katero se Vlada pri tem sklicuje, Solventnost II ni tako restriktivna, kot je restriktiven naš zakon. Recimo, direktiva enostavno zahteva, da imajo člani nadzornih in upravnih odborov znanja s področja zavarovalniške dejavnosti, kar je razumljivo. V 42. členu pa piše, da zavarovalnica ali pozavarovalnica poskrbi, da imajo člani upravnega, upravljalnega ali nadzornega odbora skupno ustrezno usposobljenost, izkušnje in znanje, in v smernicah v 11. točki piše, da imajo člani upravnega, upravljalnega ali nadzornega odbora skupno ustrezno usposobljenost, izkušnje in znanje. To pomeni, da morajo imeti v nadzornem odboru ali v upravi kot kolektiv skupaj te kompetence, ki jih vi predpisujete zdaj vsakemu posameznemu, ker v Evropi soupravljanje razumejo in ga tudi jemljejo malo bolj resno kot pri nas. In absolutno direktiva ni pisana v duhu, da bi moral delavski predstavnik prej opravljati 5 let poslovodno funkcijo v primerljivo veliki zavarovalnici. Tu enostavno predpisuje, da morajo imeti neka znanja in usposobljenosti, ki so potem naprej tudi definirane, kakšne so, tega pogoja o 5 letih tudi med njimi ni navedenega. Kar se tiče kompetenc, pa predpisuje, da jih morajo imeti ti organi skupno. Poleg tega, kot sem že na odboru večkrat povedal, je taka uredba, kot jo Vlada zdaj vriva v ta zakon, neustavna. Namreč, Ustavno sodišče je že leta 2003 razsodilo, da četudi gre, citiram, "v zavarovalnicah dejansko za posebne naloge omenjenih organov", pa po mnenju Ustavnega sodišča "ni mogoče trditi, da bi navedeno lahko predstavljalo razumen in stvaren razlog za sporno razlikovanje, to pa se nanaša na sporno razlikovanje od sistemske ureditve", v tem primeru od Zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Se pravi, Ustavno sodišče priznava, da gre v zavarovalnicah za posebne naloge omenjenih organov, ampak to ne sme biti razlog za izrivanje delavskega soupravljanja iz teh organov. To bi verjetno lahko rekli za katerokoli panogo, za elektrotehniko, za energetiko, za transport, za bančništvo. Seveda, vsaka panoga in vsak vodstveni organ v panogi ima neke posebne pristojnosti, funkcije, ampak sistemski zakoni so ravno zato sistemski, ker morajo veljati za vse enako, in tako jasna je tudi razsodba Ustavnega sodišča. Če kaj pogrešamo v finančnih organizacijah, pogrešamo nadzor. Delavski nadzor je tu lahko samo dobrodošla novica, delavski nadzor bo kvečjemu povečal transparentnost poslovanja teh družb in mogoče zmanjšal možnosti za raznorazne malverzacije, ki so se v našem finančnem sektorju pogosto dogajale, morda ne v zavarovalnicah, v pozavarovalnicah pa zagotovo. Tako v tem duhu v Združeni levici predlagamo, da se naša amandmaja k 57. in 67. členu, ki govorita praktično o isti stvari, upoštevata, da se omilijo vstopni pogoji za delavske zastopnike v teh organih zavarovalnice, ker bomo s tem: prvič, omogočili delavsko soupravljanje – naj spomnim, da je ekonomska demokracija vsaj na papirju tudi ena izmed zavez te vlade, imate celo sekretarja za ekonomsko demokracijo v Kabinetu predsednika Vlade. S tem, ko sprejmemo naše amandmaje, bomo omogočili večjo transparentnost in nadzor v zavarovalnicah in pozavarovalnicah, s tem, ko sprejmemo naše amandmaje, se izognemo potencialno neustavnemu stanju, ker je Ustavno sodišče sodno prakso vzpostavilo že leta 2003 in je jasno zapisalo, da v zavarovalniškem sektorju ni nobenih razumnih razlogov za odstopanje od sistemskih ureditev, kar se tiče delavskega soupravljanja. Konec koncev, z našimi amandmaji bomo tudi bistveno bolj udejanjili duh te direktive, kajti duh te direktive ni v nobenem primeru in v nobeni točki to, da bi moral delavski predstavnik prej opravljati 5 let neko poslovodno funkcijo ali pa biti nadzornik na kapitalski strani v zavarovalnici, kar Vlada s svojo ureditvijo neposredno implicira. Računam na podporo in se, če so kakšne nejasnosti, lahko še pogovorimo.
Besedo ima gospa Maruša Škopac.
Naj povem, da 75. člen Ustave ne preprečuje, da način in pogoje uresničevanja pravice do soupravljanja ureja več zakonov. Zgolj to, da je soupravljanje delavcev v zavarovalnicah z določbami zakona o zavarovalništvu urejeno drugače, kot je to opredeljeno v Zakonu o sodelovanju delavcev pri upravljanju, ni v neskladju s 75. členom Ustave. Kot je Ustavno sodišče že ugotovilo, je sodelovanje pri upravljanju preko predstavnikov v organih družbe sicer eden od primernih in dopustnih načinov uresničevanja pravice do soodločanja, vendar pa zakonska ureditev ne bi bila v neskladju s 75. členom Ustave, tudi če sodelovanja delavcev v nadzornem svetu ne bi predvidela kot poseben način sodelovanja delavcev pri upravljanju. Po ustavljeni ustavnosodni presoji namreč načelo iz drugega odstavka 14. člena Ustave ne pomeni, da predpis ne bi smel različno urejati enakih položajev pravnih subjektov, pomeni pa, da tega ne sme početi samovoljno, brez razumnega in stvarnega razloga. Mi menimo, da so razlogi, navedeni v zakonu o zavarovalništvu, razumni in stvarni in iz tega razloga seveda amandmaja k temu členu in tudi k 67. členu, ki se nanaša na enako zadevo, ne bomo podprli. Naj še navedem tudi to, da zaradi specifičnosti zavarovalnic, ki upravljajo s sredstvi zavarovancev, se pravi, s tujimi sredstvi, gre v zavarovalnicah dejansko za posebne naloge članov uprave in nadzornega sveta in te so take, da jih predstavniki delavcev morajo znati upravljati enakovredno drugim članom uprave in nadzornega sveta. Se pravi, imeti morajo enaka strokovna znanja in enaki kriteriji veljati za vse člane uprave. Hvala.
Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Prosim, za prijavo. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Tako kot sem že v predstavitvi stališča poslanske skupine opozoril na amandma Združene levice, želim tudi v tej razpravi še enkrat poudariti, da gre za rešitev, ki lahko reši problem izključitve delavcev pri upravljanju družb, ki se ukvarjajo z zavarovalništvom. Ustavo sodišče je to vprašanje že reševalo in je tudi ugotovilo, da je rešitev, ki ne omogoča sodelovanja delavcev pri upravljanju zavarovalnic, v nasprotju s 14. členom Ustave in ko je razveljavijo rešitve v prejšnjem zakonu, je tudi zapisalo, da razveljavitev pomeni, da bo tudi za delavce zavarovalnic veljala splošna ureditev pravice do sodelovanje v organih družb do morebitne drugačne zakonske ureditve, pri kateri bo razlikovanje temeljilo na razumnih in stvarnih razlogih, kot to izhaja iz prejšnjih točk obrazložitve odločbe Ustavnega sodišča. Če pogledamo, kakšni razlogi so navedeni, zakaj ne bi smeli biti delavci v upravi zavarovalnic, ugotovimo pravzaprav, da se vse skupaj nanaša predvsem na to, da naj bi zavarovalnice imele poseben pomen kot finančne institucije. Torej, gre zoper za okvir finančnih institucij, torej nekaj podobnega, kot imamo pri bančnem sistemu – Banka Slovenije, poslovna tajnost –, skratka, neka odmaknjenost od realnega sveta in to zagotovo ni argument, ki bi vzdržal presoje, da se delavcem ne omogoči sodelovanja pri upravljanju zavarovalnic. Drugi argument, ki ga zasledimo, je pravzaprav direktiva Evropske unije za področje zavarovalništva, ampak ta direktiva ne govori o soupravljanju delavcev, ampak govori o upravljanju zavarovalnic in kakšni kadri v teh zavarovalnicah morajo biti. Soupravljanje delavcev je posebna določba, ki jo je seveda treba tudi v zakonu natančno opredeliti. Te opredelitve v zakonu ni oziroma je opredeljena tako, da se delavce izključi iz soupravljanja. Če pogledamo tudi pogoje, ki so navedeni za sodelovanje v upravi, potem bi lahko ugotovili, da bi lahko zastopal delavce pod temi pogoji samo nekdo, ki je, recimo, že bil ali direktor zavarovalnic ali je sodeloval pri upravljanju. Temu pa tudi Zakon o soupravljanju delavcev pri upravljanju podjetij nasprotuje oziroma prepoveduje, da bi bivši direktorji zastopali delavce v takšnih podjetjih. V izogib temu, da bi se v prihodnosti srečevali pri ustavni presoji te določbe, bi bilo bistveno smiselneje sprejeti ta amandma, omogočiti delavcem, da so vključeni v soupravljanje zavarovalnic, in s tem zagotovo tudi lahko veliko pripomorejo k temu, da bo delo zavarovalnic še operativnejše, predvsem pa tudi, si upam reči, odgovornejše tako do zaposlenih kot tudi sicer do državljank in državljanov Republike Slovenije. Ne nazadnje se bojim, da je morebiti eden od razlogov, zakaj ne bi smeli sodelovati pri soupravljanju zaposleni, tudi v tem, kar je Agencija za zavarovalni nadzor zapisala v svojem stališču, ki ga je posredovala tudi v okviru obravnave tega zakona o zavarovalništvu. V tem dopisu je Agencije za zavarovalni nadzor dobesedno raztrgala Odlok o strategiji upravljanja kapitalskih naložb, ki je bil sprejet v Državnem zboru, in zelo jasno navaja, da ta strategija za področje zavarovalnic pač enostavno ne velja in je ne smejo upoštevati, ker je v nasprotju z zakonom o zavarovalništvu, ki ga danes sprejemamo, in še z nekaterimi drugimi zakoni. Pravzaprav poziva Slovenski državni holding, da se odzove na njihov dopis, kako bodo upoštevali izvajanje strategije upravljanja kapitalskih naložb. V Odloku o strategiji upravljanja kapitalskih naložb pa je predvideno, da morajo zavarovalnice minimalno 30 odstotkov vseh naložb kritnih skladov vlagati v domače instrumente, in Agencija za zavarovalni nadzor v tem dopisu jasno zanika to usmeritev delovanja naših zavarovalnic. In samo ugibam, špekuliram, da je mogoče to eden dodatnih razlogov, ker je tudi Agencija za zavarovalni nadzor sodelovala v razpravi na Odboru za finance in eksplicitno nasprotovala temu, da bi delavci sodelovali pri upravljanju podjetij. To je dodaten razlog, kjer menim, da moramo biti izjemno pozorni, hkrati pa se seveda potrjuje tudi to dejstvo, da smo oziroma ste – ker sem nasprotoval temu Odloku o strategiji upravljanja kapitalskih naložb – sprejeli dokument, ki pravzaprav nima nobene pravne veljave in bo postal nezavezujoč dokument, kot vse kaže za področje zavarovalništva. To pa je v tem primeru, ko se pogovarjamo o tem zakonu, ki dejansko tudi omogoča odprti trg, če lahko tako rečem, znotraj vseh 27 članic Evropske unije in še treh dodatnih, ki so vključene v gospodarsko združenje, možnost, da seveda vstopajo ne samo na naš trg, ampak da si dejansko tudi poskušajo podrediti to področje, ki ga ta hip zavarovalništvo Slovenije zelo dobro pokriva in je ena od uspešnejših dejavnosti, ki jih imamo v Sloveniji. Torej zelo zahtevna situacija, katere se moramo zavedati, in velikokrat se ravno s pomočjo zaposlenih in z enostavnim razmislekom da preprečiti neke špekulativne poskuse, ali prevzemanja zavarovalnic, ali odliva kapitala v druge trge in potem seveda izguba nadzora nad tem kapitalom. To je nekaj, kar smo doživeli pri bankah, pri zavarovalnicah očitno v bistveno manjšem obsegu, ker so bile vedno nekako tudi pod nadzorom, če lahko temu rečem, pokojninskega sklada in ta odgovornost za pokojnine je vedno tudi botrovala temu, da smo bili bistveno bolj pozorni na to, kako se oblikujejo rešitve pri upravljanju zavarovalnic. S tem zakonom in z implementacijo direktive se te zgodbe lahko zelo hitro bistveno spremenijo in bolj kot bo delovanje zavarovalnic odtujeno od zaposlenih in bolj kot se bo zavarovalnice omejevalo, tako kot pravi Agencija za zavarovalni nadzor, da vlagajo svoje vložke tudi v določenem odstotku v Sloveniji, večja verjetnost je, da bomo v prihodnosti imeli dejansko na področju zavarovalništva – upam, da ne preveliko luknjo, ampak predvsem odliv kapitala v druge države, pa se zagotovo lahko zgodi. S tem se zmanjša varnost ljudi, tudi varnost, če hočete, tistih, ki so zavarovanci, kar pa ni namen tega zakona. Predlagam, da dejansko z vso resnostjo poskušamo razumeti, da delavci nikakor ne bodo škodovali pri soupravljanju, prej pomagali in zato je bolje, da se ta amandma sprejme, kot pa da ponovno čakamo zahtevo za presojo ustavnosti 57. člena. Zelo velika verjetnost, ker je Ustavno sodišče enkrat že o tem odločilo, ponovno obstaja, da bomo morali ta zakon v tej točki [[nerazumljivo]]. Hvala.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance gospa Irena Sodin.
Hvala lepa. Novi standardi in nov zakon uvajajo mnogo strožje standarde zaradi varnega in skrbnega poslovanja zavarovalnic; to, kar smo že na začetku izpostavili. Zahteve, ki jih postavljata evropska ureditev in direktiva v svojem 42. členu, posebej določajo, da veljajo standardi enako za vse člane organov vodenja in nadzora, in ne dopuščajo drugačne obravnave morebitnih članov, ki bi jih postavljala delavska predstavništva. Zakon sam torej ne preprečuje oziroma ne omogoča predstavnikom delavcev, da zastopajo delavce v organih vodenja in nadzora pod pogoji, da izpolnjujejo enake pogoje, tako imenovane "fit and proper", kot ostali člani organov vodenja in nadzora. V skladu z recitalom 35 se zahteva presoja profesionalnosti kvalifikacij vsakega člana teh organov posebej, tako kot za bančništvo velja tudi za področje zavarovalništva, da vsak član upravnega oziroma nadzornega odbora skupaj in posamično izpolnjujejo vse zahteve, ki pač izhajajo iz direktive. V zavarovalnicah gre za posebne naloge članov uprave in nadzornega sveta, ki so pač takšne, da jih morajo znati upravljati tudi predstavniki delavcev enakovredno drugim članom uprave in nadzornega sveta. S tem so pogoji zakona, ki veljajo za člane teh svetov, objektivno utemeljeni in izkazani. Hvala.
Sprašujem, če želi še kdo razpravljati o tem členu? Prosim za prijavo. Besedo ima Luka Mesec.
Hvala za besedo. Gospa državna sekretarka pravi, da zakon sam ne onemogoča delavcem, da bi soupravljali. Mogoče, če beremo pač čisto po črki zakona ne, nikjer ne piše, da je prepovedano delavsko soupravljanje. Ampak, če pa pomislimo, kakšne bodo implikacije teh ostrih standardov, ki ste jih postavili – in morate pač priznati, da so bistveno ostrejši kot zapisani v evropski direktivi –, je pa takoj jasno, da noben zaposlen ne bo dosegel teh kriterijev, razen če ne bo prej direktor zavarovalnice ali pa član nadzornega odbora na kapitalski strani, to pa neposredno na glavo postavlja smisel Zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Še enkrat; Zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju je tukaj zato in 75. člen Ustave, ki zaposlenim omogoča oziroma zaposlenim daje pravico do soupravljanja podjetij, je tukaj ravno zato, da so delavci lahko udeleženi pri odločevalskih procesih v podjetju, da lahko sodelujejo pri nadzoru v podjetju in da lahko skozi to uveljavljajo svoj interes kot zaposleni. Če na ta mesta, ki naj bi pripadala delavskim nadzornikom, pač postavimo neke bivše menedžerje, pač vemo, da se s tem interesno stvari zlijejo povsem drugače. Dejansko s tem odpade kakršnakoli beseda o delavskem upravljanju, ker izgubi ves smisel. Bivši menedžer razmišlja po logiki bivšega menedžerja, bivši nadzornik, ki je prej zastopal kapitalsko stran, ima logiko te kapitalske strani in ni angažiran v interesu zaposlenih, zato lahko to vršijo samo tisti, ki delajo v tej podjetjih, ne pa njihovi bivši šefi. V tem smislu je zakon enako protiustaven, kot je leta 2003 odločilo Ustavno sodišče, in tukaj opozarjam, da je reprezentativni sindikat v zavarovalništvu in Združenje svetov delavcev Slovenije – oboji so napisali enako oceno tega zakona, da gre za neustavno stanje, da gre za stanje, ko se delavsko soupravljanje sprevrže v menedžersko soupravljanje, da je neposredno v nasprotju s SDU in s 75. členom Ustave. Na to opozarjam tukaj koalicijo, ker se lahko kaj hitro zgodi, da se bo kdo tudi ustavno pritožil na to evidentno neustavno ureditev. Če pa lahko še kolegici odgovorim, bi pa to rekel. Mislim, to je pravno vprašanje do te točke, ko se sprašujemo, ali gre za dopusten odstop od sistemske ureditve, se pravi, Zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju, in ali gre za kršenje 75. člena Ustave. Po moji oceni je odgovor na oboje: da. Ampak za vas kot koalicijo pa ne gre samo za pravno vprašanje, ampak predvsem za politično vprašanje. Za vas je to vprašanje, v katero smer želite peljati to državo: ali želite peljati v smer ekonomske demokracije – kar je konec koncev tudi ena izmed vaših nominalnih, recimo, usmeritev tako v koalicijski pogodbi kot tudi to, da v Kabinetu predsednika Vlade sedi sekretar za ekonomsko demokracijo, mislim, da nekaj pomeni in da bi moralo nekaj pomeniti tudi takrat, ko sprejemamo take zakone – ali pa želite nadaljevati, recimo temu, menedžersko upravljanje zlasti bank in zavarovalnic, kar smo pa videli v zadnjih desetih letih, kako se je končalo. Če vam povem samo en primer o bančništvu, kjer je zelo podobna zgodba kot zavarovalništvo, tudi tam se skrivajo za tem, da banke razpolagajo z depoziti, se pravi s tujimi sredstvi in da zato gre za neke posebno odgovorne naloge, kjer naj se delavci čim manj vtikajo v upravljanje. Ampak poglejte, bolj ko izrivamo delavce iz upravljanja, manjši je nadzor in manjši kot je nadzor, večja je avtonomija menedžerjev, in večja kot je avtonomija menedžerjev, večje so možnosti za slabe poslovne odločitve. Če pogledamo na makro ravni, vam bom dal primer kumulativno slabih poslovnih odločitev. Leta 2004 je bil zunanji dolg Slovenije – se pravi, skupen dolg bank, podjetij, države in gospodinjstev – 12 milijard evrov. Štiri leta kasneje je zrastel na 40 milijard evrov. Se pravi, za 28 milijard evrov se je povečal samo v štirih letih. In kdo je najbolj odgovoren za to? Najbolj je odgovoren za to ravno ta menedžerski razred, ki je očitno v podjetjih investiral v neskladju s sposobnostmi teh podjetij, je sprejemal neracionalne poslovne odločitve v bankah, v bankah pa so odgovorni za to tisti menedžerji, ki so te slabe kredite odobravali. Vi jih zdaj ravno s takimi uredbami še naprej puščate brez nadzora. Še naprej bomo imeli neko menedžersko kasto, ki bo delala po inerciji lastnega razreda, ki ima lastne interese, in namesto da bi se na tej točki vprašali, ali bi bilo mogoče smiselno tu zaostriti notranji nadzor tudi v finančnih institucijah, v zavarovalnicah in bankah, je vaš odgovor: ne. Dajmo bivšim menedžerjem – se pravi tistim, ki so se že izkazali, da slabo poslujejo – sedaj možnost še, da zasedejo tiste pozicije v teh firmah, ki pripadajo delavcem; se pravi, mesta delavskih zastopnikov v nadzornih svetih, mesto delavskega direktorja. To bo sedaj pripadalo bivšim nadzornikom in bivšim poslovodnim osebam. Ne vem, če je to res nova politika, ki ste jo obljubljali oziroma zamislite si, kakšna bo dediščina take politike čez 10 let. Ta formula, ki jo sedaj uvajate s temi zakoni, se je že izkazala za neučinkovito in ceno za to že plačujemo. Tistih 40 milijard zunanjega dolga, ki se ga je nabralo leta 2008, se je v zadnjih sedmih letih več ali manj pretvorilo v javni dolg. Zaradi javnega dolga imamo vsako leto preko milijarde evrov obresti, zaradi milijarde evrov obresti nam trpijo vsi podsistemi te družbe, vse socialne, zdravstvene in pokojninske blagajne. Moj poziv tukaj ni samo, da spoštujmo ustavo in da spoštujemo sistemsko ureditev, da upoštevajmo reprezentativni sindikat in Združenje svetov delavcev, moj poziv tukaj je, da razmislite o modelu upravljanja v tej državi, ki ga s takimi zakoni uvajate. Poudarjam; to, kar sedaj uvajate, se je izkazalo kot falirano in skrajni čas bi bil, da gremo v drugo smer.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Matjaž Han, izvolite.
Hvala lepa. Gre za zahteven zakon, gospe in gospodje, strokoven zakon, ki pa je v osnovi dober. Sedaj smo se vsi skupaj ustavili na tem 57. členu in po navadi je tako, kadar se pogovarjamo v Državnem zboru, se fokusiramo na en člen in potem na tem členu se na nek način lomijo kopja. Poslušal sem Luka in tudi Janka in moram reči, da mi je razmišljanje absolutno blizu. Če pogledamo zgodbe za nazaj in če pogledamo definicijo, kaj pomeni delavski direktor, potem vemo, kaj je delavski direktor in kakšen namen ima delavski direktor, da je prisoten v upravi. Najslabše je, če se delavski direktor, sedaj bom rekel neko grdo besedo, zliže z upravo in ni na nek način v funkciji delavskega direktorja. Seveda primarna naloga člana uprave, v tem primeru delavskega direktorja, je, da skrbi za firmo, tako na ekonomskem in tudi drugem delu. Da mi v zakon zapišemo, da je lahko delavski direktor – in tukaj jasno piše – samo človek, ki je bil že prej ali predsednik uprave ali član uprave in tako naprej, in verjemite mi, da ima tak človek bistveno manj pogleda, kaj se dela na prvi stopnici kot na zadnji stopnici, se mi zdi skrajno neresno. Delavci v pomembnih družbah, verjemite mi, da znajo izbrati delavskega direktorja. Tak človek vendar gre skozi neko sito in mu ljudje in v tovarni ali v podjetju zaupajo. In to se mi zdi ključno. Mi imamo nekaj dobrih praks v Sloveniji, kjer imamo delavske direktorje, ki zastopajo v prvi vrsti seveda vrednote delavstva, po drugi strani istočasno pa to, da podjetje dobro posluje. Zato moram reči, da bom ta amandma v vsakem primeru podprl, ker s tem, gospe in gospodje, ta zakon ne bo nič slabši, kvečjemu dali bomo signal, da ja nam predvsem važno, da delajo firme dobro. Veste, če bi bilo vse tako idealno, kar piše v tem osnovnem členu, potem ne bi mi danes plačevali milijarde evrov obresti za kredite. Kdo v Sloveniji so te kredite naredili? Nekaj politika, mi, ki smo na nek način se zadolževali, ampak gro tega je pa prišlo iz slabega upravljanja. Mi smo v nekaj letih morali zaradi gospodarskih odločitev teh menedžerjev, ki bi jih sedaj dali v vse te pore, morali pokriti 5-milijardno luknjo v bankah. Tudi v zavarovalnici, nekateri poznajo zelo dobro, tudi v zavarovalnici se je v preteklosti naredilo kar nekaj naložb in nekaj zadev, ki so naredile velike minuse naši zavarovalnici, govorim o Triglavu. Ampak glede na to, da je to tako dobra firma, je to zadevo pokrila, ampak naredilo se je nekaj 10, da ne govorim o stotih milijonih slabih naložb. Dobro je, gospe in gospodje, da pride za člana uprave delavski direktor, ki je šel skozi vso proceduro. Verjemite mi, ti ljudje bodo znali sodelovati v upravi v prid podjetja in v prid ljudi, zato bom jaz ta amandma podprl. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 57. členu in amandmaju Poslanske skupine Združena levica? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 67. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Gospod Luka Mesec, izvolite.
Hvala. Tukaj samo kratka obrazložitev. V 67. členu gre praktično za isti problem kot v 57. Členu, se pravi za vprašanje delavskega soupravljanja in za vprašanje kriterijev za delavske predstavnike v upravah in nadzornih odborih družb. Kot sem že prej rekel, v Združeni levici se zavzemamo za to, da se te kriterije omili, da se s tem omogoči delavcem dejansko soupravljanje v zavarovalnicah. S tem pa na nobeni ravni ne kršimo direktive Evropske unije, ker smo jo natančno brali in smo naše amandmaje spisali na način, da sledijo duhu in črki te direktive, hkrati pa po drugi strani zagotavljajo delavcem, da lahko soupravljajo v zavarovalnicah. S tem ta zakon, kot je povedal Matjaž Han, ne bo nič slabši, bomo pa bistveno pripomogli k razvoju ekonomske demokracije v Sloveniji. Bomo sledili duhu 75. člena Ustave. Udejanjili bomo sistemski zakon ZSDU in mogoče bomo naredili mali korak proč od tiste paradigme, ki sem jo prej opisoval; se pravi, od paradigme, kjer imajo menedžerji popolno avtonomijo, kjer menedžerji kot novi bogovi odločajo o vsem, nadzorovati pa jih ne sme nihče, ker od znotraj to zaposlenim onemogočimo, od zunaj se pa skrivajo za takimi in drugačnimi bančnimi tajnostmi. Mislim, da je to točka, ki jo moramo presekati, če želimo tej državi, predvsem pa državljanom dobro.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 92. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Želi kdo razpravljati? Gospa Iva Dimic, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Spoštovani kolegice in kolegi! Poslanska skupina Nova Slovenija je vložila amandma k 92. členu, ki gre v bistvu v smer, kako je organiziran volilni sistem družbe za vzajemno zavarovanje, kjer se v našo ureditev, ki ne odraža volje volivcev glede pravice posameznega nadomestnega zastopnika za vstop v mandat zastopnika, ko le-temu predčasno ta mandat preneha. Mogoče bi za kratko obrazložitev prebrala oziroma razjasnila, ker so zadeve zelo na nek način zahtevne za razumeti, bi povedala, kako je to navedeno v primeru. Velja ponazoriti s primerom: zastopnik Matej, ki bi mu kot prvemu v nekem starostnem razredu predčasno prenehal mandat, bi imel za prvega nadomestnega zastopnika določenega, za primer smo navedli Tomaža, ki je po številu prejetih glasov med 18 nadomestnimi zastopniki uvrščen na 5. mesto, za drugega nadomestnega zastopnika pa Mihaelo, ki je uvrščena na 14. mesto. S tem, ko bi v mandat zastopnika Mateja vstopil nadomestni zastopnik Tomaž, se pravi, ko bi prišel nekdo, ki je za njim bil izvoljen ali pa prejel kot drugi največ glasov, bi le-ta imel neutemeljeno prednost pred ostalimi štirimi nadomestnimi zastopniki, ki so na splošnih volitvah s strani volivcev prejeli večje število glasov od Tomaža. Poudariti velja, da kandidati pri splošnih volitvah nastopajo izključno kot fizične osebe, kot člani Družbe za vzajemno zavarovanje, zato je kakršnakoli analogija s političnimi strankami, pri katerih v primeru prenehanja mandata poslanca Državnega zbora le-tega nadomesti oseba iz iste politične stranke, in sicer glede na število prejetih glasov, v celoti neutemeljena in zato za opredeljeni volilni sistem nevzdržna. Zato smo v Poslanski skupini Nove Slovenije vložili amandma k 92. členu. Upam, da ste si prebrali celotno utemeljitev, ker je vseeno volilni sistem za člane drugačna kot volilni sistem za Državni zbor. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa Iva Dimic. Želi še kdo razpravljati? Maruša Škopac, izvolite.
Hvala za besedo. Ta 92. člen je bil v fazi sprejemanja zakona amandmiran s strani koalicijskih poslanskih skupin, in sicer na zahtevo Zakonodajno-pravne službe, ki pravi, da je treba že v samem zakonu jasno opredeliti, kdo izmed nadomestnih zastopnikov postane zastopnik člana v primeru predčasnega prenehanja mandata zastopnikov članov. Se pravi, v ta namen je v zakonu zdaj jasno napisano, da mora imeti vsak zastopnik člana prvega in drugega nadomestnega zastopnika. Iz tega razloga se mi z amandmajem ne moremo strinjati in ga tudi ne bomo podprli.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 96. člen in amandma Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov. Želi kdo razpravljati? Gospa Iva Dimic, izvolite.
Hvala lepa. Tudi k 96. členu je Poslanska skupina Nove Slovenije vložila amandma. Za kratko obrazložitev naj povem, zakaj sedanji sistem volitev v skupščino zastopnika članov določa pogoje, ki jih morajo izpolnjevati zastopnik, da lahko izvršuje mandat zastopnika članov. Samo zastopnik članov je tisti, ki izvršuje mandat, nadomestna zastopnika ne izvršujeta mandata, marveč le funkcijo. Zato je smiselno določiti pogoje samo za zastopnika, zaradi katerih le-temu predčasno preneha mandat. Ali nadomestni zastopnik izpolnjuje pogoje za vstop v mandat zastopnika, se preveri ob nastopu vsakega konkretnega primera, ko ima nadomestni zastopnik pravico vstopiti v mandat zastopnika. Če pogojev ne izpolnjuje, velja, da nima pravice vstopiti v mandat zastopnika. Prav tako to pomeni avtomatično prenehanje funkcije nadomestnega zastopnika. Neustreznost določitve predčasnega prenehanja mandata prvemu in drugemu nadomestnemu zastopniku izhaja tudi iz amandmaja k 92. členu ter obrazložitvi k predlaganemu amandmaju, zato smo vložili amandma k 96. členu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Maruša Škopac.
Kot je bilo že prej povedano, tudi 96. člen je bil amandmiran v fazi sprejemanja zakona s strani koalicijskih poslanskih skupin in tudi tokrat je bilo to na predlog Zakonodajno-pravne službe, in sicer ker mandat lahko predčasno preneha zastopniku članov, lahko predčasno preneha tudi prvemu in drugemu nadomestnemu zastopniku, zaradi česar je bilo treba po mnenju Zakonodajno-pravne službe pogoje predčasnega prenehanja ustrezno in jasno opredeliti že v samem zakonu. Zato tudi tega amandma ne bomo podprli.
