Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Gospe in gospodje! Pričenjam 13. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Battelli Roberto, Horvat Feri, Pozsonec Maria, Presečnik Jakob in Ziherl Milenko od 16. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednik vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo, k 1. točki, predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda ter predstavnika sodnega sveta k 36. točki. Vse prisotne lepo pozdravljam! Preden preidemo na določitev dnevnega reda, prosim za pozornost. Generalna skupščina Združenih narodovo je 21. novembra 2005 sprejela resolucija o spominu na holokaust, v katerem je bila usmrčena tretjina judovskega prebivalstva ter številni pripadniki drugih manjšin. Zato bo holokaust za vselej veljal kot opozorilo na nevarnost sovraštva, fašizma, nacizma in predsodkov. Generalna skupščina je 27. januar proglasila za mednarodni dan spomina na žrtve Holokausta. Prosim poslanke in poslance, da se z minuto molka spomnimo na žrtve te tragedije. [[...]] [[Minuta molka.]] [[...]]Hvala. Prehajamo na določitev dnevnega reda 13. seje državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 59. členom poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje, dne 20.1.2006. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Predloga za umik točke z dnevnega reda nisem sprejel. V zvezi s širitvami dnevnega reda pa je poslanska skupina, poslanski klub LDS, vložila predlog za razširitev dnevnega reda seje zbora. S tem v zvezi ugotavljam, da je predlog za širitev v nasprotju s šestim in sedmim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Predlog ne ustreza pogojem za širitev, ki jih določa drugi odstavek 58. člena poslovnika zbora. Prav tako predlogu za razširitev ni priloženo ustrezno gradivo, zato državni zbor o navedenem predlogu širitve dnevnega reda ne bo odločal. Prosim, proceduralno.
Gospod predsedujoči prosim, da to, kar ste ravnokar rekli, umaknete. Prvič, ta vaša ocena, da predlog ne ustreza pogojem iz šestega in sedmega odstavka 64. člena ni točna. Drugi odstavek 58. člena pravi, da sta odločanje in razširitev dnevnega reda nujna, kadar je odločitev državnega zbora vezana na rok, določen z ustavo, zakonom in tako dalje. Gospod predsedujoči, vlada Republike Slovenije se je 12. januarja odločila, da bo poslala štiri prostovoljce v Irak. 12. marca naj bi šli v Irak. Danes imamo prvo redno sejo, imeli bomo še eno redno sejo. To, kar vi tu pravite, ne drži, in najmanj zahtevamo dvoje: naj pride, v skladu s petim odstavkom 66. člena to predstaviti zakonodajno-pravna služba, da odločanje o tem, ali Slovenija ključno spreminja svojo zunanjo politiko, ne sodi na sejo državnega zbora. Mislimo, da je argumentov dovolj, navedeni so v vseh členih, o katerih smo govorili, 67. člen in so v skladu s tretjim odstavkom 58. člena. Če res menite, da to ni pomembno vprašanje za Slovenijo, potem naj to pride v skladu s petim odstavkom 66. člena povedat zakonodajno-pravna služba. Vse drugo, gospod predsedujoči, je seveda zavajanje vladajoče koalicije slovenske javnosti, ki noče, da bi v državnem zboru, na edinem mestu, kjer lahko spremenimo odločitev vlade Republike Slovenije, odločali o tem, ali naj gredo štirje prostovoljci v Irak ali ne. Roki tečejo. Tretji odstavek 58. člena pa to lepo pove. Tako da prosim, da dovolite, da pojasnimo razloge, zakaj je pomembno danes o tem odločati. Pisno gradivo ste dobili in imamo v skladu s poslovnikom pravico, da o tem razpravljamo, da predstavimo to našo zahtevo in da se glede tega odločijo v nadaljevanju poslanske skupine. Vse drugo, gospod predsedujoči, pa ni skladno ne s problemom, ki je nastal zaradi takšne odločitve vlade, niti ni skladno [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Proceduralni predlog sem pa že povedal, gospod Zamernik, in sicer, da če imate [[...]]
Prosim, da ne motite poslanca, ki govori.
[[...]]v to dvom, peti odstavek 66. člena - zakonodajno-pravna služba naj pride to pojasnit, kje je naš predlog v nasprotju s tretjim odstavkom poslovnika, ki govori o tem, da s tem preprečimo zelo pomembno dejanje, za katerega tečejo roki od 12. januarja. Hvala lepa.
Gospod Cvikl, hvala lepa za vašo razlago. O tem je bila tudi razprava, pri čemer sem na začetku rekel, da razprave ni. Zato bi prosil, da me razumete, da je bil pravzaprav ta predlog obravnavan tako in da so zaključki, ki sem jih prej prebral, temeljili samo na razlagi poslovnika in ne na razlagi vsebine. Ni razprave. [[Oglašanje iz ozadja.]] Poslovnik sem vam razložil, tako smo si razlagali poslovnik. Povedal sem, kaj poslovnik predvideva, in še enkrat povedal, da o tem ni razprave. Gospod Pavliha, imate proceduralno vprašanje? Izvolite.
Ne vprašanje, ampak pobudo. Pobudo, da se vendarle glasuje o našem predlogu. Zakaj? Gospod podpredsednik, težko verjamem, da kot moj kolega in kot predsedujoči napačno interpretirate ta poslovnik, zato predvidevam, da je to zraslo na zelniku predsednika državnega zbora. V enem delu je že kolega Cvikl povedal, zakaj to ni skladno s poslovnikom. V drugem delu pa naj povem, da je bil naš predlog vložen v skladu s šestim odstavkom 64. člena. Zakaj? Zato, ker so razlogi za razširitev dnevnega reda nastali po sklicu 13. seje državnega zbora, torej po 20. januarju. Zakaj? Zaradi tega, ker je še 24. januarja potekala seja komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb in tam vlada ni uspela argumentirano pojasniti svojih razlogov za odločitev, da naši vojaki sodelujejo pri usposabljanju varnostnih služb v Iraku. Zato ponovno mislim, da naše državljanke in državljani in vsi skupaj zaradi varnosti najmanj zaslužimo to, da se o našem predlogu danes tu glasuje, ne pa, da ponovno kar tako z njim pometemo pod prag. Hvala.
Gospod dr. Pavliha, dovolil si bom, da vas bom vprašal, če mi lahko obrazložite, če je v tem primeru ustava, zakon ali poslovnik, vezan na kakršenkoli rok? Za obravnavo te zadeve, ne spuščam se v vsebino.
Hvala lepa. Mislim, gospod podpredsednik [[...]]
Prosim, če mi lahko citirate to.
Seveda. Citiram 58. člen, in sicer drugo alinejo drugega odstavka: "...da se lahko razširi dnevni red, kadar je odločitev državnega zbora vezana na rok, določen z ustavo, zakonom ali s tem poslovnikom." in če preberemo zakon o obrambi, rok je pa dva meseca in tudi ta rok izhaja iz mednarodne pogodbe, ki je nad našim zakonom po 8. členu ustave, je jasno, da gre za določen rok. Čez dva meseca te odločitve ne bo mogoče več preklicati. In naj vas samo opozorim, gospod podpredsednik, da po zadnji anketi kar 58,8% vseh državljank in državljanov oziroma anketirancev meni, da bi debata morala biti pred državnim zbora, pa je ni bilo. 58,8% anketirancev. Ali bomo šli mimo te odločitve?
Hvala lepa, gospod Pavliha. Prosil bi vas, če ta rok, ki ste ga sedaj navedli, utemeljite pisno in prekinjam za 15 minut sejo državnega zbora. Hvala.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo sejo državnega zbora. Ob tem vas obveščam, da je preteklo 16 minut ne 15 minut in da pismenega predloga še nisem prejel oziroma upam, da ga bom ravnokar. Zaradi tehničnih težav z lepopisom podaljšujem odmor še za 5 minut. Nadaljujemo ob 14.35 uri.
Nadaljujemo s sejo državnega zbora. Spoštovane poslanke in poslanci! Od poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije sem dobil dopis, ki vam ga bom prebral. "Poslanski klub LDS je dne 27.1.2006 predsedniku državnega zbora posredoval predlog za razširitev dnevnega reda, ki je v celoti skladen z določbo šestega in sedmega odstavka 64. člena v povezavi z drugo alinejo drugega odstavka 58. člena poslovnika državnega zbora. Utemeljitev. Prvič. Razlogi za širitev dnevnega reda so nastali po sklicu 13. redne seje državnega zbora z dne 20.1. 2006, saj kot že omenjeno, vlada niti po obravnavi varnostnih razmer v Republiki Sloveniji, povezanih s to odločitvijo na seji, dne 24.1.2006 zadnjega za to področje pristojnega delovnega telesa Komisije Državnega zbora Republike Slovenije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb ni podala ustreznih pojasnil. Drugo. Gradivo je bilo priloženo skupaj s predlogom. [[Tukaj je napaka v dikciji, ki ste jo napravili.]] Tretjič. V poslanskem klubu LDS smo prepričani, da je izpolnjen tudi pogoj iz druge alineje drugega odstavka 58. člena, saj je odločitev vezana na rok, določen z zakonom, in sicer v istem smislu, kot je svojo odločitev utemeljevala vlada Republike Slovenije. Podlaga za odločitev vlade za sodelovanje Republike Slovenije v Nato misiji, usposabljanje varnostnih sil v Iraku, je v ustavi [[3.a člen]] Republike Slovenije, v severnoatlantski pogodbi in zakonu o obrambi. Glede na to, da naša ustava v 8. členu določa primat mednarodnega prava, in glede na to, da je sklep vlade vezan na odločitev Severnoatlantskega pakta z dne 8. aprila 2005, menimo, da mora državni zbor to vprašanje obravnavati še pred potekom dvomesečnega roka, določenega s sklepom vlade." [[Konec citiranja listine.]] Žal, v tej obrazložitvi poslanske skupine LDS ni bil izkazan rok, določen z ustavo, zakonom ali poslovnikom, na kar bi bila vezana odločitev o tem, kar poslanski klub Liberalne demokracije zahteva. Zato sem vam to tudi prebral v celoti, kajti iz poslovnika in iz tega teksta ne morem najti, kje bi bil določen rok, da bi moral državni zbor to temo obravnavati z razširitvijo dnevnega reda. O tem ni razprave, žal mi je, niti ni več proceduralnih vprašanj. Omogočil sem vam proceduralna vprašanja, kljub temu da sem bil skoraj trdno prepričan, da v poslovniku ni tega in da ne moremo o tem sklepati. Zato bomo prešli na glasovanje o dnevnem redu. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalnih naprav, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka; v tem primeru se glasovanje lahko opravi. Tako predlagam zboru, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 10. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je predlagani dnevni red sprejet. Sejo bomo nadaljevali ob 15.00 uri, ko bomo prešli na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, in sicer na VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Hvala lepa.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo sejo državnega zbora. Med nami lepo pozdravljam predsednika vlade in ministre vlade Republike Slovenije ter seveda gospo ministrico, edino med njimi. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 29 poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. in drugim odstavkom 245. člena ter 247. člena poslovnika državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik vlade. Zatem bodo posamezni ministri odgovorili na poslanska vprašanja, postavljena na 12. seji zbora, na katera zaradi odsotnosti niso odgovorili. Poslanci, ki so prijavili dve vprašanji, bodo drugo vprašanje postavili potem, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Poslanci imajo za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik vlade in minister odgovori na vprašanje največ v petih minutah, enako tudi, če je vprašanje postavljeno več ministrom. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Prosim poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: minister za pravosodje, dr. Lovro Šturm, minister za zunanje zadeve, dr. Dimitrij Rupel, in minister za notranje zadeve, gospod Dragutin Mate. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morata predsednik vlade ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor, ki bo objavljen v glasilu državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru; v tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo državnega zbora. Na klopi ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot že rečeno, bo na prva štiri vprašanja odgovarjal predsednik vlade, gospod Janez Janša. Prvo poslansko vprašanje bo postavil gospod Sašo Peče. Izvolite, prosim.
Spoštovani prisotni, predsednik vlade! Kot verjetno veste, je poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke še z nekaterimi drugimi podpisniki na podlagi 168. člena Ustave Republike Slovenije predlagala ustavodajalcu, torej državnemu zboru, da spremeni ustavo v tistem delu, ki bi omogočil učinkovitejše, kvalitetnejše in hitrejše sodstvo oziroma sodno vejo oblasti. Kot verjetno veste, se je dobršen del poslancev in poslank zavezalo k potrebi po dodatni obrazložitvi predvsem s strani vlade Republike Slovenije. Zato me iz tega naslova zanima, gospod Janša: Ali ste od leta 2001 spremenili svoje mnenje, ko je državni zbor o podobni zadevi v okviru zakona o sodniški službi o omenjeni zadevi enkrat že govoril in enkrat že odločal - takrat, torej leta 2001? V prejšnjem mandatu državnega zbora je državni zbor pritrdil predlogu Slovenske nacionalne stranke o omejitvi trajnega sodniškega mandata, kakor rečeno je bilo to meseca maja. Med njimi ste vi in pa dobršen del vaših poslancev potrdili ideje Nacionalne stranke. Kot verjetno veste, prejšnja vlada nikoli ni izpeljala sklepa državnega zbora, ampak je poskušala zadevo pripeljati, torej pripeljati do učinkovitejšega sodstva skozi stranka vrata, zato smo v obdobju 2003, 2004 in pa 2005 spremenili kar nekaj področne zakonodaje, sodstvu dodelili nova finančna sredstva in spremenili pogoje delovanje sodstva, vse na predlog sodstva in vse pod obljubo sodstva, da v kolikor državni zbor kot zakonodajalec in ustavodajalec sprejme omenjene ukrepe, bo sodstvo učinkovitejše. Žal pa vidimo, da sodstvo ni prišlo do učinkovitejše faze, zato vsaj v okviru podpisnikov pobude za začetek postopka za spremembo ustave ocenjujemo, da je dikcija, kot jo predlagamo, torej sprememba 129. člena ustave: "Sodniki se najprej imenujejo za dobo osmih let, po preteku osmih let pa je lahko sodnik imenovan v trajni sodniški mandat." Zakon določa starostno mejo in druge pogoje za izvolite in me zanima oziroma bi rad dobil odgovor, vaš odgovor ali pa odgovor Vlade Republike Slovenije na omenjeni predlog Slovenske nacionalne stranke. Kot veste, žal v obstoječi situaciji nastopa dejstvo, ko so nekatere poslanske skupine javno povedale, da je njihovo stališče do tega odvisno od stroke in ministrstva, žal oziroma tu ne žal, žal pa nastopa tudi drugo dejstvo, da je dobršen del ostalih poslancev vezan na vašo voljo in za to voljo bi sedaj rad izvedel, v kolikor se bo nadaljeval omenjeni postopek in v kolikor vlada namera pristopiti k kvalitetnejšemu in pa učinkovitejšemu sodstvu. Prosim za odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Gospod predsednik vlade, izvolite, prosim.
Hvala lepa za vprašanje. Z njim se srečujemo drugič, prvič je bila podobna pobuda vložena v bolj izostreni obliki, in sicer v smislu stalne odprave trajnega sodniškega mandata. Vlada je do tiste prve pobude zavzela negativno stališče. Smatramo, da ne pride v poštev odprava trajnega sodniškega mandata. Potem je bila ta pobuda nekoliko prenovljena, predelana, vložena ponovno v smislu uvedbe poskusnega sodniškega mandata v trajanju osmih let. Sedaj se ne bi spuščal v to, ali je ta predlagana poskusna doba, preizkusna doba ustrezna ali ne. V prejšnjih sklicih državnega zbora smo - mislim, da enkrat - oblikovali nekoliko drugačen predlog s petletnim poskusnim mandatom, vendar je to lahko stvar nadaljnje razprave. Preden bo vlada zavzela stališče do te prenovljene pobude, bomo proučili vse takšne in drugačne posledice, ki bi lahko izhajale iz takšne ureditve. Jaz osebno mislim, da bi jo veljalo podpreti. Morda ne v tej konkretni izvedbi z osmimi leti poskusnega mandata, morda nekoliko krajše, vendar pa mislim, da bi bila ta sprememba dobrodošla in da bi imela pozitivne učinke. Resnici na ljubo je treba povedati, da tudi sedaj v zakonodaji obstajata dva mehanizma, ki omogočata, da se trajni sodniški mandat prekine. To je v primeru, če iz ocene sodniške službe izhaja, da določena oseba, ki opravlja sodniško funkcijo, ne ustreza sodniški službi ali če mu je izrečena disciplinska sankcija prenehanja sodniške funkcije. V parih primerih sta bila ta ukrepa izrečena v času, odkar velja ta ureditev, se pravi, da strogo teoretično gledano, strogo praktično gledano, trajni mandat ni nekaj, kar naj bi bilo možno v teh dveh primerih, če sta izpolnjena pogoja zakona, prekiniti. Res pa je, da o tem odloča notranje telo, da gre za notranjo kontrolo, ki ima običajno omejen obseg objektivnosti in tudi učinkovitosti, vendar do določene mere obstaja. Glede na povedano, kot že rečeno, bo vlada proučila možne posledice, ki bi izšle iz takšne ureditve, in poslala mnenje državnemu zboru oziroma ustavni komisiji. Potem pa opozarjam na to, da ta ukrep, ki se v javnosti velikokrat argumentira ali pa utemeljuje z največjim problemom, ki ga imamo trenutno na področju sodstva, to je veliko število sodnih zaostankov, naj bi prispeval k hitrim rešitvam na tem področju. Ta ukrep, če bi prišlo do spremembe ustave in posledično do uvedbe poskusnega sodniškega mandata, prvič ne bi veljal za tiste, ki so že imenovani v tajni sodniški mandat, bi bil to ukrep, ki bi veljal za nova imenovanja in je že s tem ta doseg zelo omejen oziroma zrelativiziran. Na drugi strani pa bi trajalo dalj časa, v skrajni konsekvenci po tem predlogu osem let, preden bi dal popolne učinke. Tako da se vlada tega zaveda, se bo tega zavedala tudi, ko bo sprejela in poslala ustrezno mnenje v državni zbor. Problema sodnih zaostankov smo se lotili s programom, ki ga je pripravilo ministrstvo za pravosodje in v relativno kratkem času bomo videli, kaj bo pokazala statistika pri uspehu odpravljanja sodnih zaostankov. Hvala.
Gospod Peče, želite dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala vam za besedo in pa hvala za odgovor. Gospod Janša, verjetno vesta, da je ustavodajni postopek zelo elastične narave in zato je možno spreminjati njegovo vsebino od vsebine, ki smo jo predlagali v Slovenski nacionalni stranki, v kolikor le zasleduje približno isti cilj. Drugo, kar bi rad izpostavil, je, vaše besede, ki pravite, da omenjena ustavna sprememba ne bi pripomogla k ureditvi razmer v sodstvo. Naj s tega mesta še enkrat opozorim, da smo v preteklih treh ali štirih letih sprejeli nič koliko zakonov, ki so izboljšali delovanje sodstva oziroma ki naj bi, a rezultatov ni. Dodelili smo jim nova finančna sredstva, a niti ta ukrep ni pomagal. Skratka, zakonodajna veja oblasti in pa izvršna veja oblasti sta v preteklosti skušali slediti navodilom, ki so prihajala iz sodne veje oblasti, ampak učinka ni nobenega. In zoper tovrstnim neučinkovitim ukrepom se v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke borimo. Nadalje ugotavljate, da sta že v obstoječi zakonodaji dva izmed ukrepov ali pa instrumentov, ki omogočata prekinitev trajnega sodniškega mandata. Vsi pa vem, vseh 90, ki tukaj sedi, in pa verjetno celotna prejšnja struktura, ve, da se ta dva ukrepa nista, še enkrat poudarjam, nista uporabljala in se zato na njih sklicevati meni osebno ne zdi politično kulturno. In pa še, ko ugotavljate, da je pobuda Slovenske nacionalen stranke druga pobuda. Točno. Prvič smo poskušali doseči omejen sodniški mandat, ki bi trajal osem let. Naj vam povem, da ste tistega dne, ko je bilo glasovanje, tudi vi sami, osebno kot poslanec izglasovali oziroma dali svoj glas, svoje stališče in svojo vsebino k omenjenemu sklepu. Pozneje šele, ko smo videli, da ne bi pridobili potrebnih kvorumskih podpisov za vložitev pobude, smo bili v okviru poslanske skupine Nacionalne stranke prisiljeni zadevo omiliti, ampak kakorkoli, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]osebno ocenjujem, da bi bilo smiselno, da pritrdite zadevi in s tem dovolite poslanski skupini Združene liste in Liberalne demokracije, ki so se nič kolikokrat [[...]]
Čas se vam izteka, prosim.
[[...]]zatekali k vašim stališčem, da se postopek začne. Hvala.
Gospod predsednik, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Najprej naj rečem, da vlada ni naklonjena odpravi trajnega sodniškega mandata in da takšnega predloga, tudi če bi se še enkrat ponovil, ne bo podprla. To stališče je popolnoma jasno. Glede predloga, da se uvede poskusni sodniški mandat, vlada o tem še ni odločala, ampak mislim, da bo mnenje, vsaj moje osebno mnenje zaenkrat temu naklonjeno. Ne drži to, da negativna ocena sodniške službe doslej ne bi imela konkretnih posledic. Če se prav spomnim podatkov vrhovnega sodišča, doslej je bilo od leta 1999 do danes izdanih pet negativnih ocen sodniške službe in posledica teh negativnih ocen je prenehanje sodniškega mandata. Tudi nisem rekel, da bi bil to ukrep, če bi prišlo do uvedbe poskusnega sodniškega mandata, ki ne bi dal nobenih rezultatov, jaz mislim, da bi jih dal, da bi imel pozitivne posledice, vendar nikakor ne bi kratkoročno vplival na odpravo sodnih zaostankov, ker vsi vemo, da bi ta ukrep lahko dal postopne pozitivne posledice šele tekom časa.
Hvala lepa. Predsedniku vlade bo postavil poslansko vprašanje, gospod Aleš Gulič. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod predsednik vlade, ministrski zbor, cenjene kolegice in kolegi! Zadnje dni, predvsem prejšnji teden, je bilo videti, da se državni zbor ukvarja samo še z vprašanjem Vzajemne. Seveda ni bilo tako in tudi zgodba se ni končala z zadnjo izredno sejo, ampak se v bistvu nadaljuje. Zato sem si dovolil postaviti vprašanje, ki se tiče Vzajemne, predvsem pa solidarnosti med bolnimi in zdravimi. V poslanskem klubu Liberalne demokracije smo vseskozi opozarjali na težave, ki so se obetale na področju dopolnilnega zavarovanja. Nekaj se jih je zaznalo že v prejšnjem mandatu in v beli knjigi je bil dan odgovor, reforme naj gredo v tisto smer, s katero bi se solidarnost dopolnilnega zavarovanja lahko okrepila, z uvedbo premij, ki bi bile odvisne tudi od tega, koliko kdo zasluži; se pravi, od dohodka zavarovancev. Vaša vlada je pa, kolikor je delovala na tem področju, delovala v nasprotju s tem in je na nek način pospešeno uvajala privatizacijo zdravstva na celotnem področju, pa tudi na področju zavarovalništva. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije, pa tudi moje je, da so sedanji dogodki ne le posledica pohlepa pa brezobzirnosti uprave Vzajemne, ampak tudi mlačnosti in na nek način tihega pristajanja na to, kar se je dogajalo. S tem se je prvotno poslanstvo, se pravi, solidarnost, vzajemnost, začelo izgubljati in vse je postajalo pravzaprav nepregledno, močvara, kot smo dejali v enem od trenutkov, ko smo razpravljali o Vzajemni. Vprašanje je seveda še vedno na mestu - vprašanje o tem, kaj bo z Vzajemno v bodoče. Sprašujem vas, cenjeni gospod predsednik vlade: Kako si predstavljate nadaljnji obstoj Vzajemne, solidarnost, kapitalske dobičke v sistemu zdravstvenega zavarovanja in kako nameravate državljankam in državljanom povrniti zaupanje v delovanje vlade ter pristojnih institucij, saj ste s svojim nepravočasnim ukrepanjem postavili na kocko pravice več kot 900 tisoč zavarovancev in zavarovank iz tega naslova ter celoten sistem zdravstvenega zavarovanja v Sloveniji? Za odgovor se vam že vnaprej prav lepo zahvaljujem.
Gospod predsednik, izvolite, prosim.
Hvala za vprašanje. Najprej čisto konkretno, kako nameravamo ukrepati. To je razvidno iz zakona, ki ga imate na klopeh; upam, da bo kmalu sprejet v tretjem branju. V tem primeru bo ta visoki zbor tisti, ki bo s posebnim zakonom določil, kaj se bo v prihodnosti dogajalo z Vzajemno. To je v vaših rokah. Že na prejšnji seji sem na vprašanje vašega poslanskega kolega dejal, da želimo ohraniti to zavarovalnico v smeri, za katero je bila ustanovljena - se pravi, da gre za vzajemno zavarovalnico. Kdo je ukrepal pravočasno in kdo ni ukrepal pravočasno. Veste, spoštovani gospod poslanec, če bi šli v zgodovino in ugotavljali, kdo je to zavarovalnico ustanavljal, kakšno pravno podlago ji je dal, kateri ljudje so sedeli v upravi in nadzornih svetih, ko so se te strukture oblikovale, kdo se je financiral iz teh kanalov in tako naprej, mislim, da bi bil čas, ki ga imamo na razpolago, prekratek za popoln odgovor. Ko govorimo o oškodovancih naj povem, da to, kar je uprava nameravala storiti, se pravi, preoblikovati Vzajemno v delniško družbo, ni bilo narejeno. Se pravi, s tega vidika ni bilo nobenega oškodovanja. Mislim, da je prišlo posredno do oškodovanja s tem, ker je bilo v zadnjih mesecih pa tudi letih potrošeno veliko denarja zavarovancev za reklamiranje določenih aktivnosti, ki jih je agencija ocenila za neustrezne, potem veliko denarja verjetno tudi za različna pravna mnenja in razne ekspertize, s katerimi se je želelo upravičiti pravno korektnost postopkov uprave. Veliko denarja verjetno tudi za medijsko podporo, ki je bila silna in je še vedno silna v nekaterih medijih. Tudi, bom rekel, te povezave so več ali manj zelo transparentne, če nekaj let spremljamo posamezna imena. Tako je tukaj prišlo do določenega oškodovanja in upam, da bodo pristojne institucije enkrat tudi te stvari ugotovile. Resnici na ljubo je treba reči, da to ni bi bil prvi primer. Bilo je kar nekaj takšnih primerov v lanskem letu, ko se je skupen denar delničarjev tudi v veliki meri javnih sredstev uporabljal za to, da se je delala javna scena, naklonjena posameznikom iz uprave, da jih ne bi slučajno kdo zamenjal, da so se prikazovali boljši rezultati v javnosti, kot so dejansko bili, in tako dalje. In bi bilo zelo dobro, da bi imeli enake vatle, ko gre za trošenje denarja za obrambo tranzicijskih tajkunov. Opozarjam tudi na to, da je delovanje zavarovalnic, tudi zdravstvenih zavarovalnic, določeno v zakonodaji. Vlada ima tukaj pooblastila, kakršna ima. Tam, kjer pooblastil nima, vlada ni mogla ukrepati. Obstaja neodvisna agencija, ki je sprejela nekatere postopke, ali jih je pravočasno ali ne, ni stvar izvršilne oblasti, da o tem presoja, nikakor pa ne drži, da postopkov ni bilo in da ukrepov ni bilo. Bili so. In če te postopke primerjamo z nekaterimi drugimi doslej, mislim, da so bili kar hitri. Če se spomnimo, kako se je reševalo deloma podobno situacijo v primeru zavarovalnice Triglav, potem vidimo, da je tam šlo za zgodbo z bistveno daljšo brado. Moram reči, da kljub temu da je bilo kar nekaj težav v zvezi z reševanjem tega problema, sem vesel, da je vsaj v tem državnem zboru na koncu izkazalo, da se z denarjem ne da vsega kupiti, da se na koncu lahko tudi doseže določeno potrebno politično soglasje zato, da se spremeni tudi ustrezna zakonodaja, kadar se izkaže, da obstaja pravna praznina, ki omogoča različne špekulacije.
Hvala lepa. Gospod Gulič, želite dopolnitev odgovora?
Ja, seveda. Spoštovani gospod predsednik, jaz sem z vašim odgovorom zadovoljen, ker sem približno takšnega pričakoval. Vem, da vedno z optimizmom gledate v preteklost in tam poiščete razloge, da kaj poveste o sedanjosti. Ampak vse zadeve, glavne, predvsem ta oškodovanja, o katerih ste govorili, so se pa vendarle dogajala v času, ko ste vi na oblasti, ko ste vi predsednik vlade. Prav gotovo imate v rokah orodja, s katerimi bi se dalo to preprečiti, če ne vi, pa seveda minister Bručan ali pa minister Bajuk. Zato me zanima, če boste tudi z njima opravili kakšen takšen bolj tehten pogovor. Glede na to, da je pa vendarle odgovornost bila v njunih rokah, pa seveda to velja tudi za direktorja agencije, gospoda Goriška. Zadeve so bile zelo pozne in na koncu se je tako zelo gasilsko reševalo to v državnem zboru. Mislim, da bi si prav gotovo zaslužili to, da so pozvani na neko odgovornost, pa še morda kdo. Ker ste omenili, da bi bila lahko zgodba za nazaj zelo dolga in zapletena in da sedaj ni časa, bi prosil tudi za pisni odgovor ali pa za obrazložitev, tako da mi bodo zadeve popolnoma jasne. Še vedno me pa zanima: Kako vidite Vzajemno? Se pravi, ali kot tisto, ki se drži svojega načela "jaz zate, ti zame", ali kot tisto, ki se drži "ti zame, jaz pa kakor bom hotel". Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, prosim.
Torej lahko ponovim, da v vladi vidimo Vzajemno v prihodnosti takšno, kot je bil namen, ko se je ustanavljala, se pravi, kot vzajemno zavarovalnico. Na kakšen način to v praksi urediti, je stvar posebnega zakona, ki - kot že rečeno - ga boste morali vi sprejemati in ga bo vlada pravočasno predlagala. Ne gre za enostavno vprašanje in glede na to, da gre za močno institucijo, ki je imela nekaj časa monopol, se ga bomo lotili drugače, kot je doslej veljalo v podobnih primerih, in mislim, da je ta pot prava. Vlada ne more poklicati na odgovornost neodvisne agencije; tudi v zvezi z njenim ravnanjem mislim, da ne drži trditev, da ta agencija ni ukrepala. Je ukrepala. V primerjavi z nekaterimi drugimi postopki ali pa podobnimi ravnanji, verjetno bistveno hitreje, ali je bilo to dovolj hitro, pa se bo izkazalo. Dejstvo pa je, da odločitev, kakršna je bila napovedana in ki verjetno ne bi bila prava, ni bila sprejeta. Se pravi, da strateško gledano je bilo ukrepanje pravočasno. To, da se je vmes trošil denar za različne stvari, tudi za upravičevanje nekih postopkov, ki niso bili upravičeni. Veste, to se ni dogajalo samo v zadnjem letu. Ta vlada ni postavila sedanje uprave Vzajemne, ta vlada ni postavila sedanjo skupščino in ne sedanjega nadzornega sveta. Če pogledate v zgodovino pa politični pedigre članov nadzornega sveta Vzajemne pa skupščine, boste tam našli ljudi, ki so kandidirali na listah sedanjih opozicijskih strank, ki so bile prej pozicijske, tam boste našli ljudi z močnim finančnim zaledjem iz ene od frakcij Liberalne demokracije; tam boste našli znana imena iz slovenske tranzicije, ki imajo danes na svojih računih in v klirinško-depotnih knjigah milijardno premoženje. Ne boste pa našli tam nobenih povezav s sedanjo vlado. Potem, ko je ta frakcija obračunala s prejšnjim predsednikom uprave, dr. Arharjem, je pač postavila upravo, kakršno je hotela, in ta uprava zdaj to počne, kar počne.
Hvala lepa. Predsedniku vlade bo poslansko vprašanje postavil gospod Bojan Kontič. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica in ministri, kolegice in kolegi! Gospod predsednik, v svojem uvodnem nastopu, ko ste kot kandidat za predsednika vlade spregovorili poslankam in poslancem državnega zbora, ste med drugim dejali: "Obljubim tudi, da bomo spoštovali opozicijo kot sestavni del ustavnega reda, da se bomo trudili za sprejem vseh dobrih predlogov, ne glede na to, kdo bo njihov avtor." Na tej seji državnega zbora, ki se je pričela danes, so trije pomembni predlogi zakonov, ki smo jih vložili poslanki in poslanci Socialnih demokratov. Na seji matičnega delovnega telesa so bili pred kratkim vsi trije predlagani zakoni s strani Socialnih demokratov ocenjeni kot neprimerni. Bolj kot to nas moti stališče vlade do teh predlogov. Pri zakonu o udeležbi zaposlenih pri dobičku družbe in o lastništvu zaposlenih je predstavnica vlade dejala: "Vlada nasprotuje tako oblikovanemu predlogu zakona in predlaga državnemu zboru, da ga ne sprejme kot ustrezno podlago za naslednje faze zakonodajnega postopka, ker bo pripravila svoj zakon." Pri zakonu o spremembah zakona o vojnih invalidih je bilo stališče vlade: "Vlada načeloma podpira rešitve v tem predlogu, vendar pa meni, da je pomanjkljiv in ga je treba dopolniti." Vlada pripravlja torej svoj zakon, ki je v vladni proceduri. In še o tretjem predlogu zakona, o spremembah in dopolnitvah zakona v zvezi z azbestom, pa je vlada sporočila, da ga ne podpira, ker ne prinaša ničesar, čeprav natančno vemo, da temu ni tako. Spoštovani gospod predsednik vlade, sprašujem vas: Kako si dejansko predstavljate vlogo konstruktivne opozicije, ki pripravi spremembe in dopolnitve zakonov, proti katerim vlada ne navede vsebinskih nasprotovanj in pri tem vedno znova dobimo odgovor, da vlada predloga ne podpira, ker pripravlja svoj predlog? Sprašuje vas, gospod predsednik: Ali je takšno ravnanje vlade skladno z vašimi obljubami ob kandidaturi za predsednika vlade?
Hvala lepa. Izvolite, gospod predsednik.
