Spoštovane poslanke in poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 96. izredno sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 58. člena ter prvega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Lidija Divjak Mirnik, Nik Prebil, mag. Dejan Židan, Željko Cigler, Samo Bevk, Franc Jurša, Gregor Židan od 16. ure dalje, Igor Zorčič, Aljaž Kovačič in Monika Gregorčič. Na sejo so bili vabljeni predstavniki Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 96. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 21. februarja 2022, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščam vas, da je predlagatelj na podlagi prvega odstavka 118. člena Poslovnika Državnega zbora umaknil Predlog priporočila v zvezi s povečanjem lastniškega deleža države v podjetju Sava, d.d., (EPA 2510-VIII), zato je na podlagi tretjega odstavka 118. člena Poslovnika Državnega zbora postopek obravnave o predlogu priporočila končan. S tem je 1. točka dnevnega reda 96. izredne seje postala brezpredmetna. Predlogov za širitev dnevnega reda seje nismo prejeli. Prehajamo na odločanje o dnevnem redu seje, na katerem ostane le še 2. točka dnevnega reda. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti eden. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dnevni red 96. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPODBUJANJU DIGITALNE VKLJUČENOSTI, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo Marku Borisu Andrijaniču, ministru za digitalno preobrazbo. Izvolite, imate besedo.
Spoštovane poslanke, cenjeni poslanci! Predlog zakona o spodbujanju digitalne vključenosti predstavlja prvi sistemski zakon, ki celovito ureja področje pridobivanja digitalnih veščin pri nas. Če bo danes v tem cenjenem Državnem zboru sprejet, bomo lahko še letos zagnali največji program e-opismenjevanja v naši zgodovini. Že ob prevzemu ministrske funkcije sem dejal, da morata digitalna neenakost in izključenost končno postati stvar preteklosti. Prepričan sem, da bo s sprejetjem tega zakona narejen pomemben korak k temu cilju, ki ga danes zasleduje vsa Evropa. Lahko pa rečem, da Slovenija na tem področju, žal, zaostaja za evropskim povprečjem. Skoraj polovica odraslih nima niti osnovnih digitalnih veščin. Prav zato smo pripravili predlog zakona, ki nas bo pomagal popeljati med digitalno najbolj vključujoče evropske družbe. Z njim uvajamo tako sistemske rešitve kot tudi interventne ukrepe za pomoč tistim, ki tekom te krize najbolj trpijo zaradi digitalne izključenosti. Predlog prvič definira različne stopnje digitalnih kompetenc in določa konkretne ukrepe za dvig digitalne vključenosti prav vseh ključnih družbenih skupin, vključno z invalidi. V prvi vrsti omogoča pridobivanje digitalnih veščin s pomočjo tečajev, ki se bodo izvajali in subvencionirali prek javnih razpisov. A ker znanje brez ustrezne računalniške opreme ni zadosti, uvaja tudi možnost finančnih spodbud za nakup tovrstne opreme. Z ukrepi, ji jih predvideva zakon, želimo med drugim tudi navdušiti mlade nad tehničnimi znanji in poklici, ki jih danes tako zelo primanjkuje. Zakon bo prav tako prispeval k digitalizaciji šolskega procesa predvsem pa k odgovorni ter varni rabi najnovejših tehnologij. V kolikor bo ta predlog danes sprejet, bomo lahko že letos izvedli javne razpise za subvencioniranje tečajev digitalnih veščin, namenjenih mladim in pa starejšim nad 55 let. Prav starejšim od 55 let bomo tako omogočili, da s pomočjo brezplačnih tečajev pridobijo osnovne digitalne veščine, mladim pa bomo s temi brezplačnimi tečaji zagotovili dostop do naprednejših digitalnih veščin, pa naj gre za robotiko, programiranje, umetno inteligenco ali pa digitalno podjetništvo. Predlog prav tako omogoča, da država podeljuje finančne spodbude za nakup računalniške opreme. Te spodbude smo, kot veste, poimenovali digitalni bon. Še letos bodo upravičeni do digitalnega bona v vrednosti 150 evrov vsi srednješolci in študenti, dodali pa smo tudi osnovnošolce v zadnji triadi. Tekom pandemije se je namreč pokazalo, da številne slovenske družine nimajo ustrezne računalniške opreme, ta problem je pa še posebej pereč pri družinah z več otroki. Prav tako bodo digitalne bone v vrednosti 150 evrov prejeli starejši od 55 let, ki se bodo udeležili subvencioniranih tečajev. Digitalni bon smo zasnovali po zgledu turističnega bona, upravičenci pa ga bodo lahko unovčili za nakup nove ali pa rabljene računalniške opreme. S pomočjo tega zakona bomo pomagali do moderne računalniške opreme tudi invalidskim in upokojenskim organizacijam, prav tako pa bomo lahko subvencionirali razvoj in široko uporabo rešitev za boljše digitalno vključevanje invalidov. Subvencionirali bomo tudi nakup digitalnih učnih gradiv v šolah, dodatno usposabljanje učiteljev in klicne centre, ki bodo državljanom nudili tehnično podporo. Z zakonom želimo spodbujati varno in odgovorno rabo digitalnih tehnologij tudi z izvajanjem izobraževalnih kampanj, pri čemer bo naša prva kampanja namenjena osveščanju državljanov [[znak za konec razprave]] o tem, kako se najbolje zaščititi pred spletnimi napadi in prevarami. Še v letošnjem letu imamo za ta namen na voljo dobrih 31 milijonov evrov, kar je nekajkrat več kot kadarkoli prej. Vesel sem, da ta predlog podpira več kot 20 izjemno uglednih organizacij, pa naj gre za javne univerze, Zvezo društev upokojencev Slovenije, Zvezo društev gluhih in naglušnih ter ključna gospodarska in obrtniška združenja. [[znak za konec razprave]] Toliko zaenkrat. Najlepša hvala. Prepričan sem, da bomo s sprejemom tega zakona, kot rečeno, storili velik korak k večji digitalni vključenosti celotnega slovenskega prebivalstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila dajem besedo predsedniku mag. Branku Grimsu. Izvolite.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav. Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na svoji 65. nujni seji dne 25. februarja letos kot matično delovno telo obravnaval predlog Zakona o spodbujanju digitalne vključenosti. V uvodu je predlagatelj, se pravi minister za digitalno preobrazbo Mark Boris Andrijanič v imenu vlade predstavil temeljne poudarke zakona in med njimi še posebej spodbude, med njimi digitalni bon in pa seveda vse, kar bo na razpolago izobraževanj in ostalih predlogov, ki so zajeti v tem zakonu. Danes je pač internet dejstvo in digitalna vključenost je izjemno pomembna. Če je če nekaj let nazaj bil velik del prebivalstva, ki se pač z računalnikom niti ni ukvarjal, gre danes za to, da sledimo tudi usmeritvam Evropske unije, pa tudi čisto praktičnemu življenju, saj se je v teh zadnjih dveh letih tudi zaradi pandemije pokazalo, da postaja internet neko orodje, brez katerega moderen način življenja praktično ni več mogoč. Seveda tak sistem skriva tudi pasti. Tudi na te pasti, se pravi, na različne oblike prevar, vseh mogočih priponk in vsega ostalega, kar lahko naletiš na internetu, pa tudi tistih čisto osnovnih psiholoških prevar, pošlje se napačna pošta, nekdo ne pogleda, odreagira in lahko s tem povzroči veliko škodo. Tudi v nekaj podjetjih se je to že zgodilo. Skratka, gre za to, da se zajame izobraževanje za vse tiste, kar internet prinaša pozitivnega in seveda tudi tisto, kar prinaša lahko negativnega, če smo nepazljivi oziroma če ne poznamo pasti, ki jih prinaša moderen način komunikacij preko interneta. Digitalna vključenost je torej izjemno pomembna, zato pozdravljamo, da je tak zakon pred nami. V razpravi je bila velika večina, praktično soglasno članic in članov odbora, na stališču, da je tak zakon ne samo potreben, ampak nujen, bile pa so posamezne pripombe glede nekaterih rešitev, tako glede let, ko se določene stvari pridobi glede skupin, ki jih zajema ta zakon, vendar je potem predlagatelj v odgovorih tudi pojasnil, katerim temeljnim usmeritvam ti predlogi sledijo. Na koncu je sledilo glasovanje, na katerem je bilo sprejetih 22 amandmajev, ki so jih vložile poslanske skupine koalicije, amandma, ki pa je bil enak enemu od sprejetih amandmajev po vsebini, praktično enak, Poslanske skupine SAB, pa je postal brezpredmeten zaradi glasovanja. Na koncu je odbor glasoval o vseh členih skupaj in jih z 11 glasovi za in nobenim glasom proti tudi potrdil. Dopolnjen zakon, z vsemi amandmaji, je dopolnjeno besedilo zakona, ki je danes pred vami in predlagamo, da se ta zakon sprejme.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Blaž Pavlin bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala za besedo. V današnjem modernem svetu je digitalizacija vseprisoten pojav. Zaradi novih tehnologij komuniciramo drugače, delamo drugače, živimo drugače, vse te spremembe pa terjajo posodobitve vseh procesov in sistemov, ki nas obdajajo. Razvoj informacijske družbe temelji na zmogljivi infrastrukturi elektronskih komunikacij, se pravi, na kakovosti širokopasovni infrastrukturi na eni strani, na drugi strani pa na digitalnem znanju in spretnostih državljank in državljanov. Digitalna izključenost in neenakost mora postati stvar preteklosti. S sprejetjem predloga zakona bo narejen pomemben korak k cilju, ki ga danes zasleduje vsa Evropska unija. Marca 2021 je Evropska unija predstavila digitalni kompas, ki določa ambiciozne cilje na področju digitalne preobrazbe na štirih stebrih. Eden od njih je tudi steber digitalnih spretnosti. Cilj, ki si ga je postavila Evropska komisija, je, da ima do leta 2030 vsaj 80 % odraslih prebivalcev Evropske unije vsaj osnovna digitalna znanja in spretnosti. Slovenija po dostopnih statističnih podatkih precej zaostaja za najboljšimi, saj smo pod evropskim povprečjem. Tako ima pri nas le 55 procentov odraslih vsaj osnovne digitalne spretnosti, kar je bistveno premalo za enakopravno vključevanje v digitalno družbo. Največji zaostanek beležimo pri starejših od 55 let. Pri njih ima osnovne digitalne spretnosti le 32 procentov populacije. Epidemija Covid-19 je pokazala, kako pomembne so digitalne kompetence celotne populacije za zagotavljanje normalnega in učinkovitega funkcioniranja [[?]] vseh družbenih podsistemov v kriznih situacijah. Digitalna vključenost prebivalstva je predpogoj družbenega razvoja, ki ga omogoča digitalna preobrazba gospodarstva, javne uprave in širšega javnega sektorja ter družbe v celoti. Zakon je temelj za to, da spodbujanje digitalne vključenosti postane obveznost vsakokratne izvršilne oblasti. Zakon naslavlja družbene komponente digitalne preobrazbe, zato prebivalstvo Republike Slovenije razdeljuje na 9 ciljnih skupin, ki so jim ukrepi spodbujanja namenjeni od predšolskih otrok do invalidov in upokojencev. Z zakonom so opredeljene tri ravni digitalnih kompetenc osnovne, zahtevnejše in strokovne glede na klasifikacijo evropskega okvira digitalnih kompetenc. Zakon opredeljuje naslednje vrste ukrepov spodbujanja. Spodbude za dvig digitalnih kompetenc, promocije digitalnih kompetenc, digitalnih tehnologij in njihove rabe ter spodbude za nakup računalniške opreme. Nakup računalniške opreme se spodbuja z digitalnim bonom. V letu 2022 je za subvencioniranje usposabljanj digitalnih kompetenc in za nakup računalniške opreme tako na voljo okoli 31 milijonov evrov. Slovenija je glede na interes digitalnega gospodarstva in družbe leta 2021 na 13. mestu med državami članicami Evropske unije in ne glede na preteklo leto napredovala za tri mesta. V Novi Sloveniji verjamemo, da lahko položaj še izboljšamo in z ustreznimi ukrepi Slovenije do leta 2030 pripeljemo med prvih 5 digitalni najbolj napredenih držav v Evropi. Zakon bo imel posredne pozitivne posledice za potrošnike in gospodinjstva ter gospodarstvo na splošno. Dvig stopnje digitalne vključenosti v celotnega prebivalstva bo namreč omogočil večji delež digitalnega poslovanja podjetij in potrošnikov, s tem pa znižanje stroškov. Digitalna vključenost prebivalca predstavlja velik pozitivni učinek na zaposljivost in posledično odpravlja eno od ovir, ki poslovnim subjektom preprečuje digitalno preobrazbo svojih poslovnih procesov. Ob enem se z digitalno vključenosti prebivalstva ustvarja močnejši pritisk na javno upravo, da svoje poslovanje dodatno prilagodi potrebam informacijske družbe, kar ima pozitivne posledice tudi za njeno poslovanje z gospodarstvom. V Novi Sloveniji želimo, da v Sloveniji postanemo oblikovalci digitalne prihodnosti in ne zgolj uporabniki tehnoloških rešitev, zato bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi, minister! Predlog zakona, ki ga obravnavamo je še eden v vrsti zakonov, ki imajo sicer dober namen in bo ljudem olajšal življenja a je očitno, da gre ob enem za orodje, s katerim si Vlada poskuša kupiti čim več glasov na prihajajočih volitvah. To je tudi edini resnični razlog za obravnavo predloga po nujnem postopku. Težko se je strinjati z za lase privlečenimi navedbami, da je sprejem zakona nujen, da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države. Na sploh se v zadnjem času predlogi za obravnavo zakona po nujnem postopku vrtijo kot po tekočem traku. Če pri nekaterih ni mogoče oporekati nujnosti to za druge ne velja in mednje uvrščamo tudi današnji predlog zakona. Kot rečeno se je Vladi torej očitno mudilo zato, da bo tudi digitalni bon za določene skupine prebivalcev še ena od značk, ki si jih bodo lahko pripeli in prevzemali na bližajočih se volitvah ter na ta način opevali svojo skrb za narod. O pomembnosti digitalizacije seveda ne more dvomiti nihče tudi na ravni Evropsko komisije je to področje v aktualnem mandatu uvrščeno med šest prednostnih nalog. Gre za eno od gonilnih sil rasti, ki naše življenje zaznamuje in ga [[nerazumljivo]]na različnih