Želi še kdo razpravljati o 96. členu in amandmaju? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 494. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 611. člen in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 616. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 617. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem tudi to razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 32. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA. TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O UKREPIH REPUBLIKE SLOVENIJE ZA KREPITEV STABILNOSTI BANK V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Metodu Dragonji, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, poslanke in poslanci! Pred nami je predlog novele Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Zakon od leta 2012, ko je bil sprejet, ni bil deležen sprememb, kljub temu da gre za pomemben sistemski zakon, ki je predstavljal podlago za sanacijo bank Republiki Sloveniji in hkrati podlago za vzpostavitev stabilnosti bančnega sistema kot celote. Kljub mnogim ocenam in diskusijam, ali je bila sanacija bančnega sistema ustrezna, je zakon vzpostavil ustrezen sistemski okvir za to zahtevno nalogo. Sekundarno je vprašanje, kako so bili ti ukrepi izvedeni, kar pa je in bo predmet številnih presoj in revizij, od katerih nekatere že potekajo. Poenostavljeno lahko rečemo, da veljavni zakon ureja dve področji. Prvo predstavljajo ukrepi za krepitev stabilnosti bank, to je njihova vsebina, pogoji ter postopek njihove izvedbe. Drugo področje predstavljajo ustroj in pravila delovanja Družbe za upravljanje terjatev bank. Na prvo področje, to je vsebina ukrepov za krepitev stabilnosti bank, predlog sedaj predložene novele ne posega. Namen novele namreč ni na novo vzpostaviti okvira za reševanje bank, le-ta bo namreč na novo vzpostavljen z zakonom, ki bo prinesel direktivo o prenehanju in reševanju bank in katerega mora Republike Slovenija sprejeti v naslednjem letu. Namen novele pred vami je zagotoviti uspešen in za davkoplačevalce ugoden zaključek procesov sanacije bank. Predlog novele zato vsebuje le rešitve, za katere menimo, da so nujne, da se sanacija bank, ki je bila izvedena na podlagi določb veljavnega zakona, lahko uspešno zaključi. Glavni vprašanji, povezani z uspešnim zaključenim zaključkom sanacijam bank, sta, kako zmanjšati sicer padajoč, a še vedno znaten delež slabih kreditov v slovenskem bančnem sistemu, ter kako najbolj ekonomsko učinkovito zaključiti postopke nadzorovanega prenehanja bank po postopku nadzorovane likvidacije. Novela bo kot cilj delovanja DUTB določila cilj prestrukturiranja podjetij. Tako bo zagotovljeno, da si DUTB ne postavlja vprašanj, kaj sme in česa ne sme, temveč da podjetja prestrukturira, in to na način, da ne bo to prestrukturiranje potekalo pod preveliko časovno stisko in da bo DUTB tudi imel zadosti časa, da bo lahko premoženje, ki mu je zaupano v upravljanje, lahko v sprejemljivih rokih tudi prodal. Kot podporno gradivo noveli zakona je Vlada predložila poslankam in poslancem revidirano Letno poročilo DUTB za leto 2014 in poslovni načrt oziroma strategijo za podaljšano obdobje delovanje do leta 2032. Eden izmed ciljev predloga je tudi preprečiti, da bi dolžniki, katerih obveznosti so bile kot tvegane postavke bank prenesene na DUTB, imeli možnost, da sami ali preko oseb, ki so z njimi povezane, dosežejo, da njihov dolg ugasne, ne da bi ga sami v celiti odplačali. Predlog zakona bo, ko bo sprejet amandma koalicije k 8. členu, prepovedal, da se terjatev DUTB, ki jo je DUTB dobila kot tvegano postavko, prenese na dolžnika, člane njegovega poslovodstva, njegove družbenike in na družbe, ki so z dolžnikom povezane na način, ki bi dolžniku omogočale vpliv na delovanje teh družb. Dovolite, da na koncu poudarim, da je osnovno izhodišče novele spoštovati samostojnost delovanja DUTB, hkrati pa zasleduje tudi cilje preglednega, učinkovitega in gospodarnega delovanja DUTB in upošteva številna priporočila Računskega sodišča iz opravljene revizije. Vlada v skladu s 138. členom Poslovnika predlaga, da se na tej seji opravi tudi tretja obravnava predloga zakona. Vlada predlaga, da poslanske skupine predlog novele zakona podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Tilnu Božiču.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani predstavniki Ministrstva za finance, kolegice in kolegi! V okviru Odbora za finance in monetarno politiko smo na 14. redni seji 6. novembra 2015 kot matično delovno telo obravnavali Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, krajše (ZUKSB-A), ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, predstavnica ZPS je potem tudi pojasnila, da je bila večina pripomb iz mnenja z amandmaji koalicijskih poslanskih skupin ustrezno upoštevana. Prav tako so bila s strani predlagatelja dodatna pojasnila. Prejeli smo tudi mnenje pristojne komisije Državnega sveta, ki je predlog podprla. Amandmaje smo prejeli s strani naslednjih poslanskih skupin: SDS, Združena levica, pa tudi s strani koalicijskih poslanskih skupin SMC, Desus in SD, poleg teh so pa bili predloženi tudi trije predlogi amandmajev odbora s strani koalicijskih skupin in en predlog amandmaja odbora s strani Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Predstavnik predlagatelja je uvodni dopolnilni obrazložitvi predloga poudaril, da predlog novele ohranja bistveni namen osnovnega zakona ob dodatku novega cilja za smotrno in učinkovito prestrukturiranje podjetij, katerih družbenik ali upnik je Družba za upravljanje terjatev bank – ali slaba banka tudi pogovorno. Ker je osnovni cilj zagotovitev uspešnega, za davkoplačevalce ugodnega zaključka procesa sanacija bank, vsebuje besedilo le nujne rešitve v smeri zastavljene sanacije bank in uspešnega zaključka delovanja Družbe za upravljanje terjatev bank – v nadaljevanju DUTB. Novela predlaga rešitve, vezane na podaljšanje dobe obstoja in delovanja DUTB ter unovčevanje premoženja, dodatne rešitve glede zagotavljanja gospodarnosti delovanja in izboljšanja nadzora nad DUTB, posle DUTB na področju prestrukturiranja podjetij in pristojnosti v zvezi s pridobivanjem deležev v drugih gospodarskih družbah, postavljanje jasne ločnice med pristojnostmi izvršnih in neizvršnih direktorjev in glede krepitve neodvisnosti delovanja DUTB. Posebej so bila poudarjena posebna določila glede omejitev pri prodaji terjatev osebam, povezanimi z dolžnikom, v zvezi s pregonom in odkrivanjem kaznivih dejanj in v zvezi z omejitvijo obveznosti na obseg državnih poroštev na izdane obveznosti DUTB. Predvidene rešitve bodo po mnenju predlagatelja pripomogle h krepitvi stabilnosti bank ob vzporedni zagotovitvi stabilnosti finančnega sistema in hkrati omogočile učinkovito prestrukturiranje podjetij, katerih družbenik ali upnik je DUTB. Poleg tega bo olajšano prepoznavanje nepravilnosti v zvezi z naložbami, ki so bile na DUTB prenesene kot tvegane postavke ob vzporedni zagotovitvi gospodarne uporabe proračunih sredstev in njihove povrnitve. V razpravi so predstavniki poslanskih skupin, ki besedilu niso izražale podpore, izrazili vrsto pomislekov na predstavitev predlagatelja, tudi naslovili vrsto vprašanj, in sicer problematiko izpolnitve osnovnega namena slabe banke v odnosu do kreditnega krča, ki kljub obsežnim sredstvom še ni popustil; morebitno podvojevanje dejavnosti Slovenskega državnega holdinga z nalogami DUTB; ugotavljanje odgovornosti za podeljevanje slabih posojil; neodvisnost delovanja DUTB v odnosu do zunanjega in notranjega nadzora, pa tudi glede preprečevanja primerov, ko bi člani poslovodstva ali lastniki dolžnika skozi prenos slabih terjatev na slabo banko ponovno prišli do terjatev oziroma deležev v družbah po diskontni ceni. Nadalje so se zastavljala vprašanja glede predvidenih stroškov prestrukturiranja, razpisov in odpoklicev, povezanih interesov in cenovno previsokih zneskov svetovalnih pogodb. Predlagatelj je vprašanje kreditnega krča izpostavil kot širše sistemsko vprašanje, na katerega vpliva veliko dejavnikov, med drugim tudi zaostrovanje regulative na področju bančništva. Posebej je bil izpostavljen organizacijski pomen slabe banke pri usklajevanju z ostalimi deležniki v postopkih kompleksnejših prestrukturiranj gospodarskih družb z večjim številom tako bančnih kot drugih upnikov pri izvedbi poslovnega in finančnega prestrukturiranja. Glede stroškov delovanja DUTB je bilo predstavljeno, da se v letu 2013 znašali 5,2 milijona evrov, v letu 2014 in predvidoma tudi 2015 pa so bili pod enim odstotkom aktive. Nadalje je bilo s strani predlagatelja pojasnjeno, da rešitve sledijo modelom zasebnih bank v tujini, ker pa je banka pri nas 100-odstotno v javni lasti, morajo biti standardi preglednosti in nadzora višji. Predlagatelj je tudi pojasnil, da se pristojnosti z SDH ne podvajajo, saj DUTB upravlja s svojim premoženjem, medtem ko SDH upravlja s premoženjem države. Odbor je v nadaljevanju sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin SMC, Desus in SD in zavrnil preostale amandmaje oziroma so ti zaradi predhodno sprejetih amandmajev postali brezpredmetni. V zaključku je odbor glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala, ponovno, za besedo in še enkrat lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, kjer bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank podprli. Vendar želim v uvodu povedati, da smo že v samem nastanku Zakona o ukrepu za stabilnost bank zelo odločno nasprotovali temu zakonu, kajti dejansko slaba banka pomeni najdražji mogoči način reševanja bank in tudi odpira številne špekulacije, kaj se bo zgodilo s temi podjetji in seveda s terjatvami. Osnovni namen zakona je bil dejansko hitra prodaja zasebnih podjetij; seveda se pred tem podržavijo in ostanejo pravzaprav slabe terjatve na državljanih. Tisti majhen delež 30-odsotni, kot je bil dejansko razviden v povprečju, kolikor je vrednost terjatev, ki so bile prenesene z bank na slabo banko, pa se potem prodaja z morebitnim celo dobičkom. Recimo, prodaš za 35 odstotkov in tisti, ki to proda, pravi, da je bil potem uspešen. Skratka, prodaja podjetij bi bila seveda smiselna samo v primerih, kot je bilo tudi v drugih državah, če bi prodajali terjatve, ki se nanašajo na nepremičnine; torej, podjetja, ki so zgradila stanovanja in tega niso mogla odprodati, so pač ustvarila slabe terjatve. To je dejansko mogoče prodajati in to se tudi v drugih državah tako rešuje. Dejansko so pa bile na slabo banko prenesene tudi terjatve oziroma podjetja, ki se niso ukvarjala z nepremično, ampak so imeli svoje poslovanje organizirano na povsem drugih področjih. Pravzaprav smo v nekem trenutku dobili prekrivanje z delovanjem Slovenskega državnega holdinga, ki je v bistvu bil ustanovljen za to, da upravlja s premoženjem, mi pa smo imeli slabo banko, ki pa ni bila usposobljena za to, da bi upravlja s premoženjem, ker je njen osnovni namen prodaja. Ta problem ta hip s tem zakonom rešujemo, kajti če bi ostali pri tej rešitvi, da se samo hitro prodaja do leta 2017 preko petsto podjetij, pomeni, da bi v Sloveniji imeli zelo veliko stečajev, pomeni, da bi imeli zelo veliko brezposelnost in ne nazadnje zelo veliko revščino zaradi tega. Ta zakon bo to omilil, ker bomo omogočali, da bo slaba banka tudi kreditirala ta podjetja, ki so v slabi banki, in s tem jim omogočala prestrukturiranje, vendar še vedno s končnim ciljem prodaje. Vendar ta se bo zgodila po tem zakonu najkasneje lahko tam nekje leta 2022, ampak se v tem trenutku bistveno ublaži posledice morebitne hitre razprodaje podjetij in seveda s tem velike stopnje brezposelnosti zaradi stečajev. Ti visoki stroški, ki pa pri tem nastajajo, so pa dejstvo in to je bil tudi eden od razlogov, zakaj smo nasprotovali slabi banki. Namreč, bistveno cenejša varianta bi bila, če bi ostale slabe terjatve na bankah in bi te znotraj sebe reševale slabe terjatve. Tako pa so banke razbremenjene, dobile so obveznice slabe banke, mi pa pravzaprav s tem, ko bomo omogočali, da slaba banka kreditira ta podjetja, ustanavljamo eno vzporedno banko, za kar pa bo treba zagotoviti bistveno več sredstev in bistveno več denarja bo porabljenega iz tega prestrukturiranja za namen delovanja same slabe banke kot pa, če bi to ostalo na komercialnih bankah. Tukaj se tudi ne moremo znebiti tega, da moramo biti izjemno pozorni, da se pri tem mehanizmu prenosa terjatev ne dogajajo preobsežne špekulacije. Namreč, dejstvo je, da bi nekdo lahko namenoma pustil slabo terjatev na banki. 70 odstotkov teh terjatev ostane tam, 30 je na slabi in potem odkupi to terjatev – po znižani ceni seveda, očiščeno vseh obveznosti oziroma praktično kreditov. Zato je eden od pomembnih amandmajev k temu zakonu amandma, ki ravno o tem govori in pomeni, da bi slabe terjatve, ki jih prodaja DUTB, lahko kupili samo tisti, ki niso bili vpleteni ali bili celo člani poslovodstev, ko so nastajale slabe terjatve, ali pa še pomembneje, da se preprečijo zlorabe, s tem da se širi krog morebitnih kupcev na njih povezane osebe. To je eden od mehanizmov, ki bo, upamo, bistveno ublažil to netransparentnost in špekulacije, ki se lahko dogajajo. Ni izčiščen odnos seveda še do tistih, ki pa so bili morebiti zaposleni v času nastajanja lukenj v bančnem sistemu v bankah, pa so danes v organih upravljana slabe banke kot izvršni ali kot neizvršni direktorji. To je še eno od vprašanj [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo gospod Luka Mesec.
Hvala in lep pozdrav še enkrat. Novela zakona o slabi banki je priložnost, da odpravimo vzroke za slabo delovanje te slabe banke in končno zagotovimo, da bo izvajala javni interes. Namreč, odkar slaba banka deluje, je od javnega interesa odstopala tako na področju plačne politike kot na področju njene osnovne funkcije, to je sanacije podjetij. Če hočemo, da bo delovala v javnem interesu, je treba urediti predvsem tri področja: prvič, kadrovsko in plačno politiko, drugič cilje in metode delovanja DUTB in tretjič urediti je treba predvsem nadzor nad njenim delovanjem. Če grem po vrsti. Glede plačne in kadrovske politike je bilo na različnih sejah odborov povedano že praktično vse. Kljub temu pa vlada ni storila dovolj, da bi te anomalije tudi dejansko odpravila, in tako v upravnem odboru še vedno sedijo ljudje, ki so očitno v konfliktih interesov in ki so vsaj objektivno odgovorni za kršitve, ki se v tej instituciji dogajajo. Poleg tega pa tudi zakon, ki je pred nami, še vedno vztraja pri tem, da za slabo banko ne bo veljal sistemski zakon o plačah poslovodstev v državnih podjetjih, tako imenovan Lahovnikov zakon. Današnja razprava bo plodna, če bomo uspeli to preseči in da to nedopustno izjemo od sistemske ureditve odpraviti. Potem, če gremo na področje nadzora. Tudi tukaj so velike pomanjkljivosti, ki jih novela deloma odpravlja, ampak ne dovolj odločno. Predvideva, da bo zdaj nadzor izvrševalo Ministrstvo za finance, ampak mu hkrati ne da dovolj pristojnosti za zbiranje informacij. Namreč, če hočemo zares zagotoviti nadzor, mora ministrstvo dobiti tudi dostop do zaupnih podatkov, ker ne pozabimo, slabe terjatve so v svoji zadnji instanci v resnici kreditne mape in kdor nima vpogleda v kreditne mape, nima vpoglede v slabe terjatve, nima vpogleda v materijo, s katero ta banka funkcionira. Druga rezerva na področju nadzora je spet nadzor s strani zaposlenih. V slabi banki sem pridobil podatke po mesecu in pol čakanja, da imajo 103 zaposlene, in tudi v tem primeru ni nobenega razloga, zakaj tukaj ne bi veljal sistemski zakon in zakaj tukaj ne bi veljalo tisto, kar je zapisano v 75. členu Ustave. Namreč, če poslovodstvo nima moralnega kompasa in integritete, to še ne velja za vse zaposlene v slabi banki, prej obratno; tisti, ki so bili na vrhu, so verjetno prej izjeme kot pravila. Zadnje bistveno vprašanje pa je, kaj sploh pričakujemo od slabe banke. Kaj je njena splošna funkcija? Ideja ustanoviteljev slabe banke je bila, da naj ta na hitro razproda terjatve in s tem privatizira zadolžena podjetja oziroma tisto, kar bo od njih ostalo. To vsekakor ni javni interes. Javni interes je zelo jasen; to je, da se podjetja sanirajo in da se ohrani čim več delovnih mest. Tukaj pa v Združeni levici poudarjamo, da novela prinaša napredek tako glede ciljev kot metod, ampak je tudi na tem področju, na žalost, še vedno prekratka. Slaba banka namreč opravlja dve funkciji, s prodajo terjatev mora izplačati obveznice, s katerimi je te terjatve odkupila, po drugi strani pa mora podjetja sanirati. Ta cilja, se pravi prodaja in sanacija, sta si do neke mere v nasprotju, vendar pa obstaja rešitev, ki je v javnem interesu. Nobene potrebe ni, da se v zakonu ohranja kakršnakoli klavzula, da mora slaba banka poslovati z dobičkom. Mi predlagamo, in to bom tudi kasneje v amandmaju predstavil, enostavno, da ji naložimo, da izpolni svoje minimalne zakonske obveznosti, medtem pa naj čim več podjetij sanira, in da naj deleže v firmah, ki niso strateškega pomena, pač ohranja oziroma jih predaja v predkupno pravico SDH in zaposlenim, kar pa ta novela počne. Na ta način bomo rešili optimalno število podjetij, ki so se znašla v težavah, optimalno število delovnih mest in s tem zagotovili, da bo ta slaba banka dejansko poslovala na širšem javnem interesu.
Hvala lepa. Besedo ima poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Danes obravnavane spremembe in dopolnitev Zakona o ukrepih za krepitev stabilnosti bank so tako obsežne, da bi bilo po našem mnenju – in tako delimo tudi mnenje z Zakonodajno-pravno službo – potrebno ne noveliranje, pač pa priprava novega zakona. Namreč predlagane vsebine sprememb in dopolnitev bistveno presegajo načrtovane namene in cilje osnovnega zakona o slabi banki, ki je bil podlaga za ustanovitev Družbe za upravljanje terjatev bank, d. d., katere osnovni namen je prevzem oziroma odkup slabih terjatev od sistemskih bank, nato upravljanje s temi terjatvami in v končni fazi njihova odprodaja po določeni dinamiki – vsako leto se odproda 10 odstotkov terjatev. Z danes predlagano novelo Zakona o ukrepih za krepitev stabilnosti bank se podaljšuje delovanje DUTB, se pravi Družbe za upravljanje terjatev bank, za pet let, torej do leta 2022. DUTB dobiva več novih pristojnosti na področju prestrukturiranja podjetij. Družba za upravljanje terjatev bank, skrajšano tako imenovana DUTB, bo pri prestrukturiranju podjetij lahko sodelovala s katerimkoli pravnim poslom, ki bo dolžniku omogočil, da postane plačilno sposoben. To pomeni, da bo dolžnikom lahko odobrila tudi posojila ali jim izdala jamstvo, kar do zdaj ni bilo jasno predvideno. Če obstaja možnost povečanja vrednost terjatve ali deleža DUTB, bo slaba banka družbo lahko tudi dokapitalizirala. Predlog zakona določa tudi kako in pod katerimi pogoji lahko DUTB sodeluje pri prestrukturiranju gospodarskih družb. Seveda pa mora slaba banka pri vsakem takem finančnem prestrukturiranju ravnati skladno s strogimi pravili Evropske unije o državnih pomočeh. Lahko rečemo, da predlog zakona uvaja rešitve, ki so potrebne in dobrodošle, obstaja pa nevarnost, da bo v posamičnih primerih prihajalo do prekrivanja pristojnosti Družbe za upravljanje terjatev bank s SDH, v nekaterih primerih pa celo do kolizije interesov. Novela zakona uvaja tudi večje pristojnosti Ministrstva za finance nad poslovanjem DUTB, tudi nad poslovanjem upravnega odbora te družbe. V zvezi z večjimi pooblastili ministrstva na tem področju sledi tudi večja odgovornost Ministrstva za finance za samo poslovanje DUTB, ki je družba v 100-odstotni lasti države. Upamo, da se ministrstvo te odgovornosti zaveda. Na tem mestu ne moremo mimo sedanjih dogajanj v DUTB, predvsem v zvezi z nedavnim kadrovanjem vlade v tej družbi. Na to temo smo v Novi Sloveniji zahtevali sklic izredni seje Državnega zbora, namreč imenovanje Marka Simonetija na mesto neizvršenega direktorja odpira tehtna vprašanja o spoštovanju določil glede preprečevanja nasprotja interesov. Marko Simoneti je bil namreč v času od leta 2009 do 2012 predstavnik nadzornega sveta Nove Ljubljanske banke, od koder je bilo na DUTB prenesenih največ slabih terjatev. O tej temi bomo razpravljali na izredni seji in Vlada bo morala podati kar nekaj pojasnil na to temo. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo predlog sprememb in dopolnitev Zakona o ukrepih bank za krepitev stabilnosti bank sicer podprl, napovedujmo pa temeljito razpravo o nedavnem kadrovanju vlade v DUTB.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo gospod dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! O DUTB in problematiki DUTB smo že velikokrat govorili. Zdaj ne bomo razpravljali o tem, ali je bila rešitev pravilna in primerna ob tem času, zdaj slabo banko imamo in moramo rešiti tisto, kar se rešiti da. Pri tem smo poslanci skupine nepovezanih poslancev bili vedno konstruktivni, zato tudi predlagamo nekatere rešitve. Ključen problem, ki se pojavlja pri tem je, ali je cilj zakonodaje prodati ali pa prestrukturirati in upravljati naprej. Rešitve gredo v novo smer in tukaj se odpirajo številna vprašanja. Problem je, ko se DUTB pojavlja kot neko offshore zakonodajno podjetje; se pravi, zakonodaja, predvsem kar se tiče insolventne zakonodaje, za DUTB je v konfliktu in ne velja. Se pravi, ta problem moramo rešiti. Največji problem pa je upravljanje rizikov, in sicer tukaj imamo največ pripomb. Če pogledamo stari zakon, vidimo, da je problem stare zakonodaje, ko smo prvič uveljavljali enotirni sistem, ki smo ga implementirali iz Združenih držav Ameriki in aplicirali na evropsko-nemški sistem, zato prihaja do številnih problemov. Drugi problem je slabo obvladovanje tveganj in tretji glavni problem je eksteritorialno zakonodajno področje. Novela prinaša določene rešitve; če grem naprej na enotirni sistem upravljanja. Problem je v tem, da država kot lastnica ne opravlja pravilnega nadzora in ni dovolj strokovno podučena, da bi ta nadzor opravljala, obenem pa si ne upa opravljati tega nadzora in prevzeti odgovornosti. Neizvršni direktorji, če se ozremo na Združene države Amerike, bi morali sami, in to v celotnem obsegu, izvajati svojo dejavnost, ne pa da so zaposleni v več institucijah. Menim, da gre za tako odgovoren posel, da bi tako kot v Ameriki morali sami opravljati to dejavnost. Naslednje je to, da izjema od zakonodaje nikakor ni mogoča in bi vsa zakonodaja morala biti usklajena in veljati tako za slabo banko kot tudi za vse ostale institucije. Če gremo na tisto zadnje, glede prestrukturiranja, imam problem v tem, ker je prva zakonodaja imela za cilj prodajo, druga zakonodaja se bolj osredotoča na prestrukturiranje, pri tem pa ni jasno določeno, kje se bodo dobila sredstva za tovrstno prestrukturiranje in nakup ter koliko in kakšne strokovnjake bomo za to morali še dodatno zaposliti; in to se veže na tisto moje izvajanje, da še nismo dobili konkretne ocene, koliko nas v bistvu slaba banka sploh stane. Če grem na obvladovanje tveganj kot tisti osrednji center, ki je problem tako Slovenije kot tudi nekaterih evropskih držav, pa lahko povem, da smo na odboru bili konstruktivni – tisti prvi predlog, ki je bil na maratonski seji, ki smo jo imeli glede te problematike [[…]]Po pavzi, ki jo je Poslanska skupina SMC zahtevala, smo dobili izboljšano verzijo in obljubo poslanske skupine, da bo zadeva bolje urejena. Predlog, ki je pred nami, in amandmaji k temu 8. členu gredo v pravo smer in postavljajo tiste minimalne pogoje, seveda pa bo ključni problem v tem, kako bomo zakon izvajali in kakšen bo nadzor. Odkrili smo še nekatere pomanjkljivosti in glede na izzive poslanske skupine, ki so nam jih dali, bili konstruktivni pri teh predlogih, zato bomo v tretji obravnavi vložili amandma k 8. členu in pozivamo Stranko modernega centra, da se nam pri tem amandmaju pridruži in ga podpre. Amandma pa gre v smeri, da se dodajo prepovedi, in sicer za osebe, ki so opravljale pregled sredstev ali izvajale obremenilne teste in pri tem svetovale, da ne bo prišlo do tega, da bi tisti, ki so bančno luknjo povzročili in bili prisotni pri prenosu, lahko kupili zelo poceni te terjatve. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. Spoštovani! Poleg ugotavljanja razlogov, zakaj je prišlo do bančne luknje in sankcioniranja odgovornih zanjo, smo v SMC mnenja, da je treba zagotoviti ustrezne pogoje, da se povrne davkoplačevalski denar, ki je bil potrošen za sanacijo nastale škode. DUTB je institucija, ki je prva poklicana za to, in naše mnenje je, da je treba tej pomembni instituciji nuditi tako zakonsko kot politično podporo pri tem, da bo davkoplačevalski denar povrnjen v državni proračun v največji meri. Novela Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank po našem mnenju prinaša nujno prenovo in ta vsebuje sledeče. Prvič, nova orodja za finančno in poslovno prestrukturiranje podjetij. Brez orodij, ki bi omogočala učinkovito prestrukturiranje, bi bilo premoženje vredno le toliko, kolikor so sredstva, in ne toliko, kolikor je lahko vreden delujoči posel, ki je finančno stabilen, ima poslovno perspektivo za prihodnost in prinaša pozitiven denarni tok. Na primer, če prodaš ločeno zaloge, stavbo in stroj, je to vsekakor manj vredno, kot če prodaš delujoči posel, kje so tudi zaposleni, napeljani posli, kjer so odnosi z deležniki usklajeni in kjer je neka stabilna finančna struktura, ki omogoča bodoče poslovanje. Drugič, pri tem ima poseben pomen možnost učinkovitega preoblikovanja podjetij, se pravi, finančnega in poslovnega, preko usklajevanja različnih konzorcijev upnikov, kjer mora tudi DUTB s svojim naborom znanj in sredstev, konec koncev tudi zaradi namena, zaradi katerega je bila ustanovljen, vsekakor prevzemati aktivno vlogo in prevzemati pobudo. Nadalje. Spreminja se pogoje odprodaje 10 odstotkov premoženja v doseganju letnega priliva v obsegu 10 odstotkov pridobljenih sredstev, kar daje poudarek tudi prilivom iz učinkovitega upravljanja premoženja. Tukaj velja omeniti tudi podaljšanje delovanja DUTB za 5 let – v tujini so primerljive dolžine delovanja 5 do 15 let. S tem tudi mi ocenjujemo, da se bo sprostil pritisk na morebitno prisilno prodajo ali pospešeno prodajo sredstev za vsako ceno in na ta način bo zagotovljena tudi večja fleksibilnost upravljavcem oziroma poslovodstvu DUTB in s tem tudi večji izplen za davkoplačevalce. Novela prinaša tudi izboljšanje nadzora nad delovanjem DUTB brez vmešavanja v njeno poslovanje. Dodatna pooblastila Ministrstva za finance so zastavljena tako, da sicer lahko intenzivneje izvajajo nadzor, vendar se ne morejo vpletati v posamične posle DUTB, kar je ključno za zagotavljanje neodvisnosti, s tem pa tudi jasne odgovornosti poslovodstva DUTB. Nekdanji manko se zdaj tudi kompenzira, kar se tiče enotirnega sistema upravljanja, ki je bil nekako novost pri nas oziroma se ni tako redno uporabljal in tukaj so zdaj pristojnosti jasnejše; predvsem v smislu podeljenih pristojnosti, kar se tiče neodvisnosti, iz teh pa tudi neposredno izhaja jasna odgovornost. Kar se tiče preprečevanja zlorab, predvsem v odkupu terjatev in pridobitvi deležev z diskontom – tukaj je bil že omenjen s strani kolega Dobovška 8. člen, ki smo ga tudi mi dopolnili in smo se pri tem navezali na prevzemno zakonodajo, za katero mislimo, da ima dobre omejitve. Predvsem se pogovarjamo o tem, da mora biti nekako zagotovljeno preprečevanje zlorab, tudi recimo v drugem, tretjem in naslednjem kolenu, da tisti, ki so nekoč poslovodili ali bili tako ali drugače povezani s temi podjetji, ki so zašla v težave in so bile njihove terjatve prenesene na slabo banko, ne morejo biti deležni zdaj diskontnega odkupa teh sredstev ali deležev. Kar se tiče preglednosti, smo tudi na odboru sledili predlogom SDS in Združene levice, ki sta dali predlog, da mora biti, kar se tiče preglednosti, udeležen pri poročanju tudi Državni zbor, in smo ta amandma tudi predlagali in sprejeli. In če gremo od tukaj naprej: kar mislimo, da prinaša ta zakon, je ne nazadnje tudi lažje refinanciranje obveznosti DUTB in s tem znižanje izpostavljenosti države. DUTB je namreč izdala obveznice s poroštvom države. Spoštovani! V SMC smo mnenja, da bo novela pripomogla k povrnitvi davkoplačevalskih sredstev, vloženih v dokapitalizacijo bank, v večji meri, kot bi bilo to mogoče brez nadgradnje tega zakona. V SMC bomo predlog zakona torej podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Anže Logar.
Hvala, predsedujoča. Gre za novelo zakona, ki nadaljuje pohod vlade Mira Cerarja na državno premoženje in na upravljanje z državnim premoženjem. Vlada je v svojih dokumentih navedla nekaj razlogov za novelacijo ZUKSB, torej zakona, ki je bil primarno namenjen saniranju bančne kriminalitete in tudi ugotavljanju odgovornosti za nastanek bančne luknje. Med drugim vlada kot enega od razlogov navaja, da želijo s to novelo olajšati prepoznavanje nepravilnosti pri dodeljevanju kreditov. Pa poglejmo samo primerjavo členov, ki to določata v starem, torej zaenkrat še aktualnem zakonskem besedilu, in v novem. V starem zakonskem besedilu v 3. členu piše, da je eden od temeljnih namenov zakona ugotavljanje odgovornosti za nastanek slabih kreditov in naložb. To dikcijo Vlada z novelo spreminja in zapiše zgolj, da želi olajšati prepoznavanje nepravilnostim, ki so vodile. Naprej, od razlogov za spremembo navaja zaradi zakonske podhranjenosti črtanje pooblastila za zaplembo premoženja. Na vprašanje, koliko takšnih zaplemb, če je to nepravilnost oziroma nedoslednost, je bilo pod aktualno zakonodajo, je bil odgovor Vlade – nič. Navaja tudi, da ni razloga, da morala DUTB začenjati sodne postopke. Na enako vprašanje, kolikšno takšnih primerov je bilo izvedenih v preteklem obdobju, je bil odgovor – nič. Vlada kot razlog za spremembo navaja tudi dejstvo, da ni razloga, da bi DUTB nastopala kot zasebni tožilec. Na vprašanje, koliko takšnih primerov je bilo v pretekli zakonodaji, je bil odgovor – nič. Vlada kot razlog navaja tudi zagotovitev večje neodvisnosti uprave, po drugi strani pa, kot smo slišali, povečuje pristojnosti Ministrstva za finance za nadzor nad delovanjem slabe banke. Skratka razlogi, ki jih navaja kot razloge za spremembo z ZUKSB, so ravno tisti, ki govorijo v nasprotni smeri. Vlada kot razloge navaja oziroma kot podkrepitev svoje odločitve navaja tudi dve študiji tujih organizacij Evropske komisije in Mednarodnega denarnega sklada, in sicer Mednarodni denarni sklad je konec februarja 2015 v posebni študij o slabi banki zapisal, da je ključno, da DUTB ohrani neodvisno upravljanje. Spomnimo se, to je bilo pred prvim obglavljanjem DUTB. Evropska komisija pa je konec maja 2015, torej na nek način pred drugim obglavljanjem DUTB, ko se je znebila vseh tujcev, napisala, da je treba ohraniti trdno korporativno upravljanje v družbi za upravljanje terjatev. Poudarek je na ohranitvi, ne na zagotovitvi. Ohranitvi! Vlada pa prihaja z zakonskim predlogom, ki to korporativno upravljanje in neodvisno upravljanje krni in ga daje neposredno pod vpliv Ministrstva za finance. To je zakonski predlog, materija, ki bo nas, davkoplačevalce stala v letu 2016 200 milijonov evrov, v letu 2017 še dodatnih 100 milijonov evrov. Sprašujem se, koliko potrebujejo policisti; mislim, da manj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo, gospa. Lep pozdrav vsem. Spoštovani! Predlog zakona omogoča učinkovito prestrukturiranje podjetij, katerih družbenik ali upnik je zaradi izvedbe ukrepov za krepitev stabilnosti bank postala Družba za upravljanje terjatev bank ali na kratko DUTB, ki lahko sodeluje pri prestrukturiranju gospodarske družbe s katerimkoli pravnim poslom, ki lahko njenemu dolžniku omogoči, da postane kratkoročno ali dolgoročno plačilno sposoben. To pomeni, da lahko da posojilo, da lahko nastopa kot porok dolžnika ter da lahko jamči banki za izpolnitev dolžnikove obveznosti. V Poslanski skupini Desus se zavedamo, da bo proaktiven pristop k prestrukturiranju podjetij na dolgi rok omogočil tudi boljše poslovanje bank, saj te za svojo osnovno dejavnost posojanje denarja potrebujejo zdrava podjetja. Trenutno veljavni zakon kot cilj določa ugotavljanje odgovornosti za nastanek slabih kreditov in naložb, ki so bile kot tvegane postavke prenesene na DUTB. Dikcija ugotavljanje odgovornosti se z novim predlogom spremeni v olajšanje prepoznavanja nepravilnosti, saj DUTB nima preiskovalnih pooblastil ali znanja, potrebnega za odkrivanje kršitev. Vse, kar lahko stori, je, da sum na storjeno kaznivo dejanje naznani za to pristojnim organom. V zadnjem času smo bili žal priča stalnemu medijskemu izpostavljanju DUTB. Za nekatere težave je bilo krivo njeno poslovodstvo, ki se je kasneje soočilo s posledicami, nekatere zgodbe pa so služile, kot je že v navadi, nabiranju političnih točk. V Poslanski skupini Desus se zato strinjamo z določbo, da mora DUTB Ministrstvu za finance posredovati katerokoli dokumentacijo in vse informacije, ki jih ministrstvo potrebuje za opravljanje nadzora. Ministrstvo DUTB lahko daje usmeritve in ta jih mora upoštevati, a te usmeritve morajo biti splošne in ne smejo predstavljati navodila za ravnanje v posameznem primeru. Še vedno pa ne bo imelo pristojnosti vmešavati v njene dnevne poslovne odločitve. Predlagan zakon podaljšuje obdobje obstoj DUTB do 31. decembra 2022. DUTB namreč ni bil ustanovljen, da bi prodajal sredstva pod pritiskom in za vsako ceno, temveč zato, da najde primernega kupca in v čim večji meri povrne proračunska sredstva. Kot je navedeno mora DUTB predvsem poslovati pregledno, gospodarno, učinkovito in uspešno. V prizadevanju za kar največjo preglednost pa mora zagotoviti možnost rekonstrukcije postopkov odločanja o sklenitvi posameznih pravnih poslov. V Poslanski skupini Desus smo ves čas zatrjevali, da mora predlog zakona natančno opredeliti na koga lahko DUTB prenese terjatve, katerih imetnica je postala pri izvajanju ukrepov za krepitev stabilnosti bank. Verjamemo, da bo rešitev odpravila možnost kakršnihkoli malverzacij s strani družbenikov dolžnikov, članov poslovodstva dolžnika v trenutku, ko je terjatev nastala oziroma z njimi povezanih oseb. V naši skupini bomo predlog podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 11. 2015. V razpravo dajem 2. člen ter amandmaja Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Državni sekretar, poslanke in poslanci, lep pozdrav! Dovolil si bom nekako tudi nekaj besed za sam uvod, glede na to, da je tema tista prava in je tudi prav, da se na tem mestu pred sprejetjem tega zakona nekako pobliže dotaknemo tudi nekih sila pomembnih zadev. Začel bom z naslednjim. Družba za upravljanje terjatev bank je bila zastavljena kot nekakšen agent, ki koncentrira terjatve, nato pa naj bi jih čimprej prodala. Logika, ki je temu sledila, je preprosta, se pravi, čim prej najti odgovornega lastnika. Ali je bil ta model, ki je bil sprejet in se je izvajal, ali je bil v skladu z velikimi pričakovanji, če bom lahko temu tako rekel, ne samo strokovne, ampak tudi laične javnosti, izveden. V času ustanovitve te družbe za upravljanje terjatev, po moji oceni, je bil pristop tistega davnega leta, če lahko temu tako rečem, 2011–2012 zelo dober. Res pa je, da najverjetneje v sami vsebini ni zaživel tako, kot si je predlagatelj oziroma so si takratni snovalci tovrstnega zakona predstavljali v tistih danih okoliščinah in realnosti tudi optimalen. Bil je. Tudi sam moram priznati, da se zelo strinjam, še posebno glede odločitve takrat, glede oblike upravljanja tovrstne družbe, glede na to, da imamo danes tudi kakšen pomislek s strani posameznega poslanca, ali enotirno upravljanje je bilo pravo ali ne. Sam trdno stojim na stališču, da je to edino pravilno – za enotirno obliko upravljanja družbe. Za Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank pa osebno ocenjujem, da predstavlja nov poslovni model za upravljanj Družbe za upravljanje terjatev bank. In ta je, kar je tudi v gradivu zelo podrobno in dosti razumljivo razpisano, da s tem zakonom se razširja pristojnost delovanja same družbe. Kaj konkretno to pomeni? Pomeni pristojnost, da se lahko družba v procesu njenega upravljanja aktivno vključuje v tako imenovano prestrukturiranje podjetij. Zdaj veljavni zakon preprosto eksplicitno tega ne navaja, zato je prav, da je dopolitev, ker se tiče te pristojnosti, kajti s tem se omogoči Družbi za upravljanje terjatev bank, da svoje premoženje – ne bom se tukaj dotikal obliko gospodarske družbe –, da se lahko v procesih prestrukturiranja družb, v katerih ima ona svoje terjatve, aktivno vključi. To pomeni, dosedanje triletno delovanje ali poslovanje Družbe za upravljanje terjatev bank nas nekako preprečuje, da je potreben drugačen pristop. Sam gledam to zadevo predvsem s tega, da je še kako treba ohraniti tisto osnovni pomen poslanstva, se pravi, maksimiranje dobička iz naslova prodaje terjatev. In tukaj ne dvomim, da ta proces se bo nadaljeval. Treba in potrebno pa je dodati ta del, ki sem ga tudi uvodoma omenil, se pravi, prestrukturiranje podjetij, in sicer v tistih, kot znano, kjer so terjatve iz naslova prevzetih slabih terjatev bank, in sicer za tiste zdrave dele teh družb, kateri imajo neko realno možnost ali pa se celo ohranjajo na trgu konkurenčnosti, in tukaj ne smemo pozabljati tudi, da se s tem ohranjajo tudi delovna mesta. Prav gotovo pa bistvo tega, vsaj sam kolikor razumem tovrstno obliko prestrukturiranja in spremembe zakona, da se čim prej najdejo odgovorni lastniki. Se pravi, ne da se ohranja to v nedogled tako imenovana državna lastnina. Zato menim, da je treba pristopiti k predlaganemu poslovnemu modelu, ki omogoča resnično maksimiranje prihodkov iz naslova prevzetih terjatev v procesih stabilizacije bančnega sistema. Toliko zaenkrat. V nadaljevanju se bom z veseljem še vključil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Luka Mesec.