Hvala za to vprašanje. Tam, kjer smo oziroma kjer je vlada na neko pobudo, na predlog zakona odgovorila samo, da to pobudo zavračamo, zato ker bomo pripravili svojo, in tega nismo obrazložili, priznam, da nismo ravnali prav; smo samo prepisovali enako formulacijo, kot se je prej pojavljala dvanajst let in ki smo jo včasih kritizirali. To je standardna formulacija, ki se je pojavljala vedno, ko je doslej opozicija kadarkoli vlagala kakšen zakon. Lahko pogledamo na desetine, lahko bi celo rekli na stotine primerov in tam, kjer smo tudi mi te formulacije ponavljali, se strinjam, da ni v redu. Če neko stvar zavrnemo, potem jo je potrebno argumentirati. Nam je žal, če so ravno na tej seji trije takšni primeri oziroma dva, kot ste našteli. Vendar pa to ni dovolj za trditev, da se predlogi opozicije ne upoštevajo ali pa da načelno ali v temeljnem pristopu ne spoštujemo predlogov, ki jih da opozicija, ali pa se opozicija ne upošteva. Na samem začetku tega mandata je ta koalicija izpolnila dve pomembni obljubi v tej smeri. Prvič, v vseh podjetjih, kjer ima vlada večinski delež ali v obeh državnih skladih, so bila v nadzornih odborih ponujena mesta tudi opoziciji. Vse tri opozicijske stranke so ta predlog sprejele in v vseh glavnih nadzornih svetih sedijo tudi predstavniki opozicije. Po nekaj mesecih, ko je bilo večino imenovanj kočanih, sta dve opozicijski stranki zavrnili nadaljnje sodelovanje, eden od teh kandidatov iz Liberalne demokracije pa je potem tudi izstopil, mislim, da iz nadzornega sveta Elektro, ampak vsi ostali so še tam in ta del se uresničuje. V kolikor se ne uresničuje, se ne po krivdi te koalicije, ampak na podlagi stališča, ki ste ga sami sprejeli. Obljubili smo tudi, da bomo svet za nacionalno varnost vključili predstavnike opozicije in to smo storili, vključili smo predsednika največje opozicijske stranke, žal zdaj ni več predsednik, tako da bo treba narediti spremembo ali pa še nekaj časa počakati, da vidimo, kdo sploh bo na koncu ostal, ampak pri tem ostajamo. Ko se je glasovalo o proračunih za letošnje in za naslednje leto, je bilo sprejetih oziroma podprtih 13 amandmajev opozicije. Če pogledamo za nazaj, ko je bila Slovenska demokratska stranka v opoziciji, potem v vseh 8-ih ali 12-ih letih k proračunom ni bilo sprejeto toliko opozicijskih amandmajev kot samo ob letošnjem in proračunu za naslednje leto. Tukaj imam seznam po ministrstvih več deset predlogov, ki jih je dala opozicija k različnim zakonom in ki jih je vladna koalicija podprla. Jih ni problem našteti. So pa seveda tudi primeri, prvič je treba tudi načelno reči, da se nikjer ne dogaja, da bi kar vsi predlogi opozicije bili upoštevani. Ni države! Ker v trem primeru bi sploh ne bilo delitve na pozicijo in opozicijo, bi imeli vsi isti program, ker ga nimamo, se najbrž tudi zavzemamo tudi za deloma različne stvari. Ne more koalicija kar podpreti vsega, kar opozicija predlaga, se pa trudimo, da znotraj tega izberemo oziroma podpremo tisto, kar je splošno dobro za vse. Drugič. Še posebej, ko gre za zakonske predloge, je glavni problem opozicije, tudi naš problem je bil včasih to, da je zaradi pomanjkanja informacij, včasih tudi zaradi pomanjkanja časa, težko izračunati določene posledice zakona, še posebej finančne posledice. In to je glavni problem opozicijskih zakonov, ko gre za finančne učinke na proračun, so stvari odmerjene čez palec in ravno v tem delu je zelo težko potem kakšnim predlogom pritrditi.
Hvala. Dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za odgovor, ki ste ga podali. Sedaj, če bi naredili natančno analizo, bi seveda lahko komentiral vsak po svoje, ampak jaz mislim, da je mnogo več predlogov opozicije zavrnjenih kot pa upoštevanih. Ampak morda je tako bilo v preteklosti, morda res ministri oziroma strokovni sodelavci ministrov prepisujejo tekste, ki so jih v prejšnjem mandatu pošiljali prejšnji ministri v parlament, ampak vseeno bi pri tem želel poudariti, da sem pričakoval nek napredek v tem mandatu, nek preskok miselni iz preteklosti v sedanjost, če že ne v prihodnost. Naj vam povem, da je mnogokrat vložen amandma, kjer je podpisan opozicijski poslanec, pa je ta amandma zavrnjen in nato sprejet amandma, ki ga predlaga koalicija, s popolnoma enako vsebino. Ko govorimo o zakonskih predlogih, naj povem, da ta prvi predlog zakona o soudeležbi pri dobičku, ki je bil vložen že 1. maja preteklega leta, da se je do tega zakona vlada opredelila kar na dopisni seji in ga zavrnila. Kot svojega je pa nekako posvojila zakon, ki ga je predala ena druga opozicijska stranka in ga do dobra predelala po svoji podobi; torej bi lahko to storila tudi z drugimi zakoni, če bi bila na to pripravljena. Glede nadzornih svetov, res je, ponudili ste, ampak jaz se spomin tega predvsem zadnjega, nadzorni svet RTV-ja, kjer smo kot druga opozicijska stranka predlagali kandidata, pa smo bili gladko zavrnjeni. Ampak vprašanje gre predvsem v to - ne želim pogrevati zadev za nazaj: Želim vaše stališče do delovanja opozicije oziroma sodelovanja z opozicijo v prihodnjem obdobju.
Torej, glede tega zadnjega bi rekel, da imajo Socialni demokrati v sedanjih organih, nanovo izvoljenih organih RTV-ja, bistveno več svojih predstavnikov kot druga največja opozicijska stranka, kot jih je imela Slovenska demokratska stranka kadarkoli kot največja opozicijska stranka. Mislim, da je tukaj velik napredek. Kar se tiče pa te dopolnitve, ki smo jo slišali, pa sem vesel, kajti gospod poslanec pravi, da se je velikokrat zgodilo, ko je vladna koalicija enostavno sprejela isto besedilo dopolnila oziroma amandmaja, ki ga je vložil kakšen opozicijski poslanec, z isto vsebino, samo z drugim podpisom. Sedaj, če nam je za vsebino, potem ste lahko zelo zadovoljni, da je bilo vse to sprejeto, ker končno gre za tiste rešitve, ki ste jih sami predlagali. Kdo je na koncu podpisan pod neko zadevo, je popolnoma vseeno, važno je, da se pač uresniči. Jaz osebno tega sicer ne razumem, da nekdo prepiše isto rešitev, tudi ne vem, če se je kdaj popolnoma tako zgodilo. Lahko se tudi je. Tudi to najbrž ni kakšna velika novost. Glede osnovnega vprašanja, kot ste ga najavili, pa obljubljam, da bom naredil vse, kar je v moji moči, da naslednjič, če bo kakšen predlog opozicije zavrnjen, da bo to argumentirano. Se pravi, da ne bo samo pisalo, da predlog zavračamo, ker bomo mi pripravili boljšega. Takšna obrazložitev je v prejšnjih mandatih tudi meni včasih dvignila pritisk, ampak da se bo navedlo, kaj je dobro, kaj ni dobro in zaradi česa je potrebno, da se pripravi boljši predlog.
Hvala. Poslansko vprašanje gospodu predsedniku vlade bo postavil gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav predsedniku vlade, ministrom in pa kolegicam in kolegom, ki so tu prisotni! Gospod predsednik vlade! Slovenija je med najrazvitejšimi novimi članicami EU, saj po zadnjih podatkih dosega že 81% razvitosti povprečja EU. Istočasno pa je ena izmed treh kandidatk, ki nameravajo v letu 2007 prevzeti evro in je edina med temi državami, ki te pogoje za prevzem evra že izpolnjuje. Zanima me: Kako ocenjujete gospodarski napredek Slovenije? Ali so kakšne ovire, ki bi lahko preprečile, da bi Slovenija v letu 2007 evro tudi dejansko prevzela? Za odgovor se najlepše zahvaljujem.
Hvala. Gospod predsednik.
Hvala za vprašanje. Dejansko je Slovenija po zadnjih podatkih Eurostata dosegla 81% povprečne evropske razvitosti. Seveda je to odstotek v razširjeni EU. V tej novi družini smo na sredi, sedaj že počasi v zgornji polovici, in dejansko od kandidatk za vstop v ožje jedro EU, se pravi, v evropsko monetarno unijo Slovenija zaenkrat edina izpolnjuje vse tiste kriterije, ki jih že lahko izpolnjuje. Izpolnjujemo štiri od petih maastrichtskih kriterijev. Zadnjega, se pravi stabilnost tečaja v dveletnem obdobju v čakalnici za evro, tega zadnjega kriterija ne moremo izpolnjevati, ker se ta rok izteče šele konec junija letošnjega leta. Ne bo pa s tem nikakršnih težav, glede na to, da je stabilnost našega tečaja bistveno bistveno večja bila doslej, kot je to kriterij. Ko gre za ostale kriterije, je proračunski primanjkljaj, kjer ne smemo presegati 3% BDP, v tem trenutku tam nekje na 1,7%, se pravi smo tukaj zelo dobri, tudi če se primerjamo z državami, ki so že članice evro območja. Dolg države je limitiran v skladu s temi kriteriji na 60% bruto domačega proizvoda. Mi smo pod 30, kar pomeni, da smo po tem kriteriju tudi zelo dobri, tudi v primerjavi z nekaterimi ustanovnimi članicami evro območja. Stabilnost cen oziroma inflacijski kriterij je decembra lanskega leta znašal v evro območju 2,5%. Tudi tega smo izpolnili in to je bil na nek način najtežji zalogaj. Slovenija je ta kriterij izpolnila kljub temu, da je bil ta cilj v veliki meri ogrožen z dvigom rasti oziroma s hitrimi dvigi rasti nafte na svetovnih trgih. Vpliv cen energentov v Sloveniji ima večje posledice na inflacijo kot v večjih ekonomijah, zaradi tega je to bilo največje tveganje in tudi glede na vprašanje, ki ste ga postavili, v teh mesecih do izpolnitve kriterijev to ostaja najbrž edina predvidljiva potencialna nevarnost, ki pa po našem mnenju ne bo takšna, da bi ogrozila izpolnjevanje tega cilja. Ko gre za četrti kriterij, obrestne mere, mislim, da je tukaj kriterij 5,4%, Slovenija je na 3,8% in smo glede tega na zelo varni strani. Kljub tem razveseljivim makroekonomskih podatkom, kljub temu podatku, zadnjemu podatku, da smo na 81% evropskega povprečja, pa je treba dodati, da obstaja tudi drugi kriterij, druga merila, da obstajajo tudi primerjave konkurenčnosti posamičnih družb, gospodarstev. V zvezi s tem je Slovenija v razširjeni Evropski uniji v tisti skupini držav, ki potrebujejo reforme oziroma v tisti tretjini evropskih držav, ki je v relativno dobri kondiciji in zato lahko reforme izvede brez tega, da bi se komurkoli poslabšal socialni položaj, če jih izvede pravočasno. Ravno iz tega vidika je vlada pripravila oziroma sprejela strategijo razvoja, Slovenija pripravila in sprejela okvir ekonomskih in socialnih reform in iz tega vidika bomo v letošnjem letu predlagali tudi vso potrebno zakonodajo, na podlagi katere Slovenija lahko pravočasno izvede to modernizacijo, da se lahko pozitivna, ekonomska gibanja nadaljujejo tudi v prihodnosti.
Hvala lepa. Na 12. seji državnega zbora sta poslanki gospa mag. Majda Potrata in gospa Mojca Kucler Dolinar ter poslanec gospod Miro Petek, postavili poslanska vprašanja ministru za gospodarstvo mag. Andreju Vizjaku, ministru za zunanje zadeve dr. Dimitriju Ruplu in ministru za pravosodje dr. Lovru Šturmu. Ker ministri na seji niso bili prisotni, so poslanci zahtevali ustni odgovor na naslednji seji zbora. Minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel in minister za pravosodje, dr. Lovro Šturm sta danes opravičeno odsotna, zato bosta na vprašanje poslank mag. Majde Potrata in Mojce Kucler Dolinar odgovarjala na naslednji seji. Minister za gospodarstvo mag. Andrej Vizjak pa bo odgovoril na vprašanje Mira Petka glede dodeljevanja nepovratnih finančnih sredstev podjetjem, ki proizvodnjo selijo v tujino. Izvolite, gospod minister. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani poslanec za vprašanje. Lep pozdrav poslankam in poslancem! Seveda je bil namen ukrepa ministrstva za gospodarstvo v preteklosti predvsem spodbuditi podjetja, da internacionalizirajo svoje specifične prednosti na mednarodnih trgih. To je bil ključni namen in glede na ta ukrep je bilo izvedenih tudi nekaj razpisov. Govorim izključno o preteklem mandatu. S temi razpisi v mandatu te vlade nismo nadaljevali predvsem zaradi določenih dilem oziroma odprtih vprašanj, ki jih tako dodeljevanje sredstev prinaša. Sam javni razpis, na katerega se nanaša poslansko vprašanje, je bil torej namenjen podjetjem iz različnih dejavnosti, ne zgolj iz tekstilne industrije, kajti tukaj je bil naveden primer Preventa. Da bi se podjetja lažje ohranila, so bila prisiljena določene proizvodne faze z nizko dodano vrednost prenesti v države z nižjo ceno delovne sile. Tako so se podjetja ohranila in v matičnem podjetju v Sloveniji izvajala preobrazbo, katere cilj je bil uvajanje novih proizvodov in storitev z višjo dodano vrednostjo. To je ključno sporočilo, zakaj so se v preteklosti taki razpisi pojavljali in kaj je bil krovni namen. Torej ni bil namen, da bi se z davkoplačevalskim denarjem in z nepovratnimi finančnimi sredstvi financiralo odpiranje proizvodenj v tujih državah, ki bi potem tudi neposredno konkurirale domačim podjetjem, temveč je bil primarni namen razpisa povečanje prodaje proizvodov in storitev slovenskih podjetij na tujem trgu, odpiranje novih trgov, prenos znanja in zniževanje stroškov. Res pa je, da so ta sredstva dostikrat zgrešila ta namen in pravzaprav se je zgodila na eni strani poraba davkoplačevalskega denarja, po drugi strani selitev proizvodnje na druge trge, hkrati se na drugih trgih niso odprle nove tržne možnosti in tudi se ni ohranila proizvodnja z višjo dodano vrednostjo ali pa storitve na intelektualni ravni v Sloveniji. Tako je skupina Prevent iz tega naslova prejela dobrih 54 milijonov nepovratnih sredstev. V letu 2001 je na javnem razpisu za spodbujanje tržne in izdelčne preusmeritve podjetij tekstilne in oblačilne industrije prejela 16 milijonov 700 tisoč tolarjev, na javnem razpisu za spodbujanje modernizacije dela in kadrovske prenove podjetij pa 2 milijona 458 tisoč, na javnem razpisu za spodbujanje internacionalizacije pa milijon 280 tisoč. To je bilo v letu 2001. V letu 2002 je skupina na javnem razpisu za izhodne investicije slovenskih podjetij prejela 19 milijonov tolarjev, na javnem razpisu v letu 2003 za spodbujanje izhodnih investicij slovenskih podjetij pa nadaljnjih 10 milijonov 239 tisoč tolarjev. Na javnem razpisu v istem letu, letu 2003, pa za spodbujanje tržne, tehnološke in kadrovske prenove tekstilne industrije nadaljnjih 2 milijona 320 tisoč tolarjev. V letu 2004 je ista skupina na javnem razpisu za uvajanje in nadgrajevanje sistemov stalnih izboljšav prejela 2 milijona 550 tisoč tolarjev. V letu 2004 so zaprosili tudi za financiranje izhodnih investicij, vendar niso dobili odobrenih sredstev. Pred letom 2001 se niso izvajali razpisi za spodbujanje izhodnih investicij, kakor tudi ne v letu 2005 in v letu 2006. Tako podjetje tudi ni v obdobju od 1995 do 2005 nikoli prejelo sredstev po zakonu o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah, niti za ta denar ni nikoli to podjetje zaprosilo. Vlada ima program spodbujanja internacionalizacije, ki temelji povsem na drugih ukrepih, kot so bili pa ti.
Hvala. Želite dopolniti vprašanje?
Hvala lepa. Tak odgovor sem na nek način pričakoval, ker so mi že iz skupine Prevent poslali podoben odgovor, ne da bi jih za to zaprosil. Seveda, teh najrazličnejših subvencij je bilo v zadnjih letih precej več; verjetno je nekaj tudi skritih. Če pogledamo kar poročilo računskega sodišča o reviziji programa zapiranja rudnika Mežica iz leta 2002, vidimo, da je Prevent prejel 120 milijonov tolarjev za prezaposlitev 30 knapov, se pravi, 4 milijone na posameznika, zaposlili so jih pa le 17. Se pravi, da so dobili 52 milijonov subvencij za knape, ki jih niso zaposlili, tako pravi računsko sodišče v svoji reviziji. Zanima me: Ali bo nova vlada nadaljevala prakso prejšnje vlade, to je, da bo subvencionirala podjetja, ki so v večinski tuji lasti, in to za odpiranje delovnih mest v tujini, kar posledično pomeni tudi zapiranje delovnih mest doma, kar se zdaj dogaja, ali pa bo nova vlada s to prakso prekinila? Hvala.
Tako je. Del odgovora sem že podal. Glede prezaposlitev, seveda se odgovor nanaša na poslančevo vprašanje, ki se je nanašalo predvsem na financiranje odpiranja proizvodnje v tujih državah z nepovratnimi sredstvi, ne pa na prezaposlovanje delavcev iz mežiškega rudnika, zato tudi te številke med navedeni ni. Verjetno je skupina Prevent dobila denar še iz marsikaterega drugega vira, tako iz drugih ministrstev, kot verjetno za druge namene. Poudarjam še enkrat, kar se tiče izhodnih investicij, sem povedal prejeta sredstva. Osnovni namen teh investicij ni bil, da se spodbuja selitev proizvodnje, ampak, da se ohranja konkurenčni položaj teh podjetij na domačem trgu in da se seli zgolj tisti del proizvodnje, ki je doma nekonkurenčen. Roko na srce, po moje je osnovni namen pravi, mislim pa, da je preveč nevarnosti, preveč tveganj za tako dodeljena nepovratna sredstva, zato tudi sedanja vlada v sprejetem programu internacionalizacije, ki ga je že sprejela, ne predvideva več tovrstnih ukrepov, temveč predvsem druge ukrepe, ustanavljanje predstavništev slovenskega gospodarstva, ki bodo osnovna pomoč za prodor zlasti malih in srednjih podjetij na tuje trge, kjer mala in srednja podjetja nimajo ne infrastrukture, ne kakršnegakoli dostopa do osnovnih informacij. Če ponovim, ta vlada v tem obdobju ni izvedla niti enega tovrstnega razpisa in ga ne namerava tudi v prihodnje, saj tudi v sprejetem proračunu za leto 2006 in 2007 ni tovrstne postavke, niti je nimamo v sprejetem programu internacionalizacije.
Prehajamo na prvi krog vprašanj poslank in poslancev. Ministru za notranje zadeve, ki je danes odsoten, bo postavil vprašanje dr. Pavel Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Vprašanje bom postavil ministru, ki je odsoten in tudi najavljam, da želim, da mi ustno odgovori na naslednji seji. Gospoda ministra sprašujem na temo, da v zadnjem času prihaja do glasnih opozoril o nevzdržnih razmerah v azilnem domu na Viču. Tako v peticiji, ki so jo podpisali prosilci za azil, kot v medijih lahko zasledimo, da prihaja do nehumanega ravnanja in nasilja s strani policije in zaposlenih v azilnem domu ter zanikrne zdravstvene oskrbe in celo do odrekanja zdravniške pomoči. Dogajale naj bi se tudi nezakonite grožnje vodstva azilnega doma, ki od prosilcev za azil zahteva, da prekinejo bivanje izven azilnega doma, kar nakazuje, da se očitno izvajajo določbe novega zakona o azilu, ki je še v zakonodajnem postopku. Vsem nam je bolj ali manj jasno, da se doba upoštevanja človekovih pravic v Sloveniji nekako zožuje, da iz dneva v dan, od seje do seje sprejemamo zakone, ki krčijo prostor in polje svobode. To delamo s sprejemom restriktivnega zakona o zaščiti razseljenih oseb, s sprejemanjem zakona o azilu in tako naprej. Samo ugibamo lahko, kje se bo to končalo. Zato gospoda ministra sprašujem: Kaj konkretno je storil na ministrstvu za notranje zadeve, da se zlorabe s strani vodstva azilnega doma, policije in zaposlenih v azilnem domu ne bi več pojavljale? Ali bo zahteval tudi nadzor nad uslužbenci in vodstvom azilnega doma glede domnevnih zlorab? Ali zahteva tudi nadzor zaradi domnevnih prekoračitev pooblastil policije? Kot rečeno, pričakujem od gospoda ministra, da mi na naslednji seji ustno odgovori. Hvala lepa.
Hvala. Ministru za delo, družino in socialne zadeve gospodu mag. Drobniču bo postavil poslansko vprašanje gospod Matjaž Han. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovani državni zbor! Že nekaj časa napovedujete, da boste uvedli tako imenovani sistem lažjega odpuščanja delavcev, hkrati pa napovedujete tudi na nek način zmanjševanje socialnih pravic. Ljudje oziroma zaposleni pa so dnevno v strahu pred izgubo delovnega mesta. To potrjuje tudi dejstvo, da podjetja v Sloveniji napovedujejo odpuščanje delavcev zaradi selitve proizvodnje v države, kjer so stroški dela nižji. Zaskrbljujoč pa je tudi podatek, da so to predvsem uspešna slovenska podjetja, kot so na primer Prevent, Lek, Kolinska, Droga, Beti in na sploh tekstilna branža. So pa ta podjetja predvsem v manj razvitih regijah v Beli Krajini, Prekmurju, Posavju, Zasavju in tudi v občini Radeče, od koder tudi sam prihajam. Večkrat sem vas, spoštovani minister, že vprašal, kako bo to vplivalo na vašo željo po povečani rodnosti, pa mi do danes odgovora še niste dali. Sam ocenjujem, da strah pred izgubo službe na more pozitivno vplivati na odločitev za imeti otroka. Danes pa bi se vendarle osredotočil na drug vidik problema. Zadnje čase ste začeli govoriti o varni fleksibilnosti trga dela, to je sicer korak naprej, vendar pa problem nastane, če vaše izjave pogledamo podrobneje. Varna fleksibilnost po danskem vzgledu, ki ga omenja vaš kolega minister Damjan, predvideva ob pogoju lažjega odpuščanja tudi visoka nadomestila, ki zagotavljajo socialno varnost tistim, ki ostanejo brez dela, seveda pa mora biti na voljo tudi dovolj delovnih mest, da lahko odpuščeni delavci hitro najdejo novo zaposlitev, vendar to je že nova zgodba. Vaši pogledi na socialne pomoči, pa imam občutek, da ne gredo v tej smeri. Na zaslišanju pred matičnim odborom ste izjavili, da prevelika nadomestila ljudi distimulirajo, da bi delali. Spoštovani minister, kako boste povečali fleksibilnost, se mi sicer dozdeva, vendar pa ne bi rad špekuliral. Upam, da niso samo statistike tiste, ki bodo zadovoljile ljudi, ampak je tisto realno življenje nekaj drugega. Zato, spoštovani minister, prosim za konkreten odgovor: Kateri bodo torej ukrepi, ki bodo povečali fleksibilnost trga dela?S katerimi ukrepi boste zagotovili, da bo povečana fleksibilnost za zaposlene res socialno varna? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Najprej je treba demantirati vaše trditve, da vlada ni nikoli trdila, da bomo povečali odpuščanje in da bomo zmanjševali socialne pravice. V vseh dokumentih jasno piše, da bomo povečali socialno pravičnost in zagotovili socialne pomoči tistim, ki jo resnično potrebujejo. Glede nekaterih ukinitev proizvodnje v delovnointenzivnih panogah pa lahko rečemo, da je posledica napačnega vodenja gospodarske politike v preteklih letih. In ta vlada je dejala, da milijard ne bo metala za povsem zgrešene naložbe ali napačne odločitve, zato ker preveč cenimo davkoplačevalski denar. Glede fleksibilnosti oziroma zanesljivosti zaposlitev pa sledeče. Če ste dobro spremljali, kaj se je odvijalo na zadnjem svetu ministrov za delo, ste lahko jasno ugotovili, da gre Evropa v smeri tako imenovane varne prožnosti dela, varne fleksibilnosti. In to so poudarili tudi sindikati in akceptirali ta pristop tudi v Sloveniji in tudi socialni partnerji na evropski ravni. Razen če vi temu nasprotujete, kar bi bilo nekako zanimivo. Varna fleksibilnost ni nekaj, kar je nezdružljivo, to jasno piše tudi v tem gradivu, ki je bilo predstavljeno ministrom nazadnje v Beljaku. To je združljivo in to prinaša več delovnih mest. Bodoča Evropa se bo predvsem srečevala z zanesljivostjo zaposlitve, ne pa zanesljivostjo delovnega mesta. In to je, kar si mi tudi želimo. Torej povečanje zaposlenosti. Cilj lizbonske strategije je 70% zaposlenost in ena izmed možnosti je tudi fleksibilnost trga dela. Če me vprašate, kaj si pa pod tem pojmom predstavljamo, bi rekel naslednje. Večkrat smo že poudarili fleksibilnost tudi na lokacijo, tudi prostorsko. To pomeni, da bo treba morda se tudi kam drugam zapeljati, zato je za nas dober argument, da je potrebno vzpostaviti dobre informacijske poti, po drugi strani pa tudi delo na domu. Poklicna mobilnost. Če smo se za nekaj usposobili na začetku svojega življenja, to ni garant, da bomo to celo življenje opravljali. Vseživljenjsko učenje je ključna premisa in zato pomeni to tudi spremembo morda poklica. Zaposlitev, tudi različna zaposlitev na delovnem mestu in bolj fleksibilni delovni čas. Žal gre to včasih tudi na račun slabšega usklajevanja družinskega in poklicnega življenja, ampak v mnogih primerih pa gre skupaj z roko v roki. Odprava ovir za nesklepanje zaposlitve za nedoločen čas. Ponavljam, v reformah, ki so bile sprejete na seji vlade jasno piše, "...odprava vseh ovir, ki preprečujejo sklenitev za nedoločen čas." Zaposlovanje invalidov. Kvotni sistem, ki ga s 1. januarjem uvajamo, gre v smeri zagotovitve več delovnih mest za invalide, tudi s pomočjo subvencij, ki jih dobijo podjetja, ki niso obvezna zaposlovati po kvotnem sistemu, torej v korist malih delodajalcev do 20 zaposlenih. To, kar je narobe tudi pisalo v časopisih, na račun malih delodajalcev. Ne. Mali delodajalci niso obvezni zaposlovati po kvoti, ampak za zaposlitev invalida pa dobijo stimulacijo. Torej to pomeni, da je treba odpraviti vse morebitne zakonodajne, administrativne in druge ovire, ki otežujejo podjetjem dodatno zaposlovanje oziroma ustvarjanje višje dodane vrednosti. Imamo konkretne ukrepe za zaposlovanje zlasti mladih, zaposlovanje v perspektivnih sektorjih in zaposlovanje starejših. Za zaposlovanje starejših imate tudi na spletni strani predlog zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti. Novela, sprememba, kjer uvajamo dodatno stimulacijo za zaposlovanje tistih nad 50 oziroma 55 let, zato da bi imeli približno enake vstopne možnosti za zaposlitev. Zavedamo se, da je pomembno čim večji delež prebivalstva angažirati v skladu z njihovimi možnostmi, tako tudi invalide kot tudi starejše. Glede starejših je bila ena ključnih pripomb v preteklem sistemu, da so v premajhnem deležu tisti po 45., po 50. letu starosti vključeni v zaposlovanje. Zelo velik poudarek dajemo aktivizaciji brezposelnih oseb. Glede teh visokih nadomestil oziroma dodatkov na zasluge, pa smo povedali, da se z njimi ne strinjamo. Ti namreč segajo tudi do 900 tisoč in v sorazmerju, v ocenjevanju v smislu pravičnosti se z njimi ne strinjamo. Nekatere dajatve bomo pač tudi povečali oziroma [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]Hvala lepa, oprostite, da sem presegel za 15 sekund.
Vas je tehnika prekinila. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
V bistvu bom naredil uslugo gospodu ministru, glede na to, da mi ni pojasnil nekaterih zadev, ki sem jih hotel slišati. To so zadeve, ki so zgolj na papirju, realnost v vsakodnevnem življenju pa je čisto nekaj drugega. Zato resnično prosim, da mi odgovorite: Kakšne konkretne ukrepe boste uporabili? To se mi zdi to zelo pomembno in zaradi tega sem se še enkrat oglasil, da dam ministru še priložnost teh dveh minut. Hvala lepa.
Izvolite, minister.
[[...]] [[Izklopljen mikrofon.]] [[...]]očitno za vse skozi. Sicer vam lahko tudi tako odgovorim.
En moment prosim. Vam ne dela? Pritisnite [[...]]
Zdaj pa dela. Hvala lepa. Tehnika zdaj deluje. Spremenili smo tudi odredbo, po kateri lahko tudi nekatere druge regije vključujemo v programe aktivne politike zaposlovanja. Tudi tako imenovano Belo krajino, kjer se je pač zgodilo več odpuščanj. Lahko pa vam povem, da se je brezposelnost v decembru zmanjšala, da se je povečalo število zaposlenih v Sloveniji, kar pomeni, da so neki pozitivni trendi, prestrukturiranje nam pa tako ali tako sledi. Želimo tudi v večji meri aktivirati Rome, kajti 95 oziroma 98% Romov vključenih v aktivnost. To je pomembno, ker so glavni prejemniki socialnih pomoči. Za zaposlitev tistih, ki si delo težko najdejo, konkretno matere, ki gredo na porodniški dopust, da se lahko vrnejo, da jih delodajalci ne bodo zavračali, smo v novelo zakona o zaposlovanju vnesli določilo, da so delodajalci oproščeni prispevkov. Za težje zaposljive pa so seveda tudi programi aktivne politike zaposlovanja, ki smo jih pa že na tiskovni konferenci predstavili. Obstaja vrsta ukrepov, ki gre v koristi zaposlenih. Se pa zavedamo, da so ključne gospodarske reforme, ki odpirajo nov investicijski ciklus in na osnovi tega se bodo tudi pojavila delovna mesta. Zavedamo se, da z ukrepi o aktivni politiki zaposlovanja v ožjem smislu ne moremo dosegati vseh rezultatov. To pa se z vami tudi strinjam in zato niso samo socialne reforme in reforme trga dela, ampak tudi gospodarske reforme. Upam, da ste z odgovorom zadovoljni. Sicer pa vam lahko pripravimo tudi še pisni odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministru za promet bo postavil poslansko vprašanje gospod Rudolf Petan. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki vlade. Moje vprašanje je namenjeno ministru za promet, mag. Božiču. Glede na to, da se je Slovenija odločila za resnejši pristop do skladnejšega regionalnega razvoja. V ta namen pa prav gotovo spada tudi tretja razvojna os, ki nekje poteka od Koroške skozi osrednjo Slovenijo do Bele krajine in ena od ključnih stvari pri tej razvojni osi je prav gotovo cestne povezava. Upravičena so razmišljanja o tej avtocestni povezavi, hitra cesta, to sedaj ni pomembno, da bi ta cestna povezava med štajersko in dolenjsko avtocesto potekala skozi Kozjansko, odcep recimo Dramlje, mimo Šentjurja, potem nekje blizu Planine se potem naveže na dolenjsko avtocesto. S takšno rešitvijo bi se v celoti odprle razvojne možnosti tega do sedaj infrastrukturno zelo odrezanega in tudi zato razvojno zaostalega področja Slovenije. Delim mnenje tistih, ki pravijo, da bi bila edino trasa te ceste skozi Kozjansko v polni funkciji, da bi bile mogoče navezave na cesto z obeh strani in bi ta del Slovenije bil v celoti navezan na slovenski avtocestni križ in seveda potem tudi širše v Evropo. Takšna povezava bi bila dobrodošla, še posebej, poudarjam, še posebej za turistično gospodarstvo, ki je že sedaj generator razvoja na tem delu Slovenije, ob sicer skromni gospodarski iniciativi. Prepričan sem, da če kateremu delu Slovenije koristi avtocesta, potem je to prav gotovo ta del Slovenije, to je Kozjansko. Zato je moje vprašanje: Ali je bila že opravljena kakšna strokovna študija omenjene trase med štajersko in dolenjsko avtocesto in če je bila upoštevano tudi Kozjansko kot ena od variant? Se zahvaljujem za odgovor.
Gospod minister Božič, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Aktivnosti za pripravo trase, hitre ceste ali avtoceste, na tako imenovani tretji razvojni osi, so se šele začele, zato o poteku trase seveda še ni mogoče govoriti. Prepričan pa sem, da bodo vse pristojne službe, še posebej pa ministrstvo za okolje in prostor, ki vodi postopek umeščanja tras državnih cest v prostor, proučili več različnih možnih potekov cestne povezave in se na koncu odločili za najbolj optimalnega, glede na različne kriterije, ki se pri umeščanju tras v prostor upoštevajo. Če pa na vprašanje odgovorim zelo konkretno. Študija poteka avtoceste skozi Kozjansko še ni bila opravljena. Pa ne zato, ker ne bi hoteli, ampak zato, ker na temu odseku ni bila opravljena še nobena resna študija o poteku trase med Celjem in Novim mestom. Direkcija za ceste je do sedaj izdelala le študijo rehabilitacijo obstoječe državne ceste Zidani most - Celje, ki pa s samo tretjo razvojno osjo v novem pomenu nima kaj dosti skupnega. Naj vas ob tem še seznanim, da je ministrstvo za promet 20.1.2006 in 26.1.2006 pristojnemu ministrstvu za okolje in prostor že podalo pobudi za pripravo državnega lokacijskega načrta za gradnjo hitre ceste med Celjem, Novim mestom in Belo krajino. Glede na dejstvo, da je pobuda za pripravo državnega lokacijske načrta za gradnjo hitre ceste med Dravogradom, Velenjem in avtocesto A1 Maribor - Ljubljana bila podana že 12.10.2004, postopek umeščanja trase hitre ceste v prostor sedaj intenzivno poteka na celotni povezavi tretje razvojne osi od Koroške, Savinjsko - šaleške regije, Posavja, Zasavja, Dolenjske in Bele krajine v okvirni dolžini 135 kilometrov. V pripravi je tudi že program državnega lokacijskega načrta za hitro cesto med Dravogradom, Velenjem in avtocesto A1 Maribor-Ljubljana. Za ta odsek bo predvidoma v sredini meseca februarja sklicana tudi prva prostorska konferenca. Za odsek hitre ceste med Celjem, Novim mestom in Belo krajino pa bosta ministrstvo za okolje in prostor ter ministrstvo za promet takoj pristopila k pripravi programa, priprave državnega lokacijskega načrta. Hvala lepa.
Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za besedo. Gospod minister! Poleg več pobud za to traso skozi Kozjansko bi omenil, da je bila v četrtek 26.1.2006 na posvetu v Šentjurju nova pobuda, in sicer županov in poslancev s tega področja, da bi se ta cestna povezava med Štajersko in dolenjsko avtocesto nekako umestila v Kozjansko. Se pravi, nekje odcep Dramlje mimo Šentjurja, kot sem že omenil. S tega srečanja je bila tudi poslana posebna pobuda, mislim, da je še niste dobili, ker se še podpisuje. Pridružili pa se ji bodo tudi drugi poslanci in župani, ki se srečanja niso mogli udeležiti zaradi obveznosti, so pa izrazili pripravljenost, da se tej pobudi tudi pridružijo. Omenil bi tudi to, da to pobudo podpirajo poslanci in župani, ne glede na strankarsko pripadnost. To se pravi, da ne gre za strankarsko pobudo, ampak gre za nek širši interes. Vsi, ki smo bili tam in ki to podpiramo, pričakujemo strokoven pristop ob trasiranju in upoštevanju tudi nacionalnega interesa. Pobudniki smo prepričani, da ta trasa skozi Kozjansko zadosti vsem tem kriterijem, tako strokovnemu, kot tudi nacionalnemu. Zanima me: Kdaj bi se lahko, to je aproksimativno, ne zahtevam datumov, realizirale posamezne etape te tretje razvojne osi? Seveda je pri tem treba upoštevati, da tudi na tej seji obravnavamo najetje kredita za izgradnjo avtocest. Ali je to možno tudi tu upoštevati, in pa ob upoštevanju kohezijskih sredstev, ki jih lahko pričakujemo tudi iz EU? Ne zahtevam datuma jutri, pojutrišnjem, ker vemo, da to ne gre, ker je ta tretja os praktično zaživela šele ob nastopu nove vlade. Za odgovor se vam zahvaljujem.
Izvolite.
Hvala lepa. Na dodatno vprašanje bi zelo na kratko poskušal opisati celoten postopek sprejemanja tako zahtevnih programov, kot je umeščanje tras v prostor in sprejetje lokacijskega načrta. V najkrajšem možnem času bo tudi izvedena javna razprava, vezana na pobude, ki prihajajo iz več koncev. Tudi ta pobuda bo enakovredno obravnavana v študiji izbora variant. Prepričan sem, da bo MOP, ki vodi te postopke, korektno in pa predvsem uravnoteženo peljal te postopke, upoštevajoč vse vidike pri umeščanju tras v prostor, glede na zahtevane kriterije. Zelo na kratko. Mi si želimo, da bi v celoti prišlo do lokacijskega načrta med Celjem in navezavo na Belo krajino in potem navezavo na Republiko Hrvaško nekje vključno do leta 2009. Potem bi stekli vsi postopki, ki sledijo, odkupi zemljišč, projektiranje in pa potem sama gradnja. Dejstvo je tudi to, da smo z našega prometnega ministrstva to tretjo razvojno os uvrstili na prioritetni program vlaganja v infrastrukturo, ki je financirana s strani evropskih skladov. Tako smo postorili vse tisto, kar je bilo do sedaj potrebno. Ampak pomembno se mi zdi to, da smo postopke pravnoformalnega značaja že začeli in da so stekli. Sledili bodo v najkrajših možnih časih, seveda s preveritvami, idejnimi zasnovami, variantami, ki so na celotnem na potezi in tudi vaša pobuda, ki je bila omenjena, to je skozi vertikalo skozi Kozjansko, bo zagotovo enakovredno obravnavana.
Hvala lepa. Ministru za šolstvo in šport dr. Zveru bo postavil vprašanje gospod dr. Mitja Slavinec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister! V Murski Soboti deluje šola, ki je prav gotovo edinstvena v Sloveniji po tem, da je locirana na dveh straneh glavne ulice skozi mesto. Gre za srednjo ekonomsko šolo, ki pa ob tem tudi prostorsko več ne ustreza potrebnim predpisanim izobraževalnim standardom ter pogojem. Glede na velik interes mladih iz Pomurja za izobraževanje in programe, ki se izvajajo na tej šoli, se vodstvo šole in pa tudi lokalna skupnost že dlje časa ubada s hudo prostorsko stisko. Ta je postala še toliko večja, ko se je pred leti pod okriljem te šole pričel izvajati tudi višješolski program, saj tudi za tega ni ustreznih prostorskih pogojev in predavalnic. Gostujejo v predavalnici Zavarovalnice Triglav, spet čez glavno cesto. Zaradi tega je občina že pred časom z vlado Republike Slovenije pričela pogovore glede izgradnje nove ekonomske šole. Avgusta leta 2004 je po sklepu mestnega sveta mestne občine Murska Sobota tudi bilo na državo preneseno zemljišče, ki je predvideno za novo lokacijo šole. Septembra istega leta je bila s takratno vlado tudi podpisana pogodba o pričetku gradnje šole po sistemu finančnega najema s postopnim odkupom lizinga. Prav to je kasneje nova vlada navedla tudi kot razlog za zaustavitev gradnje in sedaj naj bi se gradnja res pričela in bila bi naj spet financirana, kot je bilo prvotno predvideno, po sistemu lizinga. Čim prejšnja izgradnja nove stavbe ekonomske šole ni pomembna le zaradi prostorske stiske in neustreznih pogojev v stari šoli, temveč tudi zaradi zagotavljanja osebne varnosti dijakov in študentov, ki morajo večkrat dnevno prečkati glavno prometno žilo skozi mesto Murska Sobota, s čimer so izpostavljeni neposredni nevarnosti. V nove prostore pa se bo preselila tudi višja šola in zaradi tega je ta projekt toliko pomembnejši za dijake in študente iz celotne regije. Glede na vse to, me, spoštovani gospod minister, zanima: Kdaj lahko pričakujemo pričetek gradnje nove ekonomske šole v Murski Soboti in kdaj bo gradnja zaključena? Katerega šolskega leta bodo dijaki in študentje pričeli z delom v novi stavbi? Za odgovor se vam lepo zahvaljujem. Hvala lepa.
Gospod minister dr. Zver, izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani gospod poslanec dr. Mitja Slavinec! Hvala za vprašanje. Vprašanje srednje ekonomske šole v Murski Soboti je dejansko pereče. Ne nazadnje sem se o situaciji pozanimal lani, ko sem to šolo obiskal, in dejansko bo ministrstvo za šolstvo in šport nadaljevalo že začeta prizadevanja, v letu 2004, da bi Murska Sobota dobila novo srednjo ekonomsko šolo. Razmere so dejansko nevzdržne za kakovosten pouk. Je pa še res en dejavnik, in to je varnost dijakov, ki sedaj dejansko živijo na robu varnosti. Postopek izvedbe javnega naročila za izbiro izvajalca za finančni najem s postopnim odkupom je v teku. Mislim, da bo končan v mesecu, dveh. Vsaj do marca bi moral biti zaključen. Potem se bodo začela dela in prepričan sem, da bomo v letu 2007, 2008, šolsko leto 2007/2008, lahko odprli objekt in da se bodo lahko dijaki vselili v novo šolo, seveda tudi študentje višje šole. Izjemnega pomena je ta šola. To drži, imate prav, tudi za razvoj višjega šolstva v Pomurju, Prekmurju, predvsem pa si želim, da bi kasneje, ko bodo dani dobri pogoji za delo, na šoli v centru razvili še dodatne programe, ne zgolj družboslovne in srednje ekonomske, ampak še dodatne, kakor tudi na področju višjega šolstva. Ravno zdaj smo v teku intenzivnega spreminjanja programov na podlagi novih izhodišč, tako srednješolskih, kakor tudi višješolskih. Jaz sem prepričan, da bo Prekmurje oziroma učitelji in vodstvo teh šol izkoristilo to priložnost in da bo šola dejansko pomenila nek nov zakon, veter v jadra razvoja Prekmurja. Hvala lepa.
Želite še dopolnilni odgovor?
Spoštovani minister, hvala lepa za spodbuden odgovor, da naj bi se leta 2007/2008 lahko pouk pričel. Zanima pa me: Ali imate že izdelano dinamiko gradnje in kdaj konkretno lahko pričakujete, da se bo gradnja pričela? Zanima me to zaradi tega, kajti prevelikokrat se je že zapletlo s pričetki in potem seveda zaključki gradnje ter ne nazadnje pričetkom tiste dejavnosti, ki naj bi se v določenih stavbah izvajala, prav zaradi kakšnih pritožb in drugih zapletov pri oddajanju naročil in pri sami gradnji. V Pomurju je zelo pereč problem ravno iz teh razlogov porodnišnica, ki že dolgo stoji, pa še ne opravlja funkcije. Zaradi tega me zanima: Ali je ta rok tudi s časovno dinamiko podkrepljen? Kdaj konkretno lahko ob tudi morebitnih pritožbah pričakujemo pričetek gradnje? Kot rečeno, gre za zaradi slabe izkušnje, ki jih v Pomurju s tem imamo. To vprašanje še posebej izpostavljam, kajti ljudi to tudi najbolj zanima. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala, za to dodatno vprašanje. Seveda zagotoviti v naprej ne morem. Ne morem predvideti nepredvidene situacije, ampak strokovne službe mi zagotavljajo, da v letu 2007, na začetku šolskega leta lahko, da bo stala nova šola, da se bo letos poleti lahko začelo z izgradnjo, da bomo dobili šolo v velikosti 5 600 kvadratnih metrov, da je investicija vredna 3,4 milijarde slovenskih tolarjev, ki jo bomo zagotovili sedaj, ko se zaključijo ti postopki, do marca. Mislim, da imamo vse ključne mehanizme, da se šola začne graditi oziroma da bodo spomladi pripravljeni in po mojem ni razloga, da bi se spet kaj zapletlo. Mi predvidevamo novo šolo v naslednjem šolskem letu 2006/2007.
Hvala. Gospod Dušan Kumer bo postavil poslansko vprašanje ministru za javno upravo, dr. Virantu, in ministru za finance, dr. Bajuku. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani ministri in ministrica, kolegice in kolegi! Najprej bi se zahvalil ministru Bajuku za res izčrpen pisni odgovor na moje ustno zastavljeno vprašanje na prejšnji seji v zvezi s porabo denarja za letalske prevoze, dnevnice in hotelske storitve v tujini. Iz odgovora, ki zajema zadnja tri leta, je več kot očitno, da je bilo tako prejšnji kot je tudi sedanji vladi varčevanje na tem področju še vedno tuje. In ravno ta ugotovitev in diskusije v zadnjih tednih o varčevanju in racionalni porabi proračunskega denarja so me spodbudile, da danes zastavim to poslansko vprašanje. Namreč, minister Virant, na zadnji seji odbora za notranjo politiko, ko je bilo govora o zakonu o plačah v javnem sektorju, ste med drugim dejali [[citiram]] : "Z varčevanjem v javnem sektorju mislimo resno. Zato tudi znižujemo plače funkcionarjem, da s tem pokažemo odgovoren odnos do proračuna in davkoplačevalskega denarja. Zato funkcije, ki jih opravljamo, delamo v javno korist in ne za svojo osebno korist. Še enkrat poudarjam, treba je gledati celoto, ne pa samo posamezna drevesa v tem gozdu." [[Konec citata.]] Funkcije v nadzornih organih, imenovane s strani vlade in države, so tak primer posameznih dreves, ki se jih nihče ne loti, tudi vi ne, minister Virant. Imenovani in postavljeni v teh nadzornih organih so deležni kar visokih sejnin, v nekaterih družbah in zavodih pa celo letnih denarnih nagrad. Nekateri sedijo tudi v treh, štirih in še več nadzornih organih. Zato menim, da bi tudi to lahko bilo deležno varčevalnih ukrepov, in sprašujem: Koliko ministrov, državnih sekretarjev in visokih državnih uradnikov je s strani aktualne vlade imenovanih v nadzorne in upravljavske organe gospodarskih družb, zavodov, skladov ter drugih pravnih subjektov, katerih lastnica oziroma soustanoviteljica je država? Kakšne so sejnine, nagrade in morebitna druga denarna nadomestila, ki izhajajo iz naslova imenovanj v omenjene organe? In tretje: Kakšni so omenjeni denarni prihodki članov nadzornih organov slovenskih hčerinskih bank in zavarovalnic v tujini, katerih solastnica je država?
Gospod minister dr. Virant, izvolite, prosim.
Hvala lepa. S kolegom ministrom Bajukom si bova razdelila odgovor na to vprašanje, ki je zelo utemeljeno in zelo umestno. Najprej je treba reči, da članstvo državnih uradnikov, v nekaterih primerih tudi funkcionarjev, v nadzornih organih in organih upravljanja oseb javnega sektorja ni nekaj nelogičnega, ampak je logično in tudi običajno, saj vlada v teh institucijah, v teh pravnih osebah izvaja ustanoviteljske pravice in nadzor. Tako tudi veljavni zakon o preprečevanju korupcije v drugem odstavku 20. člena določa tudi za funkcionarje, da je poklicni funkcionar lahko član sveta javnega zavoda, javne agencije oziroma član nadzornega sveta javnega podjetja, javnega sklada ali gospodarske družbe, v kateri je država ali lokalna skupnost imetnica poslovnega deleža, delnic oziroma drugih pravic, na podlagi katerih je udeležena pri upravljanju oziroma kapitalu. Statistika, za katero ste vprašali, je takšna. S strani aktualne vlade so bili v nadzorne organe in organe upravljanja oseb javnega prava imenovani naslednji funkcionarji in visoki državni uradniki - pet ministrov, devet državnih sekretarjev, osem generalnih sekretarjev, ena predstojnica vladne službe, šest predstojnikov organov v sestavi ministrstva in 17 generalnih direktorjev direktoratov. To je kar se tiče števila tistih, ki so bili imenovani v te organe. Drugi segment, ki je res zelo pomemben, je ureditev plačila oziroma sejnin za sodelovanje v teh organih. Popolnoma prav imate, da je to sestavni del, če hočete, varčevanja ali pa sestavi del plačevanja funkcionarjev in javnih uslužbencev iz javnih sredstev. Veljavna ureditev plačevanja je pomanjkljiva. Enotne ureditve, razen enega sklepa in ene uredbe vlade, o kateri bo minister Bajuk govoril, trenutno ni. Ministrstvo za finance pa ima v pripravi oziroma je že pripravilo osnutek uredbe, ki bo ta vprašanja urejala. V tej naši notranji delitvi dela znotraj vlade je bilo nekako dogovorjeno, da to uredbo pripravi ministrstvo za finance. Dr. Bajuk bo o njej povedal več, temeljila bo pa na enotni ureditvi za vse osebe javne prava in posebej bo upoštevala dejstvo, da je lahko članstvo v nadzornem organu ali v organu opravljanja sestavni del službene obveznosti in da naj se javnim uslužbencem plačuje samo, kadar gre za dodatno in posebno obremenitev, in da mora biti to tudi omejeno, da ne more biti nekdo član v petih ali, ne vem, desetih svetih in za to prejemati tudi sejnine. Gotovo vas zanimajo tudi podatki za najvišje funkcionarje, torej za ministre. Kot sem rekel, pet ministrov sedi v tovrstnih organih, in sicer so to ministri: Drobnič, Podobnik, Žagar, Bajuk in Vizjak. Minister Drobnič in minister Bajuk ne prejemata za to nikakršnih sejnin ali nadomestil. Minister Podobnik kot predsednik nadzornega sveta stanovanjskega sklada prejema sejnino v višini 56 tisoč tolarjev na sejo, neto in za ekološki sklad 34. tisoč 800, neto, za sejo. Dr. Žagar pa za sklad za regionalni razvoj in ohranjanje poseljenosti sejnino v višini 22 tisoč tolarjev neto. Kot rečeno, mag. Drobnič in dr. Bajuk teh sejnin oziroma nikakršnih nadomestil za to ne prejemata in tudi drugi ministri nismo člani nobenih nadzornih svetov ali organov upravljanja v osebah javnega prava. Ob sprejemanju te uredbe bomo resno razmislili o utemeljenosti prejemanja sejnin za članstva v tovrstnih organih upravljanja oziroma nadzornih organih, kadar v njih sedijo ministri [[..]] [[Opozorilni znak.]] [[.. ..]] [[Nerazumljivo.]] [[..]]Je pa seveda treba povedati, da te ureditve ta trenutek ni, zato nikomur od navedenih ni mogoče očitati, da bi vzel nekaj, kar mu ne pripada. In so te sejnine urejene z internimi akti teh podjetij, javnih skladov, javnih agencij in tako naprej. Na koncu bi še enkrat rekel, da se mi zdi vprašanje zelo umestno in da o tem zelo resno razmišljamo.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Bajuk vam ni ostalo nič več časa. Gospod Kumer imate dopolnilno vprašanje?
Hvala. Imam dopolnilno vprašanje, da dam ministru Bajuku priložnost, da bo kaj rekel. Delno sem z odgovorom zadovoljen in sem pričakoval, ker tudi moji spiski kažejo o tem. Vendar mene bolj zanimajo državni sekretarji in drugi visoki uradniki, ki niso samo v upravnih odborih skladov, nadzornih svetov in tako dalje in zavodov, ampak so tudi v gospodarskih subjektih, recimo v bankah, zavarovalnicah in tako dalje. Tam pa poleg sejnin se ob koncu leta glede na zatečen dobiček delijo tudi visoke denarne nagrade. V teh nadzornih svetih in upravnih odborih tudi sedijo funkcionarji državne uprave oziroma vlade. Zato bom še enkrat zastavil vprašanje, da mi odgovori še minister Bajuk. Ali bo ta uredba uredila tudi to področje, da na primer, da dam dva ilustrativna primera, Andrijana Starina Kosem ne bo sedela več v nadzornem svetu KAD-a, Holdinga slovenskih železnic, Petrola, Nove ljubljanske banke, ali nekdanji vaš državni sekretar, ki je sedaj naš kolega v državnem zboru, gospod Špiletič, v skupščini KAD-a, upravnem odboru Univerze v Ljubljani, Nove Kreditne banke Maribor, Sklada kmetijskih zemljišč, Družbe za upravljanje in svetovanje in tako dalje? Poleg te uredbe, ki bo urejala te sejnine, me zanima: Ali ima vlada ali vi konkretno na ministrstvu tudi konkretni predlog, da boste kak odlok sprejeli, da kljub temu ti visoki državni funkcionarji ne sedijo v teh upravnih odborih, ampak da lahko vlada prek svoje kadrovske imenuje tudi "insajderje" od zunaj, ki so ravno tako strokovni in lahko v imenu in za ime države opravljajo to funkcijo?
Gospod minister dr. Bajuk.
Hvala lepa za vaše vprašanje. Res je, da je to silno zapletena zadeva, ker jo urejajo dve. Uredba o sejninah in drugih stroških javnih skladov, ki pa velja le za javne sklade. Po drugi strani je pa sklep vlade iz leta 2001, ki je potem dopolnjen v letu 2002, ki pa določa kriterije za določitev sejnin članov nadzornih svetov v gospodarskih družbah, ki so v večinski lasti Republike Slovenije, in v javnih podjetjih, katerih ustanoviteljica je Republika Slovenija. V ministrstvu za finance smo dobili to nalogo in smo dejansko tudi to uredbo vsaj kar se tiče, bi rekel, teh javnih skladov in javnih agencij, da bomo to poenotili. Kar se tiče vašega konkretnega vprašanja in tudi primera, ki ste ga dali, bivšega funkcionarja, državnega sekretarja na finančnem ministrstvu, bom rekel, da so že vsaj v večini teh pozicij, ki ste jih navedli, smo že imenovali druge osebe, zato ker gre predvsem za predstavnike ministrstva za finance. Kot veste, so to določene ustanove, v katerih so posledice, kar se tiče javnofinančnega sistema, zelo velike. Zato skrbimo za to, da so ljudje, ki neposredno odgovarjajo ministrstvu, tam prisotni in delujejo v našem imenu. Ta odredba je že v tako imenovanem medresorskem usklajevanju, ki gre proti koncu, tako da pričakujem, da bo v prihodnjih dveh tednih to že obravnavala vlada. Nameravamo pa urediti tudi vse, kar se tiče javnih skladov in javnih agencij, tudi tiste, ki niso vključene v ta sistem. To pa ni enostavno, ker nimamo pravne podlage za to, ker nekatere agencije in nekateri javni skladi imajo po zakonu, ki jih je ustanovil, nek poseben status. Vse to zdaj trenutno preučujemo. Preučujemo tudi, kako se izvaja sklep vlade, ki je bil sprejet že leta 2002, kar se tiče gospodarskih družb, ki so v pretežni lasti države. Pred ponedeljkom bi bilo nemogoče te podatke zbrati. Nekatera podjetja se sklicujejo na poslovno tajnost, kar moram še preveriti. Vam pa zatrdno obljubljam, da bom, kar bom dobil na razpolago, tudi vam posredoval. Mislim, da imate vso pravico kot državni zbor vedeti o teh stvareh. Če bo šlo za poslovno tajnost, boste pa pač dobili na zaupni podlagi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Germič bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport, dr. Zveru. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Gospod minister, kolegice in kolegi! Šport je prav gotovo pomembna družbena dejavnost in izraz njene dinamike del splošne kulture, ki ima zelo širok vpliv na različne dogodke v naši družbi. Šport je prav gotovo dosegel nivo razvoja, ki zahteva domišljen sistem urejanja strokovnih, organizacijskih in upravljavskih nalog, tako na nivoju lokalnih skupnosti kot na nivoju države. Tako smo zapisali v uvodu nacionalnega programa športa v Republiki Sloveniji, pri čemer smo zapisali tudi, da bo država Slovenija spodbujala razvoj športa s finančno in strokovno podporo, predvsem na tistih področjih, ki pomembno vplivajo na razvoj športa, kot so izobraževanje, usposabljanje in izpopolnjevanje strokovnih kadrov, gradnja športnih objektov, strokovna in raziskovalna dejavnost. Sledila bo določilom sprejete športne zakonodaje in drugim mednarodnim dokumentom s tega področja. V nacionalni program in zakon o športu smo zapisali določene ureditve tega področja. Rad bi samo spomnil, da smo v okviru VI. poglavja, 3. točke, zapisali, da se oblikujejo javni zavodi in da Zavod za šport Slovenije opravlja naloge, ki so opredeljene v 24. členu zakona o športu, na ravni države. V zakonu o športu so v 24. členu zelo jasno opredeljene naloge in pristojnosti zavoda, ki so zapisane v več alinejah. Kljub temu, da imamo zakonsko osnovo tako za oblikovanje zavoda za šport v nacionalnem programu in zakonu o športu, je vlada 19. januarja tega leta sprejela sklep o prenehanju javnega zavoda za šport Slovenije, kljub temu da so v zakonu o zavodih v 54. členu, v tretji alineji zapisani pogoji, kdaj lahko pride do takšne situacije. In sicer pravi: "Če ustanovitelj sprejme akt o prenehanju zavoda, ker so prenehale potrebe oziroma pogoji za opravljanje dejavnosti, za katero je bil zavod ustanovljen." Seveda v utemeljitvi, ki jo je predlagatelj pripravil za sklep vlade piše, da s prenosom dejavnosti, ki jih sedaj opravlja zavod za šport, na ministrstvo za šolstvo in šport bodo vse dejavnosti tekle naprej v enakem vsebinskem obsegu in torej tudi v enakem finančnem obsegu kot do sedaj. Zato bi vas, spoštovani gospod minister Zver, vprašal: Kaj je vodilo vaše ministrstvo in potem vlado, da ste sprejeli sklep o prenehanju javnega zavoda Republike Slovenije za šport?
Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala tudi za vprašanje, gospod poslanec Germič. Res je, vlada je nedavno tega sprejela sklep o ukinitvi Zavoda Republike Slovenije za šport in njegovi priključitvi na upravni del ministrstva za šolstvo in šport. Ta ukrep je izvedla z dogovorom s soustanoviteljem, to je Olimpijskim komitejem Slovenije, iz naslednjih razlogov. Prvi je zagotovo ta, da poskuša nekoliko bolj racionalizirati delo. Potrebno je reči, da je zavod bil dokaj dislocirana enota, z veliko stopnjo sicer avtonomije. Opravlja nekatere naloge, ki jih bo poslej opravljalo tudi ministrstvo kot upravni organ, vendar ni pa opravljal vseh nalog, ki bi jih po zakonu o ustanovitvi moral. Gre recimo za vprašanje vodenja razvidov. Tudi iz tega razloga je vprašanje informatike. V ministrstvu imamo močno informacijsko službo. Ta zavod je imel svojo, vendar ni bil usposobljen opravljati ali pa doslej ni izvedel vseh razvidov. Imamo razvid o poklicnih športnikih, o zasebnih športnih delavcih in pa o razvid o športnih objektih. Manjka še pet in upam, da bomo z informacijsko združitvijo vseh teh kapacitet poslej lažje opravili to svojo nalogo na upravnem delu ministrstva. V ministrstvu računamo, da bomo lažje koordinirali tudi nekatere dejavnosti, nekaterim podvajanjem pa se bomo izognili. Kar se tiče strokovnega suporta, tako za nas kakor tudi za Olimpijski komite Slovenije, bomo skrbeli za to, da le-ta ne bo izostal. Mi smo dolžni - res, prav ste ugotovili - dolžni po zakonu imeti javni zavod na področju športa, vendar razmišljam v tej smeri, da bi ustanovili javni zavod na področju športa, in sicer skupaj s fakulteto za šport, kjer že obstaja inštitut za šport in ki že pripravlja tudi ali pa je v preteklosti delal veliko strokovnih nalog tako za ministrstvo kakor za splošno javno športno sfero. Skratka. Glavni razlog je racionalizacija, boljša koordinacija dela, ekonomičnost in - jaz sem prepričan - tudi učinkovitost dela ali pa vsaj tega dela, ki ga je doslej upravljal javni zavod za šport.
Hvala. Izvolite, gospod Germič.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister. Sem pa seveda z njim zelo razočaran, saj mi niste v eni točki utemeljili, ali spoštujete pri svojih ravnanjih zakonodajo, ki je sprejeta v tem državnem zboru, torej nacionalni program in zakon o športu, ki jasno opredeljuje vlogo torej zavoda o športu. To je prvo. Drugič. Ko sem prebral predlog utemeljitve za sklep, ki ste ga sprejeli, seveda nikjer ne govori o tem, o čemer ste vi danes govorili. Kajti, nikjer ne obstaja dejansko nobena analiza razlogov za to, da je takšna racionalizacija potrebna, in nikjer ne obstaja nobenih analiz za to, kakšna bo organizacija in uspešnejše delo na področju športa, ko boste izvedel to, kar je danes mogoče v vaši ali pa mogoče katerikoli drugi glavi. Seveda danes tudi ni nobenega odgovora, kaj se bo zgodilo z zaposlenimi ali, če to prenašate z vsebino - torej, ne spreminjamo ne vsebine, ne financ, gre samo za podržavljanje tega, kar je mogoče bila, bi rekel, čim širša športna sfera, ki je s svojo organizacijo v marsikaterih letih prispevala k temu, da se je organizirala tako, kot se je. Seveda sam, ko spremljam vse te dohodke, lahko to ocenjujem, kajti odgovorili mi niste z nobenim argumentom potrebnosti. Tudi ne v smislu tega, kakšno je stališče ministra Viranta do 11 zaposlenih, kajti vlada ima program zmanjševanja zaposlenih v državni upravi. To pomeni, da boste vi, če boste, prenesli teh 11 zaposlenih v svoje ministrstvo ali pa je to ministrstvo sedaj v situaciji, ko bo lahko te programe ali sprejelo v svoje izvajanje. Se pa potem sprašujem, na kakšen način bodo izvedene vse te aktivnosti športa za mlade, ki so ne samo vključene v kurikulum vašega področja, ampak potekajo predvsem v popoldanskem času, ob vikendih, itd. Seveda to me navaja k temu, da je šport postal samo še eno od naslednjih področij politizacije in gospod minister, želel bi, da me pri tem v dopolnilnem odgovoru demantirate [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za besedo. Zaposleni pridejo na ministrstvo za šport. Res je, da si je vlada zastavila cilj, da bo v upravnem delu zmanjšala število zaposlenih, torej nekako reducirala stroške, vendar to bo storila ali pa vplivala na zmanjšanje teh stroškov tudi v javnem sektorju, ne gre samo za upravni del. Ne nazadnje smo ministri odgovorni za posamezne družbene podsisteme, tudi za javne sektorje, ki so se zadnja leta razrasli kot gobe po dežju. Vse to bremeni davkoplačevalski denar, vse to draži državo in prav je, da poskušamo zmanjšati, reducirane stroške tudi v javnem sektorju, o tem bo beseda tekla tudi malo kasneje. Na športu pa še enkrat želim poudariti naslednje. To, kar smo naredili, smo naredili zato, da bi ne samo zreducirali stroške, ampak da bi bilo delo ljudi, ki so delali na teh nalogah, bolj učinkovito in to tudi bo. Nadzor nad temi dejavnostmi bo veliko boljši, koordinacija nalog bo veliko boljša, zato ker bomo omogočili, da bodo ljudje iz športa lažje sodelovali z direktoratom za osnovno šolstvo. In lahko vam zagotavljam, da naloge, ki jih je doslej opravljal zavod za šport, poslej ne bodo izginile, zlasti ne aktivnosti na področju športa za mlade. Zdaj bodo praktično ljudje zaposleni v eni hiši in bodo lažje koordinirali delo, kot je bilo to možno prej, ko so nekateri v Tivoliju veliko težje sodelovali z našim uradom za šolstvo in direktoratom za osnovno šolstvo.
Hvala. Poslansko vprašanje ministru za finance, gospodu dr. Bajuku, bo postavila gospa Barbara Žgajner Tavš. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister! Državni zbor je na proračunski seji konec preteklega leta sprejel tudi dve dopolnili k proračunoma za leti 2006 in 2007, ki ju je vložila poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Naj vas spomnim, šlo je za vsega skupaj 3 milijone slovenskih tolarjev proračunskih sredstev na postavki Eksperimentalni in razvojni programi socialnega varstva ter Sofinanciranje nevladnega sektorja pri proračunskem porabniku ministrstvu za delo. Iz obrazložitve, ki je obvezen sestavni del vsakega amandmaja in ki je ne nazadnje tudi sestavni del pri vladnem predlogu proračuna - iz obrazložitve namreč izhaja namen določenih sredstev na posamezni postavki -, je jasno izhajalo, da gredo ta sredstva za delovanje združenja proti spolnemu zlorabljanju. Verjamem, da se prav vsi dobro zavedate, da 3 milijone slovenskih tolarjev pomeni zgolj kritje osnovnih stroškov združenja. Torej bi ta sredstva dejansko pomenila pomoč države pri konkretnem socialnovarstvenem programu na področju spolnih zlorab, ki pa jih je po podatkih v Sloveniji vse več in so vse težji. Poslanci so v veliki večini podprli oba amandmaja. S strani vladnih poslancev je bilo ob tem celo slišati besede o spodobnosti in morali pri tovrstnem početju. Amandmaja sta bila sprejeta, potrjena so bila sredstva, kot sem že dejala, v višini 3 milijonov slovenskih tolarjev za leto 2006 in leto 2007 za konkreten celovit program pomoči žrtvam spolnega nasilja. V začetku leta 2006 sredstev na računu združenja ni bilo. 6. januarja sem vam sicer že zastavila pisno poslansko vprašanje; odgovor sem prejela v četrtek, pretekli teden, pozno popoldan. Pravite le [[bom citirala]] : "Kdaj bodo na združenju prejeli sredstva, je odvisno od tega, kdaj bo Ministrstvo za delo izvedlo postopek dodelitve sredstev v skladu z 12. poglavjem Pravilnika o postopkih za izvrševanje proračuna Republike Slovenije." [[Konec citata.]] Naj vas še enkrat spomnim, minister, amandma je bil sprejet. S tem so bila zagotovljena sredstva v proračunih, konkretno za Združenje proti spolnemu zlorabljanju. Takšno ravnanje, ko se sklicujete na javni razpis, pa je pravzaprav "unicum" v naši državi, našem prostoru, in resnično upam, da ne bo postal praksa te vlade. Dovolite, minister, rada bi zgolj garant oziroma odgovor na vprašanje: Zakaj nova pravila? In še enkrat postavljam vprašanje: Ali bo združenje, ki se je kljub vsemu le prijavilo na razpis, dobilo tudi omenjena sredstva v višini 3 milijonov tolarjev, kar je ne nazadnje zagotovil tudi ta državni zbor?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Res je, da ste to vprašanje zastavili, in sicer 9. januarja. Po mojih podatkih sem ga podpisal 18., ne vem pa, kdaj ste vi prejeli naš odgovor. Dejstvo je, da so se stvari odvijale prav tako, kot ste zdajle povedali. Namreč, da je bil v tem državnem zboru sprejet amandma; in sicer ste ga osebno predlagali v imenu tudi vaše poslanske skupine. In to je, da se je na proračunski postavki 4027 - Eksperimentalni razvojni programi socialnega varstva ter sofinanciranje programa nevladnega sektorja pri ministrstvu za delo, družino in socialo - povišalo za 3 milijone v letu 2006 in tudi dodatnih 3 milijone v letu 2007. Dejstvo je, da v skladu z zakonom o izvrševanju proračuna, in to je v postopkih dodelitve sredstev subvencij, posojil in drugih oblik sofinanciranje iz državnega proračuna - je potrebno tudi po sprejetem pravilniku o postopkih za izvrševanje proračuna Republike Slovenije. To je bilo že tudi sprejeto. In sedaj je samo vprašanje izvrševanja. Kako se bo to izvršilo, ni v pristojnosti ministrstva za finance. Mislim, da mi smo izpolnili svojo dolžnost v tem smislu, da smo izglasovani amandma dejansko tudi vključili, tudi je jasna obrazložitev, čemu so sredstva podeljena, dejstvo pa je, da se mora to dodeliti v skladu z zakonom o izvrševanju proračuna. Kako bo to ministrstvo za delo napravilo, ali bo šlo, kakšen bo ta sklic, meni ni znano, sicer pa vam povem, da mislim, ne bom razkril nikakršne skrivnosti, če vam povem, da ga ni finančnega ministra, da bi z veseljem gledal, kako mu amandmirajo proračun. Za ta predlog sem pa res vesel. Mislim, da je cilj ali namen teh sredstev zelo pomemben in upam, da se bo tudi to izvršilo v skladu z voljo tega državnega zbora in v skladu z zakonom o izvrševanju proračuna. Hvala lepa.
