Obveščen sem, da odbor za finance še vedno zaseda. Ob 10.00 uri naj bi se začela oziroma nadaljevala 11. izredna seja, zato prosim vse, da pridejo v dvorano. Tudi kolegice in kolege, ki so še na seji odbora za finance. Prosim, da zasedete svoja mesta. Vabim ministre in ministrice, da se nam pridružijo v dvorani. Vse ostale, da vstavite kartice, ugotavljali bomo navzočnost v dvorani, da bi lahko nadaljevali 11. izredno sejo. Spoštovane kolegice in kolegi, prosim, če zasedete svoja mesta, začeli bomo nadaljevanje 11. seje. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naši naslednji kolegi in kolegice: kolega Vnučec, Rupar, dr. Bajuk, kolega Malovrh, Pukšič, Kelemina, za dopoldanski oziroma popoldanski del seje kolega Juri, kolega Jerovšek in kolega Janez Janša. Prosim, da ugotovimo navzočnost v dvorani. Prosim, da vstavite kartice, ugotavljali bomo sklepčnost. Ugotavljamo navzočnost, prosim vas, da pritisnete tipko "kvorum". V dvorani je navzočih 49 poslank in poslancev. Državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. Na današnje nadaljevanje seje sem povabil ministre in ministrice v vladi Republike Slovenije in jih med nami prav lepo pozdravljam. Današnje nadaljevanje 11. seje bomo pričeli z obravnavo 5. točke dnevnega reda - dopolnjenega predloga proračuna Republike Slovenije. Kolega Anderlič, imate proceduralni predlog? Prosim.
Glede na to, da odbor za finance očitno ponovno razpravlja tudi o tej točki dnevnega reda, ker včeraj tega nismo nadaljevali tako, kot je bilo po dnevnem redu, se je vmes ugotovilo, kar je najbrž tudi dobro, da bi bilo potrebno določene stvari še uskladiti. Zato predlagam, da državni zbor nadaljuje delo ob 11.00 uri.
Tukaj imamo predlog, da bi delo nadaljevali ob 11.00 uri, in to zato, da matično delovno telo, odbor za finance, temeljiteje pripravi gradivo za obravnavo. Mislim, da je to smiseln predlog, če lahko pripomore h kvalitetni razpravi o predlogih dveh proračunov. Zato predlagam, da državni zbor prekine delo, da bi matično delovno telo, odbor za finance, končalo svoje delo. Nadaljevali bomo ob 11.00 uri. Hvala lepa.
Zbor bo nadaljeval 11. izredno sejo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda. Vabim kolegice in kolege, da pridejo v veliko razpravno dvorano. Spoštovani kolegi! 2 minuti čez 11.00 je. Vabim vas, da zasedete svoja mesta. Prav tako vabim, da to storijo spoštovani ministri, ministrice. Prosim. Prosim za mir v dvorani! Najprej bomo ugotovili, ali je državni zbor sklepčen, da lahko nadaljuje prekinjeno 11. sejo. Prosim, da zasedete svoja mesta. Ugotavljal bom navzočnost v dvorani. Prosim, da pritisnete tipko "kvorum". V dvorani je navzočih 77 poslank in poslancev. Državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA DOPOLNJENEGA PREDLOGA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2002. Prosim za potreben mir v dvorani. Najprej bomo prosili ministra za finance, mag. Ropa, da bo predstavil uvodno obrazložitev. Zatem bodo dobili možnost za predstavitev stališča poslanskih skupin njihovi predstavniki. Minister Rop, imate besedo. Prosim.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Očitno dvoletnega proračuna oziroma proračuna za dve leti ni enostavno sprejeti, to se vidi tudi po današnji seji odbora za finance, ki je kar precej dolgo tekla in tudi slučajno ni bila enostavna in verjetno nas čaka kar zelo težka diskusija v nadaljevanju. Dovolite pa, da predstavim par osnovnih parametrov dopolnjenega predloga proračuna. Vlada je dopolnjena predloga pripravila na osnovi novelirane ocene gospodarskih gibanj. Pri tem je upoštevala tudi sklepe matičnih delovnih teles in pa seveda tudi odbora za finance. Verjetno ste opazili, da je v teh sklepih tokrat prvič upoštevano relativno zelo veliko pripomb, tudi opozicije, tako da verjamem, da je tudi opozicija v marsičem, vsaj kar se tiče amandmajev, lahko zadovoljna. Sicer bomo pa to v nadaljevanju slišali. In seveda je pomemben del dopolnitev, ki izvira iz dopolnitev ekonomske politike vlade Republike Slovenije za naslednji dve leti. Tako da dopolnjeni predlog proračuna opredeljujejo novi makroekonomski okviri za leto 2002 in spremenjena ocena izvršitve proračuna za leto 2001, dopolnjena ekonomska politika vlade, kot sem povedal, dodatni proračunski prihodki, ki omogočajo predvsem nespremenjen skupni obseg proračunskih odhodkov, kar je pomembno, večje proračunske rezerve in nespremenjen obseg primanjkljajev v obeh dveh planiranih letih. In pa seveda prestrukturiranje, proračunski odhodki, tako da se zmanjšuje fiksni del in povečuje variabilni del proračunskih odhodkov, da se zmanjšuje tisti del odhodkov, ki se namenja za plače v javnem sektorju in materialne stroške, in povečuje tisti del, ki je namenjen investicijam. Bistveni dejavnik pri pripravi dopolnjenega proračuna za leto 2002, seveda pa posledično tudi za naslednje leto, je nova ocena realizacije proračuna za letošnje leto. Na osnovi gibanja makroekonomskih agregatov v Sloveniji v prvih desetih mesecih letošnjega leta in novih ocen ključnih kazalcev, ki vplivajo na realizacijo javnofinančnih prihodkov in odhodkov, gre zlasti za dinamiko gospodarske rasti, gibanje uvoza, izvoza in domače potrošnje, kaže, da bodo do konca proračunskega leta 2001 realizirani prihodki državnega proračuna okoli 1149 milijard slovenskih tolarjev. To pomeni, da bodo za okoli 11,5 milijarde slovenskih tolarjev manjši, kot je bilo predvideno v sprejetem proračunu za letošnje leto. Od celotnih proračunskih prihodkov bodo davčni prihodki za okoli 5,5 milijarde slovenskih tolarjev manjši, kot je bilo predvideno v sprejetem proračunu, predvsem na račun nižjega davka na dodano vrednost in carin. Ob tem pa bo v letu 2001 sicer višja realizacija od planirane, tako pri trošarinah, davku na dobiček pravnih oseb in dohodnini. Na nižjo realizacijo posrednih davkov vplivajo predvsem drugačna gibanja zunanjetrgovinskih tokov, višja rast izvoza, nižja rast uvoza od prvotno predvidene v pripravi proračuna. Tako znižanemu obsegu proračunskih prihodkov bodo seveda prilagojeni tudi proračunski odhodki. Desetmesečna realizacija proračunskih odhodkov kaže, da bodo za nekatere namene proračunske porabe do konca leta predvideni odhodki samodejno realizirani v manjšem obsegu, kot je bilo predvideno. Zlasti to velja za transferje posameznikom, tudi sredstva za plače državnih organov, nekatere kategorije in tudi nekatere kategorije izdatkov za blago in storitev. Seveda pa je treba opozoriti, daje dodatne pravice porabe potrebno zagotoviti, predvsem pri transferjih sredstev v ZPIZ, sredstva za plače v javnih zavodih in pa sredstva za realizacijo zakona o suši. Upočasnjena dinamika domače gospodarske rasti, pogojena zlasti s slabšimi mednarodnimi ekonomskimi razmerami in tudi manjšo naložbeno aktivnostjo države, javnega sektorja v prvi polovici letošnjega leta, se kaže zlasti v zmanjšani celotni investicijski aktivnosti in upadanju rasti izvoznega povpraševanja v drugi polovici leta, kot tudi manj ugodni napovedi glede gospodarske rasti najpomembnejših trgovinskih partneric Slovenije za leti 2001 in 2002. To so ključni dejavniki zmanjšanja napovedi gospodarske rasti Slovenije tako za leto 2001, za katero urad za makroekonomske analize ocenjuje, da bo realizirana gospodarska rast 3,7 - kar je bistveno manj od planirane 4,4 - kot za leto 2002, za katero je bila planirana 4,2-odstotna gospodarska rast in je nova ocena urada za makroekonomske analize 3,6 odstotka. V razmerah upadajoče gospodarske aktivnosti se je vlada Republike Slovenije odločila za aktivnejše vodenje proticiklične ekonomske politike, za politiko, ki bo spodbujala tako domače gospodarske in naložbene aktivnosti kot tudi povečevanje konkurenčne sposobnosti gospodarstva. V skladu s svojimi programskimi cilji vlada Republike Slovenije zato predlaga dodatno prestrukturiranje proračunskih izdatkov, zlasti v smeri povečevanja naložb na področju visokega in srednjega šolstva, naložb v cestno infrastrukturo in zdravstvo, kot tudi povečanja proračunskih rezerv ter obenem predvsem, kot sem že rekel zmanjševanja izdatkov za plače v javnem sektorju, materialne stroške in obresti. Za učinkovito vodenje tako opredeljene politike je ključnega pomena zagotavljanje stabilnih virov financiranja, ki bo seveda povezano tudi z večjo finančno disciplino vseh neposrednih proračunskih uporabnikov. Instrumenti za dosego teh ciljev so vgrajeni v zakonu o izvrševanju proračuna in sestavni del teh je tudi predlog za dvig davka na dodano vrednost: pri višji stopnji za 1 odstotno točko, pri nižji pa za pol odstotne točke. To je seveda izjemnega pomena in vlada se je seveda načrtno odločila, da spodnjo stopnjo poveča le za 0,5 odstotne točke zaradi namenov, ki so in bi bili sicer obremenjeni z višjo stopnjo davka na dodano vrednost. V tem primeru seveda pa izračun tuditega dviga stopnje davka na dodano vrednost izhaja iz predpostavke, da se pravzaprav ne dviguje obseg obračunanega davka, da pa se v tovrstnih dejavnostih ne povečujejo refundacije zaradi vhodnih davkov po 20 odstotkov in da je tako seveda na koncu finančni učinek nevtralen in tudi vpliv na cene. To je izjemnega pomena, ker gre za področje, kot so hrana, zdravila in stanovanja. Seveda na ta način izločujemo negativni, eventualni negativni vpliv davka na dodano vrednost na ta socialno najbolj občutljiva področja. Vlada se je odločila za dvig davka na dodano vrednost že v letu 2002 in ne v letu 2003, tudi zato, ker je leto 2003 kot leto pred vstopom Slovenije - verjamemo, da je to leto pred vstopom - v Evropsko unijo, tisto, v katerem je znižanje inflacije izjemnega pomena za čim uspešnejšo vključitev Slovenije v Evropsko unijo, zlasti ker seveda z momentom vstopa v Evropsko unijo prehajamo na fiksni tečaj in fiksni tečaj seveda pomeni, da je vpliv eventualne inflacije na gospodarski in dohodkovni položaj izvoznikov izjemno negativen in seveda posledično vpliv na gospodarsko rast in pa na stopnjo zaposlovanja oziroma brezposelnosti. Zaradi tega zavedanja, seveda, je popolnoma jasno, da bo v letu 2003 protiinflacijski cilj tisti, ki bo temeljni cilj ekonomske politike, če seveda mislimo resno z vstopom v Evropsko unijo, in to seveda mislimo. Osnovni cilj javnofinančne politike še vedno ostajajo stabilne in uravnotežene javne finance. Bistveno bolj pomembna pa postaja tudi programska in ekonomska struktura javnofinančnih izdatkov. S tako dopolnjenimi usmeritvami ekonomske politike bodo kljub slabšim gospodarskim razmeram izpolnjeni pogoji za uresničevanje temeljnih programskih ciljev, opredeljeni v proračunskem memorandumu, ter zagotovljene stabilne javne finance in kvalitetnejša struktura proračunskih izdatkov. Spoštovane poslanke, poslanci! Obseg proračunskih odhodkov se v letu 2002 sicer povečuje za 3,4 milijarde slovenskih tolarjev, vendar se za ravno toliko povečujejo tudi proračunske rezerve. Vse ostale spremembe odhodkovne strani pa so odraz prestrukturiranja proračunskih izdatkov, predvsem v smeri večjega variabilnega dela proračuna in predvsem v smeri podpore tistim delom proračunskih izdatkov, ki pomenijo ne samo izpolnjevanje memorandumskih prioritet vlade, ampak predvsem tudi podporo rasti gospodarstva in zlasti spodbujanje investicijske aktivnosti v naslednjem letu. Spremenjena struktura proračunskih odhodkov bo prispevala k povečanju sredstev za področje znanosti in tehnološkega razvoja za 500 milijonov slovenskih tolarjev, vlaganj v cestno infrastrukturo za 4,2 milijarde tolarjev, povečevanje sredstev za državne pomoči, zlasti za povečevanje konkurenčnosti gospodarstva s posebnim poudarkom na turizmu. Povečana bodo investicijska vlaganja na področju športa, srednjega in visokega šolstva in kulture za 2 milijardi slovenskih tolarjev. Zagotovljena bodo tudi dodatna sredstva za obrambno-varstvene sisteme, za programe narodnosti, za odkrivanje in obeležitev grobišč povojnih pobojev ter za delovanje pravosodnih organov in državnega zbora. Glede na ekonomsko strukturo proračunskih odhodkov pa se bodo zmanjšala sredstva za plače in materialne stroške v skupni višini okoli 3 milijarde slovenskih tolarjev, obresti za milijardo slovenskih tolarjev ter subvencije in tekoči transferji za okoli 3 milijarde slovenskih tolarjev. Torej, povečala se bodo sredstva za nakup in gradnjo osnovnih sredstev, za investicijske transferje in za rezerve. Tako se bo fiksni del proračunskih odhodkov, ki je v predlogu proračuna znašal 66,4% vseh proračunskih odhodkov, znižal na 65,8%. Obseg proračunskih odhodkov v letu 2003 se zmanjšuje za 13,3 milijarde. O tem bom kasneje še enkrat povedal nekaj več, ko bomo pri letu 2003. Načrtovano znižanje izdatkov za plače bo zahtevalo dosledno uresničevanje ukrepov vlade za omejitev in prilagoditev dinamike zaposlovanja, nagrajevanja napredovanj državnih organov z znižanjem pravice v ta namen. V okviru ukrepov je vlada že znižala pravice do povečevanja zaposlitev v državni upraviv letu 2001 za 390 zaposlenih. Skladno z memorandumom in načrtom delovnih mest bo v prihodnjih dveh letih dovoljeno povečanje zaposlitev samo za popolnitev formacije v ministrstvu za obrambo in za zaposlitev kandidatov za policiste v ministrstvu za notranje zadeve. Proračunski uporabniki bodo morali tudi z internimi ukrepi na področju kadrovske in plačne politike zagotavljati, da z izpolnjevanjem prevzetih obveznosti ne bodo ustvarjali nikakršnih primanjkljajev na postavkah plače. Na področju transferjev posameznikom in gospodinjstvom so ocene planiranih odhodkov za leto 2002 in tudi 2003 glede na prvotni predlog proračuna znižane zaradi nove nižje pričakovane stopnje rasti osnov, tako cen, izhodiščne in zajamčene ter povprečne plače. Nove ocene realizacije do konca leta 2001, ki se razlikujejo od ocenjene v predlogu proračunov za leti 2002 in 2003, ta je predvsem pri transferjih brezposelnim bistveno nižja, medtem ko predvidena stopnja brezposelnosti ostaja enaka kot v prvotnem predlogu. Podobno kot za državno upravo se tudi na področju javnih zavodov predvideva, da naj bi se nekoliko znižalo zaposlovanje in omejevalo napredovanje nagrajevanja zaposlenih. Tako kot neposredni proračunski uporabniki morajo tudi javni zavodi v teh letih prilagoditi izvajanje svojih letnih programov in s tem dinamiko zaposlovanja, napredovanja, nagrajevanja omejenim sredstvom, tako da s prevzemanjem obveznosti ne bodo ustvarjali primanjkljajev. Nova ocena odhodkov za servisiranje javnega dolga za leto 2002 znaša 80,6 milijarde SIT, kar je za 1 milijardo manj od ocene v predlogu proračuna. Razlog za nižjo ceno plačil obresti je sprememba strukture portfelja dolga, ki jo zakladnica namerava izvesti v naslednjih dveh letih. V ta namen bodo dražje obveznice, ki jih je RepublikaSlovenija izdala v prvi polovici 90. let z namenom sanacije bank, zamenjane s cenejšimi. Iz enakega razloga so ocenjeni tudi nižji stroški servisiranja dolga v naslednjem letu. Novi makroekonomski in javnofinančni okvirji pa ne bodo spremenili seveda le državnega proračuna, ampak bodo vplivali tudi na proračune občin in proračune obeh socialnih blagajn. V letu 2002 se bodo povečali konsolidirani javnofinančni odhodki za 5,7 milijarde, obseg konsolidiranih javnih finančnih odhodkov v naslednjem letu pa bo za 16 milijard manjši. Skupni javnofinančni primanjkljaj bo zaradi primanjkljaja v zdravstveni blagajni večji za 5 milijard slovenskih tolarjev v letu 2002. Spoštovani! Tokrat v Sloveniji prvič sprejemamo proračuna za dve leti in s tem pomembno povečujemo tudi predvidljivost javnofinančnih izdatkov kot tudi stabilnost in transparentnost sprejemanja novih javnofinančnih obveznosti. Pravzaprav je že samo sprejemanje dveh proračunov pokazalo prednosti bolj dolgoročnega planiranja. Z dopolnjenim predlogom proračuna smo dodatno kvalitetno izboljšali prvotni predlog proračuna. S prestrukturiranjem izdatkov smo nedvomno uspeli zagotoviti večjo kvaliteto in razvojno naravnanost proračunskih izdatkov kot tudi večjo zanesljivost izvrševanja proračuna. Gre za to, da v pravem času uporabimo pravo ekonomsko politiko, in dopolnjen predlog proračuna ponuja prav to. Zato predlagam, da ga podprete. Hvala.
Hvala za vašo uvodno obrazložitev, gospod minister mag. Rop. Sedaj bodo dobili besedo predstavniki poslanskih skupin, in sicer po vrstnem redu prispelih prijav k razpravi. Naj povem, kakšen je ta vrstni red. Najprej bo dobil besedo kolega mag. Vizjak v imenu poslanske skupine SDS. Potem kolega Feri v imenu poslanske skupine ZLSD. Kolega Janez Drobnič, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Kolega Sašo Peče v imenu Slovenske nacionalne stranke. Kolega Kebrič v imenu DeSUS-a. In zadnja prispela prijava je prijava kolega Janeza Podobnika v imenu SLS+SKD Slovenske ljudske stranke. Kolega mag. Vizjak, beseda je vaša. Imate na voljo, tako kot vsi vaši kolegi pri predstavitvi stališč poslanskih skupin, 20 minut. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani ministrice in ministri, poslanke in poslanci! V Socialdemokratski stranki smo precej časa posvetili tako predlogu proračuna kot seveda tudi dopolnjenemu proračunu in seveda tudi zakonu o izvrševanju proračuna, ki je zelo pomemben, spremljajoč zakon tem dokumentom. Že na spomladanski seji smo Socialdemokrati poudarili, da podpiramo namero večletnega proračunskega načrtovanja, vendar je minister povedal, da želi s tem zagotoviti večjo transparentnost in preglednost in seveda tudi nekako predvidljivost izhoda javnih financ za dve leti. Menimo, da je to v tako zastavljeni obliki, kot je bilo to predstavljeno tudi s predlogi, dokaj neracionalno početje in seveda bomo dokaj hitro priča, tudi zaradi gibanj v svetu in tudi pri nas, ponovni parlamentarni proceduri glede proračuna za leto, tako verjetno za leto 2002 kot tudi za leto 2003. Ocenjujemo, da bi moralo proračunsko načrtovanje, zlasti za dve leti, temeljiti na trdnih, realnih temeljih, ki so po naši oceni zlasti naslednji: objektivna ocena izvrševanja tekočega proračuna, realne in objektivne napovedi makroekonomskih kazalcev za dvoletno proračunsko obdobje, določitve makrofiskalnih ciljev in ukrepov za dosego teh ciljev in seveda določitev razvojnih prioritet države. Naj se pri vsakem izmed teh temeljev tudi nekoliko ustavim. Objektivna ocena izvrševanja proračuna tekočega leta mora sloneti na oceni realizacije proračuna 2001. Poudaril bi makroekonomske predpostavke, ki so nekoliko popravljene v dopolnjenem predlogu proračuna. In sicer je realna rast bruto družbenega proizvoda ocenjena na 3,7%, kar je znižano za 0,6% od 4,4% pomladanske ocene. Naj se še nekoliko ustavim tudi pri zelo pomembni predpostavki, to je realni rasti potrošnje, investicijski. In sicer je tu padec za 1,4% namesto po pomladanski oceni rast za 2,6%. Osebna potrošnja je 1,9% glede na pomladansko oceno 2,1%. Nerealno je pričakovati, da bi bilo gibanje makroekonomskih kategorij, od katerih je seveda tudi odvisna realizacija proračuna, v drugem polletju boljše kot v prvem polletju oziroma pred 11. septembrom. Dejansko pa je bila rast bruto družbenega proizvoda v prvem polletju 2,9%, v drugem trimesečju pa še celo nižja, 2,75%, kar pomeni, da ocenjujemo, da je nerealno in neutemeljeno pričakovati, da bo realna rast bruto družbenega proizvoda v letošnjem letu 3,7%, glede na povedano. Naj omenim tudi oceno prihodkov za leto 2001. Skupna ocena prihodkov je nižja za 11,5 milijarde, kot je že povedal tudi gospod minister, od sprejetega proračuna oziroma celo za 4 milijarde nižja, kot je v oceni predloga proračuna za leto 2002. Davčni prihodki so v skupni oceni prihodkov nižji za 5,5 milijarde SIT, višji neposredni davki in nižji posredni davki. Pri tem je DDV znižan za 16 milijard, glede na sprejeti proračun. S trošarinami pa naj bi pobrali celo 7 milijard več, glede na sprejeti proračun. Po naši oceni, temelječi na dejanskih podatkih o plačanih davkih za 10 mesecev tega leta in dinamiki vplačil do konca leta, bo izpad davka na dodano vrednost večji, in sicer po naši oceni najmanj 22 milijard slovenskih tolarjev. Dvig davka za eno odstotno točko s 1.1.2001 še ne bo vplival na januarsko realizacijo 2002. Vzrokov za nižji DDV ni mogoče pripisati izvozno-uvoznim gibanjem, saj je DDV od uvoza pobran v načrtovani višini, in sicer je v tem obdobju višji za 18,6%. Medtem ko je DDV, po obračunu pobran, za dobrih 25% nižji kot v lanskem enakem obdobju. Poudariti velja, da na nižjo oceno oziroma na nižjo realizacijo davkov v desetmesečnem obdobju še niso vplivale spremenjene gospodarske razmere po 11.9.2001. Zelo pomembna je ocena odhodkov za leto 2001. V dopolnjenem proračunu so izdatki znižani glede na sprejeti proračun skupno za 11,5 milijarde, in sicer zlasti oziroma v največjem deležu izdatki za investicije in investicijske transferje. Ugotovitev, da vlada namerava v letu 2001 znižati izdatke za investicije in investicijske transferje za skupno 6 milijard slovenskih tolarjev in subvencije gospodarstvu za 1,8 milijarde slovenskih tolarjev, kaže na neresnost njenih navedb, da bo z dopolnjenim predlogom proračuna zagotovila proticiklično delovanje države. Znižanje izdatkov v zadnjih dveh mesecih tega leta pri enaki vrsti porabe realno govori ravno o nasprotnem. Po našem mnenju je nesprejemljivo, da vlada navaja, da bo prišlo do samodejnega prestrukturiranja in zmanjšanja. Poudarjamo, da je nujno, da pride vlada ob teh primerih v državni zbor oziroma da državni zbor potrdi te spremembe z rebalansom, in smo proti samodejnemu prerazporejanju oziroma prestrukturiranju. Poudariti velja še naslednje, da vlada ne pove, koliko je oziroma koliko bo v letu 2001 prevzela obveznosti vplačil v naslednjih letih, to je 2002 in 2003, ter v ostalih prihodnjih letih, kar je okvirno dovoljeno z zakonom o izvrševanju proračuna za leto 2001. Ocena izvrševanja proračuna za 2001 je slabša, tako na prihodkovni kot na odhodkovni strani, od sprejetega proračuna, za kar socialdemokrati ocenjujemo, sta predvsem dva razloga. In sicer notranji razlogi, prilivi iz naslova davka na dodano vrednost, seveda tudi sprememba strukture porabe, zlasti končne, nekonsistentna plačna politika v javnem sektorju in nove in nove zakonske obveznosti in seveda tudi zaposlitve. Seveda pa tudi zunanji dejavniki, kot je recesija. Povedano kaže na bistveno, da v bodoče realneje planirajmo tudi za leti 2002 in 2003. Iz povedanega kaže, da je vlada pri svojih napovedih glede makroekonomskih predpostavk zmeraj bistveno neutemeljeno optimistična in napoveduje višje številke kot pa se to potem dejansko izkaže. Temu smo priča zadnjih nekaj let. Makroekonomska izhodišča predvidevajo, da bodo v letu 2002 povsem normalne razmere in darecesija, ki smo ji priča v ZDA in seveda tudi v Evropi in seveda tudi v Sloveniji, ne bo vplivala na rast bruto družbenega proizvoda, ki je predviden na 3,6%, torej podobno, kot predvideva za leto 2001. Dosegli naj bi jo po izjavah vlade predvsem z investicijami v javni sektor, v šolstvo, v zdravstvo, v avtoceste. Vprašljivi pa so viri za to financiranje. Kje jih bomo zajezili oziroma našli vire. Ali je to v dvigu davka na dodano vrednost? Ali so ti viri v spremenjenih prioritetah? In s tem vlada tu ni postregla. Ali bo zagotovila spremembe prioritet oziroma od kje bodo viri za te investicije? Po naši oceni bi bilo bistveno bolj racionalno, če bi država gospodarstvo predvsem z davčno politiko razbremenila in vzpostavila spodbude za investiranje gospodarstva, ki je pri investiranju bistveno bolj racionalno, kot je država. Kajti država vse svoje investicije izpelje prek neracionalnega oziroma bistveno manj racionalnega birokratskega aparata, kot pa je to značilno za gospodarstvo. Investicijska potrošnja naj bi imela rast 4,6 odstotka. Mislimo, da je to popolnoma neutemeljeno pričakovanje glede na letošnjo situacijo. Zasebna potrošnja naj bi bila višja za 3%. Po mnenju številnih neodvisnih ekonomistov so ta pričakovanja neutemeljena. Zadolženost prebivalstva, ki se je zelo povečala pri uvedbi davka na dodano vrednost, ko je Slovenijo zajela potrošniška investicijska evforija, se v teh letih ni bistveno zmanjšala, zato so tako visoka pričakovanja glede zasebne potrošnje neutemeljena. Državna potrošnja naj bi imela rast 3,7%. Oktobrska inflacija, je na ravni 8,7%. In če gledamo tudi izhodišča za naprej, da naj bi bila leta 2002 5,7% in 4,9% v letu 2003, ob dvigu davka na dodano vrednost, ob dvigu trošarin in prispevkov, se mi zdi, da je to nerealno in s tem se izgublja prioriteta obvladovanja inflacije na račun nekih drugih ciljev. In to, menimo, da ni ustrezno, če želimo z našimi približevanji Evropski uniji resno, kajti maastrichtski kriteriji so jasni in znani in ocenjujemo, da jih s tako politiko, ki ni protiinflacijsko usmerjena, ne bomo dosegli. Brezposelnost - zelo optimistične napovedi vlade glede brezposelnosti je zaslediti v dopolnjenem predlogu proračuna, pri čemer bi bilo treba poudariti, da imamo rast brezposelnih, kar pomeni, da jih je v Sloveniji zopet prek 102.000. Napovedi ukinitve slovenske razvojne družbe bodo povzročile zopet pritisk na zavod za zaposlovanje oziroma na trg brezposelnih. Prihodki za leto 2002 predvidevajo skupno povečanje za 3,4 milijarde slovenskih tolarjev, glede na predlog proračuna, in sicer vlada ocenjuje zmanjšanje prihodkov za 21 zaradi znižanja izhodiščne vrednosti za leto 2001 in višjih davkov, kot posledice povečanja, za leto 2002 za 24,3 milijarde, kar pomeni neto 3,4 milijarde slovenskih tolarjev. Sprašujem se, v kateri državi je normalno, da vlada ob recesiji oziroma ob znatnem padanju gospodarske rasti poseže po dvigu davkov. Odhodki za leto 2002 kažejo, da je vlada prestrukturirala izdatke za leto 2002 za 7,9 milijard, predvsem na račun znižanja plač, izdatkov za blago, transferjev posameznikom, subvencij in obresti in ob dodatnem povečanju prihodkov za 3,4 milijarde razdelila na novo 11,3 milijarde slovenskih tolarjev, pri čemer navaja za investicije v ceste 4,2, investicije v šolstvo 1,7, izdatke za obrambo 0,7, izdatke za znanost 0,5 milijarde. Ta strukturna sprememba v izdatkih za leto 2002 ne more zagotoviti proticikličnega delovanja vlade, še posebej zato ne, ker bo izhajala iz povečanja davka na dodano vrednost, kar bo na drugi strani zmanjšalo osebno potrošnjo in vplivalo na negativno gospodarsko rast. Dejansko načrtovani povečani izdatki za investicijske namene pomenijo lepovečevanje variabilnega dela izdatkov v celotnih izdatkih, da bi vlada ob nerealno načrtovanih imela bistveno več manevrskega prostora za kasnejše prerazporeditve in seveda servisiranje spremenjenih gibanj na prihodkovni strani. Razumljivo je dokaj nerealno in neutemeljeno ter preoptimistično planiranje vlade za leto 2002, ker ima v zakonu o izvrševanju proračuna obsežna pooblastila, da prilagaja odhodke razpoložljivim prihodkom, predvsem kar se tiče primanjkljaja. Če vladajoča koalicija ne bi bila tako radodarna pri pooblastilih vlade za prerazporeditve in ostale ukrepe prilagajanja proračuna, bi bila vlada bistveno bolj prisiljena realno planirati in pripravljati proračun za leti 2002 in 2003. Po ocenah Socialdemokratske stranke bi bilo potrebno določiti zlasti naslednje prioritete za naslednje prihajajoče obdobje. Vlada napoveduje, da bo vodila proticiklično ekonomsko politiko z ukrepom povečanj investicij v javno infrastrukturo. Nerazumljivo je, da želi vlada pokriti izpad DDV-ja oziroma izpad prihodkov z naslova davka na dodano vrednost z uvedbo višje stopnje davka na dodano vrednost. Izpad prihodkov z naslova DDV ni samo posledica nerealnega načrtovanja, temveč tudi spremenjene strukture porabe, zlasti končne. Poraba je nizka, podjetje mora iztiskati pri stroških in v takih negotovih razmerah se pač ne poseže po višjih davkih, pa četudi posrednih. Ceno potem tako ali tako plača končni potrošnik. Zato opozarjamo, da je državno porabo potrebno prilagoditi prilivom in ne obratno. Ne da prilive prilagajamo odlivom. Zgrešeno je tudi krpanje proračunskih prihodkov s pomočjo sistematičnega višanja trošarin, ki se ga poslužuje vlada v zadnjem obdobju. Po našem mnenju torej ni dovolj, da vlada napoveduje povečanje investicij v javno infrastrukturo. Po našem mnenju bi se morala vlada odločiti za bolj racionalne investicije oziroma za spodbujanje ugodne klime za naložbe v gospodarstvu, saj je gospodarstvo tisto, ki najbolj ve, katere investicije in kako te investicije tudi izpeljati. Poraja se tudi ta dvom, kajti znaten delež sredstev, namenjenih za tako imenovano proticiklično delovanje, gre v prometno infrastrukturo. Če vlada tu želi, da bo s tem doseglo slovensko gospodarstvo nov zagon, lahko povem, da lahko to pomeni tudi posel za tuje izvajalce in ne nazadnje vidimo, kaj se dogaja z umikom nekaterih slovenskih izvajalcev s slovenskih gradbišč. Vlada bi morala torej zagotoviti ugodnejšo klimo za investiranje in naložbe v gospodarstvu, zlasti v smislu povečane konkurenčnosti gospodarstva, povezovanja gospodarskih