področjih. V skladu s tem tako delovno kot zasebno okolje od ljudi terjata zmožnost uporabe različnih digitalnih znanj in veščin, zato je spodbujanje pridobivanja enih in drugih dobrodošla. Posebej to velja, zaradi dejstva, da je povpraševanje po specializirani delovni sili, ki ima digitalna znanja na najvišji ravni do slej. V nasprotju s povpraševanje po taki delovni sili pa so digitalne spretnosti odrastli v Sloveniji glede na ugotovitve OECD nizke. Enako nizke pa so tudi investicije v izobraževanju odraslih. Tudi v stranki SAB spodbujanje digitalne pismenosti uvrščamo pred ključne projekte v našem mandatu. Zavzemamo se, da je znanje pravzaprav postalo nuja in prav digitalizacija je eno tistih področij, ki terja izobraževanje v vseh življenjskih obdobjih. Posameznik se mora aktivirati in stremeti k svojem opolnomočenju na tem področju, država pa je tista, ki mu z ustreznimi orodji in mehanizmi dolžna ponujati priložnosti, da to počne. Če odmislimo predvolilno agendo, ki veja iz predloga zakona je slednjemu težko nasprotovati. Digitalno pismenost je treba nenehno krepiti in vsa prizadevanja v to smer so dobrodošla. Se pa z vlado ne strinjamo o določitvi upravičencev, ki bodo že letos prejeli digitalni bon. Ne vidimo pravega razloga zakaj izpustiti eno od šolajočih se generacij osnovnošolce. V SAB smo se že ves čas epidemije zavzemali za to, da bi učencem in dijakom zagotovili primerne pogoje za izobraževanje na daljavo. V okviru PKP zakonov smo predlagali številne amandmaje s podobno vsebino in v tej luči nas vladni predlog veseli, je pa rešitev po našem mnenju zastavljena preozko. Izjemno povečanje potreb po digitalni vključenosti, ki se narekujejo zaostrene razmere pandemije covida-19, se namreč nanašajo na otroke vključene v osnovnošolsko izobraževanje. Od začetka epidemije oziroma pandemije je bilo veliko napora vloženega v to, da bi se vsem osnovnošolcem, ki niso imeli računalnika ali dostopa do spleta, navedeno tudi zagotovilo. Kljub temu v SAB ocenjujemo, da so določene potrebe ostale nenaslovljene, zato smo z amandmajem predlagali širitev upravičencev do bona. Na seji odbora smo lahko slišali, da so osnovnošolci še posebej nagnjeni k digitalni odvisnosti in da jih je zato Vlada izpustila, vendar se nam pojasnilo ne zdi prepričljivo. V stranki SAB poudarjamo, da je digitalno opismenjevanje za osnovnošolce nuja, tega ne morejo početi brez računalnika in računalniške opreme. Le tako bodo lahko dovolj zgodaj razvili interes za poklice in družbo prihodnosti in hkrati razvijali kompetence, ki bodo presegale uporabo socialnih omrežij kot so Facebook, Instagram in TikTok. Gospodarstvo prihodnosti bo temeljilo na digitalizaciji in informatizaciji in razlogličenju. Zato smo prepričani, da odgovorna raba spleta in računalniške opreme danes ni izbira temveč nuja. Zato smo danes ponovno vložili amandma, ki sicer na odboru ni dobil zadostne podpore, smo se pa na njem osredotočili na skupino osnovnošolcem, kjer je potreba po računalniški opremi še posebej izrazita. Zato nas hkrati tudi veseli, da je koalicija danes za nami vložila enak amandma, ki je identičen našemu. V poslanki skupini SAB zato zakonu ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Konkretno. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Danes odločamo o Predlogu zakona o spodbujanju digitalne vključenosti. Digitalna vključenost prebivalstva je predpogoj družbenega razvoja, ki ga omogoča digitalna preobrazba gospodarstva, javne uprave in širšega javnega sektorja ter družbe v celoti. Prioritetni cilji zakona so med drugim poskrbeti za krepitev zavesti o prednostnih uporabe digitalnih orodij za življenje, spodbujanje zanimanja za naravoslovna in tehniška znanja še posebej na področju digitalnih tehnologij, krepitev razumevanja v digitalnih tehnologijah in njihovi odgovorni ter varni uporabi, povečanje števila zaposlenih z digitalnimi kompetencami, dvig podjetnost v povezavi z digitalnimi kompetencami in razvoj podjetništva temelječega na digitalnih kompetencah, dvig usposobljenosti za uporabo digitalnih kompetenc višjih ravni zahtevnosti ter povečanje zanimanje za srednješolske, višješolske in visokošolske programe, ki vključujejo strokovne digitalne kompetence in zmanjšanje razlik med spoloma na tem področju. Izmed štirih stebrov digitalne vključenosti se zakon usmerja predvsem v pridobivanje in krepitev kompetenc in poznavanje prednosti digitalnih tehnologij in storitev z namenom kritične, odgovoren in varne rabe digitalnih storitev. Strategija digitalna Slovenija 2020 namreč ugotavlja, da je edne največjih primanjkljajev v Sloveniji prav področje usposobljenosti prebivalstva za vključitev v informacijsko družbo. Le z odpravo ugotovljenih vrzeli pri digitalnih znanjih, spretnostih, število in usposobljenosti strokovnjakov za informacijsko komunikacijske tehnologije in povezljivostjo bo mogoče zagotoviti, da bodo vsem državljanom v popolnosti dostopne storitve, ki jih omogočajo digitalne tehnologije in da postanejo sooblikovalci razvoja digitalne družbe. Predlog zakona vključuje ukrepe za devet ciljnih skupin: predšolske otroke, šoloobvezne otroke, dijake, študentje višješolskih in visokošolskih programov, učitelje in predavatelje, odrasle, upokojence in invalide ter zajema več ravni digitalnih kompetenc, osnovnejše, strokovne in kompetence podjetnosti. Predlog zakona bo tako preko subvencij za dvig digitalnih kompetenc promocije digitalnih kompetenc in spodbude za nakup računalniške opreme v obliki digitalnih bonov poskrbel, da bosta digitalna izključenost in neenakost postala stvar preteklosti. Slovenija je glede na indeks digitalnega gospodarstva in družbe 2021 na 13. mestu med državami članicami EU in je glede na preteklo leto napredovala za tri mesta. Verjamemo, da lahko ta položaj še izboljšamo in z ustreznimi ukrepi Slovenijo do leta 2030 pripeljemo med prvih pet digitalno najbolj naprednih držav v Evropi. Z doseženim namenom bo zakon med drugim pripomogel tudi k uresničitvi ciljev dolgoročne podnebne strategije Slovenije do leta 2050 ter prizadevanjem EU za zeleni in digitalni prehod. V Poslanski skupini Konkretno bomo zato predlog zakona o spodbujanju digitalne vključenosti podprli. Posebej nas veseli, da je med današnjimi amandmaji tudi amandma koalicije, ki glede na našo razpravo in apel na matičnem odboru med upravičence digitalnega bona za nakup računalniške opreme v letu 2022 vključuje tudi zadnjo triado osnovnošolskih otrok. Hvala.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe in gospodje! Digitalna preobrazba je pomemben del vsake razvijajoče se družbe. Digitalizacija je ena od prioritet slovenske stvarnosti in perspektive. Kako bo uporabljena je najbolj odvisno od zakonskih okvirov v katerih se gibljemo oblast in državljani. Digitalizacija je kot vsaka druga tehnologija, mi pa jo dojemamo preveč tehniško tehnološko. Pri tem pozabljamo, da je digitalizacija predvsem vrednotni fenomen, saj s svojo personalizacijo razgrajuje in do določene mere tudi razbija doseženo mero uniformnosti in centralizacije pravnega reda ter ustaljenih družbenih odnosov. Sodobna tehnologija ni nujen in nezadosten pogoj za učinkovito in uspešno gospodarstvo in javno upravo. Če govorimo o digitalizaciji v funkciji produktivnosti, inovativnosti ali pa kreativnosti se lahko hitro sprevrže v svoje nasprotje v mešanje tehnike in tehnologije z odgovornostjo in zakonom. Spoštovanje pravil kot temelj sistema pa prej kot slej mora ostati. Digitalno potrdilo ali podpis, urejanje vloge preko spleta, spletno bančništvo in še mnogo drugih storitev zaradi katerih smo morali prej na upravne enote ali pa v poslovalnice bank so nam danes na voljo preko dotikov na zaslonu. Razumljivo je, da pri tem vedno znova nastajajo ovire, če izvzamemo tehnične težave na strani ponudnikov storitev so največje ovire lahko finančne ali pa umanjkanje veščin uporabljanja modernih tehnologij. Zakon o spodbujanju digitalne vključenosti je prvo veliko dejanje Službe Vlade za digitalno preobrazbo, namenjeno obvladovanju in urejanju velikega števila odprtih zadev na tem področju. Ob znatnem in pomembnem sodelovanju zakonodajne oblasti pri spremembah in optimiziranju zakonskih določb je mogoče potrditi izkazano ambicijo države za uresničevanje zapisanih strategij digitalne preobrazbe. Bistvo zakona so štiri vrste ukrepov za spodbujanje, subvencije za dvig digitalnih kompetenc, podpora projektom promocije in uporabe digitalnih tehnologij, izobraževalne in promocijske kampanje ter spodbude za nakup računalniške opreme. V finančnih posledicah, ki so ocenjene v letošnjem letu na 31 in pol milijonov evrov in prihodnje leto na dobrih 28 milijonov evrov, je daleč najvišji obseg odhodkov predviden za financiranje digitalnega bona za letošnje leto, števila potencialnih prejemnikov ni mogoče z gotovostjo napovedati, ob poznanem številu dijakov in študentov pa je mogoče, da jih bo več kot 100 tisoč. K njim je potrebno prišteti še starejše od 55 let, ki bodo vključeni v subvencionirane izobraževalne programe, vsi pa bodo morali uresničiti pogoj, izraziti voljo za unovčitev digitalnega bona. Povsem možno je, da se bo danes po glasovanju krog potencialnih prejemnikov digitalnega bona še razširil. Digitalizacija je eden od pomembnih potencialov za dvig produktivnosti sodobnih gospodarstev. Na produktivnost poleg investicij v oprijemljivi kapital vse bolj vplivajo vlaganja v neoprijemljivi kapital, mednje praviloma štejemo neopredmeten kapital, informacijsko-komunikacijskih tehnologij z vlaganji v računalniško programsko opremo in podatkovne baze ter intelektualno lastnino z vlaganji v raziskave, razvoj in inovacije. Vlaganja v neoprijemljivi kapital so pozitivno povezana s produktivnostjo. Podjetja z višjimi naložbami v to vrsto kapitala hitreje povečujejo dodano vrednost, visoko produktivna podjetja, ki imajo sposobnosti predvsem pa organizacijski kapital za preizkušanje novih načinov poslovanja, dela, potrošnje in komunikacije se lažje spoprijemajo z nastalimi novimi razmerami. Poslanci Poslanske skupine Desus se zavedamo pomembnosti teh dejstev, zato ocenjujemo kot nebistvene prepire in netopirjenja okrog vrste postopka s katerimi sprejemamo ta zakon. Zakon o spodbujanju digitalne vključenosti bomo soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališča Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister, vsi ostali prisotni! Digitalizacija je v slovenskem prostoru dokaj tuj izraz. Mogoče res mladi non stop gledajo tiste svoje pametne mobilne telefone, tablice in tudi odrasli tekmujemo med seboj kdo bo imel več od teh pametnih reči. Kljub temu, da imam po podatkih SURS okoli 90 % ljudi dostop do interneta, je naša osnovna digitalna izobrazba pod evropskim povprečjem. Predlagatelj sicer navaja, da 45 % Slovencev nima osnovne digitalne spretnosti, a če smo iskreni, je ta številka veliko večja. Res pa je, da smo pri svojem neznanju tudi zelo spretni in vedno najdemo koga, ki zna in ga prosimo za pomoč. Za osnovno digitalno spretnost se štejejo osnovno digitalno in informacijsko znanje. Varna raba računalniške opreme, spletni brskalnikov, uporaba elektronske pošte, osnovno ustvarjanje, upravljanje in deljenje vsebin elektronske pošte. Osnovno znanje digitalne komunikacije, uporaba digitalnih podpisov in elektronske identitete. Znanje operira s spletnim bančništvom, e-storitvami javne uprave, javnega sektorja, spletne trgovine in še kar nekaj stvari bi lahko našteli. Iskreno, koliko omenjenega sploh poznate? In če bi šli zdajle preveriti vaš zVEM, koliko od vas ima aplikacijo povezano z digitalnim potrdilom? Koliko časa ste potrebovali, da ste lahko preko MFEC dostopali do plačilne liste? Dejstvo je, da moramo na področju digitalizacije narediti velik korak naprej. Že zadnji dve leti sta nam pokazali, kako nujno potrebujemo spremembo na digitalnem področju. Se še spomnite, koliko težav je bilo v začetku, ko otroci niso imeli opreme, internetne povezave in niso ne otroci ne učitelji znali uporabljati spletnih orodij. Predlog zakona je daleč od popolnega, ker ima kar nekaj tako imenovanih pravnih praznin in nejasnosti. Malce me bega cilj zakona, ki želi dvigniti raven osnovne kompetence prebivalcev med 16. in 74. letom. Če izhajam zgolj iz reka, kar se Janezek nauči, to Janezek zna, ali ne bi bilo smiselno začeti že pri nižji starosti, ne od 16. leta naprej. Vsi, ki imamo otroke v osnovni šoli, vemo, da so redke šole, ki že tako zgodaj ponujajo otrokom računalniško znanje, da se od otrok zahteva, da naredijo predstavitev v PowerPointu, seminarske naloge v Wordu, se snemajo in pošiljajo filme učiteljem - ne, bi tudi oni morali biti ciljna skupina. Demografska slika Slovenije pravi, da imamo tudi vse več starostnikov. Če jaz dobro razumem digitalno sfero, je razvoj novih orodij zelo hiter in se v letu dni marsikaj spremeni. Zakaj se bo potem delala analiza digitalne vključenosti za dve leti? Digitalne bone, ki jih predvideva zakon, bomo prejemniki morali tako porabiti v pol leta, kar pa sovpada tudi s tistimi starejšimi od 55 let, ki se bodo morali vključiti v izobraževalne delavnice. V Slovenski nacionalni stranki upamo, da boste razpis za te subvencije izobraževanja naredili tako, da ne bo ponovno prihajalo do korupcije, ker, iskreno, manevrskega prostora za to je veliko. Torej, na področju digitalizacije je nujno treba narediti napredek, pa ne zaradi tega, da bomo na neki evropski lestvici više, ampak zato, da bomo olajšali življenje Slovencev in tudi omogočili hitrejši gospodarski razvoj, ki ga nujno potrebujemo.