Hvala za besedo. Sam zgodovino delovanja te inštitucije vidim nekoliko drugače kot kolega Verbič. Namreč, če pogledamo, leta 2012 naprej, ko je bila slaba banka ustanovljena, vidimo, da je hodila od enega škandala do drugega, od ene afere do druge afere, od enega problema do drugega, in na tej poti je več problemov ustvarila, kot pa rešila. Že na začetku so praktično vsi ekonomisti, vsaj tisti ne povsem ortodoksni, opozarjali, da je način reševanja dolžniške krize s slabo banko predrag in da obstaja bistveno bolj učinkovita možnost, to je običajna dokapitalizacija bank. Namreč, če bi dokapitalizirali banke na klasičen način, bi s tem prihranili tako denar kot tudi ne bi bilo treba vseh teh dragih stresnih testov in tako naprej preračunavati, ki so peljali v nove škandale, hkrati pa bi se zanesli na obstoječe kapacitete v bankah, se pravi, na tiste, ki so kredite podeljevali, tiste, ki s krediti upravljajo. Seveda bi bilo treba povečati nadzor, ampak na ta način bi omogočili organsko razreševanje dolžniške krize, tako pa smo šli na nek povsem nov model, ki se je pa izkazal za povsem neprimernega. Začelo se je, ko je Banka Slovenije naročila stresne teste. Vemo, kako so se ti stresni testi delali. Že dlje časa se šušlja po državi, da so se po slovenskih mestih vozili študentje, ki so skozi zadnja okna avtomobilov popisovali vrednost stavb ob teh cestah. Vemo, da sta bila izdelana dva stresna testa, ki sta se eden od drugega razlikovala kar za 45 % vrednosti, izbran pa je bil slabši. Vemo, da je bila povprečna vrednost diskonta terjatev, po katerih so bili preneseni krediti na slabo banko, v Sloveniji kar 70 %, kar je evropski rekord. Vemo, da smo za celoten proces porabili vsaj 5 milijard evrov. Namreč, slaba banka ni odpravila kreditnega krča, tako kot je obljubljala. Nasprotno, v naslednjih letih 2013 in 2014 je bilo kljub ustanovitvi slabe banke potrebnih dodatnih 3,6 milijarde evrov dokapitalizacij bank. In še danes kreditni krč traja, več kot tretjina podjetij ima težave z dostopanjem do kreditov. V slabi banki pa smo prišli do nove afere. Zadnja afera je bila afera s plačami, ko je Slovenija kakšno leto prepozno ugotovila, da nas ti švedski bankirji enostavno vlečejo za nos, in smo zopet izgubili, Vlada je izgubila ugled v očeh državljanov, ne samo Vlada, tudi država kot celota. Država kot celota izgublja na ta način ugled v mednarodni skupnosti, ker s takimi potezami zgledamo kot neka banana republika, s katero se pač lahko dela, kakor se hoče. Slaba banka v kumulativi ustvarja ogromno škode. Njen poslovni model, ki je bil izbran - se pravi, model, da se enostavno po ogromnih diskontih slabe terjatve tja prenese, nato pa jih slaba banka čim prej razproda, vsaj 10 % na leto -, se tudi ni izkazal kot dober in bo verjetno peljal v razkosanje podjetij, v uničevanje delovnih mest, pri čemer je seveda cilj, da se državi čim prej poplača njene obveznice. Ampak, kot sem že v uvodnem stališču poudaril, javni interes tu je, da se delovna mesta ohrani, da se podjetja stabilizira, da se gospodarstvo znova zažene. In slaba banka kot javna institucija tu ne more funkcionirati kot nek zasebni sklad tveganega kapitala, ki ga upravljajo neki tuji bajno plačani bankirji, z državnim premoženjem oziroma s premoženjem, ki je bilo preneseno v državno malho, pa upravljajo kot s svojim lastnim premoženjem in zasledujejo nek dobičkonosen, profitni motiv in kvorume, se pravi, čim hitrejšo vsaj 10 % letno razprodajo portfelja, ki ga imajo, in za to pač dobijo bajne nagrade. To je enostavno model, ki ni vzdržen, to je model, ki škodi gospodarstvu, to je model, ki ga je treba presekati. V tem smislu v Združeni levici to novelo pozdravljamo, ker v marsikateri točki gre v pravo smer. Se nam pa zdi predvsem v točkah nadzora in pa na točkah določanja funkcij slabe banke nekoliko premalo odločna. Premalo odločna, ker se v obeh primerih ustavi na pol poti. Pri nadzoru gremo do tam, da se sicer Ministrstvu za finance da pooblastila za nadzor, ampak se mu ne omogoči vpogleda v vso relevantno dokumentacijo, kar pomeni, da bo nadzor s strani ministrstva zelo otežen in šibek. V primeru določanja funkcij se sicer nekoliko relativizirajo te klavzule, ampak ne gremo pa toliko daleč, da bi slabo banko dejansko postavili v inštitucijo, ki bi se primarno ukvarjal s sanacijo podjetij ne pa z njihovo razprodajo. Se pravi, da bi dejansko pač poskušala iz teh slabih terjatev zadeve sanirati, popraviti pretekle grehe in rešiti podjetja in delovna mesta. To je pa naš osnovni namen v Združeni levici. Zato zakon pozdravljamo, novelo zakona pozdravljamo. Našo podporo pa vežemo na amandmaje. Ker kot sem rekel, se nam zakon zdi prekratek v številnih točkah, pa bom zdaj na kratko opisal vsebino naših popravkov tega zakona, ki smo jih podali. Najprej k 2. členu, ki opredeljuje nadzor dodajamo v bistvu dve zadevi. Prva je ta, da Ministrstvo za finance, ki je zdaj dobilo funkcijo nadzornika slabe banke, dobi tudi dostop do zaupnih podatkov, ker, kot sem že povedal v stališču, so slabe terjatve v zadnji instanci kreditne mape. In nekdo, ki hoče nadzorovati upravljanje s slabimi terjatvami, mora imeti vpogled v kreditne mape, drugače ta nadzor ni mogoč in ga lahko pač vršimo samo na papirju. Tukaj seveda se strinjamo, da zdaj Ministrstvo za finance ne sme kar šariti povsod okoli poteh mapah, ampak mora pač svoj nadzor fokusirati v tiste zadeve, ki so dejansko relevantne. Ampak po drugi strani je pa vaša varovalka tukaj bistveno preostra in ne bo omogočala nadzora nad delovanjem te inštitucije, kakršnega si želimo, zato predlagamo, da se Ministrstvu za finance tukaj omogoči širši vpogled v funkcioniranje inštitucije. Naslednja zadeva pri 2. členu, ki jo dodajamo, je notranji nadzor s strani zaposlenih. V slabi banki so 103 zaposleni in kot taki bi morali pasti v sistemsko ureditev, se pravi Zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju, ki bi omogočil strožji nadzor nad izvršnimi in neizvršnimi direktorji. Kot smo videli pač ti direktorji v preteklosti niso pokazali kakšne družbene odgovornosti, da ne uporabim zanjo kakšne ostrejše besede, ampak so evidentno izkrivljali zakonodajo za to, da so si pač lahko še povečevali svoje že tako bajne plače, ki so, recimo, tudi po desetkrat višje od plač tistih, ki tukaj sedimo, pa imamo že mi visoke plače glede na slovensko povprečje. Oni imajo desetkrat višje in so praktično daleč daleč najbolje plačani delavci v sektorju država. Če hočemo to začeti preprečevati, bo potreben nadzor tako od zunaj kot nadzor od znotraj. Znotraj sistemski zakon imamo in mi k 2. členu predlagamo popravek, da se zaposlenim ta nadzor tudi dejansko omogoči. Ne smemo namreč gledati tako ozko, da če so direktorji taki, kot so, da enako velja za vse zaposlene. Ponavadi imajo zaposleni ravno veliko višjo integriteto kot, na žalost, njihovi poslovodje, kar v Sloveniji spremljamo praktično že 20, 25 let. Potem dalje, treba bo urediti politiko plač. Vlada je že pred časom neke varovalke tukaj vnesla, omejila na 17 tisoč evrov najvišje plače v slabi banki. Mi bi tukaj predlagali še nadaljnjo zaostritev oziroma zopet, da se v slabi banki upošteva sistemski zakon, v tem primeru tako imenovan Lahovnikov zakon, ki bi pomenil, da lahko plač poslovodstva največ za 6-krat presega povprečno plačo zaposlenega v podjetju. S tem bi postavili neko objektivno in sistemsko zgornjo mejo, ki bi bila še vedno zelo visoka, ampak glede na sedanje stanje bi bilo to še vseeno boljše. Predlagamo, da se v 3. člen doda ta varovalka. Potem predlagamo, da se olajša razreševanje neizvršnih in izvršnih direktorjev, ker če smo se kaj naučili iz te zadnje epopeje švedskih bankirjev, je bil nauk zgodbe ta, da pristojna ministra, se pravi, minister za finance in minister za gospodarstvo ali pa Vlada kot celota niste imeli dovolj pogubam, da bi predlagali razrešitev takrat, ko so bile nepravilnosti zaznane. Ko je Računsko sodišče zaznalo nepravilnosti, so ti ljudje dobili še nadaljnje pol leta za izkrivljanje zakonodaje, zato da niso izvedli popravljalnih ukrepov. In tudi po tem, ko je bilo izdano porevizijsko poročilo, Vlada ni izbrala poguma, da bi rekla bobu bob. Šele javni pritisk je odnesel te direktorje, ki bi morali biti razrešeni že bistveno prej, s tem pa bi se prihranila tako škoda za slabo banko kot škoda za ugled Vlade in države v celoti. Kot sem rekel, s takimi malverzacijami tudi v očeh tujine izgledamo kot neka banana republika. Zato v Združeni levici predlagamo, da se možnost predlaganja razrešitve izvršnega ali neizvršnega direktorja v slabi banki podeli tudi državnemu zboru, da lahko mi kot državni zbor, ki smo zakonodajno telo, ampak imamo tudi neko nadzorno funkcijo, pač, če zaznamo neke hude nepravilnosti v delovanju te institucije, predlagamo, da se pač odgovorne razreši. In tukaj opozarjam, še vedno so v upravnem odboru ljudje v konfliktu interesov. Enega smo celo ujeli na laži na Komisiji za nadzor javnih financ, ko se je izkazalo, da je očitno v preteklosti deloval kot posrednik za Avstrijo Telekom pri prevzemanju T2, sedaj pa deluje v javni inštituciji, za katero se sumi v javnosti, da to isto podjetje, se pravi, T2, prodaja temu istemu ponudniku, se pravi Avstrija Telekomu in ga pri tem pošilja v stečaj. Take primere imamo še zmeraj v slabi banki, so še zmeraj zelo slabo raziskani in so v bistvu po tem, ko sta bila dva odstavljena, nekako potihnili. Zato mislim, da bi bilo zelo smiselno, da predlagamo, da se državnemu zboru podeli več pristojnosti, da lahko bolj odločno ukrepamo v takih primerih. Glavna stvar tega zakona je pa funkcija slabe banke. Se pravi, na kakšen način se bo upravljalo s skoraj dvema milijardama premoženja, ki sta v tej inštituciji. Kot sem že večkrat poudaril, je bil ustaljen modus operandi ta, da slaba banka enostavno čim hitreje ne glede na vse okoliščine proda premoženje, ki ga ima, razproda premoženje, ki ga ima, pri čemer bo škoda storjena tako državi, ker bodo nakupne cene oziroma prodajne cene prenizke, kot zaposlenim, ker bodo verjetno v teh procesih hitenja z razprodajami in prisilnih poravnav izgubljena delovna mesta, kot podjetjem in gospodarstvu v celoti. Izguba tukaj je v bistvu totalna in ni samo kolateralna. Mi predlagamo podobno kot tudi vlada sama zaznava, da bi bilo smiselno te funkcije predrugačiti na način, da na prvo mesto postavimo sanacijo, da na prvo mesto postavimo reševanje podjetij. Tukaj podajamo tri amandmaje, ki gredo v tej smeri. Glavni je ta, da se določi drugačna določitev deleža premoženja, ki ga mora DUTB prodati vsako leto. Mi bi to določbo, ki je zdaj 10 %, zrahljali do te mere, da DUTB proda samo toliko premoženja, da lahko servisira svoje letne obveznosti po tem zakonu. Se pravi, da poskrbi za svoje obratovalne stroške, za poplačilo obveznic, in to je to, drugače naj se pa pač ukvarja za sanacijami podjetij ne pa z razprodajami. Dalje predlagamo, da se razširi predkupna pravica, ki jo tudi Vlada sama predlaga, da se podali za zaposlene in pa SDH, ampak samo v primerih, ko so podjetja opredeljena kot strateška ali pomembna. Mi z amandmajem to klavzulo širimo, da se lahko proda po predkupni pravici tudi tista podjetja, ki so označena kot portfeljska. Lahko pogledamo, primer takega podjetja je Cimos, ki je še do nedavna zaposloval 7 tisoč delavcev. In tudi v takšnih primerih se nam zdi smiselno, da bi SDH kot državni holding v primerih, ko gre za tako ogromna podjetja, ki so regijskega pomena z svojimi zaposlitvami, da dobi predkupno pravico in da v sodelovanju s slabo banko skrbi za to, da bodo ta podjetja čim prej sanirala in začela čim prej funkcionirati. Zadnja zadeva, ki nas skrbi, je pa ta, da bodo lahko skozi slabo lastniki, prejšnji lastniki podjetij, ki so podjetja pač pripeljali v tako situacijo, kot so jih, zdaj preko posrednikov ali pa na kakšen drugi način prišli po diskontiranih cenah nazaj do svojega premoženja. Namreč, kot sem rekel, diskont, po katerem je bilo premoženje preneseno, je 71 %, slaba banka bo pač vsaj deloma, verjetno, poskušala po tem sprejetem zakonu ta podjetja sanirati in bi bilo popolnoma skregano z vsako logiko, da se omogoči kateremukoli lastniku ali pa poslovodni osebi, ki je odgovorna pač za to stanje, da zdaj to podjetje dobi po neki diskontirani ceni nazaj v svojo last. Se pravi s tem ga bo država praktično razdolžila, mu rešila podjetje, on bo pa pač nekaznovan odšel. Vlada tukaj sicer predlaga neke varovalke, ampak so preohlapne, zato jih mi zaostrujemo. Zaostrujemo jih pa, da ni mogoče prodati terjatve podjetju, v katerem ima pravna oseba, ki je lastnik firme, dolžnice več kot 3 % delež. Se pravi 3 % je za nas tisti zgornji prag. S takšno preprosto klavzulo bi lahko bistveno bolj učinkovito udejanjili duh tega, kar sama vlada v tej noveli predlaga. Potem imamo pa še dodatek glede predkupne pravice za stanovanjski fond, ampak to bo pa predstavil kolega Franc Trček. Jaz bom pa na tem mestu zaključil. Poudarim bom samo še enkrat to, da novelo pozdravljamo. Se strinjamo v bistvu z smerjo, v katero je zapeljana. Se nam pa zdi na teh točkah, ki sem jih zdaj opisal, se pravi, nadzor, funkcija slabe banke in pa predkupne pravice nekoliko premalo ostra in zato z našimi amandmaji poskušamo konstruktivno pripomoč k temu, da bi duh novele v praksi čim bolj zaživel. Če bodo naši amandmaji podprti, bomo tudi zakon danes podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Šircelj.
Ja, hvala lepa, spoštovana, podpredsednica. Predstavniki Vlade, kolegi in kolegice! Glede nato, da je navada, da ob 1. členu imamo poslanci in poslanke možnost tudi na nekoliko širši pogled o posamezni točki dnevnega reda, bom to, ta širši pogled tudi izkoristil glede na to, da sta to naredila tudi moja dva predhodnika. Nekateri ste šli in tudi jaz bom šel nekoliko v preteklost, v leto 2012 in leto 2013. Predvsem zaradi tega, da se opredeli tudi tista preteklost, in predvsem zaradi tega, da se opredelijo okoliščine, v katerih je dejansko nastajala slaba banka. Slaba banka ni nastala zaradi tega, ker bi se to nekomu zdelo, da je pa to zelo dobro, zaradi tega, ker ni bilo nobenih težav v slovenskem finančnem bančnem sistemu, zaradi tega, ker nihče ni hotel rešiti teh finančnih in bančnih težav. Slaba banka je nastala v takratnih okoliščinah leta 2012, leta 2013, predvsem zaradi tega, ker so poslovne državne banke imele zelo zelo veliko tako imenovanih slabih terjatev. Slabe terjatve – kaj so pravzaprav slabe terjatve? To so tiste, katerih ni bilo možno oziroma katere se ni plačevalo, krediti se niso odplačevali več kot šest mesecev. Pravzaprav obstaja tudi neka opredelitev o tem, kaj je pravzaprav slaba terjatev. In te banke bi lahko to naredile od leta 2009 ali od leta 2008, ali od leta 2007, ali 2006, same lahko začel gospodariti s slabimi terjatvami in s tistimi krediti, ki bi jih morale odpraviti oziroma za njih uveljavljati slabitve. Verjetno je to nekoliko pretežak izraz, ampak to pomeni enostavno, da se njihova vrednost teh kreditov v povezavi tudi z zavarovanji dejansko slabi in da je zmeraj manjša. Te slabitve pa vplivajo na kapital. In več je slabitev več kapitala je treba. Zaradi tega je iluzija o tem, da bi banke to lahko naredile same brez dodatnega kapitala in da bi bilo to ceneje, če bi to naredile same. Tudi če bi naredile same bi, seveda, obdržale te slabe terjatve. In vprašanje, kako bi sedaj isti ljudje, ki so dali kredite, ki so sprejeli tveganja, ki so sprejeli tudi zavarovanja za te kredite s temi krediti s temi tveganji s temi zavarovanji, dejansko gospodarili. Ampak zato so imeli takratni bankirji možnost, da so delali štiri ali pet let, pa se ni kaj dosti zgodilo. Pa nobena državna banka ni ustanovila svoje slabe banke, če želite, svoje interne pravne osebe, na katero bi prenesli tako imenovane slabe kredite, slabe terjatve, slaba zavarovanja in tako naprej. To se ni zgodilo. Uprave in nadzorni sveti takratnih državnih bank, pretežno državnih bank, niso v zvezi s tem nič naredili, razen da je bilo ogromno sprenevedanja, prvič sploh kaj je slaba terjatev, kako se opredeli slaba terjatev, zakaj je slaba terjatev in tako naprej in tako naprej. Ampak naredilo se ni nič. In takratni finančni sistem bi šel dejansko, če bi se to nadaljevalo še nekaj časa, v kolaps. Ker smo v EU, ker smo v evroskupini, seveda tudi zunanji svet, tudi Frankfurt, tudi Evropska centralna banka na to ni gledala tako, ampak je čakala in rekla, naredite kaj s temi slabimi krediti, ki ste jih dali. Banke niso naredile nič, podaljševale so kredite, tako da so bili to najprej trimesečni krediti, potem so jih dali na devet mesecev, pa na eno leto, pa ne dve leti, pa spet se ni nič zgodilo. Štiri do pet let se je vedelo, da imamo v Sloveniji finančno krizo in banke niso v zvezi s tem nič naredile. In seveda potem je prišla situacija tako daleč, da je bilo vprašanje, ali bodo šle sistemske banke ali ena, dve, tri ali kakorkoli že v stečaj ali ne. Ali bo dejansko s tem nastala tudi posledica, to pa je, bom rekel, nemir med prebivalstvom, dviganje vlog, nestabilen finančni sistem bi zaradi tega nastal in tako naprej. In takratna Banka Slovenije in takratni lastniki seveda bi tudi v tej zvezi lahko kaj naredili, pa niso. Solastnik je bila država, Banka Slovenije je bila regulator in je seveda zagovarjala, vse je krasno, vse je stabilno in tako naprej. Na drugi strani so se pa domine podirale. In seveda takrat, ko pa že spraviš banke v situacijo, ko enostavno ne morejo več dihati, ker so podkapitalizirane, ker niso imele dovolj kapitala, jih je treba vzeti tiste zadeve, ki so tam slabe, če želite, treba je narediti operacijo, odrezati je treba gnilobo. In tega niso znale same narediti. Zato je bila potem ustanovljena neka tretja institucija z velikimi težavami, z velikim nasprotovanjem, ne samo dela politike, ampak predvsem lobijev. Zakaj? Zato ker so se bali večje transparentnosti, kdo je podeljeval kredite, zakaj je podeljeval kredite in tako naprej in tako naprej. Takrat je seveda nastala slaba banka in takrat, ko je nastala DUTB, seveda vprašanje, v kolikem času bo pa ta DUTB prenesla te slabe terjatve in katere banke bodo prenesle slabe terjatve na DUTB. Prvi datum, ki je bil, je bil 30. junij 2013. 30. junij 2013, je bilo rečeno s strani takratne vlade, takratnega Ministrstva za finance, da se mora to zgoditi in da bo takrat nastala prva transakcija in da bo takrat prišlo do prenosa slabih terjatev. To je približno tri, štiri mesece po ustanovitvi delniške družbe. In še več. Takrat je bilo tudi povedano, da bo DUTB dokapitalizirala banke in naj DUTB v treh mesecih vse pripravi za dokapitalizacijo in za prenos slabih terjatev. To so bili razlogi. Potem je prišel 29. junij 2013, mislim, da je bil to petek, ko je prišlo sporočilo iz Evropske centralne banke, iz Evropske komisije, iz IMF: "Ne, to se ne bo naredilo, kajti mi ne verjamemo vašim ocenam o tem, kako ste vi to ocenili." Prišlo je do nezaupanja in mi bomo to naredili. Potem je prišlo do tega, da je Evropska centralna banka, Evropska komisija v podpori IMF poslala tiste ljudi iz različne družbe in tako naprej, ki so vrednotili nepremičnine, ki so vrednotili podjetja, katera so bila potem koncem leta 2013 prenesena na slabo banko z tistim haircutom 70 % in tako naprej, skratka, da se je zmanjšala ta njihova vrednost. Mimogrede, Banka Slovenije je dobila račun za dve vrednotenji za 22 milijonov evrov, da ne bo kakšnih pomot. Med 21 in 22 milijonov evrov, potem ko se seveda sedaj sprašuje, kako in zakaj, to je bil javen podatek. Seveda je bila v takratnem času država Slovenija kot lastnica bank na neki način prisiljena, da nekaj naredi, ker dati denar, dokapitalizirati banke brez tega, da jim ti vzameš zadevo, ki je gnila, enostavno ne pomeni nič, tudi v bilancah ne pomni nič, ker bo banka stalno potrebovala dodatni denar s strani lastnikov ali s strani države. Toliko o tem, zakaj je banka nastala in zakaj se je potem vse to skupaj naredilo. Še nekaj. Slaba banka je delniška družba in ni banka in ne delujejo z Zakonom o bančništvu. Nima nobene zveze s tem, da bo gospodarstvo prejemalo več kreditov in da bo kreditni krč prenehal zaradi slabe banke. To je iluzija. To je zmota. To nima zveze z bančništvom, če želite. Tja so bile prenesene slabe terjatve, zavarovanja in tako naprej in tam ne opravljajo nobene bančne funkcije. DUTB ne daje nobenih kreditov, ne sprejema nobenih depozitov in nima nobene zveze z banko ali bančništvom. Samo ime je tako. Ime, ki ga je dala pač, mediji verjetno, največ mediji. Zaradi tega je nastala Slaba banka. Zaradi problemov v državnih bankah in ker se tam ni nič naredilo, drugače bi pa sami bankirji lahko naredili vse in rešili svoje slabe terjatve pa jih niso hoteli. Takrat je nastal tudi v tistih razmerah takšen zakon, ki ga danes popravljamo. Jaz nimam nič proti temu, da zakon popravljamo, pravzaprav mislim, da je bilo vseskozi rečeno, da bi se moral popraviti že prej, vprašanje je samo, v katero smer in kakšna vloga bo DUTB v prihodnosti – vsekakor ne več taka, kot je bila takrat, z določenim namenom; takrat je bila z določenim namenom. Če danes govorimo, da bo cilj DUTB tudi prestrukturiranje gospodarstva, je seveda to hvalevredno, toda tu moramo vedeti, da se več oseb oziroma več pravnih subjektov danes ukvarja z enim in istim – SDH, potem imamo še nek deoo, ki se prav tako ukvarja s prestrukturiranjem, potem imamo še Kad in tako naprej. In eden izmed ciljev ustanovitve SDH je bila centralizacija upravljanja državnega premoženja. Z drugimi besedami to pomeni, da ko lastnik državnega premoženja, to je država, ki jo v tem primeru zastopa Vlada, preko skupščine naroči SDH, naj sprejme ali pa naj podpre takšen in takšen sklep na skupščini nekega državnega podjetja, ker ima tam lastništvo, da ne pride v konflikt z nekim drugim državnim podjetjem, na primer, Kad, ki ima ravno tako tam lastništvo, ampak bo podprl Kad drug sklep na skupščini tega podjetja kot, na primer, SDH. In če imamo pet takšnih državnih upravljavcev, je potem na skupščini zmeda, in do tega je seveda prihajalo. In do tega bo prihajalo tudi še v prihodnje, ker bomo zdaj imeli spet ogromno upravljavcev državnega premoženja, SDH, Kad, DUTB, potem imamo še posebej deoo, ki se s tem ukvarja, pa najbrž še koga, in bo pred vsako skupščino državnega podjetja potrebna koordinacija, ki jo bo najbrž vršil minister za gospodarstvo ali pa bo to na Ministrstvu za gospodarstvo, ali pa, če bo to neka finančna institucija, bo to Ministrstvo za finance, in bo spet velika zmeda. In naredili nismo kaj dosti. V zadnjih nekaj letih nismo naredili glede centralizacije upravljanja kaj dosti ali pa skoraj nič, gremo po istih poteh nazaj. S tem, ko smo dali DUTB še to vlogo, se bo zdaj dejansko še to pojavilo. Mislim, da zaradi tega ne bo nič bolje. Glede tega, po kateri ceni se bo prodajalo. V sedanjem zakonu je določba, ki govori o tem, da ima Družba za upravljanje terjatev bank omejen rok trajanja in bi se to kmalu nehalo, in da mora prodati 10 % premoženja. Ravno to je bil namen, da čim hitreje družbe dobijo prave lastnike. Takrat je bil to namen. In namen je bil tudi to, da se naredi čim bolj transparentno, brez vpliva kakršnihkoli mrež, ki vplivajo na različne rešitve in tako naprej. Tu se lahko govori o plačah in tako naprej, ampak poglejte, v tujini se ve, zakaj so plače menedžerjev visoke – ravno zato, da ne pridejo pod vpliv kakršnihkoli mrež, to je tudi eden izmed razlogov. To je tudi eden izmed razlogov, in za to so seveda odgovorni svojemu lastniku. V Državnem zboru je bila večkrat uporabljena beseda "razprodaja", beseda "razprodaja" državnega premoženja in tako naprej. Glejte, kdo pa je tisti, ki bo določil pravo ceno, ki ne bo cena na razprodaji? Državni zbor? Ali mi tu vemo, katera cena je prava za neko podjetje? Vlada? Ali je ona najbolj pametna glede tega, katera cena je prava? Plan, nek plan? Ne vem, pred 80 leti smo imeli planske cene, 70 let nazaj, 60, 40. Kdo bo zdaj določal pravo ceno? V tržnem gospodarstvu jo določa trg, ponudba in povpraševanje, treba je pa seveda izločiti vse tiste, ki vplivajo na te prave cene, zaradi tega mora biti poslovanje transparentno. Ne vem, kdo je zdaj tisti, ki bo določil cene, ki ne bodo cene na razprodaji. Jaz se, se opravičujem, ne čutim kompetentnega, da bom govoril, katera cena je za katerikoli podjetje v tej državi prava. In ni razprodaja. Je pa to seveda beseda, ki se uporablja zelo velikokrat, se govori in se pač prime, kako se vse poceni nekomu proda in tako naprej. Povejte, katera cena je potem tista prava cena, če se seveda išče lastnike. Jaz se seveda strinjam s tem, da mora vsak lastnik, nov lastnik dokazati s svojim programom, da bo zagotovil delovanje družbe, da bo zagotovil njeno konkurenčnost, da bo zagotovil zaposlovanje toliko in toliko ljudi in tako naprej. če se seveda govori o DUTB, je treba seveda pač upoštevati nekatere tržne zakonitosti, ki so danes na trgu. Je pa res, da imamo v Sloveniji relativno zaprto tržišče glede tega. Imamo seveda, če želite, številne lobije in mreže, ki želijo vplivati in ki želijo na isti način priti do tega, da bodo spet lastniki, ki so že enkrat bili lastniki, ki so zadolžili to podjetje, ki so pustili ta kredit na slabi banki, pač postali ponovno lastniki. Med amandmaji, ki jih je predlagala Slovenska demokratska stranka, je med drugim tudi en amandma, ki naj bi to preprečil. To je amandma k 8. členu. Mislim, da je bilo o tem tudi precej govora na Odboru za finance in monetarno politiko. V tem amandmaju predlagamo, da DUTB ne sme terjatev, katerih imetnica je postala pri izvajanju ukrepov za krepitev stabilnosti bank, prenašati na nobeno pravno osebo, v kateri ima kapital oseba, ne glede na njegovo višino, katerih terjatev so bile prenesene na DUTB ali se po Zakonu o gospodarskih družbah smatra kot dolžnik. To se pravi, mi ocenjujemo, da tudi z 49 % lastništvom v kapitalu lahko taka oseba poceni pride do terjatev, ki so bila prenesena na DUTB, in tako zopet postane lastnik podjetja, ki je bil prenesen na DUTB kot slaba terjatev. Jaz predlagam, da podprete ta amandma, kot seveda tudi vse ostale, predvsem zaradi tega, da se na ta način poveča transparentnost in da se poveča transparentnost delovanja Družbe za upravljanje terjatev bank. Jaz seveda sem do določenih rešitev, ki jih predlaga Vlada v tem zakonu, skeptičen ne glede na to, da želim, da se zadeva s slabimi terjatvami v Sloveniji čim prej konča tako, da te slabe terjatve ne bodo več slabe terjatve, ampak bodo postale dobre terjatve. S tem se strinjam, ampak brez dobrega lastnika, brez odgovornega lastnika nam ne pomaga noben zakon. Noben zakon, ki ga tukaj sprejemamo, nobena določba glede odgovornosti nam ne bo pomagala, če ne bomo našli dobrega lastnika. Ne bom rekel pravega, ampak dobrega, odgovornega lastnika. Ne samo do dobička, ampak tukaj se je treba zavedati, da pač nekdo postane lastnik podjetja zato, da ustvarja dobiček, ampak da poleg dobička zagotavlja tudi delovna mesta. To bo pa lahko naredil samo, če bo imel, prvič, vizijo za to podjetje, drugič, če bo konkurenčen, in tukaj lahko država veliko naredi, predvsem ta Vlada, da bo izboljšala konkurenčne pogoje, in to mu bo zagotavljalo gospodarsko rast in večjo zaposlenost. Bojim se tudi, da bo prišlo tudi do konfliktnih situacij glede tega, kdo bo upravljal državno premoženje, ali DUTB ali SDH ali neka druga, Kad, Sod, Soda ni več, se opravičujem, Kad, ostali lastniki, ki so državni ali paradržavni. Skratka, tukaj bo prišlo, žal, do precej konfliktov ne glede na to, katero družbo bomo imeli ali neimeli in ne glede to, ali takoj ukinemo Družbo za opravljanje terjatev bank in vse skupaj prenesemo na SDH. Sedaj bosta tako ali tako opravljala isto vlogo, več ali manj isto vlogo. Na nek način bo navsezadnje zadeva še bolj transparentna, upravljanje še bolj centralizirano. Vlada se je odločila, da bo spreminjala ta zakon, lahko bi napisala tudi novega, glede na to, da je nov koncept, lahko napiše nov zakon. Mislim, da bi bilo to formalnopravno celo bolj pravilno, na to opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba. Mislim, da je tudi prepozna s tem zakonom ali pa vsaj pozna s tem zakonom, kakorkoli že. In seveda, videli pa bomo, kako bo v zvezi s tem tudi dejansko učinkovita. Žal pa se bo ta zgodba s to spremembo zakona v Sloveniji dogajala predolgo časa, predolgo let in zaradi tega pač ne bo napredka, ukvarjali se bomo sami s seboj, verjetno, in v državnem zboru in na nadzornih svetih in upravnih odborih, ne bo se pa kaj bistveno iz tega kaj spremenilo. Žal, glede na izkušnje, ki jih imam, se tiste zadeve, ki se ne želijo rešiti, pač želi zavleči ali pa ustvariti kakšno komisijo, pa potem tisto delati dolgo časa, tako da, to so stare metode. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. K 2. členu. Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani zbor! Podobno kot je kolega začel debato o celoti, bom jaz, kot je vodja poslanske skupine napovedal, še nekaj besed o našem zadnjem amandmaju, ki je sicer k 5. členu, povezan je pa z nekim dejstvom, da je od tako imenovanega Jazbinškovega zakona privatizacij stanovanjskega fonda minilo že skoraj četrt stoletja, da so generacije, moja in mlajše, ne boste verjeli, številni z nerešenim stanovanjskim vprašanjem, in da je na DUTB bilo prenesenih kar nekaj stanovanj, plus dejstvo, da trenutno potrebujemo po ocenah stroke, ki to spremlja, tam nekje med 6 in 8 tisoč stanovanj. Zato mi v tem amandmaju uvajamo predkupno pravico do teh stanovanj, ne le Stanovanjskim skladom, ampak tudi občinam po teritorialnem ključu seveda, kjer se ta stanovanja nahajajo. Sočasno bomo jutri govorili o nacionalnem stanovanjskem programu, ki nekako sicer v zelo nerodnem jeziku detektira to problematiko. Mislim, da moramo tudi neke razprave povezovati in seveda v tej smeri gre tudi naš amandma. Ker imam nekaj časa, bi se pa dotaknil še celote, kar so počeli tudi govorci pred menoj. Gospod Šircelj je seveda zelo plastično to opisal, navsezadnje tudi sodeloval pri pisanju tega zakona o DUTB, o banki, ki v bistvu ni banka, ker slabo opravlja svoje delo, se je je pač prijelo ime slaba banka. Bil je tam tudi neizvršni direktor, če se prav spomnim. Rekel je seveda, odrezati je treba gnilo in tako naprej. Kot vse kaže, DUTB tega ne počne. Jaz se spomnim, večkrat sem to že govoril, imeli smo na Gospodarski zbornici v Mariboru neko srečanje in je takrat še sveži minister za gospodarski razvoj in tehnološke zadeve prišel ravno z DUTB v Maribor, pihal je kot zelo jezen ris in je takrat rekel, da je tam neka drugorazredna ekipa, ki je še Slovaki ne bi vzeli, da finančnega dela ne obvlada, o prestrukturiranju pa pojma nima. Mi se dejansko nekako ne ukvarjamo oziroma ta ustanova se preslabotno ukvarja s prestrukturiranjem. In tudi večina naših bank se ne ukvarja s tem. Veste, navsezadnje dobro prihajam iz Maribora, tam malo neke zgodbe poznam. Že večkrat sem rekel, včasih morate v banki imeti zaposlenega tudi kakšnega strojnega inženirja, ki bo razumel neko področje prestrukturiranja, s katerim naj bi se ukvarjal. Noben ni izpostavil, Luka delno, diskonte, tako imenovane haircute pri teh prenosih pri nas, ki so bili povprečno 71 %, kar blazno odstopa od nekih tujih praks. Glejte, lahko vam povem, so mi zaupno povedali, kako se je to dogajalo v mestu, kjer sem bil kot poslanec izvoljen, prišli so s tabelco na banko, v kateri je pisalo, kakšni naj bi ti diskonti bili, nekaj ljudi na banki se je dejansko temu uprlo, so rekli, počakajte, pa ne moremo to podjetje diskontirati, ima res neke stare terjatve, trenutno dobro posluje, treba je iti v neko prestrukturiranje, dvakrat so ponovili to moledovanje, odgovor je dobesedno bil: To tako bo, če ti ni kaj prav imaš tukaj knjižico pa spokaj. Tako se je pač delal ta DUTB. Če mi gre kaj na jetra v tem parlamentu, pa upam, da nikoli ne bom v tej vlogi, je dvojna morala. DUTB je bil napisal tako rahlo nezavezujoče s strani tedanje oblasti, drugi ste to nadaljevali, prevzeli, ker to nekako odgovarja nekaterim lobijem, predsednik Državnega zbora jih je navajal 5 pri delitvi tega plena. Jaz se strinjam z gospodom Šircljem, da podjetja potrebujejo dobre lastnike, ampak dobri lastniki oziroma solastniki so odgovorni in navsezadnje lahko tudi zaposleni, ki so navsezadnje te firme ustvarili, dokler se jih ni zavozilo, po domače povedano. Imajo tudi neka skrita znanja, seveda potrebujejo tudi neka določena znanja, ki jih nimajo, neke koalicijske pogodbe so govorile o ekonomski demokraciji, o soupravljanju in tako naprej, ampak v praksi se to ni nič dogajalo. Včeraj sem slučajno ujel del intervjuja z novonastavljeno ekipo na SDH, če to povežeš z DUTB, moram reči, da nekako do nove politike ne prihaja. Mi poskušamo tukaj z našimi amandmaji vseeno to zgodbo resno zagrabiti in jo peljati naprej v korist državljank in državljanov da dejansko DUTB postane DUTB ne pa neka slaba in ponovno zaigrana [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo, repliko ima mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa. Replika oziroma pojasnilo. Kolega dr. Trček me je napačno razumel, predvsem ko je navajal, da sem jaz najprej navajal, da je treba odrezati gnilo tvorbo. Ne pri DUTB, pri bankah, jaz sem govoril o bankah, o poslovnih bankah, o državnih bankah, da štiri leta nihče ni želel slabih terjatev ali prenesti na interno slabo banko, da bi ustanovil neko drugo družbo, da bi jo dal dejansko iz bilanc banke. Nisem govoril o DUTB, ker DUTB zdaj nima slabih terjatev in tako naprej. Tukaj je treba razumeti, da nekaj so poslovne banke, nekaj je pa Družba za upravljanje terjatev banke, delniške družbe. Govoril sem o poslovnih bankah v času, ko se ni želelo aktivno ukvarjati z slabimi terjatvami. To je seveda prvi nesporazum in seveda potem tudi vsa nadaljnja izvajanja pri dr. Trčku po mojem mnenju seveda nimajo niti rdeče niti glede vsega tega. Zdaj dejal je tudi, ni izpostavil diskontov in tako naprej. Jaz sem jih izpostavil, ampak ti diskonti ali ti haircuti so bili posledica tega, da so vrednotile te terjatve mednarodne institucije. In povedal sem zakaj, zaradi tega, ker so jih najprej vrednotile naše poslovne banke, vrednotila jih je tudi v prvih mesecih DUTB, potem so pa enostavno tujci rekli, Evropska centralna banka, mi vam ne verjamemo, in Banki Slovenije in Ministrstvu za finance so rekli, mi vam ne verjamemo. Zaradi tega bomo mi to sami naredili. Zato so prišli in od 1. 7. do 31. 12. 2013 vrednotili, kakor so pač vrednotili. Hočem vam povedati, da takrat je šlo za nekredibilnost slovenske politike glede vrednosti slabih terjatev in za nekredibilnost Banke Slovenije, ker enostavno nam Evropska centralna banka, Evropska komisija, Mednarodni denarni sklad niso verjeli. Zaradi tega so prišli sem. Dejali pa so to tudi v drugih državah, ne samo pri nas, tudi v drugih državah. Ampak nam niso verjeli, niso verjeli ne upravam NLB ne nadzornim svetom, niso nam verjeli. In zaradi tega je do tega prišlo. Samo zaradi tega, ker se pač menja pojme in potem se desetkrat nekaj ponovi in potem že postane resnica pri nas.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Pogačnik. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Pred nami je obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Te spremembe in dopolnitve se nanašajo predvsem na poslovanje Družbe za upravljanje terjatev bank tako imenovane slabe banke. Že tudi zakon, predlog, ki ga je obravnaval matično odbor, to pomeni Odbor za monetarno politiko v finance, smo lahko prišli do enega zaključka, vsaj jaz imam tukaj eno svoje mnenje in bi povzel besede poslanskega kolega Vebra, da ta zakon bo kraja davkoplačevalskega denarja. S to spremembo zakona, v katero gre vlada, bo pa res prišlo do kraje davkoplačevalskega denarja. Kajti, kot prvo, na glavo ste obrnili osnovno poslanstvo, ki ga je imela, bi rekel, lahko že, v pretekliku govorim, slaba banka, kajti namen slabe banke je bil predvsem prodaja slabih terjatev, ki so bile prenesene na to, in iskanje aktivnega lastnika za to banko, in ugotovitev nepravilnosti, ki so pripeljale do teh terjatev, ki so bile prenesene na slabo banko. To pomeni, prodaja terjatev in ena ključnih nalog DUTB je bila, da ugotovijo, ali obstajajo pri tem sumi kaznivih dejanj. Sumi kaznivih dejanj, kot vemo, slaba banka je vsaj glede na število terjatev, ki so bile prenesene, bi rekel, vsaj zame osebno, ugotovila minimalno ali skoraj nič, o prodaji terjatev aktivnih lastnikov, mislim, da ni bilo prav veliko, tiste, ki so bile, pa so v medijih zbujale vrsto vprašanj, predvsem ali so bili ti postopki narejeni v skladu z vsemi pravilniki in ali so bili narejeni z upoštevanjem dobrih poslovnih praks tako doma kot v tujini. Bili smo priče, da so predlagali za nekatere dobrostoječe družbe stečaje, pri tem je potem moralo posredovati tudi Ustavno sodišče. Vlada Mira Cerarja se je odločila, da del ljudi v upravnih odborih zamenja, postavili ste del svojih ljudi, zdaj pa, bi rekel, še tista pika na i, ki ste jo potrebovali, da boste lahko dokončno zlorabili ta zakon, ki je bil pripravljen v dobro temu, da se sanacija bančnega sistema v Sloveniji naredi, da se vsaj del davkoplačevalskega denarja, to pomeni več kot 5 milijard evrov, poskuša povrniti v proračun nazaj. Kje so tiste ključne zadeve, zakaj sem se izrazil za krajo davkoplačevalskega premoženja, sicer osnovno poslanstvo terjatev, prodaje zdaj spreminjate, da bo slaba banka dobila novo moč, in sicer prestrukturiranje podjetij. Prestrukturiranje podjetij, to pomeni, da bo Slovenija dobila sedaj dva upravljavca državnega premoženja, na eni strani Slovenski državni holding na eni strani pa Družbo za upravljanje terjatev bank. Eno izmed ključnih vprašanj, ki sem jih postavil tudi državnemu sekretarju na Odboru za finance in monetarno politiko je bilo, od kje bo DUTB dobil sredstva oziroma denar, da bo lahko prestrukturiral podjetja. Kajti vemo, da prestrukturiranje podjetij pomeni organizacijsko, poslovno ali finančno. In iz teh zadev je verjetno bilo videno, da bo šlo predvsem za finančno prestrukturiranje podjetij. Dejstvo je, DUTB svojih sredstev nima in pri predlogu proračuna za leto 2016, 2017 smo pa prišli do tistega razkritja – ponovno na račun davkoplačevalcev. 200 milijonov evrov je postavka v proračunu, ki bo namenjena za prestrukturiranje podjetij. 200 milijonov evrov! Ampak poglejte, izkušnje, na kakšen način in kdaj se je država odločala za prestrukturiranje določenih podjetij, so katastrofalne oziroma izrazito slabe. In da največjo korist pri prestrukturiranju podjetij, kjer je imela prste vmes država, so imela po navadi svetovalna podjetja, odvetniške pisarne ali posamezniki. In vrsto podjetij, za katere se je država odločila za prestrukturiranje, je končala na smetišču zgodovine, kajti šle so v stečaj, delavci so izgubili marsikaj in izgubili smo davkoplačevalski denar. Predvsem je treba povedati pojasnilo s strani državnega sekretarja, zakaj ste se odločili za ta koncept, zakaj se niste odločili, da prestrukturiranje vrši Slovenski državni holding in da DUTB še naprej opravlja svojo osnovno poslanstvo, zaradi katerega je bilo tudi ustanovljeno, to pomeni prodajo terjatev in iskanje aktivnih lastnikov. In ne samo na Odboru za finance in pa monetarno politiko, tudi marsikdo od strokovne javnosti se ne strinja s takšnim načinom in opozarja na zgodovino prestrukturiranja slovenskih podjetij. In zdaj ste jo dali v proračun, da za to predvidite 200 milijonov evrov. Zanima me: Na osnovi česa ste prišli do te številke, spoštovani državni sekretar? In spoštovani sekretar, zanima me: Katera podjetja bodo dobila ta sredstva, katera podjetja bodo šla v ciklus prestrukturiranja in zaradi česa bo porabljenih dodatnih 200 milijonov davkoplačevalskega denarja? Kakšna je garancija, da bodo ta podjetja uspešno prestrukturirana? Jaz sem prepričan, da tukaj obstaja veliko tveganje. Sedaj verjamem, če ste v proračunu splanirali številko 200 milijonov, da ste jo morali na osnovi določenih kriterijev ali metodologij tudi dobiti, predvsem pa verjetno z imeni podjetij. Nenazadnje, kaj je še moteče v tem predlogu sprememb zakona, da bo za DUTB veljala izjema in da določene postavke iz Zakona o finančnih prestrukturiranjih podjetjih oziroma insolventnih postopkih za DUTB ne bodo veljali. Zakaj? Zakaj bo tukaj šlo za eno izjemo od sistemskega zakona? Delate vse tisto, razen tistega, kar ste obljubljali pred volitvami, na veliko kadrujete brez kakršnihkoli razlogov in seveda postavljate svoje ljudi. In imamo Mira Cerarja pred volitvami in imamo Mira Cerarja po volitvah. Seveda pa glavna podpora pri tem ste pa poslanke in poslanci te koalicije, ker bo z vašo podporo ta zakon o spremembi Zakona o delovanju DUTB kraja davkoplačevalskega denarja, zaradi prestrukturiranja in zaradi še neke zadeve. 8. člen spremembe tega zakona oziroma 13. člen tega zakona, prepoved prodaje terjatev osebam, povezanim z dolžnikom. Vi boste s tem zakonom naredili pravno podlago, da bodo tisti, ki so odgovorni za nastanek slabih terjatev, lahko z uveljavitvijo tega zakona zelo poceni prišli nazaj do svojih deležev. In to je glavni cilj, davkoplačevalski denar in omogočiti tistim, ki so te terjatve ustvarili, da bodo zdaj prišli po ugodnih cenah do njih. Mislim, da je že kolega Veber tudi izpostavil, pa tudi meni se zdi, da takšni diskonti, ki so bili narejeni pri prenosu teh terjatev, verjetno odstopajo od svetovnih praks. In smo se tu pogovarjali o diskontih, ki so bili višji od 70 %. To pomeni, da nekdo, ki je ustvaril terjatev, višjo od 100 milijonov, bo verjetno danes lahko ta svoj delež dobil nazaj za nekih 20 milijonov. In vi delate tu pravno podlago, da bo do tega lahko prišlo s spremembo tega zakona. In delate vzporedni sistem s Slovenskim državnim holdingom. In ključni namen Slovenskega državnega holdinga je bil, da bodo slovenska državna podjetja upravljana z enega mesta. In zdaj temu ne bo več tako. Zdaj imamo SDH, imamo Kad, imamo DUTB. Ne izključujem pa, da si boste izmislili še kakšno institucijo v bližnji prihodnosti, če se vam namere, ki jih s to spremembo zakona imate, ne bodo uresničile. Glejte, to je veliko razočaranje. Spoštovani poslanke in poslanci koalicije, vi boste prižgali zeleno luč za to. V Slovenski demokratski stranki bomo temu nasprotovali. Vi boste omogočili določene rabote in lumparije, da se bodo izvajale še naprej in In da bodo lahko tisti, ki so ta podjetja pripeljali v težave, sedaj ta podjetja po velikih diskontih kupili nazaj. Kaj več bomo pa povedali še pri tem amandmaju, o katerem je bila žgoča razprava tudi na Odboru za finance in monetarno politiko, k 8. členu, na kar je opozoril tudi kolega Janko Veber. Res, spoštovani državni sekretar, zahtevam, pričakujem pojasnila z vaše strani. Kot prvo, zakaj ste se odločili, da osnovno poslanstvo slabe banke, to pomeni, prodajo terjatev in iskanje lastnikov, uredite zdaj tako, da se bo slaba banka ukvarjala s prestrukturiranjem podjetij, predvsem s podjetji, ki bodo dobila za prestrukturiranje tistih 200 milijonov davkoplačevalskega denarja, ki je namenjen v proračunih za leti 2016 in 2017.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 2. členu? Prosim za prijave. Besedo ima mag. Anže Logar.
