Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 17. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Anton Anderlič, Josip Bajc, mag. Milan Cvikl, Ljubo Germič, Ivan Jelen, Zmago Jelinčič Plemeniti, Jožef Jerovšek, Franc Kangler, Darja Lavtižar Bebler, dr. Marko Pavliha, Miro Petek, Maria Pozsonec in Jakob Presečnik. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SLOVENSKI OBVEŠČEVALNO-VARNOSTNI AGENCIJI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Izvolite, gospod Marolt.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Teroristični napadi in aktivnosti, ki pomenijo resen napad na skupne cilje in vrednote demokracije, svobode in človekovega dostojanstva, narekujejo posamezni državi in mednarodni skupnosti, da ustrezno reagira, tako da se zagotovi mir in varnost v posamezni državi in mednarodni skupnosti ter spoštovanje človekovih pravic. Eden od pomembnejših organov, ki se v Republiki Sloveniji ukvarja s protiteroristično dejavnostjo, je Slovenska obveščevalno-varnostna agencija. Agencija ima izredno omejen nabor orodij, s katerimi se lahko sooča z grožnjo terorizmu oziroma sodeluje v ukrepih Evropske unije in zveze Nato proti terorizmu. Večina članic Evropske unije se pod pritiskom posrednih ali neposrednih terorističnih ogrožanj odloča za povečevanje obsega možnih vdorov državnih organov v zasebnost posameznikov. Če želi Republika Slovenija dejansko sodelovati v skupnem boju proti terorizmu, mora po mnenju predlagatelja spremeniti zakon o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji, tako da se na področju uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov zagotovi ureditev, ki je primerljiva ureditvi v drugih državah, ki skupno nastopajo v boju proti terorizmu kot globalnem pojavu. Zato je predlagana novela zakona o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji, ki spreminja veljavno ureditev uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov, ki je primerljiva z ostalimi državami v Evropski uniji, tako da se zagotovi enoten standard varnosti v posameznih državah in širšem mednarodnem prostoru. Agencija se v protiterorističnem in protiobveščevalnem segmentu dela sooča z dejavnostjo, ki jo posameznik izvaja v daljših časovnih obdobjih, pri čemer znaten delež časa porabi za prikrivanje dejavnosti oziroma vključevanje v okolje, navezavo stikov z okolico ter pridobivanje zaupanja posameznikov, ki bi jih bilo možno izkoristiti za pridobivanje podatkov ali vključiti v sodelavsko mrežo. Zavarovanje nacionalnih interesov je vitalnega pomena, da agencija take poskuse čim prej identificira ter pripravi primerne protiukrepe. Časovna omejitev uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov na največ šest mesecev pomeni veliko pomanjkljivost pri delu agencije na protiobveščevalnem in protiterorističnem področju. Ponavadi nadzor v trenutno dovoljenemu obsegu omogoči osnovni pogled v komunikacije teh oseb, kakovostno spoznanje in možnost sprejetja nekaterih zaključkov, vendar pa je iz strokovnega vidika odločno prekratek za učinkovito preprečevanja tovrstnih aktivnosti, agenciji pa onemogoča globlja spoznanja o metodologiji delovanja posameznikov oziroma celovitega spoznanja o povezavah ter mreži oseb, s katerimi posameznik sodeluje. Sprememba veljavnih določb zakona o Slovensko-obveščevalni varnostni agenciji pa je potrebna tudi zaradi drugih utemeljenih stvarnih razlogov, ki so značilni za protiteroristični in protiobveščevalni segment in se nanašajo na metode dela obveščevalno varnostnih agencij. Glede na navedeno, vlada predlaga državnemu zboru sprejem predloga novele zakona v Slovenski-obveščevalno varnostni agenciji. Cilji predlaganih sprememb predlogov so bili. Prvič. Agenciji omogočiti uporabo posebnih oblik pridobivanja podatkov skozi daljše v zakonu omejeno časovno obdobje, kot po veljavni zakonski podlagi, pri čemer ostaja agencija le predlagatelj ukrepov. S spremembo določb zakona o SOVI se pristojnosti agencije ne povečujejo, saj je agencija že doslej izvajala posebno oblike pridobivanja podatkov. Razlika od veljavne zakonodaje je zgolj v tem, da je predlagatelju torej agenciji, samo dana zakonska možnost predlagati uporabo posebne oblike tudi po šestih mesecih, o uporabi pa o vsakem posameznem primeru odloči sodišče. Drugič. Spreminjanje načina podaljševanja ukrepa, tako da se podaljševanje ukrepa za en mesec nadomešča s podaljševanjem do največ treh mesecev. Z vidika izvajanja nalog agencije je veljavna ureditev pomanjkljiva, saj v praksi to pomeni, da mora agencija kot predlagatelj ukrepa že najkasneje 14 dni po odobritvi podaljšanja začeti pripravljati nov predlog za podaljšanje, če želi izvajati posebno obliko brez prekinitve. Tretjič. Prenos pristojnosti glede odrejanja ukrepa s predsednika okrožnega sodišča, kot enega izmed predsednikov 65 sodišč v Republiki Sloveniji, na predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, torej sodišča, ki je po 127. členu ustave Republike Slovenije najvišje sodišče v državi in predstavlja vrh sodne veje oblasti. Za razliko od ostalih predsednikov sodišč predsednika vrhovnega sodišča zaradi pomena njegove funkcije imenuje državni zbor, torej zakonodajna veja oblasti. Predsednik vrhovnega sodišča je edini izmed predsednikov sodišč, ki je kar dvakrat izvoljen v državnem zboru. Predsednik vrhovnega sodišča bi po vladnem predlogu zakona moral vsakokrat, bodisi naj gre za nadaljevanje posega zoper isto osebo bodisi za nov poseg, oceniti, ali so podani upravičeni razlogi za odreditev posega. Pri odločanju o odreditvi posega ga veže ustava in zakon, v okviru tega pa zlasti ustavno načelo sorazmernosti, ki je vsebovano tudi v zakonskem pridržku iz drugega odstavka 37. člena ustave Republike Slovenije in je nadalje podrobno in v skladu z ustavo izvedeno v 24. členu zakona o SOVI in predlagani noveli zakona, ki jo je predlagala vlada Republike Slovenije. Čeprav je predlog zakona, ki ga je predlagala vlada podprl državni svet, besedilu predloga zakona z vidika skladnosti z ustavo Republike Slovenije pa v svojem mnenju tudi ni nasprotovala zakonodajno-pravna služba, je bil predlog zakona v nadaljnjem zakonodajnem postopku pred matičnim delovnim telesom, komisijo za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, skoraj v celoti spremenjen oziroma dopolnjen. Predlog zakona je namesto z možnostjo podaljševanja za največ 3 mesece brez absolutnega končnega roka trajanja ukrepa dopolnjen z vsakokratnim podaljševanjem za celotno obdobje treh mesecev, pri čemer je uporaba posebnih oblik pridobivanja podatkov omenjena na končni rok 12 mesecev. Po dopolnjenem predlogu zakona o odreditvi ukrepa odloča predsednik okrožnega sodišča, na območju katerega ima agencija sedež, torej v Ljubljani, kar je enako veljavni ureditvi. Vlada Republike Slovenije meni, da je besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki ga je 10. maja 2006 sprejela komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, pomanjkljivo, saj ne dopušča, da bi se lahko v posameznem konkretnem primeru upoštevale vse njegove okoliščine. Agenciji ne omogoča zbiranja podatkov z uporabo posebnih oblik v obdobju po enem letu oziroma skozi daljše časovno obdobje, in sicer tudi v primeru, ko bi bil poseg v posameznikovo pravico do komunikacijske zasebnosti upravičen oziroma zaradi varnosti države nujen, primeren in sorazmeren. Sodišču, ki odloča o posegu posameznikovo pravico do komunikacijske zasebnosti, pa ne daje možnosti, da podaljša nadzor tudi za obdobje, ki je krajše od treh mesecev, temveč mu nekako nalaga podaljševanje za tri mesece pod pogojem, da so podani upravičeni razlogi. Hkrati pa komisija ni izkoristila možnosti, da bi se z novelo zakona odrejanje posegov v posameznikovo pravico do komunikacijske zasebnosti po 37. členu ustave Republike Slovenije, zaradi varnosti države oziroma varstva ustavne ureditve Republike Slovenije ločilo od odrejanja enakih posegov, zaradi uvedbe ali poteka kazenskega postopka oziroma da bi o odreditvi uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov pred zakonitim posegom v posameznikove pravice po natančno urejenem postopku odločil predsednik vrhovnega sodišča Republike Slovenije. Vlada Republike Slovenije podpira amandmaja, ki so jih k dopolnjenemu predlogu zakona dne 16. maja 2006 vložila poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, poslanska skupina Nove Slovenije, poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnavala komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb kot matično delovno telo. Prosim predsednika komisije, gospoda Davorina Terčona, da predstavi poročilo komisije.
Spoštovani predsedujoči, predstavniki vlade, predstavniki Slovensko obveščevalne varnostne agencije, spoštovane kolegice in kolegi. Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb je na 13. seji 10. maja 2006 kot matično delovno telo obravnavala predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o slovenski obveščevalno-varnostni agenciji, ki ga je predložila vlada po skrajšanem postopku. Komisija se je seznanila z mnenjem državnega sveta, sodnega sveta, komisije za peticije ter človekove pravice in enake možnosti ter mnenjem zakonodajno-pravne službe državnega zbora. S strani vladi sta pri obravnavi sodelovala predstavnik slovenske varnostno-obveščevalne agencije, direktor in namestnik ter predstavnika ministrstva za pravosodje. Na komisiji je sodelovala tudi predsednica komisije za peticije ter enake možnosti ter predstavnica zakonodajno-pravne službe. V uvodni dopolnitvi obrazložitvi členov je direktor slovenske obveščevalno-varnostne agencije gospod Podbregar v imenu predlagateljev predstavil razloge za spremembo zakona o SOVI. Glavni vzrok je učinkovit boj zoper terorizem in mednarodni kriminal. Posebna skupina, ki deluje v okviru EU za boj proti terorizmu, je v preteklem letu pregledala pripravljenost vseh subjektov, ki so vključeni na tem področju, seznanila se je s pooblastili, inštrumenti, aktivnostmi in ocenami, s katerimi razpolagajo službe, ki se ukvarjajo s preprečevanjem terorizma. S te strani je bilo Sloveniji predlagano, da prouči pravni red, ki se nanaša na posebne oblike pridobivanja podatkov, predvsem s področja spremljanja elektronskih komunikacij. Pooblastila, ki jih ima agencija sedaj na tem področju, zmanjšujejo njeno sposobnosti pri zbiranju obveščevalnih podatkov. Ob tem se postavlja tudi vprašanje, ali je razlog navedenih sprememb zakona povečana stopnja ogroženosti Republike Slovenije. V tem trenutku stopnja ogroženosti v Republiki Sloveniji ni povečana. To pa pomeni, da se s spremembo določb navedenega predloga zakona pristojnosti agencije ne povečujejo. Posebne oblike pridobivanja podatkov je izvajala agencija že do sedaj. Spremembe roka ne gre razumeti kot povečanje pristojnosti, ampak zgolj kot okoliščino, v kateri bo mogoče izvajati že sedaj določene zakonske pristojnosti, če bo to potrebno. Pri obravnavanem predlogu zakona gre za tri ključne spremembe: za spremembo trajanja uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov, o njihovem podaljševanju, ker se iz enega meseca podaljšuje na tri, doslej se je izvajanje podaljševalo največ za en mesec; za spremembo roka sedanja ureditev določa, da lahko izvajanje take posebne oblike traja največ šest mesecev; za spremembo pristojnosti za določanje o uporabi posebnih oblik pridobivanja podatkov. Sedanji zakon daje to pristojnost predsedniku okrožnega sodišča, določenega po sedežu agencije, sedaj pa se ta pristojnost prenaša na predsednika vrhovnega sodišča Republike Slovenije. V razpravi o posameznih členih oziroma predlogih za amandmaje komisije so poslanci, člani komisije, predstavili vsak svoje stališče do posameznih členov ter do predloga za amandmaje komisije k 1., 2., 3., 4. in 5. členu predloga zakona. Zavedamo se, da je za učinkovito pridobivanje podatkov o skupnem boju proti terorizmu in mednarodnem kriminalu navedeni zakon potrebno spremeniti, predvsem z vidika, da se omogoči izvajanje nadzora in snemanje telekomunikacij za daljše obdobje od sedaj veljavnega. Vsekakor pa mora biti možnost teh vdorov s strani državnih organov v zasebnost posameznika časovno omejena. V nasprotnem primeru bi prišlo do kršitev 37. člena ustave, saj je poseg v tajnost pisem in drugih občil mogoče podaljševati le za določena čas, nikakor pa ne v nedogled. Večina članov komisije se je strinjala s predlogom, da se kontrola pisem in drugih pošiljk ter nadzorovanje in snemanje telekomunikacij podaljša vsakič za tri mesece, vendar skupno ne več kot za leto dni. Bil je tudi predlog, da je ta rok lahko daljši od enega leta, vendar pa mora biti časovno omejen. Na koncu je bila sprejeta odločitev, da je najprimernejši dopustni absolutni rok 12 mesecev. Nekateri člani komisije podpirajo rešitev, da se odločitev o uporabi posebnih oblik pridobivanja podatkov iz sedanjega okrožnega sodišča premakne na Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Po mnenju predlagatelja je predsednik vrhovnega sodišča najbolj kompetentna oseba, saj ga imenuje oziroma izvoli državni zbor. Predsednik vrhovnega sodišča je edini sodnik, ki je dvakrat potrjen oziroma dvakrat izvoljen v državnem zboru, zato bi za to funkcijo težko določili še višjega poroka za legalnost in legitimnost posega v tako občutljivo človekovo pravico. Večina članov komisije pa se ne strinja s tem predlogom oziroma s predlogom, da bi se dosedanje pristojnosti prenesle s predsednika okrožnega sodišča na predsednika vrhovnega sodišča, saj bi bilo s tem onemogočeno tudi pravno varstvo zoper odločitev sodišča. Zato predlagamo, da ta pristojnost še naprej ostane na predsedniku okrožnega sodišča, kjer ima agencija sedež. V zvezi s tem je bilo izraženo mnenje, da pristojnosti odrejanja uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov ne sodi v dela in naloge vrhovnega sodišča, zato tudi podaljševanje uporabe teh oblik ne sodi v kompetenco vrhovnih sodnikov. Na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe ter predlogov za amandmaje komisije, ki jih je podala skupina poslancev, članov komisije, Dušan Kumer, Rudolf Moge, Zmago Jelinčič Plemeniti ter Davorin Terčon, je komisija v skladu s 131. členom poslovnika državnega zbora sprejela amandmaje k 1., 2., 3., 4. in 5. členu. Kot je razvidno iz sporočila, je komisija z amandmajem k 1. členu omogočila agenciji SOVA izvajanje posebnih oblik pridobivanja podatkov, ki lahko traja največ tri mesece, iz utemeljenih razlogov se lahko njena uporaba podaljša vsakič še za tri mesece, vendar skupno ne več kot 12 mesecev. Vsako podaljšanje mora odobriti predsednik okrožnega sodišča. Komisija je navedene amandmaje sprejela z večino glasov. Komisija je skladno s tretjo alinejo prvega odstavka 128. člena poslovnika državnega zbora združila razpravo in glasovanje o vseh členih predloga zakona skupaj ter vse člene sprejela. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena poslovnika državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog ste prejeli kot sestavni del poročil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Rudolf Moge, v imenu LDS. Prosim.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani direktor s sodelavcem, spoštovana poslanka in poslanci, lep pozdrav! Pred nami je dopolnjen predlog zakona o Slovensko obveščevalno-varnostni agenciji, ki smo ga sprejeli na matičnem delovnem telesu. Predlog zakona je v prvotni obliki predvideval neomenjeno skupno trajanje, uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov, to je izvajanje nadzora in snemanje telekomunikacij skozi daljše obdobje, kar se nam v poslanskem klubu LDS zdi sporno tudi z vidika 37. člena ustave Republike Slovenije, ki zagotavlja tako imenovano pravico do komunikacijske zasebnosti posameznika. Zato podpiramo dopolnjen predlog zakona, ki je ta poseg v ustavno pravico omejil s skupnim trajanjem največ eno leto. Po mnenju poslanskega kluba LDS mora biti podaljševanje možnih vdorov državnih organov v zasebnost posameznikov omejeno, kajti v nasprotnem primeru bi kršili 37. člen ustave Republike Slovenije, saj je poseg v trajnost pisem in drugih občil mogoče podaljševati le za določen čas, nikakor pa ne v nedogled. Glede ocene direktorja Sove, da ni povečane stopnje ogroženosti Republike Slovenije, smo mnenja, da je ureditev ukrepa prisluškovanja, kot ga predlaga komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, primerna, saj zdajšnji rok podaljšuje s šestih mesecev na eno leto. V poslanskem klubu LDS prav tako podpiramo odločitev matičnega delovnega telesa, da kontrolo pisem in drugih pošiljk ter nadzorovanje in snemanje telekomunikacij lahko dovoli le predsednik okrožnega sodišča, kjer ima agencija sedež. Pristojnosti za odobritev ukrepa ne gre prenašati na vrhovno sodišče Republike Slovenije, posebej ne na njegovega predsednika, saj je s tem onemogočeno pravno varstvo zoper odločitev sodišča, kajti več zakonov osebi, ki se ji prisluškuje, dovoljuje, da se z nadzorom seznani. Eden od takšnih predpisov je, na primer, zakon o parlamentarnem nadzoru obveščevalnih in varnostnih služb, ki v 33. členu določa, da komisija lahko posameznika po opravljenem nadzoru nad uporabo posebnih oblik pridobivanja podatkov o tem obvesti, vendar samo, če ugotovi, da je šlo za nezakonit nadzor. Kam se takšen posameznik lahko pritoži, če o samem ukrepu in njegovi odobritvi odloča najvišje sodišče v Republiki Sloveniji oziroma če odloča, kot pravijo v Sovi, najvišji porok legalnosti take odločitve. V poslanskem klubu LDS smo seznanjeni tudi z amandmaji, ki jih je k dopolnjenemu predlogu zakona vložila vladajoča koalicija, zato bi na koncu dodal še, da teh amandmajev v poslanskem klubu ne bomo podprli. Prvič, če obveščevalno-varnostna agencija, ki ima novo opremo, je popolnjena z novimi ljudmi, je tudi materialno po svoje dobro preskrbljena, da ne rečem, da živi v vati, nima sposobnosti, da bi v enem letu prisluškovanja določenim posameznikom naredila bistvene premike, prišla do pomembnih spoznanj in za ta ukrep potrebuje neomejen čas ali dve leti, kot se glasi predlog amandmaja koalicijskih strank, se človek lahko zaskrbljeno vpraša o kvaliteti take službe. In drugič, če se pristojnost o odobritvi ukrepa s predsednika okrožnega sodišča prenese na predsednika vrhovnega sodišča oziroma njegovega namestnika, ni ogrožena samo pravna varnost, ampak je mogoče govoriti tudi o več kot očitni degradaciji okrožnega sodišča, saj po nobeni oceni, ki so nam jo dajali delavci Sove na komisiji, ne izhaja, da je bilo delo na tem področju s strani okrožnega sodišča oziroma njegovega predsednika slabo opravljeno, da so naleteli na kakršnekoli težave ali podobno. Sedaj se bo dogajalo, ker to komisijo vodi opozicija, da bo verjetno bolj kot kdajkoli, če bo zakon sprejet s tem amandmajem, prišlo do konfrontacije komisije s predsednikom vrhovnega sodišča, ki je edini, ki bo o tem odločal, nihče drug ni nad njim, in lahko torej takšna odločitev pripelje tudi do tega, da se lahko komisija zlorablja namesto za nacionalno varnost tudi v politične namene. Mesto predsednika vrhovnega sodišča je tako izpostavljeno mesto, da se lahko da tudi z druge strani oblasti, ki trenutno zaseda pozicijo, z njim da marsikaj narediti. Sicer pa bi na koncu dal oceno, vsebino prvotnega zakona z mislijo: Zadosti zna, kdor ničesar ne zna, samo če zna molčati. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Dušan Kumer, v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki vlade, predstavniki SOVE. Napovedane okrepljene pristojnosti SOVE in kot je slišati, se obeta nekaj podobnega tudi pri slovenski policiji, pri uporabi posebnih tajnih metod delovanja za nadzor nad državljani, spadajo v tako imenovano področje oblastnega varnostnega pretiravanja. In ker se delo obveščevalno-varnostnih služb objektivno izmika očem javnosti, je bolje, da se tovrstni predlogi večkrat pretehtajo, kot pa da se se sprejmejo po inerciji glasovalne parlamentarne večine. Zato ni mogoče sprejeti ocene predlagatelja, da gre v tem primeru za manj zahtevne spremembe zakona. Gre ravno za nasprotno, gre za enega hujših posegov v človekove pravice. Zato je še posebej pomembno, da parlament kot zakonodajni organ v primeru, ko z zakonsko podelitvijo pravice, da SOVA lahko poseže v področje osebnih pravic, ki so ustavno zaščitene, to naredi s premislekom in na podlagi tehtnih argumentov. V poslanski skupini Social demokratov menimo, da konkreten predlog, ki pomeni časovno neomejeno uporabo posebnih oblik pridobivanja podatkov, ni dovolj premišljen in pretehtan in ga zato ne podpiramo. Vsi skupaj, še posebno pa predlagatelj, se pravi pravosodno ministrstvo, bi se morali bolje zamisliti nad tem, kako pomembno je za našo osebno varnost, varnost naših bližnjih in družbe v celoti varstvo informacijskega zasebnosti. Neizmerna moč velikega brata - prisluškovalca in zbirateljev podatkov o državljanih, njihovi zasebnosti in zadevah javnega značaja, vsebuje praktično tudi neomejene možnosti za najhujše kršitve prava in zlorabe pravic. Zato je vsako razširjanje teh pooblastil z zakonom vredno večkratnega tehtnega premisleka. Zato vsa pohvala piscem slovenske ustave, ki so v 90-ih letih očitno bolj pretehtano razmišljali kot danes predlagatelj in vgradili v ustavo zelo jasna varovala, da odredbo izda sodišče, in kar je še pomembnejše, odredbo izda za določen čas. Očitno so se zavedali, da tajna služba ne more in ne sme nadzorovati telekomunikacij, odpirati pošte in še česa, osumljenih ljudi do njihove smrti, tako kot se je to počelo v bližnji preteklosti. Če že mora tajna služba aktivirati ta tajni nadzor, potem lahko to stori le za določen čas. In to je to. Vsaka drugačna rešitev, predvsem za neomejen čas, sama po sebi navaja in kliče na zlorabo. Tudi v demokraciji prav tako ne zmanjka posameznikov, ki z zlorabo tako pridobljenih informacij z nizkotnimi nagibi izsiljujejo in javno obračunavajo z ljudmi, ki jih motijo v njihovi oblastniški samopašnosti. Za to ni imuna tudi Slovenija. Večina odmevnih afer v Sloveniji je temeljila na takšni podatkovni in informacijski bazi in prirejanju le-teh za vsakodnevne politične obračune. V zadnjih dneh lahko zasledimo novice, da tudi policija v svoji noveli pripravlja tajni nadzor tistih, za katere šele sumi, da bodo storili kaznivo dejanje. In prav zaradi tega v poslanski skupini Socialnih demokratov nasprotujemo temu predlogu in podpiramo predlog amandmaja, ki ga je sprejela komisija za nadzor nad varnostno-obveščevalnimi službami. Trije razlogi so za takšno stališče oziroma podporo. Prvi je v tem, da je iz dosedanjih poročil in konkretnih operativnih dejanj SOVE ne izhaja nikakršna potreba po krepitvi njenih pristojnosti na tem področju. Drugi je v tem, da je predlagatelj v obrazložitvi sam zapisal, da gradivo ni povezano s pravnim redom Evropske unije v tem smislu, da bi obstajala obveznost države članice, da se sprejme določena zakonska ureditev glede položaja in dela SOVE. Tretje dejstvo, da je predlog novele, ki določa prisluškovanju v nedogled, v nasprotju s 37. členom ustave, ki opredeljuje, da je tak poseg mogoč le za določen čas. Torej je dovolj argumentov za zavrnitev takšnega predloga. Na koncu še stavek o predlogu koalicije. Če je najprej predlagatelj skupaj s SOVO, s podporo koalicije, očitno, koalicijskih strank, prišel s predlogom za neomejeno spremljanje in tajno prisluškovanje, in pride kasneje, ko se oglasi opozicija, z omejeno, tu seveda nekaj ne "štima" in bi bilo dobro, da med seboj razčistite in pridete s tehtnimi in argumentiranimi predlogi.
Besedo ima gospod magister Capuder v imenu poslanske skupine Nova Slovenija. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Predstavniki vlade, poslanke in poslanci. Nacionalna varnost Slovenije temelji na vrednotah demokracije in spoštovanja človekovih pravic, ki so tudi vodilo agencije SOVA in so našo državo trdno zasidrali v evropski skupnosti držav. Pri tem SOVA zaseda pomemben položaj v nacionalno-varnostnem sistemu naša države in je njegova izjemno pomembna sestavina. Položaj SOVE se še utrjuje predvsem in tudi zaradi prevzemanja vloge v mednarodnih povezavah. Takšen obveščevalno-varnostni sistem, kakršnega poznamo danes, sigurno še nima vseh tistih kvalitet, kakšne so značilne za države z dolgo demokratično zgodovino in pozitivnih praks na tem področju. V Novi Sloveniji smo prepričani, da okolje in pogoji delovanja agencije še niso stabilni, zlasti ker obveščevalno-varnostni sistem po našem mnenju še ni povsem dograjen. Ustava Republike Slovenije zagotavlja pravico do zasebnosti. Nekatere od teh pravic so: pravica do komunikacijske zasebnosti posameznika, pravica do nedotakljivosti stanovanja in pravica do informacijske zasebnosti. Brez teh pravic ni mogoče govoriti o demokratični družbi, svobodi in osebni avtonomiji posameznikov. Vendar pa vse te pravice ne morejo biti absolutne, ampak so na podlagi tretjega odstavka 15. člena ustave Republike Slovenije človekove pravice in temeljne svoboščine lahko omejene samo s pravicami drugih in v primerih, ki jih določa ustava v svojem 37. členu, kjer je določeno, da poleg varstva pravice do komunikacijske zasebnosti vsebuje tudi zakonski zadržek in predvideva omejitev te pravice. Isti člen tudi določa pogoje, zaradi katerih je mogoče pravico do komunikacijske zasebnosti omejiti. Na podlagi ustave lahko samo zakon določi, da se na podlagi odločbe sodišča za določen čas ne upošteva varstvo tajnosti pisem in drugih občil in nedotakljivost človekove zasebnosti, če je to nujno za uvedbo ali potek kazenskega postopka ali varnost države. Razlogi za poseg v komunikacijsko zasebnost posameznika so navedeni v zakonu. Poseg pa se lahko dovoli le, če obstaja nevarnost za varnost države, torej nas vseh. Pri tehtanju varnosti vseh in posega v zasebnost posameznika sem prepričan, da mora pretehtati varnost vseh. In ravno zaradi tega je potrebno vzpostaviti učinkovit nadzor nad vsemi službami, ki jim je omogočen vpogled v zasebnost posameznika, predvsem zaradi varovanja interesov skupnosti. Sistem nadzora nad agencijo je stalen proces, ki se spreminja in dograjuje ter mora na eni strani zagotoviti učinkovit nadzor, po drugi strani pa ne sme bistveno zmanjšati učinkovitosti delovanja agencije. V Novi Sloveniji smo prepričani, da spremembe zakona o SOVI sledijo dogajanjem, ki smo jim priča v sedanjem globaliziranem svetu, ko je svet postal malo večje mesto, in je tudi pretočnost tako kriminala kot mednarodnega terorizma vse večja. Glede na primerjalni pregled pa so predlagane spremembe tudi primerljive z rešitvami v ostalih evropskih državah, kjer v veliki večini držav ni postavljanja zgornje meje glede uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov. In ravno zaradi tega se je vlada odločila, da državnemu zboru predlaga rešitev, da o vsakem posegu agencije v zasebnost in vsakem podaljšanju o tem posegu v dolžini tri mesece odloča predsednik vrhovnega sodišča, ki razloge za podaljšanje posega prouči in pretehta o vsakem primeru posebej. Torej ne za nek nedoločen nedorečen čas. V poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo rešitve, kakršne so predviden v zakonu, preden je bil le-ta spremenjen na komisiji za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. Zaradi tega smo poslanci koalicije tudi vložili dopolnila, ki zakon vračajo v prvotno predlagano, vendar nekoliko spremenjeno obliko, in ga bomo kot takšnega tudi podprli.
Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala lepa in lep pozdrav. Kadar govorimo o obveščevalni in varnostnih službah, običajno to povezujemo z nekimi vrednotami. Predvsem gre za vrednote nacionalne državne varnosti, gre za vrednote siceršnje ekonomske politične in druge varnosti. In to je neko dejstvo, to povezovanje, da smo občasno tudi benevolentni do tega, kadar se nam zdi, da so vrednote ogrožene. Benevolentni namreč do tega, da zaostrujemo to področje. V tem primeru, o katerem danes govorimo, se nam zdi v poslanski skupini DeSUS, da gre torej za to. Dodatno je naša sprejemljivost za zaostrovanje verjetno nekoliko večja, ker smo bili v preteklih mesecih in letih priče številnim tragičnim dogodkom, bodisi da gre za 11. september, bodisi da gre za Madrid, bodisi da gre za turistična središča, kjer pokajo bombe itn. Mednarodna kriminaliteta, hudodelske združbe, teroristični napori so iz dneva v dan bolj grozeči. Te skupine, ki to počno, so bistveno bolj sofisticirane kot pred leti, imajo boljšo organizacijo, imajo veliko ekonomsko in finančno moč in zavoljo tega so tudi grožnje za našo varnost nekoliko večje. Zlasti pa se naša pozornost izostri takrat, kadar gre za nacionalno varnost, kadar gre celo za to, da bi lahko ogrozili kakšni puči ali priprave napadov, udarov. Predlagatelj, torej vlada sodi, da pri preprečevanju tega nismo dovolj učinkoviti, in je za to potrebno nekatere stvari spremeniti, zlasti na področju regulative, ki bi omogočala posege v komunikacijsko zasebnost. Gre predvsem za to, da se podaljša pristojnost za spremljanje bodisi telefonskih razgovorov bodisi kakšnih drugih komunikacij in opravičuje predlagatelj to s tem, da je rok, kakršen je doslej določen, torej maksimalno šest mesecev, pač prekratek, da bi lahko bile te službe učinkovite. In če niso učinkovite, potem je naša ogroženost, tako sledi po logiki, toliko večja. Res je, da se vsi ti posegi omejujejo z določenimi pogoji, ki jih ni potrebno ponovno naštevati. V vsakem primeru pa gre verjetno za nek konflikt med našo pravico in hotenjem varovanja naše zasebnosti in splošnim interesom varovanja nacionalne in siceršnje varnosti. Predlagatelj ugotavlja, da bi bila primerna doba, ko bi se smeli uporabljati posebni ukrepi za pridobivanje rezultatov 24 mesecev, z amandmaji tako predlaga, kar je 4-krat več, kot je dovoljeno sedaj. V poslanski skupini DeSUS tudi sodimo, da bi bil sprejemljiv in primeren krajši rok, vendar če je samo zaradi tega in če bo sprejet ta amandma, ki govori o 24 mesecih, mi ne mislimo nasprotovati sprejemu tega zakona. Mi bomo torej amandmaje podprli, podprli bomo tudi zakon, v upanju, da bo to res pomenilo predvsem večjo varnost in da to ne pomeni povečevanja možnosti zlorabe ali pa vsaj teh zlorab ne bo več, ker možnosti pa bodo obstajale.
Besedo ima gospod Rudolf Petan, v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki vlade in agencije, kolegice in kolegi! Zakon o Sovi je bil sprejet leta 1999, ko smo nekako prvič opredelili delovanje in njene naloge v obsegu, primerljivem z drugimi demokracijami. Ustava Republike Slovenije zagotavlja pravico do komunikacijske zasebnosti posameznika, prav tako pa tudi informacijske zasebnosti, obe pa sta del splošne pravice do zasebnosti, brez katere ni demokratične družbe. Vendar v posebnih okoliščinah tudi pravica do te zasebnosti ni absolutna. Na podlagi ustave so človekove pravice in temeljne svoboščine lahko omejene samo s pravicami drugih in v primerih, ki jih določa ustava. Ustava vsebuje tudi zakonski pridržek in predvideva omejitev te pravice. Ustava Republike Slovenije določa pogoje, zaradi katerih je mogoče pravico do te zasebnosti omejiti, in to z zakonom. Ta zakon je zakon o Sovi, ki natančno določa, kako se to lahko zgodi, in opredeljuje tudi časovno komponento. Uporabo posebnih oblik pridobivanja podatkov dovoli na predlog direktorja agencije s pisno odredbo predsednik okrožnega sodišča - tako je sedaj -, na čigar območju je sedež agencije, in to posebej za vsak konkreten primer, če obstaja nevarnost za varnost države. Pri tem pa je mogoče utemeljeno sklepati, da podatkov ni mogoče pridobiti kako drugače oziroma bi njihovo pridobivanje na drug način lahko ogrozilo življenje in zdravje ljudi. Obstoj nevarnosti za varnost države se kaže zlasti v tajnih aktivnostih, načrtih in pripravah za izvedbo mednarodnih terorističnih akcij zoper Republiko Slovenijo ter drugih nasilnih dejanjih proti državi, in to v sami državi ali pa tudi v tujini, in to v pripravah na oborožen napad na Republiko Slovenijo ter v mednarodni organizirani kriminalni aktivnosti, kar se je še posebej razmahnilo v zadnjem času, na kratko bi lahko rekli, ko gre za hujše oblike nevarnosti za državo. Sova se v Republiki Sloveniji ukvarja s protiteroristično dejavnostjo. Pri tem ima zožen nabor možnosti, s katerimi se lahko sooča z grožnjami terorizma, pri tem pa mora nujno sodelovati tudi v skupnih ukrepih Evropske unije in zveze Nato proti terorizmu. Če želi biti naša država dejansko učinkovita, mora sodelovati v skupnem boju proti terorizmu, mora tudi prilagoditi zakonodajo, kar je v tem primeru zakon o Sovi. To pa pomeni predvsem področje daljšega izvajanja nadzora. Nadzor v trenutno dovoljenem obsegu je odločno prekratek za učinkovito preprečevanje tovrstnih aktivnosti, agenciji pa onemogoča globlja spoznanja o metodologiji delovanja posameznikov oziroma celovita spoznanja o povezavah, mreži oseb, s katerimi posamezniki sodelujejo. Osnovna načela, zajeta v zakonu, so iz leta 1999. V tem času, se pravi po letu 1999 pa so se zgodili dogodki, ki zahtevajo spremembe za učinkovito zoperstavljanje mednarodnim kriminalnim združbam, predvsem pa terorizmu. Cilj predlaganih sprememb je omogočiti agenciji uporabo posebnih oblik pridobivanja podatkov za daljše časovno obdobje, če je iz utemeljenih razlogov podana velika verjetnost, da bo posameznik skozi daljše časovno obdobje izvajal takšne aktivnosti. Imamo tudi tu varovalke, zaradi navedenih sprememb pa je potrebno prilagoditi tudi pristojnost odrejanja uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov. S predlogom zakona se prenaša navedena pristojnost predsednika okrožnega sodišča, na katerem območju je sedež agencije, na predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije oziroma v njegovi odsotnosti podpredsednika vrhovnega sodišča. Mnenje je, da je treba odrejanje posegov v posameznikovo pravico do komunikacijske zasebnosti zaradi varnosti države oziroma varstva ustavne ureditve Republike Slovenije ločiti od odrejanja enakih posegov zaradi uvedbe in poteka kazenskega postopka, zato je primerno, da posega v pravico do komunikacijske zasebnosti zaradi varnosti države oziroma ustavne ureditve Republike Slovenije odredi predsednik vrhovnega sodišča. V SDS smo mnenja, da je zaradi varnosti države in tudi državljanov takšne spremembe potrebno narediti, podpiramo pa amandmaje, da se aktivnost spremljanja lahko vrši največ dve leti, podaljševanje po tri mesece, zato bomo tudi zakon podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 25.5.2006. V razpravo dajem 1. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Želi kdo besedo? Gospod Moge.