Hvala lepa. Jurij Lep bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister z ekipo, spoštovane kolegice in kolegi, lep dober dan! V preteklih dveh letih zaostrene razmere epidemije narekujejo izjemno povečanje potrebe po pridobivanju digitalnih kompetenc. Zato je bil pripravljen danes obravnavani predlog zakona, ki ureja področje spodbujanja digitalne vključenosti prebivalstva, z njim pa bi že letos zagnali največji program e-opismenjevanja pri nas. To bi dosegli z uvedbo digitalnih bonov v vrednosti 150 evrov, do katerih bi bili upravičeni dijaki, študentje in starejši od 55 let, ki bi se udeležili tečajev, ki jih bo preko javnih razpisov subvencionirala država. Pri tem je na eni strani cilj, da se starejšim omogoči, da pridobijo osnovne digitalne veščine, kot so, na primer, uporaba spletne banke, storitve javne uprave in podobno. Na drugi strani pa je namen tega ukrepa, da se digitalizira šolski proces ter mladim približajo tehnična znanja in poklici prihodnosti. Boni bodo mladim med drugim omogočili brezplačne tečaje naprednih digitalnih veščin, kot so programiranje, robotika, umetna inteligenca in digitalno podjetništvo. Poleg tega zakona uvaja tudi možnost finančnih spodbud za nakup nove ali obnovljene računalniške opreme, ki bo predvsem mladim olajšala šolanje na daljavo. Tekom epidemije se je namreč pokazalo, da številne slovenske družine nimajo dovolj zmogljive računalniške opreme in ta problem pa je še posebej pereč pri družinah z večimi otroki. Z zakonom se bo do nakupa računalniške opreme pomagalo tudi upokojenskim in invalidskim organizacijam. Nepovezani poslanci podpiramo vse tovrstne investicije v smeri digitalnega preboja Slovenije, ker bi morali biti strateška prioriteta vsakokratne oblasti. Prepričani smo namreč tako digitalno vključevanje prebivalstva kot tudi digitalna preobrazba gospodarstva, javne uprave in širšega javnega sektorja predstavljajo predpogoj za modernizacijo in razvoj naše celotne družbe. Radi bi opozorili, da Slovenija na ravni Evropske unije zaostaja za najboljšimi in se je do lani po indeksu digitalne družbe in gospodarstva nahajala pod evropskim povprečjem, saj ima osnovne digitalne kompetence le 55 % odraslih. Poleg tega pa imamo v Sloveniji več kot 100 tisoč gospodinjstev, ki še vedno nimajo dostopa do širokopasovnega interneta visoke hitrosti. Naš cilj zato mora biti, da ta položaj občutno izboljšamo in z ustreznimi ukrepi ter reformami Slovenijo pripeljemo med najnaprednejše v Evropi. Nujno je, da do konca tega desetletja delež digitalnih veščin dvignemo vsaj na 80 % odraslih Slovencev, obenem pa v enakem obdobju z internetom pokrijemo vsa še nepovezana gospodinjstva. Zato bi bilo potrebno v bodoče vložiti več napora v krepitev zavesti o prednosti uporabe digitalnih orodij za življenje posameznika in družbo kot celoto, za spodbujanje zanimanja za tehnična znanja in digitalne vrline, v krepitev razumevanja in odgovorni in varni uporabi digitalnih tehnologij ter s tem tudi v krepitev aktivne vključenosti državljanov v informacijsko družbo. Verjamem, da bi dosežen digitalni napredek pomembno prispeval k spodbujanju ustvarjalnosti ljudi, k povečanju konkurenčnosti in produktivnosti našega gospodarstva ter nenazadnje k odpravi številnih birokratskih ovir. Sicer nas veseli, da je v okviru javne obravnave vlada upoštevala tudi nekatere ključne pripombe v zvezi s predlaganimi rešitvami, saj je bilo prvotno v zakonu predvideno, da bi bili do digitalnega bona upravičeni le študenti naravoslovnih in tehničnih študijskih programov, ne pa tudi študenti drugih študijskih smeri, po številnih prejetih pobudah pa so bili med upravičence do bonov vključeni tudi študenti vseh preostalih študijskih smeri in programov, kar vsekakor pozdravljamo. Obenem pa izpostavljamo, da bi bilo v zakonu potrebno ustrezneje upoštevati specifične potrebe določenih skupin ljudi, ki si pri vključevanju v informacijsko družbo najbolj prikrajšane. Zakon bi namreč moral jasno prepovedati diskriminacijo in zapovedati izenačevanje možnosti najranljivejših. Pri tem se strinjamo tudi z mnenjem Zagovornika načela enakosti, ki je predlagal, naj bodo vsem, še posebej ljudem z invalidnostmi s slabšim premoženjskim stanjem, manj izobraženim, starejšim in podobno [[znak za konec razprave]] ranljivim skupinam dostopni tisti spodbujevalni ukrepi, ki jih glede na svoje življenjske položaje potrebujejo za polno sodelovanje v informacijski družbi. Ob tem pa se sam še posebej zavzemam za zmanjševanje razlik med spoloma na področju digitalne usposobljenosti. Nepovezani poslanci predlogu zakona seveda ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav v imenu Slovenske demokratske stranke. Digitalna vključenosti ima mnogo več elementov kot se danes zdi iz te razprave. Po eni strani je jasno, da danes mnogi že živijo bolj v virtualnem svetu – zlasti to velja za mladino – kot pa v realnem, da tam tudi delajo, ustvarjajo, se igrajo. Marsikaj se dogaja v digitalnem svetu in tisti, ki je iz tega izločen, se težko potem vključi tudi v celotno družbo. To velja tudi za področje dela. Konec koncev danes se kompetence, ki so povezane z digitalno vključenostjo, skoraj samoumevno pričakuje od vsakogar, ki pač kandidira na neko kolikor toliko zahtevnejše delovno mesto. V upravi se uporablja digitalno vključenost in to se je zelo koristno izkazalo pri zadnji pandemiji. Tudi tukaj je s strani vlade bil storjen zelo velik korak in zasluži vso pohvalo in podporo. Obstaja pa še en del, o katerem danes še nismo govorili. To pa je digitalna vključenost in njen pomen, ko gre za varnost in ko gre za demokracijo. To se je izkazalo prav v teh dneh, ko je žal svet priča napadu, ki ni tako daleč od nas, kot se zdi, Rusije na suvereno državo Ukrajino. In kaj je poanta te zgodbe? Prvič se je pokazalo, da tisto, kar daje varnost, so na odločilnih mestih ljudje, odločne in trdne osebnosti pravih vrednot, ki jih mednarodna skupnost upošteva in Slovenija to ima, lahko smo ponosni na to. Pa ste to opazil, v osrednjih slovenskih medijih, na internetu, ste lahko. Zato, gospe in gospodje, je digitalna vključenost tudi zelo pomembna, zaradi demokracije. Še več, tudi vprašanje varnosti. Kje, mi povejte, še eno državo na svetu, kjer je v dnevu, ko je se dogajala vojaška agresija na suvereno državo in to pod izgovorom, da je tista država umetna tvorba, na nacionalni televiziji nekdo razlagal, lakajsko, da je tista država sama Slovenija umetna tvorba. To, gospe in gospodje, se je zgodilo na RTV Slovenija. Tam je bilo suvereno rečeno, da je Slovenija umetna tvorba. V dnevu, ko so neko drugo državo napadli pod izgovorom, da je umetna tvorba. To, gospe in gospodje, je pa vloga, ki že presega samo demokratično vlogo, ampak seveda stopi tudi naslednji korak, na področje varnosti. Zaradi tega je digitalna vključenost v modernem svetu tako zelo pomembna. Ker če imaš lakajske medije, ki se dajo v korist, ne delajo v korist matične države, ampak nekega tujega agresorja, potem rabiš vsaj internet, da poveš, kaj je v resnici tisto, kar prinaša varnost in za kaj si v Sloveniji in ves demokratični svet, prizadevamo. Se pravi, za zaščito suverene države, za obrambo suverenosti in za to, da se spoštuje mednarodno priznane meje. Brezpogojno. In Slovenija seveda ni umetna tvorba. Slovenija po Ustavi je država, ki je ustanovljena na osnovi neodtujljive volje slovenskega naroda, neodtujljive pravice slovenskega naroda, o samoodločbi. To piše celo v slovenski Ustavi. In kako se potem lahko zgodi, da imamo nek medij, ki take stvari razglaša v času vojne? To meji na veleizdajo, gospe in gospodje. Se tega vsi zavedamo? Zato, gospe in gospodje, je digitalna vključenost toliko pomembnejša v modernem svetu, da se pove tudi druga plat medalje, da ljudje lahko izvejo vso tisto drugo stran resnice, kako silovito recimo zdajle zmaguje Ukrajina, v teh spopadih, tistega filmčka, ki ga lahko vidite na internetu, nobena naša televizija ni zavrtela, nacionalna zagotovo ne, sami razbiti tanki, cela ulica [[znak za konec razprave]] . To, gospe in gospodje, je tisto sporočilo, ki bi moralo priti do vsega. Danes, digitalna vključenost ne pomeni torej samo kompetence, ne pomeni samo možnost lažjega dela državne uprave, pomeni tudi varnost, pomeni tudi demokracijo, pomeni svobodo javne besede, pomeni prost pretok informacij, pomeni torej uresničevanje ustavnih pravic. Iz vseh teh razlogov, [[znak za konec razprave]] v SDS predlagani zakon v celoti podpiramo in podprli bomo tudi tiste, kar jih je pač, amandmaje. Hvala.