Hvala, predsedujoči. Razpravo o tem je treba najprej in predvsem spraviti v nek kontekst. Kdo je trenutno glavni nadzornik, prvi nadzornik slabe banke? Marko Simoneti iz Nove Ljubljanske banke. Kdo je na čelu Slovenskega državnega holdinga? Nek drug Marko, Marko Jazbec iz Nove Ljubljanske banke, šef kreditnega odbora v času, ko je banka ustvarila za 2 milijardi evrov slabitev. Kdo brani zakon v Državnem zboru? Metod Dragonja, šef filiale Nove Ljubljanske banke v Moskvi v obdobju 2008–2013. V obdobju, ko je, kot vemo, v okviru Nove Ljubljanske banke nastalo kar precej slabih kreditov. In današnji predlog zakona gre v kontekstu pohoda vlade Mira Cerarja na državno premoženje. Kolega Pogačnik je povedal, da gre za 200 milijonov evrov dodatnih stroškov za "domnevno prestrukturiranje", v resnici pa za preprodajo državnega premoženja oziroma novo lastninjenje. Ampak to samo dodatnih 200 milijonov glede na leto 2015. Pa če smo natančni ni 200 milijonov, ampak je 203 milijone 622 tisoč. Poglejte, če flikneš tako številko notri v proračun, jasno, da za tako številko, če je še celo do tisočih evrov natančno, stoji neka shema zadaj, nekaj, kar mi poslanci ne vemo. In če sedaj pogledamo celoten znesek za delovanje slabe banke po tem novem modelu, je torej v letu 2015 ta znesek približno slabih 400 milijonov, v letu 2017 pa slabih 300 milijonov, skupaj skoraj 700 milijonov evrov. Z današnjim zakonom, torej gospod Dragonja davkoplačevalcem nagla dodatnih 700 milijonov evrov za to, da bo država reševala svoje prijateljske firme, da bo, saj veste, NLB ima NLB klik, da bo torej klika iz NLB reševala podjetja, ki so bila zaradi neodgovornega vodenja zavožena in so šla na DUTB ali pa so po naključju ostala dobra zaradi tržnih razmer in tako naprej in SDH. O SDH bomo govorili jutri, danes govorimo o DUTB. Poglejte, vlada s tem svojim gradivom močno zavaja. Namreč v svojem delu Cilji, načela in poglavitve rešitve, kot sem že v uvodu povedal, pravi, da je tretji od štirih ključnih ciljev olajšati prepoznavanje nepravilnosti, ki so vodile do kreditov in naložb, ki so bile prenesene na slaba posojila. Olajšanje prepoznavanja nepravilnosti. Prej sem vam že prebral, kaj piše v starem zakonu in kaj piše v novem zakonu. V starem zakonu je jasna zaveza, torej v zakonu, ki ga spreminjata, je jasna zaveza, da je ugotavljanje odgovornosti. V novem zakonu pa samo o olajšanje prepoznavanje, niti ne naznanitev sumov kaznivih dejanj, niti ne preiskovanje, olajšati prepoznavanje. Nova uprava DUTB bo imela relativno lahko delo. Tistih kreditov za svoje prijatelje se bo poceni znebila, in ker jih ne bo več imela, jim ne bo treba prepoznavati ali prepoznavati in bo bistveno olajšano to prepoznavanje. In če bi želeli dejansko nasloviti to, kar ste s cilji navedli v uvodu, olajšati prepoznavanje nepravilnosti, bi se morali samo usesti z DUTB. DUTB vam je namreč jasno sporočil, da dokumenti, ki so bili preneseni na slabo banko, ne omogočajo efektivnega ugotavljanja nepravilnosti in odgovornosti, posebej ne na strani tistih, ki so dajali kredit, torej teh slabih bankirjev, ampak zgolj morebiti na strani tistih, ki so kredite jemali. Zato je tudi toliko skopa številka naznanitev sumov kaznivih dejanj, ker jim vlada ni zagotovila ustrezne dokumentacije, ker niso dobili celotne kreditne mape, ker v teh kreditnih mapah manjkajo vsi najpomembnejši dokumenti, od zapisnikov kreditnih odborov, do zahtev, do dodatnih pojasnil. In če bi se vlada iskreno lotila olajšanja prepoznave nepravilnosti, bi zgolj spremenila vzorec prenosov na slabo banko, torej vsebino tistih kreditnih map, ki so jih banke bile oziroma so jih dolžne prenesti na DUTB. Ne pa da iz DUTB dela po novem Slovenski državni holding. Torej davkoplačevalci bomo za ta izlet vlade Mira Cerarja ali klike NLB morali iz svojega žepa plačati 700 milijonov evrov. Gospod Dragonja danes polaga račune za 700 milijonov evrov za naslednji dve leti, davkoplačevalci bodo morali toliko plačati, da bo struktura, ki trenutno prevzema vse vzvode oblasti v gospodarstvu, ki jim ni mar za migrantsko problematiko, ki jim ni mar za stiske policistov, ki jim ni mar za socialne stiske, za upokojenske probleme, ampak jim je mar samo za 18 milijard državnega premoženja, 5 na DUTB po bruto vrednosti in 13 na SDH. In to je naloga, ki jo ima gospod Dragonja s predlogom te novele. In poglejte, kaj so, recimo, še v tem gradivu predstavniki Vlade zapisali, ko sicer želijo olajšati prepoznavanje nepravilnosti, so celo zapisali: Kot taka, torej DUTB, ne more, saj nima niti preiskovalnih pooblastil ali znanja –glejte, to je izredna nezaupnica DUTB, po 2 letih gospod Dragonja pravi, DUTB nima ustreznega znanja ali celo ne sme ugotavljati pač odgovornosti, saj zato ni predpisanega postopka in zato ne sme ugotavljati, kdo je odgovoren za tako imenovane slabe kredite. Poglejte, vlada jasno napiše v tem gradivu brez sramu, da DUTB niti ne sme ugotavljati, kdo je odgovoren. Z veseljem brez težav napiše, ne sme ugotavljati, kdo je odgovoren, v uvodu pa kot glavne cilje napiše olajšati prepoznavanje nepravilnosti, ki so vodile do kreditov in slabih naložb. Glejte, to je ta dvojna morala. To je tista dvojna morala. V uvodu nekaj zapišete, visokoleteče besede, potem šele v proračunu ugotovimo, da nas bo to stalo 700 milijonov evrov, potem v nadaljevanju pa poveste, glejte, DUTB naj si niti ne drzne preiskovati slabih kreditov, bodo to že drugi počeli. Bo to kdo? Kdo, gospod Jazbec, gospod Simoneti, kdo bo to počel, gospod Dragonja? Boste vi kot nekdanji uslužbenec Nove Ljubljanske banke, medtem ko je bilo milijardo in pol kredita v Novi Ljubljanski banki preneseno na to slabo banko? Glejte, v tem pogledu je tudi lažje razumeti, zakaj so včeraj Desus in SMC glasovali proti strokovni pomoči preiskovalni parlamentarni komisiji. Zaradi tega ker je 40 tisoč dokumentov o nepravilnostih in kreditnih map že v depoju parlamenta. In če DUTB, ki je bila ustanovljena zato, da naj preišče razloge za nastanek bančne luknje, od danes naprej po mnenju gospoda Dragonje ne sme določati ali odločati, kdo je odgovoren za tako imenovane slabe kredite. Citiram, kar piše v gradivu, tisti, ki gledate zdaj gradivo in ga očitno niste prebrali, če to Dragonja pove za DUTB, kaj si šele tale vlada in Miro Cerar misli o parlamentarni preiskovalni komisiji. Ja, kako naj si pa parlamentarna preiskovalna komisija drzne kaj takega ugotavljati? Zatorej je ta predlog zakona dejansko, de facto in brezsramno javno objavljena agenda gospodarskega dela te vlade, ki pravi, lobiji, ki ste ustvarjali slabe kredite, odpiramo vam pot, prosto pot, da to počnete še naprej, naši poslanci, torej poslanci koalicije bodo glasovali zato. Začelo se je s kadrovskimi imenovanji, danes se pa to nadaljuje še z normativno podlago. In oprostite, glejte, tak zakonski predlog je v luči tega, da smo davkoplačevalci plačali 5 milijard evrov za to bančno luknjo, to je nedostojen predlog vlade. In v neki normalni državi pač takega predloga danes pred nami ne bi bilo. Ko pa imamo na čelu dr. Mira Cerarja mlajšega pa nas očitno nič več ne sme presenetiti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Metod Dragonja, državni sekretar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Razprava o tem splošnem delu je bila bogata, zanimiva. Predstavili so se različni pogledi mnenja. Poskušam bom odgovoriti ali pa dati še nekatera dodatna pojasnila samo na nekatere ključne trditve oziroma pač interpretacije ciljev oziroma namenov, čeprav so bili ti že predstavljeni v uvodni predstavitvi, še enkrat pa dosti obširno tudi v matičnem delovnem telesu. Kar se tiče DUTB, je najprej treba povedati, DUTB ima v svojem nazivu naslov Družba za upravljanje terjatev bank, se pravi, da je ustanovljena po moje tudi ime, da opravlja terjatve. Terjatve so specifičen del premoženja ali pa ena od oblik premoženja, ki so danes najbrž prevladujoča oblika v sodobnem tržnem gospodarstvu in finančnemu okolju in so nekajkrat večja, kot so pa druge oblike premoženj, na primer, lastniški deleži in tako naprej. Terjatve se upravljajo po drugih principih, kot se upravljajo lastniški deleži, in v DUTB imamo situacijo, da so 90 % premoženja, ki ga DUTB upravlja, terjatve. Mislim, takrat, ko ste zakon pripravljali, ste najbrž imeli namen in percepcijo, da se tja prenesejo predvsem slabi krediti v obliki terjatev oziroma kreditne mape. Moje prvo vprašanje je bilo, ko sem se začel s tem ukvarjati, zakaj pa so na DUTB tudi kapitalski deleži, kako pa so prišli kapitalski deleži, kakšne so bile zakonske podlage. To je bilo v okviru določb zakona omogočeno, da se opredeli v podzakonskem aktu, podzakonski akt je bila uredba, ki je določila vrsto tveganih postavk, ki se lahko prenesejo. Na predlog Banke Slovenije so bile v to vrsto tveganih postavk dodani tudi kapitalski deleži, s katerimi so razpolagale banke. Ti kapitalski deleži za tiste, ki poznajo bančne principe poslovanja, zahtevajo oziroma trošijo več kapitala, bistveno več kapitala, kot trošijo kapitala kreditne izpostavljenosti, in s tem si lahko razlagamo, da je bil pravzaprav prenos tudi kapitalskih deležev na slabo banko v interesu bank in tudi bančnega regulatorja, ker se je s tem pravzaprav na učinkovit način povečala kapitalska ustreznost bank, ker drugače bi bila kapitalska ustreznost bank še dodatno nižja. Zdaj vprašanja, ki so vezana na nove vloge in pa na predlog, ki ga novela zakona prinaša, da se pravzaprav potem, ko so bili ukrepi za stabilizacijo bančnega sistema, za sanacijo bank izvedeni, je logično, da smo večkrat že pojasnili ob tem, da se ne predvideva, da bo na osnovi tega zakona še kdaj treba zagotavljati stabilnost bančnega sistema v celoti ali pa dokapitalizirati banke z davkoplačevalskim denarjem, da se je fokus zdaj premaknil v smeri, da je treba o zagotoviti učinkovitejše upravljanje s tem premoženjem, ki ga ima DUTB, ki mu je poverjeno in na osnovi katerega mora znižati javni dolg, ki je nastal s prenosom slabih terjatev na slabo banko. To se pravi, da vloga DUTB se menja, ampak ne zato, da bi se neka dodatna moč kar se tiče lastniških vzvodov upravljanja koncentrirala v DUTB, ampak predvsem zato, da se lahko dosežejo boljši ekonomski cilji za upravljanjem tega premoženja. To se pravi, da se lahko družbe ali pa terjatve tudi preoblikujejo oziroma ustvarijo pogoji, da se z njihovo prodajo ustvari večja vrednost. Prestrukturiranje, ki bo aktivno vodeno s strani DUTB in ki je tudi delno že bilo do zdaj, bo lahko upravičeno samo, če se bo povečala ekonomska vrednost terjatev. To mora v vsakem primeru DUTB in v vsaki odločitvi, ki jo sprejmejo organi DUTB, izkazati, vedno mora izkazati, kakšna je vrednost po stečajnem scenariju, kakšen je scenarij takojšnje prodaje ali pa hitre prodaje in kakšno potencialno vrednost se lahko skreira ob bolj aktivnem upravljanju, ko se najprej zagotovi povečanje vrednosti in da se zagotovi optimalnejši rezultat. S tega vidika trditve, da se ustvarja novi SDH oziroma da se prevzemajo funkcije SDH, da se na nek način decentralizira upravljanje državnega premoženja, mislim, da so pretirane in da ne zdržijo resnega preizkusa. Povedali smo na matičnem delovnem telesu, tudi če bo prišlo v kakšnih primerih do konverzij terjatev v kapitalske deleže, so vsi namenjeni prodaji po svoji definiciji in DUTB bo svojo vlogo in svoje poslanstvo izvajal na način, da bo vso premoženje, ki ga ima, ne glede v kakšni obliki je, prodajala. Realnost je pa danes tudi takšna, da obstajajo tudi določene javnofinančne omejitve, kar se tiče vpliva na deficit države, predvsem po metodologiji Evropskega statističnega urada, da bodo konverzije v kapitalske deleže prej izjema, ker potencialno lahko povečajo deficit države, se jih bo iz objektivnih razlogov o pogojih javnofinančne konsolidacije treba izogibati. To implicira, to, kar je bilo rečeno v eni od uvodnih razprav, da DUTB mora pridobiti dobre lastnike, odgovorne lastnike, ampak ključni kriterij kljub vsemu je vrednost, po katerih bodo te pozicije podane, ki bo zagotavljala, da se bodo poplačale obveznice in s tem javni dolg, ki ga garantira država. Trditev, da se ustvarjajo pogoji, da se bo ustvarjala dodatna potrošnja davkoplačevalskega denarja, zato da se bodo lahko ti procesi izvajali, tudi ni na mestu. Vsa sredstva, ki jih DUTB ima za opravljanje svojih nalog, je bodisi pridobila iz osnovnega kapitala ali iz izdanih obveznic. Novela sicer omogoča, da se lahko zadolžuje za opravljanje dejavnosti pod določenimi kriteriji, ampak ni pa predvideno, da se dodatna javnofinančna sredstva namenjajo za opravljanje dejavnosti DUTB oziroma za to, da se aktivno podpirajo ti programi prestrukturiranja. DUTB je že v dosedanjem delovanju sledila osnovnemu kriteriju, da je treba na leto prodati najmanj 10 % vrednosti premoženja. Ravno v teh dneh bo tudi poplačala prvi del obveznic, ki so izdane, in bo javni dolg znižala do konca leta za 300 milijonov evrov. S tem pravzaprav dokazala, da te naloge izpolnjuje in tudi za naprej cilja, da mora vsaj 10 % vrednosti portfelja prodati. V zakonu nismo omenjali, še več, v ciljih, ki jih je sprejela Vlada kot ključne cilje in jih opredelila kot kazalce uspešnosti delovanja DUTB, smo ne samo v relativnem deležu, ampak tudi v absolutnih številkah določili zneske, ki jih DUTB mora prodati. Ti zneski so razvidni tudi v STVARC prodajami, ti zneski so razvidni tudi iz strategije, ki smo jo predstavili. Za leto 2015 je minimalni priliv, ki ga mora ustvariti, 162 milijonov iz naslova prodaje in dohodkov iz naslovov obresti ali pač dividend, ki jih dobiva. V letu 2016 323 milijonov evrov in v letu 2017 500 milijonov evrov. To se pravi, če temu prištejemo teh 300, ki sem jih že omenil, ker bodo poplačila, smo praktično že s to dinamiko, ki smo jo postavili kot cilj delovanja DUTB, zelo visoko nastavili pravzaprav cilje, po kakšni dinamiki slaba banka mora aktivno upravljati to premoženje in ga tudi aktivno unovčevati, in s tem tudi aktivno pridobiti nove lastnike, ki bodo lahko ekonomsko funkcijo opravljali uspešno in na načine, ki jih tukaj predvidimo. Toliko bi povedal dodatno na to splošno razpravo. Iz zadnje diskusije, ki je sledila, kakšne so vse povezave, vezano na proračun, in kaj ste videli v proračunu. V proračunu ni nobene postavke predvideno posebej za prestrukturiranje, v proračunu so predvidene postavke za dokapitalizacijo, za kapitalske naložbe države, ki pa bodo v glavnem, tako kot je zdaj predvideno, namenjene za vlaganje v podjetja na področju infrastrukture in bodo namenjena za graditev ali pa za vzpostavljanje pogojev, da se bodo lahko zagnali večji državni projekti. Od zneska, ki je v proračunih na tej poziciji v letih 2016 in 2017, je v obeh letih okvirni znesek dvakrat po 100 milijonov evrov kot kapitalski vložek v projektno družbo, ki bo nosilec izgradnje drugega tira železniške povezave Divača–Luka Koper. Naslednje so potem še dodatni kapitalski vložki v Luko Koper, v Slovenske železnice, ki naj bi omogočilo, da se bo ta največji infrastrukturni projekt, ki ga Slovenija ima pred seboj, lahko uspešno izvedli. Predvideni so vložki v varnostne rezerve SID, predvideni so tudi vložki v Evropski sklad za strateške investicije, nekaj vložkov na področju konsolidacije kapitalskih deležev po priporočilih in nalogah Računskega sodišča. Tako da nekih posebnih pozicij za prestrukturiranje posebej na način, da bi bilo to kombinirano z dejavnostmi DUTB iz javnih sredstev v proračunov, ki sta bila sprejeta za leto 2016 in 2017, ni. Kar se pa tiče konkretno 2. člena zakona in pa predlaganih amandmajev Združene levice, pa lahko še enkrat poudarim, ta vlada obeh amandmajev oziroma amandmajev po obeh točkah ne podpira. Kar se tiče soupravljanja, tukaj utemeljujemo predvsem s tem, da je DUTB inštitucija, ki po svojem načinu delovanja pravzaprav mora delovati po bančnih principih in ker imajo tudi banke in bančni inštituti tukaj izjemo od splošnega sistemskega Zakona o soupravljanju, ocenjujemo, da na tem področju ni potrebe, da bi tukaj veljala drugačna ureditev, kot velja ureditev v bančnem sistemu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegica z vašega Ministrstva za finance, ki je prisostvovala razpravi ob sprejetju proračuna za leti 2016 in leto 2017, je dejala, da je 200 milijonov predvidenih za prestrukturiranje podjetij pod postavko Ministrstva za gospodarstvo. In poglejte si postavko v proračunu za leto 2016 pod postavko 1406 – Podpora prestrukturiranju finančnih in nefinančnih družb, potem imate pa še dol nekaj postavk. Dogovorite se zdaj na Ministrstvu za finance, ali bodo namenjeni ti milijoni za prestrukturiranje v okviru DUTB ali ne. Proračun je pa sprejet. Sprejeli ste ga včeraj. Ne vem, mislim, da ne veste, kaj dela leva, kaj dela desna roka. Po drugi strani ste pa omenili, da ena izmed nalog DUTB bo še vedno ostala zmanjševanje dolga. In poglejte, spoštovani državni sekretar, kakšno oceno za proračun ste dobili iz Bruslja, ki jo je dala Evropska komisija. Poleg vseh teh pripomb, ki jih je komisija dala na ta proračun, je ena izmed teh tudi, da komisija opozarja, da bo dolg DUTB in njegovo počasnejše unovčevanje naložb tudi večji vpliv na javne finance kot predvideva Slovenija v načrtu proračuna za leto 2016. In s to spremembo zakona se bo ta dolg še povečal.
Hvala lepa. Replika, mag. Anže Logar. Izvolite.
Glejte, tale predstavitev oziroma besede državnega sekretarja Dragonje so bile pa zelo zanimive. S svojimi odgovori je še dodatno zavajal. Če ste pozorno prisluhnili, je na vse, kar smo opozorili, dejal, to je pretirano, to ne drži. In to je njegova obrazložitev vseh navedb, ki so bile izrečene. To je pretirano, to ne drži. Niti enega konkretnega dokaza ali pa obrazložitve ni dal, ki bi nas prepričala, da so nameni, ki jih predstavlja ministrstvo s to novelo, resnično takšni, kot jih v ciljih zapisujejo. Saj tudi ne more glede na tekste, ki jih poda. To je bila še dodatna faza zavajanja tistih, ki poslušajo in podcenjevanje umske sposobnosti poslancev. Poglejte, gospa Vraničarjeva je v ponedeljek tukaj razlagala, zakaj se povečajo ta sredstva, v ponedeljek. Če se sami na ministrstvu ne znate uskladiti ali pa vi mislite, da ne poslušamo, kar vaši predstavniki govorijo, je to vaš problem, ampak težava je v tem, da s temi slabimi zakoni prihajate pred poslance in od koalicije pričakujete, da bo dala glas za dodatno zadolžitev Slovenije zato, da bodo klike lepo živele, tako kot so živele do zdaj. 350 evrov na vsakega davkoplačevalca bo stala ta avantura s spremembo ZUKSB, vsaj. Glejte, kaj je, gospa Vraničarjeva rekla, drugo kar se tiče povečevanja državnega premoženja, gre za sredstva, ki so rezervirana za to, da bo lahko država aktivno sodelovala v procesu prestrukturiranja in s tem zagotavljala tako tako tako naprej ZUKSB. Glejte, pa ne morete tako enostavno! Saj spremljamo kaj govorit! Prihajajte pred poslance pripravljeni, še posebej, če prihajate s tako škandaloznimi zakoni, kot prihajate, saj morda bo potem koalicija v vsakem primeru, ker samo še potrjuje kaj ji Vlada, torej druga veja oblasti, narekuje, da naj glasuje, bodo potrdili. Ampak vsaj ljudem mora biti jasno, kaj ta vlada počene s takšnimi zakonskimi predlogi. In ne pričakujte, da boste z besedami: "To je pretirano. To ne drži. To ni tako", slovensko javnost prepričali o dobrih namenih te novele. Ne boste je, ker je ozadje jasno in veje iz vsakega člena tega zakona. Še enkra, proračuna nismo sprejemali pred enim letom, glasovali smo o njemu včeraj, razpravljali v ponedeljek, dobro se spomnimo, kaj je bilo rečeno v proračunski razpravi.
Hvala lepa. Postopkovno, izvolite.
Spoštovani, predsedujoči! Predlagam postopkovni predlog, in sicer da se predstavniki Vlade in pa predstavniki ministrstev v bodoče za sejo Državnega zbora pripravijo tudi za opozicijske poslance. Da zgleda, da to, kar se vi pripravite za razlagati predlagane zakone, koalicijskim poslankam in poslancem ni dovolj. predlagam, da se predstavniki Vlade in pa ministrstev v bodoče za seje Državnega zbora in pa za matična delovna telesa pripravijo tudi za opozicijske poslance in poslanke. Hvala.
Hvala lepa. Vlada, ki prihaja s svojimi predlogi, je pripravljena za ves Državni zbor, torej vse člane Državnega zbora, in seveda tukaj razlike ni. Hvala lepa. Besedo ima mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo, predsedujoči. Da bo ljudem, pa morda še kakšnim v tej dvorani, bolj jasno, si bom dovolil še malce biti na splošnem delu. Veliko je bilo stvari izrečenih, ki v neki smeri dajejo zelo nenavadno luč, tudi na samo vsebino zakona, pa bom samo na kratko povzel. Govora je bilo tudi o diskontih, sedanjih, bodočih, ampak prav je, da tudi pogledamo, kakšen je bil diskont ob prenosu teh terjatev. Trije vzorčni primeri so, za katere menim, da bi morali biti z njimi vsi tukaj prisotni in tudi tisti, ki niso, seznanjeni. Španija, Irska, Slovenija. Povprečen diskont v Španiji za prenos terjatev je bil 54 %. Povprečen prenos Irske 57 %, v Sloveniji 71 %. Jaz se tukaj skromno lahko sprašujem v imenu svoje poslanske skupine, kako to, da je bilo to tako radodarno. Kje so bili potem vsi tisti? Ampak zanimivo je še nekaj v zvezi s tem. Irska NAMA je spremenila sistem upravljanja in prodaje terjatev, najeli so tri svetovne znanje upravljavce. Že kmalu ugotovitev, sumi in nepravilnosti pri prodaji nepremičnin v višini 1,7 milijarde. Potekajo pravosodne preiskave. Zakaj to omenjam? Ravno zaradi tega, ko se tudi v tem državnem zboru in na matičnih delovnih telesih veliko govori o vsemogočnosti in zaupanju tujcem. Tukaj mislim, da na tej točki lahko neham, kot da je vse zveličano, kar je tuje, domače pa nič ne velja. Tisto, kar je prav, da se dotaknem ljudem dovolj jasno in razumljivo. Veliko razpravljavcev s strani opozicije je bilo in je mešanje pristojnosti DUTB, pristojnosti SDH, Vlada, predsednik Vlade in vse mogoče. Prav je, da si razčistimo tisto, s čimer menim, da bi vsi razpravljavci morali biti že zelo dobro seznanjeni. Pristojnost DUTB in SDH se ne podvajajo. O tem vsaj pričakujem, da ne bo več nobene debate, kajti DUTB upravlja s svojim premoženjem. To, kar je spoštovani kolega Šircelj omenil, delniška družba, potem se ne bi pogovarjali, kakšna je ta pristojnost. Dejstvo je, da DUTB upravlja predvsem terjatve, in to tiste terjatve do družb, ki so v finančnih težavah. To pomeni to, kar se je preneslo in je bilo obširno obrazloženo s strani ravnokar omenjenega kolega. Dejstvo pa je, da ima SDH deleže države v delujočih podjetjih. To pomeni, da SDH upravlja pravo korporacijsko upravljanje s pravicami. In če zaključim. DUTB ima obligacijske pravice, se pravi, je upnik terjatev. Zakaj to omenjam? Zato, ker tisto, kar marsikdaj v teh političnih razpravah ne želimo izpostavljati ali pa se tega ne zavedamo, kajti terjatve upnikov so vedno na prvem mestu pri poplačilu, se pravi, pred terjatvami družbenikov. To je bistvena razlika v procesih upravljanja SDH ali DUTB. In tisto, ki sem jaz tudi uvodoma omenil, ker menim, da je to nek nov model pristopa upravljanja terjatev, vezanih na DUTB, ravno s tem, da poleg obstoječih, še vedno potekajočih postopkih prodaje terjatev, da se gre v proces prestrukturiranja, predvsem iz razloga, da se maksimira prihodke iz naslova teh prenesenih terjatev. In če samo še v tem delu, kot sem že omenil razliko med SDH in DUTB. Dejstvo je, da prestrukturiranje najsibo v SDH ali v DUTB, praviloma ni primerljivo, kajti treba je izhajati iz osnovnega izhodišča, da DUTB lahko zaradi zavarovanj, kot je omenjeno, da je upnik svojih terjatev, lahko bistveno več iztrži, seveda pod predpostavko, da se gre v procese prestrukturiranja in da je tudi prestrukturiranje uspešno izvedeno. Uvodoma je bilo z moje strani omenjeno, da so prav gotovo v marsikaterih delih teh družb, kjer DUTB ima terjatev, neki zdravi poslovni procesi, da ne govorim še o tem drugem delu, vezano tudi na ohranitev zaposlitev. Ampak tu bi rad poudaril nekaj, ne moremo se pogovarjati, da so vse tovrstne terjatve zdrave za prestrukturiranje. To je pa dolžnost tistih, ki vodijo in ki smo jim zaupali. Ampak na tem mestu menim, da se zdaj pogovarjamo o zakonu, ne pa o kadrovski politiki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijave. [[oglašanje iz dvorane]] Replika? Mag. Anže Logar, izvolite, replika.