subjektov, spodbujanja izvoza in seveda razvijanja oziroma spodbujanja razvoja gospodarskih panog, ki ustvarjajo najvišjo dodano vrednost. Vlada je v posmeh temu, kar sem povedal, zapisala med dolgoročne programske cilje proračuna 2002 in 2003, da bo nadalje krepila konkurenčnost gospodarstva, dejansko pa vlada namenja programu povečanja konkurenčnosti gospodarstva za pol milijarde slovenskih tolarjev manj, kot je po oceni realizacije letošnjega leta, prestrukturiranju podjetij pa za 200 milijonov slovenskih tolarjev manj sredstev kot v letošnjem letu. Prvi dolgoročni cilj in programski cilj vlade je tudi oblikovanje na znanju temelječe družbe, ki pa je žal tudi tu mrtva črka na papirju. Državni proračun je namreč leta 2001 izobraževanju namenil okoli 4,79% bruto družbenega proizvoda. Projekcija makrofiskalnega scenarija pa govori o tem, da bi leta 2002 iz proračuna za izobraževanje namenili 4,72% bruto družbenega proizvoda, kar je manj, do leta 2005 pa naj bi delež zdrsnil na 4,37% bruto družbenega proizvoda. To pomeni, da bo proračun kljub omenjenemu imperativu v prihodnjih letih izobraževanju namenil nižji proračunski delež. Glede na prihajajočo recesijo in ponovno dviganje stopnje brezposelnosti bi po našem mnenju bistveno več denarja bilo potrebno nameniti aktivni politiki zaposlovanja na račun pasivnih oblik in na račun bistveno aktivnejše politike in dela zavoda za zaposlovanja in uradov za delo v smislu čim hitrejšega in čim učinkovitejšega pretoka brezposelnih iz pasivnih oblik v aktivne oblike. Ne nazadnje bi omenil tudi to prioriteto razvoju lokalnih skupnosti. Ocenjujemo, da država prek raznih obveznosti nalaga lokalnim skupnostim številne nove zadolžitve in seveda tudi s tem povzroča stroške, hkrati pa država povečuje delež občinam zgolj indeksno glede na inflacijo. Po naši oceni tudi kmetijstvo ni in ne bo pripravljeno za vstop v Evropsko skupnost, vsaj ne s tem proračunskim deležem. Na koncu bi se verjetno številni spraševali, kje vzeti. Vlada bi morala bistveno bolj zategniti pas, ne le samo pri lastni potrošnji, ampak tudi pri oceni odhodkov letošnjega proračuna, zato menimo, da je vlada bistveno prebogato zastavila, predvsem lastno reprezentanco. Sprašujemo se o smiselnosti nakupa, sploh iz teh postavk, letala vlade. Materialni stroški kotposledica neracionalne organiziranosti ministrstev in organov v sestavi. Poudaril bi, da smo danes na odboru za finance kaj lahko našli nekaj 10 milijonov slovenskih tolarjev s tem, da smo tu pa tam oklestili kakšnega proračunskega uporabnika pri materialnih stroških, ki so po pravilu prebogato zasnovani v proračunu. In seveda, če jim državni zbor to potrdi, marsikateri proračunski uporabnik ne ve na koncu leta, kaj z denarjem in kupuje nekatere stvari tudi zelo neracionalno. Poudaril bi še tudi to, da vlada, ne samo pri materialnih stroških, temveč tudi s financiranjem številnih neracionalno ovrednotenih programov na vseh področjih zapravlja in neutemeljeno troši številna sredstva. Mislim, da bi zlasti ti programi, ki so predočeni, predloženi posameznim proračunskim uporabnikom, bili potrebni bistveno težje oziroma podrobnejše analize in utemeljitve, kot smo temu priča sedaj. In seveda na koncu tudi na tem področju je možno marsikaj prihraniti. Prenehati bi bilo potrebno tudi zagotavljati in izvajati neracionalne investicije na področju države. Naj omenim le dokaj neracionalno trošenje denarja pri izgradnji avtocest. Sami smo priča številnim nepravilnostim in številnim stranpotem teh projektov in teh investicij in mislimo, da bi bilo tu z ustreznim nadzorom in z ustrezno skrbjo države nad trošenjem tega denarja mogoče zagotoviti dodatni denar. Naj omenim še tudi en zelo pomemben vir, po naši oceni. Pogrešamo namreč selektivnejši pristop pri dodeljevanju vseh vrst denarnih pomoči, tudi socialnih. Kajti zlasti pri problemu socialnih pomoči bi opozoril na neselektiven pristop, ki dodeljuje pomoči tudi nepotrebnim, socialno nepotrebnim, neogroženim, pomeni, da to destimulira ljudi, da delajo, destimulira zaposlovanje in seveda povzroča neracionalno velike odhodke iz državnega proračuna. Glede proračuna za leto 2003 bi poudaril samo to, da se nam že ocena makroekonomskih predpostavk za leto 2002 zdi nerealna. In zelo nesmiselno je danes govoriti o tako detajlnem razrezu proračuna tudi za leto 2003. Menimo, da bi vlada morala predvsem določiti prioritetna področja in globalni obseg zagotavljanja sredstev za prioritetna področja in da bi bila debata o tem na sporedu spomladi leta 2002. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega mag. Vizjak. Med vašo razpravo sem prejel še tri prijave k splošni predstavitvi mnenj, kolega Kavčiča, v imenu LDS, kolegice Pozsončeve, v imenu madžarske narodne skupnosti, in kolega Štembergerja kot zadnjega, v imenu poslanske skupine stranke mladih. Naslednji ima besedo kolega Feri Horvat, za njim bo dobil besedo kolega Janez Drobnič.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik, gospe ministrici, gospodje ministri, predstavnice in predstavniki vlade, kolegice in kolegi, gospe in gospodje! Združena lista socialnih demokratov je kot vladna stranka kljub vsem negotovostim in neugodnim prognozam gospodarskih gibanj v mednarodnem okolju in posledično tudi pri nas ter kljub neugodni dediščini iz preteklosti [[pet let ni sodelovala v vladah, mimogrede rečeno]] zavestno sprejela izziv in odgovornost, skladno s koalicijsko pogodbo, in je po svojih najboljših močeh in programskih usmeritvah sodelovala pri oblikovanju predlogov proračunov za naslednji dve leti. Zato je tudi razumljivo, da bo oba predloga proračunov podprla. Naša prizadevanja ob pripravi in usklajevanju predlogov proračunov so sledila razvojnemu vzorcu, ki ni le vzorec evropske socialdemokracije, katere del je tudi združena lista, ampak v veliki meri tudi prevladujoči razvojni vzorec v državah Evropske unije in širše, tudi v državah organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi [[tu bi spomnil na deklaracijo z zasedanja parlamentarne skupščine OVSE v Parizu konec julija tega leta]] . Namreč, razvojni vzorec, ki teži k čim večjemu ravnotežju med gospodarsko rastjo, socialno pravičnostjo in skrbjo za okolje. Na takšnem razvojnem vzorcu temelji tudi strategija gospodarskega razvoja Slovenije, ki jo je vlada sprejela konec julija tega leta, po predhodni obravnavi na odboru za gospodarstvo tega zbora in komisije državnega sveta. Ob tem se upravičeno postavlja vprašanje, ali in v kolikšni meri je takšna usmeritev iz strategije in takšen vzorec upoštevan v predlogu proračuna, ki ga imamo pred sabo. Mi menimo, da so temeljne usmeritve upoštevane, žal v posameznih delih nezadostne ali v potrebni meri oziroma v zadostnem obsegu, in to predvsem zaradi prevelikega fiksnega deleža proračunov, zaostrenih gospodarskih razmer in tudi zaradi nasledstva oziroma bremen iz preteklosti. Naj v nadaljevanju dam nekaj konkretnejših pripomb in pa tudi pogledov k predlogu proračunov in k politiki na posameznih področjih. Pomemben, doslej največji napredek v pripravi in sistemu proračuna je po naši oceni zlasti v naslednjem. Prvič, pravočasen sprejem proračuna oziroma treh proračunov v enem letu. Drugič, normalen proračun za celotno koledarsko leto. Tretjič, čisti proračun, pregleden, brez prikritega primanjkljaja, za kar se je posebej zavzemala na začetku priprave proračuna tudi združena lista. In četrtič, sprejem dveh proračunov za naslednji dve leti. To pomeni hrabro, za nekatere celo drzno dejanje, zlasti glede na neugodne in predvsem negotove razmere v mednarodnem okolju in doma. Menimo, da je prav v negotovih razmerah še bolj potrebno imeti usmeritve, okvire in zlasti prioritete za daljše obdobje, kot je eno proračunsko leto. To je še posebej pomembno, ker sta to dve zadnji in v marsičem odločilni leti pred želenim in pričakovanim vstopom v Evropsko unijo v letu 2004. Glede na negotovosti makroekonomskih gibanjih pa je potrebno biti pripravljen na spremembe in prilagajanje proračuna oziroma proračunov že v letu 2002 in še posebej za leto 2003. Pri tem bo zelo pomembno, da se bo vlada pravočasno odzivala na makroekonomska gibanja v svetu in pri nas in na spremembe in prihajalav državni zbor s potrebnimi informacijami in predlogi, mislim predvsem na predloge rebalansov, na zakone in na druge ukrepe, zlasti pa bodo seveda pomembni ukrepi varčevanja na vseh področjih, ne le deklarativno, ampak v praksi. Kar se vsebine posameznih segmentov proračuna tiče, naj se omejim samo na nekatera področja. Za področji gospodarske in razvojne politike je možno ugotoviti, da je vključno z zadnjimi spremembami dopolnjenih predlogov, predvsem mislim na investicije, kljub majhnemu variabilnemu delu odhodkov proračuna napredek v razvojni naravnavnosti in aktivnih politikah proračuna. Želeli bi seveda, da bi bil delež in obseg sredstev za te namene še večji, vendar upoštevamo realnost, s katero smo soočeni. Tu mislimo predvsem na povečanje investicij v infrastrukturo, tako zaradi posrednih učinkov na ostali del gospodarstva. Pri cestah bi pa še posebej omenil gospodarski pomen za enakomernejši razvoj Slovenije. Namreč, eden od pogojev za to so tudi cestne povezave. Pomembna so vlaganja v stanovanjsko gradnjo, šolstvo, zdravstvo, kulturo, znanje nasploh in druga področja. Pomembno bo ustvarjati pogoje in klimo za ekonomsko učinkovite podjetniške investicije. Mislimo, da je treba izkoristiti padanje obrestnih mer v Ameriki, v Evropi in tudi pri nas, in seveda odprava ovir za investiranje v podjetniškem sektorju. Sprejeti bo treba nadaljnje ukrepe za povečanje neposrednih tujih investicij, ki so še vedno premajhne [[tu mislimo predvsem na administrativne ovire, ki so še prisotne, na nujno povečano promocijo, na zagotovitev zemljišč in drugo]] . Povečati bo treba naložbe v tujini, zlasti v državah, perspektivnih trgih jugovzhodne Evrope, za dolgoročno zagotovitev položaja na teh tržiščih [[na to je opozorila tudi zadnja poslovna konferenca financ ekonomske fakultete in zveze ekonomistov]] . Podpiramo vlaganje v ukrepe za dvig konkurenčnosti, tehnološki razvoj, razvoj srednjih in malih podjetij, v ustanavljanje tehnoloških parkov in prestrukturiranje kritičnih panog. Veseli smo in podprli smo predlog, da se je v dopolnjenem predlogu za ta namen vendarle namenilo nekaj več sredstev. In, končno, pomembni so napori za povečanje obsega storitev, zlasti turizma, glede na najnovejše trende, še posebej v evropskem turizmu. Z zadovoljstvom ugotavljamo, da bodo skupaj s sredstvi Evropske unije zagotovljena znatno večja sredstva za skladen regionalni razvoj. Doslej je to bila, po naši oceni, verjetno ena najbolj šibkih točk razvojne politike; tudi ni bilo proračunske razprave, zato se tudi sam ne bi kritično oglašal na to temo. Ob tem želim poudariti, da je skladnejši policentrični razvoj ena najpomembnejših prioritet programa združene liste in temu je bila posvečena tudi nedavna prva konferenca stranke v Murski Soboti. V zvezi z regionalno politiko je izredno aktualna regionalna organiziranost. In treba je tudi v državnem zboru podpreti aktivnosti za čimprejšnje oblikovanje pokrajin. Pri tem je vredno upoštevati pripombe v poročilu evropske komisije, ne zaradi same komisije oziroma Evropske unije, ampak v lastnem interesu, zaradi pritegnitve in učinkovite porabe čim večjega obsega sredstev iz skladov Evropske unije. Pri izvajanju proračuna na gospodarskem področju bo treba še bolj povečati sodelovanje ministrstev in združevanje sredstev pri istovrstnih ali komplementarnih, podobnih programih ter dosledneje ugotavljati učinkovitost posameznih oblik pomoči, naložb in spodbujevalnih ukrepov. Glede na predvideno upočasnjeno gospodarsko rast na naših tradicionalnih tržiščih [[mislim predvsem na države Evropske unije]] bodo nujni dodatni napori in sredstva - za to je namenjen tudi poseben sklad - za podporo izvozu blaga in storitev. Pri tem bodo zlasti pomembne naslednje aktivnosti: nadaljnja krepitev dejavnosti slovenske izvozne družbe, okrepljena in učinkovitejša gospodarska in turistična promocija [[dobro je, da so v amandmaju odbora za finance za to namenjena dodatna sredstva]] , povečanje aktivnosti diplomatsko-konzularnih predstavništev v funkciji podpore širitve ekonomskih odnosov s tujino, povečane aktivnosti na tržišču jugovzhodne Evrope in drugje, mislim na disperzijo naše zunanjetrgovinske menjave, boljše izkoriščanje Slovenije kot mosta med gospodarsko razvitimi zahodnimi državami in državi jugovzhodne in vzhodne Evrope. Zelo pomemben del proračuna, ki skupaj s spremljajočo zakonodajo zagotavlja socialno varnost, socialno povezanost in odpravlja ali vsaj zmanjšuje socialno izključenost, je socialno področje. To je še posebej aktualno in vse bolj v vse bolj zaostrenih gospodarskih razmerah, ki jih pričakujemo. Nekateripomembnejši ukrepi, podprti s potrebnimi sredstvi v predlogu proračuna, se nam zdijo pomembni zlasti na naslednjih področjih. Prvi, povečanje družinskih prejemkov s kvalitetno boljšimi in pravičnejšimi rešitvami, na primer na področju otroških dodatkov, odvisno od dohodkov družin, števila otrok in podobnega. Prepričani smo, da bo to prispevalo tudi k izboljšanju demografskih gibanj. Drugič, socialno varstvo in socialna mreža - s povečanjem sredstev tistim, ki jih dejansko najbolj potrebujejo. Tretjič, hitrejše uresničevanje pravic žrtev vojnega nasilja, hitrejše zmanjševanje zaostankov in pa zagotovljena dodatna sredstva za ta namen v dopolnjenem predlogu proračuna. Četrtič, poudarek zaposlovalni, zlasti aktivni politiki zaposlovanja, s poudarkom na usposabljanju za povečanje sposobnosti za pridobitev delovnih mest, z nadaljevanjem javnih del in podobno. In dalje, podpora študentom na področju štipendij, prehrane in na drugih področjih. Pomembni so tudi ukrepi ministrstva za racionalizacijo porabe sredstev, odpravo anomalij, vse s ciljem, da bo čim večji del sredstev namenjen ljudem in manj za stroške izvajanja programov oziroma za samo birokracijo. Pomemben dosežek predstavlja sporazum socialnih partnerjev o zakonu o delovnih razmerjih. To je pomembno tako za delojemalce kot za delodajalce. In to ponovno dokazuje, kako pomembno je socialno partnerstvo. To bo še bolj pomembno v težkih, morda kriznih gospodarskih razmerah. Za obseg in učinkovito izvajanje proračuna, za delovanje države in za zadovoljevanje potreb in pravic državljank in državljanov je velikega pomena javna uprava. Priznati je treba, da je proces reforme javne uprave, lokalne samouprave in zlasti regionalne organiziranosti potekal prepočasi in ni slučajno, da na to že vsa leta opozarja tudi Evropska unija. Zato tudi prepočasi uresničujemo simpatično sintagmo iz strategije gospodarskega razvoja Slovenije iz leta 1955, v kateri je bilo zapisano, da bo država zagotovila vitko, učinkovito in racionalno državno upravo. Žal se to ni zgodilo. Vsaj doslej. Toda v zadnjem času moramo ugotoviti viden napredek, zlasti pri naslednjih pomembnih projektih: projekt reforme javne uprave, dvig njene kakovosti, informatizacija, izobraževanje in krepitev upravne stroke s končnim ciljem, kot večkrat pravi naš kolega, minister Bohinc, "zagotoviti prijazno okence za državljanke oziroma državljane in s tem seveda tudi večjo racionalnost državne uprave". To se bo gotovo odrazilo na stroških države v prihodnjih letih. Dalje. V tej zvezi se mi zdi pomemben antibirokratski program, čeprav ga bo kdo, marsikdo včasih malo ironiziral kot pač neke vrste modo ali kampanjo. Vendar mislim, da gre za zelo pomemben projekt, ki že daje tudi prve rezultate za poenostavljanje kompliciranih in odvečnih postopkov, kar pomeni racionalizacijo za državljane, gospodarstvo in navsezadnje tudi za državo. Dalje. Projekt vzpostavitve novega sistema plač v javnem sektorju, ki bo zaobjel tako funkcionarje vlade, poslance, kot tudi sodnike, učitelje, zdravnike, raziskovalce, kulturnike in druge, in odpravil dosedanjo parcialno reševanje tega področja z vrsto negativnih posledic. In dalje, projekt regionalizacije, oblikovanje pokrajin in zagotovitev decentralizcije države. V zvezi z vstopom v Evropsko unijo sta pomembni še dve nalogi, to je zagotovitev varovanja južne evropske meje in pa usposobitev velikega števila uradnikov za čas, ko bomo člani Evropske unije, tako za delovanje v Bruslju kot tudi na drugih področjih. Naj zaključim še z nekaj besedami v zvezi s samim načinom razprave in priprave predlogov proračunov. Gotovo je, da tudi ta predlog proračuna ni idealen, vendar si upam trditi, da je boljši, kot so bili pretekli proračuni, ki smo jih sprejemali v tem parlamentu. Proračun je pač odraz realnosti, s katero smo soočeni doma in v svetu, tako s političnimi kot predvsem tudi z gospodarskimi. V dosedanjih razmerah oziroma razpravah je bilo zlasti s strani opozicije, ampak da bom pošten, tudi s strani koalicijskih poslancev, izrečenih dosti kritik, kar je legitimno in normalno, posebej še za opozicijo, tudi sami smo tako ravnali v preteklih letih, vendar ob tem moramo ugotoviti, resnici na ljubo, da je bilo danih bolj malo predlogov, kaj in kako bolje urediti v proračunu oziroma v proračunih. In dalje. Očitna je bila in je še prisotna nedoslednost kolegic in kolegov, zlasti kolegov, ko v isti sapi pravijo, da je predlog proračuna preobsežen, da ne upošteva dovolj slabšanja gospodarskih razmer, ob tem pa istočasno pridno predlagajo dopolnila za povečanje posameznih postavk proračuna in predlagajo zmanjšanje postavk, za katere, globoko sem prepričan, tudi sami vedo, da jih ni možno zmanjšati ali vsaj tako zmanjšati, kot sami predlagajo. Gre očitno za nabiranje poceni političnih točk, brez prevzemanja odgovornosti za takšno ravnanje. Čisto na koncu naj povem še to, da imam vtis oziroma imamo vtis, da je glede na pretekla leta v tem proračunu, dopolnjenem predlogu in pa predvsem tudi v amandmaju matičnega delovnega telesa, odbora za finance, upoštevanih oziroma zajetih veliko ali pa velik del amandmajev, ki so jih predlagali tudi opozicijske poslanke in poslanci. To mislim, da je pozitivno, ne samo zaradi videza, ampak zaradi korektnega odnosa do kakovostnih predlogov, ki jih je dala tudi opozicija v svojih amandmajih. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Nove Slovenije bo predstavil mag. Janez Drobnič. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi, dragi predstavniki oziroma predstavnice vlade, lepo pozdravljeni. Dovolite, da predstavim stališče in mnenje Nove Slovenije k proračunu za leto 2002. Priprava dvoletnega proračuna je za gospodarstvo zagotovo pozitivna zato, ker pač nakazuje bolj dolgoročne smeri pogojev poslovanja. To pomeni tudi večjo odgovornost pri sprejemanju usmeritev. To pa seveda terja realne predpostavke za takšen dokument, zlasti predpostavke, na katerih temelji poraba. Tukaj smo že pri pravem vprašanju, ko so te predpostavke po našem mišljenju neustrezne. Podrobneje ne bi obrazlagal, ker so že nekateri moji kolegi to razložili. Mnogo bolj bi morali upoštevati mednarodne gospodarske dejavnike, kajti globalizacijski svet, ki sedaj nastaja in v katerega je vključena Slovenija, še kako vpliva tudi na posamezna gospodarstva. Reakcije so namreč verižne. Temu se ni možno v celoti upreti oziroma preprečiti.Ravno zaradi tega je verjetno vlada vložila te spremembe. Glede na sedanje stanje letošnjega proračuna bi morala to razmisliti mnogo bolj poglobljeno, pri tem pa upoštevati trenutna gibanja, zlasti v proračunu, pa seveda v javnih financah in tudi, seveda,v makroekonomskih gibanjih naše države. Glede na to, da to ni bilo narejeno v zadostni meri, lahko z gotovostjo trdim, da se bomo verjetno srečali še s tretjo verzijo, vendar potem, ko bo verjetno proračun sprejet. To je žalostno za našo državo in tudi za vlado. Vlada producira cele kupe papirja, ki ima slabo napovedno vrednost, ki ima slabo vrednost tudi glede obveznosti; to je še huje, kajti s tem si zmanjšuje verodostojnost. Verjetno pričakujemo nekakšne stabilizatorje oziroma proračunsko poljubnost, ki nas bo doletela, torej raztegljive finančne okvirje. Zagotovo v ta sklop sodi tudi kratkoročno zadolževanje, ki ga bo imela na voljo vlada v višini približno 100 milijard tolarjev. Pri tem proračunu bi opozoril še na nekaj nedoslednosti pripravljavcev dokumenta. Iz dokumenta se da razbrati, da tisti, ki so delali tabele in obrazložitve, niso imeli vseskozi pred seboj proračunskega memoranduma oziroma teh zadnjih sprememb, uvodnih oziroma temeljnih sprememb, preusmeritev, ki jih je oblikovala vlada. Zato je dokument marsikje neusklajen. To je, seveda, tehnična pomanjkljivost, govori in nakazuje pa tudi na nekaj drugega - da je morda ravno s tako obsežnim proračunom nekako poskus, da bi se določene stvari zameglile [[lahko pogledamo stran 15 in 1192, pa nam je stvar jasna]] . Preglednice, torej tabele, so tudi marsikje nepregledne, primerjave so težke. Omenil sem, da ni prave diagnoze finančnogospodarskega stanja. Vlada bi morala s tem priti jasno na dan, torej s temi kartami. Vgrajena je razmeroma visoka inflacija, pri čemer ob predpostavkah, ki so, tudi ta višina inflacije zna biti zagotovo presežena. Sicer pa se je v preteklosti to tudi vseskozi dogajalo, v zadnjih letih, da je dejanska inflacija presegla napovedi. Kateri so tisti ključni razlogi, ki bodo vplivali na to, da ti cilji ne bodo doseženi - to so generatorji inflacije. Vlada namerava liberalizirati določene cene, vsaj v prvi fazi bo to pomenilo povečanje inflacije. Napoveduje davek na dodano vrednost, povečanje trošarin, vse to bo prispevalo k rasti inflacije. Ne nazadnje pa tudi to, da so gospodarstveniki, ljudje, potrošniki, vse, kar smo državljani, v naše lastne napovedi že vgradili tudi to napoved inflacije, torej tudi pričakovanja. V času, ko se najavlja recesija in s katero smo soočeni, resni gospodarski politiki ne načrtujejo dvigov davkov. Predvsem se spustijo, kako bi oklestili tiste neproduktivne stroške, ki samo bremenijo izdatke proračuna. Pri nas je vlada napovedala povečanje in tudi realno povečanje, 5% realno povečanje javnofinančne porabe. Fiskalne obremenitve, ki sledijo hitrim spremembam zakonodaje - namreč, vse se sprejema po hitrem postopku - so vse bolj neusklajene. In niso usklajene z mednarodnim gospodarskim trgom. Predvsem pa bi se morala vlada zavezati in zavedati, da mora uveljavljati nevtralne davčne obremenitve in da bi vplivala na to, da bi se nacionalno varčevanje povečevalo. Prilivi tujega kapitala naj bi se povečali. Ob teh ukrepih, ki jih je možno razbrati v memorandumu, pa tudi potem v obrazložitvah, tega ni možno pričakovati. V Novi Sloveniji smo več od vlade pričakovali na odpravljanju administrativnih ovir, ki odvračajo tuje vlagatelje stroškov delovne sile, davkov, varnosti naložb, pravnega sistema in korupcije. Vse to so elementi, ki odvračajo investitorje, da bi vlagali v našo državo. Zna se zgoditi morda celo nekaj drugega, da se bo akumulacija slovenskega gospodarstva selila v druge države. Že ob spremembi zakona o davku na igralnice so analitiki, pa tudi igralnice so izjavljale, da naš trg ni zanimiv in da bodo vlagale v tuje, v druge države. To, kar se dogaja z nekaterimi velikimi trgovskimi in ostalimi podjetji, se tudi da razbrati, kam gre slovenska akumulacija. Za aktivno politiko zaposlovanja bo več sredstev. Res je, da je vladna koalicija nekaterim našim amandmajem prisluhnila, ampak ti naši amandmaji so bili naravnani sila skromno in racionalno. Zato, ker ne pokrivajo nekih razvojnih ciljev, ampak zgolj in le minimalno potrebo, ki sledi iz zakonov. Namreč, pri teh postavkah je vlada ocenila situacijo napačno. Demografske projekcije ne držijo. Obseg delovne sile se bo povečal, če pogledate trend. Ob tem pa vlada zagotavlja, da se bo povečalo število tistih, ki bodo izšli s trga dela, torej upokojitev oziroma bodo postali nesposobni za delo. Zdaj, morda pa vlada na nekaj drugega računa, na mnogo večji priliv delovne sile iz drugih držav. Tega v obrazložitvi ni bilo. Morda pa je to. Selektivna pomoč podjetjem, zlasti malim in srednjim podjetjem, da se bo povečala. To, kar se sedaj počenja z malimi podjetji, je katastrofalno. To je res prava beseda. Kar se tiče finančnih transakcij, kar se tiče finančnih servisov oziroma zagotavljanje finančnega servisiranja bodisi s strani bank ali drugih oblik in drugih izvorov. Rušilni del je začela sama vlada z odlaganjem plačil za izvajalce in neizpolnjevanje zakonskih rokov za plačila. V prvi vrsti se je začelo potem to gospodarstvo zadolževati - silom prilik - na tujih trgih, ker jim naš bančni sistem ne nudi nikakršne prave finančne podpore. Sedaj imamo še prestrukturiranje SDK in problem prevzemanja teh funkcij, finančnih transakcij s strani bank. To bo v naslednjih dneh ali tednih hudo padlo po vladi in po nas, po parlamentu. Pa nismo mi tega prinesli zaradi tega, da bi si nabirali točke, ampak zato, ker je to stvarnost. Ker so nas opozorili in tudi vas so opozorili. Oblikovanje pokrajin, ki se notri nakazuje, zagotovo ne bo zmanjšalo proračunskih stroškov. To bo zanesljivo povečalo administracijo, povečalo stroške proračuna. Primanjkljaj na tekočem računu plačilne bilance se je začel z recesijo in se bo nadaljeval. Tako so ostale napovedi preveč optimistične. Zmanjšanje rasti plač. To ni res. Kljub temu da smo sprejeli včeraj zakon, bo realno zvišanje rasti plač v javnem sektorju. Prodaja državnega premoženja za pokritje pretežno javnega dolga, manjši del pa za investicije. Hvala bogu, da je še nekaj državnega premoženja, da bo država pokrila ta proračunski primanjkljaj. Ampak zelo problematično je to, da je v obdobju gospodarske konjukture dolg naraščal, zadolžitve proračuna naraščale. Sedaj moda prihaja "obdobje suhih krav", kot pravijo prislovično, in v tem času se bo težko spopasti z recesijo. Če pogledamo ameriško gospodarstvo, je pred nastopom krize imelo ogromen javnofinančen presežek. Pridobili bomosredstva iz strukturnih skladov EU, je trditev notri. Drage kolegice in kolegi, kakšnega pomembnega denarja iz strukturnih skladov EU ni pričakovati, zagotovo še ne leta 2002, pa tudi napovedi za naprej - upam, da me gospod predsedujoči ne bo opomnil, da skačem na proračune, ki bodo letu 2002 sledili. Vendar tudi če se bo to zgodilo, bomo mi nekako izravnani, ne bomo ne neto upravičenci, prej se zna zgoditi, da bomo več vplačevali ali pa bo ta stvar izravnana. Zato na ta sredstva, vsaj, ni kaj posebej računati. Davčni dolg je debel 130 milijard tolarjev. To je nesolidnost države. Lansko leto je Bajukova vlada hotela resno pristopiti k tistim, ki so dolžniki - in kaj se je zgodilo? Veste, držati se zakona, je najbolj dosleden način pravičnosti. Zakon, če je sprejet soglasno, demokratično, je prva in osnovna postavka za pravičnost. Finančni minister, mag. Rop napoveduje, da bo izdal več kot 200 milijard državnih obveznic. Verjamem, da se zaveda, da imajo te obveznosti tudi rok dospetja oziroma da jih je treba v določenem času izplačati, ne samo njihovo nominalno vrednost, pač pa vse, kar še zraven sodi. Kako bo to izgledalo v naši državi, verjetno bo precej državnih papirjev. Imamo pa seveda še sanacijo bank, tistih bank, ki se zdaj veselo prodajajo tudi tujim lastnikom; tega je ostalo, po ocenah finančnega ministra, več kot 600 milijard. To so še stvari, ki jih je treba vkalkulirati v ta proračun in seveda v naslednje proračune. Da se še morda dotaknem nekaterih drugih - transferji posameznikom in gospodinjstvom. Mene samo zanima, katerim kategorijam se bo to zmanjšalo. Če bo vlada naredila resen pristop in racionalizacijo pri duplikatnih socialnih transferjih, potem se z njimi povsem strinjam, in da ne bo tarča oziroma strelica namenjena najnižjim slojem. Da se ugotoviti iz nekaterih socialnih transferjev, da povečujejo socialne razlike, namesto da bi jih zmanjševali. Zdravstvena in pokojninska blagajna stopata obe na isto pot deficitov, torej zavarovalniških, blagajniških deficitov, ki jih bo moral pokrivati proračun. To je pač neka smer politike, ki že nekaj časa traja, ima pa napačen kurs. V tem proračunu, vsaj za leto 2002, tega kursa ni mogoče predvideti na bolje oziroma ni videti, da bi bil boljši. Razvoj podjetništva in malih podjetij sem že omenil.Zgolj za edicijo novih časopisov, revij, se pač ne da malega podjetništva razvijati, je treba še marsikaj drugega, predvsem pa ustrezno servisiranje in pa druge oblike državnih pomoči, ki ne spodbujajo napačne tržne konkurence oziroma ne zlorabljajo tržno konkurenco. Infrastruktura. Piše notri, da se bo nadaljevalo to osnovno infrastrukturno vlaganje. Iz sredstev, ki so namenjena v proračunu, tega ni mogoče zaznati. Gotovo se bodo povečala sredstva za te namene. Konkretno lahko omenim samo administracijo na postavki, to je na strani 1192, kjer bo indeks 119 za administracijo, dočim ostale postavke so pod 100%. Da ne bo to preveč izgledalo negativno, morda bi dal še nekaj napotkov k temu, da ne bi bila to le kritika.