Hvala lepa. Rudi Medved bo predstavil stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Ali so digitalni boni nujni zaradi interesov varnosti ali obrambe države, in ali so nujni zaradi odprave posledic naravnih nesreč? Ali bodo preprečili težko popravljive posledice za delovanje države? Sami digitalni boni nič od tega, razen seveda če vladajoči ne vidijo v tem težko popravljivih posledic zase, če ne bodo tik pred volitvami razdelili še za nekaj 10 milijonov bonov. Zato se tako mudi in zato ta nujni postopek. Ker, kaj drugega je v tem trenutku ta zakon o domnevnem digitalnem vključevanju kot dobrikanje oblasti državljanom, češ, spet smo vam dali? Sklicevanje na epidemiološko situacijo pri tem je neprimerno. Deliti denar za kupovanje računalnikov in mišk dve leti po začetku pandemije češ, da bo to olajšalo šolanje na daljavo je pa res hinavstvo brez primere. V času, ko smo imeli najdlje zaprte šole in najslabšo epidemiološko sliko daleč naokoli smo v LMŠ zavedajoč se stisk mnogih družin, ki otrokom niso mogle zagotoviti ustrezne opreme za šolanje na daljavo zahtevali naj za to poskrbi država saj najbrž še pomnite poslanci koalicije s podporniki kako ste novembra 2020 zavrnili naš amandma k šestemu protikoronskemu paketu, ki je predvidel prav to pomoč pri nakupu računalniške opreme za šolajočo se mladino. Gladko ste povozili to zamisel. Danes pa boste v koaliciji podpirali prav to: nakup računalnikov kot sredstvo za digitalno vključevanje, pri čemer ta zakon ne loči kaj je računalniško opismenjevanje in kaj je pridobivanje digitalnih veščin, pri čemer pomeša ciljne skupine opravičencev do bonov se ne opira na nobeno analizo digitalne vključenosti prebivalstva, ampak razdeljuje bone. Seveda je znotraj vseh skupin prebivalstva težko določiti optimalne ciljne skupine, če po prej ne narediš neke analize in se upreš zgolj na neko javno mnenjsko raziskavo je to praktično nemogoče je pa najlažje takole na počez. To je do med strateškega sveta za digitalizacijo in ministra za digitalizacijo, da se pred volitvami spomnita kaj pa, ko bi razdelili še nekaj bonov. Opirata se na neko javno mnenjsko raziskavo, po kateri je pričakovano največja potreba po računalnikih v družinah z manj kot 500 evri na člana družine, ampak ta raziskava priča tudi, da več kot petina tistih z dogodki preko 5 tisoč evrov prav tako toži, da čutijo manko pri računalniški opremi. Tisti z najnižjimi dohodki si s temi boni ne bodo kaj dosti opomogli tisti z najvišjimi pa jih ne potrebujejo. Študentska organizacija je opozorila, da se med epidemijo pokazalo kako neenakomerne pogoje imajo mladi pri dostopu do izobraževanje digitalnih veščin in da bi morala država smiselno poskrbeti za vsakega osnovnošolca, dijaka ali študenta, ki zaradi družinskih ali socialnih razmer niso v enakopravnem položaju z vrstniki, zato v LMŠ nismo proti tovrstni pomoči tudi z boni nenazadnje. Zagovarjamo pa načelo racionalnosti oziroma pomoč tistim, ki jo zares potrebujejo. V tem primeru bi bila vrednost te pomoči na posameznika tudi lahko višja in bi se bolj približala ciljem, ki jih želi zakon zasledovati. Vsak premik v smeri večje digitalne vključenosti prebivalstva je dobrodošel, je nujne, ampak to v tem trenutku preveč diši po predvolilnem dobrikanju, pri čemer si posebej manejo roke trgovci z računalniško opremo.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala. Lep pozdrav! Socialni demokrati smo seveda zakon prebrali. Sedaj, če nekdo to gleda si malo ne predstavlja kaj je to. zakon je na 16 straneh in ima 31 členov. Zakonodajno-pravna služba je opravičeno skritizirala 22 od 31 členov pa zadnji piše začetek veljavnosti skratka, če tega dam na stran skoraj tri četrtine zakona in potem se nekako amandmiralo gor in dol. Zakon ima v bistvu štiri dela. Prvi del zakona je, če se izrazim kot bi rekli predlagatelji računalniško škrbina. Je neka viki škrbina, ki bi bolj pasala kot osnutek neke bele knjige kako se ukvarjati s to problematiko, ki jo res imamo in ki ni od včeraj. To problematiko imamo nekje iz konca 90. let preteklega stoletja. Drugi del zakona govori dejansko o tem dajmo se malo iti propagando kako bi to zapirali. In sedaj če to predlaga neka stranka, ki ima podpredsednika stranke na obrambnem ministrstvu, kjer veste kako so se ta sredstva vrtela preko nekaterih medijev z zares bajnim dometom se tu malo upravičeno in skeptično vpraša. Tretji del zakona naslavlja te bone o katerih se je dosti govorilo in na način kot jih naslavlja, predstavlja dvoje. Prvič, skozi tisto najbolj osnovno politično ekonomijo ponudbe in povpraševanja bodo verjetno cene šle gor. Sedaj v izvirni obliki je bilo celo napisano, da z bonom za enako ceno ali manj. To verjetno pade celo na ustavcu. Nekdo bo prišel s penezi kupiti miško, pa bo dražja od tistega, ki bo kupil z boni. Največja perla tega zakona je pa v bistvu sta 29. in 30. člen prehodne in končne določbe. Sedaj najprej je pisalo 55 dni, sedaj dva meseca, skratka boni so predvolilni. Pazite potem, prva analiza digitalne vključenosti se naredi marca naslednje leto, prvi načrt spodbujanja pa se naredi junija naslednje leto. Sedaj to, da bomo vsi razumeli. To je približno tako kot da bi jaz kupil traktor z vsem priključki, John Deer, pa stranka, ki predlaga to slovi po tem, da je treba v tej vladi kupovati traktor preko nekega njihovega vidnega člana, potem se bom čez pet, ne čez pet mesecev, čez šest mesecev dobrih ali še več, začel razmišljat ali bi jaz kmetoval, potem pa pred dopusti naslednje leto se bom pa šel vprašati kaj bi pa v jeseni sejal. Jaz se opravičujem, dragi moji, ampak če bi ta zakon ustrezno predstavili mojemu enemu in pol letnem vnuku ga ne bi mogel podpreti. Jaz seveda razumem interes številnih, ki upravičeno bi radi teh penez. Tu me gleda poslanka SDS, ki je dolgo delala na ministrstvu za šolstvo in verjetno se strinjava, da bi v izhodišču se morali vprašati kdo ima pa andragoška in pedagoška znanja, da temu pristopi. Tudi zakon kako je spisan kaže, da je veliko večino vas povozil čas v mišljenju informatike in informatizacije. Po eni strani govorimo o cloudih, govorimo o epsih, Breznik je odsoten, po drugi strani je pa to pisan zakon, škrbina zakona kot da ste jo pisali sredi 90. let. Mi bi morali seveda iz neke analize, saj jih kar nekaj je, ciljati določene skupine digitalno izključenih in premisliti kako se jim približamo tudi z ustreznim programiranjem, ki mora tudi vključevati te profile, ki sem jih navedel. Skandinavske države so v 90. letih tako reševale problem, ki naj bi ga naslavljal ta zakon. Nimam zgolj naključno tu poročilo o produktivnosti, ne vem če ste ga brali gospod minister, Počivalšek je že tretji mandat minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, delež visokotehnoloških podjetij v podjetjih, ki imajo tako rast kot bi jo radi je 9 procenten. Za Slovenijo po tem, kako zelo slabo smo programirali novo kohezijo in NOO glede pametnega prehoda pa so zgolj češka, ki ga je že nekoliko izvedla, pa je imela sorodno populistično vlado ter Malta in Ciper. To nam pove vse. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je še zadnje stališče. To je stališče Poslanske skupine Levica, ki ga bo predstavil Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani predsednik, podpredsednik, se opravičujem, najlepša hvala za besedo. Zakon naslavlja družbeno komponento digitalne preobrazbe. In zato tudi prebivalstvo Republike Slovenije dejansko razdeljuje v devet ciljnih skupin, med katerimi so seveda najpomembnejši predšolski otroci, šoloobvezni otroci, dijaki, študentje in tako naprej. In do tu vse lepo in prav, zelo strokovno oziroma tudi zelo razčlenjeno. Ampak pazite, to je v bistvu samo dimna zavesa. To je v bistvu dimna zavesa za dva bistvena ukrepa zakona, ki sta pa naročanje izobraževalnih in promocijskih kampanj ter subvencioniranje promocijskih projektov, in sodita med ukrepe promocije digitalnih kompetenc in digitalnih tehnologij ter njihove rabe. Ta dva ukrepa pa bosta zagotovo zelo pripomogla k zaslužku določenih ponudnikov digitalnih tehnologij ter izvajalcem storitev računalniškega opismenjevanja na slovenskem trgu, seveda, ki so lojalni in zvesti tej trenutni vladi in politiki. In žal tudi ta trenutna vlada zganja vsesplošen in zelo drag populizem, sploh predvolilni populizem in to dobesedno na naš račun ter se hvali, da pri bonih ne gre samo za bone, ampak za bombonjere, temveč dejansko tudi v isti sapi pa ne pove, da v bistvu to počne z našim denarjem, z našim proračunom, iz našega proračuna in dejansko na koncu bomo te bombončke in bombonjere plačali mi ljudstvo, tako da bo jasno. Tudi v obrazložitvi zakona sicer beremo, da gre za celostno in sistemsko urejanje problema. V tem primeru se z zakonom ne bi tako hitelo kot se hiti danes oziroma kot se je hitelo prejšnji teden. In po katerih postopkih poteka sprejemanja tega zakona je vse prej kot normalno. Tudi zaradi hitenja, predlog zakona ni dovolj kakovosten in s tem pa ostaja tveganje, da Slovenija ne bo dosegla zastavljenih ciljev na področju digitalnih kompetenc in da bo žal neučinkovito porabila denar oziroma tudi evropska sredstva, ki so namenjena prav digitalizaciji družbe. Tudi zakon prinaša kar velike finančne posledice in tudi predvsem neselektivno deljenje teh bonov. Kot smo že tudi na odboru ugotovil žal so bili iz teh bonov oziroma daril izpuščeni tisti najpomembnejših po mojem in to so osnovnošolci, ker prav v času covid krize so bile družine, ki so imele več šoloobveznih otrok, ki so obiskovali osnovno šolo, velike probleme pri zagotavljanju opreme oziroma tudi pri samem prisostvovanju preko zooma pri pouku. Kot rečeno zakon je nedorečen, nedomišljen in žal tudi z napačnimi ukrepi. Javni denar pa mora biti namenjen javnim institucijam in njihovim programom, ne pa za volilno kupovanje glasov ali kanaliziranje denarja v kakršnekoli privatne žepe. Ukrepe, ki bi jih morala vseskozi sprejemati vsaka vlada, morajo biti socialno in solidarnostno naravnani, predvsem pa socialno pravični. Kakorkoli že, v Levici bomo vzdržani in bom glasovali kot vzdržani. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili skladno s prvim odstavkom 134. člena Poslovnika Državnega zbora. V razpravo dajem 9. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Prosim, da se prijaviti. 5 prijavljenih. Začenja Dejan Kaloh. Izvolite.
Predsednik, hvala lepa za dano besedo. Jaz se bom držal bolj ali manj komentarja tega amandmaja, bi pa s prvimi besedami povedal, da se absolutno strinjam s predmetnim zakonom, ki ga je predstavil spoštovani minister. Namen povečanja te digitalne razvitosti gospodarstva in celotne družbe je zelo pomemben. Jaz mislim, da vsi predlogi v tem res strnjenem zakonu od namena digitalnih bonov do računalniške opismenjenosti oziroma digitalne opismenjenosti celotnega spektra prebivalstva zlasti pa na področju starejših upokojencev in invalidov se mi zdi ključno in tudi mislim, da bo cilj do leta 2028 dosežen, to je, da vseh do 80 %, da se digitalno opismeni in dobi te prepotrebna znanja in veščine na področju digitalne. Zdaj s koalicijskimi amandmaji, da se med upravičence do digitalnega bona 2022 tudi vključi šolo obvezne otroke zadnje triade, da se natančno opredeli ta skupina s področja izenačevanja možnost invalidov, seveda izboljšuje samo zakonsko materijo, to bom jaz tudi podprl, kot sam zakon. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Škrinjar. Izvolite.
Hvala lepa. 9. člen govori o ciljnih skupinah, ki bodo deležne posebne pozornosti in sicer gre za digitalno vključenost. Govori o predšolskih otrokih in vseh šoloobveznih dijakih srednjih šol pa študentih vseh stopenj progama in delovno aktivni, neaktivni odrasli in osebe, ki prejema pokojnino ter invalidi. S tem v zvezi je treba povedati tudi, komentirati tudi stališče, ki ga je povedal gospod Rudi Medved, LMŠ, in zopet ponovil neresnico o tem kako so bile šole najdlje zaprte v Sloveniji. Torej lahko komentiram samo tako, da stokrat ponovljena laž postane resnica, jaz pa tega ne bom dovolila in se bom vselej oglasila pri tem. To ne drži. Nismo imeli najmanj časa zaprtih šol, nismo imeli pa tudi najdlje zaprtih šol, sploh pa šole niso bile zaprte, ampak se je poučevalo na daljavo. In podatki so dosegljivi na Unescovi strani in sicer na podstrani, ki govori o Covidu in izobraževanju v času Covida, zelo jasni podatki so. Moram povedati tudi to, da je digitalno izobraževanje teklo dobro, da so bili rezultati mature in nacionalnega preverjanja znanja zelo solidni, in da so med tem tudi nekatere šole ali pa, bom rekla, veliko šol ugotovile, da obstajajo tudi drugačne pedagoške prakse, ki so pravzaprav dobrodošle. Nekateri strokovnjaki na področju posebnih potreb pa so sploh ugotovili, da bi [[…]]
Kolegica, prosim če se vrnete k amandmaju in členu.
Hvala. Bom nadaljevala. Torej, Slovenija je že, kar se tiče ciljnih skupin, je že v letih 2004-2008, začela obširno akcijo in sicer je bilo to e-šolstvo, v tej akciji je bilo izobraženo veliko učiteljev. Vendar pa se ta akcija potem po teh letih ni tako intenzivno več nadaljevala, je pa res, ob drugih vladah vemo kdo je vodil Vlado 2004-2008, vemo pa, da Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport redno objavlja razpise za nakup računalnikov in to že od 1990. let dalje. V času korone pa je nabavilo ogromno računalnikov. Če razmišljamo o tem, da bodo digitalno vključeni naši šoloobvezni in pa učenci in dijaki ter študentje, je treba povedati, da obstajajo v šolah učni načrti, ki za izbirne predmete, ki vsebujejo osnovna znanja o delu z računalnikom, obvladovanju Worda, Excella pa interneta, v srednjih šolah pa se tudi že učijo programiranja. Dejstvo pa je, da je potrebno zadevo bolj intenzivirati tako na področju izobraževanja, še bolj pa na področju odraslih. Moram reči, da je akcija zelo podobna tisti akciji, ko je takratno Ministrstvo za šolstvo pod dr. Zverom uvedlo prvič brezplačno izposojo učbenikov. Poleg tega, torej te učbenike so lahko učenci in dijaki odnesli domov, medtem ko v šoli so pa imeli učbenike, rezervne učbenike za na klop, da jim ni bilo treba prenašati težkih torb. To, da bodo pa sedaj dobili, torej lahko vemo, da bodo v šolah deležni zaradi oskrbe MIZŠ-ja prenosnikov, računalnikov, to pa, da bodo lahko imeli doma svoje računalnike, pa je pomembno tudi za to, da učenci, dijaki, študentje delajo tudi doma. Vemo, da je študentsko življenje drago, da je potrebno plačati najemnino za sobo. Včasih je to subvencionirano bolj ali manj, odvisno od prejemkov družine, vendar pa bo bon, ki bo prišel tudi do te cilje skupine študentov, izjemno dobrodošel. Ti pravzaprav sploh ne morejo več delati oziroma se izobraževati po obstoječih programih, ne da bi imeli možnost komunicirati s svojimi profesorji preko računalnika. Torej ostaja ta del še za osebe, ki prejemajo pokojnino, torej upokojenci. Za njih je to, da bodo lahko kupili oziroma lažje kupili računalnik, izjemnega pomena. Namreč na tak način ostajajo tudi v stiku z družbo oziroma z ljudmi, s svojimi prijatelji, znanci tudi takrat, kadar jim telesne zmogljivosti ali pa druge okoliščine ne omogočajo, da bi lahko se družili. To je izjemnega pomena, pa tudi za ohranitev miselnih funkcij je to izjemnega pomena. Zdaj če govorimo, da so zajete vse te ciljne skupine, potem je tudi pametno, da vse te ciljne skupine so deležne teh ugodnosti, ki jih zakon prinaša. Ocenjujem, da je zakon potreben, da je res bil amandmiran v mnogih členih, toda nekje je potrebno začeti. Nekje je potrebno začeti in z izboljšanim besedilom in z upoštevanjem pripomb službe za zakonodajo je dejansko zakon primeren, da pomaga našim prebivalcem vseh starosti. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Malo sem zmeden, predsedujoči. Ker če bi jaz šel tako v širino, bi mi gotovo vzeli besedo. Ker če jaz imam prav pred seboj, amandma k 9. členu koalicije se nanaša na to, da se za besedo invalid postavi vejica in doda »kot jih opredeljujejo predpisi o izenačevanju možnosti invalidov«, kar izhaja iz opozorila Zakonodajno-pravne službe na seji matičnega delovnega telesa 25. februarja letos, da je treba ciljno skupino natančneje opredeliti. To je člen skratka, če smo striktni, gospod Tanko, o katerem bi tukaj razpravljati. In kot sem že v stališču povedal, tukaj bi človek pričakoval, da izhajamo iz razmisleka različnih hendikepov in kako lahko se približamo, če že ne odpravljamo ta hendikep ljudi, ki imamo hendikep, jaz imam tudi že malo načete oči, in kako to urejamo. Mi smo še pod Cerarjevo vlado, če se ne motim, sprejeli tisti zakon, da bi treba javni državni upravi spletna mesta, portale tozadevno začeti urejati, pa ravno nimam občutka, da smo kaj dosti napredovali. Neka druga zgodba, ki mi je šla osebno na jetra že 25 let nazaj. Ko so takrat razne združbe biznismenov zbirale denar za Braillovo vrstico, sem se čudil, kako ena Braillova vrstica stane 20, 35 tisoč mark. Takrat smo še v markah operirali. O teh zadevah bi se treba pogovarjati. Zdaj tudi neka zgodba »Nekje je treba začeti«. Pa ljubi bog, v kakšnem stanju je ta zakon prišel v Državni zbor, nekdo, ki ima končana, ne vem, Meira, dva letnika prava na kateremkoli faksu v Sloveniji, da nekaj takega naredi za seminarsko nalogo izpita ne bi smel narediti. In ne nadaljevati v višji letnik. Pet let in pol sem poslušal, Vojko je o tem lepo govoril, kako smo vsi, ne vem, neki nesposobneži, gor, dol, ampak ta vlada očitno ni sposobna spisati zakona, kar me niti [[…]]
Kolega [[…]]
[[…]]kar me niti ne čuti. Malo širine, če je imela Mojca [[…]]
Kolega, tudi za vas velja [[…]]
[[…]]bom končal [[…]]
[[…]]isto opozorilo [[…]]
[[…]]bom končal [[…]]
[[…]]kot sem ga dal Mojci [[…]]
[[…]]niste [[…]]
[[…]]Mojci Škrinjar [[…]]
[[…]]končujem [[…]]
[[…]]vrnite se k členu [[…]]
Ali lahko?