Hvala, predsedujoči. Kolega Verbič je govoril o tem, kakšna krivica se je dogajala v Sloveniji v primerjavi s Španijo in Irsko, tam je bil diskont 55 %, pri nas pa 71 %. Saj ste zdaj verjetno poslušali ministra za financer, ko je o tem govoril. Španija, Irska, zavarovanje terjatev s hipotekami, Slovenija pa ne, Slovenija pa na lepe oči. Zato je razlika v diskontu. Sam minister vam je povedal, ga je treba včasih tudi poslušati; saj je redko tu, ampak kadar je, pa kakšen podatek pove. In najbolj zanimivo, ravno tisti, ki so takšne kredite sklepali, danes zasedajo najvišje funkcije v teh institucijah, ki obdelujejo slabe kredite oziroma ki z njimi upravljajo. Zdaj pa samo še, kar se tiče tega, da ne smemo enačiti SDH pa DUTB. Ja, do trenutka, ko boste vi glasovali za ta zakon. V trenutku, ko boste potrdili ta zakon, pa moramo enačiti, saj tudi predlagatelj sam napiše, da bo po novem SDH, DUTB kot upravljavec svojega premoženja. DUTB kot upravljavec svojega premoženja, črno na belem vam je gospod Dragonja to napisal. Preberite gradivo, o katerem tu razpravljamo! Ne bo več potrebna prodaja tega premoženja. Od sedaj naprej bo lahko DUTB z naložbami ustvarjal prilive. In ti prilivi morajo samo zadostiti tistih 10 % in je kljukica narejena. Tako da vsi tisti cilji, ki jih Dragonja predstavlja, kot da še vedno obstaja zaveza odprodaje tega premoženja, padejo v vodo. Najprej davkoplačevalci dajemo denar za to, da bomo vstopali v kapitalske naložbe, da bomo podržavljali podjetja, potem pa iz teh naslovov pač z dividendno politiko in ne vem s čim dobivajo prihodke iz upravljanja. In je krog zaključen. Paradržava je dobila še en dober zakon za svoje delovanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Logar, lepo prosim, da se do gospoda državnega sekretarja vedete primerno njegovi funkciji. [[oglašanje v dvorani]] Ja, ampak "gospod Metod Dragonja" ali pa vsaj "gospod Dragonja". Hvala lepa. Replika, gospod mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Imam repliko na razpravo kolega Verbiča. Če bi to držalo, kar ste vi rekli, potem predvidevam, da tega predloga sprememb zakona ne boste podprli. To je edini zaključek, kajti to vaše razmišljanje in vaša razprava je šla v to smer, da se tega ne potrebuje. Glejte, to, kar ste vi dejali, velja danes, ko bo pa uveljavljen ta zakon, pa to ne bo več veljalo. Med drugim ste rekli, da je DUTB delniška družba. Res je delniška družba, pozabili ste pa omeniti, da je v 100 % lasti države in da do spremembe ne more priti, razen če boste šli še v to spremembo, naknadno. Dejali ste, kakšna je razlika, da se SDH ukvarja z delujočimi podjetji. Vam bom naštel. Poglejte si lastniški delež, ki ga ima DUTB, tukaj je vsaj 33 delujočih podjetij in vi ste ta DUTB obrnili na glavo. Glede cenitev terjatev, ki so bile prenesene, pa jaz pričakujem, da bo preiskovalna komisija resno pristopila k temu delu. Kajti preveč očitkov in preveč dvomov se je že v javnosti pojavljalo, ali so bile te terjatve ocenjene na pošten način. In glede podpisov pogodb Z družbo Oliver Wyman in tako podobne zadeve.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Glede na to, da smo pri 2. členu in amandmaju k temu 2. Členu, bom najprej začel okoli vsebine tega člena, namreč položaj DUTB in nadzor nad Družbo za upravljanje terjatev bank. Res je, da je besedilo zakona, ki se naj bi spremenilo s sprejemom tega zakona, vsebovalo zelo jasno dikcijo, da Družba za upravljanje terjatev bank tudi odkriva nepravilnosti pri nastajanju slabih terjatev in da novo besedilo govori o tem, da se olajša prepoznavanje nepravilnosti, ki so vodile do kreditov in naložb. Res je tudi, da v poročilu ali pa bi rekel, v gradivu, ki ga je predlagatelj pripravil, je razvidno, da nihče ni vodil nobenega od teh postopkov znotraj DUTB v obdobju delovanja. Vendar je tukaj najbrž da tudi treba vzpostaviti eno skepso ali vprašanje, ali res ni bilo ničesar takšnega, na kar bi tako izvršni kot neizvršni direktorji vendarle morali opozoriti ali pa sprožiti kakšen postopek. Saj tudi sam ne pričakujem, da bi DUTB peljal celoten postopek, ker za to dejansko ni ustanovljen, vendar to, da se pa dejansko začne določen postopek, pa najbrž da lahko. Sicer razumem, da to olajšanje prepoznavanja nepravilnosti še vedno sodi prav to, da bodo vsi ti, ki imajo vpogled v mape, dejansko imeli tudi možnost, da ovadijo nekoga, za katerega menijo, da je šel preko svojih pooblastil pri tem, ko je nastajala slaba terjatev. Če temu ni tako, potem dejansko pomeni, da izgubljamo en pomemben del vsebine sedaj veljavnega zakona. Sam sem sicer izjemno naklonjen temu, da se, ko govorimo o položaju in nadzoru in tako naprej, pri slabih terjatvah vendarle resno dogovorimo in odločimo, da sprejmemo poseben zakon, ki bo govoril prav o tem, da se razišče vse nepravilnosti, ki so nastajale pri bančni luknji. To je postopek, ki bi dal odgovor pravzaprav na številna vprašanja, ki jih danes tukaj odpiramo, in je tudi prav, da jih odpiramo, ker do teh odločitev v Sloveniji še nismo prišli. Bojim se tudi, da do te odločitve tudi ne bomo prišli, kajti že samo dejstvo, da niti 150 tisoč evrov, kolikor smo predlagali za nadzor preko komisije, ki je bila ustanovljena v Državnem zboru, ta amandma seveda ni bil podprt. Tudi izgovor, da naj bi zdaj poslanske skupine same poskušale zagotavljati ta denar, je resnično zelo slab izgovor, če ga lahko tako blago označim. Vse to govori o tem, da moramo biti resnično izjemno pozorni na vse, kar se na temu področju dogaja, kajti kljub vsemu, tisto izhodiščno dejstvo, ki ga je ustanovitev slabe banke imela, je bilo izhodišče, da se prevzame nadzor nad zasebnimi podjetji in se jih tudi poceni potem prevzame, ker se jih vmes podržavi, in potem seveda poceni naprej preproda. To je bila osnovna funkcija, čeprav v Zakonu o slabi banki seveda piše, da se je treba opredeliti predvsem na to, da saniramo bančni sistem in da seveda tudi čim prej vzpostavimo zdravo delovanje gospodarstva. In se tudi strinjam s kolegom Šircljem, ki je povedal, da je edini način, da se rešimo iz tega, da dobimo lastnike, ki bodo uspešno gospodarili, in ne bomo imeli več težav s slabimi terjatvami. Vendar pot do tam, mislim, da bo precej zahtevna, kajti tudi sicer, če se vrnem nekako v tisti trenutek seje Odbora za finance, ko je, mislim da, gospod Nyberg tudi zelo jasno povedal v svojem uvodnem nagovoru, ko je bil razrešen, mislim, da je bilo nekaj v tem smislu, če vemo, kaj delamo. Seveda si lahko razlagaš te besede na več načinov, vendar jih ne smemo zanemariti in biti zaradi tega še toliko bolj pozorni. Namreč, dejstvo je tudi, da je cela vrsta ljudi bila vpletena, ki so delali tako v sistemu bank kot tudi v sistemu podjetij, v postopek nastajanja bančne luknje. In dejstvo je, da kar cela vrsta ljudi danes zaseda mesta kot izvršni ali neizvršni direktorji, ki bodo upravljali s slabimi terjatvami. Namreč, po tem zakonu bo dejansko naloga slabe banke, da tudi upravlja s temi slabimi terjatvami. Že v uvodnem nastopu sem povedal, da pravzaprav dobivamo neko vzporedno banko ali, če hočete, paradržavno banko, ki bo kreditirala podjetja, ki so zdaj na slabi banki, kar je seveda dobro, ker bi sicer v zelo kratkem času imeli zelo veliko stečajev v Sloveniji, ampak napaka je nastala v tistem trenutku, ko so se te slabe terjatve prenašala na slabo banko. Če bi bile te terjatve resnično terjatve, ki so v obliki nepremičnin in se to čim prej proda, potem je zadeva zelo jasno izvedljiva in ni nobenih težav. Če pa preneseš na slabo banko podjetje, ki živi, ki dela, ki ustvarja, ki je nenazadnje tudi dogovorilo z banko, da lahko premosti obveznosti, če se podaljšajo roki odplačila in izboljšajo tudi kreditni pogoji, in nenazadnje po informacijah in po gradivih, ki jih lahko dobimo, lahko ugotovimo, da je celo okoli dveh milijard takšnih terjatev bilo že usklajenih s komercialnimi bankami, ker so ti krediti bili dogovorjeni, možno obvladovati ravno na ta način, da se jim podaljša odplačilo kreditov ali pa da se jim izboljša glede na razmere na trgu tudi možnost odplačevanja teh kreditov pod ugodnejšimi pogoji, kot je to bilo prej, ko so jih najemali. Ta zadeva je resnično izjemno zahtevna in mislim, da ji ne bomo prišli do dna, če ne bomo sprejeli posebnega zakona, da vse te postopke dejansko izčistimo. Vmes bomo porabili zelo veliko denarja. Ogromno denarja bo šlo v to in tudi podaljšanje za delovanje za naslednjih pet let pomeni, da bomo namenili že za samo delovanje DUTB zelo veliko sredstev, hkrati tudi če bo šlo za kreditiranje, pomeni, da se tudi tukaj ustvarja neka novo dimenzija kreditov, ki jih bomo zagotovo na koncu, če ne bo to vse pokrito s prodajo premoženja, dobili nazaj v javni dolg. To je neizogiben mehanizem, ki je tudi že zapisan v zakonu. To je tista točka, kjer je tudi zelo pomembno ugotoviti pri tem 2. členu, ki pravi o tem, da nadzor nad DUTB izvaja ministrstvo. Ministrstvo pač obsega nadzor poslovanja in DUTB mora ministru predložiti katerikoli dokument, ki ga zahteva, in dati vse informacije, torej morebiti je ena od dobrih rešitev pri tem zakonu ta, da bo Ministrstvo za finance prevzelo, ker je tisto, ki je odgovorno za to po tem zakonu, zelo veliko odgovornost. To je po eni strani mogoče dobra plat, po drugi strani pa seveda bomo videli, kako se bo ta določba dejansko tudi izvajala. Kajti vse več informacij dejansko je take narave, ki kaže na to, da je prepletenost tistih, ki so ustvarjali bančno luknjo, s funkcijami, ki jih danes opravljajo pri reševanju te bančne luknje, izjemna. Ni mogoče daleč od tega tudi trditev, da je morebiti tudi to bil razlog za zamenjavo gospoda Manssona, Nyberga in ostalih sodelavcev, ki so bili iz tujine, v organih slabe banke. Pri teh rešitvah, ki jih imamo danes na mizi, bo resnično izjemno pomembno, kako bo Ministrstvo za finance opravljalo svoje naloge. Ali bo resnično svoj nadzor izvedlo uspešnejše, kot je mogoče potekalo ta hip znotraj DUTB, kajti ni bilo ugotovljenih nobenih nepravilnosti pri prenosu terjatev, čeprav moram spomniti na Računsko sodišče, ki je ugotovilo, da je ravno na tej točki prenosa stvar bila zelo nedorečena, netransparentna, niso bili jasni kriteriji in se odpira široko polje vprašanj ravno glede tega trenutka prenosa terjatev na slabo banko. Dejstvo pa je, kot je bilo tudi že danes povedano, da je Družba za upravljanje terjatev bank s tem, ko se podaljšuje njeno delovanje, dejansko družba, preko katere se bo obvladovalo, nadzorovalo, mislim, da je številka podjetij, ki so na DUTB, nekje okrog 572, praktično velik del zasebnega gospodarstva, ki se podržavil, bo pod neposrednim nadzorom organov te slabe banke. Drugi del, ki je v državni lasti in so pod Slovenskim državnim holdingom, pa je pod nadzorom organov, ki upravljajo ta del gospodarstva. In vendarle, če se pogovarjamo o vseh teh zadevah, vedno znova opozarjam tudi pri proračunu, da se prav nič ne zgodi iz naslova bank, čeprav smo jih močno dokapitalizirali, in pravzaprav te banke ne kreditirajo gospodarstva. In dejstvo je, da te banke niti ne smejo kreditirati, ker so opredeljene kot slabe terjatve v podjetjih, ki so prišle na slabo banko. Moja ocena: zelo slabo načrtovan koncept reševanja bančne luknje ali, če hočete, resnično se mi vse bolj potrjujejo tiste moje besede, ki sem jih pred leti, ko smo se o tem pogovarjali, ko se je ustanavljala slaba banka, da gre vse skupaj za eno veliko legalizacijo velike kraje, legalno se vse to dogaja pred očmi in je pokritje v zakonodaji. Tako da je vse, kar se bo dogajalo na tem področju sanacije, treba dobro proučiti ravno zaradi tega, ker če bomo še naprej vlekli posledice krize in teh slabih terjatev do leta 2022, pomeni, da umetno podaljšujemo finančno-gospodarsko krizo, ki je očitno v ostalih državah že končana. Po eni od izjav Banke Slovenije je celo pri nas končana, ampak s tem, ko se to podaljšuje, mi dejansko umetno podaljšujemo finančno in gospodarsko krizo za naslednjih 5 let. Če k temu dodamo, da nam čez vrata vstopa ali pa je pravzaprav že vstopila v velikem obsegu druga kriza, migrantska kriza, imamo en zelo zahteven položaj, ki ne vem, če ga bomo lahko obvladovali, če se bomo kar naprej sami s sabo pogovarjali predvsem o tem, kdo bo koliko uspel prikriti nekih slabih terjatev, kdo bo uspel pri izpeljavi teh postopkov obogateti, si zagotoviti neko eksistenco, velik del ljudi pa v bistvu lahko ostane v vseh teh postopkih na cesti in postanejo reveži. To so izjemno zahtevna vprašanja in zahtevajo trezen pomislek, ravno zaradi tega, ali je vse to, kar dejansko počnemo, res samo slučajno ali dobro koordinirano in pripravljeno za to, da se resnično oblikuje neka ozka, maloštevilna elita tudi v Sloveniji, ki potem nadzoruje delovanje države v celoti. In poslanci in vlada so samo marionete, ki potem morajo slediti tem usmeritvam in odločitvam. To je daleč od tega, kar je bilo zamišljeno tudi z ustanovitvijo in osamosvojitvijo Slovenije in z ustanovitvijo parlamentarne demokracije. Zelo resen odmik se lahko zgodi, če bodo šle zadeve naprej ravno na temu področju parlamentarne demokracije in tudi parlamentarnega nadzora. In kot sem že tudi vmes povedal, parlamentarni nadzor tudi pri teh zgodbah okoli slabih terjatev, okoli bančne luknje ne dobiva dovolj velike podpore v parlamentu. Tako da zgolj iz razloga, da ohranjamo pri življenju podjetja, ki so že na DUTB, čeprav mislim, da bi bilo zelo smiselno proučiti, kaj je treba narediti, da se znebijo tega oklepa, jih vrnemo v normalno življenje in da se začnejo komercialne banke z njimi ukvarjati, tako kot je tudi običajno in normalno in tudi veliko ceneje, in sprostimo pravzaprav in damo gospodarstvu možnost, da zafunkcionira in da vendarle ustvarjamo še večji bruto domači produkt in da s tem ustvarjamo blaginjo pravzaprav za večino ljudi, veliko večino ali pa za vse ljudi, če hočete, v Sloveniji. Vse ostalo bo seveda šlo v napačno smer. Mislim, da je ponovno, tukaj opozarjam ravno zaradi tega, ker naj bi Ministrstvo za finance imelo tukaj velik nadzor in vpliv, prevzelo tudi zelo veliko odgovornost in to je mogoče eden od razlogov, da je neko upanje, da se vse to, na kar opozarjam, ne bo v takšnem obsegu zgodilo, na katerega sem opozarjal.
Hvala lepa. Še vedno smo pri 2. členu. Želi še kdo razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem 3. člen ter dva amandmaja Poslanske skupine Združene levice in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Izvolite, mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. V Slovenski demokratski stranki predlagamo amandma, da lahko na sejah upravnega odbora brez glasovalne pravice sodelujeta predsednik Odbora za finance in monetarno politiko in pa predsednik Komisije za nadzor javnih financ. Če lahko ta dva organa prisostvujeta tudi sejam Nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga, prisostvujeta sejam Sveta Banke Slovenije, glede na to, da je DUTB delniška družba v 100 % lasti države, vemo, da je tukaj ogromno davkoplačevalskega denarja, pričakujemo podporo k temu amandmaju ne glede na to, da je koalicija takšen predlog že na Odboru za finance zavrnila. Pričakujem pa tudi, da se bo vlada Mira Cerarja opredelila tega predloga in če ga ne podpira, da navede razloge, zakaj ne.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. Prehajamo k 5. členu. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in dva amandmaja Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Hvala lepa, potem zaključujem to razpravo. V razpravo dajem 6. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Hvala lepa, potem zaključujem to razpravo. V razpravo dajem 8. člen ter amandma poslanskih skupin koalicije: SMC, DeSUS in SD in amandma Poslanske skupine Združene levice in Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. Glede tega 8. člena je tekla že živahna razprava na odboru in takrat smo se tudi, vsaj kar se tiče koalicijskih poslanskih skupin, nekako posvetovali, pomenili in tudi napovedali, da bomo določeno spremembo tega člena pripeljali na plenarno sejo. Razlog je bil eden, kar je bilo danes tudi nekaj vzpostavljeno v eni nerodni smeri, in sicer da naj bi šlo potem, da je ta predlog zakona oziroma ta novela predvideva neko krajo pa poceni odkup tistih, ki so dejansko bili povezani s tem, da bi do te težke situacije tudi prišlo. V 8. členu je nekako definirano, kdo ne sme sodelovati pri tem, da bi lahko prišel do bodisi terjatev bodisi do nekih deležev družb, ki iz tega izhajajo. in tukaj je osnovna usmeritev, še takrat na odboru ob prvem predlogu je bilo predvideno tako, da sta najprej nekako, lahko rečemo, dve koleni. Se pravi, v prvi vrsti je navedeno, danes smejo – če gremo konkretno na ta člen, da DUTB ne sme terjatev, katerih imetnica je postala, pri izvajanju ukrepov za krepitev stabilnosti bank prenesti na osebo, ki se v skladu z zakonom, ki ureja gospodarske družbe, šteje za osebo, povezano z dolžnikom, in tako so potem naprej še druge variante. In glede na to, da se je ta člen izkazal za sorazmerno zahtevnega glede razumevanja, kaj v njem piše, kar je bilo videti tudi iz tega, kakšni predlogi so prihajali za popravek tega člena, smo se odločili, da bi to rešili na tak način, da se naveže omejitve na prevzemno zakonodajo. Zakaj? Zaradi tega, ker prevzemna zakonodaja, se pravi, Zakon o prevzemih, vsebuje zelo natančne določbe in zelo, lahko rečemo temu, tudi razvejane, kdo bi se lahko štel za tistega, ki do takega odkupa oziroma prenosa ne bi imel pravice. Tu govorimo o pravnih osebah, o fizičnih osebah, o raznih vplivnih razmerjih, ki so lahko tu povezana tudi ne glede na deleže. Tako da naše mnenje je, da s tem amandmajem tako razširimo ta krog tistih, ki ne bodo upravičeni do tega, da bi lahko tekmovali pri nakupu teh terjatev ali posledično deležev in tako naprej, da do zlorab ne bi smelo prihajati. Zakaj pravim ne bi smelo, zato ker vedno obstajajo možnosti. Se pravi, ne glede na to, kako robusten sistem narediš, vedno se nekako da. Tu bi, recimo, lahko prišlo do kakšnih težav, ko bi kdo ustanavljal družbe v kakšnih, recimo, off shore državah, se tam skril za lastništvom in tako naprej. In potem bi take določbe težko zaobšli. Ampak potem še vedno ostaja na tistih, ki upravljajo slabo banko, da presojajo tiste, ki imajo namen kupovati takšne deleže, takšne terjatve in tako naprej, in tudi predvidijo oziroma preprečijo, da bi prišlo do takih prodaj, prevzemov, kakorkoli že, po kakšni drugi poti. Mislim, da smo, vsaj kar se tiče koalicijskih poslanskih skupin, pa če govorim tudi v imenu SMC in sebe, solidno zdaj ta 8. člen dopolnili, da ne more priti do tega, da bi se nekdo, ki je predhodno to zakuhal, se pravi, slaba posojila, zaradi tega tudi prenos na DUTB, dokapitalizacijo bank in tako naprej, dokopal do cenejših terjatev, cenejših deležev in tako naprej. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik, izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Že prej sem začel določeno razpravo v zvezi s tem členom. Bilo je kar vroče in pestro tudi na seji Odbora za finance in monetarno politiko. Dejansko je takrat koalicija spoznala, da nekako niste dovolj zaščitili tega dela. Predvsem tudi kolega Janko Veber je takrat dal neko zagotovilo, da bo koalicija z amandmajem poskrbela, in sicer, da se bo 8. člen, spremembe tega zakona, tretji odstavek, ki je vsaj za Poslansko skupino Slovenske demokratske stranke bil najbolj sporen, spremenil, in sicer, prepoved prodaje terjatev osebam, povezanim z dolžnikom. V obstoječem zakonu zdaj piše: "… pravno osebo, v kapitalu katere ima oseba iz prejšnjih alinej delež, večji od 50 %." To pomeni, ustanovimo, recimo, družbo z omejeno odgovornostjo, najdemo slamnatega lastnika z 51 %, 49 % lastnik te družbe je pa tisti, ki je te dolgove in terjatve naredil, in lahko po visokem diskontu kupimo to terjatev nazaj. Videli ste, da ste naredili napako, nekako ste se je zavedali, zdaj ste pa ta člen naredili preveč odprtega. Zdaj smo pa prišli do te ugotovitve, da tu pa lahko pride do marsikatere zlorabe. Zdaj ste pa, spoštovana koalicija, predlagali, da se spremeni, da se črta to zadevo in da se to uredi z določbami iz Zakona o prevzemih, in sicer "da osebo, za katero se v skladu z zakonom, ki ureja prevzeme, neizpodbitno domneva, da dolžniki ali oseba iz prve ali druge alineje tega odstavka deluje usklajeno". "Neizpodbitno domneva, da deluje usklajeno" – uporabili ste Zakon o prevzemih in mislim, da ste tukaj dali veliko meglo nad ta zakon. Zato, recimo, ne vem, iz aviona ravno ne bo videti, da bo lahko nekdo kupil to terjatev nazaj po velikem diskontu, ampak nekako se bo pa dalo do nje priti. Zakaj ste zadevo toliko zakomplicirali? Zakaj ne morete z eno besedo ali z dvema besedama napisati, da tisti, ki je podjetje pripravil ali terjatev, ki je prišla, da ne more več tega deleža kupiti. Tudi amandma Združene levice je bistveno bolj direkten, bistveno bolj pove, kje so tiste omejitve. Spoštovani kolega Božič in državni sekretar, ali vidva vesta, kako dolg je 8. člen Zakona o prevzemih, ki govori o usklajevanju delovanja? Ta člen ima devet odstavkov. In preberite, prosim, kaj je to odvisna družba po tem zakonu. Katera družba je to? To pomeni družba, v kateri ima druga oseba večino glasovalnih pravic. Večino glasovalnih pravic imaš takrat, kadar imaš večinski delež, v kateri ima druga oseba pravico imenovati ali razrešiti večino članov organa vodenja ali nadzora, sočasno delničar ali družbenik, to pomeni, če hočeš zamenjati obstoječi nadzorni svet, moraš imeti vsaj 75% delež, da ga zamenjaš, v kateri je druga oseba delničar ali družbenik ali sama nadzoruje večino glasovalnih pravic. To je samo četrti odstavek. Potem jih je pa še devet tukaj notri. Zakaj ste se odločili za takšen člen, da ste še malo več megle dali notri? In to ste besedo 50 % – to je moje osebno mnenje, zedaj pa upam, da me bo nekdo popravil, če temu ni tako – razdelili v 9 členov in 25 vrstic. Zanima me ta komentar. Jaz bom samo povedal en hipotetičen primer, pa če se na to damo. Če nekdo ustanovi delniško družbo ali recimo družbo z omejeno odgovornostjo, najde slamnatega lastnika z 51 %, sam, ki to terjatev ima v tej družbi 49%, ali je upravičen do nakupa terjatev ali ne. In hočem imeti eksplicitni odgovor. Da ali ne. Z obrazložitvijo. Poleg tega pa, zakaj smo mi še tu notri bili pri teh zadevah skeptični. Kaj se je danes naredilo? Dejali ste, Družba za upravljanje terjatev bank ima danes 107 zaposlenih. In res ste to družbo obrnili na glavo, kajti zaposlili na tej družbi so se tudi marsikateri, tisti – ta terjatev, ki je bila prenesena na Družbo za upravljanje terjatev – je bil prej na banki skrbnik za ta kredit. Spoštovani, za ta kredit je bil skrbnik! Terjatev je bila prenesena na DUTB in potem je DUTB še zaposlil tega skrbnika. In zdaj ta isti, ki je povzročil škodo, upravlja ponovno s to terjatvijo, spoštovana koalicija.
Hvala lepa. Gospod Tilen Božič, izvolite.
V enem delu sem bil izgleda napačno razumljen. Že prejšnja rešitev ni predvidela tega, da bo prišel nekdo s slamnatimi 51 odstotki, ker je bilo tisto predvideno, se pravi, če greste gledat 8. člen, tam, kjer imate alineje znotraj prvega odstavka, že tam predviden nižji delež, potem pa, če ga dejansko gledate, koliko mora biti lastništvo, in ga pomnožimo z 49, ugotovimo, da dejansko ne bi smel presegati manj kot 5 % deleža. Ne govorimo o 49. Zdajšnji zakon, zakaj je toliko kompliciran? Zaradi tega, ker vključuje zelo različne ljudi. Jaz mislim, da tukaj ne kompliciramo pretirano, ravno zaradi tega smo se sklicevali na ureditev, ki že velja. Zaradi tega, da bi na več področjih nehali izumljati toplo vodo in desetkrat definirali eno in isto stvar, ampak da lahko z eno rešitvijo pokrijemo več področij. In v okviru tega so razno razne stvari notri. Tu ne gre zgolj za to, da imamo napisan nek lastniški odstotek, in to je to. Tu imamo lahko lastnike, imamo potem povezane tiste, ki so lastniki, imamo lahko poslovodno osebje, imamo tiste, ki so z njimi povezani, imamo tiste, ki so jih nadzirali. Imamo tu toliko različnih variant, da pač v skladu s to prevzemno zakonodajo, tudi kot je tu narejeno, so vsi ti noter tudi nekako razdelani. Se pravi, ne gre zgolj za to, da bi grozno komplicirali. Gre za to, da jih je treba našteti, povedati kdo so to. Zaradi tega, ker če mi rečemo samo za ene, recimo, za lastnika, potem pomeni, da vsi ostali odpadejo. In ravno zaradi tega smo šli mi prvi rang, ki se ukvarja dejansko s tisto neposredno neko povezavo. Potem imamo še vse posredne povezave, ker kot veste tudi, kadar se strukturira določena podjetja, določene strukture, so ta čreva lahko toliko dolga, da nikoli več noben ne bo več razumel, ne kdo pije ne kdo plača. Cilj tega je, da so vsi ti zajeti noter. Sem pa že prej povedal, da zlorabe so vedno možne, zato ker inovativnost ljudi, ki imajo interes zlorabljati, je visoka, to niso neumni ljudje, če imajo interes nekaj zlorabiti, bodo to tudi naredili, in v takšnem primeru, ko je človeški faktor prisoten, je pa odvisno od tistih, ki vodijo takšno družbo, da kadar vodijo takšne postopke, imajo takšno integriteto in takšna znanja, da lahko tudi ta človeški faktor preprečujejo. Zakon lahko pride do neke meje, jaz mislim, da smo prišli do tiste skrajne meje, ko smo zadeve dobro rešili, od tu naprej pa so vedno ljudje, ker ne glede na to, kako dober zakon ti napišeš, na koncu je vedno odvisno od ljudi, ali bo zaživel ali ne bo, ali se bo uporabljal v tisto smer, v katero se mora uporabljati. Tudi z nožem se lahko reže kruh ali pa se dela kaj drugega. Jaz upam, da bodo s tem zakonom rezali kruh. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj ima repliko.
Samo vprašanje, spoštovana koalicija. Pa zakaj zapletate zadeve, če me ne razumete, zakaj komplicirate zadeve? Zakaj delate stvari nejasne, netransparentne? Zakaj vključujete v zakon takšne rešitve, na podlagi katerih vam bo 5 odvetniških hiš napisalo mnenja, da nekdo ni povezana oseba, 5 naslednjih pa da je povezana oseba? In zakaj ustvarjate meglo z zakonodajo, zakaj ne delate enostavnih rešitev, ki so bile predlagane? Jaz vas razumem, da morate vi napisati ta amandma, da mora koalicija napisati ta amandma. Pa vzemite naš amandma in dajte, damo vam ga, lahko napišete gor nove naslovnike in poenostavite zadeve. Zakaj tako zapletate stvari? Ker zapletene stvari so humus za to, da se zadeve krši in da pridete, gospod Božič, tisti človeški faktor zdaj do izraza, na podlagi katerega se bo zakonodaja kršila in do katerega bodo imeli koristi tisti, ki jih ne bodo smeli imeti.
Replika, mag. Marko Pogačnik. Izvolite.
Spoštovani kolega Božič! Zapletate, mečete meglo. Najslabši zakoni so tisti, ko se en zakon potem veže na drug zakon. Zakaj ne morete tega direktno noter napisati. Tako, kot je že kolega Šircelj povedal, 5 pravnih mnenj boste dobili in boste zadevo zakomplicirali, saj poznamo znan primer tudi iz DUTB v povezavi s T2, ko je za T2 svetovala Nina Plavšak, je T2 dobil na sodišču, potem ko je Nina Plavšak presedlala na DUTB, spisala za njih pravno mnenje, je pa DUTB nekako dobil na sodišču. Potem pa je Ustavno sodišče zadevo povozilo. In glejte, spoštovani državni sekretar, hočem imeti odgovor, zelo eksplicitno vprašanje sem vam dal in želim odgovor z da ali z ne.
Hvala lepa. Gospod Tilen Božič, izvolite razpravo.
Hvala. Saj poslovnik dopušča repliko na repliko, tako da jaz, če odloči tako predsedujoči, sicer ni praksa, ampak okej. Kar sem hotel jaz reči, če hočete vi povedati, da ste nam dali eno smiselno rešitev tukaj k 8. členu, jaz razumem, tukaj je predlog noter dan s strani Poslanske skupine SDS in piše, da tretja alineja prvega odstavka se črta. V tej tretji alineji piše, da pravno osebo v kapitalu, v kateri ima oseba iz prejšnjih alinej delež večji od 50 %, se pravi, gre za določbo po drugem kolenu, se pravi, ta določba dejansko dodatno oži nabor tistih, ki so zlorabljali in bi se lahko še enkrat, kot se temu reče, omastili. Tako da vaš predlog ne gre v tej smeri, kot smo šli mi. Jaz razumem, da je bilo zahtevno, mislim, da je bilo nerodno zapisano in tako naprej, ampak vaš konkreten predlog gre ravno v tisti smeri, ki jo poskušate nam naprtiti. Tako da vas jaz lepo prosim, dajte si še enkrat prebrati vaš amandma, tudi tisto kar ste predlagali, razmislite. In jaz verjamem, da takoj, ko bo tretje branje, tam so kolegi iz strani nepovezanih poslancev že napovedali, da bodo dali svoj amandma, in tukaj vseeno, če imate neko boljšo zamisel, drugačno, ker ta, ki ste jo predlagali v tem konkretnem primeru, gre dejansko v napačno smer po mojem mnenju in po vsebini, da morda postavite nekako drugače, kako pa vi to stvar vidite. Zaradi tega, da lahko soočimo nekako dva predloga, kako se to rešuje. Mi imamo en predlog, kako se to oži, kako bi se to preprečevalo, ampak na drugi strani ni drugega predloga. Na drugi strani je črtanje, se pravi širjenje možnosti za zlorabe. Jaz prosim, če se lahko še nek dodaten napor naredi. Imeli bomo zagotovo tretje, vsaj jaz pričakujem tretje branje in bi se potem tukaj res dalo nekaj dobrega narediti. Ker v končni fazi tudi ni naš namen bil, to smo tudi že na odboru pa tukaj povedali, da bi prihajalo do izigravanj. Tudi vaše opazke, ki ste jih danes že nekajkrat dali, jaz jemljem kot dobronamerne, ker mislim, da je morda v temu primeru šlo za nek nesporazum. Ampak, mi ožimo, v vašem konkretnem primeru se širi, kot rečeno. Hvala.
Hvala lepa. Replika, mag. Marko Pogačnik. [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovno. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Predlog bom povedal na koncu, kar mi tudi Poslovnik dovoljuje. Jaz sem že na odboru povedal, da je pri nas na amandmaju prišlo do določene tehnične napake in izgleda, da seje zdaj ponovno ponovila. Če ste vi poslušali našo razpravo, jaz našega amandmaja v moji razpravi sploh nisem omenil, ampak sem rekel, da je bistveno boljše, da se podpre amandma Združene levice. Predvideva številko 3. In se strinjam s tem, da tisto, kar smo mi, sem še enkrat povedal, zaradi tehnične napake, ker mi smo hoteli zgolj, da se črta beseda "petdeset". Ne pa da se celotni del črta. Jaz postopkovno predlagam, če se da, da se ta naš amandma umakne, ker ima tehničino napako. Je bilo pa zanimivo zdaj v tej zadnji razpravi, kolega Božič pa se mi zdi, da ne zaupa več toliko stoodstotno v svoj predlagani amandma, kot je na začetku. Da predlaga dodatno razpravo ne pa zraven, da pripomoremo k temu, da se ta amandma izboljša. Res komplicirate in jaz mislim, da bi morala tudi Zakonodajno-pravna služba enkrat poskrbeti ali pa se tudi zavedati tega, da so najslabši zakoni tisti, ki se sklicujejo na ene in druge zakone. Rajši pripišite to noter. In jaz sem prepričan, da pri tej določbi, ki je danes, obstaja velika verjetnost, bo lahko prišlo do zlorab davkoplačevalskega denarja in da bodo tisti, ki so zakrivili to, da so terjatve prenesene na slabo banko, da je bil tukaj uporabljen davkoplačevalski denar, po visokih diskontih, zdaj bi rekel, po nizki ceni te terjatve tudi odkupili nazaj.
Hvala lepa. Predlog oziroma amanda Poslanske skupine Združene levice je v razpravi tako ali tako, tako da vam ni treba umikati vašega, ker razpravljajmo o obeh istočasno oziroma o vseh treh. Gospod Tilen Božič, izvolite repliko.
Sem bil narobe razumljen, da ne zaupam več našemu amandmaju. Jaz mu zaupam, stvar je samo v tem, da je bilo tukaj že nekajkrat namigenjeno, da obstaja neka boljša rešitev, ki pa iz meni neznanih razlogov še ni bila predstavljena. V bistvu je bil dvakrat napačen amandma vložen, tehničen, jaz razumem, dobro je bila napaka, drugič, ampak če ste dali drugič notri, potem pa ravno zaradi tega pravim, da obstaja še tretje branje, v katerem pa ne bo potem treba še tretjič narediti iste napake, ampak se morda pripravi pa res tisto, kar ste mislili, s čimer se boljše rešuje. Predstavili ste tega, da bi brisali to številko 50. Glede tega smo se tudi na odboru že pogovarjali in jaz tukaj vseeno mislim, da naša rešitev je širša, bolj neprepustna, kar se tiče morebitnih izigravanj oziroma goljufij, zaradi tega tudi še vedno vztrajam pri njej. Vsekakor pa sem vedno odprt za to, ker vedno so boljše rešitve, obstajajo, seveda, in če jo imate, jo dajte, se bomo pogovorili, jaz mislim, da koalicija je do tega odprta, se bo to tudi potrdilo. Konec koncev smo že v enem primeru, ko smo se pogovarjali o tem, kdo bo obveščen o poročilih nadzora, smo tudi šli, nekako smo vam sledili pri tistem predlog, ko ste rekli, naj bo obveščen tudi Državni zbor. Smo tudi na nek način tukaj stopili zraven. To je takrat tudi Združena levica malo drugače predlagala, ampak smo naslovili to težavo, da moramo biti poleg ministrstev oziroma poleg vlade obveščeni tudi mi kot Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima državni sekretar na Ministrstvu za finance gospod Metod Dragonja.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Stališče Vlade, na kratko. Amandma koalicije, tako kot je vložen, v bistvu omogoča, da se izloči možnost vpliva na poslovne odločitve kupca terjatve ne glede na lastniški delež, ker je ta možnost vpliva pravzaprav s tako formulacijo izločena. Poleg tega pa se izloča kakršnokoli usklajeno delovanje med več različnimi ponudniki ali subjekti, ki bi lahko tudi z minimalnimi deleži v lastništvu zagotovili potem pridobitev takih terjatev oziroma vstop v te posle. Po naši oceni oba od predlaganih amandmajev opozicijskih strank teh dveh situacij ne pokrivata. In ravno iz tega razloga vam, gospod Pogačnik, lahko definitivno odgovorim, da ne glede na odstotek bo ob skrbnem preverjanju in tehtanju skladnosti kupca oziroma izpolnjevanja pogojev, da se nekdo kvalificira za odkup terjatev, DUTB vse te okoliščine morala skrbno preveriti, jih tehtati in na tej osnovi potem sprejeti odločitev.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Mag. Marko Pogačnik, izvolite.
Spoštovani državni sekretar, niste mi odgovorili na direktno vprašanje, ki ga ponavljam: Ali ta določba, ki ste jo pripravili, družba z omejeno odgovornostjo, slamnati lastnik 51 %, tisti, ki je povzročil terjatev, 49, ali lahko kupi terjatev ali ne? Niste se opredelili do amandmaja, ki ga je predlagala Slovenska demokratska stranka, v zvezi s prisotnostjo predsednika Komisije za nadzor javnih financ in predsednice Odbora za finance in monetarno politiko na upravnem odboru družbe. Ali boste to podprli, kolega Božič? Zakaj ne? Potem pa še ena zadeva. Zakon o prevzemih je jasen, kdo je regulator nad prevzemi, Agencija za trg vrednostnih papirjev. Agencija za trg vrednostnih papirjev presoja usklajeno delovanje, ali lahko kdo drug, spoštovani državni sekretar in spoštovana koalicija, ali boste potem v tej določbi vključili še regulatorja. Kdo bo lahko odločal, ali ta družba deluje usklajeno ali ne. Po mojem vedenju je to ATVP.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Proceduralno ali [[…]]? Razprava, gospod Marko Pogačnik. Izvolite, se opravičujem, mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani državni sekretar, odgovori, tudi v zvezi s tem, kdo presoja usklajeno delovanje, ali je to ATVP ali bo to lahko nekdo drug. In opredelitev do tega amandmaja, ki ga je vložila SDS.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Metod Dragonja, državni sekretar na Ministrstvu za finance, ki bo podal odgovore.
Hvala lepa. Odgovor je naslednji. Kar se tiče presoje tega usklajenega delovanja, bo v tem primeru na osnovi takega predlaganega amandmaja to presojo moral narediti DUTB samostojno. To je vsebina predloga. Na prvo vprašanje sem vam pa odgovoril.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik, izvolite.