Gospod predsednik, najlepša hvala za besedo. Razprava, ki smo jo imeli na matičnem delovnem telesu, se bo zaradi vztrajanja pozicije zopet odvijala in ponavljala v državnem zboru. Mislim, da je tisti del, ki omejuje na dve leti, malo podaljšan rok, mislim, da se v to ne bom spuščal, vsekakor nisem navdušen nad takšnim dolgim rokom, ampak glede konsistentnosti zakona to ni nujno. To, da so si pa vzeli možnost, da te ukrepe odobrava predsednik vrhovnega sodišča, se mi zdi pa da je že malo več in tudi mogoče malo po moji logiki skregano z zdravim pravnim redom. Jaz mislim in spoštujem po stroki, sam sem matematik, nisem pa pravnik, spoštujem mnenje, ki ga da sodni svet, v katerem so izvoljeni najbolj imenitni pravniki, in v mnenju sodnega sveta, v drugi alineji lepo piše pristojnost odrejanja uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov ne sodi k pristojnostim predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije. Na odboru smo se okoli tega dosti pogovarjali, ampak izgovori so bili naslednji, saj je pa še vendar ena alineja 106. člena zakona o sodiščih, ki pa govori, da je vrhovno sodišče pristojno za opravljanje drugih zadev, ki jih določa zakona. Kateri zakon, kakšen zakona, vsak zakon? Na to ni bilo nobenega odgovora. Ampak, kar je pa hujše, spoštovane kolegice in kolegi, je pa naslednje - v zakonu o sodiščih 101. člen pravi, da okrožna sodišča so pristojna prvič, v kazenskih zadevah in tretjič in tako naprej, in na koncu tega, za kaj so pristojna okrožna sodišča, piše, "o predlogih za dopustitev kontrole telefona, drugih komunikacijskih sredstev in občil ter kontrole pisem in drugih pošiljk odloča predsednik okrožnega sodišča, na območju katerega je sedež predlagatelja oziroma v njegovi odsotnosti podpredsednik." Mislim, da zakon o SOVI ni "lex specialis" s področja sodstva, s področja sodstva je zakon o sodiščih pa vrhovni zakon. Če bi gospod minister za pravosodje, ki še kako spoštuje pravni red, po mojem dal takšno tolmačenje zakona, pri tem, da se v prehodnih in končnih določbah črta mogoče ta alineja in se mogoče z novo alinejo 106. člena zapiše nekaj drugega v ta zakon o vrhovnem sodišču. Ta situacija se mi je zdela s pravnega vidika čista, zdi se mi pa, da prav zaradi sodnega sveta, ki ga spoštujem, in mislim, da ima svojo težo, ne morem podpreti takega amandmaja. Še zdaleč od tega je, moja prva poanta je v tem, da ta stvar ni skladna s pravnim redom Republike Slovenije. Po drugi strani se pa zdi ta stvar tudi popolnoma neokusna, saj nimamo samo slovenske varnostno-obveščevalne službe, ampak imamo tudi varnostno-obveščevalno službo ministrstva za obrambo, imamo tudi kriminalistično policijo, vsi skrbijo za določeno obveščanje, vsi skrbijo tudi za določene stvari na področju varnosti. In če pogledate, vam pravi, torej ti ukrepi, o katerih sem govoril, pridobivanje posebnih metod in sredstev, pravijo, da ukrepe iz 150. in 151. člena tega zakona s pisno odredbo odredi preiskovalni sodnik na pisni predlog javnega tožilca. Gre seveda za predkazenski postopek in potem za nadaljevanje tega postopka. Se pravi, za policijo je dobro okrožno sodišče, tam pa ne. Mogoče kakšen predsednik okrožnega sodišča, če bi malo parafraziral, ki se imenuje "zajla", pa mogoče ni dober za določeno politično garnituro, in dajmo se temu izogniti in pojdimo naprej. Še drug tak argument, ki ga je dal državni svet, to je bila njihova glavna poanta, pravi: "Zastavlja se vprašanje dokazne veljavnosti pridobljenih informacij s strani SOVE v kazenskem postopku." Tukaj pa sedaj govorim, da se določene informacije, kot veste, kanalizirajo. Če se določene informacije, ki so se zbirale kot obveščevalni podatki, kažejo na kaznivo dejanje, potem take informacije gredo v odstop kriminalistični policiji oziroma policiji, da ta razišče to kaznivo dejanje, kamor vsekakor terorizem tudi spada. Kaj bomo delali s takšnimi podatki oziroma s takšnim dokaznim postopkom, če bi se uporabljali v kazenskem postopku naprej, če jih je pa odobril predsednik vrhovnega sodišča? Mislim, da bi morali zaščiti predsednika vrhovnega sodišča kot nekoga, ki nam predstavlja vrhunec sodne veje oblasti, zato se mi zdi tudi s tega gledišča, da ni primerno, da je ta direktno povezan z obveščevalno službo države. Zaradi te higiene politične in tudi higiene do ostalih segmentov obveščevalno-varnostne dejavnosti vas, spoštovane kolegice in kolegi, prosim, da ostanemo pri prvotnem amandmaju. Če to ne bo, bom poskušal, kolikor mi dajejo možnosti poslovnika, uveljaviti to svoje stališče, kar pa v nadaljevanju pomeni, da se bo ta postopek zelo zavlekel, kar pa tudi ni v interesu države. Hvala lepa.
Besedo ima gospod mag. Capuder.
Hvala lepa. S predlaganim amandmajem, ki praktično spreminja zakon, obliko, kakršna je bila, preden je prišla na odbor, se spreminja veljavna ureditev v 24. členu, ki omogoča SOVI zakonito izvajanje kontrole pisem in drugih pošiljk ter nadzorovanje in snemanje telekomunikacij v Republiki Sloveniji. Po sedaj veljavni ureditvi se lahko nadzor nad to korespondenco in drugimi občili posameznika odredi za največ tri mesece in se nato vsak mesec podaljšuje, če so za to podani upravičeni razlogi. S tem, da je ta rok kontrole omejen navzgor na šest mesecev, kar pomeni, če agenciji ne uspe do tega roka ugotoviti, za kar je bila ta odločitev dana, da se nadzira, potem te svoje naloge na tem posamezniku ne more več opravljati. Kot se je pokazalo v praksi, ravno časovna omejitev izvajanja nadzora nad komunikacijami oziroma telekomunikacijami pomeni veliko pomanjkljivost pri delu agencije na dveh področjih, za kateri je nekje pristojna in ki ne ogrožata samo naše države, ampak tudi širšo evropsko skupnost, za katero pa smo tudi kot člani odgovorni. To sta protiobveščevalno in protiteroristično področje. Strokovnjaki sami ugotavljajo, da jim sedaj določen čas omogoča le nek osnovni vpogled v komunikacije oseb, za katere se upravičeno domneva, da se ukvarjajo z obveščevalno oziroma teroristično dejavnostjo. Mislim in tudi strinjamo se lahko s tem, da je tehnično stanje na področju telekomunikacij takšno, da se osumljenci lahko zelo preprosto pritajijo, ne samo za šest mesecev, lahko tudi za več, potem pa lahko v skladu s sedaj veljavno zakonodajo enostavno delajo svoje delo naprej, kot da nič ni bilo, kajti posebnih metod ni dopustno izvajati zoper istega posameznika iz istih utemeljenih razlogov. Prepričan sem, da bi sodelavci Sove lahko prešli do bolj kakovostnih ugotovitev o delovanju, predvsem pa o obnašanju posameznika, če bi bil ta rok daljši. Ker pa posameznik največkrat deluje v dobro organizirani mreži, bi podaljšanje tega roka lahko povečalo tudi verjetnost, res samo verjetnost, da se s prikritimi ukrepi razkrije širša mreža sodelavcev tega, ki se ga spremlja. Kar se tiče določenega časa, ki je določen v 37. členu ustave Republike Slovenije, s katerim se dopušča, da se ne upošteva tajnosti pisem, tajnosti zasebnosti. Predlog tega amandmaja govori o tem, da se za določen čas tri mesece podaljša oziroma se določi ta pravica prisluha oziroma kontrole pisem, saj amandma v 3. členu govori: "Uporaba posebne oblike pridobivanja podatkov iz 1. člena tega člena lahko traja največ tri mesece. Iz utemeljenih razlogov se lahko njena uporaba podaljša vsakič še za največ 3 mesece." Se pravi, ni nekega končnega roka, ampak vsakič za 3 mesece. Vendar ne skupno več kot za 24 mesecev. To je sedaj dodano. Prej je bil predlog, da je ta rok neomejen, po drugi strani pa, če gledamo, kakšne so rešitve v nam primerljivih evropskih državah, pred seboj imam spisek, mislim, da je 19 evropskih držav in v veliki večini držav s staro demokracijo ni zgornje meje, ko je dovoljeno uporabljati te posebne metode. Vedno je nekje določen ta najkrajši čas, in to je v večini držav tri, štiri mesece, v nekaterih državah tudi šest mesecev. Jaz mislim, da s tem ne bomo naredili nič posebnega, česar ne poznajo v nam primerljivih evropskih državah. Kar se pa tiče tega, da je pač predsednik vrhovnega sodišča pristojen za to, da izda to dovoljenje, pa mislim, da je, ne bom rekel, da oporekate, ampak jaz mislim, da je ravno tisti, ki ima neko največjo avtoriteto, sodno avtoriteto, da je tisti pooblaščen za to, da daje takšno mnenje. On je navsezadnje tudi varuh ustave, varuh pravnega reda. Takšnega sodnika oziroma predsednika vrhovnega sodišča se izbere z večino vseh poslancev na tajnih volitvah v državnem zboru napram predsednikov sodišč, ki jih imenuje minister za pravosodje oziroma izvršna veja oblasti. Jaz vas prosim, da ta amandma podpremo, ker mislim, da je boljši kot pa predlog zakona, kakršen je bil sprejet na odboru. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Dušan Kumer. Prosim.
Najprej moram povedati, da ni prav nikakršnih tehtnih razlogov, da bi v Sloveniji izpostavljali podoben ali enak varnostni režim, kot je v Združenih državah Amerike. Ne rabimo nobenega brezna nadzora nad državljani, ker tisti, ki sedimo v komisiji varnostno-obveščevalni iz poročil ni prav nobenih tehtnih razlogov. Tudi zavračam oceno ali argument za amandma, ki ga je dala tudi koalicija ali ki podpira vladni predlog, da obveščevalno-varnostni sistem še ni dograjen in da zato dopolnjujemo ta zakon. Ampak poslušajte, mi dopolnjujemo samo eden minimalni del in tisti najbolj občutljivi del tega zakona, to je poseganje v človekove pravice, zakon, mehanizmi za dograditev varnostnega sistema je pa še nešteto, ampak lotili smo se po mojem skromnemu mnenju na napačnem koncu. Še enkrat bom ponovil, tako kot sem ponovil na odboru. V tem primeru gre za tipičen primer kolizije ne samo pravnih norm, ampak tudi in predvsem družbenih vrednot, in sicer gre za presojo nasprotja, ali absolutna pravica nedotakljivosti posameznikov osebnih pravic, ali na drugi strani tudi obramba teh istih pravic pred teroristično in kakršnokoli drugo ogroženostjo, in to je sedaj na tehtnici. Po mojem mnenju dveletni rok ali neomejen rok je predolgi rok za to metodo poseganja v človekove pravice, je absolutno predolg čas za sodno odreditev posega v temeljne človekove pravice. Tudi ni res, da po enem letu, tako kot smo predlagali na komisiji, se dopolni ta rok, ni možno predlogov obnoviti, vendar je treba priti z drugačnimi in bolj tehtnimi razlogi za podaljšanje tega roka, drugače pa to ravno tako obstaja. Mislim, da je bolj tehten in bolj sprejemljiv za slovenske razmere predlog, ki smo ga oblikovali v komisiji. Tudi ta predlog za sto odstotkov povečuje zgornjo časovno mejo za uvedbo teh ukrepov, to je s šest mesecev na eno leto. 24 mesecev pa je po mojem mnenju občutno predolg rok.
Gospod mag. Capuder, replika. Prosim.
Hvala lepa. Gospod Kumer me ni dobro poslušal. Nisem govoril o ameriški demokraciji, govoril sem o starih evropskih demokracijah. Naj naštejem, kakšne so rešitve. V Franciji, Luksemburgu, Nemčiji, na Nizozemskem, v Združenem kraljestvu, vsepovsod ni zgornjih omejitev in v večini držav je rok, za katerega se odločajo, po 3 mesece in se lahko podaljšuje brez omejitev. Kar se pa tiče razlogov za take posege, razlogi niso kakršnikoli, ampak so navedeni v zakonu in sem prepričan, da se uporabljajo samo takrat, ko je res ogrožena varnost države oziroma ko se pričakuje, da bo ogrožena varnost države, torej nas vseh. In mislim, če s tako lahkoto jemljemo teroristično nevarnost, potem ne vem, če nam je mar za državo. Mislim, da imamo za to službe, ki ocenijo, da je to potrebno. Saj ne delajo tega za svoj "lušt", ampak ocenijo, da je to potrebno, in v takem primeru se odločijo in dajo predlog, da se poseže v zasebnost posameznika, samo zaradi varnosti države oziroma varnosti posameznikov v tej državi.
Gospod Moge, izvolite, prosim.
Mislim, da argumenti oziroma amandmaji, o katerih razpravljamo in s katerimi poskušajo vrniti zakon v približno tako obliko, kakršna je prišla na odbor, pomenijo popolno zaničevanje mnenja odbora za nadzor varnostno-obveščevalnih služb, v katerem se je soočila vsa strokovna javnost, ministrstvo in poslanci. In se mi ne zdi to v redu, da bi potem kakorkoli vlada nekaj predlagala, potem delovna telesa nič ne predlagajo, mi bomo pa sprejeli tako, kot je vlada predlagala. To pomeni, da negiramo tudi delo poslancev državnega zbora na ta način. In se vedno vladi krije hrbet, kljub utemeljenim pomislekom, da nekaj ni v redu. Poglejte, pri odobravanju teh ukrepov doslej ni bilo nobenih težav v vseh letih od leta 1991 do zdaj. Ene težave ni komisija za nadzor varnostno-obveščevalnih služb zasledila, da bi se na tem področju zgodila, ene ne. Ali se pa mogoče kaj pred komisijo skriva in bomo morali o tej temi še na sami komisiji nekaj narediti, pa tudi ukrepov je, spoštovane kolegice, tako malo, če nekako gospoda direktorja ponavljam, se mi zdi, da je rekel, da jih je manj kot deset na leto, in če se to ne da utemeljiti in če se to ne da dobiti, potem sem jaz tudi ne vem kaj. Nobene težave pri delu te službe niso narekovale, da morajo iti s to odobritvijo v nebo. Meni pa se zdi tudi drugo nezaupanje, minister za sodstvo ima že večkrat težave s sodnimi organi - to vemo vsi, od plač pa do tako naprej, imenovanje - in verjetno deluje on kot ena instanca, ki pravi, da tisti, ki vodijo zdajšnje sodstvo, ne znajo nič. Jaz si drugače ne znam predstavljati, če predstavnik ministrstva za sodstvo tukaj pravi, da to mnenje sodnega sveta z dne 5.4.2006, ki ga je podpisal predsednik Marjan Pogačnik, nič ne velja oziroma je zmotno. Še enkrat ga citiram, pravi: "Pristojnost odrejanja uporabe posebnih oblik pridobivanja podatkov ne sodi k pristojnostim predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije." Potem so vsi ti, ki to pišejo, in cel sodni svet potem daje po njegovem mnenju državnemu zboru napačne sodbe, na katerih se lahko mi odločamo, in ima samo gospod minister ekskluzivno pravico, da pravi, da to, kar oni pišejo, pa ni res, in trmasto vztraja na svojem, da to naj bo predsednik vrhovnega sodišča. Jaz mislim, spoštovane kolegice in kolegi, tukaj je kolega Capuder že tudi nekoliko omenil, da je državna varnost ena izmed glavnih srčik te države, in če varnosti ni, se bomo vsi nesrečno počutili in bi morali tukaj delati z roko v roki. Jaz načeloma bi tudi še v skrajni konsekvenci podprl, da ste podaljšali še za eno leto, to se pravi še za dve leti teh ukrepov, je v redu. Utemeljitev ni ravno preveč prepričljiva, ampak se mi zdi, da bi lahko v korist varnosti to potrdil. In če bi vi šli nekoliko v korist temu, da ne bi poskušali tudi tega področja varnosti, ki je še kako občutljivo, spraviti na raven stalinizma, pa oprostite grdemu izrazu, in če bi vi predlagali tudi, da to odobri predsednik višjega sodišča, da ima še instanco višje, bi nam določene stvari tudi izbili urok, ampak bi morali potem v zakonu o sodniški službi s prehodnimi in končnimi določbami mogoče določene člene brisati ali ga potem dopolniti. Če nam je, spoštovane kolegice in kolegi, zares toliko do tega, da se ubranimo pred terorizmom, potem bi ta vlada ne smela borbi proti terorizmu dati na piedestal samo Slovensko varnostno-obveščevalno službo, ampak bi še kako morala dati tiste, ki se dejansko borijo proti njim, to je policija. Kajti terorizem je, vemo, kaznivo dejanje. Imamo celotno zakonodajo, ki to področje ureja, in bi potem tudi policiji rekli: zato tudi to sodišče ni dobro, dajmo še te stvari tudi tam razširiti. Morali bi tudi pogledati in analizirati, kako je v obveščevalni službi ministrstva za obrambo, in potem v enem takem paketu te stvari posredovati. To stvar, da je pa vlada dala neomejeno dobo prisluškovanja, praktično do smrti in da je to dala osebi, ki ima, kot pravite, najvišjo avtoriteto. Kaj je to najvišja avtoriteta? Ali potem ima vsak sodnik, ki je pod vrhovnim, manjšo avtoriteto, ali ima manjšo avtoriteto? Jaz ne vem, zakaj. Vem, kaj predstavlja predsednik vrhovnega sodišča, in prav zaradi, da bi ga, še enkrat poudarjam, obdržali na tem piedestalu in da sedi vedno na državnih prireditvah v prvi vrsti in povsod gor, je neobičajno, da se ga uporablja za razsojanje v primerih obveščevalnih služb. Meni se zdi, da s tem, ko mu obesimo to breme preko ramen, bo lahko dosti bolj izpostavljen, sicer kot je, in tudi v dosti bolj dvomljivih situacijah, v katerih je doslej. In bi nekako le upošteval te stvari, da bi poskušali, če vam okrožni ni všeč, pojdimo za eno stopnjo višje, ampak pustimo onega čisto na vrhu, da dela to, kar mu zakon dovoljuje, in da se ne "peča" z obveščevalno-varnostno dejavnostjo. Kajti slej kot prej, če bo o tem odločal, bo točno obveščen o vseh teh stvareh, ki se tam dogajajo, kar se tiče seveda našega obveščevalnega-varnostnega dogajanja znotraj države, zunaj pa tako vemo, ampak o tem raje ne bom govoril. In zato bi vas poprosil, pamet in razum v roke, poskusimo najti stične točke pri tej obravnavi, kajti varnost je enaka za vse nas, ki sedimo, ali smo v opoziciji ali poziciji, predvsem pa za ljudi, in poskusimo najti en model, ki bo takšen, da se nam bo zdel, da je dober za eno, za drugo stran, da se bodo te stvari izboljšale. Je pa res, da se pa potem o dejanski vrednosti take službe sprašujemo takrat, ko sploh ne odgovarja. Ko smo imeli zadnje poročilo nadzora varnostnih in obveščevalnih služb za zaprtimi vrati, vi sami, spoštovane kolegice in kolegi, veste, kaj je to riba in kdo se je obnašal kot riba, da ni ničesar spregovoril. Nič, nič, nič ni govoril o terorizmu, nič ni rekel, nič, ničesar na vse to, kar smo predlagali. In da imamo Slovensko obveščevalno-varnostno službo, pri kateri kljub temu da se je na tone orožja preko Slovenije prevažalo, da se je trgovalo zunaj, nato ta obveščevalna služba ni imela niti enega podatka o tem, kaj se tukaj dogaja. Potem pa se človek vpraša, kaj taka služba dela. Jaz ne bi rad te službe diskreditiral v očeh javnosti, vsaj kar se tiče komisije za nadzor varnostno- obveščevalnih služb moram reči, da smo dobro sodelovali, bolj kot kdajkoli prej, da je to naše sodelovanje bilo dobro in da nismo težili, pod narekovajem rečeno, o tem, da bi šli v take ekstreme, da bi se potem sami s seboj ukvarjali, ne s službo. In zaradi tega bi vas lepo prosil, spoštovane kolegice in kolegi, pred nami bo še verjetno kaj drugega kot samo druga obravnava, če se bo to izglasovalo, tako kot je, da poskušajmo v tej smeri ponujene roke priti do končne rešitve. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Rudolf Petan, prosim.
Hvala za besedo. Torej, normalno je, da vsaka sprememba trči na nek odpor, pa kakršenkoli, pa se nam zdi pozitivna ali negativna, odvisno od pristopa. Vendar takšne ureditve, kot jih mi sedaj pripravljamo, imajo druge države že dolgo, da ne bi našteval koliko let ali desetletij. Vendar do 11. septembra so tudi poskusi v drugih državah, kjer že to imajo, kar mi pripravljamo, ko so glede na situacijo želeli uvesti še dodatne ukrepe, je bilo veliko pametnih, ki so temu nasprotovali. Potem se je pa zgodil ta famozni 11. september in kar naenkrat se je dalo marsikaj spraviti v zakone. Nekateri so mislili, da se ne bo nikoli zgodil Madrid pa nikoli London pa nikoli Carigrad pa nikoli Sharm El Sheik, da ne naštevam vseh možnih, ki so se zgodili, ampak žal se je to zgodilo. Ampak kaj je značilnost vseh teh. Značilnost je ta, da vsaj tisti, ki so že raziskani, ki so že malo bolj oddaljeni, da so priprave tekle tudi po več let in da so aktivnosti bile po celem svetu. Za 11. september so se nekateri celo vpisali na univerzo v Nemčiji, pa še kaj drugega in so potem postopoma prihajali na mesto v Združene države, kjer so glede na plan, ki so ga imeli, zadevo izpeljali. Nikoli se ni zgodilo, pri nobeni od teh akcij, da so spakirali kovčke pa se odpeljali v Madrid, pa so potem kar lepo prespali, naslednji dan so pa vse to naredili. Ne, žal tako ni šlo. Bilo je kup nekih povezav, nekih kontaktov, tudi telefonski razgovori, šifrirani ali kakorkoli drugače, vendar aktivnosti so potekale dalj časa. In to je sicer občutljiva zadeva, poseg v zasebnost, vendar žal je svet takšen, da brez tega enostavno ne gre. Žal. Tudi meni ni ljubo, da se moramo o takih stvareh pogovarjati, da moramo sprejemati zakonodajo, ki se nanaša na to, ampak življenje je tako in drugače to ne gre. Ta rešitev, da se ti posegi dodelujejo za tri mesece in se potem podaljšujejo in vsakokrat je potrebno soglasje, se mi zdi zelo sprejemljiva glede na to, kaj imajo druge države, kakšne rešitve imajo druge države, in da je omejitev potem na dve leti. To se mi zdi popolnoma sprejemljivo. Drugo, kar je. Jaz bi spomnil, ker je bilo danes omenjeno tudi, da verjetno tudi policija pripravlja kaj podobnega, in to na osnovi tistega, ko se še nekaj sumi. Jaz bi vas spomnil, spoštovane kolegice in kolegi, da smo takrat, ko se je zgodila zadeva Plut, na veliko poslušali, tudi tiskovne konference so bile, kako bi policija in ministrstvo in konkretno minister morali nekaj storiti preventivno, da ne bi prišlo do tega. Kakšna je ta preventiva? Ali kar na "suho" bi nekoga obsodili in ga zaprli zato, da se ne bi kaj zgodilo. Tako enostavno ne gre. Treba je imeti neko osnovo, neke podatke in potem, če je že takšna verjetnost, takšen sum, da se lahko kaj takšnega zgodi. Tisto, kar me moti, jaz si to razlagam kot neko strahovito nezaupanje v vrhovno sodišče. To je zame nezaupanje, da vrhovno sodišče, predsednik in podpredsednik vrhovnega sodišča tega ne bi mogla opravljati ali delati. Slišali smo tudi, koliko dela bosta zato imela, danes sicer ne, to priznam. Ko smo pripravljali ta predlog, koliko dela jim bo to vzelo, tega enostavno ne razumem. Po drugi strani pa o tem, kaj sodi v pristojnost nekega organa, nekega sodišča, ki je urejeno zakonsko, pa ima vsak organ, ki bo prizadet, pravico povedati svoje mnenje, ampak končno sodbo pa zaenkrat še pove parlament, ker smo zakonodajna veja oblasti. Tako je bilo, bi moralo biti, je in verjetno bo zaenkrat tako ostalo. V parlamentu bomo odločili, kaj je neka pristojnost po zakonu. Drugi imajo sicer pravico povedati, da jim to ne ustreza, da se s tem ne strinjajo, da bo, ne vem, karkoli, ampak parlament pač odloča. Tako je po celem svetu, kjer imajo demokratično ureditev in kjer obstaja delitev oblasti. In tudi v Sloveniji je zaenkrat tako. To bo pač verjetno še tako potekalo. Jaz ne vidim nobenih hudih zablod, če bomo to sprejeli. Omenil bi še eno zadevo, ki sem jo že večkrat omenil, tako da se mi zdi že malo dolgočasno, ampak mislim, da nič ne škodi. Če se spomnimo na neko zakonitost, da varnost in svoboda sta v obratnem sorazmerju. Če želimo imeti veliko stopnjo varnosti, da se lahko sprehajamo kjerkoli, potem pač moramo nekaj žrtvovati in obratno, če lahko delamo karkoli hočemo, karkoli se nam zljubi, potem moramo računati, da smo v neki določeni stopnji nevarnosti, ker tudi drugi lahko to počenjajo. V tem je problem. Moja varnost in svoboda lahko trčita tudi na svobodo in varnost nekoga drugega. Tako to je in tudi vsake pravice so pravice tako dolgo, dokler ne trčijo na pravice nekoga drugega. To so določene zakonitosti, ki nam mogoče včasih ne ustrezajo, tudi meni ne, priznam, ampak tega se je treba zavedati, da ima vsak drug take pravice, kot si jih jaz želim imeti. Ne smem z mojimi pravicami zahajati v pravice drugih, zato da bom jaz imel visoke pravice, jih bom pa drugemu kratil. To so te zakonitosti, mimo katerih se ne da. Če jih upoštevamo, potem nam je verjetno lažje pri takšnih ukrepih, kot je zagotavljanje varnosti s strani države za državljane in zagotavljanje varnosti državi sami. Saj navsezadnje toliko, kot je država varna, toliko so tudi njeni državljani varni. In to je eden takih primerov in tega se je pač treba zavedati. Zato bom podprl ta zakon in tudi amandmaje, ki so jih pripravile koalicijske stranke. Ali sem tega vesel, je druga stvar, ampak če gledamo realno, je pač to tako in zaradi te realnosti bom seveda to podprl. Hvala.
Hvala. Gospod Terčon, imate besedo. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Vsekakor pritegnem tistim, ki pravijo, da je ne glede na pozicijo ali opozicijo naš cilj zagotavljanja varnosti skupen. In mislim, da je tudi razprava na komisiji šla v to smer in da so tudi amandmaji, sprejeti na komisiji, šli v to smer. Ko je predlagatelj predlagal spremembe zakona, se je treba vprašati po vzrokih. V obrazložitvi so navedeni. Kakšnih velikih notranjih razlogov, da se spreminja zakon, ni zaznati. Še posebno zaradi tega, kot je bilo večkrat že poudarjeno, ker nismo ne v komisiji ne v državnem zboru pri obravnavi poročil, ne v poročilih, ki so jih dale službe, zaznali, tudi po 11. septembru, kakšnih večjih oziroma povečanih ogroženosti države Slovenije. Je pa res, da nismo mi sami na tem svetu, da je varnost neka skupna dobrina, in tudi na osnovi opozoril naših kolegov, partnerjev iz naše širše asociacije Evropske unije so njihova opozorila šla v smer, da se predvsem podaljša možnost izvajanja ukrepov, posebnih oblik pridobivanja podatkov, časovno podaljša. No, in tudi komisija je šla v to smer. Sprejela je amandma, ki časovno razteguje v primerjavi z zdajšnjo ureditvijo za še enkrat, torej na 12 mesecev, kar se meni zdi dosti primeren čas. In seveda delim mnenje s kolegom Mogetom, ki je rekel, če bi v ponovljenem amandmaju prišla koalicija s samo 24 meseci, se mi zdi to sicer pretirano, vendar ne bi imel toliko pomislekov, kot jih sicer imam, predvsem ko gre za uporabo inštituta vrhovnega sodišča oziroma predsednika vrhovnega sodišča, ki odobrava te ukrepe. Kolega Capuder je naštel številne države, ki nimajo omejitve absolutnega roka za te ukrepe. To v veliki meri tudi drži, se strinjam. Ampak pri tej točki je treba povedati, da vendar te države nimajo take ustave kot mi. In da 37. člen ustave onemogoča neomejeno možnost izvajanja teh ukrepov. In zakaj imamo tako ustavo? Ker se je zakonodajalec, kot je bilo rečeno, pravilno - po slabi zgodovinski izkušnji - odločil, da je treba v duhu varovanja človekovih pravic omejiti te ukrepe. In pri tem je gledal najbolj demokratično razvite evropske države, v katerih je vrednota varovanja človekovih pravic na visokem mestu. In ne vem, zakaj bi na to zdaj pozabili. Seveda je zgodovinski spomin kratek, ta primer je zelo tipičen, da je zgodovinski spomin kratek. Tisti, ki so najbolj opozarjali na kršenje človekovih pravic v bivšem sistemu, se sedaj približujejo bivšemu sistemu na tem področju. In kolega Capuder, ko ste naštevali vrsto teh držav glede časa omejitev, naštejte mi še kakšno državo, ki ima predsednika vrhovnega sodišča za tisti instrument, ki odobrava te ukrepe. To je pa resnični unicum v Evropi. In zakaj ste se zatekli in zakaj tako trmasto vztrajate pri tem, se človek sprašuje? Ko ste imeli še vrsto drugih možnosti za drugačne amandmaje, če vas moti konkreten predsednik konkretnega okrožnega sodišča, zakon pravi, da predsednik okrožnega sodišča, kjer je sedež Slovenske obveščevalno-varnostne agencije, odreja te ukrepe, vas moram opozoriti, da je še vrsta drugih okrožnih sodišč, da so okrajna sodišča, so še druga sodišča, in ne vem, zakaj ste se zatekli ravno do predsednika vrhovnega sodišča, kar je absolutno neprimerljivo z evropskimi državami, če se že primerjamo, in je tudi strokovno vprašljivo in težko vzdržno, bi rekel, zaradi argumentov, ki so bili navedeni, ker lahko pride do ekstremnih primerov, čeprav mi imamo pravilo, da se Sova ustavi, ko pride do naših državljanov, kot se mora ustaviti vojaško-obveščevalna agencija oziroma služba, ko pride do civilistov, in predati to policiji. Ampak v ekstremnih primerih lahko pride do kazenskega postopka in odstopa teh podatkov policiji, ki potem preganja na osnovi odredbe preiskovalnega sodnika. In zakaj ste tukaj našli samo predsednika vrhovnega sodišča? To je resnično vprašanje in ne vem, zakaj pri njem tako vztrajate, ko imate vrsto drugih možnosti, ki bi bile tudi za nas sprejemljive, ker na koncu koncev še enkrat trdim, varnost je skupna dobrina in za njo smo zainteresirani tako v poziciji kot v opoziciji. 11. september, to so vendarle že zelo oddaljeni dogodki. Vem, da se je po 11. septembru zgodilo marsikaj, vendar ponovno poudarjam, nobena služba ni zaznala povečanja ogrožene varnosti v Sloveniji, zato notranjih razlogov ni prav nobenih posebnih, razen če so kakšni politični. Kolega Petan je omenil Pluta in razpravo o Plutu. To sicer ni tema današnje točke, vendar vas bi opozoril pri ukrepanju na bivšega direktorja Rogaške, ki je tudi na Hrvaškem imel neke stvari, na osnovi katerih ga je hrvaška policija preganjala. Mislim, da tudi z Interpolovo tiralico tako kot Pluta. Če se dobro spomnim, je bil par ur v Avstriji, pa so ga Avstrijci kot našega državljana izročili Hrvatom, ki ni država Evropske unije in niso nič komplicirali. Plut se je pa sprehajal mesece in Slovenske novice in vsi časopisi so pisali o mnogo hujših kaznivih dejanjih, kot je bil v tem primeru, pa nobeden nič ne ukrene. To pa je sporno. Zato ni treba spreminjati zakona kot v tem primeru, posebno ne v tej obliki. Mi smo naredili korak, tudi na komisiji in smo razumeli, da je potrebno podaljšano. Absolutno nasprotujemo, čeprav imamo pomisleke do 24 mesecev, ker je to vendarle zelo dolgo obdobje, ampak da vztrajate pod krinko varnosti, da to preide iz okrožnega sodišča, ker vam pač tam nekaj ne paše, na predsednika vrhovnega sodišča, to je pa resnično nerazumljivo.
Besedo ima gospod Dušan Kumer. Prosim.
Hvala za besedo. Bom sedaj na glas povedal, ker tudi sami predlagatelji tega amandmaja tega pač ne priznajo. Jaz mislim, da je sam predlagatelj, to je prav sodno ministrstvo in koalicijske stranke ste ugotovile, da je ta sprememba neustavna, je v koliziji s 37. členom ustave in zato ste seveda šli v pripravo amandmaja, ki pomeni seveda na omejen čas, ne pa na neomejen, tako kot je bilo prej, da ne bomo tukaj slepomišili. Moje mnenje še vedno je, da razmere v Sloveniji so takšne, da je troglavi zmaj za nadzor nad državljani dovolj. SOVA, VOMO in policija z dosedanjimi pristojnostmi tako pri policiji s prikritimi ukrepi itd. zadostuje za zagotavljanje tako imenovane varnostni državljanov, o kateri govorite. Še vedno mislim, da so dosedanje pristojnosti in ukrepi, ki jih imajo, dovolj. Glede primerjave z drugimi evropskimi državami. Bilo je omenjeno, da 19 evropskih držav ima neomejen. Ni jih 19, ampak ne glede na to potrebno si je pri vsaki državi nekaj pogledati, in sicer ne samo, kdo odreja to, ampak kaj ob vsakem podaljšanju treba je dodati, kakšne argumente in dodatne argumente je potrebno obrazložiti ob vsakem podaljšanju, naj je to za 20 dni, naj je to za 3 mesece v nekaterih državah itd., ne gre za neko soglasje do nekega neomejenega, ampak gre vedno za dodatne, močne argumente, ki podkrepijo, da gre seveda za podaljšanje, treba je dati te dodatne argumentacije. Danes je bila omenjena beseda upanje, da se seveda ti podatki pa tako zbrane informacije itd. ne zlorabljajo. Ali smo naivni, ali se delamo naivne, kako pa naj funkcionirajo te službe. Ravno to, kar je Petan govoril o svobodi in varnosti, to pa je v obratnem sorazmerju, tu pa res govoriti in gojiti neko upanje, da te stvari niso namenjene tudi drugim zadevam, tudi političnim, je pa res naivno, je pa res neko lažno ali idealistično upanje. Na koncu še okoli vrhovnega sodišča in okrožnega sodišča. Ne sprejemam in ne strinjam se z argumentom, da predsednik vrhovnega sodišča je avtoriteta, ki zagovarja ustavni red in pravni red, predsednik okrožnega sodišča pa ta avtoriteta ni. Zavračam z gnusom to diskrepanco in diskreditacijo, ki se dela do vseh predsednikov okrožnih sodišč. Tu sta v enakem rangu glede na pozicijo te piramide, pa pač nekdo mora biti predsednik vrhovnega sodišča, nekdo pa predsednik okrožnega sodišča.