Izvolite, gospa Tavš.
Hvala lepa, minister. Moram vam oporekati vsaj na en del. Jaz sem v državni zbor prejela odgovor 26.1 [[..]]Res je sicer, da nosi datum 18.1., ampak še enkrat, očitno so vaše službe tako površne oziroma rekla bom neaktivne, da smo v državni zbor šele 26.1. prejeli odgovor, medtem ko združenje, ki je ravno tako zaprosilo vaše ministrstvo za odgovor, do danes tega odgovora še vedno ni prejelo. In dovolite, jaz sem rekla, da pravzaprav zadeva, ne vem, "smrdi po nekem nategu". Govori preprosto dejstvo, da tudi na ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, ki je sicer matično na tem področju, niso vedeli, kako ravnati z omenjeno zadevo. Tudi na ministrstvu so se obrnili z vprašanjem po pomoč na vaše ministrstvo 9. januarja in dobili odgovor konec preteklega tednov. Odgovor pa je sila podoben mojemu odgovoru. Sklicujejo se zgolj na pravilnik. Jaz bi vas v tem trenutku še enkrat prosila, tudi zaradi tega, ker ste omenili zakon o izvrševanju proračuna - jaz upam, da je strokovno dobro pripravljen in da se bo lahko tudi ta amandma, ki je bil sprejet, izvajal na podlagi zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije. Torej še enkrat bi želela v tem trenutku jasno in glasno dobiti zagotovilo, da bo združenje, ki se je kljub neustaljenim postopkom prijavilo na javni razpis, prejelo sredstva, ki jih je potrdil ta državni zbor. Gre za sredstva v višini 3 milijonov slovenskih tolarjev, združenje pa jih vsekakor potrebuje zgolj za kritje osnovnih sredstev. Hvala lepa.
Gospod Jožef Horvat. Pardon, oprostite. Gospod dr. Bajuk, izvolite.
Zelo na kratko, ker bi tudi rad, da bi kolega, minister za delo in socialo, dopolnil moj odgovor. Jaz ne vem, katere službe, ali na ministrstvu za finance ali v tem državnem zboru, bi lahko krivili za to, da je pošta hodila 6 dni. Jaz gledam ta datum, piše 18.1 [[..]]Morda je napaka, ampak mislim, da jedro vprašanja ni v tem in tudi ne bomo časa izgubljali, kar se tega tiče. Naj vam še enkrat povem, da ministrstvo za finance nima odgovornosti, da zagotavlja izvrševanje proračuna na vsakem ministrstvu in na vsakem proračunskem uporabniku posebej, zato je zelo mogoče odgovor, ki sta jih dobili od naših služb, pač takšen, kakršen je bil, da je dejansko kraj, kjer morajo odgovoriti na to vprašanje, ministrstvo za delo. Zato bom z velikim veseljem tudi prosil kolega, da dopolni odgovor, če mi tako dovolite. Prosim.
Hvala lepa za vprašanje. Kakorkoli že, odgovor je pač podan v zakonitem roku in prišel je tudi na državni zbor. Tako, da glede tega ne moremo kaj posebno razpravljati. Glede izvrševanja tega pa je možno - malce nenavaden namreč je sklep, odnosno ta amandma. Govori o dejavnosti v okviru te proračunske postavke. Proračunska postavka se pa izvaja na podlagi razpisa. V tem primeru je pa bil sprejet amandma, da se za ta delež povečajo sredstva za te namene. In se bo pač izplačilo izvršilo na osnovi pravilnika. Nekoliko bo težavno določiti pogodbo, kaj bo predmet pogodbe, ker državni zbor ni natančno opredelil, kako se izvrši to, za kakšne vsebinske naloge gre, kakšni stroški so dopustni, ali gre za delovanje društva ali gre za izvajanje programa. Torej, zato bi veljalo v drugih primerih se bolj poenotiti, verjetno tudi s strokovnimi službami, glede amandmaja in kako naj bo tudi sprejeto. V skladu s pravnimi podlagami, ki jih pač sprejme državni zbor, torej zakonodajna sfera oblasti, bomo izpeljali izplačilo odnosno izvedbo programa, tako kot nam narekuje pač sprejetje. Nikakor ne drugače.
Hvala lepa. Proceduralni predlog, očitno.
Hvala lepa. Jaz bom sicer skladno s poslovnikom prosila ta državni zbor, da me podpre pri moji želji oziroma prošnji, da se kljub vsemu na eni izmed prihodnjih sej oziroma na naslednji seji opravi širša razprava o odgovoru ministra - enega in drugega. Namreč, verjamem in bila sem postavljena pravzaprav pred mnoga vprašanja, ko sem poskušala priti do odgovora, kako dejansko lahko poslanci oziroma tisti, ki smo jim v državnem zboru z amandmajem potrdili oziroma pritrdili določena sredstva v okviru proračuna, koristijo ta sredstva. Še vedno je ena velika dilema, ki se je pojavila tudi naši zakonodajno-pravni službi, ali je potemtakem obrazložitev, ki je obvezni sestavni del amandmaja k proračunu, zavezujoča za vlado. Jaz se bojim, da se lahko tudi v bodoče dogaja, pa ne zgolj v konkretnem primeru, da je nek amandma, ki je v državnem zboru zagotovil določena sredstva za nek projekt, pa najsibo gradnja osnovne šole v nekem kraju, lahko zlorabljena pri izvrševanju tega proračuna in se bodo sredstva prerazporedila v neko drugo osnovno šolo. Tako kup nejasnosti ostaja in tudi minister za delo ni pojasnil tistega bistva. Če pa je vlada že takrat vedela, da je pogodba neustrezna oziroma da pogodbe ni, bi morala na to opozoriti takrat, ko se je v državnem zboru sprejemal amandma k proračunu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo s poslanskimi vprašanji in k besedi vabim gospoda Jožefa Horvata, da postavi vprašanje ministru za okolje in prostor.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana gospa ministrica in ministri! Vlada Republike Slovenije je na svoji 54. redni seji, 22. decembra lansko leto sprejela uredbo o koncesiji za rabo vode za proizvodnje električne energije na delu vodnega telesa reke Mure od Sladkega Vrha do Veržeja. Po tej uredbi mora koncesionar zagotoviti izrabo celotnega potenciala Mure z izgradnjo objektov verige hidroelektrarn, ki je razdeljena na dva odseka. Odsek mejna Mura z državo Avstrijo, kjer je predvidenih 6 hidroelektrarn - Sladki Vrh, Cmure, Konjišče, Apače, Radgona, Radenci - in odsek notranja Mura, kjer sta predvideni dve hidroelektrarni, in sicer Hrastje in Veržej. Intenzivne razprave o gradnji elektrarn na Muri so se začele leta 1984, ko je elektrogospodarstvo objavilo idejne načrte za gradnjo verige hidroelektrarn na Muri. Takrat je ključno vlogo odigral danes že pokojni, v Prekmurju zelo priljubljeni filozof, etnolog, publicist, novinar in ekolog prof. Štefan Smej, ki je znal mobilizirati pomursko, slovensko in osrednjeevropsko javnost, ki je preprečilo gradnjo elektrarn na Muri. Prof. Smej je v svojem delovanju postavil v ospredje odnos do narave in skozi ta odnos je gradil odnos do ljudi oziroma družbe. Danes smo 20 let po teh dogodkih, štejemo začetek tretjega tisočletja, soočamo se z izrazitimi klimatskimi spremembami, nemo opazujemo, kako nam v sušnih letih velike količine vode odtekajo po strugi Mure, prišlo je do pada podtalnice, mokrice in rokavi se sušijo. Lanskega avgusta obmurski prebivalci z nadčloveškimi napori preprečijo katastrofalno razlitje pobesnele Mure. Na Muri so območja, ki so v Naturi 2000, kar pomeni, da so še bolj ranljiva. Tega dejstva ne gre razumeti, da se tukaj ne sme nič početi, ter da so ljudje v teh krajev prikrajšani za kakršenkoli razvoj. Obstajajo strožja merila in zahteve, ki jih mora dosledno spoštovati vsak, pa najsibo energetik ali naravovarstvenik, če želi na tem področju bivati in delovati. In iz tega izhaja moje vprašanje, spoštovani minister za okolje in prostor, gospod Janez Podobnik: Ali je po mnenju vašega ministrstva sploh možno sprejeti elektrarne na Muri ne samo kot energetske objekte, ampak tudi kot rešiteljice obmurske narave? Ali mislite, da bodo inšpektorji, pristojni za varstvo okolja, imeli dovolj moči in občutljivega duha, da bodo dovoljevali takšne energetske posege v nederja Mure, ki bodo vzpostavili in vzdrževali ravnovesje med naravo in človekom? Hvala lepa vnaprej za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, Podobnik.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec Horvat. Najprej bi rad izrazil spoštljiv spomin na prof. Smeja, ki mu je reka Mura res veliko pomenila. Na vaše zadnje vprašanje, ali je možno ob takem velikem projektu uveljaviti ravnovesje med človekom in naravo - odgovor je: da. Res, časi so se morda v nekaj desetletjih spremenili, in to na bolje. Rad bi na kratko utemeljil, katere so bile podlage, da se je vlada odločila na predlog ministrstva za okolje in prostor, da se podeli koncesija za rabo vode v hidroelektrarnah na delu vodnega telesa Mure od Sladkega Vrha do Veržeja. Prva podlaga je resolucija o nacionalnem energetskem programu in tam v poglavju Energetika in prostor je navedeno, da bodo za proizvodnjo električne energije ohranjene lokacije obstoječih hidroelektrarn, kot nove lokacije pa so predvidene potencialne lokacije na zgornjem delu reke Mure. To smo storili. Druga podlaga pa je tudi v odloku o strategiji prostorskega razvoja Slovenije, ki je temeljni državni dokument o usmerjanju razvoja v prostoru. Sedaj pa nekaj vsebinskih argumentov. Mura ima zelo dobre hidrološke pogoje, za Dravo najugodnejše v Sloveniji. V enem od današnjih slovenskih dnevnikov je nekdo zapisal, da niso bili hidrološki pogoji ocenjeni. Bili so. Mura ima zelo dobre hidrološke pogoje. Kot je gospod poslanec že omenil, na reki Muri obratuje vrsta hidroelektrarn. In reka Mura je energetsko zelo dobro izrabljena le na območju Republike Avstrije. Zadnja elektrarna Spilfeld je zgrajena tik pred odsekom reke, v katerem postane struga Mure državna meja med Republiko Slovenijo in Republiko Avstrijo. Kot ste povedali, v sosednji Avstriji samo dolvodno od Gradca do meje s Slovenijo jih obratuje kar šest, topografski, geografski, ideološki pogoji pa so relativno podobni kot pri nas. To so hidroelektrarne pretočnega tipa. Obratujejo torej tako, da voda z istim pretokom, kot priteka, tudi odteka. Do sedaj je bilo izdelanih že kar nekaj raziskav, študij in tudi projektno-tehnične dokumentacije. Ena od opaznih posledic izgradnje verige elektrarn v Republiki Avstriji pa je tudi ta, da se je dolvodno rečno dno zelo poglobilo. S tem se je prekinil stalni dotok proda in nastajanje plavin na vodovodnih odsekih. Reka tako pri svojem toku dolvodno odvzema material z rečnega korita. Posledica je poglabljanje rečnega dna. Energetska izhodišča. Za reko Muro je bil, kot ste že omenili, leta 1963 izdelan osnovni projekt energetske izrabe. Leta 1980 se je v okviru takratnega sistema začelo ponovno o tem razpravljati. V naši uredbi smo zapisali naslednje: "Koncesionar mora zagotoviti, da veriga hidroelektrarn na Muri obratuje pasovno in usklajeno z obratovanjem verig elektrarn na avstrijski strani v dnevnem pretočno-akumulacijskem režimu." Uredba določa, da mora pri načrtovanju hidroelektrarn na Muri koncesionar proučiti in upoštevati vse vidike koristi, ki upravičujejo izgradnjo objektov verige hidroelektrarn na Muri in imajo vpliv tudi na razvoj kmetijstva in gozdarstva. Tukaj omenjam namakalne sisteme, črpališča vode in ugoden vpliv na gozdarstvo, nato izboljšanje stanja v okolju. Gre za podzemno vodo, gre za nove biotope, gre za naravne parke in za kakovost voda, za socialni razvoj, gre za izboljšanje življenjskih pogojev, tudi za trajni dohodek lokalne skupnosti, ne nazadnje tudi za ekonomske učinke, za razvoj novih dejavnosti v tem predelu Slovenije. In na koncu in ne nazadnje gospodarski razvoj, lovstvo in ribištvo, turizem, rekreacija, industrija, gospodarski učinki. Po našem mnenju mora biti načrtovanje zajezitev na Muri usmerjeno v zagotavljanje zadostne količine vode: ali kot podzemne vode ali pa kot površinske. Zato je ob izgradnji verige hidroelektrarne na Muri treba zagotoviti izvedbo ukrepov zavarovanja okolja, pri katerih bodo hidroelektrarne zgrajene kot večnamenski objekti. Njihovo obratovanje pa mora biti podrejeno varstvu občutljivega okolja ob Muri, pri čemer je treba v celoti upoštevati omejitvene pogoje, ki izhajajo iz naravovarstvenega programa Natura 2000 na tem območju. Za ohranitev biotske raznovrstnosti je treba torej zagotoviti in vzdrževati ali celo pospeševati aktivnosti z namenom, da so posegi v ekološko občutljiv prostor v reki Muri in ob njej v zadostni meri raziskani za načrtovanje in izvedbo meritvenih ukrepov zaradi zmanjšanja negativnih vplivov na naravo ob Muri. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Horvat, ste zadovoljni? Hvala vam. Nadaljujemo z vprašanji. Na vrsti je gospod poslanec mag. Sajovic, ki bo postavil vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Pozdrav ministrici in ministrom ter vsem kolegicam in kolegom! Moje vprašanje se nanaša na geografsko zaščito slovenskega medu. Slovenci smo bili v prejšnji Avstro-Ogrski pomemben in poznan čebelarski narod in smo v to skupno državo prispevali tudi eminentne strokovnjake, od gospoda Janše naprej. Prav tako bi Čebelarska zveza Slovenije, ki zastopa več kot 90% slovenskih čebelarjev, v zadnjih dveh letih rada zaščitila to geografsko poreklo z imenom Slovenski med, predvsem zato, ker nas je večina slovenskih čebelarjev trdno prepričanih, da imamo dober, kvaliteten med in da bi ga z ustrezno zaščito in blagovno znamko za območje cele države v Evropi in Sloveniji bolje tržili ter s tem povečevali tudi prepoznavnost naše v Evropi sicer skromne in majhne, vendar na tem področju pomembne države. Čebelarska zveza Slovenije je že skoraj leto in pol nazaj naslovila vlogo na ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, tam pa ta očitno dokaj zahteven postopek ne napreduje tako, kot bi bilo treba. Namen mojega vprašanja je, da v korist Slovenije, slovenskega kmetijstva in slovenskih čebelarjev ter predvsem evropskih in slovenskih potrošnikov to področje kvalitetno uredimo predvsem zato, ker se v zadnjem času opaža tudi to, da se, namesto da bi imeli eno regijo, označeno z imenom Slovenski med, ki zajema celotno državo, v zadnjem času izvajajo prehitevanja po desni, ko bi z neko parcialnostjo, razdrobljenostjo hoteli zaščititi najprej "kočevski med", pa potem "kraški med" in tako naprej. Slovenija je kot regija, kot država tako majhna v evropskem merilu, da bi bila po mnenju stroke in strokovnjakov ustreznejša zaščita z geografskim poreklom in skupnim imenom Slovenski med. V tej zvezi se postavlja kopica vprašanj. Ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano sem jih zastavil kar šest. Predvsem pa mislim in poudarjam to, da bi ministrstvo moralo čim prej odločiti o tej vlogi, kajti čas nas preganja. Po eni od variant evropske zakonodaje se nam ta čas v dveletnem obdobju lahko izteče že s 1. majem 2006. Predvsem pa me zanimajo bistveni in vsebinski razlogi, zaradi katerih ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano nasprotuje Čebelarski zvezi Slovenije, ter predvsem, kakšna so pravna in strokovna stališča, na katerih temelji mnenje ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala za vprašanje, gospod poslanec mag. Sajovic. Vprašanje se nanaša na pridobitev označbe geografskega porekla Slovenski med. Na to temo tečejo pogovori med Čebelarsko zvezo Slovenije in ministrstvom za kmetijstvo že od leta 2003. Organiziranih je bilo osem sestankov, na katerih je vsaj dvakrat sodeloval predsednik Čebelarske zveze gospod Peterle. Zadnji tak sestanek je bil 23. decembra 2005. Razlog, da se zadeva ni uredila, je v predpisih Evropske unije, in sicer v treh razlogih. Prvič, v imenu. Ime države so lahko uporablja le izjemoma in tako izjemo ima Luksemburg, Slovenija ima različne podnebne pogoje in pa različne geografske značilnosti, kar se odraža v značaju meda in v vrsti medu. Pod imenom Slovenski med bi se potem navajale različne vrste medu - gozdni med, cvetlični med -, kar je z vidika potrošnika lahko tudi vprašljivo. Ministrstvo si prizadeva za boljšo rešitev tega problema v korist vseh zainteresiranih. V letu 2004 so moji predhodniki zaprosili Čebelarsko zvezo Slovenije, da v primeru negativne rešitve na ravni Evropske unije prevzame materialno odgovornost za posledice neuspešne zaščite slovenskega medu. Ker take izjave pač ni bilo, ministrstvo ni izvedlo postopka. Glede vprašanja povezave "kočevskigozdni med" in "kraški med" s Slovenskim medom. Moram pojasniti, da kočevskigozdni med in kraški med sta vezana na ožje geografsko območje Republike Slovenije in tako v skladu z osnovnimi načeli evropske zakonodaje, hkrati se v imenu ne pojavi ime Slovenija. Ministrstvo se je odločilo za organizacijo še enega sestanka z generalnim direktorjem DG AGRI v Bruslju, na katerem bi sodeloval tudi predsednik Čebelarske zveze Slovenije gospod Lojze Peterle. Namen tega sestanka je predstavitev problematike zaščite slovenskega medu na nivo Evropske unije. To je še eden poizkus, da se najde rešitev, ki bo v prid slovenskega čebelarstva, hkrati pa bo v skladu s slovenskim in evropskim pravnim redom. Glede vprašanja, kaj smo v zadnjem letu storili za področje čebelarstva, moram povedati, da smo v lanskem letu imeli v proračunu predvidenih 148 milijonov, ker smo izvajali program ukrepov na področju čebelarstva. Porabljenih je bilo 98 milijonov, 50% je prispevala Evropska unija, 50% pa nacionalni proračun. Za leto 2006 imamo predvidenih skupno nekaj manj kot 400 milijonov, in sicer za čebelje matice kot državno pomoč v višini 225 milijonov tolarjev, za ukrepe iz programa področja čebelarstva pa 152.7 milijona tolarja.
Hvala lepa. Magister Sajovic, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Seveda se strinjam z dobro voljo in pa prizadevnostjo, ki jo kažejo na ministrstvu, vendar beseda do sedaj še ni meso postala in v Sloveniji se seveda imena "slovenski" v zaščiti geografskega porekla medu ne smemo sramovati in se moramo za to zadevo boriti, dokler taka možnost v Bruslju obstaja v najmanjši možni meri. Če je to uspelo Luksemburgu, zakaj bi bili Slovenci na tem področju kaj slabši, treba se je pač odločno pognati v rešitev tega problema. In ravno to je tisto, kar me pri tem moti. Ta bojazljivost ministrstva, ki enostavno v luči Evrope ne nastopa dovolj ostro in pa ker gre za nacionalni interes, potem je tak izgovor, da bodo, če nam to ne uspe, nastali določeni stroški, s katerimi bomo bremenili Čebelarsko zvezo Slovenije. Ta pojasnitev se mi pa ne zdi čisto v redu, kajti čebelarstvo prinaša bistveno večjo korist vsemu slovenskemu kmetijstvu in pa podeželju kot samim čebelarjem. In če do tega pride, bomo poskusili in potem tudi proračunsko poravnali. Moti me pa tudi to, da ministrstvo v tej vlogi Čebelarski zvezi Slovenije ne nastopa kot partner, pač nastopa kot nekdo, ki postavlja neke normative, neke omejitve in išče razloge, kako ustreči tej veliki Evropi, namesto da bi se postavil na nasprotno stran,kako podpreti in uveljaviti interes slovenskega kmeta, slovenskega čebelarja in pa slovenskega potrošnika, da od te matere Evrope izsilimo nekaj, kar nam ne nazadnje pripada. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, želite besedo.
Strinjam se z izvajanjem mag. Sajovica, vendar je treba povedati, da smo odvisni od evropskega pravnega reda. Gospoda Peterleta sem sama prosila, da naj poskuša tudi on lobirati na tem področju, da bi nam vendarle uspelo. Povedala sem, da ena taka izjema je, ki pa je bila mnogo prej, pred vstopom Slovenije v Evropsko unijo, izpogajana. Mi si tega v predpristopnem času nismo zagotovili, zato je sedaj toliko težje. Poskušali bomo še enkrat s skupnim naporom s Čebelarsko zvezo in upamo, da nam bo uspelo. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je gospa poslanka Pečanova, ki bo postavila vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo.
Hvala lepa. Gospod minister, jaz sem vam postavila že konkretno poslansko vprašanje v zvezi s temo, za katero ponovno sprašujem. In sicer bi morala vlada po zakonu o visokem šolstvu do konca lanskega leta ustanoviti agencijo za visoko šolstvo. Za vodenje postopkov in pripravo ustreznih gradiv je pristojno ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj in vi kot vrh tega ministrstva. Agencije še vedno ni, čeprav bi morala obstajati že skoraj štiri teden. Časa ste imeli več kot leto dni, vendar ste se na koncu odločili, da zakona ne boste izvršili. Kot minister ste takrat, ko ste bili imenovani, prisegli, da boste delovali zakonito in zato ne more biti opravičila za kršenje zakona, ki je eden od temeljnih zakonov, po katerem deluje vaše ministrstvo. Od sedanje oblasti smo že navajeni, da predlaga in tudi skozi državni zbor spravlja tako imenovane zakone po horuk metodi, ki želijo vzpostavljati krasni novi red, kar je vsaj legalno, kajti kadar nam zakon ni po godu, je prav, da ga vsaj spremenimo, tako da lahko potem delamo drugače, kot je zakon do tega trenutka predpisoval. Tudi posamezni ministri so že pokazali, da verjamejo, da imajo več pravic, kot jih običajnim državljanom prepisuje zakona. Da pa bi se kateri minister tako odkrito požvižgal na obstoječo zakonodajo, pa je nova razsežnost razumevanja oblasti s strani sedanje koalicije. Upam, da gre za osamljen primer in ne za začetek nove prakse. Prav tako je nedopustno, da se minister odloči, da ne bo spoštoval zakona, ker naj bi bilo to potratno. Mimogrede, tudi pošiljanje vojske v Irak je potratno, pa še noben zakon vlade ne sili k temu. Napovedanih 40 milijonov prihranka pri agenciji za visoko šolstvo niti približno ne bo pokrilo vseh stroškov misije, ki baje stane 160 milijonov tolarjev. Očitno je tvegano usposabljanje tujih vojakov tej vladi pomembnejše od kakovosti domačega visokega šolstva. Spoštovani minister, še enkrat prosim za jasen odgovor: Katera pravna podlaga vam daje pristojnost, da ne izvršujete zakona? Kdaj ga boste začeli izvrševati ter na kakšen način?
Hvala lepa. Gospod minister.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa poslanka! Hvala lepa za vprašanje. Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je vedno poudarjalo, da je kvaliteta visokošolskega izobraževanja ena od prioritet in da Slovenija potrebuje neodvisno agencijo oziroma neodvisno telo, ki bo bedelo nad to kvaliteto in bo dajalo primerne poudarke in primerne nasveta, kako se bi ta kvaliteta še izboljševala. Ravno zaradi tega in v skladu z zakonom je naše ministrstvo lani po počitnicah že jeseni poslalo v vladno proceduro predlog za ustanovitev javne agencije za visoko šolstvo, tako kot je bila predvidena v tej noveli zakona o visokem šolstvu iz leta 2004. Kot sem pa že večkrat pojasnil, ta novela ni bila sprejeta, in še posebej zaradi tega, ker ta rok gledamo kot napotitveni rok, smo takoj začeli iskati novo rešitev. Nova rešitev je šla v smeri spremembe zakona, ki se je potem izkazala za ne tako veliko, da ne bi šlo po hitrem postopku. In ker je to, kot ste sami rekli, eden naših sistemskih zakonov, smo iskali še naslednjo rešitev, ki se je pa ponujala sama od sebe, saj je v zakonu eksplicitno napisano, da do oblikovanja sveta za evalvacijo visokega šolstva opravlja njegove naloge nacionalna komisija za kvaliteto visokega šolstva. In nacionalna komisija za kvaliteto visokega šolstva je v Sloveniji trenutno edino telo, ki ima dolgoletne izkušnje na tem področju, že skoraj desetletne, in je tudi že leta 2004 pripravila merila za spremljanje, ugotavljanje in zagotavljanje kakovosti visokošolskih zavodov, tako kot je to v skladu s smernicami in standardi, ki jih potrebujemo v evropskem prostoru. To telo imamo, to telo lahko dela. S predstavniki tega telesa smo se pogovarjali in edina stvar, ki je, je, da sedaj to telo še opravlja te dolžnosti. Med tem časom smo dobili od vlade tudi že dovoljenje za tri nove uslužbence, se pravi, soglasje za zaposlitev treh novih ljudi, ki bodo dali podporo temu telesu. Dejstvo je, da se med tem časom, ko to delajo - in ni nobene ovire, da ne bi, imamo za to zagotovljena sredstva -, pa iščemo še novo rešitev, ki je v spremembi zakona za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, in s tem zakonom bomo to rešili. Toliko o tem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Pečanova, želite dopolnitev?
V svojem odgovoru na moje prvo vprašanje ste povedali, da je ta svet za evalvacijo visokega šolstva, ki naj bi ga nadomestila komisija, ki trenutno še funkcionira, pravzaprav nadomešča agencijo, kar mislim, da je absurd "per se", ker je agencija tista, ki bi morala svet za evalvacijo ustanavljati. In je torej to nek "bypass". Zanima me, ker ste govorili o tem, kako visoki so stroški za delovanje agencije, ki bi bila neodvisen organ, neodvisna institucija, neodvisna od ministrstva in neodvisna tudi od vseh treh ali pa pozneje, ko boste ustanovili še četrto univerzo, od štirih univerz. Kako si predstavljate, da boste imeli tako velike prihranke, da bodo trije zaposleni, ki bodo sedaj, če smo pravilno razumeli, zaposleni pri ministrstvu za visoko šolstvo, in vse tiste ekipe, ki bodo morale izvajati zunanjo evalvacijo visokih šol, kako bodo ti ljudje delali. Ali bodo volonterji? Ali bodo delali zastonj? Že tri plače takih vrhunskih strokovnjakov predstavljajo po moji skromni oceni blizu 30 milijonov tolarjev.
Gospod minister.
Hvala lepa. Morda gre za nesporazum. Nisem natančno pojasnil. Ti trije ljudje pri ministrstvu so tehnično administrativna podpora in niso strokovnjaki. Za te, tako kot bi bilo tudi v agenciji, ker agencija bi imela recimo 10 do 15 ljudi za vse dejanske evalvacije, te se vodijo vedno projektno, in zato se projektno zagotavlja v proračunu denar za evalvacije same, torej za tiste strokovnjake, recimo temu trenutno člane, ki sestavljajo nacionalno komisijo za kvaliteto visokega šolstva. Dejansko je ta denar zagotovljen. Problem ni bil toliko sredstva, kot se morda pretirano poudarja, ampak problem je bil zaposlovanje v državno upravo. Tu je bil problem in agencija je ravno tako del državne uprave. In zaradi tega gre. Nam ne gre za stroške. Stroški za te ljudi so v velikosti, recimo, faktor 3, manjši, kot so dejansko vsi stroški za evalvacije in podobno. Dejstvo pa je, da mi želimo to agencijo vzpostaviti. Zagotovili smo sredstva za delo, za dejansko evalvacijo. Nam gre sedaj samo za to, da rešimo ta prehoden čas med ustanavljanjem telesa, ki bo ustrezal temu, da je neodvisno in to lahko ta komisija postane. To smo tudi predlagali, rektorji so se strinjali, da to postane, se pravi se pretvori, ker je v zakonu definitivno zahtevana agencija. Evropa pa tega ne zahteva. Evropa zahteva kakršnokoli telo. Nam gre za to, da zadevo spravimo v oba tira, da naredimo ekonomsko smiselno in da zagotovimo kvaliteto. In zato vas prosim še za nekaj časa.
Hvala lepa. Na vrsti je dr. Gaber, ki bo postavil prav tako vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Gospod minister! Dovolite mi, da s svojem vprašanjem deloma nadaljujem tukaj, kjer smo se ustavili in vam zastavim zelo preprosto vprašanje: Ali nameravate v bodoče ustanoviti agencijo za evalvacijo in zagotavljanje kakovosti v Sloveniji ali ne? Pričakujejo jo. To so ponovno, drugače, kot ste nam vi tukaj razlagali prjšnjikrat, zatrdili obe rektorici in pa rektor slovenske univerze. Študentska organizacijo jo pričakuje in zakon vas k temu zavezuje. Želim preprost in jasen odgovor. Ali bomo do agencije prišli? Ta agencija pa, če preberete zakon, naj bi opravljala tri pomembne funkcije, ki bi omogočile, da bi Slovenija ne vodila svojega šolstva z ugasnjenimi lučmi skozi tunel in pri tem uporabljala nekje med 80 in 90 milijard tolarjev na tem področju. Ta agencija naj bi namreč pripravljala strokovne podlage za delo sveta za visoko šolstvo, naj bi pripravljala strokovne podlage za razvoj visokega šolstva v Sloveniji in pa podpirala delovanje celotnega sistema evalvacije v Sloveniji. Vi ste, spoštovani gospod minister, v Bergnu podpisali kar nekaj zavez, ki gredo v to smer. In v mednarodni javnosti se tega zavedajo. Zavedajo se tudi tega, da Slovenija tega, kar je obljubila, ne počne. To je prvo vprašanje, ki vam ga zastavljam. Drugo vprašanje, ki pa je na nek način vezano s konceptom razvoja visokega šolstva v Sloveniji, gre v smer zakona o naslovih. Mi smo tukaj v parlamentu na odboru že opravili obravnavo, ki bi zapolnila vsaj tisto vrzel, če bi bil zakon sprejet, ki je zelo očitna. Mi že imamo študentke in študente, ki študirajo po bolonjskih programih. Nimamo pa naslovov, ki jih bodo dobili, ko bodo študij zaključili. Sprašujem vas: Kdaj boste s tem zakonom kot koalicija vendarle šli korak naprej? Pričakujem, da bo to kmalu.
Hvala lepa. Ponovno minister dr. Zupan.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec. V zvezi z zakonom o naslovih in nazivih, strokovnih in znanstvenih naslovih je seveda odgovor jasen. Mi smo ta zakon poslali prek vlade v parlament. Predlog je bil poslan prek vlade 29. septembra. Objavljen je bil v Poročevalcu državnega zbora 21. oktobra. Obravnava zakona je bila na seji odbora za visoko šolstvo 1.12. In potem so bili dani razni amandmaji. Ti niso bili sprejeti. Potem je bil 6.12. dopolnjen predlog zakona o strokovnih in znanstvenih naslovih, 14.12. pa je bil na predlog nekaterih skupin umaknjen iz procedure. Ministrstvo je svojo dolžnost storilo, se pravi, zdaj je stvar na zakonodajni veji, da postopek spelje naprej. Dejstvo je, da mi na ministrstvu ta zakon podpiramo, vemo, da je nujen in potreben in ga pač podpiramo. Jaz sem se pogovarjal tudi s predsednikom državnega zbora, ki je obljubil, da se bodo o tem pogovorili. Toliko o tem. Kar se pa tiče vašega vprašanja glede agencije. Jaz sem govoril, da agencija kot oblika ni, kar se tiče Evrope, nujno zahtevana. Mi želimo imeti neko telo, ki bo ustrezalo vlogi, ki jo agencija v Evropi ima. To je kontrola kvalitete in evalvacije visokošolskega študija. Ta oblika je, kot sem že prej povedal, v tem, kot jo predstavlja trenutno zakon, želimo narediti neko prehodno obliko, ker v tem letu spreminjamo celoten sistemski zakon za visokošolske raziskave in želimo to obliko pretransformirati, ker se nam zdi, da je za Slovenijo taka velika zadeva prevelika. Vemo, da tudi nekaj držav tega nima. Mislim, da je za kvaliteto visokega šolstva bolj pomembna sama izvedba, sama evalvacija in pa kultura teh ljudi ali pa zavedanje fakultet, da delajo kvalitetne programe, kot pa recimo neka agencija, ki nad njimi bedi. Za to, da bodo naše šole kvalitetne seveda morajo v prvi vrsti skrbeti fakultete, ne pa nek policij nad njimi. Toliko o tem. Je pa seveda res, se popolnoma zavedam, da je tak organ nujen, bistven, ker kljub vsemu morajo dobiti fakultete vhodni signal ali pa povratno zanko, kaj se dogaja, ko dajo določene predloge. Menimo, da je to nujno. Mi na našem ministrstvu se seveda trudimo, da bi to spravili čim prej v te okvire, ki so podani, in upamo, da bo to čim prej.
Hvala lepa. Dr. Gaber.