Ja, saj, izkoristil bom te tri minute. Glejte, mislim, da je tu jasen dokaz, da ta sprememba Zakona o DUTB, slabi banki, ima svoje namene. Ima svoje namene, da ta koalicija na nek način zaustavi zdravo privatizacijo. Imate namen, da s svojim kadrovanjem, s svojim vplivom dobite še večjo moč v slovenskem gospodarstvu. Namen tega zakona je, seveda, da boste na nek način omogočili, da tisti, zaradi katerih je Družba za upravljanje terjatev bank bila ustanovljena, bodo pod nekimi pogoji lahko prišli poceni nazaj do svojega deleža. Zaustavljate glavno poslanstvo slabe banke, ki je bilo, da se aktivno prodajajo terjatve, da se išče aktivnega in kvalitetnega kupca. S tem zakonom boste povečali zadolženost v proračunu Republike Slovenije, DUTB se ne bo razdolževala, to navaja tudi Evropska komisija – to pomeni, z neke inštitucije, ki naj bi nekako tudi iskala odgovornost – in pa tisti, ki so odgovorni za pet milijardno luknjo v slovenskem bančnem sistemu, boste verjetno zadevo zelo zameglili. Zamegljujete jo tudi z amandmaji, da boste še bolj zakomplicirali ta zakon, da ga boste vezali še na Zakon o prevzemih. Kdo odloča, ali je delovanje usklajeno ali ne? Je za to regulator v Sloveniji? Je to Agencija za trg vrednostnih papirje? Še vedno ni bilo pa odgovora, zakaj toliko nasprotujete in zakaj ne daste podpore, da bi bila na sejah upravnega odbora brez glasovalne pravice lahko prisotna predsednica Odbora za finance in pa monetarno politiko in pa predsednik Komisije za nadzor javnih financ. DUTB je v stoodstotnem lastništvu države, DUTB ima enotirni sistem. Zakaj se to omogoča v Banki Slovenije, zakaj se to omogoča na Slovenskem državnem holdingu? Kaj skrivate? Česa nočete, da slovenska javnost zve, česa nočete, da zve opozicija v Državnem zboru? Kam bo namenjenih dodatnih 200 milijonov evrov davkoplačevalskega denarja, ki ste jih predvideli za strukturiranje podjetij v proračun za leto 2016 in leto 2017. Imen tudi nismo izvedeli [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 8. členu ter amandmajih? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 11. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 14. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 15. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 32. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 32. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVČNEM POSTOPKU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavnici Vlade mag. Mateji Vraničar Erman, državni sekretarki na Ministrstvu za finance.
Spoštovana gospa predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku se poenostavljajo postopki pobiranja davkov oziroma izpolnjevanja davčne obveznosti za zavezance za davek in zagotavlja konsistentnost davčne postopkovne zakonodaje. V okviru odprave administrativnih ovir za davčne zavezance se predlaga določitev enotnejših rokov za vlaganje napovedi. Enotnejša in bolj sistematična določitev obveznosti zagotavljanja lažjega izpolnjevanja davčnih obveznosti in s tem povečuje pravna varnost davčnih zavezancev. Z določitvijo enega namesto dveh transakcijskih računov tudi za samostojnega podjetnika posameznika in posameznika, ki samostojno opravlja dejavnost, se tem davčnim zavezancem zmanjšajo stroški vodenja ločenega plačilnega računa. Davčni organ bo lahko vse neplačane obveznosti pobotal s preveč plačanimi prispevki, davki in drugimi denarnimi nedavčnimi obveznostmi. S tem načinom se bodo davčnemu zavezancu znižali ali odpravili stroški izvršbe in s tem tudi provizije. Na podlagi predlagane spremembe bo davčni organ za vse davčne zavezance sestavil informativni izračun dohodnine. Takšna ureditev uresničuje načelo enakosti, saj bodo vsi davčni zavezanci prejeli davčni informativni izračun, kar pomeni, da davčnim zavezancem, ki do sedaj niso prejeli informativnega izračuna, ne bo več treba razmišljati o tem, ali morajo vložiti napoved za odmero dohodnine ali so tega oproščeni. Predlog zakona daje davčnemu zavezancu dodatne možnosti za lažje plačilo davčnega dolga. Davčni organ bo tako lahko v primerih preventivnega finančnega prestrukturiranja dovolil obročno plačilo davka v največ 60 mesečnih obrokih namesto dosedanjih 24. S tem se rok odplačevanja usklajuje z določbami Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Ena pomembnejših novosti je uvedba instituta vnaprejšnjega cenovnega sporazuma, tako imenovanega APA sporazuma, s katerim se uresničuje načelo gotovosti in seznanjenosti davčnega zavezanca glede izpolnjevanja obveznosti. Sporazum je dogovor med davčnim zavezancem in davčnim organom, na podlagi katerega se še pred izvajanjem povezanih čezmejnih transakcij določijo merila za določanje primerljive tržne cene za te transakcije v določenem obdobju. S predlogom zakona se v slovenski pravni red prenašata Direktiva o avtomatični izmenjavi podatkov in Enotni standard poročanja, ki ga je sprejel OECD, in na tej podlagi se zagotavlja učinkovito izvajanje avtomatične izmenjave informacij, ki je pomembno sredstvo v boju proti čezmejnim davčnim goljufijam, davčnim utajam in agresivnemu davčnemu planiranju. V predlogu zakona se urejajo obveznosti finančnih inštitucij v Sloveniji, kot izhajajo iz Direktive in Enotnega standarda poročanja. Tako se v predlogu zakona določajo postopku dolžne skrbnosti, obveznosti identifikacije računov ter zbiranje in poročanje informacij pristojnemu organu. Ureditev je zelo podobna oziroma usklajena z že do zdaj uveljavljeno ureditvijo po tako imenovanem FATCA sporazumu. S spremembami določb o davčni izvršbi, ki so usklajene z letos uveljavljeno novelo Zakona o izvršbi in zavarovanju, se uresničuje načelo socialne države, ki mora vsakomur zagotavljati dostojno življenje in s tem pogoje za preživetje. Dopolnitve in spremembe določb, ki urejajo davčno izvršbo na premičnine, preprečujejo zlorabe dražiteljev in ponudnikov zarubljenih premičnin, večje in hitrejše poplačilo davčnega dolga s tem sredstvom izvršbe, kar je v interesu tako davčnega dolžnika kot tudi davčnega organa. Spremembe in dopolnitve nekaterih določb o davčnem nadzoru pa zasledujejo večjo učinkovitost davčnega organa. Upoštevaje vse navedeno, predlagamo Državnemu zboru, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku podpre v drugi in tretji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora, dajem besedo predsednici gospe Urški Ban.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Odbor za finance in monetarno politiko je na 15. seji 5. 11. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila Vlada. Odbor je poleg predloga zakona prejel še mnenje Zakonodajno-pravne službe, dopis Varuha človekovih pravic, mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance in pregled amandmajev. Do seje odbora so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine koalicije k posameznim členom in Poslanska skupina SDS k 36. členu predloga zakona. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki Ministrstva za finance ter Zakonodajno-pravne službe. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državna sekretarka Ministrstva za finance pojasnila cilje in rešitve predloga zakona ter poudarila, da je eden od ciljev vlade na davčnem področju povečati učinkovitost pri pobiranju davkov ter zmanjšati administrativne ovire pri davčnih postopkih. V nadaljevanju je predstavila vse rešitve, ki poleg odprave administrativnih ovir za davčne zavezance določajo možnosti, ki davčnemu zavezancu omogočajo lažje plačilo davčnega dolga, olajšujejo davčno izvršbo, uvajajo institut vnaprejšnjega cenovnega sporazuma ter prenašajo direktivo in postavljajo standarde enotnega poročanja. Posebej je izpostavilo črtanje 268. člena osnovnega zakona, ki ni predvideval sestave informativnega izračuna dohodnine za davčnega zavezanca, če dohodki niso presegli davčne olajšave. Povedala je tudi, da je bil glede zakona dosežen konsenz z zainteresirano javnostjo. V razpravi so člani odbora postavili nekaj konkretnih vprašanj k posameznim členom predloga zakona. Gre predvsem za področja, ki davčnim zavezancem zagotavljajo pravno varnost, področje informativnih izračunov, velikih davčnih dolžnikov ter izvršb na sploh kot tudi izvršb v kmečkem gospodinjstvu. Izpostavili so problematiko učinkovitega pobiranja davkov ter ureditev, ki se nanaša na lokalne skupnosti. Prav tako so izpostavili dejstvo, da zakon ne bo imel pozitivnih finančnih posledic na eni strani, bo pa povečal stroške zaradi prilagoditve informacijskega sistema na FURS. Državna sekretarka je odgovorila na zastavljena vprašanja in podala dodatna pojasnitve. Odbor je po končani razpravi obravnaval vložene amandmaje k členom predloga zakona. Odbor je sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin, ni pa sprejel amandmaja Poslanske skupine SDS k 36. členu. Odbor je v skladu s Poslovnikom Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih je sprejel. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo gospod Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoča. Mislim, da bi se morali vsi skupaj vprašati, kakšen je smisel sprejemanja zakonov, kot je ta novela zakona o davčnem postopku. Davčno zakonodajo je smiselno spreminjati, če se s tem poveča bodisi pravičnost sistema oziroma če se poveča učinkovitost pobiranja davkov. Pravičnost sistema bi se na primer povečala, če bi povečali stopnjo davka na dobiček podjetij ali če bi zmanjšali neupravičene davčne olajšave. Žal to ni predmet tega zakona. Učinkovitost sistema pa bi povečali, če bi zmanjšali stroške pobiranja davkov oziroma če bi z enakimi stroški izbrali več prihodkov. Dvig stopnja davka od dohodkov pravnih oseb bi na primer prispeval tudi k večji učinkovitosti, ker bi brez enega centa dodatnih stroškov pridobili več 10 milijonov evrov dodanih prihodkov. Ta novela ni smiselna niti iz prvega niti iz drugega razloga. Vlada v obrazložitvi namreč navaja, da se prihodki po sprejemu ne bodo povečali, hkrati pa bo imela Finančna uprava 280 tisoč evrov dodatnih stroškov. Zato se moramo vprašati, ali bo ta novela vsaj poenostavila postopke za davčne zavezance. Odgovor žal ni enoznačen. Teh 280 tisoč evrov bo FURS menda porabil za izdajo informativnih izračunov nekaterim zavezancem za dohodnino, predvsem upokojencev, ki jih do zdaj niso dobili. Ta rešitev je dobra in jo zato tudi Socialisti podpiramo. Ne podpiramo pa novosti pri izterjavi davkov kmečkih gospodinjstev. Ta novela uvaja možnost, da se davčna izvršba izvede na premoženju članov kmečkega gospodinjstva, ki niso lastniki kmetije in niso nosilci kmetije. V Združeni levici se seveda zavedamo, da je kmečko gospodinjstvo ekonomska celota in da so člani gospodinjstva lahko na tej podlagi tudi socialno zavarovani. Vendar po našem mnenju ni upravičena izvršba na njihovem premoženju, če niso solastniki kmetije ali pa če se ne dokaže, da so sodelovali pri davčni utaji. Teh varovalk ta zakon ne vključuje. In ne moremo dopustiti, da se kmetije in kmetje, ki so velikokrat socialno ranljivi, obravnavajo, kot da niso ločene osebe. Ta novela tudi ne rešuje primerov, ko banke zaračunajo vpogled v sredstva nekomu, za katerega se potem izkaže, da ima premalo prihodkov, da bi bila izvršba sploh dopustna. To se v praksi še vedno dogaja. Varuh človekovih pravic je ministrstvo seznanil še z nekaterimi drugimi problemi na področju neupravičene izvršbe pri socialno ogroženih ljudeh, vendar pri tej noveli niso prišli na vrsto. V Združeni levici priznavamo, da je v tej noveli večina sprememb koristnih, ampak hkratimanjkajo nekatere izboljšave, ki so veliko bolj urgentne. V zakonu so tudi nekatere rešitve, ki so lahko krivične, zato te novele ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Davčna zakonodaja mora biti pravična, pregledna in predvidljiva. Če pogledamo davčno zakonodajo pri nas, moramo najprej ugotoviti, da smo zelo neuspešni na področju predvidljivosti. Davčni predpisi, tudi Zakon o davčnem postopku kot procesni predpis, se prepogosto spreminjajo. Sedaj veljavni Zakon o davčnem postopku je bil sprejet v letu 2011, veljati je začel v začetku leta 2012, pa smo ga novelirali že nekajkrat. Nadalje moramo opozoriti na še vedno dolgotrajnost pritožbenih postopkov v zvezi z odmero različnih vrst davkov. Kljub zatrjevanju vodstva finančne uprave, da se pritožbeni postopki skrajšujejo, se še vedno na nas obračajo zavezanci, tudi gospodarski subjekti, ki čakajo na drugostopno odločbo tudi po leto dni ali več. Prepričani smo, da za tako dolge roke, pravilneje tako dolge prekoračitve rokov, ni objektivnih razlogov in bi z ustrezno organizacijo dela na finančni upravi lahko zagotavljali pravočasno izvajanje zakonodaje. To področje mora minister za finance in finančna uprava v najkrajšem možnem roku urediti. Današnji predlog novele Zakona o davčnem postopku prinaša nekaj rešitev, ki pomenijo administrativno razbremenitev in poenostavitev davčnega postopka ter tudi njegovo uskladitev z veljavnim Zakonom o izvršbi in zavarovanju glede vrste in višine prejemkov, ki so izvzeti iz davčne izvršbe. Rešitve v zvezi z odpravo administrativnih ovir v Novi Sloveniji pozdravljamo, enako tudi dodatne možnosti za obročno poplačilo davčnega dolga za zavezance, ki so v postopku preventivnega finančnega prestrukturiranja. V zvezi z novostmi na področju davčne izvršbe pa nasprotujemo rešitvi, na podlagi katere se pri dolžnikih, ki so nosilci kmetijske dejavnosti, uvaja zakonsko poroštvo ostalih članov gospodinjstva. To pomeni, da davčna uprava neuspešno terjan dolg iz naslova kmetijske in gospodarske dejavnosti lahko izterja iz premoženja ostalih članov kmečkega gospodinjstva. Ta rešitev je po našem prepričanju v nasprotju z vsemi temeljnimi načeli tega zakona. Napoved za odmero davka iz osnovne kmetijske in gozdarske dejavnosti po dejanskih prihodkih in dejanskih oziroma pavšalnih odhodkih sestavi samo nosilec kmetijske dejavnosti, medtem ko ostali člani gospodinjstva nimajo zakonske osnove, da bi v tako napoved vpogledali ali morda celo vplivali na vloženo napoved. Od vložene napovedi pa je odvisna pravilna odmera davka. Nadalje člani kmetijskega gospodinjstva nimajo položaja stranke v odmernem postopku in torej niso seznanjeni z vsebino odločbe in tudi nimajo možnosti vlagati pravnih sredstev. Nimajo torej nobenih pravic v samem teku odmernega postopka. Nalaga pa se jim samo obveznost, to je poravnava dolga na podlagi že pravnomočne odločbe davčnega organa, ki se sicer glasi na nosilca kmetijske dejavnosti. Take rešitve so po našem mnenju absolutno v nasprotju z načelom gotovosti, seznanjenosti in pomoči po 7. členu Zakona o davčnem postopku, na podlagi katerega ima zavezanec pravico biti vnaprej seznanjen s svojimi pravicami in obveznostmi glede pobiranja davkov in tudi vseh drugih temeljnih načel, od načel materialne resnice, načela zakonitosti, načela sorazmernosti, načela zakonitega in pravočasnega izpolnjevanja ter plačevanja davčnih obveznosti. Skratka, vladna koalicija je pri zasledovanju zgolj načela učinkovitosti pobiranja davkov povozila vsa ostala temeljna načela davčnega postopka, kar je nesprejemljiv in nezakonit ukrep, ki bo imel daljnosežne posledice na področju kmetijstva v Sloveniji. Vemo, da naše kmetijstvo temelji na družinskih kmetijah. Ukrep, kakršnega je sprejela Vlada, dobesedno odganja še tiste mlade, ki se še morda odločajo za kmetovanje na družinski kmetiji, saj bodo do prevzema kmetije dobesedno samo blagajna za državo. V razpravi na matičnem delovnem telesu smo vladajočo koalicijo opozorili na neustrezno rešitev, vendar je vladajoča koalicija za naša opozorila bila gluha. Kolikor je znano iz gradiva, k usklajevanju vsebine zakona sploh ni povabila vseh deležnikov, predvsem ne Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, in vsebina zakonskih rešitev z njimi ni usklajena. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije predloga novele Zakona o davčnem postopku iz tega razloga ne bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa sekretarka, kolegice in kolegi! Predlog zakona predstavlja prvi pomemben korak v pripravi ukrepov za izboljšanje poslovnega okolja in administrativne ureditve. Vlada Republike Slovenije je v Nacionalnem reformnem programu 2015/2016 zastavila, da bo z namenom zmanjšanja administrativnih ovir in poenostavitve postopkov pobiranja davkov pripravila predlog spremembe Zakona o davčnem postopku. Predlog novele namreč poenostavlja postopke pobiranja davkov oziroma izpolnjevanja davčne obveznosti za zavezanca za davek in zagotavlja konsistentnost davčne postopkovne zakonodaje. Sprejetje novele zakona narekuje tudi potreba po spremembi določenih rešitev, in sicer na podlagi spoznanja izvajanja veljavnega sistema predlogov strokovne javnosti ter zavezancev za davek. Glavni cilj predloga zakona je poenostavitev postopkov pobiranja davkov oziroma zmanjšanje administrativnega bremena zavezancem za davek in večja preglednost davčnega postopka. Tako se na primer določi eden namesto dveh transakcijskih računov tudi za samostojnega podjetnika posameznika in posameznika, ki samostojno opravlja dejavnost. S takšno in ostalimi poenostavitvami se povečuje tudi konkurenčnost slovenskega gospodarstva. S predlogom zakona se uvajajo dodatne možnosti obročnega plačila davka, ki davčnemu zavezancu omogoča lažje plačilo davčnega dolga. Tako lahko na primer davčni organ v primerih preventivnega finančnega prestrukturiranja dovoli obročno plačilo davka v največ 60 mesečnih obrokih. S tem se rok odplačevanja usklajuje z določbami Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Predlagani način omogoča premostitev likvidnostnih težav davčnemu zavezancu, ki še ne izpolnjuje pogojev za prisilno poravnavo ali stečaj. Dopolnitve in spremembe ureditve davčne izvršbe z zagotavljanjem minimalnih pogojev za preživetje davčnega dolžnika upoštevajo ustavno načelo socialne države pri upravljanju izvršbe, vzpostavljajo enakost in pravičnost dolžnikov v davčni izvrši ter zasledujejo hitrejše in večje poplačilo davčnega dolga, ki je v interesu davčnega dolžnika in davčnega organa. Ker se bodo z zakonom odpravile administrativne ovire za davčne zavezance in določile dodatne možnosti, ki davčnemu zavezancu omogočajo lažje plačilo davčnega dolga, bo Poslanska skupina Stranke modernega centra podprla Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Predstavnice Vlade, kolegi in kolegice! V zvezi z davčnim postopkom je treba povedati, da v Slovenski demokratski stranki podpiramo tiste rešitve, ki omogočajo lažje plačevanje davkov, ki omogočajo cenejše plačevanje davkov in tudi enostavnejše plačevanje davkov. Z drugimi besedami podpiramo preglednost davčnega sistema in nekatere rešitve v tem zakonu, dejansko poenostavljajo davčne obračune, poenostavljajo določene postopke pred davčnim organom, širijo tudi nekatere pravice predvsem glede obročnega plačevanja davkov. Tako da vsekakor se strinjamo s tovrstnimi rešitvami. Navsezadnje se s tovrstnimi rešitvami tudi izpolnjujejo tista načela, ki so napisana v vsakem predlogu zakona o davčnem postopku, kot so na primer zakonitost, materialna resnica, sorazmernost, gotovost in tako naprej. Žal pa tudi v tem predlogu zakona vlada predlaga rešitve, ki pa niso v skladu s temi načeli, ki sem jih naštel, predvsem glede sorazmernosti, gotovosti, glede seznanjenosti pomoči in tako naprej. Tukaj mislim predvsem na določbe, ki se nanašajo na kmečka gospodinjstva oziroma predvsem na izvršbo iz premoženja dolžnika nosilca kmetije. Če ta izvršba ni uspešna, potem davčna oziroma finančna uprava lahko poseže tudi po denarju in premoženju člana tega kmetijskega gospodarstva. Mi ocenjujemo da takšna rešitev, prvič, ni pravična in, drugič, je v nasprotju s temi načeli, ki sem jih prej omenil: gotovost, seznanjenost, pravica do pomoči, sorazmernost in tako naprej. Zato smo v Slovenski demokratski stranki predlagali amandma, ki bi na določen način rešil to vprašanje, predvsem na način, da bi se v takšnem primeru zahtevalo tudi soglasje Kmetijsko gozdarske zbornice. Navsezadnje so te osebe člani in bi v tem primeru takšen postopek dejansko vključeval tudi ocenitev socialnega položaja člana kmetijskega gospodarstva in tudi druge vidike. S tega zornega kota je podpora temu zakonu odvisna od tega, ali bo ta naš amandma sprejet ali ne. Vsekakor pa na koncu želim povedati, tudi če ima predlog zakona nekaj dobrih rešitev in se potem z enim predlogom dejansko vse te dobre rešitve nekako odpravijo, predvsem zaradi tega ker ciljajo na točno določene sloje v Sloveniji, na točno določene osebe ali osebe, ki opravljajo neko dejavnost, potem seveda takšen zakon izgubi tisti pozitiven naboj, o katerem sem na začetku govoril. Še enkrat, podpora ali ne podpora temu zakonu je odvisna od tega, ali bo sprejet ali ne sprejet amandma k temu členu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije in zanjo gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavnica ministrstva! Dovolite, da vam na kratko predstavim stališče Poslanske skupine Desus glede Zakona o davčnem postopku. Sprejetje zakonodaje, ki omogoča uvedbo davčnih blagajn, je bil seveda začetek sprememb in modifikacij na področju davčne zakonodaje. Zagotovo pa to ni bil tisti edini ukrep, ki bo prinesel, verjamemo da, pozitivne rezultate na področju fiskalne politike. Eden izmed zakonov, ki vključuje zelo širok izbor, nabor ukrepov je tudi novela zakona, ki je zdaj pred nami. V naši poslanski skupini se definitivno zavzemamo za vse predlagane rešitve, ki gredo v smeri, prvič, razbremenitve oziroma poenostavitve davčnih postopkov. Drugič, treba je nadaljevati z odpravo administrativnih ovir, ki bodo prispevale k učinkovitemu izpolnjevanju obveznosti davčnih zavezancev, pri tem pa seveda ne pozabimo, da slednje ne more biti odvisno le od davčnega bremena tistih najbolj ranljivih skupin prebivalstva. In tretjič, morda najbolj bistvena, enakopravna porazdelitev davčnega bremena naj bo prioritetno načelo pri prenovi davčne reforme. Namenoma ne govorim o reformi. Predlagane rešitve so številne, zato ne preseneča obsežnost predlagane novele. Pozitivne spremembe se nanašajo na uvedbo novega instituta vnaprejšnjega cenovnega sporazuma, ureditev dodatnih možnosti, ki davčnemu zavezancu omogočajo lažje poplačilo davčnega dolga, davčno izvršbo, znižanje glob v zvezi s prekrški, ki jih storijo davčni zavezanci pri elektronski obdelavi podatkov, in podaljšanju zastaranja postopka o prekršku za posebno hude davčne prekrške. Izmed vseh predlaganih rešitev je največje pozornosti deležna izterjava davčnega dolga, ki še vedno predstavlja pereč problem, kljub temu da se težava počasi rešuje. Nedavno smo bili v Državnem zboru soočeni tudi z vloženim poročilom o stanju in gibanju davčnega dolga na dan 31 . december 2014. V primerjavi s stanjem eno leto prej, torej konec leta 2013, se je davčni dolg v letu 2014 znižal za 5,1 %. Analiza gibanja davčnega dolga po javnofinančnih blagajnah kaže na zmanjšanje dolga pri vseh blagajnah, razen v blagajni občin. Denimo, davčni dolg v pokojninski blagajni se še vedno giblje okoli 20 %, vendar kot sem že povedal, se situacija postopoma, pa vendarle izboljšuje. Tako je blagajna ZPIZ zmanjšala svoj dolg za približno 3,7 %. V povezavi s tem gredo tudi postopki davčne izvršbe. V letu 2014 je FURS za davčne in nedavčne obveznosti poslala dolžnikom več kot 600 tisoč pisnih opominov, več kot 400 tisoč sklepov o davčni izvršbi ter opravila čez 30 tisoč telefonskih opominjanj za dolg v znesku približno 1,3 milijarde evrov. Z izvedenimi aktivnostmi in ukrepi je bilo izterjano okoli pol milijarde evrov dolga. Novela zakona bo po novem omogočila, da bo davčni organ lahko pobotal davke in druge nedavčne denarne terjatve s preveč plačanimi prispevki ali davki. V Poslanski skupini Desus smo izpostavili samo tiste ali nekatere izmed bistvenih rešitev, ki so po našem mnenju ključne, seveda pa dobrodošlo pozdravljamo tudi celotno paleto ukrepov, ki gredo v smeri ustvarjanja spodbudnega davčnega okolja, saj ne nazadnje je tudi od tega v marsičem odvisno, kako bo gospodarski razvoj naše države šel v prihodnje. Prav tako spoštujemo zavezo iz koalicijske pogodbe oziroma koalicijskega sporazuma, kjer je jasno zapisano, da želimo in težimo k temu, da čim bolj učinkovito in pravično pobiramo javne dajatve. V luči vsega navedenega, bomo v Poslanski skupini Desus predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Besedo ima poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo, tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Tudi Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku bomo podprli, razloge za podporo pa vidimo predvsem v tem, ker se odpravljajo administrativne ovire in ena od najpomembnejših administrativnih ovir je ureditev, da bodo samostojni podjetniki lahko poslovali samo z enim računom, torej ne bodo več potrebovali poslovnega računa, temveč bodo lahko poslovali prek osebnega transakcijskega računa. To je rešitev, ki zagotovo pomeni olajšanje in zmanjšanje stroškov za podjetnike in obrtnike. Zakon prinaša tudi poenostavitev plačila obveznosti iz delovnih razmerij za osebe, ki so zaposlene pri fizičnih osebah, tako da bo po novi ureditvi pravzaprav to uredil delodajalec, tako kot je sicer v drugih primerih zaposlovanja. Pomembna sprememba je tudi lažje poplačevanje davčnih obveznosti, saj se uvajajo nove možnosti pobota davkov in prispevkov. Finančna uprava bo tako lahko pobotala prispevke, davke ali globe tudi med različnimi vrstami davkov pri posameznem zavezancu, kar pomeni, da bo manj potreb po zahtevah za pobote, manjše administrativne obremenitve za zavezance in ne nazadnje verjetno več poplačanih davkov zaradi možnosti hitrejšega zapiranja odprtih postavk. Tudi pri zavezancih za dohodnino predlog zakona uvaja dve pomembni novosti. Vsi davčni zavezanci bodo po novem dobili informativni izračun dohodnine. Do sedaj namreč tisti s prenizkimi dohodki niso bili obveščeni, tako pogosto tudi niso zahtevali morebitnega vračila svojih preplačil. Zakon tudi uvaja dodatne možnosti za lažje plačilo davčnega dolga, tako da bo davčni dolg podjetij mogoče poplačati v maksimalno šestdesetih obrokih. To pomeni tudi uskladitev z insolventno zakonodajo in hkrati menimo, da to pomeni tudi premostitev likvidnostnih težav podjetij in s tem tudi preprečitve morebitne prisilne poravnave ali celo stečaje. Če pogledamo davčne izvršbe in pri tem najprej zaščito najšibkejših, je zagotovo pomembna rešitev, da so socialne pomoči izvzete iz izvršbe in da bo tudi delež, ki mora ostati dolžniku, povečan s 70 % na 76 % minimalne plače. Banka dolžniku po novem tudi ne bo smela zaračunati posebnih stroškov. To je za najšibkejše zagotovo zelo dobrodošlo. Zakon tudi omogoča, da se finančna uprava in podjetje pred čezmejnimi transakcijami dogovorita o merilih za primerljive tržne cene. Tudi tukaj je s strani poslovanja posameznega podjetja zelo dobra rešitev, kajti dosežena bo večja gotovost in ne nazadnje tudi seznanjenost z davčnimi obveznostmi, kar je zagotovo vedno dobrodošlo pri poslovanju podjetij. Iz navedenih razlogov bomo zakon podprli. Hvala.
Končali smo s predstavijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 18. 11. 2015. V razpravo dajem 92. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana državna sekretarka, vsi lepo pozdravljeni! Za vložitev tega amandmaja smo se v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke odločili z enim zelo enostavnim razlogom, in sicer nasprotujemo temu, da se za namene izterjave neplačanih davčnih obveznosti iz naslova kmetijske dejavnosti lahko poplačilo izvede tudi od drugih članov kmečkega gospodinjstva in ne zgolj od nosilca dejavnosti. To, kar predlagamo je, da se k 92. členu doda nov odstavek, in sicer na drugi odstavek 180. člena, da se ta začne uporabljati petnajsti dan po datumu prejetja pisnega soglasja Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije, v katerem, torej v tistem soglasju, ta potrjuje, da se strinja s to določbo. Ocenjujemo namreč, da Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije s tem členom ni seznanjena oziroma, da se s tem členom ne strinja. Zato resnično apeliram na vas, dajte razmisliti, veste, za katero populacijo dejansko v državi gre, in podprite ta naš amandma. Hvala.
Besedo ima gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo. Spoštovani! Zakon o davčnem postopku bo vsekakor prinesel izboljšanje poslovnega okolja, ker bo odpravil administrativne ovire, boljši bo davčni nadzor, lažje plačilo davčnega dolga, poenostavil bo davčno izvršbo oziroma jo naredil učinkovitejšo in enotni standard poračuna prenosa direktive. Kar se tiče amandmaja, ki ga je vložila SDS k 36. členu, bi rekla tako, če so člani osnovne kmetijske in osnovne gozdarske dejavnosti tesno povezani in imajo tudi skupna osnovna sredstva, s katerimi poslujejo, potem je en nosilec, ki plača davek. Vsekakor je prav, da ta davek, če ga ne plača nosilec, ga plačajo v okviru kmečkega gospodinjstva. Zato mi tega amandmaja ne bomo podprli. Pa tudi ker je bil ta zakon v javni obravnavi, Kmetijsko gozdarska zbornica pa na ta zakon in ta člen ni dala pripomb. Tako menimo, da ta amandma ni primeren. Hvala.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa za besedo. Predlaganega amandmaja ne moremo podpreti. Razlogov je več. Prvi, v okviru kmečkega gospodinjstva, vemo, da razmerja med člani gospodinjstva praviloma niso formalnopravno urejena, kot so v drugih razmerjih. To ni edini primer, ko v Zakonu o davčnem postopku določamo solidarno odgovornost za plačilo davčnega dolga, in ta določba ne pomeni večje obveznosti članov kmečkega gospodinjstva, kot velja v drugih primerih, ko je določena solidarna odgovornost za plačilo dolga. Druga zadeva, določba, kot je predlagana, veže veljavnost določene določbe zakona na pisno soglasje interesne organizacije. Ni napisano, v kakšnem roku je treba dati soglasje, ni napisano, komu je treba posredovati soglasje, in ni napisano, na kakšen način se zavezanci seznanijo, da je dejansko ta določba sploh začela veljati. Predlagana rešitev torej vnaša v pravni red zmedo, predvsem pa dela odločitev zakonodajnega telesa odvisno od mnenja interesne skupine. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijave. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Mi bomo ta amandma SDS podprli, kljub temu da ga je ravnokar državna sekretarka ovrgla. Morda ima kakšne težave ta amandma, morda, ampak problem je, kolegice in kolegi, problem obstaja in tu zadeve ne bodo šle v pravo smer. Tako zgleda, kot da se zdaj vlada in koalicija spravljata tudi na kmete, da jih dodatno stisnejo. Na drugi strani imamo milijardo in pol dolga, skupaj aktivnega in pogojno izterljivega dolga 1,4 milijarde približno, se pravi, da velikih rib ne lovimo, stisnemo pa tiste male, ki se jih da stisniti in nimajo neke močne pravne službe, če lahko tako rečem, da bi se branili. In to je problem. O tem smo mi veliko govorili na Odboru za finance. Približno polovica mojega stališča, stališča Nove Slovenije danes je bila prav na to temo. Jaz se res sprašujem, kako zdaj družinski član v kmetijskem gospodinjstvu, ki ne dobi odločbe, bo pa moral, če bo nosilec dolžan, bo pa ta družinski član moral ta dolg poravnavati. Glejte, lahko mi nekako tu razumemo neko zakonodajno besedilo, ampak ko gre za davčni postopek, tu pa je lahko veliko različnih interpretacij, tudi takšnih, ki si jih mi zakonodajalci tukaj sploh ne mislimo. Jaz bom zdaj veliko tvegal, res veliko tvegal, in bom povedal naslednje. Ker mi ljudje to povedo, pa ne samo eden. In bom morda kdaj tudi testiral, pa ne priporočam. Če vi na bankomatu dvignete recimo tisoč evrov, pa potem isti dan ali naslednji dan to položite na svoj isti račun, torej položite gotovino, in če vas dobi davčni inšpektor, vas bo vprašal, od kod ste vzeli teh tisoč evrov. Boste rekli, ja, dvignil sem na bankomatu. Dokaz? Vi nimate dokaza. Vi nimate dokaza, da ste te iste bankovce, ki ste jih položili, dobili na bankomatu. Verjemite, zadeve tako delujejo. In kaj se vam zgodi? Ja, nič. Plačali boste 70 % od tisoč evrov, ker imamo takšen zakon. Vprašajte davčne svetovalce, ker meni itak ne verjamete, ker sem nek poslanec iz opozicije, ampak tako se zadeve s strani davčne inšpekcije, ki mora opravljati svoj posel, interpretirajo. Tako se interpretira. Lahko mi danes tukaj rečemo, in jaz recimo državni sekretarki verjamem, zaupam, in rečem, okej, tu je vse v redu. Ne, pa ni. Sem prepričan, da ni. Res je, da je bil zakon v javni obravnavi toliko in toliko časa. Res je, govoril sem s predsednikom Kmetijsko gozdarske zbornice, ki je povedal, da so enostavno ta zakon spregledali. Okej, njihova krivda, da pa seveda niso bili povabljeni, da bi jih kdo prosil za mnenje. Vlada bi jih morala prositi za mnenje in bi morala vprašati: "Kaj pa vi mislite o tem, če bomo mi terjali tudi družinske člane kmetijskega gospodinjstva?" In meni se zdi, da v zadnjem času sprejema državni zbor oziroma vladajoča koalicija neke rešitve, ki, roko na srce, ne gredo naproti kmetijskemu življu. Škoda, da danes tukaj ni ministra, pristojnega za kmetijstvo, ki je borec za pravice kmetov. Ko kmetje protestirajo, je on v prvi vrsti, vse lepo in prav, ne vem sicer, proti komu se potem on bori, ampak da bi ga res vprašali za njegovo mnenje. In jaz mislim, da je tudi ta novela zakona o davčnem postopku na vladi šla mimo njenega.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Mateja Vraničar Erman.