[[..]]in amandmaju. Izvolite.
Končujem. Ker me v osnovi niti ne čudi. Če predsednik vlade sedem, osem ur visi na Twitterju na dan, potem imamo kaj imamo.
Hvala lepa. Najprej opozorilo, povedal sem po kakšne principu bomo ta člen obravnavali in pa vložen amandma. Tako kolegico Škrinjar sem v tistem delu ko je šla mimo opozoril, tudi vas in tudi ostale bom. Pa predlagam, da se držite vsebine. Ni to druga obravnava na odboru, ki je obravnavana v ali pa zajeta v predhodnih členih Poslovnika, ampak je to pač zadeva, razprava o konkretni zadevi. Obrazložitev glasu boste imeli kasneje. Stališče stranke ste pa itak povedali oziroma poslanske skupine. Besedo ima Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Spoštovani gospod minister Mark Boris Andrijanič s sodelavci! Jaz bom morda nekoliko drugače začel in poudaril da gre za zakon, ki pomeni prvo, v zgodovini Slovenije prvo celostno ureditev področja spodbujanja digitalne vključenosti prebivalstva. Ali je zakon slab ali ne, o tem bomo odločali poslanci z glasovanjem. Imamo pa v parlamentarni proceduri številne možnosti, da zakon izboljšamo in zato so tudi vloženi amandmaji. Mi smo se v koaliciji glede amandmajev poenotili. Potrdila jih je tudi Vlada na sobotni dopisni seji, 26. Amandmaji so sedaj vloženi, vložen je tudi amandma SAB in o tem govorimo, razpravljamo in glasujemo. Digitalna preobrazba po naši oceni zahteva najprej izobrazbo, da dobimo digitalne veščine, kompetence, da se usposobimo in ta digitalna preobrazba ne bo pomagala samo pri reševanju sedanje zdravstvene krize, temveč bo tudi ključno gibalo za gospodarsko okrevanje, zeleno rast in strateško avtonomijo Evropske unije. Amandma k 9. členu, sedaj seveda javnost ne ve o čem govori 9. člen. Je pa izjemno pomemben, je v poglavju ciljne skupine. In pravi tako v dopolnjenem predlogu zakona: Ukrepi za spodbujanje so usmerjeni v povečani digitalni vključenosti vseh prebivalcev Republike Slovenije, ki so opredeljeni po naslednjih ciljnih skupinah. Prva predšolski otroci, druga šoloobvezni otroci, tretja dijaki srednjih šol, četrta študenti višjih šol po predpisih o višjem strokovnem izobraževanju, peta študenti študijskih programov prve, druge in tretje stopnje po predpisih o visokem šolstvu, šesta skupina strokovni delavci v vzgoji in izobraževanju, strokovni delavci v višjih strokovnih šolah ter visokošolski učitelji, znanstveni delavci in visokošolski sodelavci, sedma skupina delovno aktivni in neaktivni odrasli po predpisih o urejanju trga dela, osma skupina osebe, ki prejemajo pokojnino po predpisih o pokojninskem zavarovanju ali od tujega nosilca pokojninskega zavarovanja in deveta invalidi. In na to je imela Zakonodajno-pravna služba pripombo in zato sedaj to deveto točko širimo z besedilom »invalidi, kot jih opredeljujejo predpisi o izenačevanju možnosti invalidov«. In to je ta amandma. Mi ga bomo seveda podprli. Podprli bomo tudi celoten zakon, ki pa ni narejen kar tako. Najprej so bili očitki, da nujni postopek. Ja če bi bil postopek zelo nujen bi pa bilo še boljše, ker zelo, zelo zamujamo in da je predvolilno, kolegice in kolegi, saj sami vemo, vsak dan je predvolilni, razen volilnega dne, pika, kajne? Tako da, mi je zelo žal, da te službe za digitalno preobrazbo nismo formirali že pred dvema letoma. Bi gotovo prišli bistveno naprej in kar se tiče »predvolilnosti« ali »zavolilnosti«, ja, dejansko se bo izvajanje začelo spet v predvolilnem času, ampak ta bo že po 24. aprilu. Bo pa tudi predvolilni čas. Rad bi samo opozoril, da ima dejansko zakon neke osnove, ni napisan na pamet. Tu je veliko delo opravil tudi strateški svet. Za razliko od nekaterih, ga jaz izjemno cenim. Tam sedijo izjemni strokovnjaki in, če pa pogledate meritve oziroma javnomnenjsko raziskavo o digitalnih kompetencah, ki jo je naredila Fakulteta za uporabne družbene vede, več kot 600 ljudi je bilo vprašanih, pa dejansko se lahko tudi, kolegice in kolegi, zgrozimo. Ljudje poznajo e-davki, uporablja jih pa, ja, lahko rečem, peščica. Ljudje poznajo e-zdravje, uporablja jih pa peščica. In tu je problem tudi našega zakonodajnega procesa, ko se velikokrat razpravljamo, da bi kakšen postopek iz okvira e-uprave ali e-davke ali karkoli, da bi radi naredili digitalni. Pa rečemo, ja, ne, ne, to pa ne moremo, torej, da bi ga naredili samo digitalnega, pa rečemo, ne, ne, ne moremo, ker starejši nimajo teh veščin in tako naprej in to upoštevamo in kaj imamo zdaj, imamo dva sistema. Eden je tisti peš, klasični, ga vsi poznamo že dolga leta, potem naredimo še e-, torej digitalnega, in zdaj je potrebno oba sistema razvijat, oba sistema tudi vzdrževat, kar je pravzaprav najslabše. Seveda vsi ciljamo, gotovo, smo tukaj na, imamo isti interes, da ciljamo v smeri, da bodo nekoč, enkrat, upam da v neki srednjeročni bodočnosti, da bodo vsi ti servisi države, da bodo samo in samo in izključno digitalni. To bo potem dejansko pomenilo tudi manj birokratskega sistema, manj napak in tako naprej. Kot rečeno, amandma k 9. členu, seveda, sem ga sopodpisal, bom podprl, prav tako celotna poslanska in enako tudi zakon, ki je izjemnega pomena za našo družbo in je dober. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Breznik. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani gospod minister, spoštovani kolegice in kolegi! Torej, razprava bi naj tekla o 9. členu, ki ga navajajo [[?]] torej vse ciljne skupine. Zdaj, zaradi česa smo prišli ali pa so predlagatelji zakona prišli do ciljnih skupin, lahko govorimo o, lahko bi rekel, kar obsežnih raziskavah, glede, jaz bi rekel temu, da bojo ljudje mogoče drugače razumeli o ljudeh, ki so nepismeni, polpismeni, v digitalnem svetu ali pa nepismeni. Na žalost moram povedat, da najbolj nepismeni ljudje obstajajo celo v šolstvu, ravno tisti, ki bi morali učit digitalne vsebine ljudi v digitalni dobi. To ni moje subjektivno mnenje, ampak je mnenje številnih strokovnjakov, tudi s strani nekaterih učiteljev. In zato je tako pomembno, da ta zakon obravnavamo, da če je v nas, spoštovani kolegice in kolegi, dobra volja in ne besede, to delate zaradi volitev, kajne, to je, glejte, to je res popolnoma deplasirano, to delamo zaradi tega, ker ste vi vladali 15 let, pa niste nič naredili na področju digitalizacije. Točno to je to. To delamo zato, ker Slovenija ob 1,6 delavca za enega invalida, ima obsežno birokracijo, da [[?]] debirokratiziramo to državo. To delamo zato, da bojo slovenski izdelki, »Made in Slovenia«, z višjo dodano vrednostjo in da bo čedalje [[?]] več ljudi namesto delalo v birokraciji, delalo v »hi tech« gospodarstvu Slovenije in Slovenija bo »hi tech« država in v to sem prepričan, to je bila moja vizija, to je vizija mojih kolegov v NSi, SDS in trenutno koaliciji in vizija te Vlade in to bo vizija tudi slovenskega naroda. To bo to ključno velik cilj slovenstva, da Slovenija postaja najbolj razvitih manjših držav. To je vizija in na podlagi te vizija v redu, da tudi te ciljne skupine, da tudi invalidi lahko začutijo, da četrta industrijska revolucija z vsemi tehnologijami, ki nekako delujejo, da so tudi invalidi lahko še ne vem kako zelo vključeni. Mogoče je fenomen invalidnosti neke osebe na nekem področju, kjer si invalid to, da na nekem drugem področju si lahko boljši kot je primer slepih ali pa slabovidnih oseb, da imajo na drugi strani razvijajo neverjetni občutek za sluh, za prostor, za posluh. Zaznavajo nekatere vibracije, ki jih morda mi, ki smo za enkrat še zdravi ne zaznavamo, zato je tudi pomembno, da ga popravimo, če Zakonodajno-pravna služba povedala, da je mogoče preveč splošen samo, da torej 9. točka 9. člena in da smo to naredili. Torej, digitalizacija tudi invalidom, ki so morda recimo omejeni s svojim hendikepom lahko danes od doma opravlja celo vrsto novih služb, novih delovnih razmerij, stopa v neke razmerja in seveda poglejte več ljudi bo digitalno pismenih ali pa vključenih kot pravi ta zakon mogoče z nekim drugim terminom. Manj bomo imeli ljudi zaposlenih v birokraciji bolj bodo zadeve povezane preko interneta stvari preko umetne inteligence boljše bo tudi naše poslovno okolje za tista resna [[nerazumljivo]]podjetja [[nerazumljivo]], ki bodo prihajali v Sloveniji in del tega zakona je tudi del nekih celovitih zakonov, ki pripravljajo naše poslovno okolje za vstop teh tehnoloških podjetij v Sloveniji tudi Zakon o dohodnini in tako naprej. Vse to z ciljem resnega tehnološkega preboja in za tem, kar je danes minister rekel, kar sem jaz ponavljal 10 let, od kar sem tukaj v parlamentu, da potrebujemo število inženirjev na število prebivalcev tako kot so se pred 30 leti odločili v Južni Koreji, ko so se to odločali na Tajvanu v Hong Kongu, kjer sem jih obiskoval njihovih tehnoloških podjetij. Za nas je najbolj pomemben podatek recimo 25 let nazaj koliko inženirjev je na število prebivalcev pika. Vsi ostali poklici so seveda temu podrejeni in delajo vsi v smeri tega, da pomagajo in da mi dodajamo svoje znanje. Kdo bo vodil visoke tehnologije bo vodil svet. To boste videli sedaj, ko se dogajajo tudi vojna stanja in boste videli, da se svet in karte mešajo na novo na lahko bi rekel v zenito te četrte industrijske revolucije, kjer prihaja v zadnjo fazo in torej na srečo se Slovenija vsaj v zadnji fazi nekako prilagaja z nekim zakonom, ki bo naredil jaz bi temu rekel pismene ali pa vsaj pol pismene, če smo že za nepismene z menoj na čelu. Lahko bi rekel, da obvladam celo vrsto tehnologij, marsikaj ugotavljam, da že nekdo, ki je star 17, 18 let na nekaterih področjih bolj pismeno recimo digitalno od mene. Če bomo vsak pred svojim pragom pometli in se te situacije lahko bi rekel lotili resno naredili neko jaz bi rekel temu samoanalizo, potem poslušajte bodo te zadeve stekle. Ne moremo govoriti o [[nerazumljivo]]o internetu stvar, o umetni inteligenci, nano tehnologijah in vse ostalo, če mi nimamo niti kadrov in če ne obvladamo niti osnovnih tehnologij, ki so že bile razvite v začetku 90. let ali pa koncu 80. To so dejstva, spoštovani kolegi. Morate se zavedati imperij in svet je vedno propadel in vse te tehnološke in tudi družbene spremembe, ki so nastajale po prvi, drugi, tretji in sedaj tudi v četrti odločilno igrajo, pripeljejo nove igralce na svetovno tržiče nove igralce. Jaz bom zaključil ta del svoje razprave z mislijo izpred leta 1984, ko je [[nerazumljivo]]v hladni vojni dejal, da bo porazil Sovjetsko zvezo in njene komunistične satelite samo z novo doktrino tako zvane [[nerazumljivo]]v treh