Spoštovani kolega minister! Dovolite, da vas eksplicitno vprašam še enkrat: Zakaj se pravzaprav sprenevedamo okoli zakona o naslovih? Koalicija je tista, ki ga je zaustavila. Meni najverjetneje tukaj ne pojasnjujete, da vi kot minister, odgovoren za to področje, v koaliciji nimate nobene besede in da ste vi močno za zakon in bi ga takoj sprejeli, vaša vlada je pa proti. Ne verjamem, da mi to pojasnjujete. Če temu ni tako, potem jaz pričakujem, da bo stanje, ki je zelo kočljivo za tiste, ki študirajo in ne vedo, kakšno diplomo bodo na koncu dobili v roke, odpravljeno, kolikor je le mogoče hitro. Pri tem bi vas pa želel prositi, da, če je le mogoče, tudi parlament seznanite, kako poteka dogovarjanje okoli okvira kvalifikacij v tej državi, ki naj bi bile tudi evropsko usklajene. Vi to potrebujete za to, da bi pripravili zakon v tistem drugem delu, ki je težji, namreč tam, kjer boste poskušali primerjati obstoječe naslove z novimi naslovi. Sprašujem vas: Ali že imate to skupino, ki to dela, ali je partnersko sestavljena? Ali pa bomo zopet po časopisih brali, da nihče ni sodeloval pri pripravi tega, nekega lepega dne bomo to kar dobili na mizo? Kar pa zadeva agencije, imam pa občutek, kot da mi razlagate, da je pravzaprav Virantova statistika o tem, koliko imate zaposlenih v državni upravi, edini razlog, zakaj, ne nimate, ker denar imate za to, oba veva, da potrebujete takšno agencijo iz vseh treh razlogov, o katerih sem prej govoril. Denar boste tudi porabili, samo Virantova statistika bo lepša. Ne vem, morda bi kazalo, da bi se ta vlada malo manj spraševala o tem, kako izgleda vsako jutro, ampak več o tem, kaj je dobrega naredila za državo.
Hvala. Minister, dr. Zupan.
Hvala lepa. Kar se tiče zakona. Vlada je ta zakon podprla, vlada je ta zakon, kot je bil, podprla in ga je dala v državni zbor. Kar se tiče državnega zbora, pač tu še ni prišel naprej. Jaz moram povedati, da kot predstavnik izvršilne veje oblasti se ne bi tukaj mešal v to zadevo, ker kolikor vem, sta ti dve veji ločeni in ne bi komentiral kakršnekoli odločitve državnega zbora, ker se mi zdi, da to ministrom ne pristoji. Kar se pa tiče vaše druge domneve, je pa precej blizu dejanskemu stanju, kot je, vendar se trudimo na vse možne načine, da bi to zadevo rešili.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod poslanec Zagorac, ki bo postavil vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke smo na tretji redni seji državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila 21. marca 2005. leta v proceduro vložili predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o veterinarstvu. Vlada Republike Slovenije oziroma pristojno ministrstvo je naš predlog takrat zavrglo z obrazložitvijo, da bodo do konca marca 2005. leta pripravili celostni sistemski zakon s tega področja. Ministrico za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano zato sprašujem: Zakaj tega celostnega zakona še nimamo, zakaj ga še ni v parlamentarni proceduri, čeprav vemo, da bo naokrog že leto dni od takrat, ko ste obljubili, da bo? Podobno vprašanje sem zastavil že 18. maja 2005. leta, na katerega ste mi odgovorili, da pripravljate celostni zakon, nek celovit zakon, ki bo urejal področje veterinarstva. Dejansko smo v oktobru sprejeli zakon o veterinarskih merilih skladnosti, ki pa še zdaleč ne ureja tega, kar smo predlagali v Slovenski nacionalni stranki, in še zdaleč ne uvršča to, kar ste nam takrat obljubili, ko ste zavrnili ta zakon; to je, da boste upoštevali dejstva, zapisana v zakonu, ki smo ga pripravili v Slovenski nacionalni stranki. Namen zakona, našega zakona, ki smo ga takrat vložili, je bil predvsem liberalizacija veterinarskih storitev preko nove opredelitve obsega javne veterinarske službe in med drugim uveljavitev principa hišnega veterinarja, brez omejitev za izvajanje veterinarske dejavnosti, razen omejitev, ki bi bile predvidene v zakonu in ki ni opredeljena kot javna veterinarska služba. Zato moram reči, v kolikor mi boste odgovarjali s tem, da je vlada pripravila celostni zakon s tem, ko je pripravila v mesecu oktobru zakon o veterinarskih merilih skladnosti, pa moram povedati, da s takšnim odgovorom ne jaz in pa tudi verjetno moji poslanski kolegi v tem državnem zboru ne bomo zadovoljni, ker vemo, kaj prinaša oziroma kaj ureja zakon, ki smo ga sprejeli oktobra, in vemo, kaj je urejal zakon, ki smo ga pripravili v Slovenski nacionalni stranki.
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Hvala za to vprašanje. Kljub temu da ste me opozorili, da naj ne pripovedujem o tem, kakšen zakon smo sprejeli, bom vendarle ponovila, da je državni zbor dne 12.10. na 9. redni seji sprejel zakon o veterinarskih merilih skladnosti, s katerim je celovito urejeno področje veterinarstva v Republiki Sloveniji. Tako imamo v Sloveniji sedaj dva zakona, ki urejata področje veterinarstva. Prvi je ta, ki smo ga že omenili. Vsebinsko prinaša v slovenski pravni red predpise Evropske skupnosti s področja veterinarstva. Zakon - samo na kratko, da ponovim, samo na kratko - zakon o veterinarstvu pa določa organiziranost veterinarske službe v Republiki Sloveniji. Del določb zakona o veterinarstvu, ki se nanaša na zdravstvena spričevala in koncesije, kar ste vi takrat s svojim zakonom zahtevali, je z zakonom o veterinarskih merilih skladnosti razveljavljen. Glede liberalizacije koncesij, ki ste jih zahtevali, moram pojasniti, da lastnik lahko za zdravljenje živali pokliče kateregakoli veterinarja v državi, storitve, ki jih pa plača država, pa se opravljajo na podlagi podeljenih in podpisanih koncesij, ki veljajo za 10-letno obdobje. Vaša zahteva je bila tudi po prostovoljnem članstvu v veterinarski zbornici, če se prav spomnim. Tu moram pojasniti, da članstvo v zbornici ni nujno. Zbornica pa zahteva, da plačujejo zbornični prispevek vsi tisti terenski veterinarji, ki želijo pridobiti licenco.
Hvala lepa. Gospod Zagorac, dopolnitev.
Hvala za besedo. Ministrici se zahvaljujem, da mi je povedala to, kar verjetno že vsi tukaj vemo. Se pravi, namen enega zakona pa namen drugega zakona ste mi sedaj povedali kot odgovor. Kot dodatno vprašanje pa mi potem poskusite razložiti sledeče: pri obravnavi zakona o veterinarskih merilih skladnosti je takrat na seji odbora vaša takratna sekretarka, mislim, da je bila na ministrstvu za kmetijstvo dejala: "Ta zakon popolnoma nič ne posega v organiziranost veterinarske službe in veterinarske zbornice v Republiki Sloveniji. In tisti zakon o veterinarstvu, ki ga poznamo že od maja leta 2001, ostaja v veljavi." Namreč, ta zakon iz leta 2001 je zakon, katerega smo mi v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke želeli spremeniti in ga želeli narediti liberalnejšega. Vaš odgovor na moje vprašanje meseca maja tudi o zakonu o veterinarskih merilih skladnosti: "S predlaganim zakonom se v prehodnih in končnih določbah črtajo tiste vsebine zakona o veterinarstvu, ki se nanašajo na pristojnosti VURS. Ostali del zakona o veterinarstvu ostane v veljavi." Jaz vas sprašujem: Zakaj vlada, kot je obljubila temu parlamentu in vsej slovenski javnosti na eni izmed sej državnega zbora, še ni pripravila celostnega zakona o veterinarstvu, kot je obljubila?
Hvala. Gospa ministrica.
Očitno sem bila nejasna. Moram povedati, da zakon o veterinarstvu določa organiziranost veterinarske službe. Vse ostalo je v prehodnih določbah osnovnega zakona razveljavljeno. In je na tak način zakon, kot ga je državni zbor sprejel v mesecu oktobru, celovito urejeno področje veterinarstva.
Hvala lepa. Drugič bi vas prosil gospa ministrica, da počakate, da vam dam besedo. Če drugega ne, zaradi magnetograma. Hvala lepa. Na vrsti je gospod Kangler, ki bo postavil vprašanje ministru za zdravje.
Hvala za besedo. Spoštovani minister za zdravje! V mesecu novembru sem vam postavil pisno vprašanje glede nabave operacijskih miz v Kliničnem centru. Z vašim odgovorom, ki so vam ga vaši zvesti svetovalci pripravili, nisem bil zadovoljen, zato sem vam v januarju dopolnitev vprašanja postavil ponovno, pisno. Glede na nekatera pisma, ki jih dobivam po redni pošti, nič več po elektronski pošti, pa sem se odločil, da vam postavim ustno vprašanje glede nabave opreme v Kliničnem centru. Zanima me: Koliko pogodb za nabavo opreme in ostalega materiala, in za kakšen znesek je Klinični center Ljubljana v letu 2005 sklene poslov brez javnega naročila? Hkrati vas sprašujem: Zakaj je bila v letu 2005 brez javnega naročila podpisana pogodba s strani Kliničnega centra Ljubljana za nakup dializnega materiala, Leonišče v znesku 179 milijonov 926 tisoč 388 SIT 77 par. Čeprav v Sloveniji, kolikor je meni znano, obstajajo štirje takšni ponudniki, ki so sposobni se prijaviti na javni razpis, ki so sposobni dostaviti Kliničnemu centru ob vsakem času, ob vsakem dnevu, ne glede na vremenske ali kakšne druge razmere omenjeno opremo, k pogajanjem pa je bila povabljena samo ena oseba. Se pravi, da lobiji in tretjerazredni birokrati, kot jih imenujem, še zmeraj vodijo posle, tako na ministrstvu kot v Kliničnem centru. In ne glede na to, ali se spremeni vlada, ali se spremeni direktor, ali dobimo novo vodstvo bolnišnice ali katerekoli druge ustanove, ti lobiji delajo naprej in peljejo svoje posle naprej. Zato vas sprašujem: Na podlagi česa in na podlagi katerega pravilnika so bili v letu 2005 v Kliničnem centru, Ljubljana opravljeni ti posli brez javnega naročila? Ter: Zakaj je direktorica podpisala omenjeno pogodbo?
Hvala lepa. Gospod minister dr. Bručan.
Hvala lepa za to vprašanje. Spoštovani gospod podpredsednik, lep pozdrav! Najprej ste postavili dve vprašanji. Prvo vprašanje je glede nabave opreme in ostalega materiala za leto 2005. Moram reči, da je vsa nabava opreme v Kliničnem centru Ljubljana v preteklem letu bila izvršena v skladu z zakonom o javnih naročilih po sprejetem terminskem planu. Ministrstvo za zdravje je za Klinični center izvedlo postopke javnega naročanja v višini 50 milijonov tolarjev, ki so že v celoti zaključeni. Klinični center pa je po postopkih javnega naročanja za opremo izvedel več razpisov v višini 1,29 milijarde tolarjev, ki so v večjem delu že zaključeni, vključno s podpisom pogodbe. Pri nabavi opreme manjšega obsega so bili uporabljeni postopki oddaje naročil malih vrednosti za blago. Klinični center je največji zdravstveni zavod v Sloveniji, ki za izvajanje svoje dejavnosti potrebuje večje število artiklov s področja potrošnih materialov, medicinskih pripomočkov, instrumentarija in tako naprej. Za vse omenjene potrebe je po zakonu o javnih naročilih dolžan izvajati postopke, ki so zahtevani tako po vsebini, obsegu in vrednosti. Pri pripravi razpisnih pogojev predstavljajo tako imenovane tehnične specifikacije zelo zahtevno in težavno delo. Vrednost tovrstnih nabav, ki so bile opravljene v Kliničnem centru pa po sklenjenih pogodbah v preteklem letu znašajo 3,33 milijarde tolarjev. Zaradi velikega obsega in vrednosti omenjenih nabav je bil Klinični center v letu 2003 kot glavni pobudnik za tako imenovano skupno javno naročanje materialov, ki so se potem nadaljevali v letu 2004 in 2005, ko smo zaključili z 12 predmeti. V fazi zaključevanja tega naročanja pa je tudi dializni potrošni material, zobozdravstveni material in zdravila za Klinični center Ljubljana. Pri nekaterih predmetih iz tega projekta skupnih javnih naročil je zaradi zahtevkov za revizijo posameznih ponudnikov prišlo do bistvenih časovnih odstopanj od terminskega plana tega projekta, zato se je dnevne potrebe teh artiklov zagotavljalo po drugih postopkih javnega naročanja, po javnih naročilih male vrednosti in tako naprej. Kar se tiče zahtevnosti bolnikov glede stanja Števila hospitaliziranih bolnikov, nepredvidena nujna stanja, poslabšanje bolezni in tako naprej, ko je potrebno nemudoma zagotoviti večje količine artiklov oziroma artikle, ki jih ni na zalogi in predstavljajo situacijo, ko je potrebno v najkrajšem možnem času to preskrbeti, velja omeniti, da je bilo lani nabavljeno 16.629 različnih artiklov, kjer ni bilo mogoče pri vseh pripraviti na dobrih strokovnih kriterijih utemeljenih standardih. Kar se tiče drugega dela vprašanja, pa moram reči, da je Klinični center aprila 2004 posredoval pooblastilo za izvedbo javnega naročila tudi za dializni material na ministrstvu za zdravje kot pooblaščenem naročniku. Ker Klinični center Ljubljana oskrbuje najzahtevnejše in najtežje paciente tega področja, ni bilo mogoče uskladiti teh strokovnih kriterijev s kriteriji bolnišnice na sekundarni ravni, zato je bilo to pooblastilo ministrstva za zdravje preklicano. Klinični center je tako sam objavil najavo svojega razpisa. Izpeljan je bil postopek nabave dializnega materiala za Dializni center Leonišče v skladu s četrtim odstavkom 20. člena zakona o javnih naročilih, ker v danih okoliščinah ni bilo mogoče izpeljati javnega naročila po drugih postopkih. Na osnovi tega je bila sklenjena pogodba, razpis za oskrbo dializnih bolnikov na domu pa ni bil zaključen. V teku je njegova ponovitev. Razpis za nabavo materiala za Dializni center na Zaloški cesti pa bo objavljen v skladu s terminskim planom v letošnjem prvem četrtletju. Moram reči samo še nekaj besed v zvezi s tem, da v tem času, v drugi polovici lanskega leta v Kliničnem centru ni bilo nič storjeno v zvezi z javnimi naročili. Mislim, da se stvari v Kliničnem centru, tudi kar se tiče nabave, postopkoma, kolikor je mogoče glede na različne razpise, normalizira in da je Klinični center z novim vodstvom storil vse potrebno, da v čim krajšem času omenjene težave tudi prebrodi. Je pa večina teh problemov posledica nekaterih že začetih postopkov v prejšnjem obdobju. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora, gospod Kangler.
Spoštovani minister, z vsem spoštovanjem do vas, vi slepo verjamete tistim, ki so vam pripravili ta odgovor. Nekateri ne verjamejo moji elektronski pošti več, pa verjamejo navadni pošti in mi pošiljajo takšne pogodbe. In tu je pogodba, ki jo je Klinični center v letu 2005 sklenil brez javnega naročila za 179 milijonov tolarjev nabave, nakupa dializnega materiala. Zato vas pa še dodatno sprašujem. Pred tem pa je ministrstvo za zdravstvo opravilo centralni javni razpis za nabavo v celotni Sloveniji dializnega materiala za vse druge bolnišnice v Sloveniji, za Klinični center pa ne. Ali se vam to ne zdi smotrno pa sumljivo, da za vse slovenske bolnišnice ministrstvo za zdravstvo pelje javno naročilo, za Klinični center se pa nekdo izmed vaših svetovalcev izmisli, da je potrebno mimo javnega naročila izpeljati direktno pogodbo pa skleniti pogodbo brez razpisa v Uradnem listu za 179 milijonov tolarjev? Meni se to ne zdi smotrno. Bolnišnica v Mariboru, v Murski Soboti ni drugorazredna bolnišnica napram Kliničnemu centru. V pogoje dobave opreme in nakupa dializnega materiala, ki je bil s strani ministrstva peljan centralno z javnim razpisom, bi moral biti vključen tudi Klinični center. Sprašujem: Zakaj ni bil vključen Klinični center?
Minister, lepo prosim.
V glavnem sem odgovoril na to vprašanje že v prvem delu. Namreč, gre za posebno, po nekih kriterijih, ki so strokovno zelo visoki, za najtežje paciente s tega področja in zato Klinični center oskrbuje te najtežje paciente. In zaradi tega je bilo v ministrstvu za zdravje preklicano to pooblastilo, o katerem sem govoril. Moram reči, da v zvezi s temi centralnimi javnimi razpisi, ponovno bi rad opozoril prisotne, da pripravljamo trenutno pregled stanja na nivoju centralnih razpisov za celo državo. Nekateri postopki, ki so bili v preteklem času v zvezi s centralnimi razpisi izpeljani, so bili mišljeni predvsem v smislu varčevanja, znižanja cen in tako naprej. S tem v zvezi bi rad povedal, da trenutno poteka pregled stanja in istočasno tudi anketa vseh, ki so sodelovali v teh centralnih razpisih, tako s strani ponudnikov kot tudi s strani naročnikov in tako tudi s tistimi, ki so to opremo in pa zdravila tudi naročali. Mislim, da bomo lahko v približno mesecu in pol to stanje dejansko v celoti pregledali in potem tudi se odločili za nadaljnje postopke, ki bodo pripeljali do eventualnega nadaljevanja sedanjega načina dela ali pa tudi do kakšnih sprememb na tem področju. Zdaj, seveda, direktno vprašanje v zvezi s tem, zakaj je Klinični center naročal ta dializni material na takšen način, bi lahko odgovoril sam z odgovorom, ki sem ga dobil pač tudi od strokovnih služb. To je na račun, da gre za posebno visoko specifičen material, ki ga potrebujejo ti najzahtevnejši pacienti, ki se zdravijo na dializi v Kliničnem centru, še posebej v Leonišču. Za drugi del odgovora, pa sem odgovoril s tem, ko sem rekel, da so nekateri postopki še v teku, razpis za nabavo materiala za Dializni center na Zaloški pa bo objavljen v skladu s terminskim planom v letošnjem prvem četrtletju.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Petek, ki bo postavil vprašanje ministru za promet. Prosim, če minister Bručan lahko izklopite mikrofon. Hvala.
Hvala, podpredsednik. Spoštovani minister! Že od začetka vašega mandata, ob različnih priložnostih obljubljate skorajšnjo sklenitev pogodbe, najemne pogodbe med Republiko Slovenijo kot lastnico večinske infrastrukture na mariborskem letališču in upravljavcem letališča, gospodarsko družbo Aerodrom Maribor. Skupaj s predsednikom vlade sta predvsem ob obisku v Mariboru oziroma na Štajerskem v maju 2005 napovedovala, da bo omenjena pogodba sklenjena jeseni leta 2005. Do sklenitve pogodbe še vedno ni prišlo, zato bi pričakovali, da ministrstvo za promet tudi javnosti predstavi razloge, ki že več kot štiri leta preprečujejo sklenitev pogodbe med obema akterjema na mariborskem letališču. Spoštovani minister! Tega vprašanja vam ne zastavljam iz kakršnihkoli lobističnih razlogov ali nagnjen, temveč zaradi preprostega dejstva, da je ureditev razmerij med državo in Aerodromom Maribor prvi pogoj za nadaljnje oživljanje mariborskega letališča. Letalski prevozniki, ki kažejo interes za postavitev novih povezav z mariborskim letališčem, kot pomemben pogoj postavljajo prav ureditev razmerij med državo in Aerodromom Maribor. Pomena nadaljnjega oživljanja mariborskega letališča, ki bo prineslo veliko novih poslovnih priložnosti, se zaveda tudi gospodarstvo severovzhodne Slovenije, še posebej turistični sektor. Zaradi velikih pričakovanj je tako na primer že bilo ustanovljeno gospodarsko interesno združenje Rast, ki bi skrbelo predvsem za celostno ponudbo vsem prihajajočim turistom. Trdno sem prepričan, da mora država storiti vse, da takoj uredi razmerje z Aerodrom Maribor ter da pospešeno nadaljuje modernizacijo letališče infrastrukture. Še več, vlada bi morala z instrumenti, ki jih ima na voljo, podpirati tudi takšne iniciative, kot je združenje Rast. Zato vam, spoštovani minister, zastavljam naslednja vprašanja: Kako velika so razhajanja med vlado in Aerodromom Maribor glede vsebine pogodbe o mariborskem letališču? Prosim vas, da predstavite zneske, najemnine, ki jih zahteva vlada ter znesek najemnine, ki jo je pripravljen plačevati Aerodrom Maribor. Prosim vas tudi, da predstavite ostale bistvene elemente pogodbe, v katerih se obe strani razhajata. Drugič. Zakaj vlada ne pristane na najemnino, ki bi se povečevala oziroma bila odvisna od rasti prometa in v skladu z razvojem letališča, ter vztraja pri pavšalnem znesku - če vztraja? Tretjič. Ali ta trenutek potekajo pogajanja med vlado in Aerodromom Maribor? V kakšni obliki pogodbe potekajo ta pogajanja? In četrtič. Kaj namerava storiti vlada, da bi bila s pogodbo čim prej urejena razmerja med Republiko Slovenijo in Aerodromom Maribor? Lahko morebiti napoveste, kdaj bo pogodba končno usklajena? Hvala za odgovor v naprej.
Hvala lepa. Minister mag. Božič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči, hvala za poslansko vprašanje. Najprej bi odgovoril - več sklopov vprašanj je oziroma nekaj vprašanj, ampak v prvem delu bi odgovoril, da trenutno se z Aerodromom Maribor, d.o.o. razhajamo le v točki višine najemnine. Znesek predlagane najemnine znaša 83 milijonov 316 tisoč 118,22 tolarja letno in jo sestavljajo sorazmerni delež obračunane amortizacije za leto 2004 in sorazmerni delež za najem dela stavbnih zemljišč, 1/35-tina tržne vrednosti letno. Plačala naj bi se do 1. julija za preteklo leto. Aerodrom Maribor, d.o.o. želi plačevati najem v deležu od prihodkov, in sicer za prve tri leta ne bi plačal nič, naslednjih pet let naj bi najemnina narasla na 3% takse po potniku, od leta 2014 naj bi najemnina narasla na 4% takse popotniku. To pomeni, da je Aerodrom Maribor, d.o.o. do vključno leta 2008 ne bi plačal državi nič, v letu 2009 do 2013 bi po oceni plačal od 7 do 14 milijonov sit letno, po letu 2014 pa bi pri 400 tisoč pripeljanih potnikih letno plačal 38 milijonov sit letne najemnine. Pri tem moram poudariti, da s to pogodbo Republiko Slovenija prevzema nase vse stroške investicijskega vzdrževanja, Aerodrom Maribor, d.o.o. pa le stroške rednega vzdrževanja glede razširitve letališča in večjih obnov pa se predvideva sklenitev posebne pogodbe po načelu javno-zasebnega partnerstva. Na drugo vprašanje: "Zakaj vlada ne pristaja na najemnino, ki bi se povečevala oziroma bi bila odvisna od rasti prometa in v skladu z razvojem letališča ter vztraja pri pavšalnem znesku najemnine?" Osnovni problem glede določitve najemnine je v tem, da za oddajo v najem ni bila uporabljena metoda javne ponudbe, Aerodrom Maribor, d.o.o. pa je gospodarska družba v zasebni lasti, lastnik pa je Prevent, d.d. V primeru koncesijske pogodbe bi bilo mogoče urediti plačevanje najemnin tako, da bi bila odvisna od obsega prometa oziroma v deležu od prihodkov od prodanih storitev, vendar Aerodrom Maribor, d.o.o. v dosedanjih pogovorih ni pristal na tako rešitev, ki bi mu pa naložila druge obveznosti. Glede na to, da predpisi zahtevajo določitev najemnine bi brezplačna oddaja v najem dejansko pomenila - v oklepaju rečeno - prikrito državno pomoč. Z Aerodromom Maribor, d.o.o. so sicer tekli pogovori tudi o tem vprašanju, vendar bi bila odobrena državna pomoč v tem trenutku, ko dejansko ni resnega prometa, neučinkovita. Pomoč je lahko enkratna in časovno omejena, ne more pa biti uveljavljena na način, kot ga predlagala Aerodrom Maribor, d.o.o. Tretje vprašanje je bilo - "Ali ta trenutek potekajo pogajanja med vlado in Aerodromom Maribor, d.o.o. in v kakšni obliki pogodbe potekajo pogajanja?" Pogovori s to družbo se nadaljujejo na ravni direktorja Aerodromom Maribor, d.o.o. in generalnega direktorja direktorata za letalstvo. Zadnji so bili v sredo, 25. tega meseca. Trenutno so rešena praktično vsa vprašanja, le višina najemnine ostaja odprta. Na tem sestanku je bilo tudi načeloma dogovorjeno, da bi Aerodrom Maribor, d.o.o. sprejel tudi rešitev v obliki koncesijske pogodbe. Četrto vprašanje, ki je bilo: "Kaj namerava storiti vlada, da bi bila s pogodbo čim prej urejena razmera med Republiko Slovenijo in Aerodrom Maribor, d.o.o. in kdaj bo ta pogodba tudi sklenjena?" Glede nato, da obratovanja letališča Maribor očitno ni mogoče zagotoviti v tržnih pogojih, bomo proučili tudi strokovno utemeljitev in pravni okvir, torej koncesijski akt za obratovanje letališča v pogojih gospodarske javne službe, torej s koncesijo, kar predvideva tudi zakona o letalstvu v 158. členu. Če bo sprejeta odločitev glede koncesijo, bo mogoče v izredno kratkem času pripraviti koncesijski akt ali koncesijsko pogodbo, ker so praktično vsi elementi za pripravo akta in pogodbe že pripravljeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Petek.
Hvala, gospod minister za odgovor. Če prav razumem, je torej problematika mariborskega letališča nekako ujeta v podjetniški interes ene strani in po moji presoji tudi nekoliko preveč zbirokratiziran postopek na drugi strani ministrstva. Ali ne obstaja način in možnost, da zaradi širših interesov - gre za razvoj celega področja, gre za narodnogospodarski interes - v tem primeru ne intervenira vlada kot celota ali celo predsednik vlade, da se pogovarja ne z direktorjem tega letališča, ki je očitno pogajalec, ki vsaj po moji presoji ni kredibilen, ampak bi moral biti ta pogajalec lastnik letališča, to je pa Prevent, ki je pa v marsikaterem drugem oziru v veliki meri odvisen od države. Torej: Ali ste razmišljali o tem, da bi ta pogajanja spravili na nivo predsednika vlade? Zdi se mi, da je to edina rešitev, da pride do neke pozitivne rešitve. Koncesije, vsaj po moji presoji, še tako in tako dolgo ne boste imeli, ker imate istega partnerja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa za dodatno vprašanje oziroma bolj pobudo. Ob tej priliki bi želel reči to, da na nek način razmišljamo o vseh možnih poteh, ki bi pripeljale do končnega dogovora oziroma sklenitve pogodbenega razmerja med državo in to družbo. Vendar moram povedati, da se je vodstvo družbe Aerodrom Maribor posluževalo različnih prijemov in metod, od grobih, žaljivih in podobnih, ki niso peljale v smer pozitivnega razreševanja. Vendar pa smo kljub temu na ministrstvu imeli veliko volje in še vedno jo imamo, da bi ta problem presegli. V vsakem primeru, kot sem povedal, obstoja ta druga pot, ki jo bomo v najkrajšem možnem času proučili. In če bo možno s pravnega vidika to proceduro izpeljati, potem je ta oblika po moji oceni edino sprejemljiva. Na vsak način pa ne more država, ki ima veliko posluha za to, da se na nek način najde neko uravnoteženo razmerje med državo in to družbo, zato da ta družba lahko zaživi in daje svoj potencial k razvoju Aerodroma Maribor, ima velik posluh. Pa vendar, kljub temu smo imeli tudi že pogovore z lastnikom te družbe, ki želi, da se ta relacija na pravni ravni razčisti in da se najde uravnoteženo razmerje. Ko pa pridemo do konkretnih razgovorov z vodstvom Aerodroma d.o.o. Maribor, takrat pa se potem zgodba ponavadi tudi konča. Zato bi ob tej priliki rekel, da je v vsakem primeru to tema, ki bo prišla do mize predsednika vlade s konkretnim predlogom rešitve, ali v eni ali v drugi varianti. V nobenem primeru pa država ne more popustiti izsiljevanjem, ki jih v tem primeru čutimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je gospa mag. Majda Potrata, ki bo postavila vprašanje ministru za šolstvo in šport.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministra, spoštovane poslanke in poslanci! Povod za vprašanje, ki ga zastavljam ministru za šolstvo in šport, je protest sindikata, vzrok zanj pa je okrožnica, ki je bila poslana 11. januarja letos na vse osnovne šole, osnovne šole s prilagojenim programom, zavodom za izobraževanje otrok s posebnimi potrebami, glasbenim in srednjim šolam ter dijaškim domovom. Govori o zaposlovanju v letu 2006 in 2007, motivirano pa je s sklepom vlade o zmanjšanju javnofinančnih odhodkov za najmanj odstotek v letih 2006 in 2007. Spoštovani gospod minister, res je zadnje čase varčnost, varčevanje najpogostejša beseda, ki jo slišimo iz ust vladnih predstavnikov, vendar včasih se mi zdi, da gre za velikana, ki je z rokami nekaj pograbljal, z nogami pa potacal. Za kaj namreč gre? Po zakonu o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja je res v 124. členu zapisano, da je mogoče povečati učno in delovno obveznost, vendar lahko tam piše, kar je mogoče razumeti kot izreden ukrep. Z okrožnico pa je izreden ukrep postal splošno, sistemsko obvezno navodilo, ki ravnatelju, ki mu je po 124. členu dana ta pravica, da poveča ali zmanjša obveznost posameznemu učitelju, se ta prenaša na ministra. In v tem ravno vidim problem. Gre namreč za še en primer, s katerim se pristojnost z ravnatelja prenaša na ministra, in to kljub obljubljenim ukrepom, ki naj bi deregulirali šolsko področje, ki naj bi dali šolskemu področju večjo avtonomnost. Zato vas, gospod minister sprašujem: Na katere pravne in strokovne osnove opirate okrožnico, s katero omejujete zaposlovanje učiteljev na vseh omenjenih institucijah, o katerih sem prej govorila v zvezi z vašo okrožnico? Nenavadno pri vsem tem se mi pa zdi, da ste v eni od svojih javnih izjav tudi rekli, da je po mnenju mednarodnega denarnega sklada število zaposlenih učiteljev na število učencev v naših šolah preveliko. Zato vas tudi vprašujem: Kakšne učinke dobre in slabe pričakujete od te svoje okrožnice? Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa poslanka! Hvala za vprašanje. Razloge za okrožnico, o kateri ste govorili, ki je za vas vzrok za nastanek vašega vprašanja, bi lahko razdelil v različne tipe. Ne gre toliko zgolj za neko željo ali pa načrt vlade, da poskuša maksimalno zmanjšati nepotrebne javne stroške in s tem razbremeni državo, ne gre zgolj za neko hotenje po bolj gospodarnem opravljanju s to državo, ampak za neko nujo, na katero nas navaja spoznanje o vse manjšem številu otrok v šoli. Dejstvo je, da imamo letos v osnovni šoli 669 otrok, da smo imeli lani čez 172 tisoč otrok, in da število otrok še naprej pada. Torej v enem letu je kar velik upad udeležencev osnovnega izobraževanja, v istem času pa smo od maja lanskega leta zaposlili dodatno 400 učiteljev. Še prej je stopnja zaposlovanja še hitreje rasla. Še lansko leto spomladi ali pa v začetku leta smo poskušali samo z apeli opozarjati javne zavode, da je vendarle treba upoštevati tudi števila gibanja učencev, demografski primanjkljaj, ki se drastično pozna v šoli, vendar ti apeli in pozivi niso kaj dosti zalegli. To, kar smo se sedaj odločili, temelji, ima pravno podlago. Nimate prav, ko govorite, da nimam te pristojnosti. Zakoni, ravno ZOFI, na katerega se sklicujete, pa ne samo 124. člen, ampak tudi 109. člen in drugi dajejo ministru to pristojnost in nobenemu drugemu. Res pa je, da je bila praksa zadnje čase, ko so zavodi oziroma ravnatelji sami razpisovali delovna mesta in potem tudi zaposlovali. Zgodilo se nam je, da so se zgodile te škarje, število učencev je padalo, število zaposlenih v šolstvu je naraščalo, in to brez kakršnega koli nadzora in poskusa sistemske zajezitve tega procesa, na katerega je tudi opozarjal mednarodni denarni sklad, poročilo sem slučajno vzel s seboj in ga imam tukaj, ki predlaga še veliko več bolj drastičnih ukrepov, kot je ta, o katerem vi govorite. Ta je samo, lahko rečem, eden izmed bolj nežnih poskusov zajezitve rasti števila zaposlenih v osnovni šoli. Ne želimo tehnoloških viškov. Ravno zato smo želeli s tem opozorilom, da se ravnatelji morajo pri zaposlovanju držati črke zakona, opozoriti ali pa nasloniti zgolj na naravni odliv in na neke notranje rezerve, ki zagotovo v teh zavodih obstajajo ali pa v njihovi bližini. Ne gre za neke drastične ukrepe, ki pa so tudi na voljo, ampak ta hip bi lahko z neko mehko zajezitvijo števila rasti zaposlenih v osnovni šoli se izognili vsem drugim oblikam, ki pa obstajajo tudi kot zakonska možnost. Poglejmo konkreten primer. Recimo, da učitelj v nekem šolskem zavodu potrebuje za izvedbo predmetnika 45 ur, recimo, pri slovenščini. Vsak učitelj ima delovno obveznost 19 ur, je to 38 ur. Za tisto razliko lahko učitelj zaposli dodatnega, to kar se je sedaj v praksi dogajalo, ali pa prerazporedi, s tem ima po 124. členu možnost 5 ur dodatnega povečanja delovne obveznosti na posameznega učitelja in se z notranjimi rezervami pokrije ta manjko, ta primanjkljaj. Če bi dopustili to možnost, da bi zaposlovali tako kot doslej, brez soglasja ministrstva, bi število zaposlenih še kar naprej naraščalo. Vprašali ste po učinkih. Lahko ugotovimo, da smo v tem mesecu dobili na mizo v soglasju kar 160 prošenj za soglasje, medtem ko v mesecu decembru štirikrat in prej še manj, kar pomeni [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] da je ta okrožnica na nek način že učinkovala in da se vodstva zavodov veliko bolj racionalno vedejo po tej okrožnici.