V eni minuti, seveda.
Hvala lepa, da. Torej, pospešitev tujih vlaganj, javna infrastrukturna vlaganja s strani države, racionalizacija stroškov države in varčevanje, omejitev rasti plač javnih uslužbencev, privilegiranih dvojnih socialnih transferjev, potem: razbremenitev stroškov poslovanja, da podjetniški, tržni sektor bolj sam razpolaga s svojo akumulacijo in da prispeva h konjunkturi. Torej, to, kar ste dali nam na mizo, ni jasno in ni dostojno do nas in do volivcev. Treba bi bilo naliti čistega vina. Naredili ste nekako tako, kot je naredil nek kmet, ki je dal kravi jesti slamo in ji nataknil zelena očala, misleč, da jo bo preslepil, da bo krava mislila, da je dobila žlahtno travo. Tako nekako bo s tem proračunom. Hvala lepa, da ste me poslušali.
Hvala lepa, gospod Drobnič. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Prosim.
Spoštovani prisotni. Akt, ki ga imamo pred sabo, praviloma oziroma uradno nosi naziv Proračun Republike Slovenije za leto 2002. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke je to neka oblika oziroma ne le neka oblika, ampak je to le davčna reforma. Akt, ki ga imamo pred sabo, vemo, da zavezuje druge zakone, v bodoče in v preteklost, da bojo ljudje naše države, Slovenci in Slovenke, še bolj davčno obremenjeni kot v temu trenutku so. V zadnjem obdobju, ko se je proračun in spremembe proračuna predstavljale javnosti ali na matičnih delovnih telesih, je bil govor, da so za obstoječe stanje krive, svetovna recesija, bombni napad v Združenih državah Amerike. Poročilo evropske komisije, ki je ugotavljalo nekaj novega, kar vlada Republike Slovenije ni hotela priznati. In govor, kaj bo ta proračun prinesel za v bodoče, za to našo majhno državo, predvsem to, da se bomo lažje vključevali v različne oblike svetovnih integracij, da bomo bolj primerljivi in podobne stvari. Lepo in mislim, da zaželeno pa bi bilo enkrat slišati, kaj bo proračun Republike Slovenije naredil za nas, to je državljane Republike Slovenije, Slovenke in Slovence. Kako bo dvignil standard, kako bo dvignil način življenja in kako približal to družbo, ki ji žal vlada v tem trenutku vlada Republike Slovenije, na čelu z liberalno demokracijo, ljudem. Kako bomo naredili prijazno državo tistim, ki od te države živijo torej, uporabnikom države. V začetku bom povedal, da predloga, ki se danes nahaja pred nami, torej predloga te davčne reforme v Slovenski nacionalni stranki, ne bomo podprli. Ne bomo podprli zaradi treh osnovnih zamer, ki jih gojimo do takega načina igranja z ljudmi naše države. Prvič, zaradi sestave prihodkov. Drugič, zaradi proračunskega primanjkljaja, ki nam je bil dolgo prikazan v drugačni velikosti, kot je prikazan sedaj. In pa tretjič, zaradi možnosti spreminjanja proračuna Republike Slovenije s strani poslanskih skupin oziroma poslancev. Toda glede na to, da je to le predstavitev mnenja poslanske skupine oziroma stališče, bom šel do teh treh kategorij, ki sem jih opredelil, bolj podrobno. Prvič, sestava prihodkov za leto 2002. Dotikal se bom samo proračuna za leto 2002. Je v kontekstu davčnih prihodkov, je ta kontekst davčnih prihodkov višji od 90 procentov. In nedavčnih prihodkov samo v višini nekaj več kot 7 procentov. Kaj o pomeni? To pomeni, da ta država, ta vlada Republike Slovenije in vsi tisti, ki podpirate ta proračun, se strinjate s tem, da vse, kar ta vlada oziroma država potrebuje, troši ali hoče trošiti, izvira izključno z računa tistih, naj si bo fizičnih ali pravnih oseb, ki so sanckionirani, zavezanik temu, da plačujejo davke. Torej formula vlade - ki v temu trenutku sedi za mano, pa ne zaradi mojega nespoštovanja do njih, ampak ker je pač govornica tako postavljena - je zelo enostavna. Nabijmo davke tistim, ki jih morajo plačati. Kajti, če jih ne bojo plačali, jih bomo sankcionirali. To predstavlja 90 procentov proračunskih prihodkov te naše ljube države. Vse ostalo, torej tam, kjer se pokaže sposobnost dobrega gospodarja s strani države Republike Slovenije, kjer predstavlja gospodarjenje z obstoječimi infrastrukturnimi objekti, s podjetniškimi idejami, z različnimi koncesijami, predstavlja v tej državi, manj kot 10 odstotkov sredstev, ki jih potem trošimo za nakup aviona in podobnih stvari. Davčni prihodki, torej ti, ki sestavljajo več kot 90% vseh prihodkov v okviru proračuna Republike Slovenije, se tangirajo oziroma tangirajo vse davčne zavezance. Torej smo jih dolžni plačevati. V začetku leta je vlada Republike Slovenije, njen predstavnik, minister za finance govoril o spremembi tako imenovane dohodninske lestvice. Govoril je o tem, da bo vlada postala bolj prijazna do socialno šibkih. Toda ostalo je le na papirju oziroma le na besedah. Kaj pa se je dejansko naredilo? Namesto tega bomo prišli januarja 2002. leta, torej čez nekaj dni, na nove davke.Na nove davke, ki jih bomo morali v tej državi plačevati vsi in če se ponovim od prej, če jih ne bomo plačevali, bomo sankcionirani. Čudna država je to. DDV. Vlada imenuje povišanje davčne stopnje davka na dodano vrednost s proticiklično ekonomsko politiko. Gospodje in gospe! Kaj je to? Uvedba povišane stopnje DDV-ja je le utopična fiskalna politika, ki jo ustvarja tisti, ki ni sposoben svojih prihodkov planirati in realizirati v tisti meri, ki je primerljiva na drugi strani z rastjo bruto družbenega produkta, z rastjo inflacije ali gospodarske rasti. Torej tudi k temu se še vrnemo. Minister za finance je povedal, da se bo DDV iz obstoječih 19% dvignil na 20% za tako imenovano 1 odstotkovno točko in da se bo mali DDV, kateri izraz zelo radi uporabljamo, z 8% povečal na 8,5%. Toda, kaj pomeni povišanje DDV-ja na makroekonomskem nivoju? V osnovi ima take učinke, kot vsako povečanje davka oziroma davčne stopnje. Osebna potrošnja se bo zmanjšala. Osebna potrošnja Slovenk in Slovencev se bo zmanjšala. To danesuzakonjamo. Prisilili jih bomo, da bodo manj trošili. S tega sledi, da življenjski standard pade. Danes zavestno znižujemo življenjski standard. Dalje, zmanjšuje se varčevanje in dalje, investicije. Torej, vsi štirje osnovni elementi makroekonomske politike, torej tiste politike, prek katere ima vlada Republike Slovenije moč, da vpliva praviloma - in normalna vlada bi morala vplivati - na rast in pospeševanje družbe v naši državi, vlada namenoma tišči dol. Torej uničuje to. Pojavljale so se grde govorice, v katere niti nočem verjeti, da je to samo zaradi tega, da ko bomo prišli v Evropsko unijo, bomo prišli kot berači. In seveda, ker imajo veliki ljudje rajši berače, nas bodo zaradi tega raje imeli. Naj vam povem, da davek na dodano vrednost v približno enaki obliki obstaja tudi v drugih evropskih državah. In naj navedem nekatere, nekaj jih bo spadalo v Evropsko unijo, nekaj jih bo spadalo samo v evropski prostor in še niso v teh tako imenovanih oziroma tako želenih evropskih integracijah. Nemčija, stopnja davka 16%. Naj spomnim, da bo Slovenija prešla na 20%. Za 4-odstotne točke imajo v Nemčiji nižji davek, kot vlada načrtuje naslednje leto obremeniti Slovenke in Slovence. Grčija 18%, Luksemburg 15%, Nizozemska 17,5%, Portugalska 17%, Španija 16%, Združeno kraljestvo oziroma Velika Britanija 17,5% in Švica 7,5%. Toda ne, za Evropsko unijo se v tem trenutku, kolikor gledamo davčne stopnje, nas sploh ne zanima, kakšne imajo tam; važno je le to, da ker vlada Republike Slovenije ni sposobna napolniti proračunskeluknje oziroma proračuna z normalnimi sredstvi oziroma prilivi, bo to pač naredila z obremenitvijo državljanov Republike Slovenije. Toda DDV, kot - recimo - neke vrste davek, ima seveda, kot sem na začetku povedal, omejevalni faktor na potrošnjo. Torej, od dviga cen do podražitve osnovnih življenjskih dobrin, kupne moči prebivalstva, ki je bila prej omenjena, do zmanjševanja zasebne potrošnje - in tu mi dovolite, da se za trenutek ustavim. V Poročevalcu s 15. novembra 2001, v katerem je objavljen predlog proračuna, o katerem danes govorimo, se govori, da se naj bi zasebna potrošnja v letih do 2003 povečala. Gospe in gospodje, kako je mogoče, da se zasebna potrošnja poveča, če boste pa povečali davke? To je nemogoče! Ljudi boste prikrajšali oziroma nas bosteprikrajšali za razpoložljivo količino denarja, s katerim bomo razpolagali in nakupovali [[to je osebna potrošnja]] , po drugi strani pa pravite: kljub temu da nam boste vzeli finančna sredstva, bo osebne potrošnje več. To je nelogično in neizvedljivo. Dalje, DDV. Poleg vsega tega, kar sem naštel, seveda zmanjša povpraševanje, kar je logična posledica, saj če imamo manj denarja, bomo manj kupovali, kar se z drugo besedo imenuje povpraševanje, in s tem se bo zmanjšala gospodarska rast, za katero v naslednjih letih tudi načrtujete, da se bo povečala. Kako? To je nemogoče, gospe in gospodje! Naj še povem, da zasebna potrošnja, ki ste jo vi napovedali, da se bo povečala, kar je nemogoče, ker boste povečali davek, predstavlja cca 50% BDP-ja [[bruto družbenega produkta]] in je ob izvozu najpomembnejši, recimo, element spodbujevalcev gospodarske rasti. Tudi pri izvozu imamo na tej isti strani Poročevalca približno enako sliko, kot sem jo omenil pri osebni potrošnji. Okrog DDV-ja je govorilo nekaj mojih poslanskih kolegov pred menoj. Omeniti je treba še druge davke, ki se jih načrtuje povečati, ker pač drugje niste sposobni: od prispevne stopnje za zdravstvo do povišanja trošarin in ostalih zadev. Naj povem, da sodobne ekonomske teorije imajo svojo razlago fiskalne politike, ki je zelo enostavna, in te zakonitosti že nekaj let veljajo v tako imenovanem kapitalističnem svetu. Če se povečajo davčne stopnje, se zmanjša dohodek prebivalstva, se zmanjša povpraševanje, se zmanjša potrošnja in zmanjša zaposlovanje. Torej, dosegli bomo tiste učinke, zoper katere se borimo cel svoj mandat, vse prejšnje mandate in h katerim Republika Slovenija teži od same osamosvojitve naprej. Ne, danes s pristajanjem na višje davke namenoma gremo na to, da bomo ta narod obubožali, in to danes sprejemamo. Učinek, ki sem ga ravnokar povedal, torej vpliv davka oziroma sprememba davka na eni strani in njen vpliv na drugi strani na pomembnejše makroekonomske instrumente, je posebej nevaren takrat, kadar vlada - in to praviloma velja za nesposobne vlade - poskuša s to spremembo doseči višje proračunske prihodke. Tu pa nastopi bojazen inflacijskih vplivov na rasti cen. Gospodje in gospe. Pojavil se bo element, ki je bil na našem teritoriju, sicer pod, takrat se je še to imenovalo drugače, SFRJ, bil še kako aktualen. S povišano stopnjo davka, predvsem z njenim namenom zapolnitve proračunskega primanjkljaja tudi namerno povzročamo inflacijo. Minister je v svojem uvodnem govoru, minister za finance, je povedal, da se bomo oziroma da se bo vlada Republike Slovenije šele v letu 2003 začela spraševati, kaj je z inflacijo. Danes jo uzakonjamo, čeprav vemo, kar minister tudi priznava, da bomo čez dobro leto pa jo začeli reševati. Ali ni smiselno in logično, uporabil bom besedo racionalno, ker jo pač vsi tako radi uporabljate, da potem raje inflacijo preprečimo danes, kot da jo bomo zdravili šele čez dve leti, ko bo inflacija tu in ko se bo vživela v vse pore življenja naše družbe. Torej ne, očitno vas te stvari premalo zanimajo, da bi našli za njih posluh oziroma rešitev. Povedal sem, da je drugi segment, ki mu v Slovenski nacionalni stranki nasprotujemo in zaradi katerega ne bomo pristali na sprejetje tega proračuna, vsaj z naše strani, je proračunski primanjkljaj. Pojavile so se različne velikosti oziroma ocene, koliko bo. Po našem prepričanju, po poročilo evropske komisije znašata 125 milijard slovenskih tolarjev oziroma bo znašal, oziroma 2,5% bruto družbenega produkta. Torej, zavedati se moramo, da je to načrtovani primanjkljaj. Kaj bo, ko bo prišlo do realizacije po eni strani prihodkov, po drugi strani odhodkov v okviru proračuna Republike Slovenije? Ta problematičen proračunski primanjkljaj, na katerega nas v tem trenutku celo Evropa opozarja, se bo še povečal in do nedavnega, do pred nekaj tednov je vlada Republike Slovenije trdila, da proračunski primanjkljaj v naši državi pač ni problematičen. 125 milijard primanjkljaja! Kam to pelje, si verjetno vsi vi lahko zamišljate. Naj vam povem, da je - skozi zgodovinski vidik - proračun Republike Slovenije iz leta 1995, kjer so odhodki znašali 500 milijard in v, recimo, letu 2002, torej proračun, katerega v tem trenutku sprejemamo, znašajo odhodki 1350 milijard. Torej, odhodki so se v sedmih letih v tej državi povečali za prek 100 odstotkov. To bi bilo razumljivo, če bi v Sloveniji imeli 100-odstotno inflacijo, če bi v Sloveniji imeli 100-odstotno gospodarsko rast. Torej, gospodje in gospe, mi ustvarjamo neravnotežje na fiskalnem, monetarnem področju Republike Slovenije, kateremu vlada in katerega nadzoruje vlada Republike Slovenije - po mojem mnenju neuspešna vlada - ki to dela namenoma zaradi tega, ker samo lačno ljudstvo, obubožano ljudstvo se vrti z obljubami, ker jim drugega pač ne preostane. In še tretja zadeva, glede na to, da vidim, da imam samo še 4 minute 33, so spremembe oziroma dopolnitve proračuna Republike Slovenije. Kot veste, v parlamentarni demokraciji, katera naj bi v Sloveniji bila, imajo pač voljeni predstavniki ljudi možnost sodelovati pri odločitvah. Ena izmed teh odločitev je tudi proračun. Naj bi imeli možnost vlagati amandmaje. Toda ravno na želje Liberalne demokracije in njenega vodje, gospoda Anderliča, smo oziroma ste v februarju mesecu tega leta spremenili poslovnik, tako da ste onemogočili. Ja, skomigajte z rokami. Tako, da steonemogočili dobri tretjini poslanskih skupin, da niso zmožne vložiti amandmaja k proračunu Republike Slovenije. Odvzeli ste osnovno pravico! Celo več. Šli ste do tega, da ste iz parlamentarne demokracije dosegli to, da je lažje spremeniti ustavo RepublikeSlovenije, za katero zadostuje 20 podpisov poslancev, kot vložiti amandma k proračunu Republike Slovenije, za katere jih mora biti 23 podpisov. Lepo vas prosim, gospod! [[Gospod predsedujoči, vas lahko prosim, da gospoda Anderlič umirite?]]
Kar nadaljujte, prosim.
Hvala. Ta proračun je naravnan v povečano stopnjo inflacijskih gibanj Republike Slovenije. Ta proračun je naravnan v povečano brezposelnost v naši državi. In ta proračun je naravnan v manjšo potrošnjo države. Odločitev je na nas: ali ga bomo sprejeli ali ne, bomo dali zeleno luč vladi Republike Slovenije, da s to strategije, ki je škodljiva za našo državo, nadaljuje ali ne. V Slovenski nacionalni stranki takega proračuna ne bomo podprli. Odgovornost pa bo na tistih, ki ga bodo podprli in s tem dali zeleno luč, da ta država postane še bolj revna, kot v resnici je. Hvala.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupina DeSUS-a bo govoril gospod Ivan Kebrič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi! Spoštovani predstavniki vlade, ministri, ministrice in ostali! V imenu poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije se ne bom spuščal v posamezne dele proračuna, kar so predgovorniki v veliki meri storili, saj bo prilika o teh segmentih govoriti ob amandmajih. Naj povem, da smo veseli tega dejstva, prvič, da je proračunsko leto 12 mesecev od 1. januarja do 31. decembra in da se ne podaljšuje, kar se je dogajalo v preteklosti, še za določene dneve in tedne in se tako pridobi: ne več samo dohodek ali pa prihodkovna stran za 12 mesecev, ampak celo za 13. Kot drugo, pozdravljamo v naši poslanski skupini, da imamo pred sabo proračun za naslednji dve leti, vendar bomo o vsakem letu posebej razpravljali. Menimo, da za dve leti naprej, za posamezno leto 2002 in 2003, da je tako tistim, ki bojo zadolženi za polnjenje proračuna, dohodkovne strani, kot tistim, ki računajo na proračunske izdatke, da bojo vedeli s čim in kako planirati, da bojo imeli vizijo in perspektivo, kako se ravna. Proračun države lahko primerjamo s proračunom družine, kjer velja osnovno pravilo: pokrij se toliko, kolikor je "koca" dolga. Vendar se jo da tudi podaljšati, če si dodatno kupiš ali z drugimi besedami dodatno zadolžiš. Dodatna zadolžitev je lahko upravičena samo v primeru, če ti bo povrnila v določenem času, za katerega si najel kredit in ne samo to, tudi še obresti, pa še določen dobiček. Kajti drugače ta kredit, taka zadolžitev, nima utemeljitve in ni niti ekonomska niti racionalna. Na drugi strani pa menimo, da je prav, da si predočimo, kaj je tisto, kar je potrebno. Poglejte, srečujemo se z naslednjim. Kako planirati oziroma sestaviti proračun? Ker smo koalicijska stranka, smo imeli že priliko pri sestavi pripomniti ali poudarjati nekatere stvari, za katere se naša stranka in njena izpostava, poslanska skupina v tem državnem zboru, zavzema. Menimo, da je pomembna prioriteta določenih področij, ki imajo svoje pokritje v državnem proračunu. Ta prioriteta je na eni strani žepodana od nas, ko smo povedali in sprejeli določene zakone, ki imajo svoje proračunske zadolžitve. Ni sprejemljivo, da kak minister reče, ne bom pa te zakonske obveze izvršil, pa se naknadno popravi: bom, ampak ne vem kdaj, ko bodo sredstva. Če gledamo to, ta segment na odhodkovni strani potem vemo, koliko imamo eventualno na razpolago še ostalega, za nujne potrebe, za katere smatramo, da so koristne in neobhodne. Pri dohodkovni strani predlagam ministru za finance in celemu osebju, da gledamo naslednje. Ne dajmo najprej obremenjevati socialnega sektorja in drugih, ampak poglejmo in ozrimo se vase, saj je v naši ustavi zapisano, da smo socialna država. Tu pa moramo poiskati ravnotežje posameznih proračunskih uporabnikov. V naši skupini se zavedamo, da je osnova gospodarstvo. Da bo gospodarstvo tudi v perspektivi dobro funkcioniralo, je osnova za napredek znanje. Zato sta to prvi dve prioriteti, pri čemer gospodarstvo tako rekoč kratkoročno - iz leta v leto lahko koristimo - dočim je investicija v znanje, v šolanje kadrov nekaj daljnoročnejše, saj se jih ne da izšolati v letu, dveh in tako naprej. Če pa potem pogledamo, kako so določeni segmenti proračuna postavljeni, sploh še, ko pogledamo amandmaje, vidimo, da je bistvo problema v prioritetah, ki jih posamezne politične opcije izpostavljajo. Nekomu je iz takih ali drugačnih razlogov - ne želim se izpostavljati določeni kritiki - bolj prioritetno ali, lepše rečeno, pomembnejše to področje, drugim drugo. Naštel sem, kaj je za našo demokratično stranko upokojencev hierarhija ali pa prednostne naloge teh prioritet. Če se sedaj obrnemo na izdatke: varčevanje-da, vendar: kje in kako. Napredek mehanografije, tehnike, narekuje tudi zahtevo napredka znanja. To mora iti z roko v roki. In tu v javnem sektorju, če se obrnem ali najprej pogledamo odhodkovno stran, vidimo v naši poslanski skupini še velike rezerve, ne samo z odpuščanjem določene - oprostite, pod narekovaji - "odvečne delovne sile", ampak predvsem s preusmeritvami, s prestrukturiranjem, z dopolnjenim šolanjem, da jih bomo lahko bolje in drugače izkoristili, kajti velike rezerve so še v delovnem času, velike rezerve vidimo pri nas v napredku tehnike, da se bolje opremi, saj živimo v dobi informacijske družbe, mehanografije in tako naprej. Sedaj pa na dohodkovno stran. Tu se zavzemamo - ne najprej za nove obremenitve davkov, trošarin, prispevkov, ampak najprej za dosledno izterjavo teh davkov, prispevkov in trošarin, da ne bodo toliko zamujali, in tu apeliramo na tretjo vejo oblasti, to je na sodstvo, da te stvari bolj ažurno, bolj tekoče, bolj prioritetno obravnava. Tu bomo v naši poslanski skupini v primeru potrebe spremembe take ali drugačne zakonodaje, ki bi bolje koristila temu doslednemu ažurnemu izterjevanju vseh teh dajatev, ki sem jih naštel, dali vso pomoč in menimo, da je nujno potrebno po naši oceni, da se določeni kazenski zakoniki kot taki spremenijo, saj beremo vsak teden - ne samo enkrat - kako je kdo "prinesel", če rečem po domače, "okoli" državo; drugače rečeno, kako je utajil davke, kako kasni s prispevki ali sploh ne plačuje itn. Čas me sili, da se ne bom spuščal v posameznosti, ampak bom povedal naslednje. Vsi tisti, ki so na desetine strani pisali amandmaje, moram povedati to, da smo v določeni analizi, ki smo jo v naši poslanski skupini naredili, ugotovili to, da so eni jemali čisto iz političnih svojih opcij v istem nosilcu konta enemu in dajali drugemu, ker je pač tako njihovo politična perspektiva pridobivanja določenih volivcev. Na drugi strani, ko smo to analizo podrobneje pogledali, pa smo ugotovili - verjamemo in vemo, da ni vsak vedel za drugega, komu bo vzel, na čigav račun bo pridobil sredstva za tistega, komur bi želel to dati. In kaj se je zgodilo? Ugotovili smo, da so kar štiri področja, ko bi morali vsi zaposleni na tistem ministrstvu, ali v tisti službi ne samo se odpovedati plač, ampak svoje plače dati oziroma zneske svojih plač dati, da bi pokrili to, kar je potreba v tistem. Kajti nekateri so vzeli več, kot je v tistem ministrstvu, ali v tisti službi, ali v tistem segmentu sploh predvideno. Zato smo pričakovali, da bomo mogoče danes dobili na mizo alternativo temu proračunu, da bodo tisti postavili drug proračun, ki bo seveda zopet uravnotežen, ko menimo, da je na eni strani prevelik, previsok, predvsem po strani odhodkov na drugi strani zopet pesimisti trdijo, da je previsok na strani prihodkov, mi zastopamo stališče realnega optimizma v tej smeri, da samo pogum in samo tista perspektiva in samo prilike, ki te dodatno silijo k povečanju angažiranosti, da boš pridobil nove trge, da boš nadomestil tisto, kar se zgodi, da na eni strani izpade, samo tak pogum, samo taka realnost in podjetnost nas lahko pripelje do take realizacije tega proračuna, kakršen nam je predložen. Ta optimizem mora biti osnova vsem tistim, ki polnijo dohodkovno stran. Ta optimizem pa na drugi strani ne sme biti osnova tistim potrošnikom proračunskih sredstev, ampak za njih mora biti moto in edini cilj racionalnost, racionalizacija, ekonomičen napredek in boljše izkoriščanje tega, kar že imajo, in z nakupom boljših sredstev racionalizacija in predvsem večja produktivnost. V naši poslanski skupini bomo predloženi proračun sprejeli z zavestjo, da je realno optimističen in da bo potrebno, da bo državni zbor tudi prek svojih institucij, ki jih ima, in ob področjih nadzoroval izvrševanje tega proračuna, da ne bo prihajalo do zlorab. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. S tem je dopoldanski del zasedanja državnega zbora zaključen. Nadaljujemo ob 14.30. Prvi bo imel besedo gospod Janez Podobnik.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, predstavniki vlade, nadaljujemo s popoldanskim delom zasedanja. Sporočam vam, da so dodatno opravičeni za nadaljevanje 11. izredne seje, dne 28.11.2001, Bogdan Barovič za ves dan, Mario Gasparini za popoldanski del seje, Dorijan Maršič za popoldanski del seje in Cveta Zalokar Oražem za popoldanski del seje. Ker bomo ugotavljali navzočnost, vas lepo prosim za malo pozornosti. Ugotavljamo navzočnost! Navzočih nas je 45. Proceduralni predlog, gospod Kavčič, izvolite.
Ja, ugotavljam, da moja naprava očitno ne deluje, ker se nisem mogel prijaviti. Prosim, da se preveri.