Replika, gospod mag. Capuder. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod Kumer spet ne posluša. Jaz sem govoril, da je predsednik vrhovnega sodišča najvišji varuh, nisem rekel, da ostali niso varuhi reda, nisem tega rekel, gospod Kumer, nisem tega rekel, ne zavajat poslank in poslancev. Kar se tiče pa mnenja glede ustavnosti. Na komisiji je bilo ugotovljeno in to je ugotovila zakonodajno-pravna služba državnega zbora, da glede na pravno teorijo in prakso še gre za odprta vprašanja, se pravi tudi naša zakonodajno-pravna služba še ne ve, ali je to pravno sporno, ali to ni pravno sporno. Sem pa prepričan, če se potrjuje za tri mesece, potem se potrjuje za določen čas, se ne potrjuje za nek nedoločen čas. In tudi rešitev, dobro, sedaj smo to omejili na 24 mesecev, je to nek določen čas in zaradi tega predlagamo ta amandma in 24 mesecev je zame določen čas. In mislim, da vsi tisti, ki razumejo, kaj je določen čas, je to 24 mesecev, in jaz ne vem, zakaj vi trdite, da je to nekaj nedoločenega.
Gospod Rudlof Petan, prosim, replika.
Torej, replika gospodu Kumru. Dve stvari. Ko je govoril, da lahko upamo, da se ti podatki ne bodo zlorabili v različne namene, ali smo naivni, da se ne bodo in podobno. Jaz bi pa tu vprašal, kaj pa drugi podatki, ki se zbirajo po drugih datotekah, tudi lahko samo upamo, da se ne bodo zlorabili, npr. zdravstvena kartoteka, kdo pa mi lahko da zagotovilo, da se ne bodo podatki na moji zdravstveni kartici, ker zdaj bodo tudi zdravila omenjena, da se moja zdravstvena kartoteka ne bo zlorabila, pa kakšna druga kartoteka, pa tretja kartoteka, saj imamo same kartoteke, kdo nam lahko to jamči? Upam lahko, da se ne bo. Isto je tu, ampak jaz bi celo rekel, da mogoče kakšna druga datoteka, tista zdravstvena je mogoče še hujša kot pa tista, kaj se jaz pogovarjam pa tako naprej, kaj zbirajo po varnostni plati, vsaj kar se zame tiče, ker jaz po varnostni plati nimam nobenih težav, da bi delal kaj proti državi ali komurkoli drugemu. Zdravstvene so pa lahko v vsakem primeru problematične. Kdo mi pa lahko jamči? Zato tudi nobenega ne vprašam, tako kot smo včeraj poslušali, kdo pa jamči, da ne bo tega. Je tako? Upamo lahko, da sistem deluje normalno in da državljani tudi tisti, ki upravljajo s temi datotekami, da so za to primerni, da imajo določene vrline, da bodo te podatke tudi držali tako, kot je potrebno, kot je predpisano, saj zakon to tudi predpisuje. In drugo še o avtoritetah. Pri avtoritetah je pač tako, včasih je celo pisano pravilo, da je avtoriteta predsednika države prav gotovo višja kot avtoriteta nekega župana, če gremo po politični plati, avtoriteta župana pa je verjetno višja od predsednika krajevne skupnosti, pa so lahko vsi spoštovanja vredni državljani, brez kakršnegakoli madeža. Ampak tako pač je. Tudi vrhovni poveljnik v vojski ima neko višjo avtoriteto kot nek nižji častnik, pa sta lahko oba spoštovanja vredna državljana in tudi opravljata svoje delo maksimalno dobro in kvalitetno, da ne naštevam še kaj drugega. Tako pač je - so avtoritete. Včasih velja pisano pravilo, včasih pa tudi nepisano pravilo. In tudi večkrat smo že tu govorili, da je to vrhovna avtoriteta na tem in tem področju. Je tako, pa ni nič žaljivo do tistega, če ga smatraš, da je na nižji avtoriteti - ja, je tako. Jaz sem povedal pač primere, ki mogoče niso najboljši, in upam, da nisem bil žaljiv do nobenega, če sem primerjal predsednika države, župana pa predsednika krajevne skupnosti, spoštljivo do vseh treh nivojev. Vsak je avtoriteta na svojem področju, ampak če to primerjamo po nekem skupnem ključu, je prav gotovo predsednik države vrhovna avtoriteta na tem področju. Na drugem področju je pa nekdo drug. Tako je. Hvala lepa.
Besedo ima gospa mag. Potrata. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. No, z zakonom o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji se ne bi ukvarjala, če ne bi šlo za določbo, ki je poseg v komunikacijsko zasebnost, in je treba zaradi tega premisliti nekatere stvari s stališča varovanja človekovih pravic. Zato je komisija za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti kot zainteresirano delovno telo obravnavala predlog zakona. In zanimivo pri vsem tem je, da takrat na komisiji po daljši razpravi, tudi ob upoštevanju mnenja zakonodajno-pravne službe, o katerem je bilo zdaj govora in kjer to relativno odprto tezo o tem, da si pravna stroka glede vprašanja, ali je določenost ali nedoločenost v tem primeru zapisana ali ne zapisana, ni na jasnem ali ni enotna, bi s stališča komisije, o kateri govorim, moralo biti popolnoma jasno, da komisija sprejme priporočilo ali sklep, ki odvrača od sprejetja takega zakona, ki pušča dvom o tem, ali je prav ali ne. No, ampak takrat na komisiji niti tako nedolžnega sklepa ni uspelo spraviti skozi, kot je to, da naj v nadaljnji obravnavi zakona v zakonodajnem postopku razmisli - predlagatelj - o omejitvi oziroma skupnem času izvajanja nadzora in snemanja telekomunikacij. Torej, niti razmisliti ni bilo treba po mnenju komisije o tem. Drugačno stališče je seveda imela komisija za nadzor, ker je sestava v razmerju med koalicijo in opozicijo drugačna. Zato se mi zdi upati, da bodo zdaj na plenarnem zasedanju koalicijski amandmaji sprejeti pač odveč, ker je jasno, da bodo sprejeti, ker ste se tako odločili in ker mislite, da je prav. Ampak vsaj do tega spoznanja ste prišli, da rešitev, ki je bila, je dopuščala nedokončanost in odprtost, in ste postavili nek rok, ki pa je štirikratnik predlaganega roka, tistega 6-mesečnega, in jaz se ne spomnim, da bi v državnem zboru takšno podaljševanje šteli za primerno. Meni se zdi še vedno bolj primerno enoletno, ker to je poseg v človekove pravice, to je poseg v komunikacijsko zasebnost. Če gre za tako zelo pomembno vprašanje, kot je varnost, bo Slovenska obveščevalno-varnostna agencija že utegnila zbrati dovolj dokazov za to, da bo prepričala odločilni organ, ki bo v tem primeru predsednik vrhovnega sodišča, tako predlagate, da bo dovolil nadaljevanje nadzorovanja. Zdi se mi, da je to pa res minimalno, kar bi človek ob tem pričakoval. Namreč če verjamem primerjavam, o katerih govorite, da imajo evropske države praviloma neomejen rok nadzora, potem me ne šteti za cinično, ampak vas vprašam, ali je mogoče zajeziti najbolj tragične izkušnje v zadnji zgodovini, če jemljemo za primer nekatere dogodke iz bližnje preteklosti, pa se sklicujete, da imajo tam varnostno-obveščevalne službe drugače urejene stvari, da imajo drugačne pogoje za delo, pa jim vseeno ni uspelo nekaterih stvari ugotoviti. Zato, ker je pač tako, da je delo varnostno-obveščevalnih služb v nekaterih primerih neučinkovito. In poslušala sem strokovnjake, ne samo domače, ampak tudi tuje, ki v zvezi s terorizmom pač postavljajo nekatere druge teze. Ni mogoče še tako hermetičnim sistemom zagotoviti, da se nekatere stvari ne bi dogajale. Zato je tehtanje, do kod posegati v človekove pravice, pač utemeljeno. In jaz sem zaskrbljena, oprostite, koalicijske poslanke in poslanci, če je res tisto, kar je bilo mogoče slišati v utemeljitvah, da varnostni sistem v Sloveniji ni dograjen. Zdaj pa res ne vem, ali ga imamo ali ga nimamo. Jaz se ne ukvarjam s temi rečmi tako na drobno, kot se v komisiji za nadzor nad obveščevalnimi in varnostnimi službami pa še nekaterimi drugimi. Jaz ne znam odgovoriti na to vprašanje, sem pa kot državljanka te države resno zaskrbljena, če je to res. Zdi se mi, da je tako prilagajanje zakonodaje nekim izkušnjam v drugih državah vedno stvar presoje. To ni stvar, ki bi naši nacionalni zakonodaji ob upoštevanju slovenske ustave nalagalo sprejemati in kopirati izkušnje drugih držav. Upam, da smo še zagovorniki ustavnega reda in naše ustavnosti in da tudi kot zagovorniki pravnega reda zaupamo v sodno vejo oblasti; ne nazadnje tudi trajne sodniške mandate izglasujemo v državnem zboru. Kar zadeva drugo stvar, me zanima, kolikokrat je do sedaj okrožno sodišče že zavrnilo zahtevo Slovenske obveščevalno-varnostne agencije za poseg v komunikacijsko zasebnost, da je to tak problem. Ali je res situacija pri nas taka, da moramo zaostrovati stvari in se po najbolj izpostavljenih primerih zgledovati, ki se čez čas lahko izkažejo tudi kot včasih ne ravno popolnoma, z vseh strani pretehtane sodbe in izjave o tistih izkušnjah. Sedaj pa kar zadeva prilagoditev zakonodaje. Jaz razumem, da je mogoče prenos obveznosti na predsednika vrhovnega sodišča opravičevati z veljavno zakonodajo. Ampak če ste res tako globoko zaskrbljeni zaradi varnosti in zaradi nevarnosti, ki jih naši državi predstavlja terorizem, potem bi pričakovala, da bi v kakšni drugi alineji našli obveznosti, ki pritičejo predsedniku vrhovnega sodišča, ne pod tisto "in druge obveznosti". Tam zadaj so neke marginalne stvari, ki se lahko dodajo in niso bile omenjene, ker niso tako zelo pomembne. Druge pomembnejše so pa tako ali tako naštete. Ker je ravno predlog amandmajev sedaj za sejo državnega zbora vrnil tisto, kar je v zakonu že bilo in na kar je imela pravna stroka pomisleke in pripombe, jaz teh amandmajev ne mislim podpreti. Hvala.
Besedo ima dr. Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz seveda ne podpiram vloženih amandmajev koalicije. Mislim, da so slabi, mislim, da je matično delovno telo storilo korak naprej, ko je sprejelo spremembe predloga zakona, ki ga je vlada pripravila, in bom to utemeljil z nekim širšim kontekstom. Sami veste, da sem se in se veliko ukvarjam s tem, čemur se reče informacijska družba. Zelo na kratko. To pomeni, da gre za pojmovanje informacij, podatkov kot vira kreativnosti razvoja neke družbe in gospodarstva. Ta kreativni razvojni potencial informacijske družbe se danes v Sloveniji izgublja. Namesto njega prihaja v ospredje tako imenovani nadzorovalni potencial informacijske družbe. V informacijski tehnologiji se podatki zbirajo in uporabljajo zato, da se bolje nadzoruje ljudi, ne samo v tem primeru, tudi v okviru gospodarskih reform. Informacijska družba je tam povezana s povezovalnimi deli, z nadzorovanjem, s preverjanjem in tako naprej. Direktiva Evropske unije gre širše o hranjenju podatkov operaterjev v prometu za eno leto, je škandalozna. Vsi liberalci, liberalni demokrati, svobodnjaki Evrope so protestirali proti njej, bila je sprejeta in vodi v napačno smer. In zato seveda mi ne moremo sprejeti in razlika med nami in koalicijo, med nami - Liberalnimi demokrati - in koalicijo je v tem, da mi preprosto ne moremo sprejeti tako imenovanega "trade off-a" ali trgovine med svobodo in varnostjo, ne sprejemamo tega, da je treba omejiti svobodo, da bi zagotovili večjo varnost. In ne vemo, kaj bi to pomenilo, če bi pravzaprav postali varni in obe tem seveda tudi nesvobodni. Kaj nam bo varnost, če ne bomo imeli svobode? Takšne trgovine in takšne logike ne sprejemamo in je tudi ne bomo nikoli podprli. Ni se treba zgledovati po državah, ki imajo neomejen okvir prisluškovanja in nadzorovanja in tako naprej, tudi v teh državah cele, močne politične struje in stranke temu vseskozi nasprotujejo in opozarjajo, da se to lahko izrodi in se izrojeva. Očetje te ustave, večinoma disidenti v prejšnjem režimu, so vedeli, kaj so napisali, in mi nimamo pravice, da to oskrunimo in da pravzaprav zmanjšamo svobodo na račun tega, da bi povečali varnost. Varnost brez svobode nam ne pomeni nič. Hkrati pa lahko ugotavljamo, študije kažejo zelo jasno, bral sem jih o New Yorku po 11. septembru, da se življenje hočeš nočeš vrača v ustaljene tire, da mesto ni zamrlo, da se mesto nazaj obuja, da mesto živi, da živi z neko bolečo izkušnjo z ljudmi, ki jih ni več, pa so bili prijatelji, pa so izginili in so bili žrtve terorističnega napada, toda to mesto ni umrlo, zato se ljudje ne umikajo v zasebnost, zato komunicirajo, se pogovarjajo in tako naprej. Zato menim, da moramo na tem področju in tudi na drugih področjih poskušati storiti vse, da ne bi zaradi izgovora s terorizmom načeli naših temeljnih vrednot in svoboščin, na katerih živimo, in da ne bi terorizma, ki je nevarnost in grožnja, jemali predvsem kot razlog za notranje politično obračunavanje in za notranje politično povečevanje nadziranja v vseh oblikah. Če mene vprašate, bi morali oblike nadzorovanja in zbiranje podatkov, tajnega in netajnega, celo bolj omejiti in bolj regulirati. Zakaj? Ker so sredstva tega zbiranja podatkov danes bistveno bolj sofisticirana, bistveno bolj razvita, še sanja se vam ne, tudi meni ne, pa vendarle mogoče nekoliko več, kaj vse je možno danes zbirati in kako se lahko zbira in kaj pravzaprav se zbira, ne da bi mi to vedeli, v odprtem javnem internetnem in elektronskem prostoru. Zato podpiram predlog matičnega delovnega telesa in vas pozivam, da zavrnete amandmaje koalicije. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Alojz Sok. Prosim.
Hvala lepa. Ko poslušam to razpravo, samo za magnetogram bi rad nekaj dodal. Bilo je rečeno, da se je po 11. septembru marsikaj spremenilo. Jaz pa ne vem, ne vidim, da bi se res v teh varnostnih okvirih marsikaj spremenilo, saj smo po 11. septembru imeli še kar nekaj 11-ih septembrov, od Madrida, Londona, osnovne šole v Beslanu. Terorizem, takšen kot je, ne izbira kraja in časa. Torej povsod, kjer je možnost izvršiti največjo škodo, se te zadeve lahko pričakuje in ne razumem tistih, ki se v imenu človekovih pravic in svobode zavzemate za svobodo pravzaprav tiste male skupine ljudi, ki grozi po svetu s takšnimi in drugačnimi terorističnimi akcijami. Te svobode in teh človekovih pravic za te ljudi, ki so pripravljeni na najbolj brutalne načine pobiti kar se da največje število ljudi, seveda ne tiste, na katere se jezijo, ampak največkrat čisto naključno izbrane, za takšne ljudi človekovih pravic in svobode, za katere se vi zavzemate, enostavno ne more biti. In tukaj danes nastopati s tako močnimi besedami, kot smo lahko slišali, da je to raven stalinizma itn., lepo vas prosim, to gre daleč preko normalnega okusa. Se pa strinjam, sam sem bil član komisije, ki je preiskovala zadevo našega kolega Petka, da v tistem času, kar je imela policija možnost po zakonu vršiti prisluškovanje, ni mogla zaznati čisto nič, ker tisti, ki so bili potencialno osumljeni, so za te roke vedeli in tudi vedo, da se ta sredstva uporabljajo in normalno je, da ne bodo v tem času komunicirali. Če pa obstaja nek daljši rok in možnost, da se na podlagi obrazloženega predloga dobi od vrhovnega sodišča, vrhovnega sodnika to pooblastilo, potem pa je zadeva lahko za te ljudi veliko veliko težja. In res ne vem, zakaj bi se morali na takšen način, kot danes poteka v naši razpravi, zavzemati za vse, da naj postane zadeva v imenu človekovih pravic takšna kot do sedaj. Če je Evropa te roke odprla, potem tudi ni nič nenavadnega, če to stori Slovenija kot del te Evrope, kajti če bo ostala Evropa v teh pogledih močno zaščitena, Slovenija pa na nek način ne, potem lahko kaj hitro pričakujemo, da bi se nekoč v bodočnosti kakšen terorističen napad zgodil prav v tisti državi, kjer je ta zaščita najmanjša in ki pravzaprav predstavlja najšibkejši člen v verigi te varnosti. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Rudolf Moge. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Poskušal bi odgovoriti na dileme mojega poslanskega kolega, s katerim že tretji mandat skupaj "guliva" te klopi. Rekel je, da ne razume, od kod nezaupanje v vrhovno sodišče. Saj nihče ni govoril o nezaupanju v vrhovno sodišče, ampak smo govorili o tem, da vlada oziroma predlagatelj zakona ne zaupa v okrožno sodišče in da bo dosti bolj kvalitetno to delo opravljeno, če bo ta stvar na vrhovnem sodišču. Če je tam dosti bolj kvalitetno, pomeni iz te ocene čista izjavna logika, da je delo okrožnih sodišč manj kvalitetno, kar je po mojem ponižanje ali zaušnica sodnemu sistemu. Kdorkoli je te stvari predlagal, govori, če je dal na vrh, da tam dol nekaj ni v redu in da se bo ta stvar dosti bolj kvalitetno pogovarjala navzgor. Druga stvar je pa o avtoriteti. Avtoriteta, spoštovane kolegice in kolegi, je moralno etično vprašanje. Za mene je avtoriteta, na primer dr. Bučar s svojo držo, z vsem, kar govori, s svojim obnašanjem, svojim družinskim življenjem in vsem. Medtem ko pa na primer nek zunanji minister zame ni nobena avtoriteta. Ampak je treba ločiti med avtoriteto in hierarhičnim odnosom ali med protokolom. Hierarhičen odnos je pa res takšen, kot je govoril on, saj vendar vidimo, ko imamo slavnostne seje državnega zbora, kdo sedi v prvi vrsti; ti so po hierarhiji in protokolu postavljeni na nos in je to samo neka funkcija. Zaradi tega jaz lahko po avtoriteti bolj cenim predsednika okrožnega sodišča - vsaj osebno, torej moralno etično vprašanje, notranje vprašanje - kot pa predsednika vrhovnega sodišča. In zaradi tega bi bilo dobro, da bi prisluhnili in bi poskušali ta vozel okoli pristojnosti, kdo naj to odobrava, rešiti na način, ki sem ga že prej omenil v svoji razpravi.
Besedo ima gospod Dušan Kumer.
Hvala. Samo še kratko pojasnilo. Zdaj je kolega Moge glede avtoritete, hierarhije pa te kadrovske pozicije razložil. Ampak če se že primerjamo z Evropo in naštevamo primere drugih držav, potem bi bilo tudi glede tega, kdo odreja, dobro, da naštejemo nekaj primerov, pa rečemo, da v neki državi, recimo Nemčiji, to počne visok državni uradnik, ki mu to nalogo zaupa kancler, v drugi državi to opravlja obrambni minister, v tretji to opravlja notranji minister itd., v nekaterih tožilec itd. Tako da je zelo pluralna, zelo heterogena tudi ta rešitev, kdo dobi ta pooblastila. Še enkrat, da potrdim temu, kar je kolega Moge prej povedal, ker sem jaz bil izzvan s temi avtoritetami. Ravno na to sem mislil in magnetogram tudi kaže, da je bilo izrečeno, kot da predsednik vrhovnega sodišča je tisti, ki zagotavlja avtoriteto na področju ustavne in zakonske kompetence. Na žalost to počne z isto mero, z isto mero tudi predsednik okrožnega sodišča. Še nekaj o avtoritetah sedanji poziciji, nekdanji opoziciji. Ko govorite o avtoriteti po vaši logiki, je predsednik države ena najvišjih avtoritet v državi, pa se spomnite, kaj ste počeli in na kakšen način ste počeli s to najvišjo avtoriteto v državi, ko ste bili v opoziciji, s prejšnjim predsednikom države.
Gospod Miran Potrč, prosim. Res ne vem čemu, ampak vam dovolim, pa bomo videli.
Spet citira mene o tem, da sem govoril, da je predsednik vrhovnega sodišča višja avtoriteta kot predsednik okrožnega sodišča. Jaz sem prepričan, da je višja avtoriteta, nisem pa nikoli rekel, da tudi predsednik okrožnega sodišča ne brani ustave in ne brani zakonov. Če ne drugega, zakaj je predsednik vrhovnega sodišča višja avtoriteta, izvoljen je v državnem zboru, izvoljen je na tajnih volitvah z večino poslancev.
Gospod Miran Potrč, prosim.
Hvala lepa. Jaz trdim, da je neresnica in potikanje, če želi kdorkoli iz koalicije nam, ki se zavzemamo za to, da bi tudi v novih rešitvah bil uveljavljen maksimalni rok, do katerega je možno predvideti posebne oblike spremljanja, hoče podtakniti, da branimi teroriste. Niso bile v neposredni takšni zvezi uporabljene besede, smiselno pa. To je grdo podtikanje, nesramna laž. Človekove pravice so pri nas in v ustavi zajamčene, kdo se za njih zavzema, ne more govoriti o tem, da želimo imeti državo, v kateri bi vladal terorizem. Hujše od tega! Opravičljiv razlog za naše zavzemanje pa je v tem, da pristojne službe, ki so tudi po informacijah matičnega delovnega telesa, ki vrši nadzor nad njimi v državnem zboru, korektno delale. Niso trdile, da bi bile dosedanje rešitve za njih nesprejemljive in da bi zaradi tega imele večje probleme, niti ne trdijo, da je obvezno treba spremeniti zakon, zaradi zahtev Evrope. Vse, kar bi se storilo s spremembo zakona bi bilo, da bi bil ohranjen skrajni rok in da bi tudi po tem skrajnem roku, ker to ne pomeni, da naslednji dan ni mogoče vnovič dati zahtevo in da ni možna ponovna presoja pristojnega sodnika in odločitev o tem, ali se dovoli spremljanje preko posebnih metod ali ne. To se pravi, samo nekaj več dodatnega dela in ponoven preizkus, ki bi bil na strani sodnika, ne pa na strani pristojne službe. To ni nezaupanje do službe, vendar je ena od varovalk, ki je, kadar gre za poseg v človekove pravice, koristna, da kdorkoli te pravice posegati v osebnost, v tajnost pisem in pošiljk ne bi imel. In to je vse, kar se predlaga. Iz tega delati grozno veliko zgodbo, da eno garantira polne pravice in onemogoča terorizem v Sloveniji, drugo pa dela Slovenijo za najbolj negotovo državo, ker bo cela Evropa imela bolje urejeno zaščito - to so enostavno pravljice, gospodje, ki ne držijo in nima smisla, da o njih govorimo. Odločitev bo pa tudi tokrat, tako kot je vedno v tem državnem zboru, večinska. In če boste sledili vladi, boste pač poenostavili enega od postopkov. Poenostavili ga boste, dali boste službam, ki so povsod potrebne, povsod opravljajo koristno delo, toda hkrati so povsod varovane, ker je njihovo delo pač vedno na meji posega v človekove pravice - tem službam boste dali dodatne, po mojem in našem trdnem prepričanju, nepotrebne pristojnosti. Ker lahko že zdaj to svojo nalogo opravljajo in ker bi jo lahko opravljale tudi, če se v tem delu odločitve ne bi spremenile, predvsem pa, če bi se še naprej ohranila določba drugega odstavka 37. člena ustave, ki jo tudi zakonodajno-pravna služba sicer ne decidirano, vendar z dvomom, bere na ta način, da pač ustava predvideva, da mora zakon določiti čas, v katerem je takšna pravica omejena - čas dokončne omejitve, ker se šteje potem nova zahteva in ponovno odločanje, česar ne želite uveljaviti. In ko se pri tem sklicujemo na rešitve v drugih državah, je vedno treba te rešitve pač primerjati z rešitvami, ki jih imajo druge države v ustavi, in tistimi, ki jih imamo mi v ustavi. Mi smo, ko smo leta 1990 in 1991 pisali ustavo, bili posebej občutljivi na človekove pravice. In človekove pravice so bile temelj, na katerem smo celotno ustavo gradili in kritizirali prejšnje ustave, ne zaradi vsebine človekovih pravic, ker so bile napisane zelo podobno, ampak ker se ustava ni začela, poleg splošnih določb, s človekovimi pravicami in ker je bil to dokaz, da država ne temelji na človeku in njegovih pravicah, ampak na oblasti. In zaradi tega so te človekove pravice v tej ustavi mnogo bolj podrobno urejene, morda kdaj tudi preveč, vendar takšne so. In zato je treba tudi z njimi primerjati rešitve, ki jih predlagamo v zakonodaji. Hvala.
Besedo ima gospod Aurelio Juri. Prosim.
Hvala, podpredsednik. Eno kratko misel, pa en poziv, v povezavi s tem amandmajem. Že sam zakon oži prostor človekovih pravic in državljanskih svoboščin. Vi z vašimi rešitvami to nadalje delate. Jaz vas pozivam, da pozovete vlado, vašo vlado, da umakne naše vojake iz Iraka, bo en razlog manj za to, da posegamo v ta prostor. Takrat je bilo opozorjeno, da s takimi našimi sodelovanji povečujemo ogroženost Slovenije napram izzivu terorizma, po drugi strani je vlada zagotavljala, da se to ne bo zgodilo, da je varnostna situacija povsem v redu, danes - jaz sem tudi pričakoval, seveda, da bomo prišli do takšnih zakonskih rešitev, ki vendarle ta prostor človekovih pravic ožji, prišli prej ko slej - danes smo pred njim, pa ni dovolj to, kar je sama vlada predlagala, kar je odbor sprejel, še greste dlje. Sicer mene ne preseneča, to je politika, ki jo izražajo vsepovsod, več ali manj, vse desne vlade. Hvala.
Besedo ima gospa Breda Pečan.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bi dala samo en majhen prispevek k svobodi in varnosti. Dobro vem, da je to povezava stara že približno 200 let in da je verjetno nesmiselno govoriti o tem, od kod izhaja prva od teh definicij, vendar je v drugem smislu. Namreč, v tem smislu, da pretiravanje pri zagotavljanju varnosti omejuje svobodo in da je treba vedno pretehtati, ali je vredno tako pretirano visoko varnost si zagotavljati, da potem na koncu postanemo nesvobodni. In ravno v zvezi s tem zakonom bi rekla, da po eni strani seveda ta diskusija okoli državnega organa, ki naj bi dovoljeval uporabo posebnih sredstev, da je še bolj pomembno to, da se rok, ki je bil do sedaj v zakonu določen na vsega skupaj 6 mesecev, podaljšuje na 24 mesecev. Ali je tukaj na nek način priznanje službe Slovenske obveščevalno varnostne agencije, da ni sposobna zbrati potrebnih podatkov za to, da bi lahko ustavila pač tisto združbo ali tiste ljudi, ki želijo storiti vsa ta kazniva dejanja, ki so navedena v 24. členu, in za to potrebuje dve leti namesto leto dni, ali celo 6 mesecev, ali je kaj drugega tukaj prisotnega. Povedati moram namreč, da je že res, da se je po 11. septembru marsikaj spremenilo, vendar pa še zdaleč ni rečeno, da se je varnostna situacija v Sloveniji tako zelo poslabšala, da moramo omogočiti nadzorovanje posameznikov in skupin za vedno daljši in daljši čas. Čez leto dni, ko bo ta koalicija sedela še bolj trdno v sedlu, kot sedi sedaj, bomo dočakali spremembo zakona na 48 mesecev in tako naprej. Jaz mislim, da "veliki brat" nas že sedaj brez dovoljenja predsednika vrhovnega sodišča ali okrožnega sodišča dovolj natančno spremlja, da doživljamo takšne in drugačne pritiske in da vsaj v zakonu si ne zapišimo stvari, ki nas bodo dejansko spravile v neprestano nadzorovanje.
Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 2. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Želi kdo besedo? Ne. Zaključujem razpravo k 2. členu. V razpravo dajem 3. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Želi kdo besedo? Ne. Zaključujem razpravo k 3. členu. V razpravo dajem 4. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS, DeSUS. Ne želi noben besede. Zaključujem razpravo k 4. členu. V razpravo dajem 5. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS. Ne želi noben besede. Zaključujem razpravo k 5. členu. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 28. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 16.45. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O POGOJIH ZA PRIDOBITEV LASTNINSKE PRAVICE FIZIČNIH IN PRAVNIH OSEB DRŽAV KANDIDATK ZA ČLANSTVO V EVROPSKI UNIJI NA NEPREMIČNINAH, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Izvolite, gospod dr. Božo Cerar, državni sekretar. Lepo pozdravljeni.