Še enkrat. Zakon je bil približno mesec dni v javni obravnavi. Imele so možnost dajati pripombe vse interesne skupine. Enako je imela možnost tudi Kmetijsko gozdarska zbornica. Ni se odzvala ne v času javne obravnave, ne po javni obravnavi. Ker pogosto se nam zgodi, da se kakšen zavezanec ali interesna skupina se odzove šele kasneje. Pa tudi te pripombe obravnavamo enakopravno. Ko je Vlada odločala o tej zadevi, je bilo Ministrstvo za kmetijstvo posebej pozorno na to določbo, in smo se posebej glede te določbe z njimi usklajevali. In še enkrat, nedopustno je, da Državni zbor kot zakonodajno telo veže veljavnost zakonske določbe na mnenje oziroma soglasje interesne skupine, kjer ne vemo niti, komu morajo to soglasje poslati, niti kako naj bi o soglasju obvestili vso javnost, tako kot morajo biti vsi zakoni objavljeni v Uradnem listu. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo. Tudi sama bi rada dala en primer iz kmečkega gospodinjstva. Mož ima sadjarstvo, žena dela sok. In je eden nosilec. Ne vem, zakaj ti dve osebi ne bi bili v smislu plačila tega davka na nek način povezani. Če nosilec tega davka ne plača, ga plača druga članica ali pa član gospodinjstva, ki je povezan s to dejavnostjo, ker na nek način delata skupaj. Mislim, da v tem zboru težimo k temu, da se davki poberejo od malih in velikih, in da ne bi smeli dopuščati te možnosti, da rečemo, ne vem, zdaj eno skupino pa lahko malo pustimo, da pa mogoče kakšen davek ne bi bil plačan. Mislim, da moramo težiti k temu, da davke moramo plačevati vsi iz vseh dejavnosti. Tukaj ne smemo delati razlike ne med malimi obrtniki, ne med malimi kmeti in ne med večjimi. Vsak mora svojo odgovornost sprejeti in se tudi odgovorno obnašati do države in svojih soljudi. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Spet prijava. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Ja, seveda logično in normalno, jaz mislim, da vseh nas devetdeset tukaj stremi za tem, da moramo vsi plačevati davke. Tudi tisti, ki so nam dolžni 1,4 milijarde. Ampak zdaj ta zakon, ta novela Zakona o davčnem postopku, kot je bilo rečeno s strani Vlade, ne bo prinesla praktično niti enega evra več ali več izterjanega dolga iz naslova davčnih dolgov. Zdaj mene res zanima, kako bo ta zadeva delovala. Kdo dobi odločbo? Ali odločbo dobi nosilec kmetijstva ali tudi vsi družinski člani? Kako bo ta zadeva čisto birokratsko, administrativno stekla? In če je več družinskih članov, kateri bo več plačal, kateri bo manj, niso nič kaj skupni lastniki osnovnih sredstev. Predpostavka, da je lastnik osnovnih sredstev, kar je prej kolegica Vojka govorila, nosilec, ostali nimajo nič, so zgolj člani kmetijskega gospodinjstva. Na kakšen način, kdo bo izdal odločbo, kateremu prej, kateremu več, kateremu manj, kako bo to delovalo? Mene zanima, kako zadeve delujejo. In zdaj bi res prosil to pojasnilo. Hvala.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance, mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa. Določba je zamišljena na način, da se solidarna odgovornost lahko uveljavi v postopku izvršbe. Torej, nosilcu kmečkega gospodinjstva je izdana odločba. Če prostovoljno na podlagi izdane odločbe ne plača dolžnega zneska, gre zadeva v prisilno izterjavo. In če prisilna izterjava ni uspešna, je možno poseči oziroma izdati sklep o izterjavi tudi drugim članom kmečkega gospodinjstva, pri čemer pa že po zakonu velja omejitev, da se lahko ta solidarna odgovornost uveljavi samo v odnosu do tistih članov kmečkega gospodinjstva, za katere se šteje da opravljajo tudi sami osnovno kmetijsko, osnovno gozdarsko dejavnost, ali so lastniki osnovnih sredstev, s katerimi ta kmetija, to kmečko gospodinjstvo ustvarja prihodke, ali pa so obvezno pokojninsko ali invalidsko zavarovani iz naslova kmetijske oziroma dopolnilne dejavnosti. Gre torej za ozko skupino ljudi, ki morajo in so seznanjeni tako s stanjem kmečkega gospodinjstva kot tudi na takšen ali drugačen način sodelujejo pri ustvarjanju dohodka tega kmečkega gospodinjstva. Kot sem omenila pa že v prvi intervenciji, pa je značilnost slovenskih kmečkih gospodinjstev, da nimajo medsebojno pravnoformalno urejenih razmerij, ampak v bistvu delajo zadeve dogovorno, večinoma z ustnimi dogovori. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Sedaj poglejte, v Slovenski demokratski stranki smo vložili ta amandma, kajti ocenjujemo, da predlagani zakon dela škodo določenemu delu populacije, predvsem pa tudi, kar je kolega Horvat povedal, na kakšen način boste to tehnično izvedli, kdo bo dobil to odločbo. Poglejte, prišli smo do tega spoznanja, da ta vlada in pa ta koalicija dela predvsem v breme državljank in državljanov Republike Slovenije. Na določen segment prebivalstva ste se pa posebej fokusirali. In ker je kmečki del, vezano na kmečko gospodinjstvo, bodo posledice nosili glede izterjave in pa plačila davka tudi drugi. Kako boste opredelili te prihodke, ki jih imajo tudi ostali? Kdaj lahko pride do tega rubeža? Verjetno ta drugi del gospodinjstva lahko ustvarja še kakšne druge prihodke. Spoštovana koalicija, tukaj ste se odločili bremeniti kmečko gospodinjstvo, ampak zakaj pa ne predlagate, da bi bremenili še bančno gospodinjstvo, spoštovana državna sekretarka in pa koalicija. Saj bančno gospodinjstvo imamo tudi v Sloveniji. Tam pa ne. To so pa za vas, bi rekel, nedotakljive točke.
Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Saj se opravičujem, gospod predsednik, ampak mislim, da je zelo pomembno, da tukaj zadeve razčistimo. Za to smo, da se pogovarjamo. Ključno zadevo je povedala državna sekretarka. Seveda, v naših slovenskih družinskih kmetijah velja nek dogovor, nimamo nobenih sporazumov, nekih pogodb, nimamo notarsko overjenih relacij med člani družinske kmetije. In ravno tukaj je problem. Mene zanima, ko bo nek družinski član, ki pravzaprav ni vedel, kaj je počel nosilec kmetijstva, ampak kot družinski član bo moral poravnati preko prisilne izterjave del dolga ali pa ves dolg, ki ga nosilec kmetijske dejavnosti ne zmore, kaj so sedaj njegova pravna sredstva, na kaj se bo uprl, na kateri člen zakona o davčnem postopku ali katerega drugega zakona. Kdo zdaj njega ščiti? Se mi pa tukaj pojavlja tudi vprašanje, morda ni na mestu, ampak za to imamo tukaj strokovnjake. Če vi recimo ne morete plačati ali pa nočete plačati dohodnine, ste pa dolžni po odločbi recimo tisoč evrov, in tega ne plačate – ali se potem ta dolg tudi porazdeli po članih gospodinjstva? Govorim za dohodnino in vlečem neko analogijo. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance, mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa. Še enkrat, davčna obveznost je v vsakem primeru in v vseh primerih obveznost, ki jo je treba plačati, ne glede na vrsto dohodka oziroma vrsto vira, iz katerega izvirajo sredstva, s katerimi se davčna obveznost poravna. Enako velja tudi za davčno obveznost, ki izvira iz osnovne kmetijske in osnovne gozdarske dejavnosti. Osnovni člen pa izrecno prepoveduje, da bi se ta solidarna odgovornost uporabila za morebitno doplačilo dohodnine na letni ravni za posameznega nosilca kmečkega gospodinjstva. Se pravi, poroštvo oziroma solidarna odgovornost velja izključno in samo za tisti del davčne obveznosti, ki izvira iz osnovne kmetijske in osnovne gozdarske dejavnosti. Za njeno poplačilo se lahko uporabijo finančna sredstva oziroma sredstva, ki so na razpolago, in se vira teh sredstev ne ugotavlja ne pri tem davčnem dolgu, ne pri kateremkoli drugem davčnem dolgu. Že uvodoma sem omenila, da solidarna odgovornost ni opredeljena samo za člane kmečkega gospodinjstva, ampak je splošna solidarna odgovornost opredeljena z določenimi pogoji tudi za druge medsebojno povezane osebe ali družinske člane. Ne pomeni pa solidarna odgovornost, da davčni organ avtomatično prenese izterjavo davčnega dolga s primarnega dolžnika na solidarno odgovorno osebo samo zaradi dejstva, ker nekdo zavrača plačilo davka, ampak bo najprej izkoristil vse možnosti, ki jih ima v zvezi z izterjavo do primarnega dolžnika, šele podredno uporabi možnost izterjave pri solidarno odgovornih zavezancih. Hvala lepa.
Ker vidim, da je še interes za razpravo, prosim, da se prijavite. Besedo ima gospod Zvonko Lah.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav kolegicam in kolegom, državni sekretarki! Glejte, meni malo tlak dvignejo taki poskusi. Če povem malo za primerjavo, bi tudi pri samostojnem podjetniku morali plačati zaposleni, solidarno nositi izgubo, tako kot na kmetiji po vašem. Ali pa po drugi strani imamo primer nekih skupnosti, ki imajo stalna bivališča na centru za socialno delo, pa živijo v hišah, pa ne plačujejo nič, tudi kazni za prekrške se jim ne morejo zaračunavati od socialnih prejemkov, pa se vozijo z dragimi avtomobili in živijo v hišah na tujem zemljišču. A zdaj želite še kmete oziroma njihova gospodinjstva, njihove člane na nek način prisiliti, da se poslužujejo takih primerov, da bodo prijavljeni nekje drugje, za vsak slučaj, da slučajno davčna ne pride in kaj zaračuna? Eden bo v zidanici, eden bo na vikendu, eden bo pa doma, da se bo izognil temu. Mislim, da je ta poskus protiustaven. Nekdo, ki živi v neki hiši, v nekem gospodinjstvu, hodi v službo, dobiva plačo, drugi pa je, recimo, pravna oseba, ki se preživlja izključno s kmetovanjem. Zdaj ni več tako, kot je bilo včasih, vsi zjutraj na delo, vsi delajo na kmetiji in vsi vsi dobijo neke dobrine, ker so včasih delali samo za hrano. Zdaj je to drugače. Zdaj na teh večjih kmetijah s strojem skoraj eden naredi vse. Imajo robote za molžo. Tisti, ki je nosilec kmetije, je tudi lastnik vsega gospodarstva, ostali pa zelo malo pomagajo, razen pri kakšnih večjih opravilih, to je pa nekajkrat letno. In zdaj obremeniti slučajno nekega brata od tega nosilca gospodinjstva, ki živi v istem gospodinjstvu pa hodi v službo, ima čisto svoj denar ali pa koga drugega ali pa recimo starše bremeniti, pokojnino, ali kaj podobnega. Jaz mislim, da to ne gre. Res je, da pravite, da bo najprej izterjava nad kmetijskimi stroji, kmetijskimi zemljišči in še vsem ostalim, potem pa pride še to na vrsto. Jaz se bojim, da pri marsikakšnem kmetu tudi to ne bo dovolj, da bi poplačal vse kredite, ki jih je vzel, glede na situacijo, kakršna je v kmetijstvu. In verjetno tudi vi predvidevate takšne slučaje, zato boste sprejeli ta zakon, da boste res uničili kompletno družino, ne samo tistega, ki je nosilec kmetijskega gospodarstva. Meni se to zdi nepošteno, nepravično, pa mora biti tudi, toliko se ne spoznam, imate pa dosti pravnikov v poslanski skupini, pa bi morali vedeti, da je to po mojem mnenju tudi protiustavno. Mogoče bi bila ta solidarnost primerna pred petdesetimi, sto leti, ko so praktično vsi delali za hrano, da so se preživeli na tej kmetiji. Sedaj pa tega ni več. Razen, če hočete, družinske kmetije, ki so zelo potrebne, ki se bodo začele ukvarjati tudi z nekimi dopolnilnimi dejavnostmi, kjer pa bo potrebnih več rok. A boste zdaj vnaprej poskušali to razkopati, uničiti, da bi se v to smer tudi začeli razvijati? Jaz mislim, da to ni prav, nikakor ni prav, da takšno solidarnost prenašate tudi na celo gospodinjstvo. Ker potem bi morali tudi deooju preprečiti, da firmo pelje v stečaj, registrira drugo firmo in dela naprej, dolžniki pa se poplačajo samo z ustanovitvenim kapitalom 7 tisoč 500 evrov, vse ostalo pa upniki trpijo. Tam bi morali nekaj narediti, kjer se največ malverzacij naredi, ne pa razbijati zdaj še kmetije na takšen način oziroma vsaj ne strašite. Ker pravite, da bo malo takšnih primerov. Verjetno jih res ne bo veliko, ampak nekaj jih pa bo. S tem samo odvračate ljudi, da bi še delali na tej naši zemlji.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Vojka Šergan, pripravi naj se gospod Jože Tanko.
Hvala za besedo. Za tiste, ki ste pozneje prišli v dvorano, bi samo rada tudi sama še enkrat pojasnila, da pravzaprav pri 36. členu ne gre za to, da se začne izvršba delati na vse davke in kar tako počez. Gre za to, da če je neko skupno kmečko gospodinjstvo in če se opravlja kmetijska ali pa gozdarska ali pa dopolnila dejavnost v skupnem kmečkem gospodinjstvu, jaz sem povedala malo prej primer, mož ima sadjarstvo, žena dela sok. In ta dva sta nekako tesno povezana v svoji dejavnosti. In nosilec je eden. Ko eden dobi za plačilo davka, po domače povedano, potem mora ta davek plačati, če ga ne plača ga plača tisti drugi, ki je z njim v tem tesno povezan. To bi bilo po domače. Ne gre pa za ostale izvršbe, na primer dohodnino in tako naprej. To je izključno za ta del. Te se pravi, mi moramo na nek način vendarle dati sporočilo, da tisti, ki opravlja zakonito dejavnost, je dolžan tudi plačati davek. In če ga ne plača, ga je treba izterjati. In temu ne moremo nasprotovati in primerjati z ne vem čem. Če skupaj delata in če nastane davek iz plačila te dejavnosti, te iste, na kateri imata skupna osnovna sredstva, skupno kmečko gospodinjstvo in sta povezana, ne vem, zakaj bi temu nasprotovali. Jaz v tem ne vidim razloga in še enkrat poudarjam, da ta amandma ni krivičen in da ne bo odvračal kmetov od dejavnosti. Ker vendarle mislim, da prav kmetje imajo še zdravo kmečko pamet in logiko, da davke je treba plačati, kar je cesarjevega, je treba dati cesarju. Hvala.
Mir v dvorani. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Mogoče v uvodu vprašanje: koliko je na podeželju takih kmetov, ki jih zadeva ta zakon? V finančnih posledicah zakona to ni opredeljeno. Je to pet primerov, so to trije primeri, gre za množično aktivnost, da je treba to urediti, ali pa je to spet eden izmed tistih zakonov, ki so sistemsko uperjeni proti podeželju? Kot je bil, recimo, zakon o socialnih pomočeh, ko je za tiste, ki se komaj preživljajo in so s podeželja, uvedel hipoteke, za tiste, ki pa ne delajo, pa tudi nimajo nič, pa hipotek ni, ker jih ni na kaj poknjižiti. Če ta vlada oziroma vse leve vlade, saj ni nobene razlike med njimi, se sistemsko ukvarjajo samo z ostarelimi kmeti na podeželju, potem je v tem državi nekaj hudo narobe. Mi smo sprejeli zakon, ne vem, gospa Vraničarjeva je bila takrat državna sekretarka, o zaplembi premoženja nezakonitega izvora, ukradenega. Seveda smo ga sprejeli. Učinek tistega zakona za vse kriminalne združbe, ki so to državo oropale milijarde evrov, je enak toliko. Niti ene izboljšave zakona tega zakona še niste predlagali, da bi zadeva hitreje stekla, da bi se sprocesirala, da ne bi bilo toliko tehničnih ovir in toliko zastaranja na teh področjih. Nič. Imamo zakon, ki ima dodatno obdavčitev premoženja nepojasnjenega izvora. Kakšen je učinek teh zakonov? To so glavni viri, kjer ni plačanih davkov. Glavni viri, ker je šlo za odtujitve ukradene zadeve, protipravne pridobitve premoženja, ki smo jih potem skozi postopke dokapitalizacij, odpisov takole razfrčkali. Sedaj se ena vlada začne ukvarjati ponovno z izterjanjem nekih davkov pri ostarelih osebah na podeželju. Povprečna starost slovenskega kmeta je, ne vem, čez 60 let. In vi sprejemate zakone, da boste posegali v to družinsko ekonomijo ostarelih kmetov. Poglejte, gospa državna sekretarka, ministra spet ni, predlagajte zakon, da boste znižali žepnine migrantom. Tam boste dobili čisti efekt. Pa da boste namesto štirih ali petih obrokov za migrante dali štiri ali tri, enega manj. Pa da boste namesto adidasovih copat in nikove uniforme dali kakšno drugo oblačilo za te migrante. Vi ste se usmerili na neko ciljno skupino. In ta Cerarjeva vlada in bivša Pahorjeva in še prejšnje LDS vidijo vir polnjenja davčne blagajne samo na podeželju. Zaplenili tistim, ki so pokradli, nič, odvzeli, obdavčili nič, za begunce, ki prihajajo nadstandard. Standard beguncev, ki prihajajo v Slovenijo, je večji kot tistih policistov in vojakov, ki jih čuvajo. Poglejte, če se boste vi tako lotevali, minister Židan lahko zaman govori o prehranski verigi. Je ne bo, je ne more biti, ker jo sistemsko sesujete že s predhodnimi ukrepi. Ne razumem jaz neke politike, ki uničuje slovensko podeželje in kmeta, istočasno pa pričakuje ne vem kaj od tam. Ekonomska moč slovenskih kmetov je izredno nizka. In zdaj vi v to posegate še z nekimi ukrepi, ki niso prilagojeni nobenim razmeram na tem segmentu. Popolnoma nobenim. Obremenite dodatno tiste, ki ste jih imenovali v Slovenski državni holding, ki so pustili, ne vem, nekaj sto milijonov evrov finančne luknje na prejšnji funkcijah, na novih pa gledajo, da se ne bo nič zgodilo in se ne bo nič saniralo. Te obremenite! Na mah imate 300 milijonov evrov pri vsakem od tistih, ki ste jih na tak način imenovali v neke izvršne ali druge organe. Tam so viri. Ne pa na slovenskem podeželju, ki praktično, če seštejete vse prihodke s subvencijami in tistimi minornimi pokojninami pod 250 evrov, ne predstavlja nobene ekonomske moči. Kmečka pokojnina je 250 evrov ali 270 in ste zavrnili naš predlog, da bi jim sploh popravili pokojninsko osnovo, ko smo to predlagali. Še v tem mandatu smo to predlagali. Pokojnina slovenskega kmeta je nižja, kot je žepnina za migranta. Nižja. In dodatno uvajate nove obremenitve in načine, kako bi na nek način razlastili še tisto borno premoženje, ki ga bodo ti ljudje imeli in uživali še nekaj let, preden se bodo poslovili s te zemlje. Nehigiensko, neprimerno se na tak način lotevate obravnave in uničevanja segmenta teh ljudi, ki so dali praktično vse za to, da ta krajina sploh obstaja, da je meja poseljena in tako naprej. Če ne pa stimulacijo za druge [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]očitno je to moto te koalicije.
Besedo ima gospa mag. Mateja Vraničar Erman, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi razumela to razpravo, če bi obravnavali zakon z enim členom, ki bi urejal samo to problematiko. Ampak ne, obravnavamo zakon s skoraj 100 členi. In ta člen, ki ga obravnavamo, je namenjen temu, da se izenači ali pa, če hočete, enakopravneje obravnavajo različne skupine davčnih zavezancev. Ta člen ne pomeni nobene dodatne obremenitve za kateregakoli člana kmečkega gospodinjstva ali nosilca kmetije, če izpolnjuje svoj davčne obveznosti redno. Ta člen ne obremenjuje nobenega člana kmečkega gospodinjstva ali nosilca kmetije, če zaradi kakršnihkoli razlogov zaide v takšne težave, da plačila davka ne zmore. Ker ima po zakonu na razpolago možnosti, ki mu omogočijo odlog ali obročno plačilo te davčne obveznosti. Ta člen, kot rečeno, zapira eno od zakonodajnih lukenj in razlik, ki obstajajo v obravnavi različnih davčnih zavezancev. Omenila sem že, solidarna odgovornost oziroma poroštvo za davčne obveznosti obstaja že za druge povezane osebe. Lahko bi šteli v bistvu tudi člane kmečkega gospodinjstva za povezane osebe. Pa vendar so oni povezani na tak način, da obstajajo dvomi, po katerih določbah jih lahko štejemo za povezane. Zato je iz pravne varnosti primerno, da se za njih v bistvu zadeva uredi posebej. In še enkrat, niso solidarno odgovorni za plačilo davčne obveznosti vsi, ki živijo na isti kmetiji, ampak tisti, ki so člani kmečkega gospodinjstva in se za njih šteje, da se ukvarjajo z osnovo kmetijsko in gozdarsko dejavnostjo ali da so lastniki osnovnih sredstev, s katerimi se ta dejavnost opravlja ali so obvezno pokojninsko, invalidsko zavarovani iz naslova kmetijske ali dopolnilne dejavnosti. In še o nekaterih drugih trditvah moram spregovoriti. Kar se tiče odvzema premoženja nezakonitega izvora, ni v naši pristojnosti, tako da to težko komentiram. Ampak na podlagi Zakona o davčnem postopku, 68. člena in 68.a člena davčna oziroma finančna uprava vodi intenzivno postopke ugotavljanja izvora premoženja oziroma dohodkov, za katere zavezanci v davčnem postopku niso ugotovili oziroma niso predložili ustreznih podatkov in letno iz tega naslova odmeri za približno ali pa v povprečju za 10 milijonov dodatnih davčnih obveznosti. Kar se tiče pa žepnin za migrante, migranti ne dobivajo nobenih žepnin. Prosilci za azil prejemajo žepnino v višini 18 evrov mesečno. Hvala lepa.
Tišina prosim. Prijavite se k besedi, potem pa lahko govorite. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Ja, saj je res. Tudi meni je celo malo nerodno, da se okrog tega člena vrtimo in najbrž pa je problem. Lahko rečem, zdaj mi boste zamerili seveda, da glede na to, da bo ta zakon najbrž začel veljati tam okrog Miklavževega, da je to eno fino Miklavževo darilo za kmete. Mi bi zelo radi razpravljali o členih, ki bi prinašali rešitve, kako izterjati velike davčne dolžnike. Na dan 30. 6. 2015 imamo aktivnega dolga 777 milijonov 202 tisoč in pogojno izterljivega dolga 623 milijonov 842 tisoč, skupaj 1,4 milijarde. To je tarča. Na to tarčo bi mi morali ciljati in iz te 1,4 milijarde dejansko dobiti čim večji izplen. Mi to tako razumemo, da smo se spravili nekako na te male davčne zavezance, na kmete, pa jaz nisem njihov odvetnik. Na te velike, to pa je, kot da gre karavana mimo Seveda ker imajo pravne servise, imajo pravna znanja in dejansko izigravajo državo. Za to gre. Samo za to gre. In se nam rogajo. Mi se tu trudimo, govorimo o davčnih zavezancih, kmetih, oni pa se nam rogajo pa gredo s 100 milijoni naprej. Tako zadeva zgleda. Pa se opravičujem. Je to krivda dejansko že kar nekaj let nazaj. Ne znamo teh zadev izterjati in ne znamo napisati take zakonodaje. Prvič, zelo preproste. Prava davčna zakonodaja, pravi davčni sistem je takšen, da vsak zavezanec ob polnoči ve svoje obveznosti. In če kdo, potem smo mi krščanski demokrati prvi tisti, da mora vsak državljan te države plačati svoje davčne obveznosti do zadnjega centa. Vsak je davčni zavezanec. Kolegica Vojka mi je dala dobro idejo. Ona je pokazala primer kmetijskega gospodinjstva, ko mož prideluje sadje, jabolka, če sem razumel, žena pa sok. Na prvi pogled zgleda, da sta poslovno povezana, da je pač mož dobavitelj jabolk, dobavitelj surovin za sok, ki ga proizvaja žena. Rekli ste, da je potem logično, če je mož dolžan, pa ne more plačati, da mora potem žena plačati. Zdaj mi razložite, kako pa je, zdaj si izmislim drug primer, ker kmetijstvo zdaj vsi razumemo. Kaj pa, če mož redi bike, žena pa prideluje suho sadje? Ali sta tudi poslovno povezana? Morda, ne vem. Morda. Tako da ne na primerih, ampak gre dejansko za neko neposrečeno rešitev. Jaz upam, da ne bo brutalno udarila po kmetijskem življu. Če pa bo, pa se sprašujem, zakaj že spet.
Želi še kdo razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 13. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 16. uri in 25 minut.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 27. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o organu in skladu za reševanje bank po nujnem postopku. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti pa 1. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 30. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o zavarovalništvu v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 11. 2015. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 57. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Jaz bom obrazložil skupaj kar ta amandma k 57. členu in k 67. Členu, ki je naslednji, ker gre v bistvu za isto stvar. Gre pa za naslednjo zadevo. V noveli zakona, ki jo imamo pred seboj, je klavzula v teh dveh členih, ki glede delavske participacije, delavskega soupravljanja v zavarovalniškem sektorju postavlja kriterije za delavce, ki bi želeli opravljati funkcije recimo delavskega direktorja ali pa delavskega predstavnika v nadzornem odboru, tako visoko, da praktično nihče od zaposlenih v zavarovalnicah ne bo tega dosegal. Kriterij je namreč, da mora imeti delavski direktor ali pa delavski predstavnik v nadzornem nadzoru pet let izkušenj na primerljivem poslovodnem položaju v podjetju primerljive velikosti. Se pravi, če karikiram, če bodo zaposleni v Zavarovalnici Triglav želeli imeti svojega nadzornika, kar jim po zakonu pripada in kar jim garantira tudi naš 75. člen Ustave, ki zagotavlja delavsko soupravljanje, bo moral ta kandidat imeti pet let izkušenj v nadzornem odboru podjetja primerljive velikosti. To vemo, da je praktično nemogoče. Še bolj nemogoče je pa recimo za delavskega direktorja, ki bi pred tem moral biti praktično pet let direktor ali pa predsednik uprave recimo Zavarovalnice Triglav. V tem smislu sta v bistvu ta dva člena v popolnem nasprotju z zakonodajo o delavskem soupravljanju, ki jo imamo pri nas, ker neposredno pervertirata delavsko soupravljanje v menedžersko soupravljanje. Se pravi, te funkcije, ki naj bi pripadle delavcem, bodo lahko zasegli samo bivši menedžerji ali pa bivši nadzorniki, ki so prej stali na strani kapitala. To pomeni, da ne bodo zagovarjali interesov zaposlenih, ampak bodo zagovarjali interese svojega, recimo temu, razreda. To pomeni, da bomo v bistvu še poglobili to menedžersko paradigmo, ki jo imamo, ki je v Sloveniji naredila že ogromno škode. Če spomnim samo še na primer, ki sem ga omenil že prej, med letoma 2004 in 2008 je menedžerski razred najbolj odgovoren za to, da so se dolgovi države v teh letih povečali za 28 milijard evrov, potem so se pa pretvorili v državni dolg. Čas bi bil, to smo tudi pričakovali od vlade, ki je obljubljala novo politiko, da stvar obrnemo, ne pa da zdaj te iste menedžerje oziroma bivše menedžerje postavimo še tja, kjer bi pa dejansko morali stati delavski zastopniki. Zato računamo na podporo in seveda bomo oba amandmaja podprli.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC ima gospa Maruša Škopac.
Zahteva direktive, ki jo prenašamo v naš pravni red s tem predlogom zakona o zavarovalništvu, pravi, da morajo imeti vsi člani vodenja nadzora enako doseganje standarda fit and proper. Ta dikcija je v 42. členu direktive generalno opredeljena kot zahteva, da so člani uprave strokovno usposobljeni ter da so njihovo znanje in izkušnje ustrezni za dobro in preudarno upravljanje zavarovalnice. Drug kriterij pa je, da so to osebe dobrega ugleda in integritete. Zahteve, ki jih postavlja evropska direktiva, veljajo enako za vse člane organov vodenja in nadzora ter ne dopuščajo drugačne obravnave morebitnih članov, ki bi jih postavljala delavska predstavništva. V zavarovalnicah gre dejansko za posebne naloge članov uprave in nadzornega sveta predvsem zaradi dejstva, da zavarovalnice upravljajo s sredstvi zavarovancev. S tega vidika se primerna in enaka strokovna usposobljenost popolnoma upravičeno pričakuje tudi od članov uprave, ki v upravi sodeluje kot predstavnik delavcev. Amandmaju Združene levice v Poslanski skupini stranke modernega centra torej nasprotujemo in ga ne bomo podprli. Enako velja tudi za amandma k 67. členu predlaganega zakona.
Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica. Še obrazložitev v lastnem imenu. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima Luka Mesec.
Hvala za besedo. Želel bi samo še to poudariti. V direktivi, mi smo jo šli zelo natančno brat, ni tako ozkih kriterijev, kot so zapisani v naši noveli zakona, ki jo imamo pred sabo. Tam govorijo o potrebnih kompetencah, ampak direktiva govori o kompetencah nadzornega odbora in upravnega odbora kot kolektivov. Se pravi, vsi člani skupaj morajo imeti kompetence, pri čemer je seveda jasno, da delavski zastopniki so tam, da zastopajo interese zaposlenih. Delavski zastopniku opravljajo posebno funkcijo. Ta posebna funkcija izhaja neposredno iz ustave in neposredno iz zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. V tem primeru gre za nesistemsko oziroma celo protisistemsko rešitev in gre tudi za deloma neustavno rešitev. Leta 2003 je bilo Ustavno sodišče v svoji razsodbi jasno in je razsodilo, da v primeru zavarovalništva ni nobenih razlogov za razlikovanje oziroma za odstop od sistemske ureditve, se pravi od ureditve, ki jo predpisuje Zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju. V Združeni levici smo pridobili tudi tri mnenja dveh sindikatov, eden od teh je reprezentativen na področju zavarovalništva, in pa Združenja svetov delavcev Slovenije. Oboji so povedali, da je ta ureditev, ki jo v teh dveh členih Vlada predlaga, v nasprotju z našo ustavo.
Zato domnevam, da boste glasovali proti. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Maruša Škopac.
V 57. členu v drugem odstavku piše, da je pogoj iz prve točke, kjer piše, da so primerni kandidati za člane uprave tisti, ki so strokovno ustrezno usposobljeni in imajo lastnosti in izkušnje, potrebne za vodenje poslov zavarovalnice, da niso pravnomočno obsojeni zaradi kaznivega dejanja, da nad njimi ni bil začet postopek osebnega stečaja in da so osebe dobrega ugleda in integritete. Se pravi, da izpolnjuje pogoje, če imajo osebno zadostno teoretično in praktično znanje za vodenje zavarovalnih poslov. Šteje se, da če se ne dokaže drugače, da je pogoj iz prve točke prejšnjega odstavka izpolnjen, če ima oseba najmanj petletne izkušnje. Se pravi, da lahko ima oseba petletne izkušnje in se samodejno šteje, da izpolnjuje zahtevane pogoje, lahko pa se ti pogoji dokažejo in upravičijo tudi drugače. Amandmaja seveda ne podpiram.
Prosim druge poslance, sam vodim sejo, tudi sam bi to izrekel, preden ste vi posredovali. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, tokrat upam, tudi da bo, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Da ne bom pozabil, na koncu bomo glasovali za. Če bi gospa iz SMC do konca poslušala, kaj je povedala, bi videla, da smo mi samo direktivo brali v neki luči, ki v te organe umešča delavske soodločevalce in soupravljavce, da se tako izrazim. Seveda, le-ti ne bodo dali noter, bom po domače povedal, neke šalabajzarje. Že na tretjini mandata smo in evropske direktive se da brati tako in drugače. Navsezadnje je to združba 28 držav, zato so tudi evropske direktive pisane, kot so pisane. Združena levica jih bere, kot jih bere, in v dobrobit, kot je verjetno vam jasno iz tega, kar je Luka povedal. SMC pa jih bere drugače, ker zastopa neke druge skupine v tej naši družbi. Tako pač za enkrat žal je. Glasoval bom za. Hvala za besedo.
Končali smo z obrazložitvami glasov in lahko odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 57. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti 53. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 53.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 67. členu. Glasujemo. Prekinitev. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? V lastnem imenu. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Primož Hainz.
Hvala lepa. Moram reči, da med tema dvema členoma, je neka majhna razlika. Če še pri upravi lahko zagovarjamo tezo o izobraževanju, o vedenju, torej na neki visoki stopnji, seveda ne bi diskutiral o ugledi in integriteti, je pa pri nadzornem svetu toliko bolj pomembno, da je predstavnik delavcev nekdo, ki lahko avtentično delavske interese resnično zastopa. Zato je interpretacija lahko samo takšna, da se ta člen da zlorabljati, če ni popolnoma jasno to napisano, kar predlaga amandma. Amandma bom seveda podprl.
Še kakšna obrazložitev glasu? Ne. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Branko Zorman.
Hvala, gospod predsednik. Očitno nekateri moji kolegi ne berejo tega teksta čisto pravilno. Kot je bilo pri amandmaju pri prejšnjem členu, je tudi pri tem členu tekst popolnoma enak, in sicer navaja štiri pogoje, ki jih morajo izpolnjevati člani uprave oziroma v tem primeru, v tem amandmaju, o katerem govorimo, člani nadzornega sveta. In bom govoril samo o prvi točki, o tem prvemu pogoju, kjer piše, da je ustrezno strokovno usposobljena, ta oseba torej, in ima lastnosti in izkušnje, potrebne za nadzor nad vodenjem poslov zavarovalnice. In to je pogoj. In to ga dosega marsikateri delavec, ki je zaposlen na zavarovalnici. Potem pa piše dodatno, da se šteje, da izpolnjuje ta pogoj tudi nekdo, ki ima najmanj petletne izkušnje vodenja ali nadzora in tako dalje. To se pravi, to ni dodatni pogoj, ampak če izpolnjuje ta pogoj, izpolnjuje tega prvega osnovnega, ki pa je, da mora biti strokovno usposobljen in imeti lastnosti in izkušnje, potrebne za nadzor in vodenje poslov zavarovalnice. Tukaj nikakor ne izključujemo kateregakoli delavca na zavarovalnici. Hvala. Seveda bom glasoval proti.
Še kakšna obrazložitev glasu? V lastnem imenu? Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima Luka Mesec.
Hvala. Jaz bi samo še za dodatno obrazložitev povedal, da smo se mi za ta dva amandmaja odločili po tem, ko smo vprašali ljudi, ki se s tem ukvarjajo. Se pravi, sindikaliste iz te panoge in Združenje svetov delavcev Slovenije. Oboji so brali ta dva člena na popolnoma enak način, kot sem jaz predstavil, in so povedali, da to za njih pomeni konec delavskega soupravljanja v zavarovalnicah. Zato še enkrat pozivam vse poslanke in poslance, da naš amandma podprete.
Domnevam, da boste glasovali za. Poziv ne sodi k obrazložitvi glasu. Razprava tudi ne. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Nisem se mislil oglasiti, ampak se moram. Glasoval bom seveda za. Veste, soustvarjanje zakonodaje ni isto kot branje literature. Kolega iz SMC in jaz lahko bereva nekaj in si nekdo predstavlja v literaturi, da je dama blond, drugi si predstavlja, da je poštrihana. Zakonodajo pa bi morali pisati bolj enoznačno. Zakaj je pisana tako, kot je, je verjetno iz te debate jasno. Glasoval bom seveda za.
Sedaj smo pa res končali obrazložitve glasu. Glasujemo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 67. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 53. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 53.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 92. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za so glasovali 3, proti 43. [[Za so glasovali 3.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nova Slovenija k 96. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za so glasovali 4, proti 47. [[Za so glasovali 4.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 494. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. V Slovenski demokratski stranki bomo predlog amandmaja podprli. Ta amandma govori o tem, da člani strokovnega sveta Agencije za zavarovalni nadzor ne bi mogli biti hkrati zaposleni tudi te agencije. Prepričani smo, da je takšna določba edino pravilna, kajti če v strokovnem svetu agencije, ki izvaja tudi ne nazadnje nadzor nad delovanjem te agencije, predlaga določene odločbe, bi lahko prišlo do konflikta interesov, da dopoldan tisti, ki je zaposlen, pripravlja določene akte, popoldan ko je pa kot član strokovnega sveta, pa to svoje eno in isto delo tudi potrdi. Izjema bi bil direktor Agencije za zavarovalni nadzor, ki bi bil lahko član strokovnega sveta, ne bi imel pa glasovalne pravice. Glede na to, da ima država v zavarovalništvu v Sloveniji več kot 60-odstotni delež lastniškega deleža trga, smo prepričani, da je to tveganje glede konflikta interesov še večja. Pričakujemo podporo temu amandmaju.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC ima gospa Maruša Škopac.
V nasprotju s poslansko skupino SDS v Poslanski skupini SMC menimo, da če bi bili vsi člani strokovnega sveta, z izjemo direktorja Agencije za zavarovalni nadzor, zunanji, bi to pomenilo zmanjšanje odgovornosti nadzornika za izvajanje zakonskih pooblastil, kar pa ni dobro. Menimo, da je sodelovanje zaposlenih upravičeno, ker je sestava strokovnega sveta enaka sestavi senata, senat pa je organ, ki izdaja odločbe. S predlaganim amandmajem se torej ne strinjamo in ga ne bomo podprli.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Sam bom predlagani amandma podprl predvsem v izogib konflikta interesov. Seveda pa pri Stranki modernega centra nisem pričakoval, da boste ta amandma podprli. Glede na to, da je vaša vlada pred kratkim mag. Gorazda Čibeja, ki je kandidiral na listi SMC, ki je bil član izvršilnega odbora Stranke modernega centra, imenovala in predlagala v strokovni svet agencije, ki pa je zaposlen na tej agenciji. In spoštovani, mislim, da to veliko pove o delu in kadrovanju Stranke modernega centra, da imenujete člane izvršilnega odbora kandidata na vaši listi v strokovni svet Agencije. Vemo, kar so že tudi na Agenciji za zavarovalni nadzor povedali, kaj predstavlja največje tveganje za slovenski zavarovalniški trg. To je državni lastniški delež in pa republiške državne obveznice v samem portfelju.
Tudi to ni bila obrazložitev glasu, ampak razprava, polemika, napad, karkoli že temu rečemo. Je pa vseeno povedal, kako bo glasoval. Tako da lahko odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 494. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 47. (Za je glasovalo 22.)(Proti 47.) Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 611. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 1. (Za je glasovalo 44.)(Proti 1.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 616. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti6. (Za je glasovalo 43.)(Proti 6.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 617. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 6. (Za je glasovalo 41.)(Proti 6.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetin členov dopolnjenega predloga zakona in je predlagatelj že v uvodni obrazložitvi predloga zakona predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 21. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v torek, 24. 11. 2015, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 31. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 11. 2015. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 2. členu pod točko 1. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo še enkrat. 2. točka obravnava nadzor v slabi banki. Vsi preveč dobro poznamo, kaj se je v preteklosti tam dogajalo. Mislim, da ni človeka v tej dvorani, ki bi si upal reči, da je nadzor v slabi banki funkcioniral. Novela, ki je pred nami, gre tukaj v pravo smer. Gre tudi na ravni nadzora v smer, da se nadzor poveča. V tem primeru govorimo o nadzoru s strani Ministrstva za finance, vendar pa se nam zdi v Združeni levici, da se predlagana formulacija na žalost ustavi nekje na pol poti. Sicer ministrstvo da neka pooblastila, ne pa dovolj, da bi lahko ministrstvo nadzor nad delovanjem slabe banke efektivno vršilo. Ne omogoča namreč dostopa do vseh podatkov, zlasti ne do zaupnih, kar pomeni, da ministrstvo nima dostopa do kreditnih map. Kot vemo, pa so slabe terjatve v zadnji instanci kreditne mape, in kdor se ukvarja s slabimi terjatvami, se ukvarja s kreditnimi mapami. Torej njegov nadzorni organ mora imeti vpogled v to materijo, da sploh lahko nadzor vrši. Mi smo zato formulacijo v 2. členu oblikovali na način, da bi ministrstvo lahko zahtevalo tudi vpogled v te podatke, če bi pač za to obstajal utemeljen razlog. Seveda se tukaj zavedamo nevarnosti, da ne sme ministrstvo kar naokoli šariti po teh mapah. Smo pa za to, da se pa mora ministrstvu omogočiti dostop, kadar za to obstajajo utemelji razlogi. Glasoval bom seveda za predlagani amandma.
Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 2. členu pod točko 1. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti pa 62. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 62.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 2. členu pod točko 2. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo. Tukaj govorimo o amandmaju k šestemu odstavku 2. člena in spet smo v bistvu pri delavskem soupravljanju. Prej smo ga pregnali iz zavarovalnic, zdaj imamo priložnost, da to napako popravimo na primeru slabe banke. Notranji nadzor, nadzor s strani zaposlenih je še ena neizkoriščena varovalka nadzora v slabi banki. Ker ta inštitucija niso samo direktorji, ki jih vidimo po televiziji, niso samo tisti, ki prejemajo 30 in več tisočakov mesečno za svoje delo, pa si plače še nekoliko višajo, ker se jim zdijo prenizke za odgovorne funkcije, ki jih opravljajo. Slaba banka, te podatke sem pridobil na podlagi zahteve po več kot mesecu in pol čakanja, so 103 zaposleni. In te 103 zaposleni nimajo možnosti soupravljanja, nimajo možnosti vpogledovanja v informacije, nimajo možnosti, da bi dobili kakšnega delavskega direktorja ali kaj podobnega. Zato v Združeni levici predlagamo, da tudi slabo banko uvrstimo v sistemsko ureditev v Sloveniji. Se pravi, da tudi slaba banka začne upoštevati določila zakona delavcev o sodelovanju pri upravljanju. Ta zakon se namreč kljub temu da gre za sistemsko ureditev, ki neposredno izhaja iz ustave, konsistentno krši. Ker se konsistentno krši, se pa s tem pušča večja avtonomija menedžerjev. Ko puščamo avtonomijo menedžerjev, pa smo videli, kaj se dogaja. Videli smo v bankah, videli smo v pozavarovalnicah, videli smo v slabi banki. Vsaka od teh praks je bila slabša in tukaj imamo spet eno možnost, da začnemo to paradigmo spreminjati, da jo začnemo obračati, in to se nekako tudi pričakuje od neke nove politike. V Združeni levici seveda smo proponenti takšne politike in bomo seveda amandma soglasno podprli.
Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 2. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti pa 62. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 62.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 3. členu pod točko 1. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, Luka Mesec.
Hvala. 3. člen govori o politiki prejemkov v slabi banki. Politika prejemkov je bila problem in vemo, da smo imeli s tem v preteklih mesecih kar nekaj težav. Konec koncev se še niso čisto končale, kljub temu da je vlada sicer sprejela sklep o neki omejitvi. Ampak mi bi v tem 3. členu stvar naredili nekoliko bolj pregledno in sistemsko. Predlagamo namreč, da se slaba banka kot državna institucija, ki je v 100-odstotni državni lasti, uvrsti v tako imenovan Lahovnikov zakon, kar pomeni, da v tem primeru prejemki vodstva ne bi več smeri presegati šestkratnika povprečne plače v tej instituciji. S tem bi zagotovili sicer še vedno zelo visoke plače, ampak bi vsaj prišli do neke sistemske ravni in bi prišli do neke ravni, ki jo slovenska zakonodaja dopušča. Ni nobenih razlogov zakaj bi morala slaba banka biti izvzeta iz teh sistemskih ureditev. Zato bomo v Združeni levici soglasno ta amandma podprli.
Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 3. členu pod točko 1. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti pa 61. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 61.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 3. členu pod točko 2. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. V Slovenski demokratski stranki predlagamo amandma, ki ga bomo podprli, in sicer da na sejah upravnega odbora Družbe za upravljanje terjatev bank lahko sodelujeta predsednik Odbora za finance in monetarno politiko in pa predsednik Komisije za nadzor javnih financ. Prepričani smo, da to dosedanjo prakso, ki takšno udeležbo omogoča že na svetu Banke Slovenije in pa na nadzornem svetu SDH, bi bilo treba vpeljati tudi v Družbo za upravljanje terjatev bank. Družba za upravljanje terjatev bank ima enotirni sistem, upravni odbor. Funkcija upravnega odbora v enotirnem sistemu je pa tudi nadzorstvena funkcija. Ocenjujemo, da se izvaja pomanjkljiv nadzor v tej družbi. Zaradi dogodkov, ki so verjetno znani vsem nam, smo predlagali, da imajo tukaj predstavnika tako koalicija kot opozicija. Glede na razpravo na plenarni seji in na matičnem delovnem telesu še enkrat apeliram na poslanke in poslance koalicije, da takšen predlog amandmaja podprejo. Me pa skrbi, da ga ne boste, kajti tudi državni sekretar ni povedal razlogov, zakaj ta amandma ni sprejemljiv za vlado Mira Cerarja in pa to koalicijo. Spoštovani, zanima me česa se bojite in kaj skrivate, da ne pustite, da bi lahko pri nadzoru v Družbi za upravljanje terjatev bank sodelovala dva predsednika delovnih teles Državnega zbora. Dejstvo je, da je Družba za upravljanje terjatev bank v 100-odstotnem lastništvu Republike Slovenije. Sanacija bančnega sistema je slovenske davkoplačevalce stala več kot 5 milijard evrov, in mislim, da so to razlogi, da je potreben dodaten in pa okrepljen nadzor. Seveda pa tukaj ne bo moglo priti do nekega političnega pritiska, kajti ta amandma ne enemu, ne drugemu predsedniku ne daje glasovalnih pravic.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC ima gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. V SMC tega amandmaja ne bomo podprli. Kar se tiče nadzora, je naše stališče nekako tako, da se sedaj krepi z nadzorom Ministrstva za finance, poleg tega bodo tudi tista poročila o nadzoru prihajala v nadzorni svet. Se pravi, da bodo prihajala v Državni zbor, kar je bilo deležno širše podpore. Poleg tega izvaja nadzor tudi že Računsko sodišče. Prisotnost vsaj po našem mnenju bi lahko pomenila nek poseben pritisk na upravni odbor in tudi na odločanje o konkretnih odločitvah zaradi te prisotnosti. Ko smo pogledali nazaj pretekle prakse, kakšne imamo izkušnje, gre za to, da konec koncev tudi v Banki Slovenije so sedeli predstavniki Državnega zbora v tistem času, a resnega učinka pri tem ni bilo. Mislim, da potem prihaja, vsaj pri nas smo tega mnenja, da prihaja do nekega občutka navideznega nadzora oziroma občutka, da ta nadzor poteka, dejansko pa morda zaradi pomanjkljive usposobljenosti in tudi zaradi premajhne strokovne podpore tisti, ki izvaja nadzor, nekako ne pride do tistega učinka, ki bi si ga vsi želeli. Zato to prepuščamo institucijam, ki so za to pristojne. Obenem pa, kot sem tudi že rekel, smo v SMC podprli to, da se poroča Državnemu zboru o tekočem dogajanju oziroma tekočem nadzoru, ki ga izvaja Ministrstvo za finance, in tistem revizijskem nadzoru, naknadnem nadzoru, ki ga opravlja Računsko sodišče in pride tudi k nam na naše klopi, na Komisijo za nadzor javnih financ. Kot rečeno, tega amandmaja v SMC ne bomo podprli. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Marko Pogačnik.
Hvala za dano besedo. Sam bom ta amandma podprl. Zdi se mi primerno, da se nadzor v tej inštituciji okrepi. Ne vem, zakaj bi delali razlike med inštitucijami, kot so Slovenski državni holding, kjer je prisoten predsednik Komisije za nadzor javnih financ, prisotna sta pa tudi minister za finance in pa minister za gospodarstvo. Ali je potem bil to razlog, da je prav pritisk ministra za gospodarstvo in pa ministra za finance na seji nadzornega sveta SDH pripomogel k temu, da se je zamenjala uprava? Če ste vi zdaj te argumente povedali, kot ste jih, si lahko razlagamo potem tudi v tej smeri, da je pritisk ministra za finance in pa ministra za gospodarstvo pripomogel k menjavi uprave v Slovenskem državnem holdingu. Spoštovani! Odločite se, kaj želite, kaj hočete imeti. Verjamem pa, da marsikaj želite skriti. Ampak poglejte, tukaj gre za davkoplačevalski denar. In tudi inštitucijo, kot je Slovenski državni holding, nadzoruje Računsko sodišče. In Banka Slovenije v vseh aktih piše, da je to neodvisni organ. Ne zavajati poslank in poslancev, strokovne javnosti, maske Stranki modernega centra so pa že zdavnaj padle dol.
Spet razprava in obtoževanje namesto obrazložitve lastnega glasu. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Anže Logar.
Hvala lepa. Jaz bom ta amandma podprl. In ne bom še zaključil z govorom. Glejte, pripravili ste zakon, ki dejansko vpeljuje nek nov organizem, nek nov slovenski državni holding, ki, vsaj tako se danes zdi, klikam iz NLB omogoča, da bodo poceni prodajali tisto premoženje, ki je bilo preneseno na DUTB brez enega samega nadzora. Kadri iz NLB bodo zdaj odločali o tistih slabih kreditih, ki so jih sami povzročili, ali se jih proda ali se jih ohrani. Edini možni ukrep, ki bi temu zakonu vsaj malce transparentnosti vdihnil, je to, da bi na upravnem odboru prisostvovala tudi predsednik Odbora za finance in predsednik parlamentarne Komisije za nadzor nad javnimi financami. Glejte, ne govoriti, da bi tam sedeli ljudje, ki niso usposobljeni. Če vaš predsednik Odbora za finance ni usposobljen, torej s strani koalicije, zagotavljam vam, da je predsednik Komisije za nadzor nad javnimi financami vrhunsko usposobljen za sodelovanje na tistem sestanku. In gospod Dragonja je rekel, da se mu iz izkušenj s SDH to zdi smiselna varianta, ampak da minister za finance je pa proti. In zato bo spet SMC, ne bom povedal, kaj mi ta kratica vedno bolj pomeni, glasoval proti. Ampak ker so na odboru vsaj s strani Desusa glasovali za, verjamem, da je v tem državnem zboru in tej koaliciji še nekaj razuma, da ta nadzor zagotovi in vsaj v majhnem delu izboljša transparentnost tega zakona. Hvala.
Obrazložitev lastnega glasu pomeni, da se človek ukvarja z lastnim glasom.
[[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Vodenje seje pomeni, da se človek ukvarja z vodenjem seje.
Tokrat bom pa šel danes čez to, gospod Anže Logar, izrekam vam opomin. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Luka Mesec.
Hvala. Mislim, da bi si vsi nekako želeli, da lahko institucijam, kot slaba banka, zaupamo. Ampak glede na vse, kar smo videli s strani slabe banke zadnje tri leta, ne samo zadnje mesece, mislim, da si ta slaba banka zasluži ime slaba, nikakor si pa ne zasluži našega zaupanja. Mi smo predlagali dva amandmaja za poostritev nadzora nad to institucijo, ki je nujen, če hočemo tej državi dobro. Ker sta bila zavrnjena, in tudi če ne bi bila, bomo podprli ta amandma, ker je na mestu. Mislim, da Državni zbor mora biti obveščen o dogajanjih tam, ker drugače bomo poslanci spet odrezani od informacij in bomo spet odvisni od stvari, ki se bodo slučajno pojavile v medijih, in naše reakcije vršenja nadzora, ki ga imamo kot zakonodajno telo, bodo spet prepozne in švedski bankirji se nam bodo ponavljali v nedogled. Zato bom, zdaj govorim v lastnem imenu, ta amandma podprl.
Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 3. členu pod točko 2. [[oglašanje iz dvorane]] Dali bomo prijavo. Besedo ima za obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Roberto Battelli.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ta amandma bom podprl, ker sem prepričan, da bi že v originalnem tekstu takšna norma morala biti prisotna. Računsko sodišče, sam DUTB in ostale institucije, ki so omenjene, so si zelo različne po izvoru in vlogi. Ne morejo ostati brez nadzora, glede na dejstvo, da so v 100-odstotni lasti države in upravljajo s premoženjem vseh. Računsko sodišče ima svojo institucionalno vlogo. Edini organ v demokratični ureditvi, ki ne podleže, ki ne sme podleči nobenim navodilom, je parlament. Parlament je tisti, ki lahko garantira transparentnost delovanja v upravljanju z javnimi sredstvi. Zato bom ta amandma podprl, ker gre za pristop zakonodajne veje oblasti, tiste, ki je demokratično neposredno izvoljena od ljudi, v organ, ki upravlja z denarjem, ki je od ljudi. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Kot je že rekel vodja poslanske skupine bomo podprli oziroma bom podprl ta amandma. Kot smo že povedali v razpravi, čeprav to sedaj ni razprava, vem, gospod predsednik, gre to noveliranje v pravo smer. V opoziciji smo s celo vrsto amandmajev hoteli to pravo smer še bolj enoznačno zakoličiti, da ne bomo potem debatirali, kaj kdo misli ali ne misli. Me je pa malo groza, ko poslušam to argumentacijo, pa meni se res ne da več s tem SMC ukvarjati, kakšni ste, kakšni niste. To bodo volitve presodile. Ampak včeraj je bilo izrečeno, da nekdo prevzema soodgovornost, sedaj je pa nekdo govoril, mi pa nismo sposobni za nekaj. Veste, neke osnove logike. In mene postaja strah. Jaz bom ta amandma seveda podprl.
Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 3. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 40. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 3. členu pod točko 3. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupina Združena levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo. Tukaj smo spet pri nadzornih funkciji Državnega zbora. V Združeni levici s tem amandmajem predlagamo, da bi lahko Državni zbor predlagal odpoklic katerega od izvršnih ali neizvršnih direktorjev slabe banke, če bi tam zaznal neke nepravilnosti. V obstoječi ureditvi lahko ta odpoklic zahtevata resorna ministra, se pravi minister za gospodarstvo ali minister za finance, ki pa v preteklosti na žalost nista pokazala odločnosti, ko je bilo treba reagirati na skrajne nepravilnosti, ki so se v tej banki dogajale. Šele medijski pritisk in v bistvu pol leta nabiranja problemov, kulminacije teh problemov je pripeljal do tega, da smo se dejansko začeli pogovarjati, da je mogoče treba nekoliko prevetriti vodstvo slabe banke. Pa še tokrat smo to naredili na pol. Še vedno so tam ljudje z jasnimi konflikti interesov. Enega smo celo na Komisiji za nadzor javnih financ ujeli na laži. Druga dva, ki sta šla, pa verjetno smo imeli srečo, da sta bila podobno kot operativno sposobna tudi komunikacijsko sposobna, da se je sploh začel ta plaz v medijih, da smo lahko dobili v Državnem zboru neko podlago za to, da smo to zgodbo zaključili. Z amandmaji, ki jih tukaj nismo sprejeli, bo nadzor otežen in bomo v Državnem zboru, kot sem že prej rekel, odvisni od nekih medijskih informacij. Ampak lahko stvar vsaj delno saniramo s tem, da se Državnemu zboru podeli možnost za predloge razrešitev teh funkcionarjev, če opazimo, da se v slabi banki spet pojavljajo nepravilnosti. V Združeni levici bomo seveda ta amandma podprli, ker, kot sem že rekel, naša intenca s temi amandmaji je povečati nadzor nad inštitucijo, ki ni slaba samo v svojem imenu, ampak je slaba v svojem delovanju.
Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 3. členu pod točko 3. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti pa 61. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 61.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 5. členu pod točko 1. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti pa 41. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 5. členu pod točko 2. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo. Bom kratek. Tukaj pa v bistvu prihajamo na tisti del zakona, ki govori o funkcijah slabe banke. Slaba banka je bila ustanovljena z eno funkcijo, to je prevzeti slabe terjatve in jih potem prodati oziroma razprodati. Bila je v zakonu tudi vgrajena klavzula, s kakšno hitrostjo naj se to dogaja, kar se je po naši oceni izkazalo za škodljivo, ker so se zadeve prodajale netransparentno, verjetno pod cenami in z vsemi težavami, ki smo jih lahko zadnja leta na žalost spremljali. Mi v bistvu s 5. členom začenjamo stvar nekoliko drugače. Vlada je tukaj šla v pravo smer s to spremembo, da se podeli predkupna pravica do deležev v podjetjih SDH in pa zaposlenim. Ampak na žalost ta predkupna pravica velja samo za podjetja, ki so v strategiji upravljanja državnih naložb opredeljena kot strateška ali pomembna. V Združeni levici pa opozarjamo, da imamo tudi portfeljska podjetja, ki jih SDH nima v planu v nekem kratkem roku prodati, in bi bilo tudi tam smiselno podeliti predkupno pravico ali zaposlenim ali pa SDH, sploh kadar gre za mešano lastništvo. To se pravi, da imamo polovico na slabi banki, polovico v SDH ali pa kaj podobnega. Na ta način bomo, prvič, optimizirali prestrukturacijo podjetij, drugič, njihovo lastništvo bo na ta način na srednji rok postalo bolj jasno, ker, kot vemo, je eden izmed največjih faktorjev tveganj v podjetjih v težavah ravno nejasno lastništvo. Zato bomo amandma seveda podprli, ker si želimo, da s prenovljeno zakonodajo slaba banka dobi podlago, da dejansko postane nek produktiven faktor v tej družbi, neka inštitucija, ki podjetja rešuje, ne pa jih razkosava, pošilja v prisilne poravnave in razprodaja.
Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 5. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 12, proti pa 61. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 61.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 5. členu pod točko 3. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. V tem amandmaju razširjamo predkupno pravico stanovanj, prenesenih na tako imenovano slabo banko, ne le na stanovanjske sklade, ampak tudi na občine po teritorialnem ključu. Jutri bomo razpravljali o Nacionalnem stanovanjskem programu. Vemo, kot sem danes že v debati razlagal v imenu Združene levice, da bi potrebovali 6 do 8 tisoč stanovanjskih enot. Kot sem že takrat rekel, kmalu bo četrt stoletja od tako imenovanega Jazbinškovega zakona, številni ljudje že moje generacije in mlajši niso imeli te možnosti, da bi prišli do stanovanj, ali pa, če še bolj direktno povem, njihovi starši so še živi. In navsezadnje je to tudi ustavna kategorija primerno stanovanje. Če resno mislimo z Nacionalnim stanovanjskim programom, če to ne bo zgolj nek relativno nerazumljivo berljiv dokument za na polico, potem boste to podprli. Hvala za besedo.
Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 5. členu pod točko 3. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 62. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 62.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 6. členu pod točko 1. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 46. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 6. členu pod točko 2. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo, še enkrat. Tudi ta amandma se dotika predvsem načina delovanja slabe banke. Kot sem že prej omenil, do sedaj je veljalo, da slaba banka mora prodajati 10 % svojega portfelja letno, kar je pomenilo, da je obstajala v zakonu zakonska prisila k prehitri prodaji, se pravi k razprodaji, kar pomeni prodaja pod ceno, kar prinaša s seboj številne druge težave. V Združeni levici si pa želimo, da bi slaba banka ne bila razprodajalka podjetij, ampak predvsem njihova sanatorka in prestruktoratorka. Zato smo v 6. členu predlagali amandma, s katerim bi namesto te klavzule vključili, da mora slaba banka letno prodati samo toliko premoženja, da lahko pokriva svoje zakonske obveznosti. Te pa so, da pokriva stroške delovanja, obratovalne stroške in da sproti poplačuje državne obveznice. Njena osnovna naloga pa naj bo saniranje podjetij. In zato bomo glasovali za.
Odločamo torej o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 6. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 62. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 62.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 8. členu. Če bo ta amandma sprejet, postaneta amandma Poslanske skupine Združena levica in amandma Poslanske skupine SDS k istemu členu pod točkama 2 in 3 brezpredmetna. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. V Slovenski demokratski stranki tega predloga amandmaja koalicije ne bomo podprli. Ta amandma je eden izmed ključnih pri tej spremembi zakona, kot smo že povedali uvodoma. Ta sprememba zakona o slabi banki omogoča dejansko krajo davkoplačevalskega denarja. Po eni strani se bo glede na spremembo slaba banka sedaj spremenila, da bo lahko podjetja prestrukturirala. Že iz proračuna je razvidno, da se za to namenja približno 200 milijonov proračunskega denarja. Ključna zadeva, ki pa govori o tem amandmaju, je pa prepoved prodaje terjatev osebam, povezanih z dolžnikom. Ne glede na obljubo koalicije, na kar smo v Slovenski demokratki stranki opozorili že na matičnemu delovnemu telesu, niste pri tem členu spremenili nič. Spremenili ste število petdeset, vrgli ste pa eno veliko meglo, da se ta številka 50-odstotni delež ne bo mogel videti. V Slovenski demokratki stranki smo prepričani, da bo ta amandma omogočil, da bodo tisti, ki so odgovorni za to, da so terjatve prešle na slabo banko, sedaj te iste terjatve po bistveno nižjih cenah odkupili nazaj. Vemo, da so bile te terjatve prenesene z diskonti tudi več kot 70 %. In zdaj na primer nekdo, ki je naredil 120 milijonov škode davkoplačevalskega denarja, bo verjetno to terjatev zdaj lahko odkupil z 10, 20 milijoni. Vse skupaj lepo govori, na kakšen način razmišljata koalicija in vlada Mira Cerarja in čemu je sprememba tega zakona tudi namenjena. To pomeni, da se osnovno poslanstvo slabe banke obrne na glavo, banka ne bo več prodajala terjatev in iskala strateških in aktivnih kupcev, ampak boste šli v prestrukturiranje z davkoplačevalskim denarjem, kjer bodo verjetno ponovno imeli največ od tega raznorazne svetovalne službe in pa posamezniki. Zelo nas tudi preseneča, da je državni sekretar oziroma ekipa z Ministrstva za finance dejala, da bo usklajenost preverjala DUTB sama. Mešate tukaj notri v Zakon o slabi banki tudi Zakon o prevzemih. In s tem mešate meglo. Mi smo prepričani, da domnevo o usklajenosti lahko odloča samo ATVP, tako kot je tudi po Zakonu o prevzemih. Premislite, preden boste glasovali. Mi bomo glasovali proti.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC ima gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. Mi bomo ta amandma, ki smo ga tudi predlagali, podprli. Je rezultat razprave na Odboru za finance in monetarno politiko in predstavlja odgovor na to, da res ne bi prišlo do takšnih zlorab, da tisti, ki so se dejansko že enkrat okoristili oziroma slabo delali s svojimi podjetji in je rezultat tega prenos terjatev na slabo banko, dokapitalizacija državnih bank, da bi zdaj poceni prišli do deležev, do terjatev ali drugega premoženja, ki je trenutno na DUTB. Dejansko se s tem amandmajem dodatno ožijo pogoji, ki jih mora nekdo izpolnjevati, da je lahko upravičen do tekme, ko se predlagajo ponudbe za nakup teh ali deležev ali terjatev. Navezali smo se na prevzemno zakonodajo ravno zaradi tega, ker je tam izjemno eksaktno razdelano, kdo vse v ta krog sodi oziroma v našem konkretnem primeru ne sodi. Govorimo o družbah, o fizičnih osebah, o povezanih osebah, o pogodbeno obvladovanih osebah, o osebah z morebitnim vplivom. V SMC menimo, da smo s tem primerno odgovorili na to vprašanje oziroma na to tveganje. Zaradi tega bomo tudi ta amandma podprli. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo. Ta člen je eden od ključnih. V tem členu je varovalka oziroma naj bi vsaj bila varovalka, da tisti, ki so odgovorni za slabo stanje podjetij, se pravi pretekli lastniki, bivši menedžerji, ki so ta podjetja pognali v stečaj, da so bile zdaj te zadeve prenesene na slabo banko, ne bi mogli nazaj priti do lastništva. Tukaj imamo naslednjo zgodbo. V Sloveniji smo imeli v povprečju 71-odstotni diskont pri prenosu terjatev z bank na slabo banko. Zdaj naj bi slaba banka po novi zakonodaji deloma šla v to smer, da ta podjetja poskusi sanirati, jih je v bistvu že razdolžila. Zdaj bi bil totalen kriminal, da bi lahko ljudje, ki so v prvi fazi pognali ta podjetja v stečaj, bi jim bili zdaj njihovi grehi odpuščeni, potem pa bi lahko po diskontnih cenah podjetje, ko bo približno spet sanirano, dobili nazaj v svoje roke. Zato mora biti v tem členu čim ostrejši zapis, da se to absolutno prepreči. To smo problematizirali že na matičnem odboru in ugotovili, da je bil takratni zapis neustrezen. Na žalost v Združeni levici ugotavljamo, da obstoječi zapis ni kaj prida boljši, zato bomo glasovali proti, ker imamo v bistvu sami za isti člen boljši amandma, ki bi dejansko onemogočil take prakse, s tem da pravna oseba, ki je bila včasih lastnik neke firme ali pa fizična oseba, ne sme imeti več kot 3-odstotni delež v podjetju, ki bi zdaj rado nekaj odkupilo od slabe banke. S tem bi se absolutno onemogočilo, da do takih praks prihaja. V trenutni formulaciji nas pa skrbi, da temu ni tako, da gre tukaj za še eno dimno zaveso za nadaljevanje praks, ki smo jih na žalost v preteklosti že prevečkrat videli. Zato bomo glasovali proti.
Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 47, proti pa jih je bilo 24. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 24.]] Ker je bil sprejet amandma Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 8. členu pod točko 1, sta postala amandma Poslanske skupine Združena levica in amandma Poslanske skupine SDS k istemu členu pod točkama 2 in 3 brezpredmetna. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 11. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 20, proti pa jih je bilo 52. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 14. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 20, proti pa jih je bilo 51. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 15. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 24, proti pa jih je bilo 49. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in je predlagatelj že v uvodni obrazložitvi predloga zakona predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, v Poslanski skupini SDS bomo nasprotovali takšnemu predlogu. Nasprotovali bomo pa iz več razlogov. Prepričani smo, da s spremembo, ki jo delate iz zakona o slabi banki, ste slabo banko obrnili na glavo. Glavno poslanstvo slabe banke, ki je doslej bilo, da gre za prodajo terjatev, da gre za iskanje aktivnih strateških lastnikov, ste spremenili v prestrukturiranje gospodarstva. Prestrukturiranje gospodarstva s strani države, vemo, kakšne ima posledice. Da takšna družba ne danes, ampak čez približno nekaj let pristane na smetišču zgodovine. Ampak v teh letih se pa porabi še kupica davkoplačevalskega denarja, korist od tega pa imajo odvetniške družbe in svetovalna podjetja. Državni sekretar ni znal odgovoriti, kljub temu da je bil proračun za leto 2016–2017 sprejet včeraj, da ste za prestrukturiranje podjetij namenili več kot 200 milijonov davkoplačevalskega denarja. Spreminjate člen: prepoved prodaje terjatvam osebam, povezanih z dolžnikom. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da mešate veliko meglo. Mečete meglo na slabo banko, da boste lahko delali posle, ki vam ustrezajo. In obstaja velika verjetnost, da bodo zelo poceni prišli do deležev v teh podjetjih tisti, ki so odgovorni za 5-milijardno davčno luknjo. Zakaj ste se odločili, da v sam zakon vključite še zakon o prevzemih? Veste, kaj pravno to pomeni. Da v enem zakonu se sklicuje na drugi zakon. Zakon o prevzemih je zelo kompleksen zakon. Ne glede na to, če pravite: "To ne pomeni, s tem smo dali dodatno zaščito." Eno besedo, ki ste jo nadomestili, ste nadomestili s členom iz Zakona o prevzemih, ki ima devet členov in 24 strani. To pomeni, da bodo verjetno vsi lahko dali, ne vem, pet pravnih mnenj. Bomo ponovili zgodbo, kar se na DUTB že dogaja. Nina Plavšak enkrat dela za družbo T-2, ne gre v stečaj, potem dela za DUTB, se T-2 pošlje v stečaj, in na koncu odloča Ustavno sodišče, ki zavrne stečaj. In ne nazadnje poglejte, tu odločba ATVP, o vseh teh odredbah lahko odloča samo ATVP. Državni sekretar je rekel, da bo pa DUTB odločil sam. Marsikatera odškodninska tožba bo šla. Sedaj nam je vsem jasno, zakaj ste tako suvereno zavrnili, da bi v upravnem odboru družbe lahko bili prisotni tudi člani Državnega zbora. Vaša predsednica upravnega odbora, ki ste jo sami ocenili, da je nesposobna, sramota, mi ocenjujemo, da je vaša predsednica odbora sposobna nadzorovati DUTB in tudi predsednik Komisije za nadzor javnih financ. V Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli takšnega predloga in pričakujemo, da bo ta zakon imel večjo razpravo, kajti to bo pa res kraja davkoplačevalskega denarja.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev ima dr. Bojan Dobovšek.
Hvala. Vidimo, da je zakon res problematičen in ključen je ta 8. člen glede obvladovanja tveganj. Kot sem napovedal že v predstavitvi, bomo mi skušali vsaj rešiti del zadev, ker vidimo, da glasovalni stroj bo potrdil ta zakon. Predlagamo vsaj amandma k 8. členu in ga napovedujemo, uskladili smo ga že z Zakonodajno-pravno službo. Najmanj, kar smo pozabili pri tem, gre za pravne osebe, ki so preko podizvajalcev ali povezanih oseb sodelovale pri cenitvi vrednosti prenesenih terjatev. Se pravi, te osebe smo nekako izpustili. Vemo pa, da so te osebe zainteresirane in povezane z osebami, ki že kupujejo ali pa so napovedale kupovanje teh terjatev. Tako da predlagam, da poslanske skupine koalicije vsaj omenjene predloge podprejo, vsekakor pa bi se lahko našle boljše rešitve, kot je bilo obljubljeno na odboru. Hvala.
Glasujemo o postopkovnem predlogu, ali se opravi tretja razprava ali ne na isti seji. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC ima gospod Tilen Božič.
Jaz bi dal obrazložitev, kar se tiče tega zakona, mi ga vsekakor podpiramo. S tem se uvajajo nova orodja za finančno poslovno prestrukturiranje podjetij. S tem se tudi izboljšajo možnosti učinkovitega usklajevanja konzorcija upnikov in drugih deležnikov, da bodo ta podjetja tudi uspešno prestrukturirana. Govorimo tudi o tem, da se sprošča pritisk, da bi morala slaba banka prodajati pod pritiskom, ko se nekoliko podaljša doba delovanja na mednarodno primerljivo, to je med 5 in 15 let. Ta bo ravno nekje vmes. Potem je tudi izboljšan nadzor nad delovanjem DUTB, ker bo Ministrstvo za finance pridobilo dodatne pristojnosti nad nadzorom in kar se tiče tega nadzora tudi četrtletno oziroma sprotno bo obveščalo Državni zbor. Govorimo tudi o tem, da se izboljšuje definicija pristojnosti med izvršnimi in neizvršnimi direktorji, kar je bilo do zdaj morda še nekako sivo področje, in da se s tem povečuje odgovornost. Govorimo tudi o tem, da se izboljšuje področje preprečevanja zlorab ravno s tem 8. členom. Meni je žal, da ga nismo že zdaj dobili s strani nepovezanih poslancev, da bi lahko malo bolj poglobljeno razpravljali. Pa morda bo o tem čas v tretjem branju. Pa tudi kar se tiče tudi izboljšanja preglednosti delovanja slabe banke. Vsekakor, kot že rečeno, mislimo, da bo ta novela prinesla to, da bo davkoplačevalski denar povrnjen v večji meri, kot bi bil, če te novele ne bi sprejeli, kar je tudi eden izmed ciljev tega zakona. Hvala.
Z odločanjem o tem sklepu odločamo zgolj o tem, ali bo novela zakona sprejeta ali odločena v tretjem branju na tej seji ali na naslednji, če bo pripravljena. Prosim, da ne dajete toliko vsebinskih, govorimo predvsem o tem sklepu. Besedo ima Luka Mesec za obrazložitev glasu Poslanske skupine Združene levice.
Hvala za besedo, ne pa tudi za lapsus. V Združeni levici smo že na razpravi povedali, da ta zakon sicer gre v pravo smer in bi ga bili pripravljeni tudi podpreti, če bi bili upoštevani naši amandmaji. Glede na to, da niso, smo do zakona vzdržani, razen v točki, ki sem jo prej izpostavil. To je 8. člen. In ta 8. člen je razlog, zakaj ne moremo podpreti sklepa, da je to obravnavano še na tej seji. V 8. členu imamo dejansko nevarnost, da bodo prejšnji lastniki, ki so podjetja spravili v stečaje, zdaj po diskontiranih cenah prišli nazaj do svojega premoženja. Mi bomo zato glasovali tukaj vzdržano, bomo pa predlagali še enkrat amandma k 8. členu, koalicijo pa pozivam, da premisli, če se ne bi morda tukaj bolj splačala ostrejša formulacija, saj ne nazadnje škoda bo na vaši strani in vi ste odgovorni za zlorabe, če se bodo dogajale. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prosim za prijavo vseh, ki hočete obrazlagati glas v lastnem imenu. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Sam bom takšen predlog podprl. Mislim, da je več razlogov za to. Poglejte, 5 milijard davkoplačevalskega denarja se je že zapravilo, in jaz mislim, da bo težko državljankam in državljanom obrazložiti, da bomo v Sloveniji izvajali še tretjo sanacijo bančnega sistema na račun davkoplačevalskega denarja. Mislim, da bi si bilo smiselno vzeti še čas za tretje branje tega zakona. In bomo videli, kakšno bo pa tukaj sodelovanje s poslanskimi skupinami. Ampak ta predlog zakona, ki ste ga vi predlagali, sem [[…]]Spoštovani predsednik, če opozorite vaše krilo parlamenta.
Približno takšna zadeva je skozi in jaz vas stalno slišim. Govorite naprej, imate besedo.
Težko se govori, če drugi še zraven govorijo, ampak glasovalni stroj koalicije SMC, Desus, Socialni demokrati, vlade Mira Cerarja bo pa seveda naredil svoje. Ampak poglejte, ne igrate se s svojim denarjem, igrate se z denarjem davkoplačevalcev, igrate se z denarjem vseh nas.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Anže Logar.
Hvala, predsednik. 5 milijard nas je stal izlet pokvarjenih bančnikov, ki smo ga pokrili davkoplačevalci. Slaba banka je vzbujala že od nekdaj kar precej strasti, spomnite se, nekateri so jo pošiljali na Ustavno sodišče, nekateri so bili proti in tako naprej. Ampak danes je tu, kjer je. Vlada Mira Cerarja je slabo banko obglavila zaradi domnevno previsokih plač, vendar je tudi za to obglavljanje rabila več kot pol leta. Ta zakon bo davkoplačevalce v naslednjih dveh letih stal najmanj 700 milijonov evrov, 350 evrov na vsakega davkoplačevalca. In vi bi želeli ta zakon sprejeti po hitrem postopku. Ali je lahko, prosim, mir v stranki Mira Cerarja ali kaj ste že?! Glejte, zakon, ki ima takšne finančne posledice, ki tako v profondu spreminja upravljanje slabih terjatev, ki popolnoma preukrene način upravljanja z državnim premoženjem, se pač ne more sprejemati po hitrem postopku. Zapomnite si, 5 milijard evrov, 700 milijonov s tem zakonom in ne hitri postopek. Tretje branje je nujno že zato, da bomo našli takšno dikcijo, da bo opravičeval in bo dobil glasove tudi ne nazadnje Združene levice.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Roberto Battelli.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz sem podprl amandma koalicije k 8. členu, ker je bilo to edino realistično. Vse drugo bi bilo zavrnjeno. To vendarle pelje do tiste točke, do katere bi morali priti že pred leti. Upam, da bo skupina nepovezanih poslancev izdelala napovedan amandma, ki bo še bolj šel v to smer. Zdaj se bom pa vzdržal. In to zaradi tega, ker se globoko zavedam pri sebi, da se sploh s temi zadevami ne bi ukvarjali na ta način, če bi naredili čim prej eno zelo preprosto zadevo: identificirali ustvarjalce bančne luknje, mehanizme, ki so jih uporabili, izločili te mehanizme iz možnih zlorab našega pravnega sistema in izločili te ljudi iz vsakršnega upravljanja z javnim denarjem, premoženjem in karkoli je že povezanega s tistim, kar je od vseh ljudi. Potem ne bi potrebovali, mislim, ta zakon bi bil zelo suh, če bi to končno enkrat naredili. Zdaj bo verjetno prepozno, ker ta denar je že bog ve kje.
Odločamo o sklepu, da se tretja obravnava opravi na tej seji. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 44, proti pa jih je bilo 26. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Ker predlagani sklep ni bil sprejet, bo zbor tretjo obravnavo Predloga zakona opravil na naslednji seji. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena poslovnika predlagam zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 62, proti pa je bil eden. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 32. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 18. 11. 2015. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 92. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti pa 44. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandma k dopolnjenemu predlogu zakona ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti pa 22. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 13. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Ne pozabite na svoje maske in lahko noč.