Gospod Kavčič, hvala lepa. Če ste še enkrat izvlekli in potem ponovno vstavili kartico, je večkrat v takem primeru [[...]]- prosim, če preverite zdaj, ali bo naprava učinkovala, drugače bomo poprosili za pomoč tehnične službe. Ponavljamo prvič ugotavljanje navzočnosti. Ugotavljamo navzočnost! Navzočih je 48 poslank in poslancev. Državni zbor je sklepčen in lahko odloča. V dopoldanskem delu nam je predstavilo svoje stališče o predlogu proračuna za leto 2002 pet poslanskih skupin. V tem delu torej nadaljujemo. Mnenje poslanske skupine SLS+SKD Slovenske ljudske stranke nam bo predstavil gospod Janez Podobnik. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade. Državni proračun je ključen politični in predvsem javnofinančni dokument v vsaki državi. Zato bo tudi moj nastop, v katerem bom predstavil stališče poslanske skupine, tako političen, dotaknil se bo pa tudi nekaterih aktualnih vprašanj javnofinančnega trenutka slovenske države danes in v prihodnosti. V državnem proračunu se na tak ali drugačen način odraža razvojna, gospodarska, socialna in seveda vedno tudi politična usmeritev vsakokratne vlade. Kakšna je usmeritev sedanje aktualne vlade, v kateri sodelujejo v skladu s politično podporo na zadnjih volitvah predstavniki strank vseh ključnih treh evropskih političnih grupacij: liberalne, socialno demokratske in ljudsko konzervativne. Ali je politična usmeritev vlade sinteza vseh treh ali pa povzetek vseh treh? O tem naj bi podrobneje govorila koalicijska pogodba. Postavlja se vprašanje, ali je sinteza sploh mogoča. Ko sem se pripravljal za ta nastop in ko sem pogledal in pobrskal po svojih papirjih, sem ugotovil, da imamo pred seboj že enajsti in nato bo še dvanajsti predlog državnega proračuna, ki ga je podpisal dr. Janez Drnovšek. Enajst oziroma dvanajst zaporednih državnih proračunov. Na to vprašanje, kakšna je usmeritev vlade, je pravzaprav odgovoril sam dr. Janez Drnovšek, ko je predstavljal dveletni proračun v državnem zboru pred dobrim mesecem, ko je povedal naslednje: "Tudi v tokratnih proračunih nadaljujemo s politiko uravnoteženega razvoja, zato bi težko govorili o posamičnih proračunskih prioritetah. Želimo tudi v naprej ohranjati sorazmerno dobro dinamiko gospodarske rasti in hkrati v čim večji meri zagotavljati socialno ravnotežje v državi. Sorazmerno uravnotežen razvoj na različnih področjih je glavna karakteristika slovenskega modela v zadnjem desetletju. "Tukaj je lahko odgovor na vprašanje, kakšna je ta ključna usmeritev vlad in vlade. Gre za vprašanje uravnoteženega razvoja. Vprašanje, ki se odpira, pa je, kakšna je cena te uravnoteženosti. Že v uvodu bi rad povedal, da bomo poslanci poslanske skupine SLS + SKD Slovenske ljudske stranke podprli proračun za leto 2002, podobno bom povedal tudi v naslednji točki za leto 2003. Podpiramo osnovne cilje ekonomske politike, kot so zapisani v memorandumu, oblikovanje na znanju temelječe družbe, krepitev konkurenčnosti gospodarstva, reforma javne in državne uprave, regionalno skladnejši razvoj - tudi tukaj želimo biti aktivni, ne nazadnje, to je očitno tema, ki postaja politični "šlager" v Sloveniji. Podpiramo ohranitev doseženih socialnih standardov na področju socialnega razvoja in tudi varstvo okolja. V poslanski skupini tudi menimo, da so bila dobro izbrana proračunska področja, ki bodo v letih 2002 prednostna: izobraževanje, še zlasti dostopnost do študija za vse socialne skupine, zdravstvo. Še posebej upamo, da se je končno z izgradnjo pediatrične klinike nekaj premaknilo. Prav tako podpiramo izgradnjo onkološkega instituta. Pri socialnem varstvu zelo podpiramo vladno usmeritev, ki je razvidna v povečanih pravicah iz naslova starševskega varstva in družinskih prejemkov, ki imajo trdno osnovo opravka k sprejetemu zakonu. Mimogrede, mi smo veseli, da je tudi, ob našem vztrajanju v zadnjih letih tega in prejšnjega sklica poslanskih naših kolegov, da bo zakon postopno uvedel določbo, da bodo otroški dodatki za 20% višji za tiste otroke, ki niso v vrtcih, pač pa jih varujejo starši doma. Podpiramo tudi usmeritev, da se bodo sredstva državnega proračuna za znanost in tehnologijo v štirih letih realno povečala za štirikrat. Podpiramo vlaganja v cestno infrastrukturo in tudi izgradnjo avtocestnega križa. Podpiramo informatizacijo uprave in nenazadnje skrb države za skladni regionalni razvoj, razvoj slovenskega podeželja, za podporo slovenskega kmetijstva pred ključnimi leti pred vstopom v Evropsko zvezo. Kot vladna stranka smo še posebej podprli, tudi v pogovorih s koalicijskimi partnerji, da je vlada v dopolnjenem predlogu proračuna dodala tudi sredstva za ureditev grobišč. Prepričani smo, da bo s tem dosežena naša skupna odločitev, da ob veliki pripravljenosti v slovenski družbi država častno in kvalitetno razreši boleča vprašanja povojnih pobojev. O vsem tem in še o marsičem drugem je zapisano na 3.239 straneh gradiva za dvoletni proračun in pa še na dodatnih 492 straneh dopolnjenega predloga proračuna. Ali bo Slovenija kot država vse te obveznosti zmogla? Eno od ključnih vprašanj bi bilo lahko tudi naslednje: kakšna je rezerva, ki si jo je Slovenija pripravila ali rezervirala v dobrih časih iz zadnjih petih let, ko smo izkazovali dobre gospodarske rezultate, z rastjo v gospodarstvu okrog 4,5%? Kako je leta debelih krav izkoristila za pripravo na leta suhih krav, ki vedno pridejo, oziroma ali smo v dobrih časih nastavili take ekonomske instrumente, ki bodo uspešni ob pogojih recesije? Analize pokažejo, da je Slovenija v zadnjih dveh letih imela visok delež javnih izdatkov v bruto nacionalnem proizvodu, da je bil izpad davčnih prihodkov pri davku na dodano vrednost - o tem je bilo danes že veliko govora - in da je imela kljub dobri gospodarski rasti dokaj visok proračunski primanjkljaj. Treba je pohvaliti prizadevanja vlade, ki hoče s predlogom proračuna za dve prihodnji leti ustvariti dolgoročne, bolj stabilne makroekonomske razmere in s tem boljše razmere za gospodarsko rast. Na tem mestu je treba poudariti, da sta tako mag. Rop kot njegova sodelavka, državna sekretarka mag. Kamnarjeva, skupaj s sodelavci opravila zahtevno delo, seveda v sodelovanju s kolegi v vladi. Toda istočasno je treba povedati, da je vlada pravzaprav v nerodnem, skoraj bi lahko rekli, neprijetnem času vstopila v instrument večletnega oziroma dveletnih proračunov, kajti izhajala je iz razmer svetovnega gospodarstva, ki so vladale v letih 2000 in delno v začetku letošnjega leta, ki ga je zaznamovalo visoko tuje povpraševanje po naših izdelkih. V času priprave proračuna pa so se razmere spremenile in postajale so in so nepredvidljive. Ocene svetovne gospodarske rasti se spreminjajo vedno bolj navzdol in nihče ne more z gotovostjo napovedati gospodarske rasti v tako rekoč kriznih gospodarskih in mednarodno političnih razmerah, ki so nastale po 11. septembru letos. Vlada kljub tem dejstvom ostaja optimistična. Na tem mestu citiram izjavo ministrice prof. Petrinove, ki je na poslovni konferenci pred nekaj dnevi v Portorožu rekla naslednje: "Kljub upadanju gospodarske rasti pa lahko Slovenija računa na dva pozitivna elementa. Velike multinacionalke bodo znižale obseg proizvodnje v okviru lastnega podjetja in se bodo bolj navezale na dobavitelje. Tudi povpraševanje po izdelkih slovenskih podjetij, zlasti tistih, ki so najpomembnejši dobavitelji multinacionalk, se bo okrepilo." In drugi optimizem: "Na večjo rast lahko računa tudi turizem, saj se bodo turisti zaradi strahu pred letalskimi poleti osredotočali na kontinentalno Evropo." Potrebno je reči, da je razumljivo, da mora vsaka vlada po naravi svojega delovanja ustvarjati gospodarski optimizem, kar še posebej velja za obdobje gospodarske recesije. Nujno pa je, da vlada pri tem predlaga ukrepe, da bo ta njen optimizem imel realne temelje. Prav tako je potrebno dodati, da ne glede na politično raznobarvnost sedanje vlade, še vedno velja aksiom, da gospodarske razmere določajo in pogojujejo, kakšna ekonomska politika se bo uporabila, ne pa zgolj politične barve aktualne vlade. Kaj torej predlaga vlada s svojo zapleteno proračunsko enačbo z večimi neznankami? Naslednje ocene, ki jih bom podal, so direktne. V bistvu niso odraz vladne ali opozicijske drže posameznega poslanca ali poslanske skupine. So pa odgovoren pogled vladne parlamentarne stranke na zapleten javnofinančni položaj Slovenije.Z našo politično močjo, kot nam je bila zaupana na zadnjih volitvah, z našo soodgovornostjo vladni navezi in z jasnimi stališči bi radi spregovorili o teh vprašanjih. Vlada v proračunu za leto 2002 načrtuje povečanje proračunskega primanjkljaja. Najprej pohvala vladi za korajžno odločitev, da je letos vlada priznala dodaten primanjkljaj, ki je nastal kot posledica prestavitve proračunskega financiranja v januar naslednje leto. Potrebno pa je odkrito priznati, da primanjkljaj še vedno nastaja zaradi pritiskov na proračunsko porabo. Tukaj se bom sam ali pa vsi tisti, ki smo kot poslanci v preteklih tednih predlagali povečanje proračunskih postavk, ujel v past. V past tudi podpore vladi, ki sem jo izrekel na začetku, za njene ciljne politike in prednostna proračunska področja, kajti mnoga od teh so nenasitna in zahtevajo velika proračunska finančna sredstva. Toda ne glede na to, je potrebno o teh vprašanjih spregovoriti. Tukaj bi želel parafrizirati uglednega slovenskega makroekonomista, prof. Senjurja, ki je vzkliknil: "Kdaj bo Slovenija dobila močno konzervativno stranko, ki bo znala in zmogla reči ne, dovolj je?" Oziroma kot je odgovoril: "Po moje oceni so vse stranke v Sloveniji v bistvu socialdemokratske stranke. Ostaja le vprašanje stopnje, koliko je posamezna stranka bolj ali manj Socialdemokratska. Za take stranke je značilno, da imajo težave s proračunom na strani izdatkov in inflacijo. Ključni problem v Sloveniji je, da nimamo stranke, ki bi bila konzervativna v ekonomskem smislu, ki bi se v resnici zavzemala za varčevanje, zniževanje davkov, stabilne cene, delovanje stroge konkurence na trgu, strogo proračunsko disciplino. Za ekonomsko konzervativne stranke so prav to najboljši pogoji za gospodarstvo." Konec citata. Sprašujem se, ali bi in bodo tako stranko volivci sploh volili. Potrebno je tudi povedati, da proračunski primanjkljaj generirajo plače v javnem sektorju, stroški servisiranja javnega dolga, tudi delež proračuna za ZPIZ, in vse to v povezavi z nepredvideno visoko stopnjo inflacije in zmanjšanim domačim povpraševanjem. Sprejemanje dveletnega državnega proračuna spremljajo vzporedna prizadevanja za zmanjšanje javnega dolga s prodajo državnega premoženja, z napovedjo o zvišanju davka na dodano vrednost, ki je davek na končno potrošnjo. Jaz semprepričan, da je razprava o davkih ključna in legitimna razprava ob vsakokratni razpravi ob državnih proračunih. Vlada tudi predlaga enkratna povečevanja proračunskih virov, kot je na primer koncesija od licenc za mobilno telefonijo. Vlada se je zavestno odločila, da bo umetno pospeševala gospodarsko rast s povečevanjem državnih naložb. Na nevarnost recesije se je vlada odzvala z okrepljeno protirecesijsko fiskalno politiko. Vsekakor je tukaj potrebno poudariti tudi pomen stanovanjske izgradnje, ki je pomemben gospodarski multiplikator. Glede povišanja davka na dodano vrednost je potrebno ugotoviti, da gre za odločitev, ki razumljivo, v poslovnih gospodarskih krogih ni bila sprejeta z naklonjenostjo. Če bi jo sprejeli z naklonjenostjo, bi bilo to nenaravno. Jo pa, tako je slišati, slovenska ekonomska stroka podpira. Odpira se vprašanje, ali je oportuno dvigovati davčno stopnjo zaradi tekočih konjukturnih razlogov, kot je upadanje gospodarske rasti. Spremembo stopnje davka na dodano vrednost bi bilo smiselno uveljavljati, če bi si želeli sestavo prihodkov približati tistim v Evropski zvezi, se pravi, da bi z večjimi obdavčitvami porabe in kapitala nadomestili izgubo prihodkov, ki bi nastala z razmeroma zmanjšano obdavčitvijo dela. Znižanje teh obremenitev,kot ga predvideva zakon o davku na izplačane plače, je sicer predvideno, a je relativno majhno. Prav tako, žal, vsaj za enkrat, višje stopnje davka na dodano vrednost ne spremlja socialno mišljen korektiv v dohodninskem zakonu. Odločitev, da se gospodarska rast povečuje s pospeškom državnih investicij, je sicer klasična kenezijanska metoda. Razumljivo je, da se bodo v privatnih podjetjih na manjšo gospodarsko rast odzvali z odlaganjem naložb. Ob tem pa je le potrebno opozoriti, da bomo pešajočo gospodarsko rast, ki je predvsem posledica dogajanj v mednarodnih gospodarskih tokovih, sponzorirali z nekoliko večjo porabo v državnem proračunu doma. Tukaj je vprašanje, ki ima svojo težo: Ali je določen prispevek h gospodarski rasti, ki bo na ta način nastal, tako pomemben, da bomo vzeli v zakup dodatno poslabšanje proračunskega ravnotežja? Ob tem je tudi potrebno navesti pomisleke nekaterih najboljših slovenskih ekonomistov, ko se proračuni prilagajajo vrhovom gospodarske rasti, namesto njihovim povprečjem. Gre za vgrajen model sistemske napake, ki se ponavlja iz leto v leto. Podobno vlogo ima tudi enkrat letno naslanjanje proračunov na rast gospodarstva. To je lahko včasih neprimerno, saj se da zelo prepričljiva gospodarska rast tudi umetno napihovati. Ker se poznamo in se poznamo oziroma poznamo prevladujočo miselnost, ko enkrat sestava proračunskih odhodkov poveča porabo, je prihodnje leto ni mogoče več znižati. To je tudi naša psihologija. Oziroma tako znižanje je izredno mučno, za finančnega ministra pa zelo naporno. Na tej strani izražamo podporo prizadevanjem, da se odpravi indeksacija in naj ne bo bogokletno, da se odpravijo eskalacijske klavzule v kolektivnih pogodbah. Spoštovane kolegice in kolegi! Dolgoročna rešitev proračunskega primanjkljaja je lahko samo v izvajanju vladnih politik, ki zmanjšujejo proračunsko porabo. Popraviti je treba razmerje med plačami javnega in zasebnega sektorja, kar lahko pomembno vpliva na trg dela. Neustrezno razmerje med ceno dela v javnem in zasebnem sektorju povzroča neučinkovito porazdelitev delovne sile, ker se vse več delavcev želi zaposliti v javnem sektorju. Ne smemo pozabiti, ko se, in se upravičeno govori o tujih naložbah v Sloveniji, da še vedno velja, ko se tujci zanimajo za naložbe v Sloveniji in na primer pokličejo gospodarsko zbornico Slovenije, postavijo samo dve kratki vprašanji: Koliko je v povprečju urna postavka v slovenski industriji in koliko stane kilovatna ura energije za industrijo? V naši stranki zelo cenimo model socialnega partnerstva, toda tak model deluje, ko je uravnotežen. Zdi se, da v tem trikotniku, delojemalci-sindikati-vlada in delodajalci, ti slednji, delodajalci torej, postajajo vedno šibkejši. Zaključil bom z vprašanjem, ali ima vlada še kaj manevrskega prostora. Tu se žal zopet odpre klasično proračunsko, politično, javnofinančno vprašanje, vprašanje davkov. Nehvaležno je spomniti na obdavčitev premoženja, zlasti luksuznih dobrin. Najverjetneje je nehvaležno omenjati, da s trošarinami pri avtomobilih nismo v celoti nadomestili izpada pri prometnem davku, da ne omenjam odločitve, ki nas najverjetneje čaka in je klasična evropska kategorija - gre za obdavčitev bančnih obresti. Za vse te odločitve pa je potrebnega veliko poguma in doslednosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Blaž Kavčič. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, predstavniki in predstavnice vlade, kolegice in kolegi! V predstavitvi mnenj poslanske skupine LDS se bom poskušal omejiti predvsem na tiste vsebinske sklope, ki so specifični za dopolnjeni predlog proračuna za leto 2002, in se bom poskušal izogniti daljšim elaboracijam, vezanim na proračun kot tak. Opozoriti pa bom želel še na nekaj najpomembnejših vsebinskih sklopov, ki bodo zelo pomembni pri realizaciji dopolnjenega predloga proračuna za leto 2002. V poslanski skupini LDS ocenjujemo, da je vlada uspela relativno dobro sestaviti dopolnjeni predlog proračuna za leto 2002 in da je uspela v dovolj veliki meri upoštevati neke temeljne predpostavke, kot so ohranitev nominalno nespremenjenega primanjkljaja, prestrukturiranje proračunskih odhodkov, da bi pripomogli k proticikličnemu delovanju države, da je prisoten trend zaviranja rasti mase plač v javnem sektorju, ter da so bili sklepi matičnih delovnih teles državnega zbora v maksimalni možni meri upoštevani. Predlog dopolnjenega predloga proračuna predstavlja tudi spoštovanje odnosa, da proračun ni nek kompromis med delom družbe, ki proizvaja dodano vrednost, in med delom družbe, ki ga troši, ampak da v dolgoročnem tvorjenju družbenega produkta na nek, kolikor se pač da uravnotežen, način sodelujejo različni sektorji družbe. Ocenjujemo, da je princip dvoletnih proračunov začel vnašati v javne finance novo kakovost: elemente racionalnosti in dolgoročnosti, neko priložnost, da postopoma začenja izginjati tista klasična proračunska miselnost, kjer se včasih na hitro poskuša tudi porabiti, po domače rečeno, pokuriti določena sredstva, da bi se zagotovil dovolj visok štartni položaj za prihodnje obdobje. V razpravah o dopolnjenem predlogu proračuna so bili kar pogosto uporabljeni termini optimizem-pesimizem. Verjetno ti termini te kategorije niso najbolj primerne, ko se pogovarjamo o javnih financah, o gospodarstvu, o proračunu. Če za primer vzamemo, na primer, slovenski borzni indeks, ki je prekoračil mejo 1100 točk, 2100 točk, hvala lepa. Ja, lahko bi rekli, zaskrbljujoče je, da je prišel tako visoko. Kaj bo pa sedaj? Sedaj bo moral pa pasti. Če pa bi bil nizek, bi rekli: Seveda je nizek, saj je itak vse narobe. Se pravi, pravi pristop je lahko nek pozitivni pristop, ki temelji na poznavanju spoštovanju vseh omejitvenih dejavnikov, vendar ne v jadikovanju in v poglabljanju v probleme, v njihovem poznavanju in v iskanju priložnosti za rast. Ocenjujemo, da je predlagatelj uspel v dovolj veliki meri vgraditi tiste temeljne principe, ki smo jih potrdili že v prejšnjih programskih dokumentih. To je oblikovanje na znanju temelječe družbe, ki vključuje tudi razvoj informacijske družbe, da je s tem predlogom proračuna prispeval k nadaljnji krepitvi oziroma začel, postavil določene pogoje, ki bodo omogočali nadaljnjo krepitev konkurenčnosti slovenskega gospodarstva, da so v dovolj veliki meri vključeni elementi socialne povezanosti, da so v predlogu proračuna dani nastavki za učinkovitejšo, ljudem bolj prijazno državno upravo, da smo vgradili v dovolj veliki meri elemente trajnostnega razvoja ter da je v dovolj veliki meri prisoten tudi element težnje vključevanja v Evropsko skupnost in Nato. Omenjene so bile teme, ki bazirajo na nekem medgeneracijskem kompromisu. Medgeneracijski kompromis je nenazadnje tudi dosti žgoča tema zagotovitve potrebnega obsega sredstev za ureditev tako imenovanih prikritih grobišč. Zakaj govorim o potrebi o nekem umirjenem medgeneracijskem kompromisu? Premalo se morda zavedamo tudi dejstev, da je Slovenija v tistem zaključnem obdobju 2. svetovne vojne in po osvoboditvi bila dosti nesrečno ozko grlo velikih rek, obsežnih rek ljudi, predvsemiz različnih balkanskih predelov, da se je na ubogem slovenskem ozemlju dogajala drama, da so se dogajali poboji, ki so morda v bistvenem odstotku predstavljali tudi boj Neslovencev in njihove tragedije na slovenskem ozemlju. Tega tudi pri naših razmišljanjih o ureditvi, o obeleževanju in morda celo o sukcesijskih debatah ne smemo pozabiti. Zakaj sem rekel sukcesijskih debatah? Zato, ker se je na slovenskem ozemlju dogajala drama, ki je v svojem velikem delu bila posledica drame celotnega področja nekdanje Jugoslavije. Pri realizaciji dopolnjenega predloga proračuna za leto 2002 bomo seveda poskušali podpirati vlado v nadaljnji profesionalizaciji pristopa, tudi v procesu privatizacije bank in zavarovalnic. To je tema, ki bo v veliki meri opredeljevala tudi nekatere elemente proračuna za leto 2002. Poskušali bomo prispevati in pričakujemo tudi od vlade, da bo znala modro stehtati med finančnim interesom države in med potrebo po zagotovitvi svobodnega podjetniškega duha v nekaterih pomembnih segmentih slovenskega gospodarstva. Tu imamo seveda nekoliko drugačno situacijo, če govorimo o bankah, in drugačno zopet, če govorimo o zavarovalnicah. Pri slovenskih bankah, pričakujemo in pozitivno ocenjujemo tudi poglobljen ponovni premislek na osnovi povratnih informacij, ki prihajajo v zvezi z različnimi modalitetami tega procesa, vendar ne pozabimo, da se pravzaprav od te vlade odločno pričakuje realizacija privatizacije slovenskega bančništva; se je zahtevala in se upravičeno še zahteva. Seveda pa pozdravljamo razmisleke v slovenski vladi, ki gredo v smeri ponovnega tehtanja, v smeri, ki jo razumemo kot to, da ni nujno naenkrat "razprodati", pod narekovaji, biserov slovenskega finančnega prostora, ampak da je modro ta proces privatizacije postaviti v določene faze in ga realizirati postopoma. Zelo je pomembno tudi, kako se bo realiziral ta proces na področju zavarovalništva. Tudi tu se moramo zavedati, da je slovensko zavarovalništvo na neki dolgoročni poti iz nekdanjega dosti monopolnega zavarovalniškega prostora v perspektivo, ki naj temelji na privatnih zavarovalnicah, in da bo tudi tu potrebno tako s strani zastopnikov vladnega, državnega interesa kot tudi s strani interesa vodstva in že nominiranih lastnikov zavarovalnic veliko profesionalnega napora, velikokorektnosti v tem, da se bodo stehtale neke kategorije, ki se z golimi teoretičnimi instrumenti težko stehtajo. Težko je na primer stehtati, koliko je vredna blagovna znamka zavarovalnice Triglav; koliko so vredna desetletja, ko je slovenska družba sodelovala v gradnji te blagovne znamke; kolikšen je pomen tega, da je za razliko od bank, kjer je tranzicija pomenila propad velikega števila bančnih klientov, na področju zavarovalništva je seveda ta logika bistveno drugačna - če na primer propade klient zavarovalnice, to ne pomeni propada glavnice, ampak to pomeni, da je pač eden od zavarovancev prenehal plačevati premijo. To so tiste finese, ki jih bo treba z veliko stopnjo umirjenosti, korektnosti, poštenosti vzeti v obzir, da bi zagotovili uspešen nadaljnjirazvoj slovenskega zavarovalništva in da bi na pošten način tudi zagotovili finančni, materialni interes države. Potreben bo, kot rečeno, razumen odnos v razmišljanjih o tujem in domačem kapitalu. Odpovedati se bo treba določenim stereotipom. V debatah velikokrat zasledimo mnenje, privatizirajmo banke, toda privatizirajmo jih s pomočjo slovenskih lastnikov. V tej zahtevi je skrito določeno protislovje. V bistvu je bolj utemeljeno govoriti bodisi o državnem bodisi o privatnem. Zavedati se moramo, da čim smo rekli privatno, smo seveda vstopili v prostor prostega pretoka kapitala. Predvidevati je možno, da so včasih v teh stereotipih skriti tudi interesi morda ožjih skupin, ki včasih skrivajo zelo neposredne finančne interese za plemenitimi sintagmami. Ali drug primer: nemogoče je kar avtomatično prevzeti, da so slovenske banke razvojno naravnane, ko govorimo o interesu slovenskega gospodarstva in podjetij. Imamo kar nekaj primerov, ko slovenske banke ne zastopajo nekega dolgoročnega razvojnega interesa, ampak so pripravljene tudi ogroziti obstoj nekaterih podjetij v korist svojega kratkoročnega finančnega interesa. Do neke mere je to celo logično. V realizaciji proračuna za leto 2002 bomo seveda pričakovali od naše vlade, da bo morda še okrepila posluh za razvojne priložnosti. Stagnantna situacija v zahodnoevropskem gospodarstvu je namreč lahko za določen del našega najbolj vitalnega dela gospodarstva tudi priložnost. Ne želim jaz biti tisti, ki bi tu sejal nek optimizem, ampak želim opozoriti, na primer, nasegment industrije sestavnih delov za avtomobilsko proizvodnjo. To je segment, ki predstavlja že več kot 4 milijarde mark letnega izvoza. Poznam sam vrsto podjetij, ki lahko stagnantno situacijo na zahodu tudi izkoristijo kot svojo dodatno poslovno priložnost. Morali bomo pa izostriti svoj posluh in pozitiven odnos do izvoza. Zaskrbljuje, da se kar veliko ekonomistov z določeno mero skepticizma izreka o izvozu in krivi izvoz za izpade davka na dodano vrednost. Menimo, da je situacijo treba gledati celovito in sicer v naslednjem zaporedju: izvoz je generator neke realizacije, brez katere seveda tudi uvoza ne more biti. Aktiven izvoz, naraščajoč izvoz, omogoča tudi uvoz, ki pa je seveda bogat vir davka na dodano vrednost. Vsi se zavedamo, da so instrumenti direktnega spodbujanja izvoza seveda nezdružljivi z načeli WTO in Evropske skupnosti. Mislimo pa, da bo možno in potrebno najti nekaj instrumentov, s katerimi bomo okrepili tiste segmente slovenskega gospodarstva, ki so sposobni v tej stagnanti situaciji zahodnega gospodarstva zagotoviti hitrejši razvoj. V Liberalni demokraciji Slovenije bomo zato podprli vladni predlog predloga proračuna za leto 2002. Podprli bomo tudi vse amandmaje odbora za finance in monetarno politiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje narodne skupnosti bo predstavila gospa Maria Pozsonec. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani! V teh proračunskih debatah ste večkrat slišali naše nestrinjanje s predvideno vsoto za proračunsko postavko 5205, narodnostne skupnosti v Sloveniji. Opozarjali smo, da sestavljavci proračuna niso upoštevali potreb narodnosti, da se z nami niso posvetovali in s kolegom sva jih večkrat prosila za razgovor, ampak zaman. Tako niso bila upoštevana določila 15. člena zakona o samoupravnih narodnih skupnostih, na podlagi katerega je treba v vsakem zakonu, ki ureja življenje narodnih skupnosti, upoštevati mnenje tudi narodne skupnosti. Tako so bile proračunske vsote predvidene za razne dejavnosti narodnih skupnosti z negativnim predznakom, včasih tudi 88% - tako je za leto 2002 in še posebno pri letu 2003. Različne komisije, predvsem pa komisija za narodni skupnosti ter odbor za finance in monetarno politiko sta nam prisluhnila in sta opozorila na ta problem, podprla sta tudi amandmaje, ki so predvideli sicer zelo skromne vsote, ki bodo komaj dohajale indeksiranje v posameznih letih. Tako smo morali prosjačiti za 3 milijone SIT, še enkrat za 3 milijone SIT, za 8 milijonov SIT in za investicijo 25 milijonov. Ti amandmaji namreč omogočajo le preživetje narodnih skupnosti, v primeru nesprejetja le-teh pa bo prišlo do prenehanja posameznih dejavnosti na področju kulture in informatike. Za dejavnost obeh narodnosti ter delovanje njihovih institucij je v proračunu predvideno približno 400 milijonov SIT. Predvideni amandmaji za dve leti pa skupno znašajo okoli 100 milijonov SIT. Menim, da bi težko bolj varčevali. Smo za varčevanje, kakor bi morali varčevati v vseh segmentih našega življenja, vendar menim, če vlada misli resno z uresničevanjem narodnostnih pravic in z zavarovanjem narodnosti, bo potrebno nekaj več, kot je bilo ponujeno. Posebno pa bo potreben drugačen odnos pri načrtovanju. Žal mi je, da je vladi še enkrat uspelo spraviti narodnost na kolena in, vsaj tako upam, samo s pomočjo poslancev nam bo uspelo malo izboljšati možnosti za narodnosti. Zato predlagam, da podprete amandmaje, ki se nanašajo na narodni skupnosti in ki jih je tudi odbor za finance in monetarno politiko prevzel za svoje. Za boljšo prihodnost narodnosti pa pričakujeva s poslanskim kolegom resen pogovor z vlado. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnji bo mnenje poslanske skupine Stranke mladih Slovenije predstavil gospod Igor Štemberger. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani državni zbor, predstavniki vlade. Državni zbor je pred eno od ključnih nalog v tem letu, tudi novostjo, sprejemom proračuna za leti 2002 in 2003. Pri proračunu je navada oziroma je očitno že praksa, da vlada kot predlagatelj zatrjuje, da boljšega in bolj primernega proračuna ne more biti. V Stranki mladih Slovenije pa o tem dvomimo, in to upravičeno, saj smo naveličani zgodb o varčevalnih in razvojno načrtovanih proračunih. Očitno tudi današnji predlog ni izjema, da je za okvir služila načrtovana poraba, ne pa prihodki, ki so običajno nerealno optimistično načrtovani, kar velja še posebej za letošnje razmere, ko se doma in v svetu bližamo recesiji. Že pri predstavitvi prvotnega predloga proračuna smo opozarjali, da je bil predlog proračuna pisan poleti, ko je načrtovana gospodarska rast izgledala realno, predvsem pa visoko. Da tudi vlada ne verjame v tako gospodarsko rast, je dokazala s tem, da je pri pripravi dopolnjenega predloga proračuna upoštevala nižjo gospodarsko rast za 0,6 odstotne točke, torej 3,6 odstotka. Ekonomisti nas opozarjajo, da je tudi ta napoved previsoka, v centralni banki pa so avgustovski izračuni pokazali celo samo 3-odstotno gospodarsko rast, ki pa še ni usklajena z zadnjimi podatki. Ti bodo najverjetneje pokazali še slabšo sliko o rasti BDP-ja. Seveda je kot odgovor manjšim načrtovanim prihodkom v državni proračun vlada napovedala zvišanje stopnje davka na dodano vrednost za eno odstotno točko oziroma za pol odstotne točke pri znižani stopnjiDDV-ja. Ta ukrep naj bi v državno blagajno naslednje leto prinesel 24,3 milijarde tolarjev, v letu 2003 pa še dodatnih 2,2 milijardi. Ta ukrep pa nima samo pozitivnega učinka na povečanje državnih prihodkov in s tem ohranjanje proračunskega primanjkljaja na začrtani ravni, ampak bo posredno najverjetneje vplival na višje cene proizvodov in tako še zmanjšal potrošnjo ob predpostavki nespremenjenih prihodkov državljanov. Prav tako obremenjevanje gospodarstva z davki in prispevki ne bo omogočilo njihove konkurenčnosti na domačem in tudi tujih trgih. Stopnja izvoza se je v letošnjem letu povečala le na račun širitve in odpiranja trgov v državah nekdanje Jugoslavije, kar pa v naslednjih letih ni več pričakovati. Da država tudi iz najpomembnejšega vira prihodkov, davka na dodano vrednot, ne dosega planiranega prihodka, je bilo jasno že, ko smo prebrali poročilo o izvrševanju proračuna za prvo polovico letošnjega leta. Država je v prvem polletju dobila le malo več kot 40 odstotkov vseh planiranih prihodkov, plačanih pa je bilo le 35 odstotkov planiranega celoletnega priliva DDV-ja. Letos je vlada tudi prvič priznala, da je primanjkljaj v državni blagajni večji, kot je do sedaj trdila. Končno bodo ukinjeni prenosi plačil decembrskih obveznosti v novo proračunsko leto in s tem je ukinjen način, ki je omogočal vladi, da je prikazovala manjši proračunski primanjkljaj, kot je bil dejansko. Prav tako je sporno ravnanje vlade, ki načrtovane prihodke od telekomunikacijskih koncesij priliva v proračunsko uporabo letošnjega leta, namesto da bi te prihodke namenila za zmanjševanje javnega dolga. Znano je, da je vlada že podpisala pogodbo o podelitvi koncesije z družbo Mobitel, ves znesek koncesije pa naj bi bil plačan še letos. Torej je vlada tudi delež plačila, ki bi moral biti plačan naslednje leto, prelila v letošnji proračun. Da z javnimi financami že dolgo ni vse v redu in da se država zadolžuje preko vseh meja, bi moralo biti jasno že ob predlogu vlade o spremembi zakona o javni financah, v katerem je povečana zgornja meja dopustnega obsega likvidnostnega zadolževanja iz dosedanjih 5 na 8 odstotkov sprejetega proračuna. Država bi morala v obdobju recesije, ki se začenja kazati tudi v Sloveniji, spodbujati investicije. Vlada se je v preteklem letu hvalila z veliko investicijsko stopnjo, a pri pregledu strukture teh investicij ugotavljamo, da je velik delež denarja, namenjenega investicijam, država namenila za gradnjo avtocest. Seveda je dobra infrastruktura v državi pomemben pokazatelj razvoja, vendar investicije v avtoceste v bodočnosti ne bodo prinašale nobenega neposrednega učinka na gospodarski napredek. Tiste investicije, ki lahko na dolgi rok vplivajo na gospodarsko rast, konkurenčnost slovenskih podjetij in ki bodo privabljale tuje vlagatelje, so predvsem investicije v znanje. Visoka investicijska stopnja je pomembna, ko govorimo o naložbah v uvajanje novih tehnologij, izvozu in uvozu, v ukrepe za zmanjševanje nezaposlenosti in podobno. To pa lahko dosežemo le z znanjem. Ni pomembno, da vlada vsako leto izjavi, kako visoko stopnjo investicij imamo v Sloveniji, če so to predvsem državne investicije, ki ne bodo prinašale gospodarskega napredka. Zato v Stranki mladih Slovenije podpiramo visoke postavke pri izobraževanju in vseh tistih področjih, ki bi mladim Slovenije omogočila primerno izobraževanje. V letih po osamosvojitvi je bila Slovenija priča velikim spremembam v šolskem sistemu, štipendijski politiki, socialnih transferjih najbolj ogroženim in še bi lahko naštevali. Vlada se pri sestavljanju proračuna še vedno osredotoča na povečanje prihodkov, namesto da bi se osredotočila na odhodkovno stran. Plače, socialni transferji in obresti predstavljajo prevelik delež proračuna, saj si vlada z večanjem plač v javnem sektorju samo kupuje socialni mir. Vlada bi morala slediti cilju zaostajanja plač za produktivnostjo v javni upravi. Predvsem tu velja previdnost pri pogajanjih o kolektivnih pogodbah. Gospodarstvo, konkretno gospodarska zbornica, v svojih stališčih opozarja na problem obdavčitve plač. Dogodki zadnjih nekaj mesecev kar kličejo po bolj omejevalni javnofinančni politiki, saj je dejstvo, da dohodkov, kot si jih obeta vlada, ne gre pričakovati. Vsekakor smo zadovoljni, da so indeksi na področju izobraževanja, znanosti, zdravstvenega varstva in sociale visoki. To so namreč tudi prioritete Stranke mladih Slovenije in zato smo pri predlogu proračuna ter k dopolnjenemu predlogu proračuna vložili amandmaje za povečanje sredstev za gradnjo študentskih domov, štipendijske sklade lokalnih skupnosti, prevoze študentov, invalidov, mlade raziskovalce in izgradnjo mladinskega prenočišča. Prepričani smo, da bi, če bodo naši amandmaji podprti, vsaj nekoliko pripomogli k boljšemu in lažjemu izobraževanju mladih. V Stranki mladih Slovenije opozarjamo, da je na teh področjih omejevanje izdatkov škodljivo in nepotrebno. Omejevanje je potrebno na drugih področjih. Ta področja v vladnem predlogu proračuna žal ostajajo nedotaknjena in prenapihnjena. Vlada zaradi miru in notranjih trenj v koaliciji sklepa neugodne kompromise, ki neutemeljeno generirajo rast plač, porabo, ki ni namenjena razvoju, ampak privilegiranju določenih interesnih skupin. Gospodarski položaj se slabša in ne le zaradi zunanjih dejavnikov, temveč tudi zaradi pretekle politike proračunskega zadolževanja za potrebe javnega sektorja, ne pa za potrebe dejavnosti, ki prinašajo večjo dodano vrednost. Vlada bo morala v prihodnjih dveh letih znižati inflacijo in povečati ostale gospodarske kazalce, da bomo resni kandidati za vstop v toliko opevano Evropsko zvezo. Tudi za državo naj bi načeloma veljalo, da naj ne troši več, kot ima. To pa nam ne bo uspelo tudi po najbolj optimističnih napovedih še kar nekaj let. Če pa se proračuna lotevamo tako, kot sedaj, nam to ne bo uspelo nikoli in naslednje generacije bodo imele še slabšo popotnico za bodočnost. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo torej stališča poslanskih skupin do dopolnjenega predloga državnega proračuna za leto 2002. S tem delom smo torej končali. Zdaj prehajamo na razpravo o posameznih delih dopolnjenega predloga državnega proračuna. Kot posamezni del je šteti splošni del, posebni del in načrt razvojnih programov. Ko smo opravljali razgovore s posameznimi poslanci in poslankami, bi želela še enkrat pojasniti, da je splošni del proračuna sestavljen iz skupne bilance prihodkov in odhodkov, računa finančnih terjatev in naložb ter račun financiranja. Opravili bomo torej najprej razpravo o splošnem delu v obsegu, ki sem ga v skladu z zakonom o javnih financah ravnokar predstavila. Potem bomo o tem delu odločali. Za tem bomo prešli na posebni del, ki ga sestavljajo finančni načrti neposrednih uporabnikov. Tam imamo tudi amandmaje in bomo odločali o njih. Še o tem delu v celoti. Potem bomo prešli na obravnavo načrta razvojnih programov, ki ga sestavljajo letni načrti oziroma plani razvojnih programov neposrednih uporabnikov, ki so opredeljeni z dokumenti dolgoročnega razvojnega načrtovanja s posebnimi zakoni in drugimi predpisi. Opravili bomo razpravo in tudi odločali o tem delu posebej. Potembomo opravili odločanje o predlogu proračuna za leto 2002 v celoti. Spoštovane kolegice in kolegi, lepo vas prosim, da pri splošnih razpravah upoštevamo to pojasnilo, da se ne bi pri razpravah potem ponavljali. Prehajamo torej na obravnavo splošnega dela predloga dopolnjenega proračuna. Prehajamo v splošno razpravo. V tem delu so se pisno prijavili k razpravi in smejo neomejeno razpravljati po vrstnem redu naslednji poslanci: najprej dr. Miha Brejc, potem gospod Samo Bevk, Jožef Jerovšek in Alojz Sok. Besedo dajem dr. Mihu Brejcu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Razpravljal bom o splošnem delu proračuna za leto 2002, kajti o proračunu za leto 2003 se niti ne splača, ker je to skupek nekih številk, za katere celo sam minister pravi, da so takšne narave, da bo, citiram, "spomladanska razprava o proračunu za leto 2003 nedvomno potrebna". Splošni del proračuna za leto 2002 odraža zaskrbljujoče stanje javnih financ in na žalost obeta še slabše čase, kot smo pa jih bili vajeni v zadnjih letih. Tudi besede, ki jih danes tu poslušam s strani vlade, v teh proračunskih razpravah, ki jih tudi danes uporablja Drnovškova vlada, me močno spominjajo na besede jugoslovanske vlade pred skorajšnjim bankrotom v tistih letih 1979, 1982, tako nekako. Minister Rop in vlada skušajo prikazati finančne težave te države in proračuna kot nekaj, kar je posledica letošnjih dogodkov, tudi napovedane gospodarske raste in seveda imajo v tem deloma tudi prav. Res je. Naš sistemski okvir določa tudi naše pogoje. O tem ni nobenega dvoma. Ne smemo pa pozabiti dejstva, da je današnje finančne stanje te države tudi posledica, in to v bistveni večji meri, preteklih napačnih odločitev, zgrešene gospodarske politike Drnovškove vlade. Vlada napoveduje omejitve na mnogih področjih, uvaja višje davke, trošarine itn., omejuje zaposlovanje v javnem sektorju, in to kljub temu, da takšno ravnanje ni primerljivo z evropskimi državami, s katerimi se tako rada primerja. Omejitve na področju, recimo, zaposlovanja, ki jih danes napovedujete oziroma s tem proračunom, govorite o tem, da ne bo novih zaposlitev itn., so takšne narave, da jim človek žal ne more verjeti. Prav Drnovškova vlada je, sedaj pa že lahko rečem, znana po tem, da je v zadnjem desetletju namnožila uradov, agencij, skladov itn., toliko, da bog pomagaj, in da nam nobena reforma ne bo pomagala, ko bomo skušali racionalizirati to upravo. Povsem jasno je tudi, da zahteve Evropske zveze vodijo v smer večje birokratizacije Slovenije. Pa jaz nisem proti Evropski zvezi, ampak so pač neka notorična dejstva, ki jih moramo upoštevati. Napačno je, če sedaj, ne vem, zaradi nekih drugih razlogov zamižimo na to oko in rečemo, saj uprave ne bomo povečevali. Še vsakič, ko je vlada to napovedala, se je uprava povečala in tako bo tudi poslej. Proračun morda ponekod izkazuje težnjo po varčevanju. Vendar vlada ne varčuje pri sebi, ne daje zgleda, ampak to zahteva od drugih. Češ, ljudje morajo razumeti, da prihajajo težki časi, nisem sicer še slišal tega danes, da bo treba zategniti pasove, ampak čisto malo je manjkalo, pa bi tudi kakšen tak stavek že slišal s strani vlade. Vlada pa še naprej sestankuje, recimo na Brdu, in zapravlja denar. Bajukova vlada se je samo enkrat sestala na Brdu in še takrat je račun plačal Bajuk sam. Dvomim, da ga je kdo drug. Seveda se lahko sedaj posmehujete iz te manire, ampak tako pač ravnajo ljudje, ki imajo odgovoren odnos do javnih financ. Govorimo o gospodarski rasti, govorite, napovedujete nižjo gospodarsko rast. To je meni sicer razumljivo in razumem, da je bila potrebna korekcija v tem času. Vendar bi tudi pričakoval, da bi prav zaradi tega vlada prišla z jasno sliko lastnih ukrepov pri sebi. Tako rekoč dnevno smo priče izjavam gospodarstvenikom, ki pravijo, kako jih njihovi poslovni partnerji v tujini stiskajo sceno, češ, če ne boste spustili cene za 5 odstotkov, ne vem, morda tudi več, ne bomo obnovili pogodbe z vami in bomo kupili drugod. To je za gospodarstvenike zagotovo zelo velik in težek pritisk. Vendar v tem proračunu, vsaj meni ni uspelo in tudi vidim, da drugim ne, najti korakov, ki bi šli v tej smeri. Pa bi rekli, dobro, če gre sedaj za gospodarsko recesijo, za velike težave, potem mora vlada tudi pri sebi narediti takšen rez, da ga bodo ljudje opazili, da bo tudi vlada varčevala, ne pa ravnala enako kot doslej, češ, to se nas ne tiče, mi smo vlada, mi potrebujemo vse tisto, kar je potrebno. Tudi ta proračunska logika, ki jo vlada samo še nadaljuje in pospešuje, ne vodi v pravo smer. Vsak se bori za čim večji proračunski delež in skrbi, da konec leta na posamezni postavki denar ne ostane. Če bo namreč ostal, bo prihodnje leto manj denarja. Od tod logična zahteva po vedno večjem proračunu in vedno večjih sredstvih. Od vlade, ki se ima za uspešno, bi pričakoval, da bo tudi v mišljenju državnih uradnikov povzročila vsaj en minimalni premik in nagradila tiste, ki bi varčevali pri proračunskih sredstvih in poskušali z obstoječim fondom denarja ali pa z zmanjšanim delo doseči kakovostnejše premike. Nobenih takih korakov v tej smeri nisem v tem proračunu našel in tudi v javnih nastopih predsednika vlade oziroma ministra za finance. Govora je bilo o tem, da bo več denarja za razvoj drugih področij. To je ta pogosta, tudi danes omenjena, regionalna ali regijska ali ne vem kakšna tema. Dejstvo je, da se je v preteklih letih v Ljubljani koncentriral kapital in dejstvo je, da so druga področja Slovenije nazadovala. To ne ugotavljamo samo mi opozicijski poslanci, ampak smo lahko danes slišali tudi iz ust vladajoče koalicije. Lepo je, da priznate, da je bila tu storjena napaka. Jaz upam, da se boste iz te napake tudi kaj naučili in dejansko poskrbeli za enakomernejši razvoj tudi drugih področij Slovenije. Tisti, ki smo veliko na terenu, lahko opažamo, kako se je v preteklem desetletju Ljubljana razvijala, kako se je tu koncentriral denar, kako pa se nekatera področja po Sloveniji praznijo. To seveda ni dober obet za prihodnost in nič nam ne bodo pomagale lepe besede o tem, kako bomo pa sedaj drugače delali, če ne bo res bistvenih premikov na tem področju. Tudi oblikovanje pokrajin. Jaz sem se sicer trudil, da bi poiskal postavke, jaz verjamem, da jih ni mogoče v proračunu tako decidirano zapisati, pa sem prepričan, da bo gospod minister znal to tudi povedati, ali v proračunu obstajajo neka ustrezna sredstva, ki bodovsaj, kako naj rečem, finančna spodbuda za nastanek regij. Regije ne pomenijo večje birokratizacije države, ampak pomenijo zmanjšanje moči centra. Danes je, denimo, nek župan v primerjavi z vlado, v tej direktni relaciji, nepomemben člen; on nima nikakršnega vpliva na to. Če bomo Slovenijo oblikovali v nekaj regij, bodo te regije imele za seboj najmanj 100.000 prebivalcev in bo tu koncentrirana neka politična moč, ki se bo lahko kosala s centrom v Ljubljani, kdorkoli bo v tem centru. S tem bomo dejansko zagotovili pogoje za enakomernejši razvoj drugih področij. V tem dokumentu pogrešam - dopuščam pa možnost, da seveda je to kje zapisano, pa sem prezrl - bolj jasno podobo o tem, kako to storiti, tudi v finančnem smislu, seveda. Ne nazadnje imate zdaj v državnem zboru tako veliko moč, številčno moč, da bi lahko, če kdaj, potem zdaj, v tem mandatu regije oblikovali, sredstva zagotovili in seveda vzpostavili pogoje za enakomernejši razvoj Slovenije. Še in še bi lahko o tem govorili, pa vem, da to seveda predstavnikov vlade kaj dosti ne zanima. Če bo vse to, kar sem povedal, minister Rop nekako, kako naj rečem, zavrnil ali v svojem običajnem stilu pač zapletel v besede, ki so nejasne, bi si dovoli potem postaviti dodatno vprašanje. Če mi, to je opozicija, o tem finančnem stanju države in gospodarskem stanju nimamo prav, čemu potem povišanje davkov? Čemu potem povišanje trošarin? Čemu potem vsi ti ukrepi, ki spominjajo na krizni management? Gospod Rop, predstavniki vlade, vaša zgodba o uspehu je po mojem mnenju očitno postala samo še pravljica. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Samo Bevk. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Odveč je poudarjati, da bom kot poslanec Združene liste socialnih demokratov, ki je ena izmed članic vladajoče koalicije, podprl dopolnjeni predlog državnega proračuna tako za leto 2002 kot tudi za leto 2003. Zadovoljen sem tudi z dopolnjenim predlogom proračuna, ki je bil nadgrajen s predlogom matičnega odbora za finance, da se na pobudo odbora za kulturo, šolstvo, znanost, šport in mladino povečajo sredstva za tako imenovane družbene dejavnosti, kot so na primer znanost, kultura, izobraževanje in šport, predvsem na področju investicij, ki naj bi po zagotovilu nekaterih strokovnjakov pomenile povpraševanje in spodbude za gospodarstvo, kjer prihodnost spričo mednarodnih okoliščin ocenjujejo dokaj črnogledo. Prav investicije na področju znanosti in razvoja imajo kar 12-kratni multiplikativni učinek. Investicije na področju obnove kulturne dediščine 6-kratno povečanje učinkov na druga področja, kot na primer v turizmu in tako dalje, medtem ko se učinki na področju investicij v infrastrukturo gibajo v razponu 3 do 6-krat, kar tudi ni nezanemarljivo dejstvo. Rad pa bi v zvezi s sprejemanjem proračunov za leti 2002 in 2003 opozoril na problem, o katerem sem s tega mesta že večkrat javno spregovoril. Tu mislim na učinke, ki jih ima 26. člen zakona o financiranju občin, ki govori o različnih deležih, ki jih država namenja za občinske investicije. Razpon deležev države je zelo širok, saj se glede na višino dohodnine na prebivalca, glede na državno povprečje gibajo od 10% pa tja do 70%. Prav zaradi tega je k zahtevi za začetek postopka za presojo skladnosti zakona o financiranju občin z ustavo Republike Slovenije na pobudo občin Idrija in Škofja Loka pristopilo že 24 slovenskih občin. Naj nekatere izmed teh naštejem: Domžale, Grosuplje, Komenda, Logatec, Murska Sobota, Preddvor, Trbovlje, Cankova, Laško, Bled, Ig, Piran,Maribor, Kranj, Lendava, Ljubljana in še bi lahko našteval. Pobudniki očitajo, da so določbe 26. člena zakona o financiranju občin v nasprotju s 14., 138., 142. in 153. členom ustave Republike Slovenije, ki urejajo enakost pred zakonom, uresničevanje lokalne samouprave, dohodke občin ter usklajenost pravnih aktov. Zaradi tega je ogrožena finančna sposobnost lokalnih skupnosti za izvajanje njihovih nujnih nalog, določenih z zakonom, zaradi česar jim je onemogočeno, da bi lahko prebivalcem v celoti zagotovile pravice do uresničevanja lokalne samouprave. Občinam, ki so podpisale zahtevo za postopek pred ustavnim sodiščem, teh pa je sedaj 26, in seveda tudi številnim drugim, ki tega še niso podpisale, in se jim ravno tako godi in nastaja nepopravljiva škoda, saj morajo sredstva za investicije na področju predšolskega varstva, osnovnošolskega izobraževanja in osnovnega zdravstvenega varstva ter še na nekaterih drugih področjih zagotavljati skoraj izključno iz občinskih proračunov. Tako številnim občinam država zagotavlja komaj 10 do 20% soudeležbo, kako so samo na področju investicij v osnovnošolski prostor občine v izrazito neenakopravnem položaju v državi glede na njihovo lokacijo, je seveda odveč ponavljati. Osnovna šola je namreč ustavna kategorija in jo obvezna za vse in tudi na področju investicij v osnovnošolski prostor, bi morali veljati enakopravni pogoji za vse občine v državi, ne glede na to, ali je to glavno mesto ali neka manjša podeželska občina. Podobnih primerov je, seveda, tudi na drugih področjih še veliko in jih ne bom našteval. Ker je celotna konstrukcija državnega proračuna glede sofinanciranja investicij v občinah v naslednjem dveletnem obdobju osnovna na določbah 26. člena zakona o financiranju občin, bo morebitna uspešnost pobude pred ustavnim sodiščem - v kar, skoraj da ne dvomim - zelo negativno vplivala na izvajanje tega proračuna oziroma ga v temu segmentu sploh ne bo mogoče izvajati. Zato predlagam, da v nadaljevanju z rebalansom spremenimo ta del državnega proračuna za leto 2002 in 2003, ki govori o deležu države pri investicijah v občinah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Jožef Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi. Sprejemamo ključne dokumente za razvoj te države v prihodnjih dveh letih. Pri teh ključnih dokumentih bi seveda moral imeti državni zbor svojo odločilno vlogo, ključni vpliv in moralo bi biti tudi zagotovljeno spoštovanje vlade - spoštovanje prioritet, ki jih bo pri pripravi teh proračunskih dokumentov naložil državni zbor. Že iz osnovnega dejstva, da je v proračunu 90 procentov ali pa sama sredstva davkoplačevalcev in da vlada razpolaga pravzaprav izključno z denarjem davkoplačevalcev, poslanci so pa izvoljeni s strani davkoplačevalcev in bi bil to normalen postopek sprejemanja proračuna. Vendar po letošnji spremembi poslovnika v delu o proračunu temu absolutno ni tako. Vloga državnega zbora je ponižujoča na področju proračuna in to ponižujočo vlogo najboljše ponazoruje, to bom ponovil še enkrat, pa se opravičujem kolegu Kebriču, ko je bil, ko smo bili v Mariboru na Direkciji za železnice, izredno jasen, odkrit in prostodušen. Ko so nam predstavniki Direkcije za železnice predstavili, kaj se je z njihovega področja našlo v predlogu proračuna, ki ga je obravnavala vlada, je gospod Kebrič v odgovoru na njihove navedbe, dejal: "Oprostite, poklicali ste nas prepozno, včeraj je vlada predlog proračuna že poslala v parlament, sedaj se ne da narediti ničesar". To je prostodušnost in s tem razpolaga vlada, s takim odnosom, celo do svojih poslancev. In moram reči, da na podlagi tega, takšnega odnosa, ni čudno, da imamo pred sabo takšen proračun. Se pravi, bilanco prihodkov in odhodkov. Poglejte. Ta proračun je na nek način, glede na to spričevalo izkaz, ogledalo vladne politike v pretekli devetletki. Vladna ista politična opcija in ista oblast je delala devetletko, devet let je na oblasti in normalno se pričakuje, da ob dobrih učiteljih je izkaz pozitiven. Sedaj, ker pač vlada parlamenta ne priznava, tudi kot tisti učiteljski del, je seveda tudi izkaz negativen. To se zrcali v velikem proračunskem primanjkljaju, in celo več; vlada očitno misli, da je z negativno oceno možno napredovati v naslednji razred. Saj je res, da je v našem šolskem sistemu bilo nekaj let tudi takšna metoda in takšna miselnost, ampak je katastrofalne posledice prinesla, ker se je splošna raven discipline in vzgojiteljske metode učiteljev - in vse se je poslabšalo: In tako se poslabšuje tudi tu. Odnos do javnih financ na vseh nivojih države se slabša in na tak način mislim, da ni možno graditi bodočnosti te države. Vladni poslanci so tu omenili, kar je realno, da je odraz proračun dejanskega stanja. Dejansko to je ogledalu, slika v ogledalo dejanskega stanja. Če že vladni poslanci tako jadikujejo o slabem stanju javnih financ, državnih financ, potem seveda tu ni treba, da se sploh ostali sprašujemo, ali je temu res tako. Ko sem gledal, kaj je bilo rečenega aprila meseca, ko smo sprejemali proračun za letošnje leto, je vodja ene poslanske skupine vladnih strank rekel, da je to, za 2001, krizni proračun. Sprašujem se, ali bomo v tej državni imeli večno samo krizne proračune. Poglejte. Če bi vlada, ki gospodari z državnim premoženjem, z državo, če bi vlada s svojim premoženjem dobro gospodarila, bi lahko planirala in pričakovala višje in solidne prihodke od državnega premoženja in na podlagi tega predvidela več zaposlovanja, boljšo kvaliteto življenja svojih davkoplačevalcev v bodočnosti. Sedaj pa je slika inverzna: povečujejo sedavki, ker ne morejo skrpati bilanc, zasledimo, da pričakuje vlada večje dohodke od prispevkov na avtomobile, na pristojbine na avtomobile. To se pravi, kljub splošno vse višjim davkom na dodano vrednost, kar dejansko vpliva na vsakega davkoplačevalca, šeekstra udarec po denarnici vsakega davkoplačevalca. Kljub temu takim trendom v proračunu, ne vidi izhoda: zadolževanje države se povečuje v globoko prihodnost, hkrati pa ne vidimo transparentno, kaj bo od prodaje državnega premoženja dobila. Kako gospodari s tem denarjem? Kakšni so ti kapitalski prilivi? Napovedovali smo meseca aprila, ob sprejemanju prejšnjega proračuna, da bo ob takšni splošni politiki država zelo težko iztržila neke pametne kupnine. To se je zdaj ob koncu leta izkazalo, povsod so prihodki oziroma odprodaje nižji od tega, kar se je takrat načrtovalo. To se pravi, da se parlament ni realno servisiral. In pa, če gledamo SRD ali pa kaj drugega, sploh ni interesa, da se dobijo velike kupnine! Za mizerne cene se prodajajo edina dobra podjetja znotraj razvojne družbe. Nihče se ne briga za kupnino. Nihče se ne briga, ali bo na podlagi te kupnine možno kako novo delovno mesto odpreti. In, tu je stanje dejansko zelo kritično. Pohvalil bi v vladni politiki, če so to večja vlaganja, večji investicijski transferji v infrastrukturo, v gospodarstvo, kar bi naj oživilo gospodarsko rast. Temu pravijo, z novo skovanko, proticiklična ekonomska politika. Pohvalim, vsaj nekje - višjo postavko. Vendar: ali je to skrito, recimo, v teh investicijah drugih ravnedržave - transferjom, drugim ravnem države? Če gre skozi to, sem prepričan, da do teh drugih ravni države, do občin, bo od te povišane vsote prišlo malo. Država je v preteklih letih ustanovila agencije, sklade, ono, tretje - vse v Ljubljani. Vse te agencije, vsi ti skladi si gradijo marmornate palače in denar ostaja tu. Vlada bi naredila najboljši transfer, recimo, za Štajersko, popolnoma upravičen, če bi holding energetski pustila in dovolila, da bi bil v Mariboru. Potem imamo tu lahko nizke številke, pa bi skozi tisti denar, ki se tam izvede oziroma obrača, ostalo tam. Tako pa se pravzaprav slepi, da bodo neki transferji, da bo nekaj tudi prišlo za provinco in dejansko postaja Slovenija vse bolj metropola in provinca. Provinca v klasičnem smislu. Takih transferjev se pravzaprav bojim, da so samo na papirjih, da pa dejanskih, finančnih transferjev ne bo. Glejte, dvom je upravičen tudi na podlagi tega, ker slišimo, da bo vlada ustanovila novo ministrstvo, se pravi ministra svetnika za regionalni razvoj. Morali bi pohvaliti in podpreti tako, še posebej, ker Evropska unija ugotavlja, da vlada ne naredi nič na tem področju. In seveda, odgovor na poročilo Evropske unije je ustanovitev novega ministrstva. Ko pa slišimo, da naj bi bil minister za regionalni razvoj,profesor z ekonomske fakultete v Mariboru, ki je v preteklem obdobju s kitajskimi študenti poslovala protizakonito in ne vem kaj še, zapravila državni denar, da to tam katastrofalne finančne zadeve. Potem se vprašamo, ali je to samo pokrivanje takšne politike. Kaj to pomeni na simbolni ravni? Namesto da bi uveljavljenega strokovnjaka dejansko nekje iz province potegnili, ki bi imel neke interese, da bi te druge ravni države delovale, da bi doprinesle k boljšemu razvoju [[...]]
Gospod Jerovšek, se opravičujem, mislim, da vas zanaša v kadrovske vode, to pa vendarle ni stvar našega, niti najmanj splošnega dela proračuna. Prosim, da se držite tega okvira. Hvala lepa.