Spoštovani gospod podpredsednik, poslanke in poslanci! Z zakonom o pogojih za pridobitev lastninske pravice fizičnih in pravnih oseb držav kandidatk za članstvo v Evropski uniji na nepremičninah bodo določeni načini in pogoji, pod katerimi lahko pridobijo fizične in pravne osebe iz držav kandidatk za članstvo v Evropski uniji ter države kandidatke lastninsko pravico na nepremičninah v Republiki Sloveniji, če mednarodna pogodba ali zakon - če mednarodna pogodba ne določa drugače. V skladu z določbo 68. člena ustave Republike Slovenije lahko tujci pridobijo lastninsko pravico na nepremičninah v Sloveniji pod pogoji, ki jih določata zakon ali mednarodna pogodba, ki jo ratificira državni zbor. Druge države članice EU pridobitev lastninske pravice tujcev na nepremičninah dovoljujejo bodisi brez kakršnihkoli omejitev, na primer Nemčija, Velika Britanija, Finska, Francija, Španija, Portugalska, bodisi ob izpolnjevanju določenih pogojev, na primer Avstrija, Madžarska, Poljska, Danska. Med državami kandidatkami za članstvo pridobitev lastninske pravice na nepremičninah tujcem omogočata Hrvaška in Turčija, obe imata predviden pogoj vzajemnosti, medtem ko je v Bolgariji, Romuniji in Makedoniji zaenkrat to tujcem onemogočeno. Pravo v Evropski skupnosti na področju prava nepremičnin ni določeno in prepušča nacionalnim zakonodajam, da urejajo to področje s svojo notranjo zakonodajo. Pri tem morajo države članice spoštovati temeljna načela in pravila Skupnosti, zlasti pravila v zvezi s prostim pretokom kapitala, načelu svobodnega gibanja oseb in opravljanja storitev ter ustanavljanja podjetij ter družb. Nepremičninska zakonodaja tako ni predmet neposrednega urejanja evropskega prava. Nekaj besed o cilju zakona. Cilj zakona je odpreti trg nepremičnin v državah kandidatkah za članstvo v EU za slovenske državljane. Zakon namreč določa, da lahko državljani in pravne osebe iz držav kandidatk kupujejo nepremičnine v Sloveniji pod pogojem vzajemnosti. Na ta način bomo dosegli, da bodo tiste države kandidatke, ki predvidevajo pogoj vzajemnosti za nakup nepremičnin s strani tujcev, to velja tudi za Hrvaško, po svoji veljavni zakonodaji same odprle trg nepremičnin za slovenske državljane. Predlog zakona predvideva vzajemnost kot pogoj za pridobitev lastninske pravice na nepremičninah. Vzajemnost se ugotavlja v skladu z že veljavnim zakonom o ugotavljanju vzajemnosti. Gre za tako imenovano materialno vzajemnost, ki se ugotavlja za vsak primer posebej, in sicer se ugotavlja, ali državljan Republike Slovenije oziroma pravna oseba, ki ima sedež v Sloveniji, v državi tujca lahko pridobi lastninsko pravico na nepremičninah pod enakimi ali podobnimi pogoji, pod katerimi lahko pridobivajo to pravico v Sloveniji tujci. Prav tako izpolnjevanje teh pogojev za naše državljane ne sme biti bistveno težje, kot je to v slovenskem pravnem redu predpisano za tujce. Postopke vodi ministrstvo za pravosodje. Spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi še nekaj besed o ureditvi pridobivanja lastninske pravice za tujce na Hrvaškem. Tuje fizične in pravne osebe lahko pridobijo lastninsko pravico na hrvaških nepremičninah pod pogojem, kot sem že dejal, vzajemnosti. Za to je potrebno pridobiti soglasje hrvaškega ministrstva za zunanje zadeve in evropske integracije, pred tem pa še mnenje ministrstva za pravosodje. Hrvaško zavezuje stabilizacijsko asociacijski sporazum z Evropsko unijo, ki velja od 1. februarja lani. S tem sporazumom se je Hrvaška zavezala, da bo do popolne liberalizacije svojega nepremičninskega trga za državljane članice Evropske unije, to je od dne 1. februarja 2009 spoštovala obstoječi režim nakupa nepremičnin, tu pa je možnost nakupa s pogojem vzajemnosti. Dokler tudi Slovenija ne uvede vzajemnosti z Hrvaško oziroma dokler ne sklene z njo posebne mednarodne pogodbe, kar pa je malo verjetno, naši državljani ne bodo mogli kupovati nepremičnin na Hrvaškem. Glede na velik interes slovenskih državljanov za nakup nepremičnin na Hrvaškem je po naši oceni za zaščito njihovih interesov potrebno, da se jim to čim prej omogoči. S sprejetjem tega zakon in upoštevanjem določb stabilizacijsko- asociacijskega sporazuma jim bomo to tudi omogočili. Res pa je, da postopki pridobivanja soglasja na Hrvaškem trajajo precej dolgo, od nekaj mesecev pa tudi do dveh let. Na dolgotrajnost postopkov s Hrvaško je poleg nekaterih držav članic Evropske unije opozorila tudi Evropske komisija, zato bo po naših informacijah Hrvaška postopke skrajšala. Rešitve išče v smeri povečanja zaposlenih, ki se ukvarjajo s tem vprašanjem, ali pa tako, da bo v postopku odločalo le eno ministrstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo. Prosim podpredsednika odbora, gospoda Jožefa Horvata, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, dr. Cerar, s sodelavkama, spoštovane poslanke, poslanci. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zunanjo politiko je na svoji 15. redni seji, ki je bila 16. maja 2006 kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o pogojih za pridobitev lastninske pravice fizičnih in pravnih oseb držav kandidatk za članstvo v EU na nepremičninah, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem po nujnem postopku predložila vlada Republike Slovenije. Odbor se je pri obravnavi predloga zakona seznanil tudi z mnenjem zakonodajno-pravna službe, ki je navedeni predlog proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika podala pripombe k 3. in 4. členu predloga zakona. V uvodni dopolnilni obrazložitvi členov je minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel v imenu predlagateljev zakona dejal, da je namen zakona odpreti trg nepremičnin na Hrvaškem in v drugih državah kandidatkah za članstvo v Evropski uniji za slovenske državljane. Zakon opredeljuje, da bodo pod pogojem vzajemnosti državljani in pravne osebe iz držav kandidatk lahko kupovali nepremičnine v Sloveniji, vzajemnost pa se bo ugotavljala na podlagi določb že veljavnega zakona o ugotavljanju vzajemnosti, ki opredeljuje tako imenovano materialno vzajemnost. Le-ta se ugotavlja v vsakem primeru posebej in te postopke bo kot izhaja iz zakona o ugotavljanju vzajemnosti, vodilo ministrstvo za pravosodje. Minister Rupel je poudaril, da se je Hrvaška s sprejemom stabilizacijskega in pridružitvenega sporazuma z EU sicer zavezala, da bo popolnoma liberalizirala svoj nepremičninski trg do leta 2009. Do takrat pa bo spoštovala obstoječi režim nakupa nepremičnin, kar pomeni možnost nakupa pod pogojem vzajemnosti. Če Slovenija ne uvede vzajemnosti s Hrvaško oziroma ne sklene z njo posebne mednarodne pogodbe, slovenski državljani ne morejo kupovati nepremičnin na Hrvaškem. Glede na velik interes slovenskih državljanov za nakup nepremičnin na Hrvaškem pa je za zaščito njihovih interesov potrebno, da se jim to čim prej omogoči. Predstavnica zakonodajno-pravne službe je ustno predstavila mnenje in pri tem izpostavila predvsem dejstvo, da je v uvodu predloga zakona predlagatelj predstavil tudi ureditev pridobivanja lastninske pravice tujcev na nepremičninah v državah kandidatkah za članstvo v EU s posebnim ozirom na ureditev v Republiki Hrvaški. Iz tega mnenja izhaja, da veljajo v teh državah za tujce v pogledu pridobivanja lastninske pravice na nepremičninah pomembne omejitve. Zato se upoštevaje predhodno navedene določbe zakona o ugotavljanju vzajemnosti in predvidene rešitve v drugem odstavku 4. člena postavlja vprašanje, ali bo v konkretnih primerih sploh mogoče ugotoviti materialno vzajemnost. Kot že navedeno, je pri tem temeljno vprašanje obstoja enakih in podobnih pogojev za pridobitev lastninske pravice na nepremičnini v državi tujca, katerih ugotavljanje tudi ne sme biti bistveno težje. Ob tem pa se odpira tudi vprašanje, ali bo ob podanih rešitvah možno doseči namen predlaganega zakona. V razpravi, ki je sledila, so člani odbora izpostavili tudi posamezne pomisleke, ki so temeljili predvsem na ugotovitvah zakonodajno-pravne službe, ter se spraševali, kaj bo uveljavitev tega zakona dejansko pomenila, kot tudi pozdravili sprejem zakona in menili, da je čas, da Slovenija vsaj formalnopravno zagotovi pogoje, ki bodo slovenskim državljanom omogočili nakup nepremičnin na Hrvaškem. Prav tako pa je zakon lahko tudi tista osnova, na podlagi katere se bo lahko tudi pred širšo evropsko skupnostjo tehtala politična volja sosednje Hrvaške. Glede na to, da k predlogu zakona ni bil vložen noben amandma, je odbor po končani razpravi in dodatnih pojasnilih predstavnikov ministrstva za zunanje zadeve glasoval o vseh členih skupaj. Tako je odbor sprejel vse predloga zakona. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, odbor za zunanjo politiko predlaga državnemu zboru, da predlog zakona obravnava v predloženem besedilu in ga sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Aurelio Juri, v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Lep pozdrav, kolegice in kolegi! Zakon bomo Socialni demokrati seveda podprli. Soglašamo z njegovimi cilji in sprejemanju po nujnem postopku ne nasprotujemo. Kljub opozorilom zakonodajno-pravne službe verjamemo, da bomo s tem zakonom, če že ne dosegli, vsaj prispevali k hitrejšemu odprtju trga nepremičnin v tistih državah kandidatkah za članstvo v EU, kjer je kot pogoj, kot smo slišali, za pridobivanje lastninske pravice na nepremičninah določena vzajemnost. Govora je, in to je bilo rečeno s strani ministrstva, predvsem o Hrvaški, ki je s tem določilom, s to varovalko že dolgo nazaj odprla svoj nepremičninski trg, h kateremu pa mi oziroma slovenske državljanke in državljani ter naše pravne osebe nimamo dostopa vse dotlej, dokler ne bo tudi naša zakonodaja omogočila hrvaškim fizičnim in pravnim osebam nakupa naših nepremičnin, vzajemno torej. Temu je namenjen zakon. Po našem vstopu v EU vemo vsi, da državljanke in državljani članic Unije na ozemlju Republike Slovenije pridobivajo lastninsko pravico na nepremičninah na podlagi vseh pravnih temeljev in ne le z nakupom, na primer tudi z darilno pogodbo, z menjavo in podobno, pod enakimi zakonskimi pogoji, kot veljajo za slovenske državljanke in državljan. To pa ne velja za fizične in pravne osebe v državah kandidatkah, zato se moramo urejevanju odpiranja njihovega nepremičninskega trga lotiti drugače, če seveda za to obstaja interes. In interes je v primeru Hrvaške na naši strani nedvoumen. Prepričani smo, da veliko bolj izražen kot obratno. Če bomo torej hrvaškim državljankam in državljanom dovolili prihod na naš trg, bomo našim omogočili dostop do hrvaškega. Seveda uveljavitev tega zakona ne izključuje zapletov, ki so na relaciji Zagreb - Ljubljana skoraj da že praksa. A za razliko od tistih, ki izvirajo iz problematike, iz znane problematike meje, za katero nam Bruselj nenehno sporoča, česar neradi slišimo, da jo razrešimo sami bilateralno oziroma da naj z njo ne obremenjujemo pristopnih pogajanj Hrvaške ter procesa širitve EU, je na področju nepremičnin in dostopa do njihovega trga prostora za tako imenovano nagajanje bolj malo. Že ob prvem primeru morebitne diskriminacije ob nakupu neke hiše na Hrvaškem med državljanom Nemčije, na primer, in državljanom Slovenije, ob enakih pobojih seveda, bi se sosedom pot v Evropsko unijo in ne nazadnje k našim nepremičninam hudo upočasnila. Tako, da so tovrstne skrbi, ki se občasno slišijo, po našem mnenju pretirane. Seveda zakonu bomo izrekli podporo. Hvala.
Gospod Jožef Horvat, prosim, v imenu poslanske skupine Nova Slovenija.
Hvala lepa še enkrat za besedo in še enkrat vsem lep pozdrav. Že vrsto let se slovenske fizične in pravne osebe soočajo s problemi pri pridobivanju lastninske pravice na nepremičninah na Hrvaškem. Kljub konstantnim naporom predstavnikov slovenske oblasti do sedaj ni bilo zadoščeno pogoju vzajemnosti, ki ga predvideva hrvaška zakonodaja, za pridobitev lastninske pravice na nepremičninah za tujce. V poslanski skupini Nove Slovenije ocenjujemo, da je predlog zakona o pogojih za pridobitev lastninske pravice fizičnih in pravnih oseb držav kandidatk za članstvo v Evropski uniji na nepremičninah korak Republike Slovenije v smeri rešitve težav slovenskih državljanov pri pridobitvi lastninske pravice. Ne delamo si iluzij in ne pričakujemo, da bo po sprejetju tega zakona glede pridobivanja lastninskih pravic, predvsem na Hrvaškem, šlo vse gladko. Namreč, vsaka tuja fizična ali pravna oseba, ki želi pridobiti lastninsko pravico na nepremičnini v Republiki Hrvaški, na pravni osnovi, ki je drugačna od dedovanja, mora najprej pridobiti soglasje ministrstva za zunanje zadeve in evropske integracije po predhodnem mnenju ministrstva za pravosodje Republike Hrvaške. Poslanska skupina Nove Slovenije podpira interes Slovenije, da kot članica Evropske unije čim prej izenači fizične in pravne osebe iz držav kandidatk za vstop v Evropsko unijo glede pridobitve lastninske pravice na nepremičninah s tistimi iz držav članic Evropske unije in domačimi državljani, saj ji daje to komparativno prednost z državami kandidatkami. Gre za odprtje trga nepremičnin v tistih državah kandidatkah, kjer je kot pogoj za pridobivanje lastninske pravice tujcev na nepremičninah določena vzajemnost. Vzajemnost se bo ugotavljala na podlagi zakona o ugotavljanju vzajemnosti, ki definira tako imenovano materialno vzajemnost. Odprtje trga nepremičnin za fizične in pravne osebe držav kandidatk daje Republiki Sloveniji argumente za zaščito interesov njenih državljanov tudi na mednarodni ravni, in to se nam zdi še posebej pomembno. In to je tudi eden od ključnih razlogov, da bo poslanska skupina Nove Slovenije predlog obravnavanega zakona podprla. Mi smo mnenja, da sprejetje predloga zakona zagotavlja zadostne in potrebne pogoje za odprtje trga nepremičnin za slovenske državljane in pravne osebe s sedežem v Republiki Sloveniji v državah kandidatkah za članstvo v Evropski uniji. Z zakonom bo namreč državljanom in pravnim osebam iz teh držav omogočeno pridobivanje lastninske pravice na nepremičninah v Republiki Sloveniji in ob upoštevanju pogojev vzajemnosti bo to veljalo tudi za slovenske državljane in pravne osebe s sedežem v Republiki Sloveniji v državah kandidatkah. V poslanski skupini Nove Slovenije ocenjujemo, da gre za kvalitetno zakonsko rešitev, zato bomo predlog tega zakona tudi podprli. Hvala lepa.
Gospod Stanislav Brenčič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo predlog zakona, s katerim se na podlagi vzajemnosti sprošča nepremičninski trg oziroma daje možnost pridobitve lastninske pravice na nepremičninah v Republiki Sloveniji fizičnim kakor tudi pravnim osebam iz držav kandidatk za članstvo v EU na podlagi vzajemnosti. Republika Slovenija bo na tej pravni podlagi vsekakor vzpostavila veliko večje možnosti, da bodo skozi načelo medsebojne vzajemnosti številni naši državljani, ki so v bistvu že lastniki takšnega ali drugačnega nepremičnega premoženja, predvsem v Republiki Hrvaški, le-tega lahko tudi zemljiško vpisali kot svojo lastnino. Vendar pa, če se nekoliko pristneje poglobimo v pomisleke, ki jih je zakonodajno-pravna služba državnega zbora v svojem pisnem mnenju zastavila ob dokaj enostavno zapisanem 4. členu predloga tega zakona, pa je povsem mogoče, da se bodo v praksi izvajanja tega zakona oziroma udejanjenja medsebojne vzajemnosti, za katero izhodiščno podlago daje ta predlog zakona, pričakovanje marsikoga izjalovila. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bi predlog zakona veliko bolj sproščeno podprli, kot ga sicer bomo, če bi predlagatelj po našem mnenju tehtnim pripombam zakonodajno-pravne službe prisluhnil in v 4. člen vgradil določene rešitve, ki bi jih moral vsebovati zakon o ugotavljanju vzajemnosti, ki bi onemogočal medsebojno nediskriminatornost v praksi. Naj ob tej priliki opozorim tudi na to, da v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke nismo ravno ravnodušni, vsaj ne do dogajanja v zadnjem času, ko se nekatera razmišljanja v tokratni koaliciji nagibajo k temu, da je zakonodajno-pravno mnenje dostikrat moteče v postopku sprejemanja zakona. Mislim, da je tako razmišljanje nepravo in da bomo prej ko slej na taki podlagi sprejemali slabo zakonodajo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Sašo Peče v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni! Predlagatelj zakona se je po dolgem času v okviru obrazložitve tega zakona, in sicer v okviru razlogov za sprejem, ponovno začel sklicevati na tri temeljne svoboščine EU. Po našem vedenju na podlagi prakse iz dela zakonodajne veje oblasti lahko z gotovostjo rečemo, da so bile te tri temeljne svoboščine kar nekaj časa, predvsem pa od obdobja vstopa Slovenije v okviru Evropske unije, zanemarjene v okviru besed, predvsem pa v okviru dejanj. Dejstvo je, da so nam, Slovencem, ko smo prilagajali svojo zakonodajo, vsi tisti, ki ste navijali za vstop v Evropsko unijo, obljubljali te tri temeljne svoboščine. Prvič, pretok kapitala, gibanje oseb in pa področje storitev. Po 1.5.2004 leta, ko smo vstopili v Evropsko unijo, smo bili Slovenci priča temu, da nismo deležni vseh treh temeljnih svoboščin, kot so jih deležni osnovni člani Evropske unije in na podlagi katerih slonijo osnovni akti Evropske unije. Dve leti po tem vidimo, da je vlada Republike Slovenije se ponovno opogumila, ampak opogumila se je samo pred domačo javnostjo, ni se opogumila pred evropskimi institucijami in pred evropsko javnostjo, kajti dejstvo je, da slovenska vlada kot tisti akter, ki ima pravico sodelovanja in delovanja v okviru evropskih institucij, nikjer ne zahteva uveljavitev vseh treh temeljnih svoboščin za našo državo. Slovenke in Slovenci smo še zmeraj prikrajšani za eno izmed osnovnih temeljnih svoboščin. In vlada Republike Slovenije ni niti enkrat v tem mandatu še prišla z idejo, da bi svojo temeljno pravico uveljavljala ali pa zahtevala uveljavitev te pravice v praksi. No, danes pa smo zopet v tistem obdobju, ko vlada Republike Slovenije pride s svojim aktom in nas poslance in slovensko javnost prepričuje o treh temeljnih svoboščinah, na podlagi teh treh temeljnih svoboščin, ki jih nismo deležni Slovenci in Slovenke, je prišla s tako imenovanim zakonom, ki naj bi vsebinsko, vsaj na podlagi besed, ki so opredeljene, napisanih besed, veliko obetal za slovenske državljane in državljanke, predvsem za tiste, ki imajo željo, potrebo ali finančni interes vstopiti v - in dotaknil se bom izključno -Republiko Hrvaško. Pred tem pa dovolite, da izpostavim po naši oceni največjo pomanjkljivost omenjenega zakona oziroma zakona, ki se trenutno nahaja v proceduri, in sicer to je pomen izrazil v 2. členu. V 2. členu nas vlada Republike Slovenije prepričuje o pomenu fizičnih oseb, torej Hrvatov, in pravnih oseb na področju Republike Hrvaške. Po naši oceni sta obe definiciji izrazov ali pa pomen izrazov pod fizičnimi osebami in pravnimi osebami mnogo preskopo napisana, kajti zajemata obe definiciji mnogo širši pojem glede na to, če poznamo osnovno zakonodajo s tega področja v Republiki Hrvaški, kot imamo to opredeljeno v pravnem redu Republike Slovenije. Iz tega naslova nastopa prva neenakost v okviru tega zakona in to neenakost na škodo državljank in državljanov Republike Slovenije. V nadaljevanju bi rad izpostavil osnovna izhodišča, ki so nastopila z dnem, ko se je Hrvaška odločila, da bo začela uveljavljati evropski pravni red v zasledovanju cilja polnopravnega članstva. Dosedanji izvedbeni akti ali pa predvidena vloga ministrstva za zunanje zadeve in ministrstva za pravosodje v okviru Evropske unije jasno nakazujeta na to, da ne bo prišlo do enakovrednega izvajanja tega oziroma identičnega zakona v okviru Hrvaške. To pomeni, da tisti, ki trdi - in to leti predvsem na vlado Republike Slovenije -, da bo ta zakon razrešil vse dileme, se po naši oceni "prekleto" moti. Posebej, če izhajamo iz opredeljenih institucij v postopku v okviru Hrvaške, dalje, kratkoročnosti hrvaške politike, predvsem pa iz naslova kredibilnosti ali pa elementa kredibilnosti Hrvaške kot države v postopku. Po naši oceni je nepremičninska zakonodaja prepuščena oziroma ni predmet neposrednega urejanja evropskega prava. Zato bi Slovenija na tem področju morala izkoristiti svojo prednost polnopravnega članstva, posebej na podlagi poznavanja hrvaških razmer onemogočiti tovrstno početje hrvaških fizičnih in pravnih oseb v naši državi. V Slovenski nacionalni stranki omenjenega predloga zakona ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima gospod Milenko Ziherl, v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav predstavnikom vlade! Zakon o pogojih za pridobitev lastninske pravice fizičnih in pravnih oseb držav kandidatk za članstvo v Evropski uniji govori o načelu vzajemnosti. Samo sprejetje zakona še ne bo popolnoma sprostilo nakupa nepremičnin, vendar pa bo Slovenija s sprejetjem tega zakona naredila velik korak naprej, na podlagi katerega bo lahko več storila za svoje državljane, ki so bili do sedaj v primerjavi z državljani nekaterih drugih držav v slabšem položaju. Glavno oviro za nemoten nakup nepremičnin na Hrvaškem zaenkrat gotovo predstavljajo pogoji, ki so v veljavi v Republiki Hrvaški, kajti tam tujec lahko pridobi nepremičnino le, če so izpolnjeni trije pogoji. Prvi pogoj je obstoj vzajemnosti, potem pa sta še dva pogoja, in sicer predhodno mnenje ministra za pravosodje Republike Hrvaške ter ministra za zunanje zadeve Republike Hrvaške. In ravno to ministrstvo ima v rokah škarje in platno in lahko uveljavi diskriminacijsko pravico ob nakupu. S sprejetjem zakona bo v Sloveniji narejen korak naprej in če bo Hrvaška želela sodelovati, spremljati evropski duh, odprtje trga, pretok kapitala in druge evropske pridobitve, potem bo tudi na področju nakupa nepremičnin morala pokazati neko politično voljo in s tem se bo začela vzpostavljati vzajemnost in stvari se bodo začele premikati. Če pa bo postavljala nemogoče pogoje in iskala izgovore, bo imela Slovenija v rokah adute, da bo pred evropsko javnostjo na to opozarjala. V Slovenski demokratski stranki bomo zakon podprli, saj pomaga urejati stanje sedanjih in bodočih lastnikov nepremičnin na Hrvaškem.
In še gospod dr. Pavel Gantar, v imenu poslanske skupine LDS. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod državni sekretar, sodelavke na ministrstvu za zunanje zadeve! V poslanskem klubu LDS podpiramo predlog zakona. Zadovoljni smo, da je vlada le spoznala, da sprejetje omenjenega zakona ni le v interesu slovenskih državljanov, ki imajo lastnino takšno in drugačno že na Hrvaškem, temveč tudi interesu države Slovenije kot članice Evropske unije, kot najbližje sosede kandidatke za članstvo Hrvaške. Seveda se ta zakon nanaša na vse kandidatke za vstop v Evropsko unijo, vendar je jasno, da je naša razprava ob tem zakonu vseh nas, naš premislek se veže predvsem v veliki meri na eno samo državo. Res je, kot je bilo omenjeno, da bi se to lahko uredilo tudi s sklenitvijo meddržavnega sporazuma, strinjamo se z uvodno ugotovitvijo, da bi bilo to verjetno zelo težko, da bi vzelo veliko časa in verjetno tudi ne bi uspelo. Slovenija tudi ni šele pred kratkim odkrila pogoja vzajemnosti za nakup nepremičnin na Hrvaškem, hkrati pa vemo, da tudi ta zakon in obveze, ki jih je Hrvaška sprejela, same po sebi ne bodo kar tako olajšale konkretnih naporov državljanov Evropske unije na tem prostoru. Vemo, da je Italija očitala Hrvaški, da zavira nakup nepremičnin njenim državljanom. Zato, jasno, ni potrebno nekakšno olepševanje razlogov za sprejetje zakona, na primer, da se želi izenačiti državljane kandidatk z državljani članic EU. Edini glavni cilj zakona z našega vidika seveda je, da izenačimo državljane Republike Slovenije z državljani ostalih članic Evropske unije in na ta način lažje omogočimo dostop do trga nepremičnin v državah kandidatkah za članstvo v Evropski uniji, kjer je kot pogoj določena vzajemnost. Seveda pa, kot sem že omenil, je treba vendarle vedeti, da odprtje tega pogoja samo po sebi ne bo olajšalo dolgotrajnega postopka pridobitve nepremičnin na Hrvaškem, razen če se hrvaške oblasti ne bodo odločile drugače in bodo začele ta proces hitreje servirati. Če pa ne, bo ta pot še vedno naporna, bo pa gotovo ta zakon, in to je treba le povedati, osnova za pogovore o ureditvi statusa tistih slovenskih državljanov in njihovih nepremičnin, ki so kupoprodajne pogodbe sklenile po letu 1991. Torej, medtem ko pozdravljamo to, da je ta zakon tukaj, ko ne nasprotujemo temu postopku, seveda bi lahko rekli, da bi bilo dobro, če bi vlada s takšnim zakonom prišla že prej. Imeli so veliko odmevno sejo na Brionih, razne deklaracije, konkretnih nasledkov ni bilo. Kakorkoli že, nam se zdi ta zakon pomemben in je prav, da ga sprejmemo. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališ poslanskih skupin. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih ni. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 28. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 16.45 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O USTANOVITVI OBČIN TER O DOLOČITVI NJIHOVIH OBMOČIJ, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Gospod minister dr. Žagar, imate besedo in lepo pozdravljeni.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani prisotni! Vlada Republike Slovenije je na podlagi opravljenega predhodnega postopka v državnem zboru in po izvedbi posvetovalnega referenduma na referendumskih območij, določenih z odlokom o razpisu referenduma, in določitvi referendumskih območij za ustanovitev občin ter za določitev oziroma spremembo njihovih območij pripravila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij. Referendum je državni zbor razpisal po ponovni obravnavi predloga za ustanovitev občin, opravljan je po pozivu ustavnega sodišča Republike Slovenije, ki je razveljavilo del sklepa državnega zbora, s katerim je ta ugotovil, da nekatera predlagana območja ne izpolnjujejo pogoje za občino, kot jih določa zakon. Konkretno je šlo za oceno, ali bodo te občine po ustanovitvi sposobne zagotavljati svojim prebivalcem storitve primarnega zdravstvenega varstva. Državni zbor je v ponovno obravnavo vključil vse občine, ki so bile zavrnjene iz istega razloga, in tako vsem zagotovil enakost. Referendum 9.4.2006 je bil izveden na osmih referendumskih območij. V treh predlaganih območjih - občine Rakek, izločitev iz občine Cerknica, Spodnja Idrija, izločitev iz občine Idrija, in Poljane, izločitev iz občine Gorenja vas - je bil izid referenduma negativen. Na podlagi pozitivnih izidov referenduma predlaga vlada Republike Slovenije državnemu zboru ustanovitev novih petih občin, in sicer Gorje - izločitev iz občine Bled, Log-Dragomer, izločitev iz občine Vrhnika, Rečica ob Savinji, izločitev iz občine Mozirje, Sveti Jurij v Slovenskih Goricah, izločitev iz občine Lenart in Šentrupert izločitev iz občine Trebnje. Za nove občine zakon določa imena, sedež in število članov prvega občinskega sveta. Na podlagi ocene, ki sledi iz obstoječe zakonodaje, novonastale občine ne bodo pomenile dodatnih finančnih obveznosti za državni proračun. Zato poslankam in poslancem predlagam, da podprejo predlog zakona. Hvala za pozornost.
Predlog zakona je obravnaval odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, kot matično delovno telo. Prosim člana odbora, gospoda Srečka Hvauca, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj. Pozdrav tudi obiskovalcem, ki nas opazujejo in poslušajo. Torej, odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je na svoji 11. nujni seji 18.5.2006 kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij, ki ga je državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predlagala vlada Republike Slovenije. Kot izhaja iz obrazložitve predloga zakona in kot je pojasnjeno s strani predstavnika vlade tudi na seji odbora, je predlog zakona pripravljen na podlagi rezultatov glasovanje na referendumu za ustanovitev občin ter za določitev oziroma spremembo njihovih območij, ki ga je razpisal državni zbor z odlokom, ki ga je sprejel na seji dne 1. marca letos in ki je bil izveden 9. aprila. Na referendumu se je večina volivcev na posameznih referendumskih območjih, ki se je referenduma udeležila, izrekal za ustanovitev novih občin Gorje, Rečica ob Savinji, Šentrupert, Log-Dragomer in Sveti Jurij v Slovenskih Goricah. Na navedenih območjih je vlada v predlogu zakona tudi predlagala ustanovitev novih občin. Na referendumskih območjih za ustanovitev novih občin Rakek, Gorenja vas, Poljane in Spodnja Idrija pa se je večina volivcev, ki se je referenduma udeležila, izrekla proti ustanovitvi nove občine. Vlada je tudi v navedenih primerih upoštevala izide referenduma in na teh območjih ni predlagala ustanovitve novih občin. V zvezi s predlagano ustanovitvijo novih petih občin je pomembna tudi navedba vlade, da predlog zakona ne prinaša dodatnih finančnih obveznosti za državni proračun. Predlagana nova občina Log-Dragomer se bo po sedanjih izračunih lahko samofinancirala, prav tako tudi občina Bled, iz katere naj bi se izločila predlagana nova občina Gorje. Tudi zakonodajno-pravna služba, ki je predlog zakona preučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika nanj ni imela pripomb. V razpravi o posameznih členih predloga zakona, pri čemer bi opozoril, da gre samo za dva člena, člani odbora niso imeli pripomb. Na podlagi vloženega amandmaja predlagatelja poslanca Antona Kokalja k 1. členu, s katerim je predlagal ustanovitev nove občine Rimske Toplice, pa se je odprla razprava ali je lahko v tem postopku amandma predmet obravnave glede na svojo vsebino. Kot ste seznanjeni, je državni zbor razpisal referendum na območje dela občine Laško, ki naj bi se izločil iz občine Laško v novo občino Rimske Toplice z odlokom, ki ga je sprejel na seji 15. decembra prejšnjega leta. Pri tem je v odloku določil, da se referendumski izid ugotavlja posebej za območje krajevne skupnosti Zidani Most. Referendum je potekal 29.1.2006. Na območju krajevne skupnosti Zidani Most je za glasovalo le 15,38%, proti pa 84,39% volivcev. Kljub pozitivnem referendumskem izidu na preostalem območju predlagane nove občine Rimske Toplice, ker se je za novo občino odločilo 67,31 volivcev, vlada v takratnem postopku ob doslednem upoštevanju izidov vseh ločenih glasovanj na referendumu ni predlagala ustanovitve nove občine Rimske Toplice. Vlada je namreč že v predhodnem postopku v svojem mnenju poudarila, da predlog za ustanovitev občine Rimske Toplice brez območja krajevne skupnosti Zidani Most ne izpolnjuje pogojev za ustanovitev nove občine, saj bi v tem primeru ostalo območje krajevne skupnosti Zidani Most nepovezano s preostalim območje občine Laško. Tako predstavnik vlade kot predstavnica zakonodajno-pravne službe sta menila, da je predlagani amandma po svoji vsebini brezpredmeten, ker naveden predlog ni predmet sedanjega postopka za ustanovitev novih občin oziroma za spremembo njihovih območij in v njegovem okviru izvedenega referenduma. Po njunem mnenju je bil postopek v zvezi s predlogom za ustanovitev občine Rimske Toplice zaključen na podlagi negativnega izida glasovanja na območju naselij krajevne skupnosti Zidani Most na referendumu, ki je bil, kot že navedeno, izveden 29.1.2006. Predlog za ustanovitev nove občine Rimske Toplice je tako lahko le predmet ponovnega postopka, nikakor pa ni možno z amandmajem v tem primeru predlagati ustanovitev nove občine. Odbor je z glasovanjem podprl mnenje predstavnika vlade in predstavnico zakonodajno-pravne službe, da je vsebina amandmaja z vidika sedanjega postopka brezpredmetna. Pri tem bi želel posebej opozoriti, da odbor o samem amandmaju na podlagi navedenega ni glasoval. Odbor je v nadaljevanju seje glasoval o obeh členih predloga zakona skupaj in ju sprejel. Glede na to, da k predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji in da odbor ni sprejel nobenega amandmaja predlog zakona ni bil dopolnjen in predlagam, da ga sprejmete. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa Marjetka Uhan v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni minister s sodelavcem, poslanke in poslanci in vsi prisotni na balkonu. Očitno se ni shladilo samo vreme, ampak tudi tema nove občine vsaj po zimski debati sodeč danes ni več zanimanja za to temo v državnem zboru. V obravnavi imamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ustanovitvi občin ter določitvi njihovih območij, konkretneje: danes ustanavljamo 5 novih občin, ki se bodo pridružile 205 že ustanovljenim. To so nove občine, ki so bile še konec lanskega leta sporne po mnenju nekaterih poslanskih skupin tega zbora zaradi neizpolnjevanja kriterija o preskrbi s primarno zdravstveno oskrbo oziroma, ker nimajo še zdravstvenega doma. Le-te so po ustavni presoji marca bile ponovno obravnavane v državnem zboru, ki pa je končno odobril referendum, da so se na cvetno nedeljo prebivalci na teh območjih izjasnili o novi, o svoji občini. Tako je 8 predlogov za občine dobilo možnost za referendum in v 5-ih občinah se je večina prebivalcev odločila za novo občino. Poslanci Nove Slovenije smo vseskozi podpirali ustanovitev novih občin, kjer je prišla pobuda s strani civilnih iniciativ krajevni skupnosti ali občinskega sveta. Tako bomo tudi danes kot smo že tudi decembra in marca prav iste podprli pri prizadevanjih za občine Šentrupert, Sveti Jurij v Slovenskih goricah, Log-Dragomer, Gorje in Rečica ob Savinji. Vseh pet predlogov ima razloge za ustanovitev najsi bo zgodovinske, ker so že obstajale, pa so jih v 60-ih letih politično ukinili brez upravičenih razlogov so geografsko zaključene enote, kraji so funkcionalno povezani itd. V Novi Sloveniji nam je žal, da so nekatere občine tudi v tem mandatu izvisele. Tako na primer Rimske Toplice, kjer so se ljudje večinsko odločili, pa jih manjšina iz Zidanega Mostu ovira pri njihovem razvoju. Če se je večina tokrat v državnem zboru dosledno držala zakona, pa vemo, da so prav nekateri poslanci istih poslanskih skupin v preteklem desetletju pomagali ustanoviti občine, ki niso imele niti 2 tisoč prebivalcev, ki niso izpolnjevale vseh členov zakona, tudi tistega ne, ki govori o pristojnosti zdravstvenega doma, še več, kar nekaj deset občin se je ustanovilo, kjer se ljudje niso večinsko odločili za novo občino, pa ste jih podprli. V Novi Sloveniji smo tudi zato podprli pobude civilnih iniciativ, krajevnih skupnosti kot tudi občinskega sveta pri ustanavljanju občine, tudi iz dejstva, ker ni do nas prišla še nobena civilna pobuda za ukinitev občine. Iz 193 delujočih občin se ni nihče oglasil, zato ne verjamemo, da ne bi moglo zaživeti tudi teh 5 občin. Še več, živelo bo, se razvijalo in delalo v interesu ljudi, ki živijo na tem območju. Če bi imeli posluh že v preteklih mandatih, na primer za Kostanjevico na Krki, za Šentrupert, za Mokronog, Stražo, Šmarjeto in še za ducat drugih, bi živele, ne pa hirale v krajevni skupnosti. Danes bi se prav te občine, prepričana sem v to, že pohvalile s svojimi dosežki, šolami, zdravstvenimi domovi, kakšno cesto več, javnim vodovodom, s temi stvarmi, za katere je zadolžena občina. Pa ker ni bilo posluha, ker so se matične občine do teh krajev obnašala mačehovsko, že več kot desetletje in danes ponovno prosijo za glas, za potrditev občine. Oblikovanje lokalne skupnosti je ustavna pravica. Z novimi občinami si prebivalci obetajo hitrejši razvoj, naj si bo na gospodarskem, družbenem, kulturnem življenju. V Novi Sloveniji bomo danes podprli ustanovitev občin Šentrupert, Sveti Jurij v Slovenskih Goricah, Log-Dragomer, Gorje in Rečica ob Savinji, ter jim tako dali priložnost, da si sami oblikujejo lokalno skupnost, kjer bodo lahko bolje prisluhnili potrebam prebivalcev in delali v njihovem interesu. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Mihael Prevc, bo podal stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo podprli predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij, ki ga je v državni zbor v obravnavo in sprejem poslala vlada Republike Slovenije, s predlogom, da se predlog zakona obravnava in sprejme po nujnem postopku. Predlog zakona je pripravljen na podlagi rezultatov glasovanja na referendumu za ustanovitev občin ter za določitev oziroma spremembo njihovih območij, ki je bil 9. aprila letos. Na referendumu se je večina volivcev, ki se je referenduma udeležila, izrekla za ustanovitev novih občin Gorje, Rečica ob Savinji, Šentrupert, Log-Dragomer in Sveti Jurij v Slovenskih Goricah. Na navedenih območjih je vlada v predlogu zakona tudi predlagala ustanovitev novih občin. Na predlaganih referendumskih območjih za ustanovitev novih občin Rakek, Gorenja vas, Poljane in Spodnja Idrija, pa se je večina volivcev, ki se je referenduma udeležila, izrekla proti ustanovitvi nove občine. Vlada je tudi v navedenih primerih upoštevala izide referenduma in na teh območjih ni predlagala ustanovitev novih občin. Povedati pa je treba še, da predlog zakona ne prinaša dodatnih finančnih obveznosti za državni proračun. Predlagana nova občina Log-Dragomer se bo samofinancirala in tudi občina Bled, iz katere naj bi se izločila nova občina Gorje. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo prepričani, da bodo vse novonastale občine lahko normalno funkcionirale, saj večinsko mnenje volivcev, ki so se odločili na referendumu za nove občine, pomeni, da v taki skupnosti vidijo možnost zagotavljanja in uresničevanja svojih interesov in potreb. Na vseh območjih, na katerih s tem zakonom nastajajo nove občine, so iniciativni odbori skupaj s predlagatelji že pred referendumom ugotovili večinsko željo in potrebo po ustanovitvi nove občine po posameznih naseljih, vaseh ali krajevnih skupnostih. Tam, kjer pa ta želja ni bila dovolj raziskana in ugotovljena, pa se je zalomilo na referendumu. V Slovenski ljudski stranki bi ob tej priložnosti še enkrat radi poudarili, da bi bilo v zakonu o lokalni samoupravi smiselno razmisliti o tem, kdo naj bo predlagatelj pobude za novo občino. V izogib zapletom, ki so nastali na nekaterih območjih ob tokratnem ustanavljanju občin, je pomembno, da predlagatelj dobro pozna klimo in voljo ljudi na določenem območju. To pa najbolje poznajo sveti krajevnih skupnosti in občinski sveti. Kot rečeno, v Slovenski ljudski stranki predlog zakona vsekakor z veseljem podpiramo. Hvala lepa.