točkah. Prva točka nizka cena nafte, druga točka prepoved prodaje mikroprocesorjev takrat predvsem mikroprocesorjev Motorola 68 tisoč kot prvega 16 bitnega mikroprocesorja in tretja točka razvoj novih orožij na podlagi mikroprocesorja to je tako zvanega začetek star warsa. V petih letih je bila Sovjetska zveza in njeni sateliti na kolenih. To je dejstvo in to je tudi v zadnji udarec tem državam, zato iz te zgodovine se lahko nekaj naučimo. Slovenija ima neverjetno priložnost. Jaz večkrat rečem tukaj se ne izključujemo tukaj se moramo vključiti. Bil sem tudi predlagatelj pobude, da slovenski parlament postavi Odbor za digitalno in zeleno preobrazbo, ker je bilo nujno potrebno v tem, da imamo sedaj pripravljeno službo, ki jo vodi kolega Andrijanič, moram priznati, ambiciozno, suvereno in tako naprej, tako da ga pozdravljam. Dajemo dodatno energijo za na njegovem področju. In spoštovane kolegice, namesto da bi, če pogledamo vse odbora, komisije, ki se jih sklicali, so same komisije, kjer bi delali neka afere. Neke preiskovalne komisije preiskovalnih komisij. Če je to prihodnost Slovenije, izključevanje eden drugega, kazanje s prstom eden na drugega, spoštovani kolegi, jaz upam, da je čas za razmislek. Imamo torej pred nami priložnost. Pred nami je zakon, pred nami je 9. člen tega zakona, ki jasno narekuje, da morajo cilje skupine biti od predšolskih otrok do invalidov preko upokojencev in da če Slovenija gre na ta vlak, če se bo vključila na ta vlak, spoštovani kolegi, jaz mislim, da Slovenija bo na dobri poti. Zato vas apeliram, prosim, da skupaj, če karkoli nam tudi vidimo napake, napake so vedno, ampak jih popravljamo. Zato smo tudi vložili ta amandma, s tem bom tudi zaključil. Torej da se popravi ta splošna beseda invalide in da se nadomesti torej besedo zvezo invalidi, kot jih opredeljujejo predpisi o izenačevanju možnosti invalidov. Toliko z moje strani ob tem amandmaju. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Vidim, da je še interes. Prosim za prijavo. Najprej dobi besedo Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. No, tudi sama podpiram amandma k 9. členu, ki nekako jasneje opredeljuje invalide kot je bilo to prvotnem predlogu zakona. Namreč sedaj natančno predpisuje, da bodo do teh storitev imeli možnost tudi invalidi glede na predpise o izenačevanju možnosti invalidov. Dejstvo je, da pač pri teh zadevah je pomembno, da smo zelo konkretni, natančni in da ne izpustimo kakšno skupino. Kajti menim, da ta zakon, takšen kot je in glede na to, da opredeljuje tudi možnost invalidov, se mi zdi še toliko bolj pomembno, da smo natančni in da damo možnost res tudi tem skupinam, ki jim lahko zelo veliko to prinese, zelo veliko. Zdaj jaz moram povedati, da sploh ne razumem, da bi kdorkoli lahko ta predlog zakona napadel, ker menim, da ta predlog zakona ne gre ne za ministrski ne t.i. bom rekla ministrov zakon, ampak gre za družbeni zakon. Zakaj? Zato ker opismenjevanjem digitalnim, če bomo tukaj nadaljevali in stopili korak naprej, bo to pomembno za celotno družbo. Se pravi, tudi te digitalni boni, vse, kar prinaša ta zakon, bo vplivalo na celotno družbo. Saj če danes dobijo, bom rekla neke ugodnosti osnovnošolci v zadnji triadi, kar se popolnoma strinjam, da gre samo za zadnjo triado, srednješolci, študenti in starejši nad 55 let, to ne bo koristilo samo njim, to bo koristilo vsem nam. Kajti če bomo tukaj naredili korake naprej in bodo pač ti ljudje naredili tudi neka usposabljanja prej in potem lahko s tem bonom si tudi omogočili določene storitve ali pa materiale kar se tiče digitalne preobrazbe in pa izobrazbe, potem bo to vplivalo na celotno družbo. Zdaj jaz moram povedati, ker se ne bom pač oglasila več, da podpiram tudi druge amandmaje, ki jih je vložila koalicija. Saj pač gre nekatere za nomotehnične, medtem ko ta k 9. členu in potem tudi 27. člen je pa vsebinski in tudi govori o teh kategorijah, ki bi jih pač vključili za pridobitev tega bona. Zdaj veseli me, da bomo res delali na tem področju pomembne korake naprej. Se pa strinjam tudi z odločitvijo, da se pač, kar se tiče osnovnošolskih otrok. Upam, da predsedujoči, ne bo tukaj popravil, ker vem, da govorimo o amandmaju k 9. členu, ampak ne morem ob tem amandmaju mimo amandmaja k 27. členu, ko govorimo o otrocih v zadnji triadi. Zakaj ju povezujem? Zato, ker menim, da ni dobro, da bi to bilo že za osnovnošolce v začetku, najprej se morajo ti otroci učiti pisati, resno, ker danes imamo že težave, da so otroci nepismeni zato, ker prevladujejo neki telefoni in to kar sem povedala tudi na odboru, slabo bi bilo, če bi to opismenovanje zamenjali za kakšne računalniške igrice. Tukaj moramo biti pozorni, nenazadnje se družbe že ukvarjajo z zasvojenostjo, ampak tukaj ne govorim o kakovostni uporabi te napredne tehnologije, ampak pravzaprav na nek način, oprostite mojemu izrazu, ampak o zlorabi. Jaz trdim, da to kar se tiče teh posameznih računalniških igric in to kar se pelje do zasvojenosti otrok, gre tudi že za zlorabo in otroci vidijo in želijo imeti, če ima sosed bom imel še jaz, ampak potem se ti otroci ne znajo več niti pogovarjati, niti pisati, niti družiti, ampak vse že poteka včasih kar preko računalnikov. Tako, da pozdravljam, da gre tukaj za vsebinsko opismenjevanje, da gre za novo kakovost tudi potem v življenju, je pa pomembno, da vključimo tukaj tudi notri opismenjevanje kar se tiče drugih oblik. Namreč Slovenija ima kar težave s funkcionalno nepismenostjo in jaz upam, da bo ta korak pomenil tudi korak v to smer, da bomo tudi tukaj napredovali in jaz v tem zakonu vidim to, da bo do to vplivalo tudi na funkcionalno pismenost, ki pa je v naši družbi relativno slaba. Jaz se spomnim nekih rezultatov, učencev, ki so dejansko znanja imeli ogromno, ko pa je šlo za funkcionalno nepismenost, govorimo slovenskih otrocih, so bili pa slabi, so bili pa v tisti statistki slabi. Tako, da absolutno podpiram zakon, veseli me, da je tudi ministrstvo spoznalo to potrebo, da omeji kar se tiče otrok, kar se tiče otrok jaz ta amandma podiram, ni vedno več je več, včasih pomeni manj je več in tukaj v tem primeru manj je več zagotovo velja. Tako, da gremo naprej, delajmo korake skupaj naprej in še enkrat pozdravljam ta tako imenovan družbe zakon za boljše in kakovostno življenje celotne družbe.
Hvala lepa. Replika. Mojca Škrinjar, replika. Izvolite.
Hvala lepa. Moram dopolniti svojo kolegico Anjo Bah Žibert, ki je govorila o zlorabi sredstev, tukaj jo povsem razumem, treba pa je povedati, da je ta zakon namenjen ravno temu, da se dejansko zloraba prepreči. Če bomo pustili, da bodo otroci, učenci, dijaki kar tako počez uporabljali ta sredstva brez nekega načrta vključenosti, potem bo res slabo. Ta zakon pa to onemogoča, ta zakon pa sistemsko postavlja znanje.
Kolegica Škrinjar, prosim, to je razprava, to ni replika. Držite se. Bom dal nov krog prijav noben problem, samo držite se pravil. Replika dr. Franc Trček.
Nekako sem se prepoznal v tem, da nasprotujem temu zakonu. To ne, ampak poglejte, če se še vedno vrtimo okoli tega 9. člena. Če bi ga vi šli prebrati. Ukrepi za spodbujanje so usmerjeni povečanju digitalne vključenosti vseh prebivalcev Republike Slovenije. Jaz bi tukaj naredil piko. In potem gre naprej, ki so opredeljeni po naslednjih ciljnih skupinah predšolski otroci, invalidi in vse skupaj. Tu je izključen samo dojenček ali dojenčica ali pa malček, ki ni predšolski otrok, pa v bistvu nekdo, ki je starejša oseba, pa v ljudskem jeziku če povem, nima penzije pa ni invalid. Skratka, saj tu smo v osnovi vsi vključeni, a veste. In potem bi rekli ciljne skupine bodo pa opredeljene na osnovi analize in programa, ki se izvede Asab [[?]] , če se še ni. Veste, ker tako kot je to napisano je, se opravičujem, pravno in tudi izvedbeno dokaj bučka, zgolj to.
Hvala lepa. Tudi to ni bila replika, ampak razprava, ki bi bila primerna za naslednji krog prijave. Mateja Udovč imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani minister! Kolegice in kolegi! Tudi sama pozdravljam predlagani zakon. V Sloveniji resnično potrebujemo bistveno večjo digitalno vključenost vseh prebivalcev Republike Slovenije. In veseli me, da ste dopolnili 9. člen zakona, tako da poskušate zajeti s spremembo vse deležnike, razen teh deležnikov kot je ravnokar navedel kolega Trček. Moram pa tukaj mogoče samo opozoriti še na en vidik. Da imam včasih občutek, da zelo brzimo v digitalizacijo na vseh področjih, družba, ljudje pa ne moremo slediti tem postopkom. Imam pa problem v tem, da namesto da bi javna uprava poenostavila postopke, postopke komplicira. Namesto, da bi z digitalnim podpisom poenostavila uporabo e-uprave pa nam jih komplicira na velikih področjih, saj je povsod potrebno dodajati najprej registracijo, ponovno registracijo in tako dalje. Se mi zdi, da so ljudje naveličani tega, da če so pridobili e-podpis, da morajo na vsaki upravi, na vsakem portalu urejati ponovne registracije. In to ne stremi k razbremenitvi, poenostavitvi in v bistvu odvrača uporabnike do digitalizacije. In jaz bom strašno vesela, da bomo nekoč resnično ratali prijazna e-uprava za državljanke in državljane, ne pa da postajamo toga uprava. Ravno temu, kar sedaj bežimo stran od uradnikov, po drugi strani pa postajamo s tem tudi družba, enoosebna družba, kot da smo sami zase, ne pa da smo del kot ene celote, da se s tem z e-upravo se dejansko tudi ne bomo družili, pogovarjali in dejansko ljudi ne moremo postaviti v eno sobo prede računalnik in komunicirati. Imam občutek, da bodo državljani še bolj odrezani od informacij, če ne bodo tega znali. Še nekaj pogrešam, to je da ne teh 150 evrov, to absolutno pozdravljamo in tudi izobraževanje pozdravljam, pogrešam pa na vseh nivojih, izobraževalnih nivojih učne vsebine, uporabne učne vsebine, da bi bil že proces vzgoje, ne tečajev, ampak dejansko, da vzgajamo, ampak ne teorije, ampak predvsem prakse, praktičnega dela, da bodo državljanke in državljani postali resnično digitalno pismeni, tako kot opažamo, da niso več pismeni, da ne znajo obrazcev izpolniti. Kje pa je potem šele pismenost na digitalnem področju. Tukaj imamo en velik primanjkljaj v celotni družbi. Jaz upam, da bomo v prihodnosti to tudi uredili enkrat, prišli [[…]]
Kolegica [[…]]
[[…]]do poenostavitve [[…]]
[[…]]oprostite, nimamo splošne razprave [[…]]
[[…]]e-uprave. Hvala lepa.
[[…]]imamo razpravo o členu in amandmaju. Ni v tej fazi obravnave splošne razprave. Želi še kdo besedo? Še Boštjan Koražija. Izvolite.