Čas vam je potekel. Hvala. Gospa mag. Potrata.
Hvala za to, kar ste mi povedali. Jaz sicer poznam 109. člen zakona in tisto, kar mora napraviti ravnatelj. Ampak, poglejte, v vaši okrožnici piše, da je nadomeščanje - in o tem govorim, ne o novih delovnih mestih, ki bi bila na novo sistemizirana -, piše, da je treba zaradi daljših bolniških odsotnosti, porodniških dopustov in dopustov za nego in varstvo otroka, študijskih dopustov in odsotnosti zaradi neplačanih dopustov prositi za soglasje. Vse, kar je v tej okrožnici navedeno, začenja pa se ravno z gospodarnostjo in učinki, in zapisano, ni popolnoma usklajeno s stališči nekaterih drugih ministrov, denimo ministra za delo, ki je nedavno tega rekel, da bodo problem brezposelnih reševali ravno na ta način, da bodo brezposelne zaposlovali na mesta tistih, ki odhajajo na porodniško. Samo en primer sem dala. Da je šolsko polje feminizirano, pa tudi vemo. Tisto, o čemer razmišljam v zvezi s tem in zaradi česar sem vas po učinkih vprašala, pa je druga zgodba. Gre namreč za to, da tisti, ki razumejo šolo kot podjetje, govorijo o učinkovitosti, gospodarnosti in ekonomičnosti. Tudi vi, gospod minister. Jaz nasproti temu postavljam kakovost in postavljam pravičnost. In tu se pa začenja tista zgodba, ki ji Socialni demokrati dajemo prednost, namreč kakovostna javna šola. Vi pa ves čas poudarjate, kako je treba konkurenco spodbuditi tudi s privatizacijo šolskega polja. In ko to povežem še z vprašanjem ukinjanja nivojskega pouka, je kar nekaj znamenj za to, da kakovost šole ni ravno prvi interes. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Glejte, še enkrat bom poskušal poudariti neko zadevo. Slovenija ima med državami OECD in Evropske unije najbolj ugodno ali pa najmanj ugodno, kakor želite - vi, ki skrbite za kakovost, boste verjetno rekli najbolj ugodno - razmerje števila učencev na učitelja. To je padlo pod 10, celo nekje blizu 8 smo. Računajte, 18.000 in nekaj učiteljev na 167.000 učencev, in boste dobili to razmerje. Še pred nekaj desetletji je bilo to razmerje, kot veste, 35 na učitelja. Narediti moramo vzdržen sistem tudi za prihodnje rodove - to je naš ključen cilj. Ta delitev, da ste vi za kvaliteto in da so oni desni ali pa konservativci zgolj za učinek in da gledajo na šolo kot na podjetje, je seveda preživeta dilema. Ta ideološka forma in razpetost je bila značilna za 70. in 80. leta. Danes se šolski sistem in tudi šolske prakse, šolske politike standardizirajo. In ko se srečujemo na evropskih ministrskih srečanjih, praktično ne veš, kdo je levi, kdo je desni, kdo je leva sredina, kdo je desna sredina, ampak več ali manj skušamo oblikovati skupno racionalno, učinkovito in kakovostno šolsko politiko. Takih enostavnih delitev, kot ste si privoščili vi, v šolskem sistemu ali pa sodobni šolski paradigmi ni. Še enkrat bi pa rad poudaril, vse, kar smo s to okrožnico želeli, gre k skupnemu cilju, da ohranimo kakovost šolstva, ga mogoče še izboljšamo, vendar tako, da naredimo ta sistem vzdržen še za prihodnje rodove. Ni prav, da bi Slovenija, ki je že zdaj blizu Norveške, ki pa največ daje za šolstvo, da ta odstotek še dvigamo, pri čemer rezultati niso takšni, kot bi si jih želeli. Tudi to poročilo, ki ste ga omenili, mednarodnega denarnega sklada, pravi, da kakovost šolskega sistema ni odvisna zgolj od razmerja števila učenec-učitelj in da nizko razmerje ni garancija za kakovost šolskega sistema.
Ministru za promet, gospodu mag. Božiču bo postavil poslansko vprašanje gospod dr. Marko Pavliha. Izvolite prosim.
Hvala lepa, kolega podpredsednik za besedo. Spoštovani gospod minister! Tudi danes se žal ne moremo izogniti vsaj enemu vprašanju s področja nesrečnih cestninskih postaj. K vprašanju me je spodbudila vaša izjava na nedavnem odboru za promet, ko smo obravnavali letni plan razvoja in obnavljanja avtocest za leto 2006 in ko je kolegica Zalokar Oražmova razpravljala o cestninskih postajah. Na podlagi vaše izjave mi je postalo jasno, da se očitno za gradnjo še naslednjih treh cestninskih postaj odločate bodisi po prostem preudarku ali bodisi na podlagi političnih kriterijev in da ne spoštujete odločitve našega državnega zbora in pa ne nazadnje interesa davkoplačevalcev. Kot sami dobro veste, je ta državni zbor z najmanj tremi letnimi plani in z resolucijo o izgradnji avtocest določil izgradnjo petih cestninskih postaj: Krtina, Lukovica, Vodice, Vogrsko, Ivančna Gorica. Moje vprašanje je zelo preprosto. Dve sta zgrajeni. Kdaj bodo pa zgrajene tiste na Vogrskem, Ivančni Gorici in Vodicah? Zanima me tudi, da če ste se odločili, da jih ne boste zgradili: Na podlagi kakšnih argumentov je sprejeta ta vaša odločitev in kdaj bo vlada seznanila državni zbor, ki je to odločitev sprejel, da temu ne bo tako? Prav tako me zanima: Na podlagi kakšne osnove se odpovedujete kar nekaj milijardam morebitnega zaslužka, ki bi jih te dodatne avtocestninske postaje prinesle? In kot se sam spomnim, ste nas nekaj let kot predsednik Darsa prepričevali v koristnost teh avtocest, kar naenkrat pa ste se premislili. Zato vas sprašujem: Ali ne bi kazalo za ohranitev vaše kredibilnosti, da pravzaprav vložite v proceduro spremembo resolucije, spremembo letnih planov in obe zgrajeni avtocesti že odstranite? Tako bi bil volk sit in koza cela oziroma bi bila vzpostavljena enakopravnost vseh ljudi, ki so seveda zaslužni na podlagi naše ustave. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo, gospodu poslancu pa za to vprašanje. V letnih planih razvoja in obnov avtoceste v minulih letih so bile dodatne cestninske postaje res navedene kot tiste, ki jih je potrebno zgraditi na podlagi posebne študije, ki jo je celo obravnaval državni zbor. V času, ko sem bil predsednik uprave Darsa, smo začeli vse aktivnosti za začetek gradnje dodatnih cestninskih postaj, ki jih omenjate. Sami veste, da se je gradnja dodatne cestninske postaje Ivančna Gorica že začela, pa je potem prejšnja vlada sprejela politično odločitev, da naj se gradnja dodatnih cestninskih postaj Ivančna Gorica, Vodice, Vogrsko v predvolilnem času ustavi. Zakaj je prejšnja vlada sprejela takšno odločitev, bi morda lahko pojasnil nekdo iz prejšnje vlade. V novih okoliščinah leta 2006 je lahko ekonomska upravičenost izgradnje preostalih dodatnih cestninskih postaj do konca leta 2006 vprašljiva, ob predpostavki, da bomo imeli koncem leta 2008 elektronsko cestninjenje v prostem prometnem toku zaradi prekratkega obdobja obratovanja. Ne gre torej za nobeno politično barantanje te vlade ali mene osebno, ampak prej za sanacijo političnega barantanja iz preteklega obdobja. Gradnja dodatnih cestninskih postaj Lukovica in Krtina je, kot veste, gospod Pavliha, druga zgodba, saj je gradnjo nezakonito ustavil domžalski inšpektor, ki je verjetno slabo poznal predpise. Ti dve cestninski postaji sta bili dokončani šele po odpravi odločbe okoljskega domžalskega inšpektorja, gradnja pa je bila dokončana zato, ker je bilo v samo postavitev vloženega že toliko denarja, da bi bilo neracionalno in gospodarsko neupravičeno, da bi gradnje ne dokončali. Kako zelo koristni sta ti dve postaji, dokazuje dejstvo, da neto učinek teh dveh cestninskih postaj v mesecih september, oktober in november znaša več kot 200 milijonov tolarjev. Toliko je bilo namreč več pobrane cestnine na čelni cestninski postaji Kompolje in na obeh cestninskih postajah v samo treh mesecih obratovanja, september, oktober in november 2005. Upravičeno lahko pričakujemo, da se bodo napovedi in študije upravičenosti izgradnje teh dveh cestninskih postaj uresničile in da bo neto učinek njune postavitve na letni ravni vsaj 800 milijonov tolarjev. Iz tega podatka je jasno razvidno, koliko negativnih posledic je bilo povzročenih avtocestnemu projektu, ko se je prejšnja izvršilna oblast v predvolilnem času odločila, da ustavi oziroma zamrzne gradnjo treh dodatnih cestninskih postaj. Še več pa, ko je bil leta 1995 v državnem zboru tako imenovani zaprti cestninski sistem ukinjen in uveden tako imenovani odprt cestninski sistem. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Jaz se vam in gospodu Pedji Ašaninu lepo zahvaljujem za ta odgovor. To je očitno samo še en dokaz, da ministrstva ne vodite vi, ampak Dars in vas seveda tukaj sprašujem: Kaj boste naredili, da boste končno to ministrstvo v roke vzeli vi? Prav tako imam občutek, da podobno kot vaš šef, premier Janša, z optimizmom zrete v preteklost. Naj vas prijazno spomnim, da je LDS to področje, ministrstvo za promet, vodila, reci in piši, le pet mesecev, če upoštevamo polna pooblastila. Ostali čas, približno 15 let pa je to ministrstvo vodila bodisi vaša stranka ali pa še dve dodatni stranki, ki sta danes v koaliciji. In nihče v tem času, ko je LDS vodil to področje, si ni privoščil izjave, citiram na odboru "...da preostale tri cestninske postaje ni smiselno dograditi oziroma sploh zgraditi, kajti postopki so res v fazi projektnih dokumentacij ..." in tako naprej, torej "niti ne bomo predlagali v nadaljevanju, da se dodatne tri cestninske postaje dogradijo." [[Konec citata.]] Zato vas ponovno sprašujem, gospod minister, da mi jasno in glasno odgovorite: Ali bodo še te tri dodatne cestninske postaje zgrajene ali ne? In dodatno vprašanje: Če ne bodo zgrajene, ali boste zato, da vzpostavite načelo enakopravnosti in enakovrednosti vseh državljank in državljanov, obstoječi dve podrli, kajti edino tako bo vsem zadoščeno. Hvala lepa.
Prosim.
Hvala lepa za možnost dodatnega pojasnila. Gospodu poslancu Pavlihi bi odgovoril le, da če je to ocena gospoda Pavlihe, ki je v preteklosti tudi vodil nekaj mesecev ministrstvo za promet, kdo vodi sedaj, ali bi lahko rekel, ko zmanjka strokovnih argumentov, se pa potem poslužujemo takega načina komuniciranja. Zagotovo je ministrstvo v dobrih rokah in ga vodi minister za promet Janez Božič. Ampak vprašanje, ki je bilo postavljeno, ali dodatne cestninske postaje da ali ne. Lahko povem odkrito, da je ocena izračuna pokazala, da je v tem času - to sem tudi na začetku odgovoril, če ste poslušali, prihodnjič bi prosil, če ste pozorni na moj odgovor -, da je v tem času, ko bo uveden cestninski sistem, ki bo zagotovil tako imenovani prost prometni tok, neracionalno zgraditi dodatne tri cestninske postaje. Pobuda, ki jo dajete - potem bi predlagal, gospod poslanec Pavliha, da bi predlagali, da se ukine celoten cestninski sistem, če mislite, da bi lahko država zagotovila prek 30 milijard tolarjev pobranih cestnin, ki jih porabimo za servisiranje obveznosti iz preteklih najetih kreditov in tudi za prihodnje. Hvala lepa.
Hvala. Ministru za gospodarstvo, mag. Vizjaku, bo postavil poslansko vprašanje gospod Srečko Prijatelj. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani ministri, kolegi in kolegice! V oktobru leta 2004 je na Telekom prišlo več pripomb, da so vdori na medmrežju dokaj redni, in sledili so tudi veliki računi, nekateri so jih dobili za kar nekaj milijonov. Telekom do avgusta lanskega leta ni storil ničesar, potem pa je na hrbtno stran svojih računov natisnil posebno opozorilo. Telekom tudi trdi, da so uporabniki sami odgovorni za nastale stroške. Moram poudariti, da [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Spoštovani predsedujoči, prosim! Telekom tudi trdi, da so uporabniki sami dolžni plačati te račune, čeprav so bili vdori iz tako imenovanih eksotičnih držav na njihove bodisi spletne strani bodisi telefonske priključke evidentni. Da gre tu za krajo telefonskih impulzov, tudi ni treba posebej poudarjati. To je kaznivo dejanje, ki ga je mogoče izslediti. Prijave so sledile tudi na agencijo za pošto in elektronske komunikacije, torej na APEC, ki je ravno tako trdila, da oni nimajo nič s tem, pa tudi na varstvo potrošnikov so se obrnili. Kar nekaj sto oškodovancev je in vsi so dobili enake odgovore: čim prej plačajte račune, kajti krivi ste sami, da je do tega prišlo. Tudi v drugih državah je bil tak primer. Če ste dobro opazili, ko je konkurenca T2 oziroma kako se je že imenovala, T5, saj ne vem, ki naj bi nudila iste storitve, prišla v bistvu na ta trg, ki naj bi imela enak dostop po enakih možnostih skladno z evropskimi zakoni, je Telekom kaj hitro zmogel dati vse blokade na svoje vhodne in izhodne linije. In začela so se pogajanja, ki še danes niso zaključena. Mi v bistvu na državnem nivoju, kajti vemo, da je to podjetje državno, ne moremo zaščititi uporabnikov, so prepuščeni nemilosti, zlasti na analognih povezavah, tako imenovane digitalne povezave preko ADSL in dejansko nadgradnje ADSL-ja so ustrezne, zaščitene, vendar tu so uporabniki prepuščeni samim sebi. V sosednjih državah so bili taki primeri, zato vas sprašujem, spoštovani minister, če ne kaže pokazati toliko dobre volje, da država prevzame ta strošek in Telekomu naloži v bistvu takojšnje sodelovanje z uporabniki in blokado na teh sistemih, da se prepreči vdor iz tako imenovanih držav tretjega sveta in prepreči tudi nadaljnje oškodovanje. Pojavljajo se redno dnevni vdori, [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]in dejansko tudi redno dnevna oškodovanja na novo, čeprav je stara zgodba že dve leti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa, spoštovani poslanec. Vprašanje so verjetno nanaša na problematiko avtomatskih klicalnikov, ki se namestijo v sistem uporabnika in se priključijo na omrežje operaterjev v drugih državah ter s tem povzročijo uporabnikom astronomsko visoke račune. Če prav razumem, to je ta zgodba, ki je bila pred leti. V bistvu moram povedati, da je po mnenju ministrstva odgovornost za nastalo situacijo in seveda tudi škodo na obeh straneh, tako na strani uporabnikov kot tudi Telekoma. Zakaj mislim tako? Telekom bi po moji oceni moral ob nastajanju, ko je opazil te zadeve, obveščati uporabnike o potencialnih nevarnostih ter možnostih zlorab. Uporabnikom tudi ni omogočil, pa bi po moji oceni lahko, fleksibilno zaščito pred nezaželenimi klici v mednarodnem omrežju. Tako je po moji oceni stvar deljena. Seveda je pa vloga ministrstva in vlade, ko posreduje v teh sporih med gospodarskimi subjekti, omejena. Gre za gospodarske družbe, ki poslujejo v skladu z zakonodajo in tako bo v konkretnem primeru potrebno reševati zadevo tudi na tam nivoju. Poslanec je v najavi poslanskega vprašanja omenil tudi možnost, da so pogodbe, ki so med uporabniki in Telekomom, sklenjene, ne da bi se upošteval zakon o varstvu potrošnikov. Prepričan sem, če je res to tako, sicer nimam o tem določenih dokazil, da je možno sprožiti vse postopke za ničnost oziroma v smislu razveljavitve takih pogodb, če seveda niso sklenjene v skladu z zakonom. Težko bi odgovoril, da je sedaj država je tista, ki bo prevzela odškodnine za nastalo problematiko med gospodarskimi subjekti oziroma med uporabnikom in Telekomom.
Hvala lepa. Gospod Prijatelj.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani minister, jaz verjamem, da vam je težko odgovoriti na to vprašanje, ker v bistvu ni specifično. Včasih smo imeli svoje ministrstvo za take zadeve. Telekom je dolžan v bistvu nuditi zaščito, to ste povedali. Seveda je dolžan nuditi zaščito, pa je ni naredil. Raje je z drobnim tiskom na pogodbe napisal nekaj, kar je bilo strankam v bistvu "polberljivo"; in če govorimo o večinskem podjetju v lasti države, potem mora tudi država tukaj nekaj povedati. Konec koncev gre za račune, ki so bili preko milijona, pa ne eden, ampak več sto jih je bilo. Samo en primer naj povem, iz Sežane. Račun je bil 950 tisoč sit, 116-krat je bil vdor v linijo iz v bistvu neke eksotične države - in glej ga zlomka! - ravno ta račun je kasnil 14 dni. 16 let imajo že naročniško razmerje, pa niti eden dan ni kasnil račun, ta račun pa je kasnil za 16 dni. Zanimivo. Na Telekomu. Banka jih je opozorila preko trajnika, da imajo tako velik račun, pa nikoli ni bilo prekoračenega nič. Torej, gre tudi za poslovne poteze Telekoma, ki so tako imenovano, bom rekel, nizkotne ali mogoče celo podle do uporabnikov; verjamemo, nekoristne in nezaželene. Zato vas sprašujem: Kaj pa potem dela tukaj Agencija za pošto in elektronske komunikacije RS, ta APEK, ki ne zna najdi odgovarja in ki ne zna v bistvu naložiti Telekomu zaščite tudi danes, takoj, za tiste uporabnike, ki imajo še analogne povezave? To bi bilo smiselno! In seveda, če je krivda na Telekomu, prevzeti odgovornost za tiste račune, ki so evidentni v bistvu, da niso nastali iz malomarnosti in zlorabe s strani uporabnikov. Toliko.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa. Preostane mi, da še nekoliko bolj jasno povem povedano. In sicer, strinjam se s poslancem, da je Telekom v tem primeru do določene mere odgovoren, in to sem tudi povedal. To je mnenje tako ministrstva kot tudi mene in strinjam se, da v kolikor prihaja do takih nenormalnih pojavov, da določenim uporabnikom narastejo čez noč nenormalno računi, da je to nekaj nenormalnega in da so dolžni takega uporabnika tudi obvestiti in izvesti ustrezne zaščitne ukrepe. Tega Telekom ni storil ali pa ni storil pravočasno in zato je prav gotovo del odgovornosti na njemu. Del odgovornosti je pa seveda tudi na uporabniku, da ko opazi vse te reči, da seveda tudi sproži ustrezne procedure pri Telekomu oziroma svojemu naročniku. Tako temu pritrjujem, država lahko seveda interese do Telekoma izvaja le preko svoje lastniške vloge v Telekomu. Gre pa v tem konkretnem primeru za pač relacije med uporabnikom in naročnikom. Verjamem, da bo tudi tako stališče, ki sem ga danes tu povedal, pripomoglo k nekem učinkovitejšemu reševanju nastale situacije, ki prav gotovo ni povzročena po krivdi uporabnikov, in vsaj del odgovornosti nosi tudi Telekom.
Hvala lepa. Na vrsti je kolega mag. Klavora, ki bo postavil vprašanje ministru za gospodarstvo.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister! Znano vam je, da zakon o vračanju vlaganje v javno telekomunikacijsko omrežje predvideva vračilo za prekomerno vlaganje za pridobitev telefonskega priključka v denarnih sredstvih. In kar je bistveno, predvideva vračilo v celoti vseh preveč vloženih sredstev, ki so jih naročniki, fizične in pravne osebe, vložili za pridobitev telefonskega priključka. Glede na to, da je minilo že več let od uveljavitve zakona oziroma je rok za vložitev zahtevkov za vračilo vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje potekel že 6.6.2004, vas sprašujem: Kdaj lahko upravičenci, tako fizične osebe kot lokalne skupnosti in njihovi pravnih nasledniki, pričakujemo oziroma pričakujejo vračilo preveč vloženega? To vprašanje naslavljam na vas zato, ker je nesporno zavezanec za vračilo tovrstnih vlaganj ravno Republika Slovenija, ki jo predstavljata vlada Republike Slovenije in pristojni minister te vlade. Ker upravičenci za vračilo svojih preteklih vlaganj v izgradnjo javnega telekomunikacijskega omrežja še vedno ne vedo, kdaj jim bo država dejansko pričela vračati sredstva, ki so jih kot občani vložili v izgradnjo telefonskega omrežja, vas sprašujem: Kdaj bo vlada resneje pristopila k privatizaciji Telekoma? Le-ta je nujno potrebna za zagotovitev potrebnih sredstev za vračilo vlaganj, da bodo lahko upravičenci vračila tudi dejansko prejeli. Vrednost prijavljenih povračil v javno telekomunikacijsko omrežje znaša približno 5% vrednosti Telekoma Slovenija na trgu, potrebna sredstva pa za vračilo vlaganj pa bi lahko država zbrala tudi s prodajo 10% deleža v Telekomu, saj s tem država ne bi izgubila niti večinskega deleža niti strateškega položaja. Glede na dosedanje prepočasno izvajanje zakona o vračilu vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje in glede na nezadovoljivo delo državnega pravobranilstva vas pozivam, da upravičencem oziroma javnosti posredujete podatke o dosedanjem izvajanjem postopkov razreševanje zahtevkov za vračilo vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, in sicer podatki o skupnem število vloženih vlog ter o številu morebitno že rešenih vlog. Hkrati me zanimajo vzroki, ki imajo za posledico tako dolgotrajno razreševanje vlog. Prosim pa vas tudi za posredovanje podatkov o poteku postopka konkretnih upravičencev. Od nove slovenske vlade pričakujem, da bo občutno pospešila aktivnosti izvajanja omenjenega zakona in zagotovila čimprejšnjo uresničitev projekta vračila vlaganj. Zato vas še enkrat sprašujem: Kdaj se bo po vaših predvidevanjih po tem zakonu končno končal postopek vračanja ter s tem dosegel tudi cilj oziroma namen omenjenega zakona? Hvala.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa za to vprašanje. In pritrjujem spoštovanemu poslancu, da je problematika vračanja vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje bila tudi prioriteta te vlade in da smo si jo pravzaprav tudi na začetku mandata zadali. Mogoče kar odgovor na končno vprašanje. Dokončanje je le povezano s privatizacijo Telekoma, ne delno, ampak v celoti, kajti parcialna odprodaja lahko ruši nek koncept, kar pa pravzaprav ne bi bilo dobro. Naj omenim tudi to, da so privatizacijske skupine, ki so bile, zato posredovale vladi že tudi strategije in da je tudi strategija privatizacije Telekoma s strani strokovnjakov posredovana, da jo bo vladni kolegij obravnaval v tem tednu in da pričakujemo neko dokončno odločitev in končno štartanje privatizacijskih postopkov v zelo kratkem času. In v kolikor se izpeljejo postopki po predvideni poti brez zapletov, v letu 2007 tudi dokončno poplačilo. Sedaj pa nekaj glede podatkov, ki ste jih navedli. Res je, da je od uveljavitve tega zakona minilo že več let, da je rok za vložitev zahtevkov za vračilo potekel 6.6.2004. Potrebno je povedati, da je bilo od vseh vlog, ki jih je 32 tisoč 932, državno pravobranilstvo do sedaj pregledalo 24 tisoč 727 zahtevkov ter da jih je več kot 15 tisoč 800 zavrnilo zaradi različnih vzrokov kot neupravičene. Razlog za zavrnitev so med drugim tudi zahteve za vrnitev priključnin iz prispevkov SIS-ov, ki se ne vračata. Bilo jih je kar precej. Delno je tudi zaradi nerazpolaganja z ustrezno pogodbo. Teh je manj, jih je 349. Vlagatelji tudi niso dopolnili zahtevkov v predpisanem 60-dnevnem roku, teh je 4 tisoč 389, ter nekateri zahtevki so se nanašali na obdobje, ki ni predmet vračil. Teh je bilo 424. Do sedaj je bilo sklenjenih le nekaj manj kot 400 poravnav. To se pravi, 335 z dne 22.12.2005. Ugotovili smo, da zaradi nekaterih pomanjkljivosti v zakonu o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje nekateri upravičenci ne morejo doseči pravice. Zaradi tega je že pripravljena in smo že pripravili tudi spremembo, ki je v delovnem gradivu in jo bomo tudi posredovali v kratkem koalicijskim poslancem in tudi vladi ter kasneje v parlament v sprejetje. Te se pa nanašajo na širitev listinskih dokazil o vlaganjih, ki se bodo iz sklenjenih pogodb razširili tudi na druga dokazila. S tem želimo rešiti "gro" ali pa največji del teh problematičnih zavrnjenih zahtevkov. Tako poudarjam le, da ni rešitev v delni. Prvič je problem zakon in zelo malo pozitivnih rešenih zahtevkov, tako da moramo spremeniti zakon in ponovno omogočiti večjemu številu upravičencev do pozitivnih odločitev. Drugo je pa, da je denar povezan z vračilom, povezan s konceptom privatizacije Telekoma, kjer pa niso možne parcialne rešitve, tako da bi samo del prodali, kajti to lahko na cel koncept pomembno vpliva. Resno želimo to rešiti in v letošnjem programu dela našega ministrstva je to ena izmed ključnih točk.
Hvala lepa.
Hvala lepa tudi z moje strani. Besedo ima kolegica Cveta Zalokar Oražem, ki bo postavila vprašanje ministru za finance.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice, spoštovani ministrski zbor! Družbe Aktiva Avant, Arkada Holding in Certius Invest so se na skupščini združile v holding Aktiva Invest. Pri tem so določili nominalno vrednost nove delnice v višini enega milijona tolarjev in tako brez milosti izrinili več kot 68.000 malih delničarjev, ki tega niso dosegli, večinoma pa so to takšni, ki so v te družbe vložili svoje certifikate. Tako je po novem ostalo v novi družbi Aktiva Invest le okoli 60 privilegiranih novih delničarjev. Predsednik uprave nove družbe je v pogovoru izjavil, da so takšni mali delničarji družbam le v breme. Seveda so breme postali sedaj, po več kot desetih letih, ko so sposobni mladi podjetniki, kot je menda celo v svetovnem merilu gospod Darko Hrovat, razpolagali z njihovimi certifikati v skupni vrednosti več kot 2 milijardi 840 milijonov tolarjev. In to tako uspešno, da so po tej poti v desetih letih izgubili še dodatno okoli 20% vrednosti certifikatov. Zares velik svetovni dosežek! Upam, da bodo prav v tem dejstvu mali delničarji našli argumente za pravno izpodbijanje omenjene skupščine. Spoštovani gospod minister Bajuk, vas kot ministra za finance sprašujem: V zadnjih dneh je bilo več nasprotujočih informacij v zvezi z odtegnjenim 20% davkom, tako s strani vlade, davčnega urada kot tudi nekaterih davčnih svetovalcev. Kakšno je zdaj uradno in zadnje stališče ministrstva za finance v zvezi s tem davkom? Kakšno je vaše mnenje o stopnji zaščitenosti malih delničarjev po obstoječi zakonodaji? In pa, ali bo vaše ministrstvo na kakršenkoli način zaščitilo in pomagalo razočaranim in opeharjenim malim delničarjem?
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Dejstvo je, ko smo to izvedeli, da so v tej družbi Aktiva Holding se odločili za odtegljaje, smo takoj izrazili svoje mnenje, tako s strani ministra za finance kot vodstva davčne uprave. In sicer, na vprašanje, ki ga niste zastavili, zakaj so sploh to napravili, ker to je napravila ta družba, ta odtegljaj ni bila odločitev ne davčne uprave ne ministrstva, je odgovor zelo enostaven - ker so napačno tolmačili zakon. Dejstvo je, da vse kaže - in glede na to, da ko človek gleda pisma, ki so jih dobili delničarji, da se baje sklicujejo na peti odstavek 79. člena zakona o dohodnini, ki govori o denarnih doplačilih. Dejansko pa tukaj ne gre, vsi ki znamo slovensko, vemo, da to ni doplačilo, ampak dejansko je to izplačilo. In tolmačenje s strani ministrstva za finance, strokovnih služb in tako tudi davčne uprave, ki je bilo eno in edino, jaz o tem, da so neke zmede, ne vem od kod, ker stališče je bilo samo in zelo jasno in bom to danes tudi poudaril, je, da mi smatramo, da tukaj gre na podlagi teh znanih podatkov za dva različna primera. In sicer, ko se več starih delnic združi v eno novo delnico, da se morebitni presežek nad polno ceno nove delnice izplača. Ter drugič, ko se delničarjem, ki nimajo dovolj starih delnih, izplača nek znesek. Morebitno obdavčitev fizičnih oseb se v obeh primerih obravnava v skladu z zakonom o dohodnini in to kot neka prodaja delnic, čeprav ne gre za prodajo in vemo, da ni prodaja. Menimo, da se kot presečni dan, to je datum prodaje delnic, to je tisti datum, ko je v sodnemu registru to bilo vpisano, in to je 10. november; torej, da se upoštevajo določbe lani veljavnega zakona o dohodnini, tistega, ki je prenehal veljati 31.12.2005. V navedenem primeru torej gre za zamenjavo oziroma predajo starih delnic, ki so jih dosedanji delničarji zamenjali za nove ali jih pa prodali Aktivi Investu in za to prejmejo kupnino ali nadomestilo. V obeh primerih je treba za vse delnice, ki so predmet prodaje, ugotoviti, katere delnice so predmet prodaje, in sicer: ali so prodane stare, tako imenovane certifikatske delnice, ali so delnice kupljene na neorganiziranem trgu pred več kot tremi leti, ali so delnice kupljene na neorganiziranem trgu pred manj kot tremi leti. V tem primeru gre za prodajo delnic ali premoženja delničarjev in s tem v zvezi zagotavljanje morebitne kapitalske dobičke in ne za neke druge dohodke delničar - za to pravzaprav gre, da to niso na primer dividendam podobni dohodki. Če so predmet prodaje certifikatske delnice, ki so bile pridobljene v procesu lastninskega preoblikovanja podjetij, so morebitni kapitalski dobički oproščeni plačila dohodnine. Oproščeni. Če gre za delnice, kupljene na neorganiziranem trgu pred več kot tremi leti, so tudi ti kapitalski dobički izvzeti iz obdavčitve z dohodnino na podlagi zakona, ki je veljal do 31.12.2005. Če gre za prodajo delnic, ki so bile kupljene pred manj kot tremi leti, pa so morebitni kapitalski dobički predmet obdavčitve z zakonom o dohodnini, ki se uporablja tudi do 31.12.2005. Torej, po progresivni lestvi. Na podlagi navedenega mora vsak delničar ugotoviti, katere delnice so zamenjali oziroma prodali, čeprav ne gre za prodajo. Glede na to, da gre v velikem številu primeru za prodajo tako imenovanih certifikatskih delnic, ne pride do obdavčitve. Kar se tiče v primeru deleže starih delnic nad eno novo delnico, gre prav tako za prodajo delnice ali dela delnice in se ob tem upošteva do sedaj enaka, že navedena, pravila. To se pravi, ali gre za certifikatske delnice ali pa druge. Torej, to je stališče ministrstva za finance, davčne uprave in tako bomo tudi ravnali. V kolikor bomo dobili kakšna sredstva od teh odtegljajev, jih bomo vrnili ljudem [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] na podlagi teh načel, kot sem že govoril. Kar pa se tiče stopnje zaščite. Stopnja zaščite je na podlagi celotne zakonodaje v Republiki Sloveniji. Na žalost ugotavljamo, da določeni ljudje lahko izigravajo naše zakone na podlagi zelo spretnih svetovalcev. In zaenkrat ni drugega izhoda, kot da se delničarji pritožijo, in sicer začnejo sodne postopke, izvršilna oblast v vseh svojih ustanovah, kolikor jih ima, proučuje, kako bi bilo možno te stvari [[...]]
Čas je potekel, gospod [[...]]
/Izklopljen mikrofon./
Saj boste verjetno še na dopolnilni odgovor. Gospa Oražmova, prosim.