Hvala vam. Dober dan vsem skupaj tudi v mojem imenu, posebej obiskovalcem na balkonu! K besedi vabim kolega Bogdana Baroviča, da predstavi stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, vlada! V Slovenski nacionalni stranki smo jasno povedali že v izhodišču, da nasprotujemo širitvi števila občin v Republiki Sloveniji; seveda nam tako kot vedno nihče noče prisluhniti. Drugič, v Slovenski nacionalni stranki smo povedali jasno in glasno, da kršimo zakon o ustanavljanju občin, ker nobena ne izpolnjuje zakonskih določil, ta so pa zelo jasna: 5.000 ljudi oziroma s spremembo novega zakona 2.000 ob izjemnih pogojih. Tudi tu smo šli v število 50, 100, 350 prebivalcev in tako naprej. Prav. Tretjič, če je bila že takšna volja na matičnem delovnem telesu in v tem državnem zboru, smo v Slovenski nacionalni stranki rekli, potem pa spoštujmo referendumsko voljo ljudi. In referendumska volja ljudi je bila jasna. Bila je jasna, in mi smo jo spoštovali, razen da so bili različni vatli za različne občine. Konkretno, kar poglejmo si v oči in povejmo pošteno, pa ne zato, ker je sosednja občina - poglejmo Rimske Toplice! Za njih ni prav, da so občina, za nekatere druge, ki so imeli enako zgodbo, enako zgradbo, enako sestavo, je pa pač dobro. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da ni dobro širiti, sploh zdaj, ko se je spremenila ustava in ko bomo oblikovali regije tako, kot morajo biti, torej regije, ki bodo tudi po eni plati parlamenti, in bomo imeli ne vem koliko sto, čez dvesto ali ne vem koliko občin. Ni prav. Drugič, ni res, da ni finančnih posledic in da jih ne bo, še kako velike bodo. Tretjič, še toliko večje bodo zaradi prestopa v evro cono. Bodo, in to je resnica, ki naj se zapiše danes. Četrtič, v Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da so zadnje leto seveda, na lokalnem področju, torej leto lokalnih volitev, najbolj in tudi z zakonom za to določene popularne nove občine. Ta zakon je treba spremeniti. Sedaj si nekateri, ne bom rekel kdo, vsakdo med nami je lahko tak, kupuje volilne točke na račun novih občin. Pa ne samo na račun novih občin, zato da bo nekdo, ki si želi to, postal župan, in kasneje računa na, zato ker je nekdo postal župan, da bo neka politična opcija, katerakoli, vsi smo enaki, čez dve leti spet na oblasti, v vladi ali pa ne v vladi, ampak samo da bo v parlamentu. To je to. To je resnica. Mi v tem državnem zboru kršimo zakon. Gospodje in gospe, dokažite mi, da ni res. V zakonu jasno piše, občina se lahko ustanovi, če ima 5 in več tisoč prebivalcev. Piše, jasno v zakonu. Izjema dva ali več tisoč. Poglejte si spisek vseh občin. Skoraj 30% teh občin ima manj, kot so zakonska določila, mi smo bili pa za. Kršimo sami, ki oblikujemo zakone, kršimo zakone. To je resnica. Zato v nobenem primeru v Slovenski nacionalni stranki tega zakona ne bomo podprli.
Hvala, kolega Barovič. K besedi vabim poslanca Vilija Rezmana, da predstavi stališče poslanske skupine DeSUS. Izvolite prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. O ustanovitvah občin res nimamo vsi povsem enakih stališč, domnevam pa, da vsi sodimo, da je to smrtno resna zadeva, kajti tam gre za življenje, za vsakdanje življenje ljudi, ki zgolj ne parlamentirajo, ampak morajo tam svoje temeljne pravice, možnosti, interese, potrebe zadostiti. Zato sodim v imenu poslanske skupine, da se z občinami ukvarjamo, zlasti z njihovimi spremembami, prepogosto. Kar naprej so na tapeti, kar naprej si jih nekdo želi več. Torej te, ki že so, drobimo, jih cepimo na manjše dele in jih s tem v nasprotju z nekaterimi drugimi, torej v nasprotju z razmišljanjem nekaterih drugih, tudi slabimo. Ne, da bi jih krepili, mi sodimo, da jih slabimo, zato jih imamo res celo množico, zato jih imamo tudi takšne, ki jih jaz rad imenujem infozorične, ki jih je komajda moč opaziti in niso poslovno sposobne opravljati funkcij, ki jim jih zakonodaja namenja. Vendar te spremembe na področju lokalne samouprave se kar naprej dogajajo nekako v valovih. Zanimivo bi bilo primerjati te valove z volitvami, zlasti na lokalni ravni, in opazili bi, kako zelo blizu so si skupaj. Volitve na lokalni ravni in spreminjanje lokalne samouprave. Zato si upamo trditi, da mimo tega političnega koncepta za razvoj lokalne samouprave nimamo koncepta. Razpravljamo in reorganiziramo nekako stihijsko, nekako na relaciji od nič pa do neskončnega. Sploh nimamo pravih omejitev, ki bi nas lahko kje ustavile. Kadar te omejitve so, jih pa volontaristično nekako zanikamo, nam je več politična volja kot pa regulativa, ki jo imamo zapisano. Torej po naši oceni gre za politične projekte, gre za projekte, odvisne od strankarskih referenc, kar se natančno vidi tudi po tem, da gre črta nasprotovanja ali črta podpiranja po liniji pozicije in opozicije skorajda brez izjeme. Čas teh delitev, kot smo rekli, je čas političnih volitev. Zato se nam tudi pojavijo vedno nekako v časovni stiski in potem mora vladati predlagati tudi nujni postopek, da bi še zadnji vlak ujeli in da bi se še izvolili v občinske svete ali pa na pozicije županov ali županj. To stihijsko ustanavljanje, upamo, bo vendarle ustavljeno, zlati polagamo upe v omenjeno ustanavljanje pokrajin. Ta bi lahko kaj naredila, ampak tudi ni nobenih garancij za to, ker bo tudi takrat politični volontarizem prisoten. Ko to tako ustanavljamo, nas tudi ustavno sodišče opozarja, da pri tem grešimo, da delamo napake. In to pot je bilo tako, da smo bili za pet občin opozorjeni, da smo sprejeli sklepe, ki niso ustrezni, in od teh petih so na referendumih ljudje samo za dve bili za to, da se res ustanovi, tri predloge pa smo dodali ponovno v državnem zboru. Zanimivo, ti trije so pa dosegli zadostno podporo politične volje, da so bili vsi trije uspešni. V poslanski skupini DeSUS nismo zagovorniki pretirane drobitve, res pa je, da delamo s tem, ko preprečujemo ustanavljanje novih občin, dodatno težavo oziroma delamo napake v tem smislu, da so potem te nove predlagane občine deprivilegirane v zvezi s tistimi, ki so že bile, pa so morebiti zadostile še manj pogojem. Zdaj se torej jasno pokaže, kje je temeljni problem. Temeljni problem je v politiki in v zakonu, kakršnega imamo, ki ima kriterije, ki bi jim težko rekli, da so to res kriteriji in tehtni razlogi za ustanovitev občin. Ampak tam, kjer so se ljudje na referendumih kljub vsemu odločili, da želijo svoje občine imeti, velik del jih je pa tudi tam nasprotoval, tam mi ne bomo prepreka za ustanovitev novih občin. Zato bomo te predloge, ki so bili sedaj predlagani, podprli.
Hvala, kolega Rezman. K besedi vabim oziroma na seznamu prijavljenih je predstavnica madžarske narodne skupnosti, gospa Maria Pozsonec. [[Je ni.]] Zato k besedi vabim poslanca Srečka Hvauca, da predstavi stališče poslanske skupine SDS. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani! V Slovenski demokratski stranki bomo predlog zakona o ustanovitvi petih novih občin, in sicer Gorje, Rečica ob Savinji, Šentrupert, Log-Dragomer in Sveti Jurij v Slovenskih Goricah podprli. Podprli ga bomo iz treh glavnih razlogov. Prvič, ker mislimo oziroma naše načelno stališče je, da podpiramo razvoj lokalne samouprave in enake možnosti za vse. Ustanovitev še teh petih občin je še dodaten korak v tem ciklu, ki je bil ali pa v tem paketu, ki se je že zgodil, in po našem pomeni to, da tam, kjer so, kjer izpolnjujejo neke minimalne pogoje za to, da lahko delujejo kot samostojne občine in kjer so tudi pripravljeni prevzeti nase odgovornost za delovanje in za razvoj, da tam tem skupnostim to tudi omogočimo. Drugi razlog, zaradi katerega v Slovenski demokratski stranki podpiramo ustanovitev dodatnih petih občin, ki so v tem predlogu zakona, je pa to, da se nam zdi prav, da se uporabljajo enaka merila za vse. Če smo na začetku tega paketa dali možnost, da so se ustanovile nekatere občine, je prav, da tudi tiste, ki izpolnjujejo vse zakonske pogoje, da tudi te dobijo možnost. Res je, da je državni zbor takrat, ko je odločal v prvem paketu novih občin, da takrat nismo imeli jasnega stališča, kaj pomeni to zagotavljanje zdravstvenega varstva. Zato se nam je zgodilo to, kar se je zgodilo, in ustavno sodišče, ki je avtoriteta na tem področju, pa nas je jasno opozorilo, kako je potrebno razlagati zakon. S tem predlogom, ki ga imamo danes pred seboj, dejansko to našo zmoto tudi popravljamo. Tretji razlog je referendumska volja. Tam, kjer so se ljudje odločili, da hočejo svojo občino, tam bomo v Slovenski demokratski stranki brez kakršnihkoli zadržkov to referendumsko voljo tudi spoštovali. Zato v celoti podpiramo predlog matičnega delovnega telesa in bomo zakon za ustanovitev teh novih petih občin tudi podprli. Hvala.
Hvala. Poslanka Cveta Zalokar Oražem bo predstavila stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Lepo pozdravljeni! Vlada Republike Slovenije je na podlagi poročila o izidu glasovanja in o izidu referenduma za ustanovitev občin ter za določitev oziroma spremembo njihovih območij pripravila predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ustanovitvi občin, ter o določitvi njihovih območij in tako predlagala ustanovitev novih občin. Državni zbor mora predlog zakona obravnavati in tudi sprejeti po nujnem postopku na tej seji, saj ob njegovem morebitnem kasnejšem sprejetju ne bi bilo mogoče več izvesti rednih lokalnih volitev v predlaganih občinah, še posebej, če bodo volitve razpisane oziroma bodo postopki začeli teči v juliju. V poslanskem klubu LDS ne bomo nasprotovali ustanovitvi novih občin, ki izpolnjujejo z zakonom določene pogoje, bomo pa v prihodnosti razmislili, ali ne bi veljalo vprašanja ustanavljanja novih občin urediti na novo, in sicer iz naslednjih razlogov. V letu 2005 je državni zbor sprejel novelo zakona o lokalni samoupravi, ki določa tudi, da je izjemoma mogoče ustanoviti občino z manj kot 5.000 prebivalci, če bodo izpolnjeni pogoji za izjemo, vendar pa ne občine z manj kot 2.000 prebivalci. S tem je bila vzpostavljena zakonska podlaga za neprestane zahteve po ustanavljanju novih občin in s tem drobljenja obstoječih, predvsem večjih slovenskih občin. Slednje po našem mnenju vnaša v sistem lokalne samouprave nestabilnost in onemogoča učinkovito izvrševanje nalog lokalne samouprave. Poleg tega pa tudi neizogibno vodi do vprašanja prevzemanja odgovornosti za naloge, ki jih majhne občine ne morejo ustrezno opravljati. Seveda se zavedamo, da je vzrok za vse to predvsem sistem financiranja lokalnih skupnosti. Po tistem, ko je bila navedena izjema uzakonjena, ustanavljamo v državnem zboru same izjemne občine. Od novo ustanovljenih občin namreč nobena ni ustrezala kriteriju 5.000 prebivalcev. Ob pomoči ustavnega sodišča se je pokazalo, da ima možnost za uspeh pravzaprav vsak predlog za ustanovitev nove občine, ki obsega območje z najmanj 2.000 prebivalci. Ustavno sodišče je namreč v zadnji odločbi kot razlog za ponovno odločanje o ustanovitvi zgoraj navedenih oziroma teh občin, o katerih govorimo danes, navedlo, da bi državni zbor pri odločanju moral šteti, da so posamezni pogoji oziroma kriteriji za ustanovitev občine lahko relativne narave, kar pomeni, da je treba ugotoviti, ali je občina samostojno ali v sodelovanju z drugimi občinami sposobna zagotavljati uresničevanje skupnih potreb. S takšno razlago zakonskih določb o pogojih za ustanovitev novih občin je ustavno sodišče na stežaj odprlo vrata za ustanavljanje novih in novih občin. Poleg tega kljub zadnjim spremembam postopka za ustanovitev novih občin obravnavo predlogov za ustanovitev oziroma spremembo njihovih območjih spremljajo stalni postopkovni zapleti tudi v državnem zboru. Na nedorečenost in nedomišljenost postopka opozarja tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora, ki je ugotovila, da postopka, po katerem se obravnavajo postopki za ustanovitev občin ter za določitev oziroma spremembo območij posebej določno ne urejata niti zakon niti poslovnik državnega zbora. Treba se je vprašati, ali je mogoče teritorialno oblikovanje lokalne skupnosti res razumeti zgolj kot tehnično izvajanje zakona o posebnem postopku, v katerem se ugotavlja, ali so v posameznih predlogih, ki prihajajo s terena, izpolnjeni predpisani pogoji za ustanovitev nove občine. Predlogi za nove občine se obravnavajo v vladi, v državnem zboru, in sicer najprej o tem, ali so izpolnjeni pogoji za ustanovitev novih občin, nato v drugi fazi o sami ustanovitvi občin. Pri tem niti ni pomembno, kakšne odločitve so sprejete v teh organih, kajti končna odločitev je stvar ustavnega sodišča. To sodišče presoja ustavnost in zakonitost sprejetih odločitev. Čeprav gre za odločanje o vprašanju notranjega razčlenjevanja države, ima zadnjo besedo ustavno sodišče, ker se v občinah odloča kot o pravnem vprašanju izvajanja zakona. Takšne odločitve ustavnega sodišča pa pomenijo poseg v pravico zakonodajalca, da v okviru ustavnih določb in zakona svobodno presoja ali obstajajo zadostni razlogi za razpis referenduma in ustanovitev občin ali ne. Vse to nakazuje, da bo potrebno prav gotovo nekaj na tem področju spremeniti.
Hvala. Stališče poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil poslanec Bojan Kontič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Z izglasovanjem novih petih občin bo postopek ustanavljanja novih občin, ki bodo zaživele z letošnjimi lokalnimi volitvami, končan. V poslanski skupin Socialnih demokratov vse od priprave in začetka izvajanja reforme lokalne samouprave opozarjamo na pretirano drobljene Slovenije. Hkrati opozarjamo tudi na proces, ki smo mu bili priča, kljub temu da smo v preteklosti ustanavljali občine, ustanovili mnogo občin, smo namesto tega, da bi državo decentralizirali, dejansko povzročili centralizacijo. Centralizacijo zaradi tega, ker država enostavno ni zmogla oziroma ni želela prenesti nalog na lokalne skupnosti tudi z oceno, da so te lokalne skupnosti premajhne, da bi lahko izvrševale naloge, ki jih v tem trenutku izvršuje država. Pravi interes za ustanavljanje novih občin je vsekakor hitrejši in kvalitetnejši razvoj posameznega okolja. Že bežen pogled na lokalno razdeljeno Slovenijo pa nam zelo nazorno pokaže, da je največ občin na področju, kjer je razvoj v preteklih letih najbolj zaostal. Hkrati je nujno priznati, da so občine ne glede na velikost in številčnost večinoma opravičile svoj obstoj. Občanke in občani so jih sprejeli za svoje in procesa, ki bi pomenil združevanje manjših občin v večje zaključene celote, ni zaznati. V tem mandatu smo v večini strank sprejeli odločitev, da so pokrajine nujne in smo pričeli postopek za spremembo ustave, ki bo omogočil sprejetje zakonodaje, potrebne za celovito in hkratno ustanovitev pokrajin brez tako imenovanih sivih lis. Ustanavljanje novih občin je vsekakor indikator nezadovoljstva posameznih območij glede njihovega položaja znotraj obstoječe občine. Ni pa to edini razlog za zahteve oziroma želje posameznih delov sedanjih občin po osamosvojitvi. Eden izmed glavnih razlogov je vsekakor obstoječi zakon o financiranju občin, ki posamezna območja naravno spodbuja k ustanavljanju novih občin. Vsi izračuni, ki jih prikazujejo zagovorniki novih občin, kažejo, da bodo razpolagi z več sredstvi, kot jih za njihovo območje nameni dosedanja občina. Iz obrazložitve aktualnega predloga lahko razberemo, da finančnih posledic za proračun ne bo. In če temu dodamo, da sedanje občine, iz katerih bodo nastale nove občine, ne bodo bistveno prikrajšane, je zgodba oziroma projekt izredno zanimiv. Nihče ne izgubi, vsi pridobimo. Pri tem je vredno ponovno izpostaviti, da se oziroma se bo od teh 210 občin, kolikor jih bomo imeli, samofinanciralo manj kot 30. Zelo težko je vsem tistim, ki se prizadevajo za novo občino, pojasniti nasprotovanje, ko pa je v preteklosti bilo sprejetih veliko izjem, ko so dejansko izjeme postale pravilo. Lani smo sprejeli oziroma spremenili zakon o lokalni samoupravi. V zakonu je sicer ostalo zapisano, da ima občina najmanj 5.000 prebivalcev, dodano pa je, da se lahko občina izjemoma ustanovi, če ima manj kot 5.000 prebivalcev, vendar ne manj kot 2.000 prebivalcev. Priznati je treba, da je z določitvijo minimuma vgrajena varovalka, ki edina zdrži, kajti vse ostale izjeme, kot so geografski, obmejni, narodnostni, zgodovinski ali gospodarski razlogi, omogočajo le te izjeme, ki so dejansko postale pravilo. Ni ga naselja, ki se ne bi našel znotraj razlogov, ki dovoljujejo izjeme. Kot sem že dejal, smo v poslanski skupini Socialnih demokratov nenaklonjeni pretiranemu drobljenju države na manjše občine, toda odločitev in voljo ljudi na referendumu spoštujemo, saj ji večina v poslanski skupini ne bo nasprotovala. Delimo dobre želje s prebivalkami in prebivalci novih občin.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih ni. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 28. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 16.45 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O ZAŠČITI PRIČ, NUJNI POSTOPEK. Pri tem vas seznanjam, da je za skupni čas razprave predvidenih 45 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Zakon o zaščiti prič ureja pogoje in postopke za zaščito prič in drugih oseb, ki so ogrožene zaradi sodelovanja oziroma pričanja v kazenskem postopku. V temeljnih določbah je med drugim opredeljeno, da morajo biti podatki, ki nastanejo v zvezi z izvajanjem oziroma so namenjeni za izvajanje tega zakona, označeni in obravnavani z ustrezno stopnjo tajnosti, po predpisih, ki urejajo tajne podatke. Glede na vsebino, ki jo ureja zakon o zaščiti prič, je jasno, da morajo biti podatki, ki nastanejo oziroma so namenjeni za izvajanje tega zakona, dostopni le ozkemu krogu oseb, kar je eden od pogojev za uspešno izvedbo nujnih zaščitnih ukrepov in programov zaščite. Zakon v veljavnem 44. členu določa, da do ustrezne spremembe oziroma dopolnitve zakona o dohodnini velja, da so finančna sredstva, izročena zaščiteni osebi po zakonu, oproščena davkov in prispevkov. Pri tem gre predvsem za finančna sredstva, ki so zaščiteni osebi izročena v okviru ukrepa ekonomske podpore iz 5. poglavja tega zakona. Če bi namreč zaščitena oseba morala vložiti napoved za odmero dohodnine, bi hkrati morala razkriti tudi vir svojih dohodkov, zaradi česar bi bila lahko ogrožena njena varnost. Ob pripravi navodila o poslovanju s finančnimi sredstvi za izvajanje zakona ter načinu vodenja in uporabi evidence, ki ga v skladu z drugim odstavkom 37. člena zakona predpiše minister za notranje zadeve, pa je bilo ugotovljeno, da so iz predstavljene začasne davčne oprostitve izpadle sejnine in povračila dejanskih stroškov članov komisije za zaščito ogroženih oseb. V skladu s petim odstavkom 7. člena tega zakona so namreč člani komisije upravičeni do sejnine in povračila dejanskih stroškov v zvezi s sodelovanjem pri delu komisije. Glede na naravo pristojnosti komisije pa je lahko podana tudi ogroženost članov komisije, zato je v 6. odstavku 7. člena zakona o zaščiti prič izrecno določeno, da se podatki o članih komisije lahko posredujejo le na zahtevo sodišča za potrebe kazenskega postopka. V četrtem odstavku 8. člena zakona pa je določeno, da so seje komisije tajne. Glede na navedeno in ob upoštevanju veljavnih predpisov, ki urejajo plačevanje davkov in drugih dajatev od dohodkov, ne bo mogoče zagotoviti nerazkritja podatkov o članih komisije, kar ima lahko negativne posledice za zagotavljanje njihove varnosti in varnosti oseb, ki bodo vključene v programe zaščite po določbah tega zakona. Zato je predlagana dopolnitev 44. člena zakona o zaščiti prič, tako da bodo do ustrezne spremembe oziroma dopolnitve zakona, ki ureja dohodnino, tudi sejnine in povračila dejanskih stroškov članom komisije z zaščito ogroženih oseb oproščena davkov in prispevkov po navedeni prehodni določbi zakona o zaščiti prič. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora, gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav kolegom poslancem in kolegici poslanki in predstavnikom vlade! Odbor državnega zbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je predlog zakona o dopolnitvah zakona o zaščiti prič obravnaval na 22. nujni seji. Predstavnik predlagatelja državni sekretar iz ministrstva za pravosodje je v uvodu obrazložil in navedel razloge, zakaj je bila potrebna novela. V nadaljevanju same seje člani in članice odbora nismo razpravljali, k predlogu pa tudi ni bilo vloženih amandmajev. Tako smo soglasno sprejeli tudi oba predlagana člena zakona in v sprejem le teh predlagamo tudi temu spoštovanemu zboru. Hvala.
Hvala vam. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Poslanec Kristijan Janc bo predstavil stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Glede na vse povedano na sami seji odbora in tudi današnji predstavitvi bo Slovenska ljudska stranka oba člena podprla v zakonu o zaščiti prič in s tem tudi soglaša. Hvala.
Hvala. Kolega Boštjan Zagorac bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Jaz bom za kakšno sekundo mogoče daljši od mojega predhodnika. Zakon o zaščiti prič, krovni zakon, zakon, ki ga s tem zakonom spreminjamo, je bil objavljen v Uradnem listu 16.12.2005, uporabljati pa se bo začel 1.7.2006. Sicer je res, da gre za minimalne spremembe, ki jih bomo danes sprejeli, ampak zanimivo je, da spreminjamo oziroma popravljamo zakon, ki v bistvu niti še ni začel veljati. To je zelo zanimivo delo vlade, ampak se mi zdi malo neresno, da pozno, res je boljše pozno kot nikoli, ugotovi, kaj bi bilo treba še storiti. V Slovenski nacionalni stranki zakonu ne bomo nasprotovali, ampak opozarjamo vlado Republike Slovenije, da naj pri pripravi bodočih zakonov se prej posvetuje tudi s strokovno javnostjo in strokovnjaki, da ne bo prišlo do takšnih anomalij, da nek zakon sploh ne začne veljati, pa ga že popravljamo. Hvala.
Hvala. Kolega Vasja Klavora bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik! Spoštovani gospod državni sekretar s sodelavci, poslanke in poslanci! Poslanska skupina DeSUS bo podprla predlog zakona o dopolnitvi zakona o zaščiti prič, ki ga je danes v parlamentarno proceduro vložila vlada Republike Slovenije. Osnovni zakon o zaščiti prič ureja pogoje in postopke za zaščito prič in drugih oseb, ogroženih zaradi sodelovanja v predkazenskem postopku ter med in po končanem kazenskem postopku. Zaradi vključitve v program zaščite se način življenja ogrožene priče, njenih bližnjih oseb ter ostalih oseb, ki so kakorkoli vključene v program zaščite prič, lahko občutno spremeni, hkrati pa so do določene mere lahko omejene tudi nekatere njihove pravice. Vsi podatki, ki se zberejo v zvezi s tem programom, morajo biti označeni in obravnavani z ustrezno stopnjo tajnosti po predpisih, ki urejajo tajne podatke in so lahko dostopni le ozkemu krogu oseb. To je eden od pogojev za uspešno izvedbo nujnih zaščitnih ukrepov in programov zaščite, saj vemo, da se kriminalne združbe prizadevajo odkriti te osebe na različne načine. Ravno to je razlog, da je potrebna določena stopnja tajnosti podatkov tudi v zasedanju oziroma delovanju komisije za zaščito ogroženih oseb. Komisija namreč sprejema odločitev v zvezi z vključitvijo ogroženih oseb v program zaščite, uspešna izvedba programa zaščite pa zahteva tudi ustrezno ozek krog oseb, ki poznajo podatke, povezane s posameznim programom zaščite. V ta namen zakon predpisuje tajnost vsaj komisije. V skladu z namenom zaščite je predpisana tudi določena tajnost podatkov v zvezi s finančnimi sredstvi, ki so izročena zaščiteni osebi v okviru ukrepa ekonomske podpore, in sicer so takšna finančna sredstva oproščena davkov in prispevkov. Zakon o zaščiti prič pa ima eno pomanjkljivost, kar se tiče tajnosti podatkov, kar je poglaviten razlog za vložitev predloga zakona, ki ga imamo danes pred sabo. Zakon ne predvideva tajnosti podatkov glede finančnih sredstev, ki jih v obliki sejnin in povrnitve potnih stroškov dobijo člani komisije. Z morebitno vložitvijo napovedi za odmero dohodnine teh oseb so podatki, ki se sicer smatrajo za tajne, dostopni večjemu krogu ljudi, kar pa v celoti nasprotuje sistemu zaščite ter namenu tajnosti podatkov. Predlog zakona glede te pomanjkljivosti podaja po našem prepričanju ustrezne rešitve, zato ga bomo v poslanski skupini DeSUS tudi podprli. Hvala.
Hvala vam. Poslanec Dimitrij Kovačič bo predstavil stališče poslanske skupine SDS. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, podpredsednik. Kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva! Poslanci Slovenske demokratske stranke podpiramo predlagano dopolnitev zakona o zaščiti prič. Namen zakona je v tem, da omogoča v kazenskem postopku pričam varnost, saj lahko le v takem primeru, torej v primeru, da so varne, pričakujemo, da bodo opravile svoje poslanstvo in svobodno pričale pred sodiščem, sodišče pa bo lahko na tej podlagi bolj celovito in vsestransko ocenilo oziroma ugotovilo dejansko stanje in na tej podlagi kazenski postopek tudi zaključilo z meritorno sodbo. Ravno pritisk na priče in ustrahovanje s strani kriminalnih združb pogosto privede do tega, da priče molčijo oziroma ne povedo tistega, kar vedo, storilci kaznivih dejanj pa se tako izognejo roki pravice. To je velik problem, zato moramo storiti vse, da bo zakon o zaščiti prič, ki se bo začel uporabljati s 1. julijem 2006, dejansko zaživel in bo tudi učinkovit. Eden od bistvenih pogojev za uspešno izvedbo nujnih zaščitnih ukrepov in programov zaščite je, da morajo biti podatki, ki so namenjeni za izvajanje tega zakona, dostopni le ozkemu krogu ljudi, ki so zaupanja vredni. Da bi bilo to zagotovljeno, pa je zakon predpisal, da so do ustrezne spremembe oziroma dopolnitve zakona o dohodnini finančna sredstva, ki so izročena zaščiteni osebi po zakonu o zaščiti prič, tudi oproščena davkov in prispevkov. Tako njihovi osebni podatki ne bi bili dostopni širšemu krogu ljudi in s tem posredno potencialno dosegljivi tudi tistim z nepoštenimi nameni. Vendar pa je zaradi zaščite prič treba sprejeti enako določilo o oprostitvi davkov in prispevkov do ustrezne ureditve v zakonu o dohodnini tudi za člane komisije za zaščito ogroženih oseb. Člani komisije so namreč upravičeni do sejnin in povračila dejanskih stroškov v zvezi s sodelovanjem pri delu komisije. Tudi pri članih komisije je lahko podana ogroženost, saj bi razkritje njihove identitete lahko posredno ogrožalo tudi same zaščitene priče. Zato je treba enako določilo, kot velja za zaščitene priče, do ustrezne spremembe dohodninskega zakona sprejeti tudi za člane teh komisij za zaščito ogroženih oseb. S tem pa je razlog za sprejem tega zakona po nujnem postopku podan in v poslanski skupin Slovenske demokratske stranke bomo zato zakon podprli. Hvala.
Hvala vam. Poslanec Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi v poslanski skupini Socialnih demokratov se zavedamo in soglašamo, da organizirani kriminal, hudodelske družbe in mednarodne mafijske povezave uspešno ni mogoče razkrivati brez uporabe instituta zaščitene priče. Zakon pa mora zagotavljati, da se institut ne samo deklarativno, ampak tudi praktično v celoti lahko izvaja in zagotavlja, da so priče v vsakem primeru zaščitene pred zlorabami tistih, o dejanju katerih bi naj svobodno, neodvisno, objektivno pričale na sodišču. Ker doslej z zakonom v takšno obliko zašite niso vključeni tudi člani komisije, ki odločajo o zaščiti prič, bili pa bi lahko sami izpostavljeni pritiskom, prek katerih bi lahko prišlo tudi do razkritja priče, soglašamo, da se to s temi spremembami in dopolnitvami zakona stori na ta način, da so tudi člani komisije oproščeni plačila davka, saj bi se s tem, če bi morali navesti ta davek, lahko pripeljalo do tega, da bi bili razkriti in da bi se potem tajnost prič otežila. V poslanski skupini bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala. Poslanka Mojca Kucler Dolinar bo predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
V poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo spremembe zakona o zaščiti prič v smeri zagotavljanja čim večje možne stopnje tajnosti o podatkih ne le osebam, ki jim je bilo podeljeno varstvo in zaščita, temveč tudi podatki oseb, ki sodelujejo v postopku zaščite prič. Z nedavno sprejetim zakonom o zaščiti prič smo to že zagotovili za zaščitene osebe. S to spremembo pa bo to zagotovljeno tudi za člane komisije, ki odločajo o podelitvi zaščite. Njihova vloga je torej v samem postopku zelo pomembna, zato je prav, da so tudi ti podatki, podatki o članih komisije, znani le najmanjšemu možnemu krogu ljudi ter jih s tem tudi zavarujemo pred morebitnimi vplivi tako kriminalnih združb kot hudodelnih združb, ki bi lahko na njih izvajale pritiske, katerim osebam je bil ta status podeljen in katerim ne. Namenu varovanja tajnosti podatkov članov komisije sledi predlagana sprememba zakona na način, da bodo do ustrezne spremembe zakona o dohodnini veljale oprostitve plačila davka za sredstva, ki jih bodo v skladu z zakonom o zaščiti prič prejeli člani komisije. Zakon bomo v poslanski skupini Nove Slovenije podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih ne bo. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanja oziroma najkasneje ob 16 uri in 45 minut. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH KAZENSKEGA ZAKONIKA REPUBLIKE SLOVENIJE. Obveščam vas, da je za to točko prijavljenega časa 2 uri in 15 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila poslanka Barbara Žgajner Tavš in v zvezi s tem zakonom je skupina 10 poslancev, s prvopodpisano Barbaro Žgajner Tavš, zahtevala, da državni zbor opravi splošno razpravo. Zato dajem besedo predlagateljici zakona za dodatno obrazložitev predloga zakona. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, cenjeni kolegi! "Tlačijo me more, vedno isto, v usta mi tišči penis, jaz pa ima šele pet let." To je ena izmed zgodb, za katero stoji človek, stoji ženska z imenom in priimkom, s preteklostjo, z otroštvom. Ženska, ki ji je odvzeta osnovna človekova pravica, pravica do osebnega dostojanstva in varnosti. Naj spomnim zgolj in samo na najvišji pravni akt v naši državi, ustavo Republiko Slovenije. Ta v 18. členu govori, pa bom citirala: "Nihče ne sme biti podvržen mučenju, nečloveškemu ali ponižujočemu kaznovanju ali ravnanju." Sprašujem: "Ali žrtev ni podvržena mučenju, nečloveškemu in ponižujočemu ravnanju, ko komaj pet let stara izkusi oralni seks in jo 35 let kasneje še vedno tlačijo nočne more. 21. člen ustave: "Zagotovljeno je spoštovanje človekove osebnosti in njegovega dostojanstva v kazenskem in vseh drugih pravdnih postopkih." Sprašujem, ali je res zagotovljeno spoštovanje žrtvine osebnosti in dostojanstva, ko je storilec kaznivega dejanja spolnega napada na petletnega otroka obsojen zgolj na pogojno kazen? 34. člen ustave govori: "Vsakdo ima pravico do osebnega dostojanstva in varnosti." Ali je žrtvi res zagotovljena varnost, ko storilec kaznivega dejanja spolnega napada zaradi pogojne kazni prikoraka na prostost po pičlem letu dni prestane kazni in bo v naslednjih letih, ko žrtev še vedno tlačijo more, prikorakal nasproti nje na cesti, ali morda še huje, nekega dne poučeval celo njene otroke. 35. člen ustave: "Zagotovljena je nedotakljivost človekove telesne in duševne celovitosti, njegove zasebnosti ter osebnostnih pravic." Kako lahko govorimo o zagotovljeni nedotakljivosti telesne in duševne celovitosti petletne deklice, ki zaradi spolne zlorabe nikoli ne bo doživela občutka srečnega otroštva in nikoli razumela, kaj pomeni biti srečna ženska? In za konec 56. člen ustave Republike Slovenije: "Otroci uživajo posebno varstvo in skrb. Človekove pravice in temeljne svoboščine uživajo otroci v skladu s svojo starostjo in zrelostjo. Otrokom se zagotavlja posebno varstvo pred gospodarskim, socialnim, telesnim in duševnim in drugih izkoriščanjem in zlorabljanjem." Takšno varstvo ureja zakon. Sprašujem, ker takega zakona v naši državi, oprostite, ne poznam. Še več, ker petletna deklica, žrtev spolnega nasilja, ni znala prebrati tega člena ustave, zato ni vedela, da jo najvišji pravni akt sicer ščiti pred telesnim, duševnim in drugim izkoriščanjem in zlorabljanjem. In danes, 35 let kasneje, prosi za pomoč to državo. Ta pomoč, kolegice in kolegi, lahko pride samo in izključno iz te hiše, ki ji pravimo tudi hram demokracije. In sicer tako, spoštovani, da danes tukaj in sedaj pokažete ali pokažemo toliko odgovornosti, razumevanja in ne nazadnje srčnosti, da izrazimo podporo predlaganim spremembah kazenskega zakonika in omogočimo nadaljnji postopek v okviru državnega zbora. V nasprotnem primeru, cenjene kolegice in kolegi, bo iz te hiše demokracije prišlo sporočilo, da so storilci kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost v slovenski družbi bolj spoštovani, da je njihovo dostojanstvo vredno več, da država skrbi bolj za njihov dobrobit, kakor za otroke, ki so največkrat žrtve spolnega nasilja in se niso sposobni sami braniti, temveč potrebujejo pomoč države, torej nas, 90-ih ljudi, ki sedimo v tej dvorani. Drage kolegice in kolegi, otroci so naše največje bogastvo. Zato vas pozivam, resnično pozivam, da še enkrat razmislite in tekom razprave najdete toliko prostora, pa bom rekla tudi v svojem srcu, da storite korak k večji zaščiti otrok in ostalih žrtev spolnega nasilja. Tako boste dokazali državljankam in državljanom Republike Slovenije, predvsem pa sebi, da otroci so največje bogastvo za vas, ni zgolj fraza, ampak je vrednota, za katero se je vredno boriti. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]
Hvala. Besedo dajem predstavniku vlade za uvodno predstavitev mnenje. Izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. V zvezi s predlaganim zakonom naj najprej poudarim, da problematika osumljencev in storilcev kaznivih dejanj zoper sporno nedotakljivost, predvsem pa zaščita žrtev in osveščanje javnosti v zvezi s takimi kaznivimi dejanji, zahteva obravnavo, ki ne obsega samo ukrepov s področja kazenskega prava. V zvezi z višino predpisanih kazni za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost in ocenami, da sodišča storilcem takih dejanj izrekajo prenizke kazni, vlada pojasnjuje, da država s predpisovanjem kazni v kazenskem zakoniku do neke mere res lahko vpliva na kaznovalno politiko. V noveli kazenskega zakonika iz leta 2004 je državni zbor sprejel tudi ustrezno strožje določene kazni za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost. Navedene spremembe so pričele veljati 5. maja 2004, zato tudi v kontekstu obravnavanega predloga zakona menimo, da je potrebno določeno obdobje spremljati in analizirati učinek strožje predpisanih kazni. Po ustrezni analizi navedenega učinka na kazni, ki jih izrekajo in jih bodo izrekala sodišča v konkretnih primerih, pa bo mogoča ocena, ali je potrebno v kazenskem zakoniku z nadaljnjimi spremembami predpisati še strožje kazni. V zvezi s postavitvijo registra pravnomočno obsojenih storilcev kaznivih dejanj zoper sporno nedotakljivost, ki bo dostopen pravnim ali fizičnim osebam, ki izkažejo pravni interes, pojasnjujemo, da kazenski zakonik že v veljavnem besedilu določa pravila v zvezi s kazensko evidenco, ki je vzpostavljena pri ministrstvu za pravosodje. Podatki iz kazenske evidence o neizbrisanih obsodbah se smejo v skladu s četrtim odstavkom 105. člena kazenskega zakonika dati na obrazloženo zahtevo tudi državnim organom, pravnim osebam in zasebnim delodajalcem, če še trajajo pravne posledice obsodbe in če imajo upravičen, na zakonu utemeljen interes. Glede na to, da se v kazensko evidenco vpisujejo podatki o vseh pravnomočno obsojenih storilcih kaznivih dejanj, in da tudi pravila kazenskega zakonika v zvezi z izdajanjem podatkov iz kazenske evidence veljajo za vsa kazniva dejanja, predlogi predlagateljice v zvezi z vzpostavljanjem novega registra za enake namene lahko pomenijo le podvajanje. V zvezi s predlogom za preverjanje zaposlenih s strani delodajalcev poudarjamo, da vsebina predlaganega novega tretjega odstavka 184. člena kazenskega zakonika, to je 6. člen predloga tega zakona, ne sodi v kazenski zakonik. Pravila v zvezi s pravnimi posledicami obsodbe kazenski zakonik določa v osmem poglavju splošnega dela. Tako v 99. členu določa, da imajo obsodbe za določena kazniva dejanja ali na določene kazni lahko za pravno posledico prenehanje oziroma izgubo določenih pravic ali prepoved pridobitve določenih pravic. V skladu s tretjim odstavkom istega člena se smejo pravne posledice obsodbe predpisati samo z zakonom in nastanejo po samem zakonu, s katerim so predpisane. Uporaba besedne zveze "z zakonom" pomeni ustrezen področni zakon, saj bi zakonodajalec v primeru, če bi bil mišljen kazenski zakonik, sam uporabil besedno zvezo, "s tem zakonom". Le področna zakonodaja v zvezi z določenimi poklici lahko določi potrebne posebne kvalitete tistih oseb, ki bodo te poklice opravljale. Med te posebne kvalitete oziroma kriterije pa lahko sodi tudi zahteva, da taka oseba ne sme biti pravnomočno obsojena, zaradi določenih kaznivih dejanj. Kazenski zakonik namreč daje pravno podlago, da področni zakoni v zvezi s pridobitvijo določenih zaposlitev oziroma poklicev kot pogoj predpišejo, da kandidati za zaposlitev ne smejo biti predkaznovani oziroma ne smejo biti pravnomočno obsojeni za določena kazniva dejanja. Torej je v področni zakonodaji mogoče tudi predpisati, da kandidati za zaposlitev ne smejo biti pravnomočno obsojeni zaradi kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost. Glede na navedeno, vlada Republike Slovenije predlagane spremembe kazenskega zakonika ne podpira.