Se bom še jaz vključil v razpravo k temu členu. Ampak bi rad opozoril na eno zadevo, ki se je dogajala tudi med samo epidemijo tega kovida, ko so nas tudi iz teh društev oziroma iz organizacij slepih in slabovidnih opozarjali na dejstvo, da dejansko med to epidemijo niso mogli priti do informacij preko interneta, se pravi, niso imeli dostopa do internetnih strani, po domače povedano, do fizičnih informacij, po telefonu pa tudi niso dobili informacij; mogoče je tudi gospod minister seznanjen s tem. In to je tudi eden od aspektov, ki jih ne smemo pozabiti oziroma se z njim bolj konkretno soočiti, da se bo prilagodilo internetna orodja oziroma internetne strani, da bodo lahko - sploh v takih časih, kot je zdaj ta koronavirus – slepi in slabovidni prišli do pravih informacij, predvsem tudi do hitrih informacij, ker ogromno slepih oziroma slabovidnih je želelo pridobiti, kar je normalno, informacije čim prej, ampak zaradi vseh teh deležnikov do njih niso mogli priti. Tako opozarjam na ta aspekt in upam, da se bo v bodoče več pozornosti posvečalo ravno tej socialno družbeni skupini invalidov, slepih in slabovidnih. Upam, da imate že kakšen načrt v tem smislu za naprej, da boste v tej smeri kaj naredili čim prej. Kot rečeno, poskrbeti je treba za vse skupine, za tiste najbolj ranljive pa tako ali tako na prvem mestu. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? Ne vidim želje po razpravi, zato jo zaključujem. V razpravo dajem 15. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo besedo? Dr. Franc Trček, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. V bistvu ta amandma popravlja nekaj, kar bi morali že ustrezno popraviti na odboru, pa niste. Nanaša se na podelitev subvencij. Sicer sem nekaj hotel amandmirati, ampak sem itak vedel, da ne bi požegnali v sedanji koaliciji, ki podpira to Vlado. Kot sem že povedal v stališču, ta četrta in peta alineja bi morali biti nekoliko bolj določni - kakšna strokovna usposobljenost kadra za izvedbo izobraževanja. Verjetno nekdo potrebuje ustrezno andragoško usposobljenost za podajanje e-vsebin odraslim osebam. Verjetno potrebujemo tudi usposobljenost na področju pedagogike, na področju specialne pedagogike, na področju dela s hendikepiranimi skupinami. Ker tako, kot je to napisano, se malce bojim. Veste, jaz sem že toliko star, da se spomnim, kako so šli ti neki programi izobraževanja. Kolegica Škrinjar je bila vsaj toliko fer, da je tam šla do prve Janševe Vlade, ampak saj smo imeli Ministrstvo za informacijsko družbo, kar nekaj milijonov - takrat smo računali v markah – se je v 90. letih že zmetalo v te zgodbe. Svet se ne začne z nobeno vlado in se tudi ne bo končal z njo, tudi Slovenija ne. In v tej luči je takrat bilo preveč nekih izobraževanj, ko so nas učili, ne vem, kako je sestavljena disketa, če se spomnite starejši, pa koliko sektorjev, pa gor pa dol, pa si se tam spraševal, bože mili, kaj jaz to potrebujemo. In tudi zaradi tega še vedno trdim, da je to neka škrbina. Pa ne trdim samo jaz, trdi cela vrsta najbolj eminentnih strokovnjakov za informacijsko družbo in politikov, ki so pozvali z nekim apelom, da bi šlo to po rednem postopku.
Hvala lepa. Kolega, tu gre za postopek pridobivanja subvencij, ne pa za način sprejemanja zakona. Želi še kdo razpravljati pri tem členu? [[Ne.]] Razpravo zaključujem. V razpravo dajem 18. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo besedo? Dr. Franc Trček, izvolite.
Ja, nanaša se na ta amandma, pa potem še malo v nadaljevanju. Sicer jaz lahko razumem nek namen tistega zakonodajalca, ki je to pisal, da se nekako omeji namembnost teh bonov. Ampak če malce karikiram, realni primer: bo prišla tržna inšpekcija, nekdo bo zbral te bone skupaj, bodo kupili računalnik in bo tam nek pubec hekal računalniško igro ali bo nekdo gledal fusbal ali pa, če hočete, zaradi mene tudi erotične vsebine in potem bo rekel tržni inšpektor, to pa ni to. Me razumete, malo je treba tudi življenjsko se zavedati teh zadev. Kako bo s tem? Veste, saj tako na način hudičevega advokata vas sprašujem. To bo malo zelo težko preverjati. Pa saj ne moremo mi zdaj, ajde hvala bogu, če bo nekdo malo dal na kup pa si kupil to računalniško opremo, ki si jo ni mogel, ampak tako kot je to napisano, bi ga malodane lahko štrafnili kaj so pravilne uporabe kaj so nepravilne uporabe.
Hvala lepa. Predlagam, da se bolj držite člena in amandmaja. Boštjan Koražija, izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Tudi jaz se bom priključil tukaj kolegu Trčku in me zanima ali bo možno v primeru teh bonov, sploh ko gre za osnovnošolce pa za srednješolske, v primeru da bo imela družina, ne vem, dva ali tri otroke, ali bodo lahko dali bone skupaj ali bodo morali recimo kupiti računalnik in samo na tistem izdelku uporabiti 150 evrov ali bodo lahko recimo dva bona uporabljali za en računalnik oziroma uporabili. Tako, da v tem smislu, ker je bilo tudi nekaj vprašanj po mailu, kolikor se spomnim. In zanima me pa tudi, kot smo razumeli prejšnjikrat na odboru, da telefoni pa te zadeve ne pridejo v poštev pametni telefoni, nakup pametnih telefonov, da ne bo omogočeno, ker to je tudi bilo kar nekaj vprašanj oziroma povpraševanj po mailu nam poslancem. Hvala.
Hvala lepa. Želite morda odgovoriti, minister ali pa kdo [[…]]Če ne, nadaljujemo. Kakor želite. Izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala za te komentarje in vprašanje. Združevanje bonov bo seveda dovoljeno, saj so ti boni zasnovani po principu turističnih bonov. Odločili smo se, da koriščenja teh bonov ne bo mogoče za pametne telefone, prav z vidika pomislekov stroke povezanih z digitalno odvisnostjo mladih, še posebej pa zato, ker se za te izobraževalno-raziskovalne namene za katere dejansko delimo te bone, mobilni telefoni ne uporabljajo. Zato pač potrebuješ druga računalniška sredstva, pa naj gre za stacionarni, mobilni ali pa tablični računalnik.
Hvala lepa. Hvala lepa. želi še kdo besedo? [[Ne.]] Zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 23. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo besedo? Vidim, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 27. in 28. člen. Ker sta amandmaja Poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno in amandma poslanske skupine SAB k 27. členu povezana z amandmajem k 28. členu, bomo o obeh amandmajih, o vseh amandmajih k tema členoma razpravljali skupaj. Hkrati vas obveščam, da sta na e-klopi objavljeni spremembi amandmajev Poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno k 27. in 28. členu. Vidim, da je precej želje za razpravo. Prosim za prijavo. 8 prijavljenih. Najprej dobi besedo dr. Franc Trček.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da nekako ne razumem zakaj ciljati zgolj zadnjo triado osnovne šole. Poslanka SDS je nekako prej ubesedovala, ampak veste, bom na domačem primeru povedal, pa me bodo spet kregali. Razlika med mojo skoraj 29 letno hčerko pa mojo 13 letno hčerko je medgeneracijska razlika v različni digitalni pismenosti in kompetentnosti. Zdaj, meni zelo ljubi skandinavski modeli šolstva, javnega šolstva in upam, da se tukaj s kolegico Škrinjar vsaj tukaj strinjava, da so eni najboljših na svetu, v bistvu do 12. leta starosti je ključni predmet osnovnim šolstvom nekaj kar oni imenujejo kraft. Povezati, če hočete, motoriko ročne spretnosti in pamet. Ampak veste, dan danes ta kraft v bistvu zajema tudi tudi robotiko. Zdaj vi hočete reči, da pa nekdo, ki hodi zgolj v tretji, četrti razred, se pa s tem ne bo ukvarjal? Me razumete, kaj hočem reči? Pa se spomnim sebe nazaj, v neki vaški šoli, 45 let nazaj smo imeli tako dobrega ravnatelja, nam je kupil takrat Fisher komplete, ki so še danes in v tem smislu, da to rinit sem, v zadnjo triado, pa govorit, kaj, ostali pa naj se učijo lepopisa, je v bistvu kontra osnovnemu namenu tega zakona, ker boš kaj, če bi resno jemal, kar je govorila kolegica Anja Bah, izključeval prve dve triade osnovnošolcev v osnovi iz digitalnega vključevanja, me razumete?
Hvala lepa. Minister želi besedo. Izvolite.
Najlepša hvala za vaš komentar. Se bojim, da je prišlo tukaj do nesporazuma, namreč, ko gre za subvencionirane tečaje zahtevnejših digitalnih veščin, vključno z robotiko, ne bo prikrajšan prav nihče. Ti bodo namenjeni vsem osnovnošolcem, vsem dijakom in vsem študentom. V tem konkretnem primeru govorimo pa o digitalnih bonih, ki jih bomo podelili tudi zadnji triadi, ampak še enkrat, brezplačno znanje na vseh teh področjih bo dostopno prav vsem.
Hvala lepa. Replika, dr. Franc Trček.
Ja, malo se ne razumeva, gospod minister, ampak, verjetno si bo pa kak otrok hotel potem, ne vem, pa ne bom zdaj za Fisher reklamo delal, kajne, iz bona pa kupit nekaj, da bi doma programiral. Rabiš, ali veste, to ni v oblaku nujno, rabiš, fino je, da imaš še neki hardware, zlasti glede tega, kar Breznik govori o inženirstvu.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Poglejte, za stranko SAB je močno javno šolstvo ena od zelo pomembnih programskih prioritet in epidemija Covida je še kako pokazala, kako pomemben je ta družbeni podsistem. Spomnimo se, izvajalo se je šolanje in izobraževanje najmlajših otrok na daljavo in marsikatera družina ni imela doma ustreznega računalnika ali pa ima več otrok, pa ni bil vsak računalnik na voljo vsakemu otroku in seveda so se pojavljale stiske. In v SAB smo takoj opazili, ko smo dobili v roke ta zakon, da je izpuščena pomembna skupina naših sodržavljanov, torej, teh, ki so najbolj ranljivi in ki so bili najbolj odrezani od izobraževalnega sistema. Zato smo tudi že na odboru pripravili amandma, ki bi te otroke vključil med tiste, ki so upravičeni za te, ne študentske bone, ampak za te informacijske digitalne bone. Ta amandma takrat ni bil sprejet, ni dobil zadostne podpore, zato smo danes tudi na nek način veseli, da je koalicija le spregledala in ta amandma nekako vključila v svoj amandma, torej, da je opazila, da je pomotoma ali pa, da je spregledala eno veliko, veliko skupino otrok. Zavedat se moramo, da so digitalne veščine, veščine prihodnosti in da bo na tem temeljijo gospodarstvo in vemo, da je močno gospodarstvo ključno za močno socialno državo, visoke plače in tudi višje pokojnine in zato seveda smo na nek način veseli, pa hkrati tudi žalostni, da je takrat na odboru naš amandma, ni dobil zadostne podpore oziroma sploh ni bil, zaradi proceduralnih razlogov, obravnavan. Še enkrat poudarjam, digitalne veščine so veščine prihodnosti, so ključne za bodočo gospodarsko rast, za močno socialno državo, visoke plače in višje pokojnine in zato smo veseli, da je koalicija prepoznala, da je treba naslovit stiske šolajočih se otrok in staršev, ki računalnika in računalniške opreme doma niso imeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovana ekipa! Spoštovani kolegice in kolegi. Naj najprej povem, da celoten zakon o spodbujanju digitalne vključenosti v celoti podpiram in podpira ga tudi Nova Slovenija – krščanski demokrati. Ta zakon ga pa podpira tudi širša javnost. Tukaj moramo že v štartu povedati, da ta zakon in seveda tudi spremembo teh amandmajev podpira, in tukaj bi res rad izpostavil, Ameriška gospodarska zbornica Slovenija, ameriška slovenska izobraževalna fundacija Asef, Dijaška organizacija Slovenije, potem Inženirska akademija Slovenije, klub slovenski podjetnikov, Mednarodni raziskovalni center za umetno inteligenco Slovenije, Obrtniško-podjetniška zbornica Slovenije, Slovenska digitalna koalicija. In tukaj nismo končali. Ta zakon podpira, ne boste verjeli, Univerza v Ljubljani, Univerza v Mariboru, Univerza v Novi Gorici, Zavod za medgeneracijsko sodelovanje Simbioza, Zveza društev gluhih in naglušnih Slovenije, Zveza društev upokojencev Slovenije, Združenje bank Slovenije, Združenje Manager in še bi lahko našteval. Zaradi tega je moje razmišljanje, da mogoče v tem zakonu nekdo vidim samo nek negativizem, pesimizem, zelo, zelo obrobne narave. In če vse izobraževalne institucije v državi ta zakon podpirajo, jaz lahko rečem le hvala bogu. Ampak da se vrnemo k samemu členu. Sam osebno menim, da digitalna vključenost prebivalca je predpogoj družbenega razvoja, ki ga omogoča digitalna preobrazba gospodarstva, javne uprave in širšega javnega sektorja ter družbe v celoti. Zakon je temelj za to, da spodbujanje digitalne vključenosti postane obveznost vsakokratne izvršilne oblasti. In tukaj se strinjam, noben zakon ni popoln, vsi se učimo. In prav pri 27. členu pozdravljam tudi voljo ministra in koalicije, da smo nekako vključili tudi šoloobvezne otroke, vpisane v 7., 8. in 9. razred. To se pravi, da se bo nakup računalniške opreme se spodbujalo z digitalnim bonom tudi za t.i. zadnjo triado. Jaz moram reči, da to podpiram. Kot sem že rekel, sam se imam za človeka, ki nekako zasleduje digitalne cilje, ampak včasih se tudi zadržim in kakšno stvar tudi samo pohvalim in ne iščem samo negativnih lastnosti. Zaradi tega bom jaz ta zakon pohvalil. Ta zakon tudi mislim, da ga slovenska družbe potrebuje. Predvsem pa, da se bo ta družba v vseh vrsteh, to se pravi od mladih do starejših, lahko veliko naučila, predvsem pa nekako tudi izobrazila in krepila tudi na v bistvu področjih, ki bi lahko pozitivno vplivalo potem v prihodnosti tudi na gospodarskem sodelovanju, na gospodarskih komponentah, predvsem pa tudi na razvoju Slovenije, ki bo pripeljala Slovenijo tudi v boljši jutri, do boljših delovnih mest, predvsem tukaj mislim bolj kakovostnih in večje produktivnosti. Jaz bom podprl spremembo 27. člena, ki jo je vložila koalicija, to se pravi poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, Nova Slovenija – krščanski demokrati in Konkretno. Tudi v nadaljevanju, če lahko, se ne bom več javljal, bom podprl vse amandmaje koalicije. Prav tako bom pa tudi podprl celoten Zakon o spodbujanju digitalne vključenosti. Hvala za pozornost.