Hvala lepa, spoštovani gospod minister. Mislim, da bodo vašega odgovora vsaj v nekem smislu veseli, tistih 68.000 izigranih delničarjev, čeprav mi niste dali v celoti odgovora, tako da, ker je potekel čas, upam, da bova to izkoristila, pa boste tudi vi to možnost dobili. Moje dopolnilno vprašanje je: Kakšna je odgovornost Aktive Investa v zvezi s tem, kar ste povedali, to je, da so pravzaprav delničarje napačno obvestili, da so napačno obvestili KDD, ki je potem tudi naloge za izplačila oziroma potrdila o izplačilu že posredoval naprej. Mislim, da za vso to stvar mora odgovarjati. Torej, kakšne so lahko te konsekvence do Aktive Invest - teh 200 malih delničarjev za katere pravite ali pa za katere smo prebrali, da so že izpolnili naloge za izplačilo, očitno tu ne bo nekih posebnih težav, da bodo to napak obračunano razliko davka prejeli nazaj. In še enkrat ponavljam: Kaj bi lahko vaše ministrstvo v zvezi s spremembo zakonodaje naredilo, da bi bili mali delničarji bolj zaščiteni? V katerih točkah se vam zdi to sporno? Glede na ta primer mislim, da je ena od teh zadev prav gotovo obveščanje, ker se z obveščanjem v Uradnih listih, ki niso pravzaprav vsakodnevno berljivo čtivo, izigrava ta možnost, da so v resnici vsi obveščeni - torej bi bilo na obveščanju nekaj bistvenega narediti, da bi bil vsak delničar, tudi mali, na ta način vendarle obveščen. In pa: Ali boste tudi v tem konkretnem primeru še kakšno pravno uslugo nudili delničarjem tudi na segmentu eventualnega spodbijanja vrednosti delnice izrivanja iz družbe, za katerega nas gospod Darko Hrovat opozarja, da pravzaprav je še v celi vrsti drugih zgodb ta zadeva enaka. Omenja pa celo državni Telekom.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa. Da naši mali delničarji nimajo zadostnega pravnega varstva, je dejstvo. Za to nosijo odgovornost v celoti, bi rekel, zakonodaja, vsi, ki smo tako ali drugače sodelovali pri takšni zakonodaji. Dejstvo je - konkreten primer -, da vse zgleda legalno, objavljeno je bilo v enem od dnevnikov, kot zakon zahteva, ne glede na to, da je to dnevnik, ki morda v najboljših dneh proda 8.000 izvodov. Istočasno so objavili na spletnih straneh - torej vse v skladu z zakonom. Mislim, da pozornost, tudi kar se tiče državnega zbora, ko bo v prihodnjih tednih obravnaval spremembe in dopolnitve zakona o gospodarskih družbah, je prav posebna in bomo na to morali še kako paziti. Kar se pa tiče konkretnega primera - skušal sem končati stavek, pa se je čas iztekel -, bi pa rad še to rekel, da vse ustanove na področju izvršilne oblasti so bile obveščene in v nekem smislu mobilizirane. Preiskava tudi teče, na vseh področjih. V korist preiskave pa tu ne bi rad navajal konkretnih detajlov. Na vsak način pa mislimo, da je že zdavnaj prišel čas, da enkrat v Sloveniji rečemo konec takim stvarem. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Miran Potrč, ki bo postavil vprašanje ministru za javno upravo. Prosim.
Hvala lepa. Pravica do referenduma in ljudske iniciative je ena pomembnih ustavnih pravic. Ureja jo zakon, ki se sprejema z dvotretjinsko večino glasov navzočih poslancev. Pravica do referenduma je bila v dosedanji parlamentarni praksi mnogokrat predlagana in uporabljena, tudi v prejšnjem in sedanjem mandatu. V zvezi s to pravico je bilo tudi mnogo različnih pravnih nejasnosti in političnih pogledov. Nesporno pa je, da so bili doslej najodločnejši zagovorniki njene neomajne uveljavitve vedno predstavniki sedanjih strank koalicije, ki niso dovolili, da bi se jasneje opredelile ustavne določbe o njej; posebej, ko so bili še v opoziciji. Zato ne morem razumeti, da že skoraj leto dni po sprejemu odločbe ustavnega sodišča, ki res bistveno posega v ta institut neposredne demokracije, v koaliciji ni nobenega interesa za ureditev tega vprašanja. Ali torej vladna koalicija zdaj, ko je na oblasti, ne podpira več referendumov in meni, da je zanjo volja ljudstva, izražena na volitvah, dovolj za vladanje in odločanje z vladno večino o vsem in vsa štiri leta? To bi bilo nesprejemljivo. Taka sprememba političnih izhodišč bi bila celo za koalicijo preveč. Zato upam, da moje bojazni niso upravičene, pa tudi če so, so spremembe zakona nujne, saj je ustavno sodišče opozorilo še na mnogo drugih spornih določb, povezanih predvsem z možnimi zlorabami pooblastil predsednika državnega zbora, katerega odločitve so brez sodnega varstva, pa bi jih morali imeti. Kako se lahko taka pooblastila uporabljajo na različne načine, tudi zlorabljajo, smo v tem mandatu že spoznali. In tudi zato pričakujemo, da bo koalicija spoštovala pravno državo in odločbe ustavnega sodišča, tudi če so morda nasprotne z njenimi trenutnimi interesi. Glede na to, gospod minister, da 11. marca 2006, kar vi veste, prične veljati odločba ustavnega sodišča, ki razveljavlja vse določbe zakona o referendumu in ljudski iniciativi, ki se nanašajo na predhodni zakonodajni referendum, vas sprašujem: Zakaj vlada še ni pripravila predloga zakona, ki bi do uveljavitve uredil to vprašanje? Ter: Ali in kdaj misli svojo obveznost izpolniti? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Delovno besedilo zakona oziroma sprememb in dopolnitev zakona o referendumu in ljudski iniciativi je že pripravljeno in koalicijsko usklajevanje na to temo je sklicano prav za to sredo ob osmih zjutraj, tako da imajo poslanci oziroma imajo poslanske skupine koalicijskih strank to besedilo že pri sebi. Torej, besedilo je pripravljeno in takoj, ko bomo dosegli uskladitev v koaliciji, bomo zakon predstavili tudi vsem opozicijskim strankam in iskali potrebno večino za sprejetje tega zakona. Delovna skupina, ki je ta zakon pripravljala je bila sicer ustanovljena že v drugi polovici maja oziroma točno 17. maja lansko leto v sestavi mag., sedaj dr., Janez Pogorelec kot vodja in člani Marko Golobič, dr. Franci Grad, mag. Bojan Trnovšek, dr. Miro Cerar in dr. Igor Kavčič. Ta skupina je prioritetno pripravila novelo zakona o volitvah v državni zbor, kajti tudi volilna zakonodaja terja uskladitve z odločbo ustavnega sodišča in z ustavnim zakonom. Ni dolgo tega, kar sem to novelo predstavil tudi v vaši poslanski skupini in takrat sem tudi napovedal, da se v kratkem ponovno dobimo na temo referendumske zakonodaje. Realno gledano pričakujem, da bo besedilo v tolikšni meri politično usklajeno, da ga bo mogoče obravnavati na vladi že v februarju, kar pomeni, da bi ga bilo, če bi bilo zelo nujno, možno že marca, sicer pa realno aprila obravnavati v državnem zboru. Ustavno sodišče sicer ni naložilo odprave protiustavnega stanja v segmentu predhodnega referenduma, kajti odločba ustavnega sodišča govori o tem, da te določbe prenehajo veljati in ne terja reakcije vlade ali državnega zbora glede predhodnega referenduma, tako da z vidika odločbe ustavnega sodišča nismo v nobeni zamudi in tudi po 11. marcu ne bomo v nobeni zamudi. Moram reči, da bomo s predlogom, ki je pripravljen, poskušali predhodni referendum ohraniti, torej glede tega vprašanja ostajamo na stališču, da ni potrebno in ni primerno nižati standarda neposredne demokracije, torej iskali bomo konsenz, dvotretjinsko soglasje na tej točki, bodo šle pa spremembe v smer racionalizacije in zagotavljanja čim resnejšega odnosa do instituta referenduma. O tem, s katerimi mehanizmi in s katerimi rešitvami bomo to zagotavljali, pa, kot rečeno, vas bomo seznanili v najkrajšem možnem času. Treba je vedeti, da gre za zahtevno problematiko, strokovna skupina je ves čas delala in že v sami strokovni skupini se je sprožila precej zahtevna diskusija. Poleg tega pa smo izkoristili te priprave spremembe zakona tudi za nekatere druge izboljšave, tako na primer za uskladitev z ustavnim zakonom glede referenduma o mednarodnih povezavah, ki je neurejen, potem glede ustavnorevizijskega referenduma, kjer je član skupine tudi doktor Kavčič, ki se je specialno ukvarjal tudi z ustavnorevizijskim referendumom; tudi na tem področju tekst pač gre v smer izboljšave zakona. Torej mi računamo, da bo tudi pri tistih strankah, ki ste v preteklem mandatu podprle ustavno spremembo, da se ukine pravzaprav predhodni referendum, predlog za ohranitev predhodnega referenduma naletel na odobravanje. Računamo pa tudi na širok konsenz glede instrumentov, ki bi zagotovili večjo resnost ali resnejši odnos do referenduma in tudi racionalizacijo, torej zmanjšanje, varčevanje davkoplačevalskega denarja, vendar ne na račun zmanjšanega standarda neposredne demokracije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Potrč.
Hvala lepa, gospod minister, za vaša obvestila. Jaz mislim, da je prav, čeprav ste v enem delu odgovorili, da ne gre za obveznost. Formalno res ne, vendar je prav, da ste jo kot moralno in politično v koaliciji sprejeli, ker praktično bi pristajanje na ugotovitve, da se v pomembnem delu zakon razveljavi in preneha veljati, pač pomenilo, da neke oblike ustavnega referenduma ni več, ne da smo o tem opravili kakršnokoli resno razpravo. Če so predlogi v to smer, da se določene oblike obrestnosti, racionalnosti in podobno dajo, mene samo veseli. Upam, da ne bomo prej očitno zamenjali pozicij, kakršne smo imeli v preteklem mandatu, ko ste bili vi popolnoma nekritični do vsega, kar se je v zvezi z referendumom dogajalo, morda pa mi kdaj pa kdaj tudi prekritični. Bi vam pa, če smem, ob tej priložnosti nekaj svetoval oziroma povedal eno mnenje. Če res želite usklajevanje, ne najprej vse dokončno uskladiti v koaliciji in priti sporočiti poslanskim skupinam opozicije, da noben predlog, ki pomeni kaj več ali kaj drugega, kot je v koaliciji usklajeno, nima smisla, ker ga koalicija ne bo podprla. To veste, da ste nam bili dolžni, nič ne očitam vam osebno, ampak na podlagi dogovorov povedati glede zakona o volitvah. Hvala.
Hvala lepa. Doktor Virant.
Hvala lepa za ta nasvet. Mislim, da pravzaprav nimamo nobene izbire, kajti za to zakonodajo potrebujemo dvotretjinsko večino, kar pomeni, da moramo priti k vam, tudi v vašo poslansko skupino, ne samo z obvestilom, kakšne so načrtovane spremembe, ampak potrebujemo tudi glasove. In tudi prav je, da se tako pomembne materije, referendum in volitve - gotovo gre tukaj za ključne ustavnopravne materije pravzaprav -, da se doseže čim večji konsenz. Kar se tiče odnosa do referenduma, še enkrat poudarjam, vsaj naš predlog bo šel, moj predlog gre v smer, točno v tisto smer, kot sem jo sam od nekdaj zagovarjal in kot jo je, če hočete, tudi - vsaj za Slovensko demokratsko stranko lahko rečem -, zagovarjala. Namreč, da se ohrani predhodni referendum kot oblika referenduma, da se ta resnost in racionalizacija zagotovi z določenimi mehanizmi. Vi veste, mislim, da sva celo skupaj v eni oddaji na televiziji nastopala, na nacionalni televiziji, kjer sem na primer poudaril, povedal, da se mi zdi primerno, da bi uvedli kvorum, to se pravi potrebno število ali potreben delež udeležbe na referendumu, za to da bi bila referendumska odločitev veljavna. Torej, še enkrat v načelu bomo ponudili in šli v usklajevanje rešitev, ki bodo ohranjale predhodni referendum, ampak zagotavljale resnejši odnos do instituta referenduma in racionalizacijo. Vključno, recimo, samo en primer bom navedel - s tem, da je verjetno to število podpisov, ki se zbere za to, da se sproži cel instrumentarij zbiranja 40 tisoč podpisov, najbrž prenizko. Kajti zbrati je potrebno 1 000 podpisov brez overitve na upravni enoti v enem tednu, jaz mislim, da nekdo, ki mora potem v 40-ih dneh, največ 45-ih dneh, se pravi v petih, šestih tednih, zbrati 40 tisoč podpisov, ki morajo biti overjeni pred upravno enoto, bo verjetno tudi v enem tednu zbral več kot tisoč podpisov, ki jih ni potrebno overjati. Tako je ena od možnosti, da se zagotovi, kot rečeno, večja resnost, da se pa ne blokirajo tiste pobude in zahteve, ki pa so resno mišljene in ki niso usmerjene v nagajanje ali vtikanje palice v zakonodajno kolesje. In odločba ustavnega sodišča gre tudi v to smer, da ustavno sodišče priporoča varovalke, ki bi preprečevale zlorabe referenduma.
Hvala lepa. Na vrsti je mag. Cvikl, ki bo postavil vprašanje ministru za finance.
Gospod predsedujoči! Poslanka in poslanci! Gospod Bajuk, spoštovani ministri! Gospod Bajuk, pred 13-imi meseci ste [[...]]
Prosim lepo. Prosim za mir v dvorani.
Gospod minister, pred 13-imi meseci ste zaprisegli, da boste po svoji vesti in z vsemi močmi skrbeli za blaginjo v Sloveniji. Danes, na 13. redni seji me zanima, kako ste v primeru Vzajemne d.z.v. oziroma družbe za vzajemno zavarovanje, skladno s četrtim odstavkom 62. člena zakona o zavarovalništvu, poskrbeli za interese članov Vzajemne, zavarovance vzajemne zavarovalnice. Kot minister za finance ste neposredno odgovorni za sistemska vprašanja razvoja finančnega sistema, med katerimi je tudi vprašanje razvoja zavarovalništva. To v Sloveniji pričenja nuditi produkte dodatnega zdravstvenega zavarovanja. Da gre za zelo pomembno profitno vprašanje, je pokazala ostra medijska kampanja v preteklih mesecih. Sami ste desetletja živeli v tujini in vam je poznano, kako je s tem, ko si je potrebno za vsako zobno protezo priboriti soglasje zdravstvene zavarovalnice ali kot dobiček pod črto in nesolidarnost odloča o tem, ali vas bodo sprejeli na urgenci, na to ali ono operacijo. Tedaj morajo ljudje prodati vse, da bi plačali za zdravstveno oskrbo sebe ali svojih najdražjih. Ni čudno, da so v teh pogojih zdravstvene zavarovalnice, življenjske zavarovalnice in podobno najbogatejše institucije v sistemu v teh državam, zato desetine milijonov ljudi nimajo veljavnega zdravstvenega zavarovanja. To je danes situacija v Severni Ameriki, Južni Ameriki in še kje. Sprašujem se, ali nas bo "bručanizacija", pardon, privatizacija v zdravstvu pripeljala tako daleč. Na drugi strani pa v Evropi zaradi stoletnih izkušenj, v Avstraliji, deloma v Kanadi deloma ohranjamo solidarnost kot temeljni kriterij delitve denarja v zdravstveni blagajni. Zato je eno od osnovnih razvojnih vprašanj nadaljnjega razvoja zdravstvenega zavarovalništva: Ali bo to vzajemno ali bo pa temeljilo na dobičkovnosti? Kako je interese ščitila Agencija za zavarovalni nadzor, je več kot jasna. Brez štiridnevne izredne seje državnega zbora nam ne bi uspelo zaščiti interese zavarovancev. V tej zvezi gospod minister me zanima: Kaj ste vi kot minister za finance naredili, da bi agencija delovala kot dober, kvaliteten in neodvisen regulator?
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. To vprašanje se je že večkrat pojavilo, hvala bogu, da sedaj imam tudi možnost, da ponovno odgovorim, ker včasih je bilo samo tako, da v moji odsotnosti so se stvari obračale pač v neki politični luči, ki je vedno zanimiva, ko gre za kakšne točke. Vaše vprašanje je, kaj sem naredil. Mislim, da je treba začeti zelo natančno. 10. novembra leta 2005 je Vzajemna poslala pisma, v kateri je obvestila svoje člane, kakšne so bile njihove namere, kako si predstavljajo preoblikovanje lastninjenja, ki pa je v naši zakonodaji v četrtem poglavju zakona o zavarovalništvu, ki je bil že leta 2000 sprejet, tudi že določena. Sam sem se takoj zanimal in sem hotel zagotoviti, da resnično sistem deluje. Dobil sem zagotovilo s strani agencije za nadzor, da stvar zelo dobro proučuje. Dejstvo je, da v 25-ih dneh po tem datumu, in sicer 5. decembra je AZN poslala obvestilo Vzajemni in jih obvestila, da sodijo, da so v tej njihovi odločitvi in v tem sporočilu članstvu vključene težke kršitve zakona. 10 dni kasneje, ker to zakon pač tako veleva in to možnost tudi da, se je seveda vodstvo Vzajemne pritožilo. 15. decembra je izdala odredbo, v kateri je zahtevala odpravo teh kršitev. Predsednik senata je tudi pač odgovoril na ugovor s strani Vzajemne. Pritožbe na odredbo so bile seveda takoj vložene. 29. decembra je senat izdal dokončno odločbo in zavrnil pritožbo na uredbo in tudi sprejel odločbo, da morajo odpraviti te stroge kršitve, težke kršitve zakona. Istočasno pa je uvedel in začel postopek za odvzem licence predsedniku uprave. Ta stvar je sedaj že dokončna. Licenca je bila, kar se tiče agencije za nadzor, izvzeta. Pritožba je na vrhovnem sodišču že bila vložena takoj, 30. V teh dneh mora tudi agencija odgovoriti na to; ampak bistvo tega je sledeč. Glede na postopke, ki jih je ta državni zbor sprejel, in zakon, ki predvideva v takšni primerih tristopenjski postopek, je agencija za zavarovalni nadzor delovala v najkrajših možnih terminih in dejansko tudi tako odločala. Na vaše prvo vprašanje - kaj sem storil? Prepričal sem se takoj od začetka, da sistem deluje in da bo sistem, takšen kot imamo, tudi tu ukrepal pravočasno. V tem smislu mislim, da je dolžnost popolnoma izpolnjena. Rad bi pa dodal sledeče. Kar se tiče zakona o zavarovalništvu, zahteva od ministrstva za finance oziroma mu naloži samo to nalogo, da kar se tiče nadzora ali pa odnosa do AZN, do Agencije za zavarovalni nadzor, da predlaga predsednika ali direktorja, [[...]]odstranitev, to se pravi, vodstvo in pa člane nadzornega sveta. Predlaga pa - komu? Predlaga pa vladi. Kdo pa ima nadzor nad AZN? Državni zbor Republike Slovenije, tudi pričujoči poslanci pa tisti, ki jih danes ni, in računsko sodišče. Upam, da boste to odgovornost tudi izvajali in da enkrat za vselej, namesto da se samo nekaj trdi, da bi poklicali odgovorne osebnosti, kateri smo zaupali, da to stvar vodijo, da tudi v tem državnem zboru obrazložijo svoja stališča, kaj so napravili, ne pa, da vedno ponavljamo ene in iste medijske zgodbe. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Cvikl.
Hvala lepa. Dovolite, da dopolnim svoje vprašanje, minister. Ni se treba nič razburjati. Vi ste zaprisegli, da boste skrbeli za blaginjo vseh, torej tudi vseh članov Vzajemne. Moj problem je v tem, da brez tega - in to je danes priznal vaš šef - brez tega, da bi imeli 4-dnevno izredno sejo državnega zbora, Vzajemne ne bi zaustavili. Zanima me, kaj ste vi, ki delujete kot nadzorni organ, skupaj z državnim zborom nad Agencijo za zavarovalni nadzor, naredili? Ker bi po mojem mnenju seveda gospod Gorišek moral biti na vaš predlog, in samo vi to lahko predlagate, predčasno razrešen. Zakaj? Naj vam povem, da na enem odboru za finance na katerem predstavnikov ministrstva za finance ni bilo, smo poslanci rekli, da v poročilu državnemu zboru za leto 2004 ni opisal razmer na področju zavarovalništva. Še posebej ne na področju zdravstvenega zavarovalništva, čeprav smo že takrat opozarjali, in potem kolega Pavliha s poslanskim vprašanjem, da so problemi resni. Dalje, ker je AZN dopustila, da so zavarovalnice sklepale pogodbe z rezervacijami v nasprotju z določbami šestega odstavka 117. člena in 7. točke 83. člena zakona o zavarovalništvu, in je AZN tako dopustila oškodovanje zavarovancev Vzajemne za okoli 5 milijard. Zato, ker je v Vzajemni opustil škodo dolžnost varovanja zavarovancev in o takšnih škodah ni obvestil organov pregona. Da ne govorim o drugih zadevah, ki se tičejo delovnopravne zakonodaje. Ključno je to, da je gospod direktor AZN svoje delo opravljal nevestno, nestrokovno, ravnal nezakonito, ker je opuščal ali drugače ni uporabil pravice obveznosti odgovornosti iz delovnega razmerja. To pravi zakon o javnih uslužbencih. In on je znotraj tega zakona o javnih uslužbencih funkcionar, deluje preko zakona o javnih agencijah, in vi ste tisti, ki bi ga lahko predlagali vladi v razrešitev. Zakaj tega niste storili?
Gospod minister.
Res je, da zakon o zavarovalništvu nalaga ministru za finance odgovornost, da lahko predlaga tudi razrešitev. Zakaj je nisem predlagal? Ker se ne strinjam z vami, da je gospod Jurij Gorišek delal nevestno ali pa da je kršil zakon ali da ni pravočasno dejansko tudi odločal. Prepričan sem - in sem se tudi sam prepričal -, da je AZN delovala in začela takoj, odgovorila in analizirala situacijo takoj, kot sem že rekel, praktično v treh tednih je izdala odločbo in obvestila Vzajemno in njeno vodstvo, da so v tem njihovem sporočilu ali pismu članstvu vključene težke kršitve zakona. Seveda, od tam naprej pa deluje zakon, takšen kot je bil sprejet, ki, kot sem rekel, predvideva takšne postopke in takšne termine, kot ste jih v državnem zboru tudi sprejeli. Zato nisem predlagal njegove razrešitve in tudi ne nameravam predlagati njegove razrešitve. Prav gotovo pa ima državni zbor ne samo pravico, tudi dolžnost, da te stvari pregleda. Samo državni zbor ima nadzor nad to agencijo. Tu se ne strinjam z vami, ker vedno ponavljate in se vedno motite - zdaj že mislim, ker ste to že desetič rekli, da je to zavestno. Ministrstvo za finance nima nadzora nad agencijo. Dobro veste, da je neodvisna, in nima te pravice. Od zdaj naprej upam, da vam je jasno, če ne, vam bom pa še enkrat podaril zakon o zavarovalništvu, da boste enkrat za vselej že prebrali. Hvala.
Proceduralno, gospod Cvikl?
Proceduralno. V skladu z drugim odstavkom 236. člena predlagam, da se opravi razprava o tem neustreznem odgovoru gospoda Bajuka. Dovolite, da to pojasnim v času, ki je za to na voljo. Poglejte, gospod Bajuk - če se pomirite -, gre za to, da [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]]
Prosim lepo! Gospod Cvikl ima besedo.
Da je v skladu z 259. členom zakona o zavarovalništvu razreševanje direktorja agencije v pristojnosti vlade Republike Slovenije na predlog ministra za finance. To, kar ste vi povedali, gospod minister za finance - ne vem, če se gospod minister za zdravje z vami strinja -, če bi vse to bilo res, kar ste rekli, mi ne bi potrebovali izredne seje - ker je vse bilo legalno, ker je bilo vse zakonito. In bi se problem preoblikovanja Vzajemne rešil brez štiridnevne izredne seje državnega zbora. Potem vas seveda moram vprašati - zakaj ste predlagali izredno sejo? To sprašujem tudi zato, ker ste dan po tistem, ko je vlada bila seznanjena, da je strokovni svet agencije razrešil gospoda Jakliča, ste predlagali vi verjetno na njegov predlog razrešitev gospoda Miloša Časa z dolžnosti člana strokovnega sveta agencije. Gospod predsedujoči, predlagam, da jutri odločamo o tem, da bomo na podlagi drugega odstavka 246. člena odločili o neustreznem odgovoru ministra gospoda Bajuka, ker sem ga vprašal, kaj je resnično naredil kot minister za finance za kontrolo nad delovanjem Agencije za zavarovalni nadzor. On pa pravi, da je vse v redu. Mi smo pa imeli izredno stanje in štiridnevno izredno sejo. Mislim, da je prav, da se ob tem odgovoru pogovorimo o tem, kako gospod Bajuk, gospod Bručan, gospod Janša skrbite za razvoj vzajemnega zavarovanja. Gre za neizpolnjevanje četrtega odstavka 62. člena, celo sprejeli smo avtentično razlago, da bi vladi in AZN bilo jasno kaj mora narediti. Drugič. Da se pogovorimo o vašem odgovoru, ker ste vi odgovorni za sistemska vprašanja, gospod minister za finance, sistemska vprašanja razvoja zavarovalniškega sektorja znotraj, katerega je tudi zdravstveno zavarovanje, očitno. In tretjič. Predlagam, da seveda se pogovorimo o teh nekaterih osnovnih principih, ker pri Vzajemni je brez intervencije državnega zbora šlo preprosto za to, da bi dobiček pod črto in ne solidarnost bila temelj odločanja o seveda pravicah zavarovancev. In zato gospod minister predlagam, da to temeljno razvojno vprašanje - gospod predsedujoči, jutri bomo o tem odločali - temeljno razvojno vprašanje ohranjanja pravičnosti v zdravstvu, da o tem razpravljamo. To lahko naredimo, da se [[...]] [[Vmesno govorjenje.]] [[...]]odločimo za javno razpravo o neodgovoru ministra za finance. Hvala lepa.
Čakajte, zdaj bom jaz pojasnil ministrom, ki se tako razburjajo, da gre za kršitev poslovnika. Namreč, po 246. členu ima poslanec, v kolikor je nezadovoljen z odgovorom kateregakoli ministra ali predsednika vlade, možnost zahtevati, da se o tem odgovoru opravi razprava v državnem zboru. Seveda o tem državni zbor odloča v okviru glasovanja in poslanec, ki to predlaga, ima pravico to obrazložiti in za to ima čas dve minuti. Ali se pri tem drži okvirov obrazložitve ali ne, smo pa zopet seveda pri izvirnem grehu, kje je tista meja med obrazložitvijo, kje seveda jo pa ni več. Gospod Sok, proceduralno.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Torej jaz ugotavljam, da vi kot predsedujoči, ki vodite sejo, morate v skladu s poslovnikom to, kar ste sedaj povedali, tudi ugotavljati, sproti. Če poslanec se oddali od prvotnega vprašanja in pri tem razvija svoja vprašanja naprej, minister pa mu ne more odgovarjati, potem ste seveda dolžni vsakega poslanca na to opozoriti, kajti to, kar počne kolega Cvikl, to je seveda izigravanje poslovnika in to danes ni prvič. To je se ponovilo po mojem štetju že tretjič. Hvala lepa.
Gospod Cvikl, mislim, da ni potrebno nič proceduralno. Ne, poglejte, prihajamo v razpravi in debato. Jaz sem pač - prosim lepo za mir v dvorani! Jaz sem se odločil, da do te kršitve ni prišlo in sejo vodim samo jaz in jo bom tudi vodil v naprej. Besedo ima gospod Samo Bevk, ki postavlja vprašanje odsotnemu ministru za zunanje zadeve.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Slovenska narodna skupnost v sosednjih državah je pomemben most sodelovanja in povezovanja. Predstavniki naših manjšin v sosednjih državah, v Avstriji in Italiji, na Madžarskem in Hrvaškem niso zadovoljni s svojim položajem ter izvajanjem pogodb in zakonov, ki so bili sprejeti in zagotavljajo njihove pravice. Tukaj mislim predvsem na avstrijsko državno pogodbo in uresničevanje 7. člena pogodbe, posebej v zvezi s postavljanjem dvojezičnih krajevnih napisov na Koroškem. Po pisanju Karnter Tageszaitung naj bi v teh dneh na avstrijskem Koroškem celo pošiljali SMS sporočila z naslednjo vsebino, navajam: "Z odpiranjem tega SMS sporočila ste pravkar ubili koroškega Slovenca. Pošljite SMS naprej in sodelujte pri akciji čista Koroška." V ta okvir gre lahko tudi Heiderjeva zahteva o koroškem referendumu glede dvojezičnih krajevnih napisov. Potem je tukaj še problem izvajanja oziroma neizvajanja zaščitnega zakona za slovensko manjšino v Italijo. Neizvajanje pogodbe med vladama Slovenije in Madžarske s strani slednje ter pred leti iz Hrvaške ustave izločene avtohtone slovenske narodne manjšine, da posebej ne omenjam tudi problemov z določitvijo meje med Slovenijo in Hrvaško. Mislim, da imata sedaj vlada Republike Slovenije in slovenska politika idealno priložnost, da korigirata prioritete v zunanji politiki in močneje uveljavita svoje interese in interese naših manjših, ki živijo v sosednjih državah. Konec lanskega leta je Republika Slovenija dokaj uspešno končala predsedovanje OVSE, pričela pa se je tudi pripravljati na predsedovanje Evropski uniji v letu 2008. Prav zaradi tega mislim, da je sedaj priložnost za preusmeritev naše pozornosti k reševanju problemov, s katerimi se soočajo naše manjšine v sosednjih državah. V naslednjih dveh letih, v letu 2006 in 2007, bi to morala biti prioriteta naše zunanje politike. Poleg tega bi vas rad, spoštovani gospod minister, v odsotnosti, danes glede na odgovor predsednika vlade, gospoda Janeza Janše na moje poslansko vprašanje pred letom dni vprašal: Ali bo vlada Republike Slovenije pričela s postopkom za notifikacijo avstrijske državne pogodbe? Ter: Kakšni bodo prednostni ukrepi slovenske zunanje politike zaradi kratenja pravic slovenski narodni manjšini v sosednjih državah? Kot rečeno, je moje vprašanje namenjeno ministru za zunanje zadeve, dr. Dimitriju Ruplu in pričakujem, da mi bo ustno odgovoril na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Anton Kokalj, in sicer za ministra za okolje in prostor.
Spoštovani ministri, predsedujoči! Glede na nedavne dogodke v lokalu Lipa in informacije v medijih glede delovanja inšpekcijskih služb na ministrstvu za okolje in prostor, me zanima: Kakšna je vaša ocena stanja inšpekcijskih služb in kakšni so bili vaši ukrepi po tem dogodku? Predvsem me zanima, če ste natančno raziskali delovanje nadrejenih inšpektorjev, torej vodij vaše gradbene inšpekcije za območje Ljubljane in njene okolice in glavne državne gradbene inšpektorice? Zanima me tudi, na kakšen način odgovorni nudijo podporo in kako usmerjajo delo inšpektorjev, ki se s problemi morajo srečevati na terenu? Prosim tudi za podatek, katere zadeve in kako uspešno je gradbena inšpekcija za Ljubljano in njeno okolico reševala probleme v preteklem letu, predvsem na področju, za katero je zadolžena. Zanima me: Kje so vzroki, da so v nedavni preteklosti, se pravi dobro leto nazaj morali nekateri inšpektorji iskati policijsko varstvo celo za bivanje na domu in kako so v tem primeru ukrepali njihovi nadrejeni?
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala za besedo. Poskušal bom odgovoriti na vprašanje gospoda poslanca Kokalja. Najprej bi rad povedal, da sem že pred tem nesrečnim dogodkom v enem od ljubljanskih nočnih klubov oziroma disko klubov se pogovarjal tako z direktorjem inšpektorata za prostor. Na mojo zahtevo, na moj predlog sem se tudi srečal z vodjo območne enote Ljubljana in se o nekaterih odprtih vprašanjih pogovoril tudi z glavno republiško inšpektorico. Na vaše konkretno vprašanje pa odgovarjam naslednje. V območni enoti Ljubljana je delo gradbene inšpekcije oslabljeno, kajti v zadnjih štirih letih od 14 gradbenih inšpektorjev, ki so opravljali nadzor nad širšim območjem mesta Ljubljane, jih je kar 9 in praviloma najbolj izkušenih odšlo v druge službe. Nadomešča se jih z novimi. Ampak za vsakega novega inšpektorja velja, da potrebuje praktično vsaj dve leti, da so potem lahko opravi vse potrebne izpite za samostojno delo. To so zelo zapleteni zahtevni izpiti po določbah zakona o inšpekcijskem nadzoru. Ker je ob tem za kvalitetno delo gradbenega inšpektorja potrebno vsaj dve leti izkušenj in dela ob pomoči kvalitetnih izkušenih inšpektorjev, je to dodaten argument, ki govori o tem, da bo potrebno na področju gradbene inšpekcije v območni enoti Ljubljana storiti nekatere spremembe. Kot zanimivost, tudi gradbena inšpektorica, ki je vodila obravnavani inšpekcijski postopek, o katerem vi sprašujte, je v mesecu marcu odšla v drugo službo. Razlogi za to so bili različni. Na vaše vprašanje, kako je delovala območna enota Ljubljana na področju gradbenih inšpektorjev, lahko rečem, da so gradbeni inšpektorji v letu 2005 izdali 278 odločb, povprečno 16,35 na inšpektorja, in smo vzeli za primerjavo območno enoto Maribor, ti so izdali 619 odločb, ker jih je manj, to pa pomeni povprečno 44 na inšpektorja, tudi to nekaj pove. Vprašujete me tudi glede groženj in na kakšen način poskušamo odreagirati. Jaz sem se detajlno na to temo pogovoril z najbolj odgovornimi in imam naslednji odgovor. Gradbeni inšpektorji pri svojem delu doživljajo tudi grožnje, izražene v različnih oblikah. Vedno kadar inšpektor v naprej pri inšpekcijskem nadzoru pričakuje odpor, ogrožanje varnosti, zaprosi policijsko postajo za asistenco pri inšpekcijskem nadzoru. To določa zakon o splošnem upravnem postopku in o policiji. V primerih, da pa je gradbeni inšpektor pri inšpekcijskem nadzoru ogrožen pa nima policijske asistence, pa takoj pokliče številko 113 in ta pride v najkrajšem možnem času. Tudi v primeru nadzora gradbene inšpekcije v lokalu Lipa je gradbena inšpektorica opravila nadzor v lokalu skupaj s tržno inšpekcijo in to v spremstvu policije. Ta podatek sem pridobil pred kratkim. Policijsko varstvo oziroma opazovanje območja, kjer živi, je inšpektorica sprejela na predlog policije zaradi izrečenih groženj in mnenja policije o dejanski možnosti ogrožanja varnosti oziroma novih groženj. Sprašujete tudi, kakšna je pomoč, če jo potrebujejo? V okviru inšpektorata, ko inšpektor v zvezi s svojem delom potrebuje pravno pomoč, le-to pravočasno in korektno zagotovijo v uradu glavnega inšpektorja, ki je kadrovsko dobro popolnjen na tem področju. Tudi v primeru opravljanja nadzora gradbenih inšpektorjev, praviloma gradbeni inšpektorji tega ne opravljajo v območju, kjer živijo, da se čim bolj zmanjšajo možnosti ogrožanja na domu in tudi družinskih članov. Še ena tema, ki je vezana na odstranitev nelegalnih gradenj. V svetu to vprašanje rešujejo zelo različno. V sosednji Italiji prisilno odstranitev objekta opravi vojska, zanimivo, brez prisotnosti gradbenega inšpektorja, ki je vodil postopek. Tako zavezanec ne ve za identiteto oseb, ki izvršbo opravljajo. Pri nas je bila v letu 1993 s takratno spremembo zakona o urejanju naselij drugih posegov v prostor vnešena določba, da upravne izvršbe odločb urbanistične inšpekcije opravlja koncesionar. Kasneje za realizacijo te določbe ni bilo ustrezne širše podpore in tako ponovno še vedno inšpektor izvršbe opravlja sam s pomočjo izvajalca gradbenega podjetja, izbranega na podlagi javnega razpisa po določbah zakona o javnih naročilih. Imam še nekaj dodatnih informacij oziroma podatkov o vseh postopkih gradbene inšpekcije v zvezi z lokalom Lipa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še gospod Kokalj.