Hvala, za vaše izvajanje. Ob tem pa vas moram opozoriti, kolega Robert Marolt, državni sekretar ministrstvo za pravosodje, da je naloga zakonodajalca, da določa, katera vsebina gre v kateri zakon. Zakonodajalec je državni zbor, vi ste tu le predstavnik izvršilne veje oblasti. Prosim, če upoštevate delitev oblasti na podlagi ustave Republike Slovenije. Nadaljujemo z razpravo. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima poslanka Barbara Žgajner Tavš, da predstavi stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Spolno zlorabljanje in izkoriščanje otrok je prisotno pravzaprav vsepovsod, ne glede na etična načela, ekonomski in socialni položaj. V družbi smo priča vse pogostejšim pojavom nasilja in nestrpnosti. Podatki, ki so na voljo, pa govorijo, da nasilje oziroma število kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost v naši državi narašča. Vse več je vse težjih oblik tovrstnega nasilja, med žrtvami so vse pogosteje otroci. Izrečene kazni pa so, roko na srce, sramotno nizke. Dejstvo je, da poleg neustrezne zakonodaje svoje pripomorejo v veliki meri tudi sodniki, saj se v kar 73% odločajo za spodnjo mejo predpisane kazni. Spolno nasilje ni in ne sme biti zgolj problem posameznikov, zato je nujno treba govoriti naglas in s pomočjo državne politike oblikovati takšno prakso, ki bo v prvi vrsti namenjena pomoči žrtvam. Žal se prepogosto dogaja, da so v imenu oziroma pod pretvezo človekovih pravic dodatno zaščiteni storilci, medtem ko žrtev postane tudi žrtev sistema. Poglavitna osnova za spremembo kazenskega zakonika je zavarovati in hkrati poudariti pomen človekovega dostojanstva in posledično tudi potrebe po nedotakljivosti v smislu čustvene in telesne celovitosti žrtev, predvsem ko govorimo o otroku. Dejstvo je, da storilci kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost s svojimi dejanji žrtev psihično in telesno močno poškodujejo in za vedno zaznamujejo. Psihiatri, psihologi in psihoterapevti trdijo, da žrtve niso nikoli več take, kot so bile pred zlorabo. Iz življenja mnogih žrtev je mogoče povzeti, da so posledica travme, ki zaznamujejo njihovo življenje. Žrtve spremenijo odnos do ljudi, samopodobe, spolnosti. Žrtev spolne kriminalitete je v svoji notranji bolečini in ponižanju prizadeta zaradi posledic zlorabe njegovega oziroma njenega dostojanstva in osebne integritete. Telesne poškodbe so manj izstopajoče. Pred dnevi sem se na Švedskem v okviru parlamentarne skupščine Sveta Evrope udeležila seminarja na temo zlorab otrok. Smiselno bi se bilo učiti iz primerov in dobrih praks, predvsem pa so pomembna dejstva. 80% zlorab se pripeti v domačem okolju. Storilci so pogostokrat tudi osebe, ki jim otroci najbolj zaupajo. Ko govorimo o pedofiliji, se vse pogosteje navaja potreba po zdravstveni obravnavi teh oseb. V primeru pedofilov je recidivizem, torej povratništvo oziroma ponavljanje kaznivega dejanja pogosto, v kar 70%. Za pedofile je značilna močna potreba po stikih z otroki, spolno vzburjenje ob teh stikih, oslabljena kontrola in nezmožnost zadovoljujočih stikov z odraslimi. Značilno je njihovo zanikanje kaznivega dejanja, minimaliziranje lastne odgovornosti. Države po svetu se ne ukvarjajo s popolno rehabilitacijo teh storilcev, temveč se nagibajo k njihovi popolni izolaciji. V svetu so modele obravnave storilcev prilagajali naraščanju kriminalitete. Slovenija danes nima rehabilitacijskega programa, nima sistema psihosocialne pomoči v okviru zaporov, nima niti pristopa, ki bi spremljal in deloval v pomoč žrtvam spolnih zlorab. Otroci redkokdaj povedo, da so bili zlorabljeni. Mnogo zlorabljenih otrok ne pokaže znakov duševnega pretresa v obdobju zlorabljanja, posledice nastopijo kasneje, mnogo kasneje. Žrtve zlorab so deklice in dečki, najpogostejša starost spolno zlorabljenih otrok pa je od 6 do 8 let. Otroci pogosto na začetku potlačijo dogodek v sebi, kasneje v življenju pa ta potlačitev lahko povzroči resne probleme. 75% preživelih žrtev spolne zlorabe ima težave pri delu, 56% ekonomske težave, 52% žrtev ima zaradi sekundarnih zdravstvenih težav bolniški stalež. Velika večina vseh žrtev ima težave z vključitvijo v socialno okolje. In ne nazadnje vsi odrasli, še posebej otroci imajo pravico do zaščite. V letu 2005, ko je ta zakon dobival dokončno podobo, je bilo v slovenskih zaporih zaradi dejanja po 183. členu kazenskega zakonika, to je spolni napad na osebo, mlajšo od 15 let, zaprtih 53 obsojencev. Njihova kazen pa je bila v povprečju dolga le tri leta in pol. Pa še enkrat bom ponovila dejstvo, da še vedno ostaja večina spolnih zlorab prikritih. Ob tem se dejansko upravičeno sprašujem, spoštovane kolegice in kolegi, koliko je v naši državi, v Republiki Sloveniji vredno človeško življenje, njegova psihična oškodovanost in zakaj se pri tovrstnih kaznivih dejanjih sodniki v kar 72-ih odstotkih odločajo za najnižje kazni. Ne nazadnje gre za kazniva dejanja, ki so storjena z direktnim naklepom, po Kazenskem zakoniku Republike Slovenije. In dovolite, 17. člen tega zakonika govori, kaznivo dejanje je storjeno z naklepom, če se je storilec zavedal svojega dejanja in ga je hotel storiti, ali če se je zavedal, da lahko zaradi njegovega ravnanja nastane prepovedana posledica, pa je privolil, da takšna posledica nastane. Ker je praksa drugačna in ker žal, zakonodaja preslaba, ne nazadnje nas na to opozarjajo tudi strokovnjaki, ki se v praksi srečujejo s spolnim nasiljem, s spolnimi zlorabami, tudi tožilci so med njimi, socialni delavci, psihologi, celo sodniki, je potrebno na tistem področju, kjer lahko, narediti spremembe. Še enkrat poudarjam, Republika Slovenija je na področju zaščite in pomoči žrtvam spolnih zlorab padla. Pristop države je slab, če hočete, zgrešen. Omenila sem že, da je bilo osnovno vodilo pri pripravi novele kazenskega zakona gledati skozi oči žrtve. Novela prinaša tri pomembne spremembe, prva sprememba je zastaranje kazenskega pregona. Med dejstvi sem že omenila, ko gre za spolno zlorabo otroka, le-ta pogostokrat potlači zlorabo za tako imenovan zaslon. Ker je ne preboli, tudi če se je v nekem obdobju ne spomni, ker deluje potlačitev iz podzavesti, ima tak človek kasneje v življenju resne posledice. Tak človek rabi pomoč 10, 15, 20 let po doživeti spolni zlorabi. Naš pravni sistem v okviru zastaralnega roka govori o petih letih po polnoletnosti. Pa bom navedla primer. Če je otrok zlorabljen pri petih letih v domačem okolju o zlorabi, pa čeprav ne razume, da se mu je zloraba zgodila, ne more spregovoriti osebam, ki so zlorabile tudi njegovo zaupanje in varnost. "Ko sem bila majhna, sem rada pela, odkar se je zgodila ta zloraba, sem povsem obmolknila, je zgodba ene izmed zlorabljenih deklic. Tak otrok z bolečo izkušnjo živi dalje. Po 10-ih letih, pri 15-ih letih torej, nastopi obdobje pubertete. Otrok, sedaj mladostnik, je še vedno zaprt vase, nezaupljiv tudi do okolja. Po 20-ih letih, pri 25-ih, še vedno z nepreboljeno izkušnjo spolnega nasilja, si pravzaprav tak človek poskuša urejati življenje skladno z vrednotami, ki ne nazadnje veljajo v naši kulturi. Ustvari si lastno družino. Verjamem, da težko razumete, kaj pomeni zlorabljeni osebi, polni nezaupanja v življenje, ustvariti si lastno družino. Rečemo lahko le hvala bogu, da nimamo takšne izkušnje. Ko nova družina, če sploh lahko, stoji na svojih temeljih, je čas za iskanje pomoči, pri sebi, pri partnerju, pri 30-ih, 35-ih letih, tudi kasneje. Sprememba, ki jo predlagamo z zakonom, daje žrtvam pravico in možnost do te pomoči. Po sedanji zakonodaji, še enkrat poudarjam, je zastaralni rok omejen na obdobje petih let po polnoletnosti. Naj spomnim tudi vlado, ki se v mnenju, ki ga je podala na zakon, sprašuje o smiselnosti podaljšanja zastaralnega roka le zato, da bo sodišče ugotovilo, da zaradi preteka časa dokazovanje objektivno ni mogoče. Jaz sem mislila, ko sem prebrala to, da se vlada šali. V kazenskem postopku dokazovanja poznamo tudi za to usposobljene strokovnjake, izvedenci se jim reče. Spoštovani vladni predstavnik, opozarjate, da je postopek pred sodiščem naporen predvsem z vidika žrtev spolne kriminalitete. Žrtve si želijo pomoči, želijo si pravice, želijo si možnosti iskanja pravice na sodišču. Žrtvam je bilo ob zlorabi vzeto tudi njihovo dostojanstvo. Pa ne boste rekli danes in sedaj, da jim ga mora vzeti še država. Drugo pomembno področje, ki se ga dotikamo, je dvig kazni. Vlada se je v obrazložitvi te spremembe oprla na v letu 2004 zvišane kazni v okviru kazenskega zakonika za kazniva dejanja spolnega napada na osebo, mlajšo od 15 let. Pa bom zastavila vprašanje: Ali je res ustrezna kaznovalna politika ob dejstvu, da se še vedno izrekajo kazni zapora na spodnji meji, da se višina kazni dvigne iz 6 mesecev na 1 leto? Omenila sem podatek, da je bilo v Sloveniji v zaporih za kazniva dejanja spolnega napada na osebo, mlajšo od 15, let v lanskem letu 53 obsojencev, njihova kazen pa je bila v povprečju dolga le tri leta in pol. Z vidika generalne in specialne preventive upravičujemo v Slovenski nacionalni stranki dvig kazni. Gre za zločin, ki mora imeti večjo težo od ukradenih predmetov pri največjih ropih. Zdrava logika da nenazadnje vedeti, če bo posiljevalec iz okolja, v katerem je posiljeval, odstranjen namesto enega leta pet let, pa sem zanalašč dala spodnjo mejo. Sedaj predpisane kazni in predlagane spremembe bodo potencialne žrtve namesto enega leta pred to isto osebo varne vsaj pet let. In če hočete, pa ne govorim o pedofilih, ker so specifika, tudi na posiljevalce vpliva dejstvo, da jih namesto enega leta čaka vsaj pet let zapora. Spolne zlorabe zadevajo tudi sociokulturne norme in vrednote naše družbe. Upam, da tolerance, ki trenutno vlada v naši državi v okviru kaznovalne politike, ne bomo vzeli danes v bran. Naslednji korak je aroganca. Ta pa je zelo zelo daleč od bolj kvalitetne in človeku prijazne družbe, h kateri naj bi vsi, tudi ta vlada, tako zelo težili. Tretja sprememba je register. Jasno je, da se v naši državi ne vodi posebna evidenca za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost na sploh. Ne vodi se evidenca za kazniva dejanja spolnega napada na osebo, mlajšo od 15 let, niti ne za kaznivo dejanje spolne zlorabe slabotne osebe. Ne gre za posebno podvajanje, in to poudarjam, ne gre za posebno podvajanje, kot to navaja vlada oziroma vladni predstavnik. Gre za potrebno zaščito otrok in mladostnikov. Predlagana novost v okviru tako imenovanih sprememb o uvedbi registra nedvomno daje zakonsko podlago za večjo zaščito otrok in mladostnikov. Pa bom prebrala predlog spremembe. V okviru 84. člena dodajamo nov tretji odstavek, ki se glasi: "Delodajalec, ki zaposluje ali kakorkoli drugače sodeluje z ljudmi, ki so vključen v učni, vzgojni, varstveni ali skrbniški proces, je dolžan vsakega izmed njih preveriti v tako imenovanem registru za kazniva dejanja iz 19. poglavja, ki je kot podzakonski akt v domeni pristojnega ministrstva." Po mnenju pravnih strokovnjakov takšen register ne bi bil sporen in ne bi neustavno posegal v človekove pravice pravnomočno obsojenih storilcev kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost. Pa ne bom več izgubljala besed. Vlada sama sebe postavlja v kontradiktoren položaj. Upam, da ste poslušali danes obrazložitev, ki jo je podal vladni predstavnik, konkretno glede podvajanja podatkov. Aprila letos sem ministrstvu za šolstvo naslovila poslansko vprašanje. Pa da ga ne bom prebrala v celoti, naj zgolj povzamem to vprašanje. Na razpisu za ravnatelja osnovne šole je šola poleg obveznih kriterijev navedla tudi neobvezne vsebine, ki jih mora izpolnjevati kandidat za ravnatelja osnovne šole, kot je izjava o nekaznovanosti, torej papir, ki ga lahko dobi državljan, državljanka iz tako imenovanega registra oziroma obstoječe kazenske evidence, ki jo vodi ministrstvo. Ker tega zakon izrecno ne določa, se pravi zakonske podlage za to v naši državi nimamo, je ministrstvo razpis razveljavilo, ker je šola, poslušajte, nezakonito želela pridobiti podatke od kandidata za ravnatelja osnovne šole. To je odgovor ministrstva. Kar se tiče celostnega pristopa, nekateri opozarjajo, Slovenska nacionalna stranka je prav gotovo ena, in upam si trditi, edina, ki je samo v tem mandatu jasno pokazala, da ji ni vseeno, da je pomemben človek, tudi tisti posameznik, ki nemočen prosi za pomoč državo. Ta kazenski zakonik je zgolj eden izmed pomembnih korakov v celostnem pristopu preventive in, če hočete, tudi kurative. In naj vas spomnim, poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke je s celostnim pristopom začela ne danes, 30. maja leta 2006, poslanski kolega Peče je s spremembami v okviru kazenskega zakonika že v prejšnjem mandatu sprožil problematiko spolnega nasilja v naši državi. Sledile so akcije tudi s pomočjo nekaterih medijev, amandmajev v okviru proračunov, poslanska vprašanja, poslanske pobude, konkretni predlogi. Slovenska nacionalna stranka se nedvomno zaveda svoje vloge in moralne odgovornosti, ki jo ima. Jaz upam, da se je boste zavedali tudi vi. V Slovenski nacionalni stranki bomo vsekakor podprli predlagane spremembe.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine DeSUS. Poslanec Vili Rezman, izvolite.
Hvala lepa. Zadnje spremembe kazenskega zakonika ne sodijo v prav zelo odmaknjeni čas, ampak komaj kakšno dobro leto nazaj, pa vendar se ponovno pojavlja potreba oziroma se ponuja predlog za spremembo, in sicer v smeri poostritve in v smeri boljše in večje zaščite mladih, ki so predvsem izpostavljeni kršitvam v zvezi s spolno nedotakljivostjo, pa tudi vseh ostalih seveda. Naj povem, da sem prepričan, da ni nikogar, ki bi se ne zavedal problematičnosti tovrstnih deliktov, da najbrž ni nikogar, ki bi nasprotoval doslednemu in ostremu izvajanju že uveljavljene zakonodaje in da najbrž prav vsi obsojamo tovrstna zavržna dejanja. V poslanski skupin DeSUS se zavedamo pomembnosti odprtega vprašanja in se zato sprašujemo, ali so ponujene poti tiste, ki ta problem rešujejo. Bistvo predloga je bilo že predstavljeno, in sicer gre v smeri zaostritve oziroma povečanja kazni, gre v smeri podaljšanja zastaralnih rokov in gre v smeri potrebe po vzpostavitvi novega registra. Kar zadeva zastaralne roke, se mi osebno pa tudi v poslanski skupini zdi upravičen zahtevek, da se to podaljša, in slaba argumentacija s stališča vlade, ki je zavrnila možnost oziroma sprejem takšnega podaljšanja zastaralnih rokov. Kar zadeva poostritev kazni, se z vladnim stališčem strinjamo in sodimo, da je to nepotrebno. Tudi mi se spominjamo tega, da so nedavno nazaj bile te kazni kar precej poostrene in da je ta diapazon, kar zadeva višino kazni, še zelo odprt, torej možne so še bistveno višje kazni, kot pa so bile doslej izrekane. Kar zadeva zahtevo po novem registru, se nam zdi tudi nepotreben. Zlasti pa se nam zdi nepotrebno določilo, ki govori o tem, da se od delodajalcev zahteva, da pred zaposlitvijo preverijo, kaj v kazenski evidenci v zvezi z neko osebo piše. Zlasti pomemben se nam zdi pomislek v zvezi s tem, kar je napisano v uvodu, v utemeljitvi, zakaj bi naj bilo to potrebno. V uvodu boste našli zapisano, da je to potrebno predvsem zavoljo tega, ker se trg za delovno silo odpira in grozi, da bi lahko tudi tujci našli vedno več dela pri nas v Sloveniji. Takšno določilo oziroma vsaj razlaga bi se nam zdela diskriminatorna, ne najbolj naklonjena tujcem, ali če bi z bolj trdo besedo to izrazili, gre za ksenofobno ambicijo. Prav tako ne moremo sprejeti tistih namigov, ki kažejo na to, da bi bila dobrodošla morebiti celo fizična kaznovanja, bodisi v obliki kastriranj, ali pa tistih, ki kaj ukradejo, morebiti s sekanjem rok. Čeprav ponekod to po svetu še imajo, ampak tam veljajo predmoderne razmere in to so predmoderne družbe. Skrb za mlade je bila v ospredju. Sodim, da je res treba za mlade skrbeti na dober in bolj aktiven način. Seveda pa mi ne da miru, da se ne bi spomnil, kako skrbimo za mlade z nekim drugim zakonom, ki ga isti predlagatelji zagovarjajo, kjer bi radi mlade pospravili v hišo in v družino, kjer se, kakor je bilo navajano, zgodi 80% teh deliktov, o katerih zdaj govorimo in ki bi jih radi bolj kaznovali. Spomnim naj tudi na to, da je pravkar izšlo oziroma imamo na mizah poročilo tožilstva, ki na številnih straneh govori o tem, kaj se v resnici dogaja, kakšni so trendi in kaj bi bilo morebiti treba storiti. In zato bo priložnost, ko bomo to poročilo obravnavali, še spregovoriti. Iz mojega kratkega razlaganja našega odnosa do predloga sledi, da sodimo, da predlog zakona ni takšen, da bi mu dali svojo podporo. Nasprotujemo pa tolmačenju, da tisti, ki ga ne podpiramo, zagovarjamo premilo kaznovanje tistih, ki so storilci kaznivih dejanj. Terjamo samo doslednost pri zaščiti in kaznovanju.
Hvala. Preden preidemo na predstavnika naslednje poslanske skupine, dovolite, da zaprosim vse bodoče razpravljavce, ki bodo govorili okoli te točke in vseh ostalih točk, da posameznemu zakonu ne pripisujejo vsebine, ki je ta zakon nima. Dovolite, prosim, da si dovolim še eno pripombo. Prosim vse bodoče razpravljavce, govorite o zakonu in ne o vsebini, ki je v zakonu ni. Kolega Dimitrij Kovačič, predstavili boste stališče poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Upam, da mi bo dovoljeno povedati stališče, tako kot v naši poslanski skupini menimo, in da ne bo podvrženo kritični presoji predsedujočega. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se zavedamo, da je obravnavano področje zelo občutljivo in v Sloveniji doslej ni bilo najustrezneje obravnavano. V kazenskem zakoniku so se dejansko ohranile nekatere neustrezne rešitve še iz jugoslovanske kazensko-pravne zakonodaje, v kateri človekovo življenje ni bilo postavljeno kot najvišja vrednota, zaradi česar kazniva dejanja zoper življenje in telo niso bila najbolj ustezno sankcionirana. Velik del navedenega pa je bil že popravljen z nekaterimi novelami kazensko-pravne zakonodaje, zavedamo pa se, da ne v celoti. Ne glede na to, da je potrebno povedati, da je zadnja novela kazenskega zakonika glede sankcioniranja tovrstnih kaznivih dejanj bistveno zaostrila kazni. Po našem mnenju je problematična praksa sodišč, ki prepogosto dajejo izjemno veliko težo različnim olajševalnim okoliščinam storilcev, premajhno težo pa posledicam za žrtve in tudi varnosti vseh državljank in državljanov, ko gre za res ekstremne primere, in te posledice puščajo preveč ob strani. Zaradi navedenega soglašamo s pobudami, da se to področje prouči, oceni in tudi v ekstremnih primerih, ko gre za najhujše zločine zoper življenje in telo, tudi zaostri. Vendar je po naši oceni potrebno proučiti celoten kazenski zakonik, ne samo en njegov del. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke zastopamo stališče, da se zaostri kazenske sankcije za najhujše zločine zoper telo in življenje in da se posebno pozornost pri prenovi kazensko-pravne zakonodaje nameni kaznivim dejanjem, storjenim zoper mladoletne osebe. Ker pa predlagani zakon ureja le ozko področje kaznivih dejanj zoper življenje in telo, menimo, da bi bilo prav, da pregledamo in ocenimo celotno področje kazenskega zakonika in tudi celotno področje tovrstnih kaznivih dejanj, torej kaznivih dejanj zoper življenje in telo, in ne le enega segmenta tega področja. Tako bi se lahko področje celovito, in tudi različna kazniva dejanja znotraj istega področja, medsebojno usklajeno urediti, kajti v nasprotnem primeru bi nek ožji segment ne bi bil usklajen z ostalim in bi nekako izstopal iz koncepta celotnega področja in celotnega zakona. Torej, kot sem že omenil, s predlogom ureditve le enega ozkega segmenta rušimo medsebojno usklajenost med kaznivimi dejanji, s čimer pa bi povzročili več škode kot koristi. Zato v poslanski skupini Slovenke demokratske stranke predlaganega zakona ne moremo podpreti, pričakujemo pa, da bo vlada pregledala celotno področje, ki ga ureja kazenski zakonik, ga ocenila in na tej podlagi pripravila ustrezna in primerna dopolnila oziroma spremembe tega zakona. Hvala lepa.
Hvala vam. Poslanka Majda Širca bo predstavila stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Spoštovani! Spoštovana prvopodpisana predlagateljica zakona, tematika, ki jo odpirate s kolegi v Slovenski nacionalni stranki, je zelo občutljiva in o njej je težko govoriti brez emocij, tudi težko govoriti na način, da se ne izognemo pogledu skozi oči žrtve. Hkrati pa nas emocije ne smejo voditi pred treznim oziroma racionalnim razmislekom. In v naši skupini se v polni meri zavedamo, da je spolno zlorabljanje in izkoriščanje otrok hudo dejanje, najhujše, prisotno povsod ne glede na etična načela, versko opredelitev, ekonomski in socialni položaj. In zavedamo se tudi, da je za preprečevanje nasilja in zmanjševanje njegovih posledic potrebno uveljaviti več ukrepov in da je kazenska zakonodaja lahko zgolj eden od njih. Mimogrede, zakon o preprečevanju nasilja v družini je izpuhtel iz vladnih načrtov. Ampak, če govorimo o pravični kazni in o ekvivalentu za storjeno kaznivo dejanje, najbrž drži, da ne bo nobena kazen nikoli dovolj stroga ali da je neizmerljiva, toda to so etična, ne pravna vprašanja, danes govorimo o pravnih vprašanjih. In ko je v prejšnjem mandatu Slovenska nacionalna stranka s prvopodpisanim gospodom Pečetom vložila podobne predloge kot tokrat, se z njimi v Liberalni demokraciji nismo strinjali, ampak se tudi nismo strinjali z obstoječim stanjem, zato smo vladi predlagali, da pripravi spremembe in dopolnitve kazenskega zakonika tako, da bo ustrezno in premišljeno zvišala zagrožene kazni zoper spolno nedotakljivost. Ker smo ocenili, da bi morali predvsem zvišati spodnjo mejo kazni, ker so na žalost naša sodišča izrekala kazni predvsem v prvi tretjini višine zagrožene kazni, in zvišanje spodnje meje naj bi tako prisililo sodnike k ostrejšemu kaznovanju. Problem je bil predvsem v višini izrečeni kazni in če se spomnite leta 2004, je prišlo do popravkov tako, da recimo za spolno zlorabo slabotne osebe in za spolni napad na osebo. mlajšo od 15 let, se je kazen iz najnižje šest mesecev do petih let spremenila na kazen od 1 do 8 let. Sedaj vi predlagate od 5 do 15 let. Ali pa za najhujšo obliko kaznivega dejanja, če ga stori učitelj, vzgojitelj, skrbnik, duhovnik in zdravnik glede na zlorabo svojega položaja, se je meja spremenila iz veljavne ena do osem let iz enega do 10 let, vi predlagate do 15 let in podobno. Skratka, učinke teh sprememb, ki so bile uveljavljene v letu 2004, še ni bilo mogoče evalvirati in jim slediti ali oceniti njihove posledice. Predstavniki, stroka ima tukaj zelo različna mnenja in mi smo sledili, oziroma bolj enotno in ne različno, se opravičujem, mnenje, mi smo sledili mnenju stroke, recimo predstavniki instituta za kriminologijo menijo, da je povečanje kazni zadnji ukrep, ki je od vseh najmanj koristen in najmanj preprečuje ta zavržna dejanja. Tisti, ki se vsakodnevno soočajo s kaznjenci v zaporih, pa trdijo, da izrekanje izjemno dolgih kazni dokazano ne preprečuje storitev najhujših kaznivih dejanj. V Liberalni demokraciji nasprotujemo zakonu v delu oziroma zakona ne bomo podprli, ampak nasprotujemo tudi v delu, ki uvaja posebne evidence. In sicer evidenco za kazniva dejanja, ker menimo, da niso pravno-tehnično dodelane oziroma da bi za njihovo polno uveljavitev bilo potrebno tudi spremeniti druge člene zakonika pa tudi druge predpise, ki določajo način vodenja kazenskega evidence. Ampak pri takih evidencah obstajajo velike nevarnosti, še posebej če jih razumemo v smislu, kot jih je zagovarjal vaš kolega, gospod Zmago, ki ga citiram, pravi, da spiski pedofilov naj bodo javno objavljeni in javno dostopni vsakemu staršu, ki bo šel v vrtec, v šolo, vzgojni zavod pa tudi cerkev, da se bo vedelo, kaj so in kje so in kdo so pedofili. Te evidence so lahko seveda nevarne, če ne izpostavljam tistega dela teh evidenc, ki je bil danes že pojasnjen, kar se tiče že uveljavljenih evidenc, ki jih imamo v Sloveniji. In bi bile te neke specifične evidence. Govorim o tistih težavah, ki bi s takimi evidencami nastale, morebitnimi javnimi evidencami, kot jih razume vaš kolega Zmago, gospod Plemeniti, kjer bi se lahko zgodila določena stigmatizacija, lahko celo nepopravljiva škoda, ko bi se lahko na takih seznamih znašli tudi nedolžni ljudje. Poznamo primere, omenjam tiste iz Anglije, ko je prišlo celo do tega, da so zaradi teh seznamov očrnili ali pa skoraj javno linčali tudi povsem nedolžne ljudi, ki so imeli isto ime in priimek kot pedofili s spiskov. Poleg tega vemo, da te evidence bi bile večne, ne bi jim potekel rok kot zdajšnjim in bi veljale tudi za delodajalce, kar bi seveda lahko onemogočilo v določenih primerih možno rehabilitacijo oseb in, kot pravim, mogoče tudi stigmatiziralo posameznike, ki bi bodisi po krivici bodisi po morebitnih preusmeritvah v življenju ne bili več ogrožujoči za družbo. Zanimivo je, še enkrat poudarjam, da tiste spremembe, ki so se zgodile v letu 2004, niso doživele še preverbe v praksi in morebiti, še posebej če se ponovno naslonim na mnenje stroke in tistih, ki se pogosto ali ki se v poklicih srečujejo s kaznovalno politiko, bi bilo potrebno premisliti in slediti, ne pa na mogoče preveč emocionalen način skočiti v rešitve, ki bi lahko kot nepremišljene povzročile tudi neustrezne efekte v naši družbi. V tem smislu ne moremo podpreti rešitev, četudi razumemo intenco in prizadetost predlagateljice, ki prihaja ponovno v okviru svoje stranke z rešitvami za bistveno rigoroznejše dvigovanje kazni na tem področju, pa tudi drugih rešitev, ki po našem mnenju ne bi sanirale tega problema, kot izključujočega in enega redkih načinov oziroma zgolj enega načina reševanja tega vprašanja. Hvala.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Socialnih demokratov. Poslanec Miran Potrč, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost so gotovo med najbolj zavržnimi, posebej kadar so storjena zoper mladoletne osebe ali s spolno zlorabo slabotne osebe. Dejanja je težko dokazati. Postopek dokazovanja za prizadeto osebo je boleč, posledice storitve kaznivega dejanja pa puščajo pogoste posledice vse življenje. Pozornost javnosti za vsak primer storitve takega kaznivega dejanja je za to razumljiv in skorajda se ne zgodi, da bi vsi, ki želimo, za to vedeli. Pa tudi prizadevanja in razmišljanja, kaj storiti, da njihovo število ne bi več naraščalo, da ne bi bilo povratnikov, so zelo pogosta, ne samo v stroki, tudi med državljankami in državljani. Ta vprašanja se tudi sicer povezujejo z vse večjo pozornostjo javnosti do delovanja sodišč nasploh. Z vse večjo kritičnostjo do dela sodišč mnogokrat tudi ne dovolj objektivno, pa vendar mnogokrat tudi zelo upravičeno. Nove družbene okoliščine, povečane socialne razlike, večja negotovost pomembnega števila državljank in državljanov za lastno perspektivo, globalizacija in boljše obveščanje javnosti o storjenih kaznivih dejanjih doma in v tujini so tudi sicer pri večini državljank in državljanov povečali občutek ogroženosti in nezadostne aktivnosti države za našo lastno varnost. Od tod tudi mnoga razmišljanja, kaj storiti. Če sledimo anketam, ki jih opravljajo mediji, moramo reči, da velika večina državljank in državljanov meni, da je kaznovalna politika neustrezna, da so zagrožene in izrečene kazni prenizke. Zelo veliko je celo idej po povečevanju najvišje meje možne izrečene kazni, vse tja do smrtne obsodbe. V takšnih okoliščinah je razumljivo, da se z najboljšimi nameni pa tudi zato, da bi bili dopadljivi javnosti, porajajo tudi bolj ali manj domišljeni predlogi za spremembe zakonodaje iz poslanskih vrst. Takšni predlogi naj bi vplivali na strožje kaznovanje storilcev tovrstnih kaznivih dejanj in po mnenju predlagateljev s tem tudi na splošno preprečevanje storitve kaznivih dejanj. Javno mnenje je večinsko takim predlogom zelo naklonjeno, še več. Mnogi mislijo in celo verjamejo, da se da predvsem s strožjim kaznovanjem dosegati ugodne učinke, drugače misli stroka, večinsko misli namreč, da se s strožjim kaznovanjem efekti na ugodnejše preprečevanje kaznivih dejanj ne dosegajo. Že stoletje in več se ve, da strožje zagrožene in izrečene kazni vključno z dosmrtno ječo ali celo smrtno kaznijo v zgodovini zločinstva in kazni praviloma niso dosegale pričakovanih učinkov. Znani so primeri, ko je bilo ravno obratno. Vse to je prav upoštevati tudi, ko odločamo o danem predlogu zakona, ob tem pa posebej tudi dejstvo, da smo pred dvemi leti s spremembami kazenskega zakonika pomembno podaljšali zagrožene kazni posebej tudi za tovrstna kazniva dejanja, za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost in da dve leti gotovo še nista zadostni čas za objektivno oceno učinkov takega ravnanja. Brez posebej utemeljenih razlogov pa spreminjanje kazenskega zakonika ni preudarno ravnanje. Vsak poseg, če predstavlja kazenski zakonik celoto in medsebojno uravnotežene zagrožene kazni, pomeni poseg neutemeljene razlike, ki niso koristne za uresničevanje kazensko pravne politike. Glede vprašanj, ki so povezana s človekovimi pravicami in na drugi strani z različnimi oblikami represije, je namreč posebna pozornost družbe in še posebej poslank in poslancev potrebna in prav je, da jo uresničujemo z največjo skrbnostjo. Pričakujem, da jo bomo znali, poslanke in poslanci, odgovorno uveljavljati tudi v primeru tega predloga zakona. Hvala.