Govorim o učinkih proračuna. In to mislim, da je vsakemu jasno. In najhujše, kolegice in kolegi, da nam takšno sliko državnega proračuna, za katero sami priznavate, ki je kritična, krizna, depresivna, da za vse to vlada pravzaprav išče opravičila v dogodkih 11. septembra in s tem povezano recesijo v svetu. Letošnje leto je takšno, pa še ni bilo nobenega vpliva teh dogodkov. In zdaj pripeljati vse davkoplačevalce žejne čez vodo, da je vse posledica dogodkov v svetu, negativnih gospodarskih gibanj, bo nekaj vplivalo na to. Samo; v takih situacijah se dobra oblast pokaže, ali zna premostiti ali pa to zagrabi kot izgovor za vse prejšnje napake. In očitno je, da je bilo to pograbljeno kot opravičilo. Kot "flajšter" za prekrivanje napak, ki še kako vplivajo na stanje javnih financ, na državni proračun, na uporabo davkoplačevalskih sredstev. Glejte, danes že ptički čivkajo, da recimo v bančništvu, ki je v popolni lasti države, da je marsikaj narobe. Prebral sem v teh dneh, v nekem članku, da vlada znotraj bank in v nadzornih odborih bank, ki jih postavlja vlada, finančni inces. To drug drugega postavljajo in v takih razmerah ni možno vršiti nadzora nad poslovanjem bank. In se ga ne vrši, ker je pač glavna tendenca izkoristiti čas, ko je možno državna sredstva koristno uporabiti tudi za privatne projekte. In ob takšnem stanju, tudi pri kadrovanju tistih, ki naj bi nadzorovali, kako se dela z državnim denarjem v različnih institucijah, na različnih nivojih države, je dejansko upravičen strah, da bo Slovenija postala finančna kolonija. In da ima pri projektukolonizatorjev pomembne zaveznike tudi v vladi - tisti, ki prevzemajo naše bančništvo, naše gospodarstvo. Glejte, to neopravljanje neke razprave o privatizaciji bank, nesprejetje zakona, ki je bil predviden, na celem kup področjih je tako, da se zaobide tiste, ki bi morali odločati. To se v vsakem naslednjem letu zrcali v povečanem primanjkljaju. Edino, kar je letos ena od pozitivnih, da se je vsaj prekinilo s tem vlečenjem finančnega leta prek novega leta. Ampak seveda, izkoristilo se je te dogodke v svetu, gospodarsko recesijo, tako da je to zdaj posledica tega. Ne ni! Mi smo zavestno v tej državi netransparentno prikazovali državne finance tako zapleteno, da tudi poslanci dostikrat ne moremo priti do bistva tega, kje je kaj skritega, kako se dela, kdo opravlja z denarjem in ob takem stanju seveda nekega izboljšanja ne bo. To je že sedaj jasno za proračun v letu 2002. Se pa strinjam s predhodniki, da o proračunu leta 2003 resno govoriti ne moremo ob takem stanju javnih financ v letu 2000. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Alojz Sok. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Minister je v uvodu svoje predstavitve povedal, da je pravzaprav to proračun, ki ga je konec koncev vlada uskladila v nedeljo na Brdu pri Kranju, kot je bilo danes že povedano, in da je pravzaprav to nekaj, s čimer bi morali biti vsi, tako koalicija kot opozicija zadovoljni in da je to maksimum tistega, kar lahko vlada v tej državi naredi. Mogoče je res, da bo ta večinska koalicija v tem parlamentu s tem izredno zadovoljni. Prepričan pa sem, da Slovenke in Slovenci, ali pa če se izrazim drugače, državljanke in državljani te države s takšnim načinom dela nikakor ne bodo mogli in ne morejo biti zadovoljno. Ni namreč težko vladati v neki državi, če je vedno takrat, ko ti pač sredstev zmanjka, posežeš po tistih klasičnih instrumentih, se pravi, zvišaš davke, to je bilo že danes povedano, trošarine je ta vlada ob bencinu redno povečevala. Rad bi vas spomnil na nekaj mesecev Bajukove vlade, ko Bajukova vlada ni hotela dvigniti trošarin in se je cena bencina znižala. Spomnim se takrat tiste medijske gonje celo s strani nekaterih eminentnih ekonomistov v tej državi, ki so takoj izračunali, da se je vlada odpovedala 7 milijardam slovenskihtolarjev. Ampak sam nisem ekonomist. Razumel pa sem, pač, težnjo in odločitev takratne vlade, da če se je odpovedala tolikšnemu denarju, da je ta denar potem verjetno na nek način končal v gospodarstvu in je imel svoj posredni učinek. Torej, sedanja Drnovškova vlada seveda izkorišča na predlog teh istih ekonomistov, teh strokovnjakov, ta instrument popolnoma. Ker je zmanjkalo denarja v zdravstveni blagajni, se je spomnila, da bi lahko povečala še trošarine in pridobila nekaj pri tistih, ki rizično živijotako smo lahko poslušali v tem parlamentu. Potem si je minister za okolje in prosto izmislil nove takse za varstvo okolja, nove davke, ki bodo s 1.1. uveljavljen. V koalicijski pogodbi je zapisan še davek na nepremičnine, potem lahko tukaj poslušamo o želji po novem davku za avtomobile in pa, seveda, na novo uvedeno 1% zvišanje davka na dodano vrednost. Se pravi, to je ena plat, na drugi strani pa vlada napoveduje, da bo zmanjšala zaposlovanje in da bo bolj restriktivno nastopala oziroma omejevala zviševanje plač. Vendar je pravzaprav resnica, da je pravzaprav ta vlada z vsakim predlogom zakona, ki ga je poslala v ta parlament, pod krinko usklajenosti ali pa usklajevanja z Evropsko unijo uvajala in še uvaja vedno nove in nove agencije, vedno nove in nove službe. Tudi sedaj sta v proceduri na odboru za kmetijstvo kar dva zakona, en je zakon o krmi, drugi je zakon o živinoreji, oba spet na novo ustanavljata neke nove službe, istočasno pa poslušamo od te vlade v tem parlamentu, kako bo pravzaprav zmanjšala zaposlovanje. Torej, te zadeve lahko razlagate državljankam in državljanom, če vam bodo verjeli, ampak mi, ki smo tukaj v opoziciji, vam seveda tega ne moremo verjeti, kajti s predlogi zakonov pravzaprav delate ravno obratno. Tudi s temi, bi rekel, svojimi predlogi za povišanje davščin delate ravno obratno, kot to počne gospodarstvo v Ameriki ali pa zahodni Evropi; ko se znajde v recesiji, takrat davke znižajo in s tem pospešijo gospodarsko rast. Pri nas pa smo priča nasprotnemu procesu. Seveda, ta zadeva bošla tako dolgo, dokler bo ta vlada imela še kaj prodati, dokler bo še kaj državnega premoženja, dokler se bo lahko še kaj dodatno zadolžila. Sedaj se po novem zadolžujejo tudi občine! Torej, v preteklosti nismo bili priča temu, poleg tega, da se je državazadolžila zelo veliko - dolg po glavi prebivalca je danes trikrat večji, kot je bil po razpadu Jugoslavije - smo sedaj priča, da se lahko zadolžujejo do 10% občinskih proračunov tudi občine, in dolg se na takšen način povečuje. Jasno je, da bo za vse to treba enkrat plačati račune in da bo zadeva v tistem trenutku za vse nas v tej državi izredno slaba. Sicer vlada obljublja, da bo zmanjšala temeljno obrestno mero oziroma da bo ukinila temeljno obrestno mero, se pravi, ukinila bo TOM. Na drugi strani pa pove, da bo uvedla ROM; se pravi, uvajanje nekih novih izrazov, nekih novih instrumentov z jasno in že videno, že slišano vsebino. Nič se ne bo spremenilo, v glavnem tem državljankam in državljanom bo treba toliko vzeti, kolikor pač ta vlada za izvrševanje svoje funkcije pričakuje. Ko sem sam spremljal te zadeve, ko se vlada sklicuje, da je pravzaprav dopolnitve temu proračunu za leto 2002 - da za leto 2003 niti ne omenim, ker je že minister sam povedal, da bo treba te zadeve na novo prediskutirati spomladi -ko se je odločala, smo lahko poslušali, da je treba proračun spremeniti zaradi napovedane manjše gospodarske rasti zaradi recesije, ki vlada v celotnem svetovnem gospodarstvu. Ampak potem sem pravzaprav z začudenjem ugotovil, da vlada prvotnega predloga proračuna ni zmanjšala, ampak ga je celo za nekje okoli 3 milijard povečala. Se pravi, namesto 1220 milijard je predlagala 1223 milijard. Danes je tukaj povedano, da je to zaradi povečane rezerve, v katero so vključene 3 milijarde zaradi suše. Ampak, za boga, saj ko je vlada sestavljala proračun, smo zakon o odpravi posledic suše in pozebe za letošnjo leto že imeli in je torej vlada vedela, da mora ta sredstva nekje, se pravi v okviru proračunske rezerve, zagotoviti v proračunu, vsaj tako piše tudi v zakonu, ki smo ga takrat sprejeli. Torej, mi eno, vlada drugo. Tisto, kar pa me najbolj moti, pa je, da ta vlada pravzaprav ne spoštuje v tem ali pa predhodnem parlamentu sprejetih nacionalnih programov, tako se ne izvršuje nacionalni program izgradnje avtocest in ostalih hitrih cest. Torej, ta program je konec koncev, ne glede na to, da je v dopolnjenem predlogu proračuna vlada nekoliko povečala ta sredstva za izgradnjo avtocest in pa hitrih cest, ta nacionalni program je v slepi ulici. Končati bi se moral leta2004, z zaključnimi deli leta 2005, sami pa vemo, da če bi hoteli do takrat zgraditi vse slovenske avtoceste in hitre ceste, da bi morali na leto v tem času predati namenu okoli 80 km avtocest in hitrih cest, bomo pa jih v letošnjem letu vsega skupaj nekje okoli 16, 17 km. Ko smo julija obravnavali letni program za letošnje leto, so bile s strani vlade dane jasne obljube, da bo prišla pred ta parlament s spremenjenim nacionalni programom. Bile so dane obljube, da bo temu parlamentu predložena zakonodaja, ki bo pomenila možnost koncesijske izgradnje; se pravi angažiranja privatnega kapitala, tako domačega kot tujega. V tem trenutku od vsega tega seveda - razen tiste obljube, ki ji že takrat v opoziciji nismo verjeli - ni ostalo nič in v tem trenutku tudi nič od tega nimamo, ampak pač vlada v okviru tega načrta pravi, letos bomo zagotovili 32 milijard za avtoceste, drugo leto, leta 2003, 37 milijard, potem pa ne vem, na podlagi katerih dokumentov in na podlagi kakšnih nacionalnih programov, pravi, da pa leta 2004 62 in pa leta 2005 spet enako, 62 milijard - seveda, o milijardah govorim. Torej ne vem, če bi vlada hotela nek takšen program zapisati v svoje proračunske dokumente, potem je jasno, da bi morala konec koncev spremeniti ta nacionalni program izgradnje cestne infrastrukture in ga v tem parlamentu spraviti skozi proceduro, ga spremeniti. Ne vem, zakaj tega ne dobimo, ali vlada enostavno ne želi priznati svojih napak iz preteklosti ali kaj je temu pravzaprav dejanski vzrok. Še slabša je zadeva pri izvrševanju programa izgradnje železniške infrastrukture. Že [[...]]
Gospod Sok, ne bi želela biti nevljudna in vas po nepotrebnem prekinjati, mislim, da ste se v splošni razpravi javili, tudi v posebnem delu, in zdaj govorite o cestnem programu, o železniškem programu, to pa so posebni programi, ki jih bomo obravnavali v posebnem delu proračuna, kjer ste se javili k neomejeni razpravi. Res ne želim, da se ponavljamo in po nepotrebnem obremenjujemo [[...]]
Gospa podpredsednica, spoštoval bom vašo odločitev. Govorim pa seveda pri tem splošnem delu o tem, da država, da vlada ne izpolnjuje sprejetih nacionalnih programov po posameznih delih, in to je zajeto tudi v splošnem delu državnega proračuna, ko govorimo o odhodkih. Ne,se strinjam, ste me pač prekinili, bom končal s to razpravo in se bom potem še enkrat prijavil, če tako želite, v splošnem delu. Vendar, še enkrat povem - zato ločim razpravo na splošen in poseben del. Ker pa imamo pač določene nacionalne programe, za katere sem kot poslanec mislil, da morajo biti neka podlaga za načrtovanje vlade, hočem opozoriti na to, da pravzaprav niso in da jih vlada ne spoštuje in se ji tudi ne zdi vredno, da bi jih spoštovala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod Zmago Jelinčič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Lep pozdrav vsem skupaj, tudi predstavnikom vlade! Proračun, o katerem danes razpravljamo, je farsa. In sprejemanje tega proračuna je druga farsa. Zakaj? Poglejte, 220. člen poslovnika državnega zbora, novega poslovnika, določa, da mora pri vlaganju amandmajev amandmaje podpisati najmanj četrtina poslancev tega državnega zbora, to pomeni, 23 poslancev. Kadar govorimo o spremembi ustave, je za vložitev zahtevka po spremembi ustave dovolj 20 poslancev tega državnega zbora. Kaj to pomeni? To pomeni, da je vladi Republike Slovenije bolj pomemben proračun kot ustava lastne države. Če gremo dalje, kaj to pomeni naprej? Da je pripravljena vlade Republike Slovenije za to, da bo priredila proračun tako, kot je njej po godu, da bo ta vlada pripravljena narediti popolnoma vse, da se bo to zgodilo. To, žal, tudi počne. Če se obrnemo samo na splošno, na proračunske odhodke, vidimo, da je bilo leta 1995 teh odhodkov okoli 500 milijard tolarjev, za leto 2002 je ta številka 1350 milijard. To se pravi, 850 milijard več kot leta 1995, in za leto 2003 je višina odhodkov 1470 milijard slovenskih tolarjev, kar pomeni 970 milijard tolarjev več, kot leta 1995. Seveda bo vlada rekla: državljani pač morajo čutiti, da jim vladamo in za to, da jim vladamo potrebujemo denar. Kako bomo krpali te primanjkljaje? S prodajo vsega, kar je dobrega v Sloveniji. Prodajale se bodo banke, nekaj jih je že naprodaj, prodajala se bo Luka Koper, o kateri se govori, da bo počasi prešla v italijanske roke, s tem da se je to začelo na način investicije na 7. tržaškem pomolu, s tem da investicije na 3. koprskem pomolu ne bodo izvedene in bo kontejnerski terminal šel v Trst, v Sloveniji, v Kopru bodo ostali razsuti tovori, ki prinašajo ekološko totalno sporno zadevo, poleg tega pa zelo majhen zaslužek in zelo majhne profite. Pri cestah smo že razdelili tujcem, da po eni strani prevzemajo dela in že ti tujci slovenske podizvajalce mečejo na cesto. Primer Grassetta, ki je rudarsko RGD družbo vrgel na cesto - in nikomur nič.
Gospod Jelinčič, se opravičujem, isto opozorilo kot gospodu Jerovšku velja tudi vam. Prosim, da se držite proračuna. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Držim se proračuna in hotel sem navezati to na porabo proračuna, ki jo proračun zagotavlja za ceste v letu 2002 in 2003. Obakrat nekaj več kot 30 milijard slovenskih tolarjev in prepričan sem, da bo ta denar odšel v tujino, kajti to - izgleda - je namen slovenske vlade - suportirati tujino, zato da bi se lahko zleknili ob nogah evropskim gospodarjem. Če pogledamo naprej, kje bodo spet lahko zapolnjevali slovenski proračun. Prodali bodo zgodovinsko znamko Union Belgijcem, prodali bodo Fructal Hrvatom itn. Če pogledamo, da je bila sanacija bank iz žepa davkoplačevalcev, vidimo, da je denar šel pa v žepe novih kapitalistov - in nikomur nič. Vlada seveda bo rekla, naj državljani vidijo, da imamo tudi mi bogataše, in državljani, upam, da bodo vendar spregledali in videli, kaj se dogaja s tem. Po drugi strani pa v proračunu najdemo izdatke, kot so najnovejše letalo Falcon, zato da se bodo nekateri gospodje lahko lepo sprehajali po nebu, ob tem, ko belgijska firma Sabena in pa švicarski Swissair prodajata airbuse, bistveno bolj zmogljiva letala, za več kot polovico te cene. In vladi - nič. Vlada bo rekla, naj ljudje vidijo, da tudi mi lahko pobegnemo z zlatom in z letalom v London, tako kot je naredila leta 1941 že neka vlada. Če pogledamo, kje namerava vlada dobiti še dodatne denarje - pri davkih, tam, kjer je najlažje. Udariti Slovenca po žepu, in vlada tako ali tako pravi: saj Slovenec bo zdržal; je zdržal od Karantanije nekaj tisoč let, da je dobil svojo državo, pa bo zdržal še nekaj let, dokler ne bo ta država propadla in se utopila v Evropski skupnosti. In povečali bodo oziroma boste davek na dodano vrednost, za eno točko. Kakšne so posledice? Osebna potrošnja se bo zmanjšala ali, po domače rečeno, ljudje bodo lahko manj kupovali, ker bo vse bistveno dražje. Življenjski standard bo padel, ampak vlada bo rekla: saj bo padel drugim, saj ne bo padel nam, ki smo v vladi. Zmanjšalo se bo varčevanje - tu bo pa vlada zaskrbljena, kajti če bo zmanjšano varčevanje, bo manj denarja pritekalo v banke in nekateri gospodje, ki se že debelijo, se bodo malo manj debelili. Ampak vendar bo vlada rekla: nič hudega, saj nezmerno debeljenje je škodljivo. Investicije se bodo nedvomno zmanjšale in ker se bodo zmanjšale, bo manj delovnih mest in bo več brezposelnih. Še nekaj zanimivega, zakaj bo vlada povečala davek na dodano vrednost: od vsakega davka, DDV-ja, se odvaja določen odstotek za Evropsko unijo, in višji kot je DDV, višji je ta odstotek, višji je ta delež. To se pravi, gre morda tu za kakšno vezano trgovino, "mi vam - vi nam"? Vlada bo rekla: saj ni važno, saj ne gre iz mojega žepa, saj gre iz žepa Slovenk in Slovencev. In zaradi dviga davka na dodano vrednost se bodo dvignile cene, podražile se bodo osnovne življenjske dobrine, zmanjšala se bo kupna moč prebivalstva, zmanjšala se bo zasebna potrošnja, zmanjšalo se bo povpraševanje prebivalstva, zmanjšala se bo gospodarska rast, zmanjšal se bo prirastek gospodarstva, in vlada bo rekla: nič hudega, če bo Slovencev manj, saj imamo z njimi tako ali tako same probleme. In na koncu pa bo zagotovo vlada prispevala nekaj k nekakšni proevropski usmerjenosti in bo zagotovila ob vstopu v Evropo eno stvar - namreč, vlada je izdala neko izjavo ob načrtu ureditve grobišč, kjer v 6. točki piše, da bo vlada oziroma da vlada Republike Slovenije izraža pripravljenost, da njeni pristojni organi stopijo v stik z državnimi organi drugih držav, katerih državljani so bili žrtve vojnega in povojnega nasilja na ozemlju Republike Slovenije. Kar pomeni, da bomo verjetno z državnim denarjem oziroma z denarjem vseh Slovenk in Slovencev plačevali najprej spomenike, kaj jaz vem, SS divizij princ Evgen, morda pa tudi preimenovanje kakšnega ljubljanskega trga v Adolf Hitler Platz. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslank in poslancev, ki bi se pisno prijavili, več ni, zato je omejena razprava razpravljavcev zdaj na 5 minut. Besedo ima najprej gospod Franci Rokavec [[...]]Gospod Jaša, se opravičujem. Želeli ste replicirati izvajanju gospoda Soka. Izvolite.
Pravzaprav sem hotel replicirati kolegu Brejcu in deloma tudi kolegu Soku. Kolega Brejc je povedal, kako je skromno Bajukova vlada samo enkrat šla na Brdo na kosilo in še to kosilo je plačal Bajuk. Jaz bi res rad videl ta račun, ki ga je plačal Bajuk. To je ena stvar. Druga stvar pa je: kolega Brejc in kolega Sok ob skromnosti Bajukove vlade, bi vprašal, kaj menita o tem, da je kar lep del ministrov, ki so bili ali visokošolski učitelji ali upokojenci, potem ko niso bili več v vladi, še leto dni sprejemal visoko vladno plačo z dodatki za uspešnost in tako naprej. In koliko je bilo poslancev iz tako rekoč, tako imenovanih pomladnih strank, ki niso bili več izvoljeni za poslanca v zadnjem sklicu, ki so ravno tako leto dni jemali plače z dodatki za uspešnost in za leta, ne glede na to, da so bili mnogi med njimi upokojenci ali so imeli druge vire za preživetje?
Hvala lepa, gospod Jaša. Vendar odgovorov na ta vprašanja, ki ste jih zastavili, ne bom dovolila. Besedo ima gospod Franci Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani gospod minister! Spoštovane poslanke in poslanci! Tako kot že nekaj kolegov poslancev danes, moram tudi sam izraziti določeno skepso vlade pri načrtovanju višine gospodarske rasti v prihodnjem letu. Ampak, pri tem mislim, da je pravilna usmeritev, da se je vlada odločila za pospešeno vlaganje investicij v infrastrukturo. Kljub vsemu pa bi dejansko opozoril na sledeče, da v obdobju manjše gospodarske rasti oziroma manjših zmožnosti države je treba najprej zategniti pas pri sebi. Če se obremenjuje državljane z napovedjo o povečanem davku na dodano vrednost, o povečanih prispevkih za zdravstveno zavarovanje, potem bi dejansko potrebovali eno celovito analizo učinkovitosti in racionalnosti dejansko vsega javnega sektorja. Na to sem opozoril že tudi pri zakonu o upravi. Namreč, dejstvo je, da vlada v svojem dopolnjenem predlogu proračuna tudi na strani 15 govori o zmanjševanju zaposlovanja v državni upravi. Toda kljub vsemu trdim, da je ta ocena premajhna oziroma preskromna oziroma da so napovedi - če samo gledamo na področju obrambe, mi smo bili prav v tem tednu priča, da naj bi s spremembo, napovedjo spremembe zakonao obrambi dali možnost tudi do 1500 osebam predčasnega upokojevanja. Mislim, da so te ocene dejansko prenapihnjene, in dejansko pričakujem, da bo pri izvajanju proračuna prišlo do večjega zategovanja pasu, predvsem pa, da bo vlada končno pripravila celovito analizo učinkovitosti svojega javnega sektorja oziroma celotne uprave. Poleg tega bi se dotaknil še enega vprašanja, to je pa vprašanje strategije prodaje državnega premoženja. Na to sem opozarjal že pri razpravi ob letošnjem proračunu spomladi. Ne gre samo za vprašanje prodaje državnega premoženja oziroma predvsem potem servisiranja primanjkljaja v proračunu, ki je posledično - s prodajo državnega premoženja - tudi potem zapolnitev dela tega primanjkljaja. Mislim, da smo v zadnjem času priča drugemu vprašanju, da nimamo strategije na tem področju, strategije predvsem, kako bosta oba državna sklada, ki zastopata državo v pomembnih gospodarskih družbah, ravnala v tistih ključnih odločitvah. Ali bosta ravnala tako, da bodo vitalni elementi našega gospodarstva in slovenske ekonomije postali v prihodnje privesek tujih multinacionalk, ali pa bosta ravnala tako, da bodo ti vitalni elementi - se pravi bančništvo, zavarovalništvo, telekomunikacije, trgovina, pivovarstvo itn. - lahko postali ključni sooblikovalec gospodarskega razvoja v tej širši regiji in da bodo konkurenčni na evropskem trgu, predvsem pa, da bodo zavzeli tudi trg jugovzhodne Evrope. Mislim, da je odgovor na to vprašanje in pa strategijo treba čimprej pripraviti. Po moji oceni bi bil pozitiven odgovor na to vprašanje lahko tudi ena od bistvenih podlag, da bi v prihodnje ta država lahko, dejansko lahko, ambiciozno kreirala svoj razvoj in tudi dejansko lahko bolj ambiciozno pristopila, kakor pa realno je v tem trenutku, k oblikovanju svojih proračunov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič, potem dr. Bernik. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Najprej sem imel namen, da se sploh ne bom oglašal. Tudi, ko smo sprejemali proračun za 2001, sem rekel: sprejmimo ta dokument čimprej, da začne država dihati, tako kot pričakujemo, in da se sprostijo časovne zmožnosti, da se proračun za leto 2002 pripravi tako, kot bi glede na stanje v javnih financah, glede na cilje, ki bijih ta država in ta vlada imela in ti cilji bi morali imeti zelo jasno titulo, kaj vse moramo postoriti do vstopa v Evropsko unijo oziroma vključno z letom v katerim vstopamo - pričakoval sem veliko kaj več, kot pa smo dobili. S tem pa bi rad rekel sledeče. Ko se ustavim na strukturnem razrezu proračuna za leto 2002 in če primerjam strukturne razreze v letih 1998, 1999, se v mislih vrnem nazaj in malo pobrskam po načelnosti nekaterih nas poslancev. Takrat, se spomnim, so nekateri nastopali z eno slabo tezo: proračun je slab, razvojno nikakršen. To tezo so razvijali dolgo, do onemoglosti. Danes taisti poslanci nastopajo v superlativih tu. Struktura proračuna - odhodkov, če vzamem samo odhodke za leto 2002 in če vzamem plače in prispevke, pa če vzamem transfer SPIZ-u, pa investicijske odhodke, potem je struktura tega proračuna bistveno slabša, kot je bila 1998, 1999, 1997. leta. In tudi kot leta 2000. Tako, sam lahko rečem to, kot vidim, kot čutim. Vsaka čast ministru, imel je dober pristop, zame optimističen, glede na oceno situacije. Prehitro je opešal. Zakaj je opešal, niti ne vem. Prehitro je opešala tudi vlada v svojem namenu. Ne vem, zakaj. Ni bilo treba. Tako ta proračun ni tako dober, kot je bil v ritualu predstavljen javnosti kot neka uspešnica - našminister, gospod Rop ima to naravno danost in mu to izredno uspeva. Srčno bi mu želel, da bi tudi lahko naredil ali moral narediti tisto, kar ve, da mora. V proračunu je premalo vgrajenih mehanizmov, ki bi tako državo kot prebivalstvo navajali k varčevanju. Brez varčevanja ni stabilne valute, brez varčevanja ni investicijskega denarja. In če ni investicijskega denarja, ni dodatnega generatorja za gospodarsko rast in za zaposlovanje. Tudi pogrešam - mehanizme, kot jim bi rekel morda - spremembo strukture odhodkov v korist investicij. Kako to napraviti glede na vse zakonske obveze, ki vplivajo na razrez? Brez da gremo z nekaterimi ukrepi, s katerimi bomo, zajezili, bremzali javno porabo in s katerimi bomo tudi zmanjšali nekatere nekritično pridobljene pravice v bližnji preteklosti, ki pa ne vzdržijo glede na naše izhodiščne možnosti pri vstopanju v Evropsko unijo, se tega ne da storiti. Mislim, gospod minister, in tudi vlada, katere del sem, da bo proračun za leto 2003 danes seveda sprejet - tudi jaz ga bom podprl. Mislim pa, da bo zaradi situacije, ki jo vi dobro poznate, se z njim dogodilo kar veliko sprememb: ali sedaj ali v letu 2004; sprememb, ki bodo veliko bolj radikalne, kot so bile upoštevane sedaj. Kaj dosti več ne bi govoril. Pričakoval sem to, kar sem povedal - več mehanizmov, ki bodo navajali k varčevanju, čeprav eni pravijo trošiti moramo, zdaj smo na vladi. Da, ampak vsaka potrošnja se konča s praznim žepom in takrat ni več kaj dati otrokom jesti, je rekel gospodar, ko je kmetija brzela nekamin se je trudil, da jo ohrani. Tako želim vse najboljše v popotnico obema proračunoma in korajžo, da se naredi spremembe v proračunu za 2003 dovolj zgodaj, ki bodo imele pozitivni doprinos temu, da bomo 2004 leta dobro pripravljeni in strukturno pripravljeni v razrezu proračuna za vstop v Evropsko unijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Bernik, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica, gospod minister, gospe in gospodje od vlade, kolegice in kolegi. Bom zelo kratek. Veliko je bilo govorjeno o tem, kaj manjka v proračunu, kaj je narobe itn. Seveda, to je razumljivo, če gledamo ta komplicirani proračun, da je mnogo vprašanj in malo odgovorov. Človek se pa pri tem procesu še vedno uči, verjemite ali ne, tudi v mojih letih. Zato bom en primer povedal, ki bo morda neke stvari pojasnil. Prejšnji teden je na odboru za finance in monetarno politiko bil sprejet amandma, ki je preložil približno pol milijarde tolarjev, če se pravilno spominjam, na kulturo za razne dejavnosti, na drugi strani je pa ta denar vzelo ministrstvo za finance. Gospodje ali gospe, me boste popravili, če moje številke niso čisto točne. Vendar ne gre toliko za številke, ampak za princip. Danes, ko smo začeli zjutraj ob pol devetih z nadaljevanjem te seje, je bilo veliko razburjanja zato, ker ministru za finance ni bilo všeč, da bi se ta denar pobral samo z njegovega ministrstva. Osebno sem mislil, če ima nekdo platno in škarje, bo najbolj vedel, kje lahko to reže. Dobro, potempo nekem procesu "hokus-pokus" je danes zjutraj prišlo do rešitve in vam povem, da je ta denar, čeprav je ministrstvo za finance - in to je zelo lepo, da niso čisto odpovedali - odstopilo 195 milijonov tolarjev, ostali delež je bil pa razdeljen na 8 uporabnikov, med njimi skupne službe vlade, center vlade za informatiko, slovenska obveščevalno-varnostna agencija, ministrstvo za finance sem že omenil, ministrstvo za pravosodje, direkcija za ceste, geodetska uprava, ministrstvo za informacijsko družbo in ministrstvo za šolstvo, znanost in šport. Torej, vsako ministrstvo, no, ne vsa ministrstva, ampak nekatera so odstopila nek delež svojega proračuna. Tu se pa potem postavlja vprašanje: če bi bilo mogoče to narediti za pol milijarde tolarjev, ki so še tisti, če smem tako banalno reči, "špeh", ki je še vedno v proračunu. Ali se ne bi dalo še enkrat malo te vreče pretresti in videti, če bi se ta proračun dal zmanjšati. Naj tu rečem tudi to, da je ta proračun precej nepregleden in tudi nekateri dokumenti, ki so bili poslani - tako kot je predlog zakona o izvrševanju proračuna prišel v prvem osnutku precej pomanjkljiv in šele sedaj smo dobili to možnost, da dobimo bolj dopolnjeno verzijo, pa še ta je polna, bi rekel, nedefiniranih pojmov, ki jih nekdo, ki ni strokovnjak v tej stroki, pač potrebuje. No, ko imam že besedo, bom pa še eno stvar rekel, ker so bila prej omenjena grobišča. Tu notri imamo v naši stranki amandma, ki bi ga bilo vredno podpreti, pa bom o tem drugič govoril. Danes bom samo rekel, da je bilo tu to omenjeno in koliko je potrebno, kakšni stroški bodo s tem in tako dalje. Meni se zdi, da bi isti govornik, ki je to rekel, ta grobišča še povečal, če bi človek verjel njegovi izjavi, takrat - ko sem jaz kandidiral za predsednika države pred štirimileti - je bilo rečeno, naj bi vsi tisti volivci, ki so volili zame, in teh je bilo 100.000, morali biti odpravljeni že leta 1945. To se pravi, hvala bogu, da smo nekateri še tukaj in da nismo v grobovih, ker bi s tem povečali državni proračun. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo poslanke in poslance. Minister se je javil, pa, gospod minister, če dovolite, bi še prej prisluhnili gospodu Sušniku, potem pa vas vabim k besedi. Gospod Sušnik, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci ter spoštovani ministri! Rad bi se dotaknil regionalnega razvoja in odnosa proračuna do te problematike. Posebej se je ta stvar izpostavila v fazi obravnave proračuna za leto 2002 in 2003. Mislim da je bilo koristno, da se je začelo razmišljati o regionalnem razvoju, ne glede na to, da ima država Slovenijo sprejeto strategijo gospodarskega razvoja Slovenije, strategijo regionalnega razvoja, da je bil v letu 1999 sprejet zakon o skladnem regionalnem razvoju in da imamo ne nazadnje sprejet tudi predhodni državni razvojni program. Na žalost ugotavljamo lahko danes samo to, da v proračunu za leto 2002 in 2003 ni namenjenih sredstev za izvajanje zakona o skladnem regionalnem razvoju. Vem, kaj bom dobil odgovor, ker sem lahko delno to prečital že tudi v Sobotni prilogi Dela, da se za ta namen nameni 4,5% bruto družbenega proizvoda, vendar bom poskušal obrazložiti, kakšni so pogledi tudi s strani regije na to. Nemogoče je pristati na tezo, da se vse, kar gre izven - bom rekel - kroga Ljubljane, opredeli kot sredstva za regionalni razvoj. V skladu z 19. členom zakona o skladnem regionalnem razvoju jasno piše, da je država dolžna prvo leto po sprejetju tega zakona nameniti 0,5% bruto družbenega proizvoda za regionalne spodbude, ki jih je treba jasno opredeliti v proračunskem memorandumu, vsako naslednje leto pa 1%. To ni treba posebej razlagati, da mora na nivoju države znesti tam okoli 45 do 50 milijard dodatnih sredstev. Ne moremo zdaj vse tisto, kar je bilo do sprejetja zakona že namenjeno regionalnemu razvoju imeti za regionalno spodbudo. Da pa je do tega zakona prišlo, je prišlo zaradi tega, ker je bilo ugotovljeno, da so potrebe po razvoju na področjih, ki izrazito zaostajajo. V 19. členu oziroma v tem zakonu je navedeno, da so do regionalnih spodbud upravičena tista območja, ki zaostajajo za državnim povprečjem v merilu bruto družbenega proizvoda za 20% in več oziroma ki nenormalno zaostajajo po kazalcih nezaposlenosti. Evidentno na osnovi tega je, da tega denarja, da denarja za izvajanje zakona o skladnem regionalnem razvoju v proračunu za leto 2002 in 2003 ni. Ni ga v zadostnem obsegu. Če bom dobil kvalitetni in kakovostni odgovor, bom zelo zadovoljen, ampak kljub vsemu trdim, da ga ni. Bom poskušalto obrazložiti - zakaj. Poglejte, v 12 statističnih regijah, ki so bile opredeljene, se zdaj izvaja ena intenzivna aktivnost, sprejemajo se regionalni razvojni programi. Te regije so glede na različen bruto družbeni proizvod, ki ga dosegajo, upravičene do različne stopnje razvojnih spodbud. Govoril pa bom zdaj na primeru ene od teh 12 regij, to je Savinjska statistična regija, ki izrazito zaostaja, tako po bruto družbenem proizvodu kot po stopnji nezaposlenosti, in je v celoti upravičena do 1% bruto družbenega proizvoda. Glede na to, da Savinjska statistična regija prispeva v bruto družbenem proizvodu 14%, smo mi izračunali, da je to 4,5 do 5 milijard v naslednjih šestih letih. Ta denar ni - bom rekel - pravica ali pa neka miloščina, ki bi jo prosili, ampak mislim, da je ta denar logična posledica sprejetega zakona in pripada regiji. S tako predpostavko smo pristopili tudi k sprejemanju regionalnega razvojnega programa. V ta namen je bilo angažiranih ogromno sredstev, ogromno človeških moči, ogromno časa jebilo porabljenega, rezultat tega je bil, da je vseh 32 občin potrdilo ta regionalni razvojni program. Bojim pa se, da je ta regionalni razvojni program neizvedljiv. Neizvedljiv pa zato, ker v proračunu za prvi dve leti izvajanja, 2002 in 2003, država ni namenila tistega potrebnega procenta bruto družbenega proizvoda za izvajanje regionalnega razvojnega programa. Če bom prepričan v nasprotno, bom zelo vesel, sem že rekel. Da pa je nesreča še večja, bom pa povedal, da smo bili že prikrajšani za 0,5% bruto družbenega proizvoda razvojnih spodbud v letu 2000 in spet za 1%, to se pravi 4 do 4,5 milijarde, v letu 2001. Zakaj to govorim? Govorim preprosto zato, ker gre za veliko območje 32-ih občin, trdim, da to velja kar celo Slovenijo, ki se razprostira od hrvaške meje do Avstrije, ki zajema tudi dve veliki industrijski središči, ki zajema toliko in toliko prebivalcev, tukaj je 32 občin, ki so združila svoja sredstva, združila denar, združila moči, sprejela regionalni razvojni program. Logična posledica bi bila, da bi naredila tudi potrebno, ustvarila tudi potrebno infrastrukturo za izvajanje razvojnega programa, logična posledica bi bila, da bi - ne zato, ker prosimo, ampak zato, ker je bil že v septembru leta 1999 sprejet zakon - država ta regionalni razvojni program, pa tudi ostale 11, ustrezno podprla samo v skladu s sprejeto zakonodajo. Bojim se, da bo sedaj ves pokurjen, vso vloženo delo, ves vložen denar, ves pokurjen čas, ki je bil porabljen za sprejemanje tega regionalnega razvojnega programa, zaman, da bo delo šlo v nič zato, ker v proračunu za prve dve leti tega obdobja, ki ga zajema regionalni razvojni program, ni potrebnih sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za finance, mag. Ropu. Izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Bilo je seveda zelo veliko diskusije, zelo veliko pripomb in zelo veliko tudi kritik in morda je prav, da na nekatere od kritik odgovorim - ne glede, da tvegam veliko diskusijo tudi potem. Ampak mislim, da je dobro, da prediskutiramo nekatere od stvari, na katere je bilo opozorjeno. Najprej na gospoda Vizjaka, ki je najbolj oddaljen, kar se tiče diskusije. Res je, da sem mu že na odboru nekaj tega povedal nazaj, mislim, poskušal argumentirati, zakaj nekatere njegove teze ne držijo, in od vseh morda najbolj bije v oči tista v zvezi zrealizacijo letošnjega leta in pa njegovo trditvijo, da je vlada za letos znižala investicije za 6,4 milijarde. Tega seveda vlada ni naredila in nima nobenega namena, da bi to naredila. Dejstvo pa je, da smo ocenili, da bo realizacija investicij za tolikonižja. In sedaj smo seveda pri tem, kaj pa je razlog za to, da bo realizacija investicij nižja. Razlog je, in to smo že enkrat povedali, zelo jasen: proračun se je sprejemal zelo pozno, proračun v lanskem letu ni bil pripravljen, ni bil sprejet, zato smo imeli začasno financiranje, v katerem so bile investicije praktično v celoti ustavljene; proračun je bil sprejet, vsi vemo, aprila, in seveda potem so začeli proračunski uporabniki pripravljati projekte. Očitno je, da v celoti niso mogli pripraviti vseh projektov, tudi zaradi tega, ker proračun ni bil sprejet in ga nekdo pač ni pripravil in nekdo ga ni sprejel, in zaradi tega seveda imamo nižji nivo investicij, kot bi lahko bil v letošnjem letu. In zaradi tega, ker imamo nižji nivo investicij, kot bi lahko bil v letošnjem letu, bo po nekaterih ocenah realizacija investicij v javnem sektorju več kot 10% nižja, zaradi tega bodo celotne investicije nižje in tudi zaradi tega je planirana gospodarska rast v Sloveniji nižja, kot smo jo ocenjevali. In to pravzaprav govori o tem, kako pomembno je, da se proračun redno sprejema, kako pomembno je, da država normalno funkcionira tudi na tem segmentu. In, seveda, če država ne funkcionira normalno, se to odrazi na koncu tudi na področju gospodarstva in na koncu tudi prigospodarski rasti. Tokrat se bom izognil imenovanju kogarkoli v zvezi s tem, zakaj in kako proračun ni bil sprejet, da ne bi bil deležen očitka, da vedno ponavljam isto. Kar se tiče vprašanja gospoda Brejca v zvezi s pokrajinami, sem še enkrat preveril pri ministru za notranje zadeve v zvezi s sredstvi za pokrajine, ker vem, da je bila to diskusija, ko smo diskutirali o proračunu, in on mi zagotavlja, da so določena sredstva zagotovljena znotraj sredstev za pripravo projektov pokrajin, skratka, za raziskave, ekspertize in pripravo posameznih projektov. Za to so znotraj pripravljena določena sredstva in projekt teče, kot veste, prek ministrstva za notranje zadeve. Zelo pomembna točka, ki ste se je vsi lotili, je seveda točka, ki je povezana z davki, popolnoma logično in tudi popolnoma razumljivo. Vendar mislim, da vsi ti napadi na to področje zahtevajo nekatera vendar bolj jasna pojasnila v zvezi z davčnimi obremenitvami v Sloveniji pa v zvezi z davčnimi obremenitvami v primerljivih državah. Najprej je bila pripomba na trošarino. Mi vemo, da ima Slovenija podpovprečno trošarino glede na Evropsko unijo in glede na vse države v sosedstvu. Ima pa nadpovprečen nivo socialne države in pravic. Torej, nemogoče je obdržati vse davke pod povprečjem Evropske unije, pod povprečjem vseh naših sosednjih držav, pa zahtevati od vlade zraven - na primer, gospod, ki se je prej oglasil, iz Nove Slovenije - da izvedemo vse nacionalne programe, da izvedemo vse tisto, kar od nas zahtevate, zraven pa zahtevate, da vse davke znižamo. To oboje seveda ne gre. Ne moremo imeti podpovprečne davčne obremenitve in nadpovprečnih izdatkov. Vendar, kljub temu da je vlada v letošnjem letu dejansko vodila politiko povečevanja trošarin, jih ni povečala toliko, da bi se trošarine dvignile iznadnivoja katerekoli države v sosedstvu ali Evropski uniji. Konkreten podatek: za davčne obremenitve naftnih derivatov, in sicer bencin 95, je 73% Evropske unije - lahko vam tudi povem primerjavo, Avstrija ima večjo, Hrvaška ima večjo in tako naprej - pri dizlu je 77%. Vi tudi dobro veste, da pri zadnjih dveh znižanjih cen trošarin nismo dvigovali, nismo jih dvigovali seveda zavestno in tudi zato, da vplivamo na na nižji nivo inflacije. Mi smo tudi povedali, ko je bila javna diskusija o tem, kaj s trošarinam,da mora seveda vlada slediti več ciljem: tako gospodarskem razvoju, zaposlovanju, izvrševanju - če hočete - tudi proračuna in pa tudi inflacijskemu cilju. Mi poskušamo ujeti ravnotežje med temi cilji in slediti konsistentno politiko. Kar se tiče davka na dodano vrednost, verjetno dobro veste, da je že ob sprejemanju davka na dodano vrednost bilo planirano najprej, da bo višja stopnja davka na dodano vrednost, da bo 20 oziroma 21 odstotkov. Takrat se je državni zbor odločil, da bo sprejel 19-odstotno stopnjo, zraven pa se je odločil, da se bo v naslednjih letih ta dvignila za eno oziroma dve odstotni točki. Vseskozi je bilo planirano, da se dvigne do dveh odstotnih točk. Vlada se je odločila, da dvigne zgornjo stopnjo za eno odstotno točko in spodnjo za 0,5odstotnih točk. Prej sem jasno povedal, da dvig spodnje za 0,5 odstotnih točk, ob dvigu zgornje za 20 odstotnih točk, ker je v proizvodnjo stanovanj na primer in zdravil vključen vstopni davek 20 odstotkov, ne pomeni višjih stroškov za proizvajalce, ker dobijo refundirani davek 20 odstotkov. Pravzaprav 0,5 še zagotavlja to, da niso neto prejemniki refundacij. Če seveda primerjamo davek na dodano vrednost, zopet, z državami v Evropski uniji in v sosedstvu, potem se je treba zavedati, da je v Avstriji ta davek 20, v Italiji 20, na Madžarskem 25 in na Hrvaškem 22. Lahko vam preberem še nekatere druge države, s katerimi se morda želi kdo primerjati: Belgija 21, Danska 25, Francija 20, Italija sem že rekel, Švedska 25. Tako mi v tem primeru absolutno v nobenem primeru ne znižujemo davčne konkurenčnosti slovenske države in to se mi zdi, seveda, ob tem ključno povedati. Da ob tem ne omenim, da ob spremembi tega zakona ne dvigujemo direktnih davkov, to so seveda tisti davki, s katerimi je gospodarstvo neposredno obremenjeno. Nasprotno! Davek na dobiček pravnih oseb je eden najnižjih v Evropi. Nominalna stopnja je 25 odstotkov, efektivna je samo 9 odstotkov zaradi številnih davčnih olajšav, zlasti namenjenih spodbujanju investiranja. Torej tudi ta davek je podpovprečen in ga ne dvigujemo. Danes je bilo veliko govora o tem, ko posamezni poslanci želijo očitati vladi, da je dvignila prispevek za zdravstveno zavarovanje in da bo s tem obremenila prebivalstvo. Nasprotno! Posebej smo nasprotovali, tudi na ministrstvu za finance, v diskusijah, da dvignemo to prispevno stopnjo na delojemalce; torej zaposleni, delavci ne bodo obremenjeni s to višjo prispevno stopnjo, kljub temu da nekateri menijo, da bi morali biti v diskusiji in so obremenjeni samo delodajalci. Zakaj? Zato, ker smo želeli ta ukrep narediti finančno nevtralen za gospodarstvo in smo sočasno - in to ste ravno včeraj sprejemali - zmanjšali davek na plačilno listo. Neto finančni učinek od tega je pozitiven za gospodarstvo. Neto finančni učinek znaša približno 800 milijonov za celotno gospodarstvo. Skratka, nevtralen. Kar se tiče davkov, v nobeni točki, pa prav v nobeni točki, ne zmanjšujemo davčne konkurenčnosti. Možna je diskusija, ali bi bilo bolj primerno dvigniti davek na dodano vrednost v letu 2002 ali v letu 2003. Povedal sem, da tudi na predlog mnogih slovenskih ekonomskih strokovnjakov je bistveno bolj primerno ta davek dvigniti v letu 2002. Preprosto zato, ker je 2003 - jaz pa v to seveda verjamem in verjamem, da vsi mi skupaj verjamemo - leto pred vstopom v Evropsko unijo, ko mora biti pa inflacijski cilj prvi cilj te države, če ne želimo biti soočeni z velikimi ekonomskimi težavami ob vstopu v Evropsko unijo. Naslednja trditev, da je to krizni proračun. To ni krizni proračun. Tega nikoli nismo rekli, da je to krizni proračun. Mi smo ta proračun popravili zaradi popravljene gospodarske rasti. Ampak gospodarska rast 3,6 je seveda še vedno visoka in strinjam se, relativno optimistična in zato velja seveda biti previden in zato seveda rešpektiram vsa tista opozorila vas poslancev, vseh, ki govorijo o tem, da velja biti previden tako pri izdatkih, kot tudi pri vseh ostalih napovedih. Povem, da tolikšnega deleža investicij v javnih izdatkih, kot ga imamo letošnje leto, smo imeli malo kakšno leto. V letošnjem letu imamo rast investicij več kot 20%. In vi pravite, da je to krizni proračun, da mi trdimo, da je krizni proračun. Ne! Mi pravimo, da je to proračun, ki je v tem delu razvojni. Ne trdim, da je cel proračun razvojni, da so vsi izdatki razvojni. Strinjam se z mnogimi od vas, da so mnogi izdatki v proračunu neracionalni, da so mnogi zakoni, ki so bili skozi leta sprejeti, na mnogih točkah preveč darežljivi, da se je preveč in premalo zraven - preveč gledalo na to, kako bi bili seveda všečni in se je razumelo posamezne skupine prebivalstva, zraven pa se ni gledalo alternativnih izdatkov. Navsezadnje - žal mi je, da je gospod Bernik šel ven - se je to pokazalo tudi na področju kulture. Ko smo danes pripravljali proračun, se je ugotovilo, da dokler govorimo samo o kulturi, smo vsi za to, da povečamo sredstva za kulturo. Takoj in brez ugovorov. Ko pa se je razvila diskusija o tem, katere izdatke moramo zato zmanjšati na drugih področjih, je postala diskusija seveda bistveno težja. Bistveno težja, pa vendar smo upam, da na koncu - našli neko kompromisno rešitev, ki omogoča, po moji oceni, pač pomembno povečanje sredstev na področju kulture - kar je seveda prav - in zmanjšanje določenih izdatkov, kar bo pomenilo seveda potrebo po varčevanju na drugih področjih. In verjamem, da je ta rešitev, ki smo jo našli, dobra in sprejemljiva za vse poslance v državnem zboru. Nisem čisto dobro razumel gospoda, ki je očital, da bo vlada uvedla ROM namesto TOM-a. Tega seveda vlada ne more uvesti; ROM je referenčna obrestna mera, ki se oblikuje na trgu, ki se oblikuje na osnovi medbančne obrestne mere, to poznajo povsod po svetu in to ni nič drugega kot prehod na normalno obračunavanje obrestne mere, tako kot jo pozna cel svet, in na koncu bomo verjetno vsi skupaj šli na EURIBOR tako kot cela Evropa. To je obrestna mera, ki se izračunava na osnovi medbančne obrestne mere in za osnovo se vzame 100 največjih bank v Evropi. Kar se tiče še nekaterih drugih trditev, zlasti tistih v zvezi z varčevanjem, se strinjam, da je varčevanje potrebno in bom vedno podprl vsak predlog za varčevanje, ki ne bo generalen, ki ne bo v tem smislu, treba je varčevati; ampak ki bo povedal: na tej točki, temu je treba to in to vzeti, in ko se bomo soočili s to realnostjo. Pravzaprav sem bil vseskozi s tem soočen, ob celotnem sprejemanju obeh proračunov sem vseskozi bil soočen z različnimi proračunskimi uporabniki, ki sem jih pač mogel ali pa sem jih moral postavljati na realna tla in poskušati ujeti optimum. Da na eni strani ujamemo pravo mero varčevanjain racionalizacije, na drugi strani pa, da ne začnemo delati škode po posameznih področjih. Varčevanje samo po sebi ni vedno dobro in varčevanje v kriznih časih, na primer na investicijah, je izjemno škodljivo, deluje prociklično in pospeši celotno krizo.Tako da je, se strinjam, generalno potrebno varčevanje povečati, vendar tam, kjer je to seveda smiselno. In morda še, ker ni tako nepomembno, diskusija v zvezi z regionalnim razvojem. Moram reči, da smo na odboru za finance na željo poslancev razdelili to brošuro oziroma ta izdelek, analizo od agencije Republike Slovenije za regionalni razvoj, kjer so ti izdatki pobrani iz proračuna. In tam se seveda vidi ta obseg sredstev, kot je. Ta obseg sredstev je pripravila agencija in po teh ocenah je ocena obseganeposrednih regionalnih spodbud in posrednih regionalnih spodbud na nivoju 96,5 milijard planirana za leto 2002 v proračunu, potem je pa še ostalo, ocena vseh regionalnih spodbud po ministrstvih, še ostalih, in skupaj vsa sredstva so dejansko ocenjena na tistem nivoju, o katerem ste govorili. Tako da vam lahko to dam, kar je agencija pripravila, in boste seveda pogledali. Je pa vedno ob teh spodbudah vprašanje, ali so regionalne spodbude res samo tiste, na primer, ki se imenujejo regionalna spodbuda, pa je to pri ministrstvu za gospodarstvo, ali je to na primer tisti del strukturne politike na področju kmetijstva, ki gre neposredno kmetom po regijah, ali so to na primer državne ceste - investicije na področju državnih cest so se povečale za 2,2 milijarde. In bom težko razumel, da to niso sredstva, ki so namenjena tudi regionalnemu razvoju. Zelo zanimivo je - zadnjič sem imel sestanek z župani slovenskih občin, skupnosti slovenskih občin, in sem jih sam vprašal, rekel sem, ali oni menijo, da finančna izravnava, ki je več kot 30 milijard, ne predstavlja sredstev regionalnih spodbud za razvoj. Seveda, da so se vsi strinjali, da večji del tega tudi to predstavlja. Tako mislim, da o tem lahko opravimo posebno diskusijo, kaj so regionalne spodbude, kaj znotraj teganiso, ampak vse te analize kažejo, da je obseg sredstev, ki gredo nedvomno tudi za regionalni razvoj, relativno velik. Mi smo se trudili, da bi bilo teh sredstev čimveč, in verjamemo, da smo jih relativno veliko opredelili v proračunu. To kažejo te analize, ki so bile na voljo tudi poslancem. Se pa strinjam z vami, da bi bilo dobro, da bi bilo teh sredstev še bistveno več. Hvala.
Hvala lepa. Najprej se je k besedi javil mag. Drobnič, potem gospod Jerovšek in gospod Petan. Izvolite, najprej mag. Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Želim replicirati ministru za finance, gospodu mag. Ropu. Gospod Rop! Na začetku ste se znebili zelo zanimive izjave, da seveda časovni razpored oziroma pravočasnost sprejetja proračuna vpliva na gospodarsko rast. To je zanimiva ideja, ki meji na lovsko trditev. Ampak, mislim, da ste se vi hecali. Mislim, da ste se vi hecali, kajti če bi to veljalo za letos, ko smo tako zgodaj sprejemali, bi morala biti gospodarska rast v prihodnjem letu vsaj dvakrat večja, kot pa jo načrtujete. Veste, glede letošnjega proračuna izvajanja, da bodo kakšni prihranki - če mislite delati tako, kot delate to na aktivni politiki zaposlovanja za programe rehabilitacije, potem to ni nobeno varčevanje, ampak je kršenje zakona. Kršenje zakona, pravice do vključevanje v poklicno rehabilitacijo, ki je zamrznjena že od meseca avgusta. Če je to to, potem ne velja ta stvar nič več. Vemo, da imamo instrumente za izvajanje proračuna, čeprav ni sprejet. Imamo začasno financiranje. Se ne zgodi tako, da bi bil proračun brez denarja. Glede obremenitev za naprej. Ravno vladna koalicija sprejema zakone, ki bodo začele veljati šele čez dve, tri ali štiri leta. Ni dolgo nazaj, kar smo sprejeli zakon o spremembah, o starševskem varstvu in družinskih razmerjih. To sem kritično povedal. Navidezno zgleda zakon benevolenten, do različnih: kategorij otrok, družine - ne vem, kaj še vse - ampak dejansko v tem momentu ni pravzaprav nič. Nalaga se nekaj, kar se bo zgodilo čez par let. Prav se bojim, kaj se bo zgodilo z vsemi temi dejanji, ki jih zdaj počnete. Čeprav, tale proračun je naravno dejanje oziroma naravni potek dejanj, ki so se zgodila v zadnjih štirih, petih letih. To je naravni proces. To je krizni proračun. Princip je seveda tak: minister iz Liberalne demokracije zapusti vlado. Pusti neki deficit, ki ga potem vlada imenuje in ga prinese v parlament kot izravnalni primanjkljaj. Moram reči, da tega pojma jaz v tem pojmovnem mednarodnem aparatu ne razumem. Je pa seveda vse skupaj en primanjkljaj. To so torej dejstva, ki jih morajo ljudje vedeti. Zato lahko za ta proračun še enkrat trdim, da ni verodostojen in je v veliki meri tudi zgubljanje časa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa. Obžalujem pravzaprav, da televizija ne prenaša tudi tega nastopa gospoda ministra, pa niti ne poslancev. Namreč, moralo bi vesoljno ljudstvo slišati, kaj je vse vlada za regionalni razvoj namenila in koliko sredstev. Ker naj bi ljudje čuli, naj bi župani slišali in znali terjati ta denar od vlade. Namreč, dejstvo je, da je minister Rop mojster prikazovanja in tudi teh stikov v javnosti, tako da na tem področju moram vlado pohvaliti. Fantastično zna komunicirati z javnostjo in vsako stvar prikazati kot najboljše možno v danem trenutku. Praksa na terenu je pa drugačna, seveda. Gospod minister je nastopil dobesedno tako, da bi župani iz province morali poklekniti k nogam in reči: Ave ceasar, umirajočipozdravljamo - s tistim klasičnim pozdravom. Namreč, vsi župani, vsi vemo, da tega denarja in tega ni. Tu pa slišimo zgodbe, kako se povečuje vse to. in dejansko se ne morem strinjati s tem, da je tako vlada orientirana tako proregionalno. To se bi moralo enostavno poznati, pa se ne pozna. Še enkrat trdim. Vzemite polovico tega denarja nazaj, ker bo tako ali tako po teh agencijah in skladih tu med vami krožil in vrnite energetski holding in tiste davke, ki se bodo tam odlili oziroma obračunali, da bo imela - recimo - štajerska regija; da naredite to. In prav rad bi slišal, kaj vse je minister naredil za to, da bi bil holding takrat, ko je bila beseda o tem, v Mariboru ostal. Ni slišal poziva 52 poslancev, očitno ne, in še več drugih, pa bi lahko imeli tu nižje številke in bi mi imeli na Štajerskem tisto, kar nam po naravnem zakonu pripada. Hvala lepa.
Repliko ima tudi gospod Petan. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister. Mislim, da ste v petih minutah se ulovili v protislovje. Ne mislim, da ste se šalil s tem, kar ste povedali. Mislim, da je vse, kar ste povedali, resno; in resno tudi jemljem. Ravno zato se mi zdi, da je to tako - pa vas bom spomnil. Dejali ste, da vlada ni imela nikoli namena zmanjšati investicije, res pa je, ste dejali, da bodo investicije manjše, to pa zaradi tega, ker je bil proračun prepozno sprejet, kriva je pa prejšnja vlada. Tako je bilo rečeno. To se pravi, če je prejšnja vlada zakrivila to, da bo za 6 milijard manj investicij, se pravi, da bo za 6 milijard pač neke vrste prihranek, drugače si tega ne znam razlagati - če to ne bo porabljeno za investicije; zaradi tega, ker pač proračunski uporabniki niso mogli pripraviti projektov, se je pač to zgodilo. Vendar vas potem vprašam, zakaj pa je kar naenkrat potem nastala luknja v proračunu, da ste morali dvigniti prispevke, da ste morali dvigniti trošarine, da ste morali povečati DDV, če pa je prejšnja vlada to zakrivila, da 6 milijard ne bo porabljenih za investicije. Mislim, da je to veliko protislovje, da vas še na kakšna druga ne bi spominjal. Ampak to, mislim, da je več kot dovolj, da razumem kolega, ki je pred mano razpravljal in misli, da ste nekatere stvari vzeli bolj za hec. Vendar jih sam ne jemljem tako, zato se mi zdi to veliko protislovje, ker ne gre za majhna sredstva. Ker če že trdite, da je vlada bila za nekaj kriva, da nekaj ne bo izvršeno, potem se je to prihranilo. Ugotavljamo pa, da je pa zdaj - ne vem, v slabem letu - pa nastala takšna luknja, da je treba vse možne prispevke, trošarine in davke povečati. To mi enostavno ne gre skupaj in tega enostavno ne morem razumeti, da vam je bila prejšnja vlada toliko naklonjena, da vam je prihranila denar. Hvala.
Hvala lepa. Še dve repliki sta, gospod minister, pa bi vi potem, gospod Sok in dr. Brejc. Gospod Sok, izvolite.
Hvala za besedo. Torej, gospod minister, nikakor nisem rekel, da vlada mora izvršiti vse sprejete programe. Nam je tako ali tako poznana izjava enega izmed članov vlade, ki je celo izjavil, da niti zakonov ni potrebno spoštovati, kaj šele sprejete programe. Vsekakor pa bi pričakoval, da v skladu z obljubo vlade, da bo pač tiste vitalne, nacionalno vitalne programe popravila v tej smeri, da bodo verodostojni. Se pravi, da bo prišla pred ta državni zbor in bo te programe, kot je nacionalni program izgradnje avtocest, ponovno verificirala. Kajti takšni, kot so, niso več izvršljivi. In ne vem, na kakšnih predpostavkah potem vlada v naprej planira do leta 2005, če je program popolnoma v slepi ulici. To je prvo. In to je bila tudi obljuba vlade, kakor je bila tudi obljuba vlade, da bo sprememba zakona o bencinskem tolarju, ki je bil sprejet do leta 2007 in katerega namen je danes, vemo, porušen, da bo to zadevo v parlamentu spremenila. To so pač obljube vlade in na to sem vas pri tem v svoji razpravi o splošnem delu proračuna opozoril, nikakor pa seveda gospod iz Nove Slovenije ne pričakuje, da bo vlada izpolnila vse predloge. Povsem jasno mi je, da se vedno lahko pokrijemo s takšno odejo, kot jo pač dopušča njena velikost. In tudi razumem vlado na tem segmentu, torej to je zagotovo tako. Kar se pa tiče TOM-a, tega pa sem omenil zato, ker v poročilu, ki sem ga prebral in je bilo priloženo temu proračunu - pravi, da bo vlada pomagala gospodarstvu tako, da bo odpravila TOM, na drugi strani pa potem takoj piše, da pa bo uvedla nov način obdavčitve, ki se bo imenoval ROM, saj piše tam zraven, da bo to referenčna obrestna mera, ampak prepričan sem, da bo ta ROM seveda verjetno sestavljen iz TOM-a plus realne obrestne mere. Kajti, dokler bo inflacija v tej državitakšna, kot je - in seveda ne krivim za inflacijo samo vlade, ampak je to pač realno dejstvo, da je inflacija takšna, je pa seveda deloma vlada za to sokriva - do takrat si ne predstavljam, da bi bilo drugače. Torej to sem mislim. Nisem pri tem ROM-u mislil na kaj drugega kot pač na to, da bo pač to združevalo. In ne bo, po mojem prepričanju, praktično ta sprememba gospodarstvu kaj dosti pomagala. Če pa bo res, pa bom zelo zadovoljen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ravno dajem besedo ministru za finance. Se opravičujem, dr. Brejc, izvolite.