Želel bi predvsem skoncentriran odgovor v zvezi z načrtovanimi ukrepi na območju enote Ljubljana kot sem omenil. Čudi me tole. Sam sem še kot župan imel opravka s to inšpekcijsko enoto, in sicer s tem, da je inšpektor izdal odločbo o širitvi prizidka k vrtcu, ki smo ga zelo na hitro gradili zaradi potreb. Vodja območne enote je "pribil", da on stoji za inšpektorjem stoprocentno, ne glede na to, kakršnikoli so že interesi lokalne skupnosti. Jaz sem imel dober občutek, da ta vodja verjetno dosledno stoji tudi za inšpektorji, ko ukrepajo v drugih primerih. Zato me je zelo začudilo, vsaj kolikor vem, se v tem času vodstvo ni menjalo, da to ni bilo tako v primeru, ki je bil prej omenjen. Zato me resnično zanima, ker mislim, da je Ljubljana z okolico najbolj izpostavljen del v Sloveniji, če bo dobro potekalo delo inšpektorjev, se pravi človeško, v skladu z zakonom in za vse primere enako, potem mislim, da je lahko to dober model, da se inšpekcijske službe v celotni državi začnejo obnašati kot inšpekcijske službe. Vsi vemo, da na inšpekcijske službe se polaga vedno več pristojnosti, hkrati so pa inšpektorji zelo prepuščeni samim sebi. To seveda ni sedaj edini primer, bom rekel, vaše področje, ampak to je tudi na nek način moj apel, da bi se v naši državi razmislilo, koliko daleč in koliko resno mislimo z vsemi vrstami inšpekcijskih služb.
Hvala lepa. Gospod minister, če želite.
Samo na kratko bom še odgovoril. Jaz menim, da je vaš apel na mestu. Bilo je pred kratkim pomembno srečanje na političnem kolegiju pri predsedniku vlade, kjer so bili sprejeti nekateri sklepi na tem področju in so posamezni pristojni ministri dobili nekatere odgovorne naloge, da se nekaj na tem področju premakne. Odpirate dve temi. Eno je samo delovanje vodje območne enote v Ljubljani. Tu je povsem jasno, kakšna je pristojnost njegovega nadrejenega, da to uredi. Ampak drugo področje, in tukaj vidim svojo pozicijo kot minister še posebej pomembno. Glede na razpoložljivo relativno majhno število izkušenih gradbenih inšpektorjev območne enote Ljubljana, še posebej s pooblastili za opravljanje nadzora in ukrepanje, je naša prvenstvena naloga, da na tem področju čim prej z ustreznimi razpisi to število uredimo v skladu z normativi, ki so za to določeni. Kar se pa tiče samega postopka glede suporta nadrejenega pri delu konkretne inšpektorice, pa bi rad povedal naslednje. Primer, ki se je zgodil, ne sme pomeniti, da bi se zgodil nekakšen elementarni pogrom ali nezaupanje v delo inšpektorjev. Ravno obratno. Z ustreznimi postopki, podzakonskimi, bi rekel, akti in spremembo zakona moramo omogočiti, da bo inšpektor imel status in veljavo v družbi in spoštovanje. Potrebno je razumeti, da je biti dober inšpektor v slovenski družbi težko. To je poklic, ki ni vabljiv. Slišim, da se na razpise za gradbene inšpektorje na območni enoti v Kopru nihče ne prijavi in potem dobi službo nekdo, ki ima vse pogoje, pa je doma s tržaškega, iz sosednje države. Sedaj po novih pravili EU je to mogoče. Tudi na nekatere druge razpise, ki so, se ne prijavljajo. Pred nami je težka naloga, da najverjetneje na ta mesta z ustreznimi razpisi povabimo kompetentne, korektne in z dobro izobrazbo tudi mlajše ljudi, ki bodo potrebovali nekaj časa, da bodo lahko odgovorno opravljali vlogo inšpekcijskih služb v Republiki Sloveniji.
Hvala lepa. V prvem krogu imamo še gospo Majdo Širco, ki bo postavila vprašanje ministru za kulturo.
Spoštovani minister! Sva se načakala, ampak vzdušje je sedaj bolj intimno, tako bolj kot pri večernicah, se pravi, lahko je tudi bolj iskreno. Konec koncev, spremlja nas ne noben parlamentarni, ne drugi, ne tretji televizijski program, zato pričakujem odgovor, dosti iskren odgovor na vprašanje o stanju Kobilarne Lipica. Res da bi lahko podobno vprašanje postavila tudi drugim vašim kolegom, ki skrbijo za izvajanje zakona, ampak skladno s koalicijsko pogodbo in sklepi vlade je prav ministrstvo za kulturo tisto, ki skrbi za izvajanje zakona o Kobilarni Lipica. Stanje v Lipici me pa seveda skrbi zaradi tega, ker se je v javnosti pojavila informacija, ki jo je posredoval dr. Miha Brejc, predsednik sveta Kobilarne Lipica in tudi prvi mož lipiškega Golf kluba. Izjavil je namreč, da bo leta 2007 golf igrišče v Lipici razširjeno. Pravi, da idejni projekt imamo, sedaj poteka količenje oziroma geodetska dela, izvedbeni projekt nastaja, pravi dr. Miha Brejc v Primorskih novicah 31. decembra lani. In sodeč po tem zapisu, naj bi golf igrišče bilo razširjeno iz sedanjih 9 na 18 lukenj in to s krčenjem površin ali pa z novimi zemljišči. Glede na to, da idejni projekt že obstaja, je tudi najbrž odgovor na to ali ali jasen. Ampak tako velik poseg v krajino bi bil, kot izjavlja dr. Brejc, možen zgolj z lokacijsko informacijo in brez gradbenega dovoljenja oziroma brez spremembe zakona. To je pa hudo, vi minister, ki skrbite za izvajanje tega zakona. Sprašujem vas: Ali gre za poseg v zavarovano območje zavoda 425-letno tradicijo, v zavarovano območje Kobilarne Lipica? Ali gre za poseg v tisto območje, ki ga opredeljuje zakon? Ali bo vlada zato, da bo v Lipici pridobila golf igrišče, spremenila zakona. Hvala minister.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Kakšno je vzdušje pri večernicah, moram reči, da ne vem. Skrb za izvajanje zakona ministrstvo za kulturo neposredno nima, ampak zgolj koordinira delo med ministrstvi, da bi Lipico sanirali. V skladu s poslovnikom smo dobili na ministrstvo za kulturo naslednje vprašanje spoštovane poslanke, ki se glasi: "Mediji poročajo, da prihaja do razširitve golf igrišča v Lipici. Za kakšen projekt gre? Kdo ga je naročil, kdo ga izvaja in ali posega v zavarovano območje Kobilarna Lipica?" V zvezi s tem vprašanjem oziroma temi vprašanji, bi vam odgovoril sledeče. Za projekt gre, ki se glasi z delovnim naslovom Sanacija golf igrišče in pašnih površin v Kobilarni Lipica. Kdo ga je naročil? V okviru enotnega programskega dokumenta oziroma njegovega ukrepa 1.4 namerava ministrstvo za šolstvo in šport kot predlagatelj pretežno iz sredstev evropskega sklada za regionalni razvoj izvesti ta projekt. Končni upravičenec naj bi bil pri tem državni javni zavod Kobilarna Lipica. Kdo ga izvaja? Nihče ga še ne izvaja, bo ga pa izvajala Kobilarna Lipica, ker je projekt v fazi priprave in še ni bil potrjen na ustreznih organih enotnega programskega dokumenta. Ali posega v zavarovano območje Kobilarne Lipice? Po predvidevanjih bo posegal v zavarovano območje, vendar le v okviru obsega sedanjega golf igrišča. V primeru realizacije tega projekta bo sanirano igrišče za golf v sedanjem obsegu. Torej ni širitve. Hvala lepa.
Želite še? Prosim.
Hvala za odgovor. Če ne gre za širitev, gre za poseg v zavarovano območje Kobilarne Lipica, se pravi za poseg, da se v obstoječem območju, ki je zavarovano, uredi tudi golf igrišče, ki bo, na to bi želela dobiti odgovor, imel več lukenj, se pravi več prostora, ali bo imel manj prostora. Če tudi se bo sprememba dogajala znotraj zavarovanega območja, sprašujem: Ali se bo golf igrišče širilo na račun, recimo pašnikov oziroma tistega prostora, ki je zdaj zavarovano kot naravna dediščina? Ali mi lahko samo z da ali ne odgovorite, ali bo ostalo golf igrišče tako, kot je, brez večje količine teh lukenj, ali ne? Hvala.
Hvala lepa. V primeru realizacije bo sanirano igrišče za golf v sedanjem obsegu, torej ni širitev, glede na to, kar se sedaj predvideva. To pomeni, ureditev travnih površin, odstranitev starega asfaltnega teniškega igrišča, prestavitev vadišča, popravilo dveh igralnih polj, popravilo enega udarjališča, ureditev treh novih igralnih polj z racionalizacijo izrabe površin izključno znotraj obsega sedanjega igrišča. V okviru sanacije in obnove kraške krajine pa bi bile sanirane in obnovljene drevesne skupine na igrišču za golf in v drevoredu, ki meji na igrišče, postavljene nove lesene ograje ter očiščeni sedaj zarasli pašniki ob Bazoviški cesti na Mehljivcu. Torej, sedaj bi bili očiščeni zarasli pašniki za konje, torej bi prišlo tudi do obnovitve pašnikov.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog poslanskih vprašanj. Ministru za delo, družino in socialne zadeve, mag. Drobniču, bo postavil poslansko vprašanje gospod dr. Marko Pavliha. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister, maloprej sva se gledala, bi rekel, od obraza v hrbet, zdaj pa tudi "on face". Zanima me pa naslednje. Svet doma upokojencev Gradišče je na svoji avgustovski seji lansko leto imenoval za direktorja zavoda gospoda Silvana Gregoriča, ki je bil dolgoletni direktor tega zavoda, in sicer opremljen z vsemi kvalifikacijami, certifikatom evropskega združenja direktorjev za vodenje doma in dolgoletnimi izkušnjami, ki se kažejo po izjemno uspešnem delovanju tega doma. Vi ste na podlagi pooblastila, ki ga imate na podlagi zakona o socialnem varstvu, sklenili, da soglasja k njegovemu imenovanju ne daste. In tega soglasja oziroma odklonitve tudi niste obrazložili, kar je sicer v skladu z zakonom. Boris Koprivnikar, predsednik združenja direktorjev, vas je v imenu skupnosti socialnih zavodov Slovenije prijazno pozval, da obrazložite svojo odločitev. In sicer, če lahko citiram, pravi: "Nepoznavanje razlogov za neimenovanje dolgoletnega direktorja doma, v katerem niso bile ugotovljene nepravilnosti, težave v poslovanju ali pri odnosih med delavci in stanovalci, namreč odpira možnosti za različna ugibanja predvsem v smeri kadrovanja na osnovi političnih opredelitev in ne na osnovi strokovnosti ter izkušenj. Poleg tega je kandidata izbral svet zavoda, ki brez dodatnih informacij tudi nima razloga za drugačno odločitev pri ponovni izbiri. Tudi med kolegi direktorji drugih zavodov se zaradi pomanjkanja uradnih informacij ustvarja neprijetna klima, ki po našem mnenju škodljivo vpliva na delo direktorjev, zmanjšuje njihovo motivacijo in jih odvrača od vsebinskih problemov vodenja zavodov." [[Konec citata.]] Zato vas sprašujem, spoštovani gospod minister mag. Drobnič: Na osnovi kakšnih kriterijev ste sprejeli svojo odločitev? Ali vas je pri tem vodila politična pripadnost te cenjene osebe ali ste se kako drugače prikopali do sicer navidez preproste odločitve, ki ima pa za to konkretno osebo in lahko tudi za dom težke posledice? Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa spoštovani poslanec, za vprašanje. Pogoji, ki jih mora izpolnjevati direktor socialnega varstvenega zavoda, so določeni v 56. in 57. členu zakona o socialnem varstvu. 56. člen zakona določa postopek imenovanja in razreševanja direktorja. V šestem odstavku piše: "Če je ustanoviteljica javnega socialnovarstvenega zavoda Republika Slovenija imenuje in razreši direktorja svet zavoda, s soglasjem ministra, pristojnega za socialno varstvo, po predhodnem mnenju pristojnega organa lokalne skupnosti, v kateri ima zavod sedež." Na podlagi pooblastila, ki izhaja iz navedene določbe zakona, minister sklene ali določenemu kandidatu daje ali ne daje soglasja, v zakonu pa ni določeno, da mora minister svoje soglasje dodatno obrazložiti oziroma utemeljiti. Lahko vam samo povem, da niso politični razlogi.
Hvala lepa. Izvolite, gospod dr. Pavliha.
Hvala lepa, gospod minister. Čeprav ni to najbolj moja tema, sem se dal podučiti in prebral zakon, kaj pravi. In res, da ne določa obveznosti obrazložitve, in se bojim, da bi morda celo padel na ustavnem sodišču zaradi tega, kajti ustavno sodišče je že večkrat dejalo in razsodilo, da je zlasti pri negativnih odločbah zaradi pravnega varstva, zaradi ustrezne izbire pravnega sredstva obrazložitev nujna. Zato me vseeno zanima: Ali ne bi kazalo morda pri nadaljnjih odločitvah vsaj kakšen stavek ali dva nameniti obrazložitvi ter jasno in glasno brez sramežljivosti povedati razloge, pa če ravno so ti razlogi politični ali kakršnikoli drugi? Vi imate pravico navesti kakršenkoli razlog. Ampak za to, da bo in svet vedel, kako se ravnati v prihodnje, in tudi prizadeta oseba, ki ima pravico iskati v skladu z upravnim postopkom še kakšno pravno varstvo, kako gre, me zanima: Ali mislite s to svojo politiko neobrazložitve nadaljevati ali jo boste vseeno z dobrohotno sugestijo, ne nazadnje tudi danes z moje strani, spremenili? Hvala lepa.
Gospod minister, prosim. Ne želite?
Svojo obrazložitev sem pojasnil. Praviloma obrazložimo vse. V tem primeru sem vam povedal jasno. Ne gre za politično, to je resnica. Gre za druge razloge, za katere kandidat tudi sam dobro ve.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za zdravje, gospodu dr. Bručanu, bo postavil poslanec gospod Samo Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Najprej se opravičujem za pozno uro, vendar tako pač je. Otroški vrtec v Arkovi ulici v Idriji oziroma otroci in zaposleni v njem so v tem objektu izpostavljeni sevanju radioaktivnega plina radona, v dosti manjši meri tudi v drugem vrtcu za gradom. Leta 2003 smo v državnem zboru sprejeli zakon o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti, ki v 45. členu določa, da ministrstvo, pristojno za zdravje, s sistematičnim pregledovanjem delovnega in bivalnega okolja zagotavlja varstvo pred povečano izpostavljenostjo delavcev in prebivalcev ter odreja izvedbo ukrepov za zmanjšanje izpostavljenosti. Zakon tudi določa, da mora ministrstvo za zdravje sprejeti program sistematičnega pregledovanja delovnega in bivalnega okolja za navedena območja in ozaveščanje prebivalstva o pomenu ukrepov za zmanjšanje prisotnosti naravnih virov sevanja. Na moje poslansko vprašanje v zvezi s sanacijo otroškega vrtca v Idriji, ki sem ga postavil junija 2004, mi je ministrstvo za zdravje odgovorilo, navajam: "V primeru, ko se bo na podlagi programa sistematičnega pregledovanja delovnega in bivalnega okolja ugotovilo, da so prejete doze presežene v objektih, namenjenih izvajanju vzgojnovarstvenega, kulturnega, zdravstvenega ali izobraževalnega programa, pa zakon v četrtem odstavku 46. člena tudi določa, da zagotovi sredstva za izvedbo ukrepov za zmanjšanje izpostavljenosti država." [[konec navedka.]] Ker so bile v otroškem vrtcu ponovno izmerjene prevelike doze sevanja nevarnega plina radona, pričakujem, da bo država na podlagi 46. člena zakona poskrbela za celovito sanacijo. Kolikor vem, se v medresorski skupini za reševanje tega problema ministrstvo za zdravje izogiba finančnim obveznostim, pa tudi ministrstvo za šolstvo naj bi prispevalo komaj 10% potrebnih sredstev. Zato ministra za zdravje doktorja Andreja Bručana sprašujem: Kdaj bodo pričeli s sanacijo otroškega vrtca v Idriji, kar državi nalagata 45. in 46. člen omenjenega zakona? Naj povem, da smo po neformalnih kanalih tudi izvedeli, da naj bi projekt sanacije otroškega vrtca uspel v projektu tako imenovanega norveškega finančnega mehanizma, ki omogoča 60%, največ 60% za pokrivanje takega projekta. Zato me še posebej zanima: Kako bo država zagotovila preostali delež sredstev, če bomo uspeli s tem projektom pri razpisu za norveški finančni mehanizem? Gospod minister, najlepša hvala za odgovor v naprej.
Hvala lepa. Minister doktor Bručan.
Gospod predsedujoči, poslanci in poslanka. To se pravi, da bi bilo dobro, če bi bilo to vprašanje naslovljeno na dva naslova. Po zakonu sicer je res ministrstvo za zdravje tisto, ki je nekako odgovorno, da določi tista območja, kjer je sevanje preko nekih dovoljenih meja, in prav v tem vrtcu se je to zgodilo in tudi dodatna merjenja, ponovljena, so to dokazala. Res je tudi, da ta problematika s tem vrtcem traja že kar nekaj časa. Jaz ne bom zdaj našteval vseh dogodkov za nazaj, ker bi to predolgo časa trajalo. Na vsak način pa 45. in 46. člen dejansko nalagata državi, da zagotovi potrebna sredstva za potrebne spremembe. Ministrstvo za zdravje je, kolikor je v naši kompetenci in v skladu z delnim programom vlade dne 16.1. letos generalnemu sekretariatu vlade v obravnavo predložilo program sistematičnega pregledovanja delovnega in bivalnega okolja ter tudi ozaveščanja prebivalstva o ukrepih za zmanjšanje izpostavljenosti zaradi prisotnih naravnih virov sevanj. Program bo jutri, 31.1., obravnaval tudi odbor vlade Republike Slovenije za državne ureditve in javne zadeve. Za izvedbo ukrepov v objektih, namenjenih izvajanju vzgojnovarstvenih ali izobraževalnih dejavnosti v skladu s programom in planiranimi proračunskimi sredstvi, zagotovi ministrstvo, pristojno za osnovno dejavnost, kateri je objekt namenjen. Ministrstvo za šolstvo in šport bo na podlagi programov proračuna nadaljnjih nekaj let, z začetkom pa v letu 2007, predvidelo sredstva za izvajanje ukrepov v objektih, namenjenih izvajanju vzgojnovarstvenih ali izobraževalnih dejavnosti. Po mnenju uprave za varstvo pred sevanji sodi vrtec v Idriji med te objekte, ki jih je potrebno pač sanirati in ga bo kot takega uvrstila kot prvega na seznam, ki bo predložen ministrstvu za šolstvo in šport.
Hvala lepa. Gospod Bevk dopolnitev.
Še nekaj bi rad vprašal. Obstaja medresorska skupina, ki rešuje ta problem. Pa vendar, ko sem se pred kratkim pogovarjal s predstavnikom ministrstva za šolstvo, mi je bilo rečeno, da bo to ministrstvo lahko glede na zakon o financiranju občin prispevalo samo 10% sredstev za ta projekt, kajti občina Idrija spada v tisto skupino občin, ki so upravičene do 10% financiranja projektov, ki spadajo v pristojnost lokalne samouprave. Tukaj pa imamo zakon, ki sem ga prej omenil, o ionizirajočem sevanju, za katerega bo pristojno ministrstvo za zdravje. Zato sprašujem: Kako bo vlada kot celota rešilo ta problem? Namreč, če bo ministrstvo za šolstvo zagotovilo samo 10% sredstev, potem bo še vedno zmanjkalo kakšnih 40, 50% sredstev za pokritje te celotne investicije, seveda ob upoštevanju, da bomo uspeli pri norveškem finančnem mehanizmu. Zato bo potrebno nekje poiskati ta rezervna sredstva, sicer bo glede na zakon o financiranju občin samo 10% sooudeležba ministrstva za šolstvo, to pa je premalo, da bi lahko uresničili tisto, kar piše v 46. členu zakona o varstvu pred ionizirajočim sevanjem in jedrsko varnostjo, da je potreba za sanacijo v vzgojnoizobraževalnih zavodih in drugih zavodih s področja družbenih dejavnosti, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] ki so obremenjena z radioaktivnimi plini, da to poskrbi država za tako sanacijo. Prosil bi za konkreten odgovor. Hvala lepa.
Gospod minister.
Hvala lepa sedaj za to dodatno vprašanje. Jaz moram povedati, da je zelo težko meni kot ministru za zdravje sedaj odgovoriti v celoti na to vaše vprašanje. Deloma sem na njega odgovoril v prvem delu odgovora, ko sem odgovarjal, da bo ministrstvo za šolstvo in šport v svojih proračunih v naslednjih letih predvidelo dodatna sredstva za izvajanje ukrepov v takih objektih, kot je objekt vrtca v Idriji. Kar se tiče ministrstva za zdravje, seveda tu ne morem zagotoviti kakšnih posebnih sredstev, ker to ne spada, je pa to v pristojnosti vlade in mislim, da bomo v primeru, ko bodo ta sredstva dodeljena in ko bodo mednarodna sredstva dodeljena, takrat bo seveda vlada nastopila s svojim deležem tudi v dokončni obliki v proračunih, ki sledijo.
Hvala lepa. Še zadnji je na vrsti gospod Germič. Vprašanje je prav tako za ministra za zdravje.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Gospod minister, kolegice in kolegi, ki še vztrajamo. Čakalne dobe na srčne operacije so med vsemi operacijami najbolj na očeh javnosti. Seveda so srčne operacije potrebne bolnikom, katerih življenje je v smrti nevarnosti, zahtevajo pa tudi veliko denarja, visoko usposobljene strokovnjake in seveda dobro organiziran zdravstveni sistem. Po večletnih stagnacijah se je število srčnih operacij v prejšnjem mandatu kar precej izboljšalo, saj lahko nekako ocenimo, da se je iz 870 operacij v letu 2000 njihovo število v letu 2004 povzpelo na številko 1450, torej zelo blizu številki 1500 operacij na leto, kar je bil nekako tudi želeni cilj, ki bi ga dosegli radi v letu 2004. Seveda nekateri so izjavili, da bi bilo potrebno izpeljati tudi do 1800 oziroma 2000 operacij, glede na to, da se zaradi več diagnostičnih preiskav povečuje tudi potreba po operacijah. Vi, gospod minister, prav gotovo se spomnite, da ste bili kar eden izmed tistih, ki ste kritizirali te številke in včasih tudi omaloževali te dosežke, češ, da ni bilo storjeno pravzaprav ničesar. V začetku lanskega septembra pa ste izjavili, da čakalne dobe bodo krajše ali pa jih sploh ne bo, kar bi lahko pomenilo, da bo letošnjega januarja čakalna doba za operacijo na odprtem srcu in širjenje krčnih žil krajša od enega meseca. Enako kratko pa naj bi bilo tudi čakanje na preiskavo z magnetno resonanco in računalniško tomografijo. Seveda to bi naj omogočil nov denar, 5 in pol milijarde, ki jih je v lanskem letu kot enkratno dobila zdravstvena zavarovalnica na račun zgodnejšega odvajanja zdravstvenih prispevkov. Seveda smo vsi pričakovali, kakšna bo potem realna slika. Ko ste, gospod minister, komentirali v januarju to svojo napoved lani septembra, smo lahko izvedeli, da se je število čakajočih na operacijo iz julija zmanjšalo iz 219 na 170 na novoletni dan. Zato vas sprašujem, gospod minister: Zakaj ste uporabili to primerjavo, število čakajočih v juliju in število čakajočih na novoletni dan, ne pa, da bi odgovorili, kakšne so dejanske čakalne dobe? Zakaj, gospod minister, ne postrežete s podatkom, koliko operacij je bilo dejansko izvršenih v lanskem letu in koliko bo potrebno bolniku čakati danes?
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa za to vprašanje. Kar se tiče čakalnih dob, je bil pred nami od jeseni lanskega leta pa do novega leta razmeroma kratek čas. V tem času smo pripravili program, anketirali vse izvajalce, da so predstavili svoj program, in ko smo rezultate te ankete dobili vrnjene, smo naredili program, ki naj bi bil realiziran v letih 2005 in 2006. Vlada je s svojim sklepom omenjena sredstva, 5 in pol milijarde, namenila za skrajševanje čakalnih dob, vendar ne samo za leto 2005, ampak tudi za prenos v leto 2006. S tem smo že v začetku računali, da bo težko v tistih parih mesecih, glede na razmere plačevanja dela v zdravstvu, te čakalne dobe spraviti do tiste stopnje, do katere smo mislili, da jih bomo v tem času uredili. Tako kot vsi sistemi zdravstvenega varstva se tudi pri nas v sistemu zdravstvenega varstva soočamo s problemom dolgih čakalnih dob. Mi smo si za enega od prioritetnih ciljev zdravstvene reforme zadali odpravljanje dolgih čakalnih dob, še posebej pri teh operirancih na srcu in koronografijah. In prav na koronografijah smo letos dejansko skrajšali število čakajočih za polovico in istočasno se je to število čakajočih potem na operacijo na srcu povečalo. In med prednostne programe sodi prav zaradi tega tudi program operacije na odprtem srcu. Sedaj sistemsko odpravljanje dolgih čakalnih dob poteka ob uravnoteženem upoštevanju številnih dejavnikov, med katerimi so najpomembnejše potrebe državljanov, razpoložljiva sredstva in tako naprej, da ne naštevam vseh teh podatkov. V preteklem letu so se izvajalci na podlagi predloga partnerja Zavoda za zdravstveno zavarovanje dogovorili za 1.556 operacij, od tega pa je bilo v rednem programu realiziranih 88% tega dogovorjenega programa. V preteklosti je zavod za zdravstveno zavarovanje kot ministrstvo za zdravje za spremljanje stanja na področju čakalnih dob uporabljalo kazalnik realizirane čakalne dobe obravnavnih bolnikov za določen program v preteklem letu. Gre za retrospektiven podatek o povprečni realizirani čakalni dobi bolnikov, ki so čakali na določeno vrsto obravnave od trenutka, ko so se vpisali v čakalno knjigo do dneva obravnave. Realizirana čakalna doba operacije na odprtem srcu je v letu 2004 znašala 120 dni. Ministrstvo za zdravje je preverilo podatke o realizirani čakalni dobi na operacije na odprtem srcu leta 2005. Po podatkih iz nacionalne čakalne liste, ki jo vodi Klinični center, je ta v letu 2005 znašala 77 dni, kar pomeni bistveno manj kot leta 2004, kar pomeni, da se je glede na preteklo leto skrajšala za 43 dni oziroma za 36%. Ob 100% realizaciji pogodbeno dogovorjenega programa pa bi se čakalna doba v letu 2005 zanesljivo še bistveno bolj skrajšala. Ministrstvo za zdravje je izvajanje enkratnega dodatnega programa za skrajšanje čakalnih dob pripravilo tudi na podlagi podatkov o številu čakajočih na dan 1.7.2005. Ta podatek je bil tudi uporabljen za program operacij na odprtem srcu in število čakajočih je tedaj znašalo 219. Ob tem vas obveščam, da trenutno število čakajočih na operacijo na odprtem srcu znaša samo še 155, to se pravi številka o tistih 170, ki ste jih omenili, je še padla za 15. Podatek o realizirani čakalni dobi z vidika čakajočega bolnika nima prave vrednosti, saj podaja informacijo o čakalni dobi v preteklosti. Tako realizirana čakalna doba ne vsebuje oziroma ne vključuje podatkov o čakalni dobi bolnikov, ki v določenem obdobju sploh niso bili obravnavani, so pa evidentirani v čakalni knjigi že daljše obdobje. Z vidika državljana je pomembna informacija o trenutni čakalni dobi, to je o predvideni dobi čakanja od dneva, ko se bolnik vpiše v čakalno knjigo, do dneva, ko bo izvršena obravnava, tako imenovana prospektivna informacija. Te napovedi je podalo ministrstvo za zdravje tudi v mesecu septembru 2005 ob uvedbi enkratnih dodatnih programov za skrajšanje čakalnih dob, ko se je za operacije na odprtem srcu napovedalo povprečno čakalno dobro do 1 meseca, če bi izvajalci 100% realizirali celotni dogovorjen program in če bi se bolniki iz nacionalne čakalne liste v večji meri odločali tudi za izvedbo operacij v splošni bolnici Maribor in Medicor. Po podatkih izvajalcev znaša trenutna čakalna doba v Kliničnem centru do 4 mesecev, v Mariboru 7 dni, in v Medicorju 14 dni, pri čemer so tudi vsi nujni primeri v Kliničnem centru obravnavni znotraj 14 dni.
Hvala lepa. Gospod Germič.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister. Seveda je interpretacij v zvezi s tem, kdo in na kakšen način je uvrščen na čakalno listo, lahko veliko. To je bilo možno zaslediti tudi v preteklem obdobju, predvsem pred volitvami, ko se je zelo tekmovalo, kdo ima relevantne podatke. Seveda je zanimivo, da ko ste interpretirali, recimo, svoje uspešno delo v preteklem letu, da slovenski javnosti niste povedali podatkov, o katerih zdaj tu govorite, in da ste samo kot uspešnost svojega dela pri skrajševanju čakalnih dob navajali zmanjšanje števila čakajočih na operacijo na odprtem srcu in pri tem sprejeli primerjavo med julijem in decembrom, ko bi lahko zaradi praznikov ali drugih okoliščin prišlo do zamikov uvrščanja posameznih bolnikov na ta seznam. Seveda imam tudi sam nekaj podatkov. Po mojih podatkih je bilo lani izvedenih manj operacij kot v letu 2004, kljub temu, da ste uvedli dodatna sredstva. To pomeni, da bi naj bilo za 70 manjše število teh operacij. Kar pomeni, da so se čakalne dobe podaljšale. Pri tem me tudi zanima, ali je resničen podatek, da gre to predvsem na rovaš opravljenega v Kliničnem centru. Zato vas, gospod minister, še enkrat sprašujem: Na katerih kriterijih ocenjujete dejstvo, da so se čakalne dobe zmanjšale, čeprav je bilo število operacij, ki so bile opravljene, po mojih podatkih, manjše, kar govori o tem, ne da se je čakalna doba skrajšala, lahko se je celo podaljšala. Hvala lepa.
Gospod minister.
Hvala lepa. Pravzaprav sem na to vprašanje odgovoril že nekako v prvem delu mojega odgovora. Dejansko je število operacij bilo v Kliničnem centru v letu 2005 nekaj pod pričakovanji. Zato pa smo bistveno povečali program, ki se je izvajal v drugih dveh centrih. Moram reči, da je dejansko pomembna tista trenutna čakalna doba, ki je za pacienta najbolj pomembna. To pomeni, če se želi pacient danes vpisati v knjigo čakajočih za neko operacijo, koliko časa bo od danes čakal na operacijo na odprtem srcu. In te dobe so se bistveno skrajšale. Problem ni samo v številu operacij, dejansko gre tukaj tudi za samo listo čakajočih. Listo čakajočih je seveda potrebno, bom rekel, sproti dopolnjevati in tudi na novo formirati. Moram reči, da je eden glavnih ciljev naših v letošnjem letu oziroma je bil v lanskem letu tudi priprava na centralno vodenje čakalne liste za posamezna področja, ne samo za operacije na odprtem srcu, kjer je čakalna lista take vrste bila že prej, pa kljub temu so tudi v preteklem obdobju nekatere, ene v centru, ali pa eni od bolnišnic ali pa enem sanatoriju, če temu hočemo tako reči, imel poleg tega še neko posebno listo, ki smo jo sedaj s tem sistemom onemogočili. Isti sistem, kot je za operacije na odprtem srcu, želimo vzpostaviti v primerih, ko pride do čakalnih list, tudi za vsa ostala področja, ki jih je 12, kjer so čakalne dobe predolge. In moram reči, da smo dejansko bistveno skrajšali čakalne dobe, ne samo zdaj, na odprtem srcu, to se pravi od vpisa, pa do operacij, ampak smo v tem času skrajšali tudi čakalne dobe za nekatere zelo pomembne operacijske in diagnostične posege, kot so recimo operacija sive mrene, operacija žolčnika, operacija recimo kil in tako naprej. In ostalo je še nekaj za pripraviti na področju ortopedije. Tam pa mislim, da so dejansko rezultati pričakovano ne tako dobri, kot so drugi. Kar se tiče naše objave javnosti, pač najavljam tudi danes ob tej priliki tiskovno konferenco, kjer bodo uporabljeni najnovejši podatki, ki smo jih dobili po tem, ko so vsi zavodi dejansko poslali podatke, ki jih bomo sedaj seveda tudi predstavili javnosti koncem tega tedna. Tako ta očitek, da nismo predstavili javnosti vseh podatkov, je posledica tega, da vsi podatki niso bili poslani, da smo jih zdaj zbrali in da jih bomo dejansko v javnost dali ta teden.
Hvala lepa ministru Bručanu, seveda tudi drugim ministrom se najlepše zahvaljujem za odgovore. Ravno tako vam, eni petnajstini državnega zbora, če sebe ne štejem, da ste še vztrajali do te pozne ure. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Naj povem le še to, da se bo o predlogu poslanke Žgajner Tavš in poslanca mag. Cvikla, da državni zbor na naslednji opravi razpravo o odgovoru pristojnih ministrov na njuni poslanski vprašanji, odločalo jutri v okviru jutrišnjih glasovanj. Prekinjam 13. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lep večer in na svidenje čez nekaj ur.