Hvala. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavila poslanka Mojca Kucler Dolinar. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem, ki spremljate tole sejo! V poslanski skupini Nove Slovenije smo podrobno proučili predlog zakona o spremembah in dopolnitvah kazenskega zakonika, predvsem z vidika posebne pozornosti do statusa žrtve v kazenskem postopku in kazenskem procesu, pa tudi ob upoštevanju dejstva, da so oškodovanci teh kaznivih dejanj predvsem ženske oziroma deklice. Predlog glede zvišanja zapornih kazni za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost ni nič novega. Znana so večinska odklonilna stališča stroke do reševanja te problematike na način, kot ga predlaga predlagateljica. Na nas, politikih, pa je, da tega vprašanja ne spolitiziramo. Politika se je na te probleme že ustrezno odzvala in spremenjena je bila zakonodaja v smeri podaljšanja zastaralnega roka na pet let po polnoletnosti. To pomeni, če je bilo dejanje storjeno deklici, ko je bila stara pet let, dejanje ne zastara v njeni starosti 23 let, po sedaj obstoječem zakonu. Poleg tega pa so bile istočasno vnesene spremembe na področju predpisanih kazni za kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost. Določeni so bili strožji razponi predpisanih kazni zapora, kar pomeni za sodnike možnost lažjega prenosa abstraktne ocene, ki jo je dal zakonodajalec o zavržnosti določenega kaznivega dejanja, glede na konkretne okoliščine kaznivega dejanja in glede na konkretno situacijo. Izrečena kazenska sankcija namreč v svojem bistvu dejansko pomeni prenos konkretnih okoliščin kaznivega ravnanja v abstraktno zakonsko določbo in njena višina je torej odvisna od zavržnosti samega kaznivega dejanja. V Novi Sloveniji se zavedamo, da gre za kazniva dejanja, ki prav zaradi svojih značilnosti, zaradi svoje zavržnosti vzbujajo drugačen, bolj oster odziv javnosti v primerjavi z drugimi kaznivimi dejanji. Vendar pa želimo opozoriti, da diskusije in tudi posamezni prispevki iz medijev pa tudi analiza predlagateljice v njeni uvodni predstavitvi pogosto izhaja iz analiz dejansko izrečenih kazni, torej kazni, ki jo izreče sodnik v konkretnem postopku. Vendar pa v Novi Sloveniji menimo, da, preden se lotimo spremembe zakonodaje, pogledamo, kaj v zakonu že piše - torej kakšna je po že obstoječem zakonu dejanska zagrožena kazen. To poudarjam predvsem zato, ker analize in statistike o vrsti in višini izrečenih kazenskih sankciji kažejo, da sodišča bolj kot ne le izjemoma posegajo po visokih zapornih kaznih, čeravno je zato podlaga tako v zakonodaji in, kot že omenjeno, v zavržnosti in naravi samih dejanj. Iz statistik tudi izhaja, da je v primerih kaznivih dejanj spolnega nasilja storilec večinoma znan. Storilci so torej predvsem osebe, ki jih žrtev pozna ali jih lahko prepozna, zato bi bilo precej nesmiselno slediti predlogu predlagateljice in določiti, da kazenski pregon v primerih, ko je bilo dejanje storjeno pred polnoletnostjo, ne zastara do, če izračunamo, 43. leta starosti žrtve oziroma oškodovanca in ne, kot je nekako, se mi zdi, za javnost zavajajoče navajala predlagateljica, ko je seštevala, če je dejanje storjeno deklici pri petih letih, to zastara pri 30. Ne, po njihovem predlogu to dejanje ne bi zastaralo do 43. leta starosti žrtve. Sicer pa bi bilo to sprejeti določbo precej neodgovorno tudi do sodelujočih v samem kazenskem procesu, saj bi bilo odkrivanje kaznivega dejanja, ali je bilo storjeno ali ne, v tolikšni oddaljenosti od trenutka dejanja skorajda nemogoče, predvsem v zvezi z izvedbo dokaznih sredstev. V poslanski skupini tako ne moremo mimo kriminoloških in drugih raziskav, ki jasno kažejo tudi sorazmerno majhen generalno preventivni vpliv visokih določenih kazni in izrečenih zapornih kazni na storilce oziroma potencialne storilce. Zato se nam zdi sprememba zakonodaje, kot jo je predlagala predlagateljica, bolj kot ne eksperimentiranje, podpiramo pa vsa prizadevanja vlade, ko si prizadeva za celotno reformo kazenskega prava, vendar na popolno utemeljenih temeljih. Hvala lepa.
Zaključili smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Besedo dajem poslancu Francu Kanglerju. Ga ni. Besedo dajem poslanki mag. Majda Potrata. Je ni. Besedo ima poslanka Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom imela sicer ob koncu kot predlagateljica še čas, tako da bom takrat strnila. Bi pa vseeno, ker sem slišala kar nekaj zavajanj, želela poudariti nekaj neresnic oziroma tistih resnic, ki so zapisane v okviru novele kazenskega zakonika. Kot prvo pa bi želela kolegici, ki je v zadnji predstaviti stališča dejala, da so izračunali zelo majhen preventivni učinek, ko govorimo o povišanju kazni. Veste, jaz bom rekla, če lahko zaščitimo s tem samo eno žrtev, potem smo naredili praktično vse, potem smo naredili tisto, kar želim jaz kot predlagateljica in kar želijo moji poslanski kolegi v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke narediti. Še ena zadeva, ki bi jo želela izpostaviti. V največji koalicijski stranki pravijo, da bodo v okviru sprememb kazenskega zakonika šli v dodatna proučevanja. Veste, koliko časa že opozarjamo na to, da je potrebno sprejeti korenite spremembe v okviru kazenskega zakonika. Po šestih letih ugotavljajo, da je potrebno narediti dodatne analize, dodatna proučevanja. Kupovanje časa in zavajanje javnosti! In kolegu, ki je takoj za menoj v predstavitvi stališča govoril, da ta zakon govori o fizičnem kaznovanju. Jaz bi svetovala, da si res vsi, ki govorite o tem, preberete zakon. Zakon je, še enkrat povem, dober, zakon je ne nazadnje podprt s strani strokovnjakov. Tukaj bom izpostavila, da po moji oceni niso strokovnjaki zgolj pravniki, veste, tudi pravniki, sodniki, ki so po osnovni izobrazbi pravniki, opozarjajo na to, ko odločajo o teh zadevah, ko odločajo o razvezah, ki so manj pomembne kot je spolno nasilje, nimajo socialnega, psihološkega znanja in prosijo stroko, ne pravno stroko, več strok je v naši državi, za pomoč.
Hvala. Vam besede ne morem dati, ker niste bili imenovani, toliko poslovnik poznate tudi vi. Nadaljujemo z razpravo. Naslednja na seznamu prijavljenih je poslanka Eva Irgl. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Kolega Barovič, dovolite, da vodim sejo jaz. Hvala. [[Je ni v dvorani.]] Besedo ima poslanec Bogdan Barovič, se opravičujem, Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Danes govorimo o najhujših kaznivih dejanjih, o najgnusnejših kaznivih dejanjih in žalostno je, da nekateri v tej državi zagovarjajo storilce teh kaznivih dejanj. To niso storilci, to so gnusi. Gre za žrtve, ki se ne morejo braniti same. Ne gre za mene, ne gre za vas. Mi lahko odskočimo, mi lahko udarimo nazaj. Petletni otrok tega ne zmore. Druga zadeva, ki je žalostna, je ta, da nas je prisotnih manj kot 20. Tretja zadeva, ki je žalostna, je ta, da so si nekatere poslanske skupine vzele več časa pri alkoholizmu kot pri spolni nedotakljivosti naših otrok. Polna usta besed o vzgoji, polna usta o nevzgojenosti, polna usta še o čem, kar je v zvezi z otroci. Ko gre za njihovo spolno nedotakljivost, pa pridete za govornico, poveste, da se v vsem sicer strinjate, ampak podpreti pa ne morete. Vsi smo se strinjali, da je država tista, ki bo vodila vzgojo, ki bo vodila izobraževanje in ki bo ščitila ta najdragocenejša bitja v tej državi, ne nazadnje naše in vaše naslednike v tej dvorani. Vsi mi smo minljivi in ne dajmo dopustiti, da jih uničimo že v njihovem korenu, ampak ravno to danes delate. Zakaj register? Nekdo je rekel, ni potreben, zaznamovanje nekoga. Zakaj v vzgoji in izobraževanju register? Ker iz kraja, iz katerega prihajam oziroma v katerem sem bil izvoljen, prihaja pedofil, ki je to povzročal na šoli, na osnovni šoli! Ampak to ni bilo njegovo prvo kaznivo dejanje. On je enako kaznivo dejanje že naredil na neki drugi osnovni šoli, v nekem drugem kraju. In če bi lahko to preprečili, bi to punčko, ki se ji je to zgodilo - če bi obstajal register - , bi lahko preprečili njeno moro in njeno travmo. Danes pa vsi govorite, da tak register ni potreben oziroma da je celo škodljiv, če vprašamo po podatkih o nekaznovanosti za neko osebo. Evropsko najbolj razvpit primer pedofilije, veste, kje se je zgodil? V Franciji. Veste, zakaj so ga dobili?Ker je Belgija preverila, ko se je hotel zaposliti, njegovo nekaznovanost, njegovo početje. Zaradi tega. Zaradi tega je potreben register. In ne nazadnje, če govorimo o pedofiliji in storilcih ter o tem, da država že tako ali tako nudi resocializacijo vsem storilcem kaznivih dejanj, vam povem, da je moje mnenje, da si je ti ljudje ne zaslužijo. Žrtvam pa jo moramo omogočiti. In tega država enostavno ne zmore narediti. Ko ste govorili, kompleksno urediti kazenski zakonik, seveda, šest let s strani Slovenske nacionalne stranke skušamo prepričati to pa še katero vlado, da je treba kazenski zakonik urediti kompleksno. Ne ta in ne katera druga vlada si tega ni dovolila. O varuhu človekovih pravic je škoda izgubljati besede. Nasprotuje zakonu še takrat, ko ga pošiljamo v usklajevanje ostalim poslanskim skupinam. Čudo od človeka, bi lahko rekli, da ve, kakšen bo predlog, in mu nasprotuje še preden je vložen, še preden je usklajen in še preden ga lahko vidi. Čudo od človeka, ki ga tu nekateri zagovarjate. In res vam lahko povem, sramota je, da ščitite ljudi, ki delajo takšna gnusna kazniva dejanja. Nekdo je govoril o fizičnem kaznovanju. Ne vem, ali ste prebrali naslov zakona? V vsebini o tem ni niti besede. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanka Majda Širca. Izvolite.
Hvala. Mogoče je okrog tega registra vendarle treba nekaj razčistiti. V evropskih državah oziroma v nekaterih državah imajo tak register - imajo register, vendar ne takega registra, kot ga predlagate. Pa vendar vse države zelo previdno regulirajo, kdo ima dostop do seznamov in kakšen je namen tega registra. Poudarjam še enkrat, da tu obstaja nevarnost dodatne stigmatizacije posameznikov in tudi dodatno onemogočanje rehabilitacije. Pri tem naj poudarim, da je v Sloveniji zelo nizka stopnja povratništva, kot mi je znano, 13,4% kaznivih dejanj se ponovi v Sloveniji na področju pedofilije. V Združenih državah Amerike je po statistiki 15%. Ampak če ponovim, kazensko evidenco v Sloveniji imamo, tu pa se srečujemo s predlogom za specifično evidenco, ki nima časovne omejitve v smislu, da se ves čas hranijo zapisi o obsodbah, kajti bistvo obstoječe kazenske evidence je, da se po določenem obdobju, po določenem številu let obsodbe, če obsojeni ne stori novega kaznivega dejanja; izbriše. Po današnjem predlogu pa naj bi ostale evidence neizbrisane in ti ljudje se na primer ne bi mogli zaposliti v določenih poklicih ne glede na njihovo vmesno, drugačno stanje ali dokazano drugačno obnašanje. Poleg tega naj opozorim pri evidencah še na neko bolj pravno tolmačenje oziroma nekonsistentnost. Predlagatelji želite, da bi v to evidenco imeli poleg staršev vpogled tudi delodajalci. Kazenski zakonik to že omogoča, hkrati pa menimo, da kazenski zakonik ni prepis, ki bi ob nekem kaznivem dejanju lahko določil obveznost delodajalca, da mora vpogledati v kazensko evidenco, kar pomeni, da morajo take pravne posledice obsodbe, kot je recimo prepoved pridobitve določenih poklicev, ki so bili izpostavljeni oziroma o prepovedi nadaljnjega opravljanja takih poklicev, obstajati v področni zakonodaji, ki te poklice ureja. In to gre za zakonodajo s področja šolstva, zdravstva, socialnega skrbstva. Zato se je, kot vem, vlada v letu 2005 zavezala, da bo potrebne ustrezne spremembe teh poklicev predlagala. V kazenski zakonik pa taka določba ne sodi, hkrati pa se seveda, ponovno poudarjam, še enkrat vzpostavlja vprašanje smiselnosti dvojnih evidenc. Še enkrat poudarjam, da Evropska unija tega niti v predlogu okvirnega sklepa o izmenjavi podatkov v kazenskih evidencah med državami članicami, ki se zdaj pripravlja, ne zahteva od držav članic, ampak prepušča, da sama določa to ureditev, kot se ji zdi po svojih etičnih, demokratičnih, moralnih in pravnih kategorijah potrebno. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Srečka Prijatelja. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Žalostno je dejstvo, da skoraj ni zagovornika v tej dvorani, ki bi pritrdil tem spremembam. Ga ni, ni ga. Otrok sam se ne more braniti in velikokrat v sodnih postopkih prav ta otrok postane žrtev oziroma obtoženec. Prenizke so kazni, ki puščajo trajne posledice na otrocih, s tem se strinjate vi vsi. Pa vendar ni nekogar, ki bi v bistvu razsodno razmišljal o tem, in poraja se vprašanje, zakaj. Zakaj ne znamo pametno razmišljati? Morda zato, ker se to pojavlja v visokih družbah, ker je to všečno, ker je to problem cerkve, ker je to problem visokih krogov, ker si to želijo nekateri, ki imajo denar, ki imajo prestiž, ki imajo možnost, da to počnejo - a je to vzrok, a ščitite te ljudi? Naš zakon pravi, da kazenska dejanja iz 180., 181., 182., in 183. člena tega zakonika so vpisana v kazensko evidenco oziroma v registru pravnomočno obsojenih storilcev, ki ga vodi pristojno ministrstvo. Ko sem poslušal razlago Socialnih demokratov, sramotno je, gospodje in gospe, da ščitimo nekoga, ki bi bežal iz drugih evropskih držav sem v Slovenijo, poiskal delo, v nekem društvu mogoče baletnem ali neki šoli, bežal bi pred pravnomočno obsodbo, tukaj našel zaposlitev in razlaga Socialnih demokratov je: ne moremo biti takšni do tujcev. Mar smo lahko tako mačehovski do naših otrok, da jim ne nudimo niti pravne zaščite, celo varuh človekovih pravic je pri tej stvari malo imun od časa do časa. Skratka, to, kar se danes dogaja v tej dvorani, je zamene preprosto neverjetno. Neverjetno je, da ne razumete svojega poslanstva in da niste toliko razsodni, da bi ob tej tako občutljivi temi bili v bistvu res pravi ljudski poslanci.
Hvala. K besedi vabim poslanca Franc Pukšiča, ga ni. Besedo ima poslanec Miran Potrč, ga nič. Besedo ima Bogdan Barovič, izvolite, prosim.
Hvala. Rezime. DeSUS - strinja se, da je grozota dejanj opredeljenih v našem predlogu zakona, a zakonu nasprotuje. SDS - vladajoči, soglašajo s pobudami, ampak ne podpirajo zakona. Liberalna demokracija Slovenije se strinja s predlogi, vendar nasprotujejo zakonu zaradi evalvacije učinkov. Socialni demokrati očitajo dopadljivost ljudem za predlog zakona, da hočemo hude kazni za pedofile, zato smo dopadljivi - krasno, hvala lepa! Nova Slovenija govori, to so zbirki, da eksperimentiramo. Spoštovane, poslanke in poslanci, Slovenke in Slovenci, v tem parlamentu eksperimentiramo, hočemo biti dopadljivi, smo ne vem kakšni, otroke naj posiljujejo, vsi ostali pa bodo proučili zakone in bodo po natančnih proučitvah ugotovili, da je treba uskladiti celotno zakonodajo in vse ostale, tako ste se izrazili, prav briga, kaj se v tej državi dogaja. Prav! Usklajujte zakone, kolegice in kolegi, iz vseh poslanskih skupin, kriminalci posiljujte otroke, delajte nasilje in uživajte v tem sožitju! Sram naj vas bo vse tiste, ki govorite, da smo mi dopadljivi ljudem. Mi dopadljivi ljudem, ker hočemo povedati samo, da predlagamo zakon, ki bo zaostril najbolj gnusno dejanje, spolno nasilje nad mladoletnimi? Kdo si to upa izraziti? Imate otroke, imate vnuke, naj bodo zdravi, naj bodo srečni, naj lepo živijo in upam, in želim, in hočem, da se nikdar ne bo zgodilo nič hudega. Vaša politična dopadljivost ljudem pa bo jasna ta trenutek in sedaj. Obstajajo magnetogrami in če je poštenost medijev, kjerkoli, jih bodo objavili, vsako izrečeno besedo od vas.
Hvala. K besedi vabim predstavnika vlade Republike Slovenije. [[Se odpoveduje.]] K besedi vabim predlagateljico, poslanca Barbara Žgajner Tavš, izvolite. Če dovolite, navado imamo, da govorimo izza klopi.
Hvala lepa, se opravičujem. Danes smo slišali, da vsi podpirate spremembe, a pravzaprav nihče v isti sapi ne podpira predlaganih sprememb. Res zanimiva stališča! Tudi stališče vlade smo slišali negativno. Vlada ocenjuje, da je ureditev na področju kazenskega prava v zvezi s kaznivimi dejanji zoper spolno nedotakljivost ustrezna. Pa sprašujem, ali je res ustrezna, ko moškemu za spolno zlorabo 11-letne deklice sodišče izreče kazen pod zakonskim minimumom. Pod olajševalno okoliščino pa štejejo, da obdolženi še ni bil kaznovan, ni bil posebno nasilen, skrbeti mora tudi za 7-letno hčer. Pa čeprav gre za otroka, ki ga tako neprijetna izkušnja spremeni, mu odvzame trenutke srečnega življenja in povzroči globoke duševne rane! Ali je res ustrezna ureditev, ko žrtev spolne zlorabe v otroštvu v celotnem procesu prebolevanja spolne zlorabe o tem spregovori šele v srednjih letih, 30, 40 let, pa nima možnosti kazenskega pregona, ker je zamudila petletni zastaralni rok po polnoletnosti? Ne nazadnje, ali je ustrezna ureditev, ko zahteva osnovna šola v imenu zaščite otrok potrdilo o nekaznovanosti kandidata za ravnatelja, pa minister zavrne razpis, ker je šola nezakonito želela pridobiti podatek od te osebe, ker jih po zakonu ne more pridobiti, ker zakona ni v naši državi. Spoštovani vladni predstavniki in ostali poslanski kolegi, ne gre za nepodvajanje podatkov, gre za očitno zapolnitev pravne praznine v okviru preventive. Ne nazadnje vlada se v mnenju sklicuje ravno na preventivo, ki je, se strinjam, boljša od kaznovanja. A se očitno ne zaveda pomena izrečenih besed oziroma za to, roko na srce, stori bora malo. Pa da vam ponazorim odnos te vlade oziroma politike do vprašanja oziroma problema spolnih zlorab v naši državi. Ko smo včeraj v okviru poslanske skupine želeli dobiti podatek, na katerega nas ne nazadnje napeljuje vlada tudi v mnenju na ta predlog zakona, v mnenju iz 20.4.2006, citiram: "ob morebitni oceni, da je sodišče storilcu izreklo prenizko kazen glede na v zakonu predpisane, bo moral v konkretnem primeru kot varuh javnega interesa nastopiti državni tožilec, ki ima možnost pritožbe zaradi višine ali vrste izrečenih kazni." Konec citata. So nam na državnem tožilstvu sicer vljudno odvrnili, da slednji ne vodijo statistike o pritožbah glede na vrsto kaznivih dejanj. Podatka o spolnem nasilju torej na tej instituciji ni. Se huje! V informativnem centru državnega tožilstva so celo pogumno obrazložili, da pač nihče do sedaj še ni prišel na to idejo. To je odnos te vlade do tega problema! Ponovno sprašujem, ali 26 poslanskih vprašanj in konkretnih poslanskih pobud, s konkretnimi predlogi, nenehna opozarjanja na potrebo po uvedi tako imenovanega multidisciplinarnega pristopa pri obravnavi in delu z žrtvami spolnega nasilja, opozarjanja, da v Republiki Sloveniji od državnih institucij, zdravstva, organov pregona in tako naprej, danes ni mogoče dobiti uradnega podatka o tem, koliko je žrtev spolnega nasilja - ali to ni dovolj jasen pokazatelj, da pa je nekaj potrebno storiti? Ampak ne jutri oziroma čez 15 let! Danes! Dejavne so neprofitne organizacije in v pomoč zgolj primerljivi podatki iz tujine in ti jasno govorijo, da je vsaka četrta deklica in vsak šesti deček v starosti do 15 let žrtev spolnega nasilja. Konec lanskega leta sem sicer v neformalen posvetu pri ministru dobila pozitiven odgovor na predlagane spremembe. Toliko sem poštena. Začetne pomisleke je imel minister le okoli tako imenovanega registra, zato ker so spremembe potrebne, ker je potrebno stopiti na stran zaščite žrtve, zaščititi njeno integriteto, dostojanstva in s tem pokazati, kakšna družba smo. Takrat je tudi minister vlil upanje, pa ne zgolj meni, vlil upanje predvsem žrtvam tovrstnega nasilja, ki od te države ne dobijo pravne pomoči oziroma zaščite.
Hvala. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki so to želeli, so dobili besedo. Ker pa določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati. Hvala. Vsakemu izmed petih prijavljenih razpravljavcev bom dal pet minut. Besedo ima poslanec Bogdan Barovič.
Hvala. Bom izkoristil izraz, da bom dopadljiv javnosti - to so izrazili Socialni demokrati. Jaz bom dopadljiv javnosti zato, ker bom povedal samo to, da boste z zakonskimi določili in krasnimi idejami, kako bomo proučili celostno kazensko zakonodajo, prišli pred materjo in očeta zlorabljenega otroka. Samo zato, to je vse! Govorim tudi vladi. Se strinjam, da je treba kazenski zakonik opredeliti, ampak nekje je treba začeti in treba je začeti tam, kjer je najbolj boleče. In najbolj boleče je nasmeh poslanca, enega od 13-ih, ki so zdaj v tej dvorani, ki gre ven. To sem hotel povedati. Lahko je mahati z zakoni pred ljudmi, človeških nesreč z zakoni in papirji ne bomo odpravili. Tu ponujamo, da nekje začnemo reševati najbolj tragične usode v našem življenju. Gospa Barbara Žgajner Tavš se ni trudila na pamet in zaradi dopadljivosti, zbirala je podatke, natančne podatke, nekaterih celo ne dobi, kar je največja sramota. In ko jih zbereš po enem letu, ko opozoriš na napake, o katerih govori cel svet, cela Evropa in cela Slovenija, se norčujemo v tem državnem zboru, da je treba kompleksno reševati problem in ga je treba vključiti v kompleksno reševanje celostnega problema Evropske unije in države Republike Slovenije in da je potrebno vsa kazenska določila uskladiti! Usklajujete, kar dajte! Ne vem, kako boste uskladili tragedije, ki se dogajajo, ampak te tragedije so napisane na papirjih, ki jih imamo tudi mi v naših arhivih. Ni dopadljivost, ni politična igra, resnica je, ki se odvija šest let, pa bi bil vesel, če bi se reklo v imenu - ne Slovenske nacionalne stranke - , mi je popolnoma vseeno katera stranka je tista, ki lahko vstane, in ponosno reče: "Mi se borimo za te pravice šest let." Katera lahko vstane in to reče? Slovenska nacionalna stranka pa ja.
Hvala. Besedo ima poslanec Dimitrij Kovačič. Izvolite.
Hvala lepa. Čeprav mislim, da so se vsaj trije pred mano javili, ampak ne glede na to bom povedal sicer v krajšem času, kot mi je odrejen, ker ga toliko ne potrebujem. Dejansko je bila današnja razprava kar precej nabita z nekim čustvenim nabojem in vedno, kadar je tako, ne more biti vse tisto kar je povedano, tudi popolnoma objektivno in je tudi bilo kar precej prežeto z demagogijo. Sam se zdaj v to ne bom spuščal, tudi ne bom komentiral določenih naštetih naštevanih konkretnih primerov, kajti zelo težko je presojati konkretne primere, ki so bili slišani z enim ali dvema stavkoma in jih poskušati čim bolj objektivno presojati glede na vse tisto, kar je sodišče presojalo in pregledovalo obsežno gradivo na vse te primere. In seveda tudi ponavadi pravimo, da so sodišča neodvisna in samostojna pri obravnavi in odločanju v konkretnih primerih, tako da tudi s tega vidika verjetno ne bi bilo najbolj korektno. V uvodni predstavitvi sem izrazil razumevanje za razlog, ki so vodili predlagateljico k pripravi predloga sprememb in dopolnitev kazenskega zakonika, pa tudi razumevanje za vsebino, ki bo verjetno potrebna v prihodnje določenih popravkov in sprememb. Bi pa omenil samo naslednje, glede na to, da sem bil tudi omenjen v razpravi predlagateljice, češ da največja parlamentarna stranka želi samo proučevati in potem na podlagi tega proučevanja nekoč v prihodnosti nekaj storiti. Rad bi povedal, da glede na zadnjo novelo kazenskega zakonika, ki je bila sprejeta leta 2004, učinki te nove spremembe, ki je zaostrila sankcioniranje tovrstnih kaznivih dejanj, niti še niso podani, kajti, kot veste, se kaznivo dejanje presoja po zakonu, ki je veljal v času storitve. In večina primerov, ki se tudi še danes obravnavajo, je bilo storjenih pred to novelo. Tako da dejanski učinki spremembe kaznovalne politike na tem področju še ne morejo biti niti ocenjeni. In o tem sem govoril in predvsem mislil na situacijo, da bo pač treba te učinke še proučiti in na podlagi tega potem tudi podati neko verodostojno objektivno oceno. Hvala.
Hvala. K besedi vabim poslanca Srečka Prijatelja. Izvolite.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Sama demagogija nas je, polna usta lepih besed - z vaše strani, ki se slišijo zelo čudno danes. Verjamem, da je prizadetih kar ogromno v Sloveniji, in tisti, ki gledajo, bodo znali razumeti vaše poslanstvo v državnem zboru. Poglejte, kazni so prenizke, to je dejstvo. Najnižje dosojene kazni so v Sloveniji znotraj Evropske skupnosti. To je dejstvo. To nas je vodilo k spremembi tega zakona. To je prvo dejstvo; in svobodni pretok delovne sile znotraj Evropske unije bo ta problem v Sloveniji samo še povečal. Vi trdite, da je treba ščititi tiste, ki bodo prišli iskat delo v Slovenijo. Da nimamo pravice povprašati po njihovi preteklosti. To trdite vi. Zanimivo! Če se bo to zgodilo, potem bomo resnično lahko beležili, glede na to, da imamo najnižje kazni, še večje kršitve na tem področju. In jaz verjamem, da vam bodo otroci hvaležni; upam, da se to ne bo dogajalo vašim. Koga bomo ščitili ob sproščenem trgu delovne sile, je pri tem jasno. In če upoštevamo dejstvo, da si to privoščijo tako v cerkvenih krogih - če spremljamo tisk in medije, lahko vidimo, da je to problem Cerkve -, da si to lahko privoščijo mnogi bogati, da je prodaja otrok v te namene danes pri nas skoraj nekaznivo dejanje. To je dejstvo. In oblast ne naredi nič, da bi preganjala te kršitelje, še manj, če pride do obsodb, so kazni zelo nizke. To, da bi želeli imeti register, bi bila samo ena zaščita pred tem, da kršitelji, ki bežijo iz sredin, kjer so pravnomočno obsojeni, ne bi pristali tukaj v Sloveniji. In danes, ko tako zavračate to dobro namero, boste ravno to povzročili. Veste, zakonodaja je danes pregledna in tisti, ki želi uživati, lahko točno vidi, kam mora priti, da ne bo kaznovan. Če je kleptoman, alkoholik, ali pa pedofil - vseeno, šel bo tja, ker bodo užitki najbolj poceni in kazni za njega najmanjše. Hvala, ker ste tako nerazumni.
Hvala za vašo razpravo. K besedi vabim poslanca Zagorca.
Hvala za besedo, predsedujoči. Samo en stavek. Spolna zloraba je zločin in nikoli za ta zločin ni kriv otrok, krivi smo odrasli. Hvala.
Hvala. Zadnja na seznamu prijavljenih je poslanka Tavš.
Hvala lepa. Tudi jaz ne bom dolga v teh zadnjih besedah. Bi pa vas želela še enkrat opozoriti na tisto, kar je bilo napačno predstavljeno s strani govornikov pred menoj iz različnih političnih strank. Konkretno, kar se tiče uvedbe registra, pa naj preberem, pa bom resnično še enkrat prebrala dobesedno, kar smo zapisali v novelo zakona. V okviru 184. člena naj se doda: "Delodajalec, ki zaposluje ali kakorkoli drugače sodeluje z ljudmi, ki so vključeni v učni, vzgojni, varstveni in skrbniški proces, je dolžan vsakega izmed njih preveriti v kazenski evidenci oziroma registru iz 184.a člena tega zakona." Tudi to je novost. 184.a člen tega zakona - naj preberem: "Kazniva dejanja iz 180, 181., 182., 183. člena tega zakona so vpisana v kazensko evidenco oziroma register pravnomočno obsojenih storilcev, ki ga vodi prisojno ministrstvo." Upam, da ste dojeli, kaj je zapisano tukaj, da ne boste ponavljali napak, da ne boste naprej zavajali javnosti ali svojih poslanskih kolegov. Naj še enkrat spomnim, tisti, ki se ne strinjate z določenimi spremembami v okviru te novele, imate možnost tekom drugega branja na matičnem delovnem telesu vložiti amandma in predlagati svoje spremembe, svoje predloge. Slišala sem, da je ta razprava danes nabita s čustvi oziroma s čustvenim nabojem. Jaz bom rekla, da pravzaprav težko, v tistih zadevah, ko govorim o otrocih, ki so žrtve tako krutega dejanja, kot je spolno nasilje, pravzaprav ostanem ignorantsko hladna. To je napaka in to je napačna miselnost! Še enkrat vas opozarjam, ta miselnost naj ne zavlada v tem hramu demokracije. Kar pa se tiče demagogije oziroma lažnih podatkov. Dovolite, da za konec preberem zgolj eno pismo, ki sem ga prejela, pisno državljana Republike Slovenije, žrtve spolne zlorabe v otroštvu, ki prosi oziroma pozdravlja spremembo v okviru zastaralnega roka. Berem: "Čeprav papir vse prenese, se bo, upamo, s tem predlogom zakona spremenilo marsikaj tako za žrtve spolnih zlorab, ki so že odrasle, kot tudi za otroke. Samo spoznanje, da se stvari premikajo na bolj glede zaščite žrtev teh kaznivih dejanj, meni pa tudi drugim žrtvam prinaša svež pogum in občutek podpore, da le ni vse izgubljeno. Prinesli ste nov veter v jadra. Hvala vam."
Hvala. S to razpravo tudi zaključujem razpravo. O predlogih sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, to je ob 14.50 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali, kakor rečeno, ob 14.50 uri.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Nadaljujemo sejo državnega zbora. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalnih naprav, in sicer mora na desni strani vložene kratice goreti oranžna lučka. Nadaljujemo s prekinjeno 23. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 1. členu. Če amandma ne bo sprejet, postanejo preostali amandmaji brezpredmetni. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 12. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 14. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 15. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 17. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 17. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel od 1. do 5. člena dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma. Ugotavljam, da ne. S tem ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil v zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Prehajamo na odločanje o zakonu. Proceduralni predlog, izvolite.
Mislim, da je bilo za tretjo obravnavo podpisan in vložen amandma na drugo obravnavo, sprejet, in bi morali o tistem amandmaju, ki je bil za tretjo obravnavo vložen, razpravljati, pa se potem odločati o zakonu.
Amandma k tretji obravnavi se vlaga po končani drugi obravnavi. Zaradi tega sem vprašal, če želi kdo vložiti amandma v tretjo obravnavo. V kolikor sami ste prezrli to, vas sprašujem še enkrat. Ali želite vložiti amandma k spremenjenim členom oziroma amandmiranim členom amandma v tretji obravnavi? V kolikor je amandma že pripravljen, prosim, da se ga razmnoži, razdeli poslancem. Prekinjam to točko. Nadaljevali jo bomo, ko bo amandma razmnožen in razdeljen poslancem, to se pravi, ob koncu današnjega glasovanja. Nadaljujemo s prekinjeno 25. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o pogojih za pridobitev lastninske pravice fizičnih in pravnih oseb držav kandidatk za članstvo v EU na nepremičninah. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ker v tretji obravnavi ni bilo možno vlagati amandmaje, prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 4. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 26. točko dnevnega reda - to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ker v tretji obravnavi ni bilo možno vlagati amandmajev, prihajamo na odločanje o zakonu. Gospod Aurelio Juri. Izvolite, obrazložitev.
V svojem imenu. Čisto kratko. Jaz bom, kot doslej, tudi tokrat nasprotoval ustanovitvi novih občin, sem proti drobljenju. Vem, da drobitev občin pomeni drobitev družbenega telesa in njegovih razvojnih potencialov. Za ustanavljanje novih občin povečujemo javno upravo, povečujemo javno porabo, torej investiramo v neproduktivnost, in zavoljo tega seveda ta zakon ne bo moje podpore dobil. Je pa vsekakor priložnost nekih posameznikov in velika iluzija, velika pravljica za vse ostale. Hvala.
Hvala. Gospod Kokalj.