Hvala lepa. Povsem tem, kar ste, gospod minister, povedali, bi človek mislim, da so javne finance v Sloveniji zdrave, da je gospodarstvo v dobrem stanju in tako naprej. In mene bi kot državljana Slovenije zelo veselilo, verjemite, da tudi druge državljane in državljanke Slovenije, da bi imeli vi prav in da bi se mi v opoziciji motili. Za vse nas bi bilo dobro, da smo mi v zmoti, ne pa vi. Toda, po tem, kar smo v teh dneh oziroma v tem zadnjem času lahko iz vladnih gradiv razbrali, o stanju dolga, zadolženosti države, stanju državne blagajne, pa če temu dodamo še primanjkljaj v pokojninski blagajni, pa milijardno luknjo v zdravstveni blagajni, saj to vendar skupaj sodi, k nekemu, kako naj rečem, zdravju javnih financ v državi. In seveda potem, da ne naštevam spet vsega, kar je bilo že danes povedano: omejitve pri zaposlovanju, pa regulacije plač v javnem sektorju. Ja, seveda se ustvarja drug vtis. In mislim, da ne bi bilo prav, da bi javnost zavajali na tem mestu, ampak bi bilo prav, da vendar povežete vse te finančne primanjkljaje, o katerih govorimo vsi zelo pogosto in z veliko zaskrbljenostjo, in seveda tudi te ukrepe. In da ne zamahnete z levo roko, češ, saj to je normalnoza državo, vsaka država ima probleme in tako naprej - čeprav dobesedno tega stavka niste rekli, seveda, ampak govorim o stanju države in financ. Da bi torej jasno povedali: tu pričakujemo velike težave, zato je treba tako ravnati. In potem bi ljudje vedeli, pri čem smo. Tako pa sta tu pravzaprav dve sliki: ena je bolj črna, ki jo slika opozicija, in druga je pa vsa v rožicah, ki jo pa slika vlada. Hvala.
Hvala lepa. In zdaj res beseda ministru. Mag. Rop, izvolite.
Ja, najlepša hvala. Upam, da ne bom še enkrat toliko replik spodbudil, ampak mislim, da je na nekatere stvari treba vendar odgovoriti, ne glede na to, da so polemične. Sam ocenjujem, da je treba vedno znova poudariti, da je stanje javnih financ v Sloveniji relativno sicer dobro, da pa obstojijo veliki problemi, na katere tudi sami večkrat opozarjamo. Eden od teh problemov je bil vsekakor zamik leta in s tem zamikom smo transparentno pred celotno slovensko javnost prišli in ga nameravamo v letošnjem letu tudi odpraviti. Navsezadnje, tudi zato imamo v letu 2002 samo 11 mesecev virov in to pomeni, seveda, znatne težave in probleme. Nedvomno! In nikoli nismo rekli, da niso problemi v zdravstveni ali v pokojninski blagajni. Mislim, da se vsi dobrospomnite, kako težko je bilo pokojninsko reformo peljati čez državni zbor, pa tudi skozi javnost in skozi celotno proceduro. Tudi iz nekaterih ust, iz vaših vrst, smo slišali čestokrat, da smo preveč pri pokojninski reformi stvari zaostrili. V prvem obdobju nekateri, da smo premalo, da vse skupaj nismo nič naredili, v drugem, da smo preveč naredili. Tako na te probleme nedvomno opozarjamo, navsezadnje tudi dvig prispevne stopnje za 0,2% pri delodajalcih - opozarjam, pri delodajalcih - in zato znižanje davka na plačilno listo pomeni začetek in poskus reševanja. Naše stališče, stališče ministrstva za finance, tukaj je bilo, da moramo vse blagajne soočiti s trdimi proračunskimi omejitvami, da bi bilo zelo slabo, če bi prispevke bolj dvignili, kot smo jih in da moramo od pokojninske, od zdravstvene blagajne v tistem delu, kjer to ne gre znatno na škodo na koncu zavarovancev, vendar prisiliti v določena varčevanja. In v tem delu ni nobenega dvoma. Tudi če pogledate prilogo predloga proračuna, je posebno poglavje posvečeno ravno zmanjševanju deficita, zmanjševanju tekočega deficita v naslednjih letih in tudi zmanjševanju celotnega javnega dolga, zlasti pa zmanjševanje stroškov servisiranja javnega dolga. Del tega procesa je tudi privatizacija bank. Vendar, če pogledate v zadnjem času diskusijo - iz vseh vrst, iz vseh krogov, iz pozicijskih in opozicijskih - so mnogi v Sloveniji zelo zelo skeptični. Ali velja iti s privatizacijo naprej? Ali morda to ne bi bil prevelik strošek na drugem segmentu? Čeprav se vsi skupaj zavedamo - in sem jaz večkrat poudaril, kolikšni so stroški letni samo servisiranja dolga sanacijskih obveznosti. Samo zato smo v letošnjem letu plačali 19 milijard. Samo za te obveznice. In tudi naslednja leta jih bomo še plačevali, če seveda tega dolgane bomo plačevali in teh obveznic ne bomo umaknili. In zraven imamo še naraščajoči javni dolg iz tega naslova, iz sanacije bank. Zelo velik problem in zelo resen problem, o katerem bomo še zelo veliko diskutirali in ste nekateri tudi danes na njega posebej opozarjali. Ampak to seveda zelo vpliva na javni dolg in na stroške celotnega servisiranja, tako da je daleč od tega, da bi jaz poskušal prikazovati sliko lepšo, kot je, ampak relativno realno. Realna je ta, da zaenkrat je Slovenija v relativno dosti bolj ugodni situaciji kot mnoge druge države. Tudi bolj ugodni kot na primer Nemčija, ki bo imela 2,5% deficit že letos. Da ne govorim o Poljski, ker se ne želim primerjati z njo, ali pa o kakšni drugi državi, kjer so praktično javne finance razpadle ob takšni gospodarski situaciji, kot je trenutno v mednarodnem ekonomskem okolju. Tako jemljem opozorilo kot dobronamerno in mislim, da je dobro opozarjati tudi na probleme, zlasti da se na to opozarja takrat, ko bomo imeli diskusijo morda o amandmajih, pa bo kdo želel kakšno od tistih postavk zmanjševati, čemur smo bili danes priča mimogrede na odboru za finance. Kar se tiče tega očitka v zvezi z nerazumevanjem začasnega financiranja in pa manjšega obsega financiranja. Gospod Drobnič, saj to - skupaj sva bila na ministrstvu za delo, skupaj sva dala mogoče tudi kakšen proračun in dobro veste, da v obdobju začasnega financiranja je nivo izdatkov seveda bistveno nižji. Še zlasti pa je bistveno nižji, če imate zraven na primer še 22 milijard neplačanih računov iz preteklega leta, za katere se je sicer na koncu izkazalo, da je dejansko bilo pogodb, "zafetirano" je bilo toliko, 17,5 milijard. Potem je situacija še toliko težja, ker v prvi polovici leta plačujete dolgove in obveznosti za nazaj, servisirate tekoče funkcijedržave in takrat seveda tudi slučajno ne začenjate investicijskih projektov po ministrstvih ali pri proračunskih uporabnikih. Šele sprejetje proračuna, se pravi šele v maju, se je začel investicijski ciklus: priprava projektov, razpisna dokumentacija, razpisi za izvajalce, potem investicije itn. Popolnoma jasno je, da je to imelo svoj vpliv na dinamiko izdatkov in posledično seveda na nivo investicij v javni sektor. To so statistični podatki, teh podatkov si nisem izmislil. Dejstvo je, da so te investicije, pa ravno te investicije, ne investicije v zasebni sektor, v letošnjem letu v upadanju in to je eden od razlogov - pa če hočete ali ne. Lahko greva po postavkah in boste videli, po ministrstvih, in vam bodo razložili ministri, zakaj določenih projektov ni bilo možno speljati do konca. Tako je vsekakor imelo teh 22 milijard posledico tudi na obseg izdatkov za celotno letošnje leto in na probleme pri vseh izdatkih. Kar se tiče pa tega dela investicijskih oziroma regionalnega razvoja in teh številk, ki so prikazane v tej publikaciji. Samo opozoril bi na dokument, ki je bil sedaj sprejeman pravzaprav na vladi in govori o investicijskih transferjih. Samo o investicijskih transferjih, ki gredo na lokalno raven. Če pogledate samo to postavko, potem boste videli, da je tega 16,4 milijarde planirano za naslednje leto, in sicer je to obseg sofinanciranja občinam. Ta obseg sofinanciranja pa variira - tukaj ste župani, mnogi še bolj veste, kot jaz - 10 do 60 odstotkov, povprečje je morda tam 30 ali pa 40 odstotkov in če iz tega izračunate, koliko je to na koncu investicij na lokalnem nivoju, se bližate 40, morda 50 milijardam, odvisno od tega, kakšni projekti se v posameznih občinah dogajajo. Skratka, samo na tem segmentu je na primer toliko sredstev. Nisem pa nikoli rekel in nikoli nisem trdil, da je sredstev za regionalni razvoj preveč ali da jih je zadosti. Tega ne trdim. Samo povedal sem, da smo naredili napor v to smer, da pokažemo pač tiste izdatke, ki so in se lahko štejejo po mnenju agencije za regionalni razvoj kot tisti izdatki, ki gredo tudi za te namene. Nismo pa v to všteli - tudi slučajno ne - na primer tekočih transferjev ali pa kakšnih podobnih stvari, kot bi morda kdo želel pokazati. Jasno, da ne. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Drobnič, vi ste želeli še pojasnilo. Izvolite.
Da, rad bi postavil vprašanje gospodu ministru. Kdaj so bili sprejeti proračuni za leto, recimo 1998, 1999 ali pa 2000? Boste videli, kakšni so bili meseci, čeprav takrat ni bilo volitev, in kakšen način pač financiranja. Poglejte. Problem je nastal sedaj s tem, ko se zavlačuje s plačili iz javne, iz proračunske blagajne. Nekaj časa so se privatni izvajalci, ki so dobili delo od države, zadolževali - tudi v tujini - zato, da so premostili to neplačevanje s strani javnega sektorja. Ampak zdaj je pa to počilo in to sem tudi ob predstavitvi povedal. Ta anarhija, ki jo je začela vlada z zamiki plačil - 30, 45, 60, to so namreč minimalni roki - ne maksimalni roki, se je podrla plačilna shema pri teh privatnih izvajalcih. In to je najbolj rušilno, ne pa nesprejetje proračuna, bodisi v januarju in pa v marcu, zaradi investicij v javnem sektorju; sploh, če vemo, kako tečejo razpisi in da se vse ne začne v januarju. To lahko tudi jaz nazaj povem, saj sva delala skupaj, ampak sva delala dve ali tri leta nazaj, tako da imava informacije. Ne bi pa v zvezi s tem opravičeval ali zadrževal ostale poslance. Mislim, da je bilo dosti jasnih stvari povedanih, zato bom s temi replikami zaključil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da lahko tudi s tem zaključimo splošno razpravo o splošnem delu dopolnjenega dela proračuna in preidemo na odločanje, tako kot je bilo pojasnjeno na začetku. Prehajamo torej na odločanje o splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna. Glasujmo! Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 34, proti 13. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je splošni del dopolnjenega predloga proračuna sprejet. Prehajamo torej na obravnavo posebnega dela dopolnjenega predloga proračuna. Pisno so se k razpravi v tem delu prijavili po sledečem vrstnem redu, najprej gospod Franc Pukšič, potem Ivan Mamič, Alojz Sok in Leopold Grošelj. Besedo dajem gospodu Francu Pukšiču. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! V tem delu razprave k proračunu za 2002 in 2003 se bom osredotočil na tri segmente. Eden od segmentov je regionalizem, lokalna samouprava, občine; drugi od segmentov je problematika vzdrževanja vodnega sistema, ker se mi zdi, da je to eden od pomembnejših, perečih problemov v Republiki Sloveniji, o katerem se - žal - premalo govori, razen seveda takrat, ko so katastrofalne poplave, suše in tako dalje. In tretji segment je zagotavljanje sredstev za tisto, kar smo v nekaterih resolucijah zapisali, da je prioritetna zunanjepolitična opredelitev in prioriteta v zunanji politiki skrb za Slovenstvo v zamejstvu in po svetu. Pa če začnem s problematiko v zvezi vzdrževanjem vodnega sistema, bi rekel tako. Do leta 1990 so bila za minimalno osnovno vodnogospodarsko dejavnost zagotovljena sredstva v višini 0,56% bruto domačega produkta, s katerim so se izvajale zakonske določbe, obveze države do vode, predvsem pa vzdrževanje naravnih korit in gradnja infrastrukture vodnogospodarskih objektov. [[Nemir v dvorani.]] Če bodo malo boljši pogoji za delo, bom nadaljeval, če bo predsedujoči to opazil. Več kot deset let trajajoče obdobje drastičnega zniževanja sredstev za to dejavnost seveda na višino 0,1% bruto domačega produkta pa se odraža predvsem v skrčevanju obsega vzdrževanja obstoječe odvodne mreže pod vsakršno razumno mero. Na ta način je popoln izostanek kakršnegakoli razvoja na tem področju. Skoraj za 6-kratno zmanjšanje na tem področju je tako rekoč že katastrofalno ali je treba biti že plat zvona. Seveda, posledica takšnega drastičnega zmanjšanja na tem področju je upadanje prevodnosti rečnih korit, sposobnosti za odvajanje in tako dalje. Skratka, sistemi se rušijo. Nekateri predeli rečnih dolin ob nereguliranih naravnih potokih in tako dalje postajajo zaradi nevzdrževanja vse bolj mokrotni in poplavni. Tudi zaradi tega so kmetje prisiljeni k opuščanju določenega kmetovanja na določenih površinah. To je [[...]]
Prosim spoštovane poslance, da dajo mir! Še enkrat prosim [[...]]
Se zahvaljujem. Torej, urejenost ali neurejenost vodnega sistema je gotovo osnova ali pa zavora za obstoj in razvoj gospodarstva in prostora v vplivnem območju voda. Tudi to seveda spada k regionalnemu razvoju in na tej postavki med tistimi 80 ali 96 milijardami ni bilo videti na ministrstvu za okolje in prostor kakšne posebne postavke, da bi na tem področju se karkoli spremenilo. Veliko škode je narejene tudi zaradi nevzdrževanja komasiranih in melioriranih območij, ki so bila v preteklih desetletjih narejena. Brez vzdrževanja - zaraščanje in uničevanje na tem področju, ker pač ni nobenih sredstev, je nedopustno in tako rekoč na tem področju nastaja nacionalna škoda. Predvsem pa je, kolegice in kolegi, pomembno povedati, da se iz tega področja preživlja tisti sloj slovenskega prebivalstva, ki je na robu eksistence, tisti, z najnižjimi osebnimi dohodki, tisti, ki živijo v prostoru z največjo brezposelnostjo. Saj verjamem, da vam, spoštovani kolegi in kolegice, ni treba posebej poudarjati, da je to štajerski del, da je to Podravje, da so to Slovenske gorice in Haloze, da je to Prekmurje; ampak pričakovati bi bilo, ker je s tega področja precej poslancev, poslanskih kolegov, da bi se za ta področja in na tehpodročjih nekatere zadeve začele premikati, pa žal tudi ob dopolnjenem predlogu in ob, seveda, tako rekoč dvoletnem proračunskem predlogu tega ni zaznati. Proračunski podatki, mogoče mi bo kateri želel odgovoriti na to. Torej, prikaz povečanih sredstev za 34,8% v letu 2002 je zavajajoč ali precej neresničen, saj je poraba v letu 2001 zajemala zgolj 8%. Od ustanovitve agencije naprej, ki je štiri mesece delovala drugače, pod drugo organiziranostjo in v tem primeru to ni bilo upoštevano. Vsekakor bi bilo dobro, če bi bilo normalno, v državnem zboru predlagati spremembe na tem področju, da bi se sredstva za javno vodnogospodarsko službo ustrezno povečala, da bi se bi ustrezno povečala vsaj toliko, da bi bila na isti ravni, kot so bila v letu 2001. In celo možna prerazporeditev bi bila, da se znižajo sredstva vodnega sklada, ker ni realno pričakovati njegovega funkcioniranja in načrtovane napolnitve tega v letu 2002. Ampak ker je tako, kot je že danes bilo rečeno: ko vlada sprejme proračun, je pravzaprav proračun sprejet, ne glede na to, kar bodo poslanci in poslanke v tem državnem zboru rekli. Oziroma če bo del poslancev, ki pripada vladajoči koaliciji, imel dovolj ostrih pripomb na del proračuna, potem se to regulira tako, da se vloži amandma, kateremu vlada ne nasprotuje. Pri takšnih amandmajih pa poslanci opozicije nimajo nobenih stranskih vratic odprtih ali priprtih, da bi lahko vplivali na takšen način na proračun. Zato bo neresnično poročanje nacionalnih medijev: "Državni zbor je sprejel takšen in takšen proračun." Ampak glede na to, da naši državljanke in državljani tega ne morejo videti ali slišati direktno, je to zaskrbljujoče. Če bi imeli možnost direktno videti ali slišati, bi vedeli, da je takšen proračun tako rekoč sprejela vlada, to je vladna koalicija; in v drugi vrsti okoli tistih amandmajev, ki jim vlada ne nasprotuje, so nekateri amandmaji, ki bolj zagotavljajo nekatere potrebe posameznih poslancev na posameznih področjih, iz katerih pač prihajajo. Kakršnegakoli vpliva na sprejetje ali reguliranje takega proračuna pa nima, če hočete, tudi druga največja parlamentarna stranka, nobenega vpliva in nobene možnosti vplivati na ta del. To je del, ki govori o tem vodnem gospodarstvu, katerega je potrebno še enkrat posebej poudariti. Namreč katastrofe, kot so ujme, kot so povodnji in seveda po drugi strani suše, nas prizadevajo iz leta v leto. In če bi k temu pristopili bolj strokovno, bi seveda lahko tu marsikatero zadevo obšli. Drugi del, o katerem sem želel govoriti, je delež k predlogu proračuna za leti 2002 in 2003, za tisto, kar smo sprejeli oziroma kar je deklarirano v Republiki Sloveniji kot prioriteta, to je skrb za slovenstvo, za slovenske manjšine in seveda za Slovence v zamejstvu in po svetu. Podatki govorijo, da smo leta 1994 imeli 0,26% celotnega deleža proračuna in da imamo v predlogu za leto 2002 še samo 0,13% oziroma za leto 2003 0,12% deleža. To pomeni, od 1994 pa do 2002, v osmih letih, je na tem področju manj za točno polovico finančnih sredstev. Čeprav se približujemo Evropski uniji in čeprav tudi Evropa ogromno namenja predvsem za obmejna območja, sredstev za približevanje k Evropski uniji, vendar seveda tistim, ki so danes že v Evropski uniji - poglejte si samo na italijanski strani - toliko bolj bi seveda morali poskrbeti in skrbeti seveda tudi z naše strani, da bi na tem področju premaknili zadeve tudi v tem smislu, da bi imeli seveda za delovanje dovolj finančnih sredstev. Ne nazadnje je potrebno opozoriti tudi na resolucijo o položaju avtohtonih slovenskih manjšin v sosednjihdržavah, ki je bila sprejeta leta 1996, in seveda na dele, ki govorijo, da je potrebno povečevati oziroma da je potrebno imeti sredstva tudi za dvig gospodarske rasti oziroma dvigovanje gospodarske rasti med slovenskimi zamejci. To seveda ne pomeni dajanje za investicije oziroma dajanje, subvencioniranje sredstev, ampak spodbujanje, pomoč pri spodbujanju za skupne nastope na tem področju. Ko smo o tej problematiki razpravljali v sami komisiji, je seveda bilo pravzaprav nezaslišano [[...]]
Prosim še enkrat za mir!
[[...]]dejstvo, da tudi ni zagotovljenih sredstev za zakon o vidnosti in slišnosti, ki je bil sprejet v tem državnem zboru in seveda zaradi tega tako rekoč se ne izvaja, ker na RTV-ju, katerega lastnik je država, nimajo za to enostavno sredstev, da bi izvajali delo na tem področju. Med razpravo so člani komisije opozorili, da je potrebno izdelati celovito strategijo, torej določene prioritete. Med temi pa so seveda navedli ureditev poučevanja slovenskega jezika v Kanadi, v Združenih državah, v Argentini in Avstraliji na način, kot je to narejeno v zahodni Evropi. In so opozorili, da so tudi za Slovence v državah, nastalih na ozemlju nekdanje Jugoslavije, kjer so sedaj nove države, nove potrebe, ki do sedaj pravzaprav niso bile zaznane tudi ne v našem proračunu. Posebej je bilo poudarjeno, da je potrebno in nujno zagotoviti sredstva za zagotavljanje zakona o vidnosti in slišnosti. Nekako na koncu je bilo dogovorjeno, da bomo vlado pozvali, da naj pri dopolnitvi predloga proračuna upošteva sklep, ki smo ga sprejeli v tej smeri. Če pa ne, pa bomo seveda pripravili amandma. Glede na to, da sklep ni bil upoštevan, je pripravljen amandma in kaj več o amandmaju bom seveda spregovoril takrat, ko bomo šli od amandmaja do amandmaja. Tretje poglavje, o katerem bi rad spregovoril, je regionalizacija in seveda lokalne skupnosti. Poglejte, tisti kolegi poslanci, ki ste župani, ne glede na to, v katero opcijo pripadate, opoziciji ali koaliciji, vsi se srečujemo pri sestavi, torej kot župani, ki smo predlagatelji proračunov, z istimi problemi in težavami. Pri izračunu za primerno porabo je zapisano, da bo za 7,8% več sredstev, kot jih je bilo v letu 2001. Poglejte, nekatere dajatve na socialnem področju, vrtci, zdravstvo, sociala, domovi in tako dalje, so se povečale proti koncu leta. To seveda pomeni za pripravo proračuna za naslednje leto ne 7,8% več, ampak pri nekaterih področjih [[...]]
Spoštovani kolega Pukšič, zadeve, o katerih zdaj govorite, bi morali obravnavati oziroma bi se morali zanje oglasiti že v prejšnjih razpravah. Lepo vas prosim, da se malo omejite na dnevni red.
Gospod podpredsednik, dogovorite se vi v vašem predsedstvu, kaj je za prejšnjo in kaj je za drugo obravnavo. Sam sem se posvetoval oziroma sem povedal, o čem bom govoril, in prosim, pustite me pri miru, da povem do konca. Če pa me mislite prekinjati, pa lahko tudi jaz prekinem in odidem iz tega parlamenta, če vam je to odveč, da opozicija opozori na določeno problematiko. In si ne dovolim, da me prekinjate [[...]]
Gospod Pukšič, zakaj se [[...]]
[[...]]ker nimate razloga, da me prekinjate.
Gospod Pukšič, zakaj se jezite, ne vem za vaš razlog.
Zato, ker nimate besede, in me pustite pri besedi, če jo imam.
Saj vas bom pustil, samo da še nekaj povem. Drugi poslanci so tudi nemirni, ker izgleda, da ponavljate stvari, za katere niso več zainteresirani, so že v glavnem vse slišali. Hvala lepa. Kar nadaljujte, izvolite.
Vi ste resnično v življenju ponavljali včasih nekatere zadeve, jaz pa še danes o proračunu nisem govoril, zato me pustite, da spregovorim do konca. Ko govorim o regionalizmu in ko je bilo danes rečeno, da so sredstva za skladen regionalni razvoj, kolegice in kolegi, tudi v tem izračunu, ki ga je pripravila vlada Republike Slovenije v zvezi z izračunom primerne porabe občin in zneskom finančne izravnave za leti 2002 in 2003, seveda to globoko ne drži. Finančne izravnave je res za 33,8 milijarde, vendar je ta finančna izravnava za zagotavljanje zakonskih in ustavnih nalog. Za zagotavljanje zakonskih in ustavnih nalog, in prej sem opozoril, kako se zakonske in ustavne naloge kopičijo, kako se razmnožujejo, skratka, kako država vedno znova nalaga lokalnim skupnostim dodatne obremenitve, dodatne obveznosti, za to pa seveda ne zagotavlja določenih sredstev, kar pomeni, da lokalne skupnosti slej ko prej ne bodo več izvajale nekaterih zakonskih nalog, kot je infrastruktura, komunala in tako dalje. Če bo seveda na tem področju prišlo tudi tako daleč, zato ni bil moj prispevek v zvezi z vodarstvom kar tako, ampak se navezuje na to. Torej tako daleč, kot je to prišlo pri vodarstvu in bo nastala zopet katastrofalna nacionalna škoda. Veliko investicij na tem področju, komunalne infrastrukture, cestne infrastrukture ter investicij je bilo, kolegice in kolegi, narejenih tudi s posebnimi pogodbami, iz neto osebnih dohodkov državljank in državljanov Republike Slovenije s samoprispevki itn. Tako, da to ni res, da je to del regionalnega skladnega razvoja. Res pa bi bilo, če bi v tem parlamentu dobili zakon o finančni izravnavi, katerega so obljubljali zadnja tri ali štiri leta finančni minister oziroma bivši finančni minister, gospod Gaspari, o finančni izravnavi. Po drugi strani oziroma v eni od teh rubrik okoli primerne porabe je tudi postavka 25 milijard in nekaj. To so pa sredstva, ki so presežki prihodkov nad primerno porabo. S presežki prihodkov nadprimerno porabo, s 25 milijardami sredstev se lahko nekatere občine dobesedno zavihtijo oziroma odlepijo v razvoju tako daleč od tistih, ki seveda temu razvoju ne sledijo, ne morajo slediti, da je primerljivost ali primerjava že skoraj nemogoča ali pa katastrofalna in se pojavljajo seveda številke 1:80 ali pa celo več. Ni vseeno, ali damo nekomu, ki je za zimo oblečen, še kapo in šal, ali pa drugemu tudi kapo in šal, pa je seveda pod kapo in šalom bos in nag. To bi država in to bi prek državnega proračuna Republike Slovenije moralo biti zajeto. To bi moralo biti zajeto v tem skladnem regionalnem razvoju. Prava resnica o tem skladnem regionalnem razvoju je, da od leta 2000 pa do leta 2002 pravzaprav zgubljamo ali po absolutnih vrednostnih ostajamo na popolnoma istih številkah. Leta 2000 dve milijardi 900, leta 2002 tri milijarde 900. Je razlika v eni milijardi, vendar ta milijarda je zaradi zakona, ki je bil sprejet v državnem zboru, torej posebej sredstva za Zasavje, torej za Zasavsko regijo. Tako kot je za Zasavsko regijo in tako, kot je prej kolega Sušnik govoril, da bi bilo potrebno seveda za celjsko oziroma za vseh 12 statističnih regij, tako bi se seveda morale vse statistične regije videti, s tem pa seveda tisti del, ki je še bolj ogrožen, kot prikazujejo splošni podatki statistične regije v državnem proračunu, ne pa prek posameznih ministrstev, ker se seveda večjih del teh sredstev ali tega denarja obrne v sami Ljubljani ali okolici Ljubljane. In zato je takšno izvajanje zakona o skladnem regionalnem razvoju nesprejemljivo. Res je, da seveda ne moremo vplivati na spremembo zakona, da nikogar pravzaprav nič ne zanima, pa vendarle bi želel ponazoriti to dejstvo s konkretnim primerom. Gospe in gospodje, mislim, da je še dva ali tri dni, ko moramo na ministrstvo za okolje in prostor oddati prijave za subvencioniranje kanalizacije. Za leto 2002 moramo imeti izdelane idejne projekte. Za leto 2003 idejne projekte za leto 2002 pa celo gradbeno dovoljenja. Pa mi povejte, kako bodo lahko participirale pri teh sredstvih občine iz Slovenskih goric, Haloz, Spodnjega Podravja, skratka z demografsko ogroženih področij. Ta sredstva, jaz verjamem, da se bodo uporabljala za gradnjo kanalizacije in čistilnih naprav, vendar seveda tam, kjer so za to bili pripravljeni že pred leti, štabi, kjer so za to pripravljeni projekti. Skratka samo in v glavnem za urbana naselja. V ta fond pa seveda plačujemo vsi po kubiku porabljene vode, torej dotacijo, ki se zbira, če se seveda ne investira v lokalni skupnosti, potem v državnem proračunu. Preveč neživljenjskih zadev je sprejetih. To pa iz preprostega razloga, ker se marsikdo v to ne želi poglobiti oziroma se poglobi in poskuša zadevo pripeljati tako, da bi se razlike povečevale. Zakaj je to interes te vladne koalicije, ne vem. Na to odgovora nisem dobil, ampak dejstvo je, vsi statistični podatki kažejo, da se razlike v tej državi povečujejo. Pri kvaliteti življenja, pri stopnji brezposelnosti in seveda pri obračanju finančnih deležev in, skratka, na kapitalskem področju. Kdo in zakaj to dela v interesu države, državljani in državljanke republike Slovenije, mi ni jasno in seveda žal tega odgovora nisem dobil. Kakorkoli, pa vendarle v tem proračunu, jaz se sicer strinjam z nekaterimi investicijami, ki jih vlada želi speljati, vendar v tem trenutku nakup aviona s sedmimi milijardami slovenskih tolarjev ni potreben. Če se to razporedi na skladni regionalni razvoj, s tem pospeši razvoj in zaposlenost na tem področju, verjamem, da se bo v zelo kratkem času vrnilo nazaj v proračun dajatev, prek gospodarske rasti in tako dalje, nekajkrat po 7 milijard. In to bi bilo bolj pomembno in bi seveda ena pametna vlada o tem morala tako razmišljati. Govorite o manjših prihodkih in večjih zadolževanjih, tako ali drugače. Tako rekoč so se prihodki sterilizirali in se še sterilizirajo in vedno bolj se bodo s tako vodeno finančno politiko sterilizirali, kar pa seveda ima za posledico, da se odhodki zaradi tega razmnožujejo, tako kot podgane ali zajci. Žal to je napačna politika, napačni finančni pristop in napačni proračuni, ki ste jih predložili v tem državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sprašujem še gospoda Ivana Mamića, ali bo lahko končal v 5 minutah? [[Ne.]] Ne bo. Hvala lepa. Prekinjam današnjo sejo. Sejo nadaljujemo jutri ob 10.00 uri. Hvala lepa vsem za sodelovanje. Lahko noč.