Nasprotno od prejšnjega kolega bom jaz zakon seveda podprl, ker menim, da so nove občine pravzaprav garancija za sploh nadaljnji demokratični razvoj v naši državi in tudi skladni regionalni razvoj. Obžalujem pa ob tem zakonu, da ni bil na odboru korektno obravnavan moj amandma s strani takrat predsedujoča, ki je postopek napačno peljal, in na žalost, ni bilo pač v tej fazi možno več amandmirati amandmaja za občino, kateri je bil v skladu z ustavo izglasovan pozitiven referendum. In obžalujem ob tem tudi, da ta državni zbor in ta vlada ne pelje v zvezi z ustanavljanjem občin konsistentne politike naprej, tako kot je bilo to v preteklosti, z enakim vatlom meriti vse rezultate referendumov. In sicer, vemo, da imamo v Sloveniji kar 66 občin, ustanovljenih z negativnim referendumom, se pravi, brez ustavne podlage, in če občine ne bi bile za nekaj pozitivnega, bi gotovo vsaj ena od teh občin na ustavnem sodišču že padla. To pomeni, dejstvo na terenu popolnoma negira to, o čemer je prejšnji kolega govoril, seveda, vsaj za teh nekaj občin bom seveda z veseljem podprl zakon.
Hvala. Gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. V nasprotju s prvim govornikom - glede proti; nasprotno, podpiram ustanovitev novih občin, ker to je preprosto volja ljudi, izražena na referendumu. To je pa tisto, kar je lahko največ. In jaz verjamem, da v teh novih občinah bodo svoje poslanstvo v njih tudi občani teh skupnosti lažje udejanjali, kot so jih v prejšnjih občinah. In jaz jim želim na tej poti veliko uspeha, kajti doslej se je izkazalo, da vse občine, ki so bile ustanovljene, pokažejo neke razvojne možnosti hitrejšega razvoja svojih okolij in verjamem, da tudi teh pet bo dodatno dalo stimulans, tako tistim občanom, pa tudi regijam, v katerim so. Zato bomo v poslanski skupini z veseljem podprli ta zakon. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Uhanova.
V imenu Nove Slovenije. V Novi Sloveniji bomo pet občin Šentrupert, Sveti Jurij v Slovenskih Goricah, Log-Dragomer, Gorje in pa Rečica ob Savinji danes podprli, to je teh pet občin, ki je že izgledalo, da bodo izvisele, pa nam je v bistvu ustavno sodišče pri tem pomagalo. Mi bomo spoštovali to voljo, podpirali smo jih tudi takrat. Bili smo prepričani, da zdravstveni dom ne more biti ovira za nastanek občine, tako jih bomo danes podprli. Sem pa prepričana, da nastajajo tudi zaradi tega, ker so se nekateri župani in matične občine do njih obnašale mačehovsko in jih niso podpirale v njihovih prizadevanjih in sedaj imajo to priložnost, skratka podprli jih bomo.
Hvala. Gospod Štebe.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz kot prebivalec tega planeta Zemlje in državljan Slovenije, ki je članica Združenih narodov, opozarjam vse tiste, ki nasprotujejo samoodločbi, ki je temeljna pravica, temeljna človečanska pravica. Opozarjam vse tiste, ki takšnim odločitvam nasprotujejo, da se naj zamislijo nad temi dejstvi. In nesporno je, da če se neka skupnost, država ali občina odloči za samostojnost, da temu ne bi smeli niti z besedico niti v mislih oporekati. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo? Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 45, proti 5. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 27. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o dopolnitvi zakona o zaščiti prič. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ker v tretji obravnavi ni bilo možno vlagati amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 28. točko dnevnega reda - prva obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah kazenskega zakonika Republike Slovenije. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah kazenskega zakonika Republike Slovenije, prva obravnava, je primeren za nadaljnjo obravnavo." Gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine dovolite, da obrazložim glas oziroma da še enkrat ponovim tisto, na kar se ta novela kazenskega zakonika oziroma sprememba nanaša tudi glede na to, da je bilo v razpravah s strani nekaterih razpravljavcev mogoče slišati napačne interpretacije tistega, kar je zapisano v noveli kazenskega zakonika. Prva sprememba gre za zastaranje kazenskega pregona. Dejstvo je, da imajo po obstoječi zakonodaji žrtve možnost, da začnejo kazenski postopek pet let po doseženi polnoletnosti. Novela kazenskega zakonika na podlagi praktičnih primerov, tistega, kar je pokazala praksa, tisto, kar prosijo to državo žrtve - ta rok podaljšuje. Druga pomembna sprememba je dvig zagroženih kazni. In tretja pomembna sprememba je uvedba tako imenovanega registra. Dovolite, da še enkrat ponovim in pri tem dobesedno citiram spremembo, ki se navezuje na uvedbo registra: V okviru 184. člena se doda tretji odstavek, ki se glasi: "Delodajalec, ki zaposluje ali kakorkoli drugače sodeluje z ljudmi, ki so vključeni v učni, vzgojni, varstveni in skrbniški proces, je dolžan vsakega izmed njih preveriti v kazenski evidenci iz 184.a člena tega zakona." Za to kazensko evidenco pa je pristojno ministrstvo. To so tri ključne spremembe, ki jih vključuje novela kazenskega zakonika. Dovolite, da še enkrat apeliram na vas, spoštovane kolegice in kolegi, v imenu poslanske skupine. Kar nekajkrat sem danes že dejala oziroma so to omenili moji poslanski kolegi, spolna zloraba je, hočeš nočeš, zločin, zločin nad otrokom. Otroci niso krivi, da se nad njimi dogaja zločin, družba pa je tista, ki mora ustvariti pogoje, mora ustvariti tako zakonsko podlago kot splošno klimo v naši državi, da bo zaščitila nemočne žrtve. Apeliram torej na vas, da podprete sklep, da zakon ostane v parlamentarni proceduri. Hvala.
Hvala. Gospod Lahovnik.
Hvala. Sam bom predlog zakona podprl, preprosto zato, ker se strinjam, da spolno nasilje nad otroki spada med najhujše, zagotovo najhujše oblike nasilja v družbi. Izrečene kazni na tem področju so izrazito prenizke in dajejo zelo čudna sporočila celotni družbi. Sodna veja oblasti se pogosto sklicuje, češ da je zakonodajni okvir takšen, kakršen je. Zato se mi zdi to priložnost, da ta zakonodajni okvir spremenimo. Menim, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo; v kolikor vse rešitve niso sistemsko usklajene, je mogoče to z amandmaji v nadaljnjih branjih tudi popraviti. Zato bom sam omenjeni predlog zakona tudi podprl.
Hvala. Gospod Peče.
Spoštovani prisotni! Prej sam nisem mogel sodelovati v razpravi, ker sem vodil sejo, za kar mi je, odkrito povedano, zelo žal. V Nacionalni stranki smo to idejo zasledovali že pred leti. Dejstvo pa je, da je v tem obdobju bilo storjenega zelo malo, kar nam dokazuje oziroma prikazuje tudi statistika s tega področja. Rad pa bi spregovoril o neki novi dimenziji. In sicer, večkrat je bilo izpostavljeno s strani vseh poslanskih skupin v okviru naše razprave, da so posamezni elementi ali pa osnovno sporočilo dobri. Ni ga bilo poslanca ali pa poslanke, ki bi nasprotoval skrbi nad zaščito otrok oziroma žrtev spolne nedotakljivosti. V povezavi s tem, glede na to, da se predlog sklepa glasi, da je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah kazenskega zakonika Republike Slovenije v prvi obravnavi - in pomembno je v prvi obravnavi - primeren, omogočimo, v kolikor to podpremo, tudi drugo obravnavo, torej vklop matičnega delovnega telesa, in v končni fazi tretjo obravnavo, torej obravnavo še enkrat na državnem zboru. Torej, kdorkoli v tem državnem zboru zasleduje osnovno sporočilo tega zakona, torej da bo tudi zakonodajalec rekel stop pedofiliji in posilstvom v naši družbi, bo imel vsak izmed vas možnost, da vklopi vse tiste novele in pa vse tiste izboljšave, katere so vas bile toliko polna usta tokom današnje razprave. Omogočite, po naši oceni ste to dolžni, tistim v naši družbi, ki se seveda sami ne morejo zaščititi pred tovrstnim nasiljem. S sprejemom zakona v prvi obravnavi mu šele v bistvu odpremo parlamentarno proceduro, ga odpremo podvrženosti amandmajem, torej dopolnitvam in spremembam omenjene vsebine. Iz tega naslova bi bilo potrebno, da seveda zakon v prvi obravnavi sprejmemo. Hvala.
Hvala. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo. Dovolite tudi apel z moje strani, da daste zakonu možnost in mu skupaj omogočimo potem v drugi obravnavi končno obliko. Mislim, da ni razpravljavca, ki je danes razpravljal bodisi kot predstavitev stališča posamezne poslanske skupine bodisi potem v razpravi, res je, da poleg poslancev Slovenske nacionalne stranke sta v razpravi sodelovala še gospod Kovačič in pa gospa Širca, daste to možnost in prispevati, bom rekel, nekaj svojih idej in misli, za katere ste vsi zatrjevali, da so potrebne, da je potrebno nekaj spremeniti - dajte si to možnost. Kot smo že včeraj ugotovili in ne nazadnje amandma je pravica posameznega poslanca in dajte si danes to možnost, da to možnost te pravice izkoristite v drugem branju tega zakona. Hvala.
Hvala. Še kdo? Gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Ker vas je bilo tako malo prej v tej dvorani, je prav - da bistvu nekateri so najbolj glasni sedaj, ko je treba glasovati, prej jih ni bilo. Pedofilija v naši družbi je prisotna v vseh sferah. Družbe seveda, tudi Cerkev ni izvzeta, kot sem že prej dejal, kazni znotraj Evropske skupnosti pa ima Slovenija najnižje, to je tudi dejstvo. Normalno je, da v bistvu pri tako sproščenem pretoku delovne sile, kot se bo dogajal znotraj Evropske skupnosti, v Sloveniji je to že opazno, je prav, da se zaščiti otroke tudi pred takimi, ki bodo iskali tukaj zatočišče. Želimo imeti preglednost nad temi dejavniki oziroma kršitelji in ta zakon tudi to omogoča. Zato je prav, da ta zakon tudi podpremo.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev , za je glasovalo 13, proti 42. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Ugotavljam, da je s tem tudi končan zakonodajni postopek o predlogu zakona. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 8. točke dnevnega reda, to je na tretjo obravnavo predloga zakona o društvih. Državni zbor je v četrtek, 25. maja 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenem predlogu zakona niso bili sprejeti amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom poslovnika zbora prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 12. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 11. točke dnevnega reda, to je na tretjo obravnavo predloga zakona o elektronskem poslovanju na trgu. Državni zbor je v petek, 26. maja, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom poslovnika zbora prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 13. točke dnevnega reda, to je na tretjo obravnavo predloga zakona o biocidnih proizvodih. Državni zbor je v petek, 26. maja, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenem predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom poslovnika zbora prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 14. točke dnevnega reda - to je na tretjo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o Javnem jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije. Državni zbor je v petek, 26. maja, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom poslovnika zbora prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. In s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 15. točke dnevnega reda - to je na tretjo obravnavo predloga zakona o strokovnih in znanstvenih naslovih. Državni zbor je v četrtek, 25. maja, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom poslovnika zbora prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev neusklajen. Gospod Moge, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom ta zakon z veseljem podprl, saj dokončuje krono na sprejemanje programov s področja bolonjskega procesa, univerze in tudi študentje ta zakona še kako potrebujejo in treba je pač reči, da smo s tem en del zakonodaje s področja visokega šolstva končali. Rad bi se hkrati tudi vsem zahvalil, ki so kakorkoli prispevali, da je ta zakon prišel do tega trenutka, ko bomo o njem glasovali, in vas tudi ostale pozivam, da ga podprete.
Hvala. Še kdo? Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. In s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 16. točke dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu novih sort rastlin. Državni zbor je v petek, 26. maja 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom poslovnika zbora prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi v zakon zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 17. točke dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o sladkovodnem ribištvu. Državni zbor je v četrtek, 25. maja, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog predlagatelja zakona odločil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Gospod Bevk, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. V imenu poslanske skupine. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon o sladkovodnem ribištvu podprla, ne glede na to, da niso bili sprejeti nekateri naši amandmaji v drugi obravnavi, so bili pa sprejeti ali pa vsaj povzeti na matičnem odboru. Jaz vidim pomanjkljivost tega zakona v tem, pa ni to tako velika pomanjkljivost, da bi mogel glasovati proti. Pomanjkljivost vidim v tem, da je zelo veliko stvari prenesenih na samega ministra oziroma pristojno ministrico, tako da bo lahko marsikatero stvar, ki v zakonu še ni dorečena uredila, s podzakonskimi akti in drugimi uredbami. Zato bi želel posebej opozoriti tukaj predstavnike ministrstva oziroma vlade, da ne bi zakon tako po ovinku zaobšli in si naredili take podzakonske akte, ki ne bi bili v duhu tega zakona, kajti minister oziroma ministrica ter sama vlada si je vzela zelo veliko pravico pri izvajanju tega zakona. Posebej bi tu rad opozoril na to, da ne bi izigrali Ribiške zveze Slovenije in številnih ribiških družin, ki predstavljajo kar 15.000 slovenskih ribičev, ki lovijo v naših rekah in jezerih. Kljub temu, ponavljam, bo poslanska skupina Socialnih demokratov zakon podprla. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti glas? [[Ne.]] O zakonu glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 5. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 23. točko dnevnega reda - predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji. Prehajamo na tretjo obravnavo, na razpravo in glasovanje o amandmajih, ki ste jih prejeli na klopi. Ker so amandmaji povezani, dajem v razpravo vse amandmaje. Prosim, da pri glasovanju upoštevate naslednje: če prvi amandma k 1. členu ne bo sprejet, postanejo ostali amandmaji brezpredmetni. Proceduralno, gospod Kumer, izvolite.
Dovolite, da v imenu poslanske skupine predlagam 15 minut pavze, ker bomo vložili amandma.
Ga boste lahko vložili v 15 minutah? Dobro. Prekinjam sejo. Nadaljevali jo bomo ob 15.40 uri.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo sejo državnega zbora. Amandma na amandma poslanske skupine Socialnih demokratov se bo ravnokar razdelil. Je pa samo v tem, če dovolite, da amandma poslanske skupine LDS popravlja samo v številki: namesto 24 mesecev predlaga 12 mesecev. Zato lahko začnemo z razpravo, ki jo bomo vodili skupno o vseh amandmajih in še enkrat opozarjam, najprej bomo glasovali o amandmaju na amandma. To se pravi o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov, nato o amandmaju Liberalne demokracije k 1. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, bodo ostali brezpredmetni. Kdo želi razpravljati? Razprava je po pet minut na poslanca. Gospod Moge, izvolite. Imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Mi smo vložili ta amandma, ne brez kančka upanja, da bo sprejet zaradi razprave, ki je potekala ob tem zakonu. Nekako se nam zdi, da so tisti vatli, ki so določali, kolikšen naj bi bil tisti čas, največji možni čas za prisluškovanje mogoče po naših ocenah 100% premalo, vi ste tam dodali še 300% zraven, in če mislite, da je s tem res zagotovljena varnost in da se lahko obveščevalne službe ukvarjajo s temi stvarmi profesionalno in uspešno, potem sprejmemo to vašo odločitev. Po drugi strani pa nas niste prepričali oziroma nismo bili prepričani, da se na veliko popravi kvaliteta dela obveščevalno-varnostne službe, če preide možnost za odločanje ukrepa iz predsednika okrožnega sodišča v roke predsednika vrhovnega sodišča. Nihče nas ni prepričal in mi smo še zdaj kljub temu vedno prepričani, če bi zakon ostal takšen, kot je v drugi obravnavi, bi bilo s tem onemogočeno pravno varstvo zoper odločitev sodišča, ki bi seveda takšen ukrep izdalo. In zdi se mi, da je, milo rečeno, neokusno govoriti tudi o tem, da bi s tem, ko bi prevzel predsednik vrhovnega sodišča funkcijo namesto predsednika okrožnega sodišča, da bi se potem te stvari v kolikšni meri neprimerno kvalitetnejše izvajale. Mi zaupamo v sodni sistem, zaupamo, da ga minister lepo vodi, kot mora biti [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] - hvala lepa, sem mislim, da sem jaz žalosten [[....]]- , in mislim, da so odločitve okrožnega sodišča dovolj kvalitetne za kvalitetno delo varnostno-obveščevalnih služb. Zaradi teh dveh stvari, da se omogoči pravno varstvo zoper odločitev sodišča, in zaupanje v naš pravni sistem sta nam narekovala, da vložimo te amandmaje. Prosil bi vas, sicer nismo v partnerstvu za razvoj, ampak da kljub temu poskušamo v dobro državljank in državljanov te amandmaje sprejeti.
Hvala. Gospod Kumer.
Hvala za besedo. V poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo spreminjali stališča, ki smo ga oblikovali do kompromisnega predloga, ki je nastal v komisiji glede amandmaja, da se podaljša čas za uporabo teh posebnih metod iz 6 mesecev na 12 mesecev. Pričakovali smo, da si bomo vzeli vsi skupaj več razmisleka pred končno odločitvijo, ker gre le za neke posledice, ki so lahko tudi za posameznike trajne posledice. Takšni posegi na tak način so najbolj nevarni prav tistim ali za tiste ljudi, ki nimajo ali pa imajo s kriminalno dejavnostjo najmanj opraviti. Poseg v zasebnost tudi z odločbo sodišča ni kakršenkoli poseg, je najbolj tehnično dovršen in po svojih posledicah najgloblji. Izvaja se prikrito, kar pomeni da posameznik praktično nima možnosti, da bi se temu izognil. Ne nazadnje večina tudi nikoli ne izve, da je v nekem trenutku, v nekem časovnem obdobju bila pod nadzorom. In za to gre pri tem in zato še enkrat apeliram, da si vzamemo čas, mi še vedno lahko korigiramo to zgornje sidro na 24 mesecev ali 36 mesecev, ampak da v tem trenutku ostanemo pri teh 12 mesecih, kajti razlogi, ki smo jih slišali, predvsem tudi tisti, ki sedimo v tej komisiji, niso kazali na to, da se kaže potreba po podaljševanju tega časa. Zato še enkrat premislimo in nekako apeliram, da skušamo podpreti ta amandma.
Hvala. Gospod Terčon.
Hvala, gospod predsednik. V LDS smo predlagali amandma, ki popolnoma ne vrača besedila, tako kot je sprejela komisija, čeprav, sedaj iz amandmaja na amandma, ki ga je dala poslanska skupina Socialdemokratov, se ravno to dogaja. Že v okviru razprave smo povedali, da je sicer razumen rok eno leto, da sta dve leti nerazumno dolg rok, vendar pa smo hoteli popraviti samo najbolj v nebo vpijočo anomalijo po našem mnenju tega zakona oziroma z amandmaji spremenjenega zakona, kjer bo o uporabi ukrepov odločal predsednik vrhovnega sodišča. To ni primerljivo z evropskimi državami, tega praktično ni nikjer. Ko ste v razpravi naštevali države, ki nimajo omejitev, čeprav naša država ima pač drugačno ustavo, niste postregli z niti enim primerom, da bi celo predsednik vrhovnega sodišča odrejal tovrstne ukrepe. Seveda niti nočem verjeti, da se neka zakonodaja spreminja zaradi ljudi, zaradi točno določenih ljudi, ampak bojim se, da je temu kljub vsemu res tako. Vemo, kakšne težave je imel tudi predsednik okrožnega sodišča, in bojim se, da samo zaradi tega spreminjamo zakon. In če je temu res tako, res ne vem, kam plujemo. Vemo, da smo spremenili zakon o preprečevanju korupcije zaradi točno določenih ljudi, zdaj se bojim, da so tudi te spremembe zaradi določenih ljudi. Ali se nam dogaja neka zakonska lustracija točno določenih ljudi, ki niso po volji vladajoči koaliciji? In celo sistem, zakonski okvir spreminjamo zato, da se nekoga rešimo ali pa da mu zmanjšamo vpliv. Pravim, nočem niti verjeti, da je možno, da je temu tako, ampak bojim se, da je nekaj tudi na tem, ker te zadeve niso več slučajne. Ponovno apeliram, da razmislite in podprete amandmaje, da vrnemo besedilo na tisto vsebino, ki jo je predlagala konec koncev tudi komisija kot matično delovno telo. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o amandmajih? Izvolite, gospod Capuder.
Hvala lepa. Tudi naše stališče ostaja nespremenjeno, kot je bilo pred petimi urami. Menimo tudi, da bo pravno varstvo posameznika ostalo enako kot dosedaj. Saj praktično ničesar ne spreminjamo. Spreminjamo samo to, da se da možnost podaljševanja posebnih ukrepov, da se pač lahko podaljša do 24 mesecev in da nekdo drug odredi to možnost uporabe posebnih metod. Poleg tega pa se že po sedaj veljavnem zakonu o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji lahko vsak nadzorovani posameznik - seveda če ve, da je nadzorovan, ker običajno, če ve, potem nima več smisla, da je nadzorovan -, vsak tak se lahko seznani z gradivom, ki je bilo pridobljeno z uporabo posebnih metod pridobivanja podatkov. Tako da ostajamo na istem in teh amandmajev ne bomo podprli.
Hvala. Še kdo? Ne. Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmaju na amandma. Torej o amandmaju, ki ga ja vložila poslanska skupina Socialnih demokratov k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 22, proti 36. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju LDS k 1. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, so ostali brezpredmetni. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 19, proti 38. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem so tudi ostali amandmaji postali brezpredmetni. Končali smo z odločanjem o amandmajih. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi prej sprejetih amandmajev neusklajen. Prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Gospod Moge, izvolite.
Hvala lepa. Človek ponudi roko, dobi klofuto, običajno pri nas. Ampak to niti ne boli, veste. Bolj boli to, da izgleda pri teh odločanjih, kot da je državni zbor postal transmisija vlade. Mi nismo ničesar več, kar delovna telesa naredijo, kjer imajo opozicijski večino, nič ne pomeni, kot buldožer smo vedno preglasovani. Drugega nimam, kot da iz tega moralnega vidika [[...]]Prosim. Nimam druge možnosti, kot da pač temu [[...]]Jaz se opravičujem, ne bom več govoril, ker se tukaj ne delati. Mislim, to ni noben nivo, gospod predsednik državnega zbora, ampak je navadno, bom rajši besedo tudi sam požrl.
Gospod Kumer.
Hvala za besedo. V poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo podprli tega predloga zakona iz preprostega razloga, ker niti za kanček ni pripravljenosti za nek kompromis. Naj pa vam za popotnico, tisti, ki boste podprli to novelo zakona, povem, da najbolj varna so tista vrata, ki so lahko vedno odprta, ne tista, ki se zapirajo. In zato mi seveda ta predlog, ki mi diši, ker je bilo danes večkrat uporabljena beseda "v upanju in zaupanju", nekako pride na misel, zaupaj mi, vendar se me boj oziroma varuj se me. S to spremembo danes, ko gremo na dve leti prikritega, ne javnega, nadzora nad posameznimi državljani, mislim, da delamo presedan. Troglavi zmaj, ki že funkcionira, to je SOVA, VOMO in del policije, ki se s tem ukvarja, je dovolj velika garancija, da smo lahko državljani v tem pogledu varni tudi z vsemi temi pooblastili in nivojem kompetenc, ki jih imajo, in ni potrebno spreminjati na tak način tega zakona. In še nekaj za konec. Če bi se zares hoteli lotiti, potem ne bi začeli na napačnem koncu pri spremembi novelacije zakona o SOVI. Začeli smo pri človekovih pravicah in končali bomo čez tri, štiri leta pri tehničnih zadevah ali drugih digitalnih novih iznajdbah.
Hvala. Gospod Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Jaz bom glasoval proti temu zakonu ker ni človekove pravice, omejuje svobodo, več kot je potrebno, temelji na različnih zgodbah, od 11. septembra do vsega tistega, kar smo srečali po 11. septembru. Jasno je bilo, da v Sloveniji varnostna situacija ni nič slabša, jasno je bilo, da tudi Slovenci sami ne ogrožamo nobene varnosti, ampak kljub temu se je pojavila zahteva po tem, da se prisluškuje bolj natančno in dlje. Obenem pa se odločanje o tem postavlja nekam visoko, tako da niti ni možnosti sodnega varstva. Polno zadev ne govori o nobeni od vrednot, zaradi katerih je Slovenija nastala. Slovenija je leta 1991 nastala zardi volje in želje po svobodi, ne samo države, ampak vseh državljanov in državljank. Danes se dogaja nekaj povsem drugega, ne vem sicer, v čigavo korist, ampak tako je. Zaradi tega mislim, da te novele zakona ne smemo podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Lahovnik, prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Tudi sam te novele zakona ne bom podprl. Preprosto tudi ne morem razumeti, zakaj se tako lahkomiselno ignorira mnenje delovnih teles državnega zbora, tudi če ima v njih opozicija večino, ne pomeni, da mnenja, ki prihajajo iz teh delovnih teles, niso strokovno utemeljena. Mislim, da imamo tri veje oblasti, tri veje oblasti imamo zato, da vsaka razmišlja s svojo glavo, neodvisno od drugih dveh, pri nas pa se počasi sistem spreminja v nekakšni vladni ali kanclerski sistem z velikim vodjem na vrhu, pa kjerkoli že ta je. Ne morem razumeti, zakaj so bili na eni strani argumenti vlade in vladajoče koalicije, ko je Slovenija poslala vojake v Irak na eni strani takšni, da se varnostna situacija v ničemer ne poslabšuje, da je Slovenija varna država, sedaj pa sprejemate novelo zakona, s katero zaostrujete nadzor nad državljani te države. Če varnostna situacija v ničemer ni spremenjena, potem se sprašujem, čemu je to potrebno. Mislim, da to ni dobro. Mislim, da smo iz dneva v dan priča omejevanju človekove svobode, z različnimi zakoni se posega v človekove pravice in neka avtonomija oziroma intimni prostor vsakega človeka je pač tudi osnovna človekova pravica. In s tem, da pravzaprav dobivajo organi te države možnost bistveno dlje posegati v to intimo, se seveda kršijo človekove pravice. Ne da bi se ob tem kakorkoli spreminjal varnostni položaj te države. To se mi zdi slabo, to se mi zdi močno sporno, zato te novele nikakor ne bom podprl.
Hvala. Gospod Grims.
Hvala za besedo. Država Slovenija, tukaj se strinjam s kolegom, je res nastala iz želje po svobodi. Opozarjam pa, da je nastala tudi iz želje po varnosti zaradi razmer, kakršne so takrat bile. In prav to področje ureja zakon, ki je pred nami, na povsem ustrezen način, ki je mednarodno primerljiv in hkrati odgovarja na spremenjene razmere v svetu, ki se jim moramo prilagati in s katerimi se moramo odgovorno soočati vsi. Da pa je ta predlog upravičen, me danes preprečuje tudi opozicija, kajti potem, ko so se ji mesece prikazovali cunamiji, se ji sedaj začenja še troglavi zmaj. Očitno gre za prehod od panike k metafizičnemu. Kako se bo to končalo, pa res ne vem. Hvala.
Hvala. Še kdo želi obrazložitev glasu? Gospod Sok.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine bi želel povedati, da bomo mi ta zakon podprli. Ta zakon v ničemer ne zmanjšuje statusa na tem področju, samo ga nekoliko drugače ureja. Sicer smo pa ta opozorila s strani opozicije, ki straši slovensko javnost, že navajeni. Včeraj smo poslušali 9 ur razprave o terminalih, danes o neki drugi temi, kako bo s tem zakonom zmanjšan obseg človekovih pravic in svobode. Še enkrat bom ponovil to, da v imenu človekovih pravic in svobode ne moremo pristati na to, da bi Slovenija v EU postala najšibkejši člen glede zaščite pred terorizmom. Že zjutraj sem uvodoma povedal, da se po 11. septembru nič ni spremenilo. Terorizem je še vedno bil prisoten. In ko poslušam to razpravo s strani nekaterih kolegov iz opozicije se ne morem otresti tega, kar se je zgodilo v Madridu pred volitvami, ko je zaradi terorističnega napada opozicija, čez nekaj dni dobila volitve. Mislim, da ne smemo dovoliti nekaj takšnega, da bi izpostavili Slovenijo takšnemu ali podobnemu terorističnemu delovanju. In če imamo to možnost, da preventivno delujemo, potem je kljub tem besedam, ki prihajajo iz opozicijskih vrst, treba sprejeti, da se maksimalno zaščitimo na tem področju. Gospodu Mogetu bi predlagal, da se naj ne jezi, če koalicijska večina ne razmišlja tako kot opozicijska manjšina. Časi so se spremenili, včasih je pač bilo v tem državnem zboru obratno, sedaj pa je zadeva zamenjana in pač večina v tem državnem zboru mislimi, da je to področje potrebno urediti na takšen način, kot je danes predlagano, zaradi tega ni potrebno s tako jezo nastopati in na takšen način. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Terčon.
Hvala, gospod predsednik. Torej, tudi sam ne bom zakona podprl, ker v bistvu državni zbor ne posluša niti svojih delovnih teles in njegovih odločitev, in ne bom ga zato, ker se skuša področje varnosti pod krinko področja varnosti, torej z Bushevskim receptom, reševati to področje. Bush pač rešuje problem, ki je nastal po 11. septembru tako, da nastaja novih tisoč žrtev v Iraku in je šel v Irak, mi pa na isti način ugotavljamo, da ni povečane nevarnosti, pa vendar moramo v imenu varnosti iti na pohod z represivnimi ukrepi, zato tega zakona ne bom podprl, ker tudi ni bilo minimalne volje po nekem konsenzu, ki bi bil obče dober.
Hvala. Gospod Juri.
Kolegice in kolegi. Jaz bom seveda zakonu nasprotoval, tako kot sem že v razpravi tu dejal. Vaša vlada vodi tako zunanjo politiko, kolega Lahovnik je že nakazal, ki v sodelovanju z Združenimi državami Amerike, v sodelovanju na bojiščih, ki jih je Bushova administracija sama sproducirala, dobesedno maha teroristom. Slabšate varnostno situacijo, to trdite, da temu ni tako, ko se dogaja odpošiljanje naših vojakov na ta bojišča; danes pa to priznate, da se vendarle varnostna situacija slabša in zato moramo ukrepati, ampak ravnate tako, da velikemu bratu, ki ima že velike oči, še bolj povečujete pogled. Hvala.
Hvala. Gospa Pečan.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Zakona ne bom podprla, ker sem že povedala ob drugem branju, ker podaljšuje obdobje, v katerem naj bi izvajali oziroma uporabljali posebne metode nadzora. Rada bi pa povedala še nekaj, da je zanimivo, da zakon podaljšuje uporabo posebnih metod nadzora točno za dve leti, to je za obdobje, ko bodo hvalevredno lahko službe preprečevale oziroma spremljale vse podatke o potencialnih teroristih, kar pomeni, da bodo lahko preprečile teroristični napad pred naslednjimi državnozborskimi volitvami in s tem tudi preprečili zmago levice na teh volitvah.
Hvala. Gospa Širca.
Namesto sproščenosti se srečujemo še z enim zakonom, ki nas vodi v nadzorovano družbo, zato tega zakona ne bom podprla. Širi se nek duh represije po tej deželi in širijo se novi "k-ji", "k-ji", ki narekujejo kontrolo, kaznovanje in komisarstvo, na koncu mogoče tudi kastracijo.
Hvala. Gospod Džuban.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spremembe zakona ne bom podprl ne samo zaradi tega, ker ti amandmaji, ki so bili predlagani, niso sprejeti, pač pa zato, ker celotna rešitev, ki je predlagana, ni sprejemljiva. Tudi razna prepričevanja, ki so bila tukaj, me niso prepričala. Prej pričakujem, da bo enkrat nekoga, ki je vneto zagovarjal te spremembe, zaradi tega morda bolela glava. Če bi podaljšali ali skrajšali na 12 mesecev ali pa pustili 4 ali 36, to nič ne pomeni, ker po tej rešitvi je možno z nekimi novimi dejstvi podaljševati uporabo posebnih metod v neskončnost. In bomo lahko tistega, reci in piši tudi državljane, nadzorovali neskončno, in to z enega mesta, za razliko od dosedanjih rešitev, ki so bile kljub vsemu razpršene. To pomeni, da bomo rabili kompatibilno vrhovno sodišče, ki bo odrejalo, kako in koga se bo s kakšnimi metodami nadziralo. Tudi razlogi, da gre za preprečevanje terorizma, razlogi, da so spremembe zaradi preprečevanja terorizma, seveda niso prepričljivi, ker bi potem nekateri naši kolegi, ki so bili že nadzorovani, spadali v kategorijo teroristov [[vemo za prestrezanje elektronskih informacij v primeru operacijskih miz in podobno]] , in te zadeve so zaskrbljujoče. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Na spletni strani Sove je majhen kviz, ki ima štiri vprašanja, in sicer: prvič, Sova ima svoje agente; Sova pri opravljanju svojih nalog uporablja prisilna sredstva; uradne osebe, agenti lahko uporabljajo uradne dokumente s prirejenimi podatki; Sova lahko kadarkoli prisluškuje telefonskim razgovorom kogarkoli v RS, če presodi, da je to potrebno. In seveda pomakneš kvadratek v levo, če misliš, da je trditev pravilna, in v desno, če je napačna. Predlagam, da bi po sprejemu tega zakona dodali še peto vprašanje: ali je res, da se je uporaba posebne oblike pridobivanja podatkov podaljšala za štirikrat. Seveda bom glasoval proti zakonu. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo želi obrazložitev glasu? Ne. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 39 poslank in poslancev. Prehajamo na drugo glasovanje. Prosim, da ste pozorni, drugič glasujemo. Ponovno je navzočih 39 poslank in poslancev. Tretje glasovanje bomo opravili čez 10 minut, ob 16.21 uri. Prekinjam sejo in jo bomo nadaljevali ob 16.21 uri.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da zasedete svoja mesta. Nadaljujemo s 17. sejo državnega zbora in s postopkom glasovanja o zakonu v celoti. Gospod Kumer, izvolite.
V skladu s 65. členom poslovnika, z drugim odstavkom v imenu vodje poslanske skupine napovedujem obstrukcijo celotne poslanske skupine pri tej točki dnevnega reda. Razloge in povode smo navedli že prej, naj še enkrat povem, da z vidika varovanja človekovih pravic je novela zakona, o kateri bi naj glasovali, prevelik poseg v človekove pravice in upravičen; ni tehtnih razlogov, da bi se lahko poseglo. Skušali smo vse do danes v diskusiji in strpnem dialogu priti do kompromisnega predloga, prišli smo do kompromisnega predloga na komisiji, vendar ste ga zavrnili in zato seveda obstruiramo.
Hvala. Gospod Moge.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci. Tudi poslanski klub Liberalne demokracije napoveduje obstrukcijo po drugem odstavku 65. člena poslovnika državnega zbora. Ocenjujemo namreč, da se s sprejemom tega zakona omejuje prekomerna svoboda pod krinko varnosti, da smo bili priče, da tiste ponudbe partnerstva za razvoj sploh ne veljajo, saj niti en predlog opozicije ni dobil nikjer podpore, še več, ocenjujemo, da se bo s takim sprejetim zakonom tudi zaradi prenosa pooblastil na predsednika vrhovnega sodišča omejila pravna varnost državljank in državljanov Slovenije, zato sejo zapuščamo.
Hvala. Pri tem je treba opozoriti, da se drugi odstavek 65. člena glasi, bom prebral: vodja poslanke skupine lahko napove odsotnost vseh članov poslanske skupine pri obravnavi posamezne točke dnevnega reda, pri čemer mora navesti razloge za takšno odsotnost. Obstrukcije ni možno napovedati sredi glasovanja. Mi smo pred tretjim poskusom glasovanja. Glasujemo. Navzočih je 39 poslank in poslancev. Ugotavljam, da smo tudi pri tretjem poizkusu glasovanja nesklepčni, zaradi tega prekinjam sejo državnega zbora in jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Prekinjam tudi to točko dnevnega reda. Glasovali bomo v času glasovanj jutri.