Hvala tudi vam. Replika dr. Franc Trček. Izvolite.
Ja, hvala. Glejte, spoštovani kolega. Naloga vseh nas 90 je, da skozi postopek zakonodaje dobimo karseda kvalitetne zakone. In moja dolžnost je, če je neka škrbina, da opozorim, da je škrbina. Moja dolžnost je, ker je politika javna raba uma, če ima nekaj obrnjeno logiko, da na to opozorim. Mi bomo zdaj nekaj sprejeli, analiza tega, kako naj bi se to šli, bomo sprejeli čez pol leta, načrt tega, kako naj bi se to šli, bomo pa sprejeli čez dobro leto dni. Pa Franc Breznik bi vam že sam napisal oboje.
Hvala lepa. Besedo ima Rudi Medved. Izvolite.
Hvala, podpredsednik za besedo. Ravno ta amandma k 27. členu amandma, ki ga je vložila koalicija priča o tem, pa smo na to opozarjali že tudi na seji odbora, da je šla Vlada oziroma ministrstvo brezglavo v celotno zadevo, namreč brez nekega razmisleka kdo oziroma katere so tiste ciljne skupine, ki naj jih digitalno vključevanje zajema in v petek je tukaj minister jasno povedal, da osnovnošolska mladina to ni, zakon tega tudi ni predvidel. Še več, tu smo slišali celo da zato, ker so osnovnošolci očitno preveč digitalno zasvojeni, pa jih bomo pustili malo ob strani. Kaj se je zgodilo minuli konec tedna? Očitno so se otroci pozdravili, niso več digitalno zasvojeni, vsaj tista zadnja triada ne. Kaj se dogaja, da se potem v 24-ih ali pa 48-ih urah vse postavi na glavo? Seveda zdaj če malo špekuliram, v naglici, ko so metali skupaj te ciljne skupine, so šli mimo osnovnošolcev, ker ti niso volivci, ampak nekdo se je potem čez vikend vendarle domislil, da starši, pa strici, pa tete, pa žlahta pa so volivci, torej neumno je izpustiti takšno ciljno skupino, tako številčno ciljno skupino, da jim ne bi mogli med kampanjo razlagati kaj vse so dobili. In v tem je poanta vsega. In zato pravim, da je zakon v tem delu, kar zadeva bone in predvsem osnovnošolsko mladino, hinavski, da je ta vlada oziroma koalicija pred letom in pol na enak predlog, ki smo ga vložili v poslanski skupini LMŠ skupaj s partnerji v opoziciji absolutno odgovorila negativno in naš predlog, ki je bil vezan točno na to, da je treba šolajoči se mladini omogočiti dostop do izobraževanja in posledično v redu tudi do digitalnega opismenjevanja, dostop na ta način, da mnoge družine si te ustrezne opreme ne morejo privoščiti in da je država dolžna, da je država tista, ki mora za to poskrbeti, pa ni šlo skoz. Zdaj smo pa na istem po letu in pol, ko bi bile te zadeve lahko že urejene in bi se ti otroci že digitalno opismenjevali, ampak pred letom in pol ni bil volilni čas tako blizu kot je zdaj. In ko govorim o zgrešenosti ciljnih skupin, ko pravite kako neverjetno celovito ta zakon ureja digitalno vključevanje ne, ne ureja ga, pa bi si lahko, vem, da je pomanjkanje podatkov za podatke znotraj države niti niste poskrbeli nobene resne analize stanja ni, nobene resne analize stanja ni bilo narejene preden se je v to šlo, ampak tudi če je niste naredili, vsaj zadnje poročilo o stanju [[Nerazumljivo]]indeksa v Evropi bi si pogledali in iz tega sledi popolnoma jasno, da starostne skupine so lahko samo eden od kamenčkov v tem mozaiku in da so nekateri drugi parametri, ko govorimo o potrebah po digitalnem opolnomočijo bistveno pomembnejši bistveno pomembnejši in zato je sedaj tukaj v tem zakonu celovitem zakonu praktično izpuščena kategorija skoraj, da vsega aktivnega prebivalstva, ker ne gre samo za starost. Če ste pogledali podatke, da jih sedaj ne naštevam v procentih kako izjemno pomembna je izobrazba in kako digitalna vključenost pada z ravnjo izobrazbe. Izjemno izjemno pada kako je na primer pri ljudeh z najvišjo izobrazbo in potem navzdol. Prihodki izjemno pomembna kategorija imate vse navedeno v tej podrobnejši predstavitvi kar zadeve [[nerazumljivo]]je vse navedeno. Območje, kjer ljudje živijo bistvena razlika je med ruralnim in mestnim območjem vsaj po teh podatkih, ki so na voljo. Je pa res, da seveda tudi ti podatki Evropske komisije združeni v tako imenovanem desi indexu, ki govori o digitaliziranosti družbe in gospodarstva niso v celoti zanesljivi to pa vsi vemo, ker ti podatki prihajajo iz tako različnih koncev na eno mesto, da se mnogokrat tudi kaj izgubi ali pa zvodeni. Eno pa je in tukaj pa je predvsem manipulacije okoli teh podatkov ali je Slovenija sedaj šla v letu 2020 oziroma 2021 iz 16 na 13 mesto ali ni šla, ker tukaj se sedaj želi pokazati pravzaprav prikazati, da ta stavek je ključen »nekje je treba začeti«. Saj nismo kamena doba. Saj nismo v kameni dobi v Sloveniji in sedaj nas bo ta zakon oziroma ta Vlada, kar na enkrat dobesedno izstrelila med zvezde. Ne treba je samo malo brati podatke in to nam pove, da je Slovenija praktično sedaj na 13 mestu, zaradi spremenjene metodologije izračunavanja desi indexa. To je vseskozi zamolčano. In da bi po sedanji metodologiji izračunavanja je bila Slovenija že od leta 2016 ves čas tukaj 13, 14. Kaj se je zgodilo pri tej metodologiji? Dobro so neke nianse tudi okrog tega programa okrevanja, ampak bistveno je, da so izločili parameter uporaba internetnih storitev. To je zelo pomembno, zaradi tega, ker je bila Slovenija prej, ko se je ta parameter upošteval na 22 mestu med vsemi državami EU. Seveda sedaj, če ta parameter izvzameš, potem pa po lestvici tudi skočiš. Tisto, kar je pa seveda pametno, da je to storila Evropska komisija in ta parameter izložila pa je, ker je seveda kazal popolnoma potvorjene podatke, ker se praktično samo z neko anketo ne da ugotoviti koliko pa ljudje v resnici uporabljajo internet in ne gre skupaj, ko se prodaja ta mantra, da v Sloveniji manj kot polovica ljudi uporablja internet kar ne more biti. Samo uporabnikov Facebooka je milijon in to je tudi internet, če govorimo o uporabi interneta. Samo uporabnikov Facebooka je milijonov torej že samo uporabniki Facebooka polovica državljanov uporablja internet tudi, če ga nihče drug ne bi, zato je treba pri teh podatkih, ko se operira z njimi biti korekten. Biti korekten in povedati, da je Slovenija zadnjih sedem, osem led nad evropskim povprečjem. Nad evropskim povprečjem po vseh kazalcih. In da ne uporabljamo v Sloveniji storitev v državi. To ni res. To ni res. Še celo več, zdaj po zadnjih teh podatkih za leto 2021, je 77 % vseh uporabnikov interneta uporabljajo tudi storitve e-države. 77 %. To pričajo podatki. Zdaj, če so izmišljeni podatki tisti, ki jih objavlja Evropska komisija, jaz ne vem, ampak to so praktično edini, ker anketa, ko po telefonu 500 ljudi vprašaš, seveda ne more biti merodajna. Je pa treba se malo bolj potruditi in priti do kakšne globlje analize, pa morda pogledati. Tudi jaz sem zdaj vidil, da je končno tudi OECD vsaj prelimenarno objavila analizo, ki smo jo naročili pri njih leta 2019, o digitalni vključenosti, tem primeru prav storitev države, predvsem in koliko ljudje te storitve v resnici tudi uporabljajo. To je ena zelo široka analiza in bi se seveda, ker nismo plačali zato, da bi ležala nekje v predalu, ampak bi se bilo dobro nanjo vsekakor tudi nasloniti. In seveda ni res, da se je treba za vsako storitev e-uprave ali pa katerekoli druge storitve, ki jo nudi država [[nerazumljivo]]ali je znova registrirati, seveda ne. digitalni certifikat je pot, da se ti seveda odpirajo vsa vrata, je pa ob tem, ko smo po drugi strani s tem zakonom o debirokratizaciji praktično potrebo po digitalnem cerfitikatu dobesedno izbrisali, ker se lahko že državno pisanje ali pa sodišče saj ti skoraj da lahko v Facebook Messenger pošlje pošto, pa ni pomembno. Seveda, to pa je narobe. To smo pa tudi, ko smo sprejemali ta zakon o debirokratizaciji ves čas poudarjali. Ljudi je treba pravzaprav voditi po poti, da si zagotovijo te digitalne certifikate, ker je to pot za v digitalni svet, torej da se stvari urejajo doma s kavča ne pa, da je treba hoditi od Poncija do Pilata, da si nekaj urediš in to je bila napaka. Je pa res, da je ne glede na to, pa je bilo zamujeno to obdobje epidemije, ko se je zelo malo naredilo, da bi ljudi pritegnili k temu, da si pridobijo te digitalne certifikate, potem ko je prišlo do tega, da so jih potrebovali, so bili pa krivi, da so neumni, ker nič ne znajo namesto da bi se jih spodbujalo in to je bilo, ti dve leti sta po tej plati zamujeni tudi na področju digitalnega vključevanja. Zelo zamujeni. Škoda je, škoda, ker bi lahko imeli danes seveda bistveno več digitalno vključenih, ker to pa je digitalno vključevanje, če si enkrat na poti, da preko digitalnega certifikata obvladaš urejanje zadev, ki jih moraš urediti z državo, je to seveda absolutno več kot samo računalniško opismenjevanje. Kar zadeva to široko podporo, jaz nič ne dvomim, da je bila tako široka podpora temu zakonu, je pa res, da očitno se je nekdo iz ministrstva potrudil in šel z istim papirjem okrog, ker je veliko te podpore praktično izrečene na popolnoma enak način oziroma z istimi besedami oziroma prefotokopirano in spodaj žig. Torej, ali je res takšna podpora? Nekateri ključni dejavniki v tej državi, ki se na področju digitalizacije tudi spoznajo, seveda nimajo občutka, da so bili v to vključeni, ampak ne glede na to tisto kar moram za konec vendarle reči, da me veseli ob celi zgodbi, je pa vendarle ta velik premik pri gradnji širokopasovnega omrežja. Tu pa je napravljen velik premik. Namreč ta razpis, midva sva z ministrom v petek o njem govorila, ker nisem čisto natančno vedel, kje v kateri fazi je, ki je bil objavljen tam mislim, da smo ga objavili konec 2019 ali v začetku 2020 na Ministrstvu za javno upravo in je po ne vem koliko propadlih razpisih prej, vendarle očitno bil dobro pripravljen in da bo šlo zdaj, ker so izvajalci že tudi izbrani na podlagi tega razpisa, blizu 30 milijonov ali nekaj manj, v gradnjo širokopasovnega omrežja, kar pa bo naredilo določen preboj na tistih območjih, čeprav Slovenija ni slabo pokrita, to roko na srce, je tudi tukaj nad evropskim povprečjem, težava so redko poseljena odročna območja kamor je skorajda nemogoče v fizični obliki s kabli pripeljati internet in takih območij verjetno bo vselej še nekaj vendarle ostalo, ampak v celoti gledano bo s tem in z razpisom Ministrstva za kmetijstvo, mislim, da je tisto vredno 7 ali 8 milijonov, da bo s tem ta problem sivih lis skorajda, ne v celoti, ampak skorajda odpravljen, kar bo v končni fazi tudi imelo velik vpliv na digitalno vključenost prebivalstva. Nismo absolutno ne v LMŠ proti temu, da država pomaga in sofinancira nakup računalniške opreme za potrebe digitalnega vključevanja ljudi. Opozarjamo pa, da je bil izbor ciljnih skupin očitno napačen, da so se nekatere ciljne skupine izgubile in jih ni, pa bi glede na podatke o njihovih kompetencah morale biti vključene in tukaj ne govorimo zdaj ob vsem denarju, ki ga je ta Vlada v zadnjih dveh letih ne bom rekel zmetala, ampak vložila morda včasih tudi po nepotrebnem, tudi če bi bilo teh 30 milijonov višji znesek glede na pomen, ki pomeni digitalno vključevanje, ne bi bilo nič narobe, morda smo za marsikaj drugega porabili več pa ne bi bilo treba, v tem primeru bi lahko bili bolj smeli, je pa res, da ta priokus kako se je čakalo na trenutek, ko bo vse sukaj lahko začinjeno kot predvolilna poteza, to pa daje ta grenak priokus, sicer jaz upam, da res dobremu namenu, ker če smo že pri bonih za odločitev, da se gre z nekimi boni, pa res ni bilo potrebno čakati toliko časa, takšne odločitve je v nekaterih drugih primerih Vlada sprejemala čez noč, pa so bile uresničene. Torej je to, da ste morali zelo študirati, da bi to izvedli, ni res, če bi bila neka konkretna analiza opravljena in bi na podlagi te analize potem izbrali te ciljne skupine bi človek še rekel, ampak nič od tega ni bilo, tu se je zdaj streljalo na počez in potem ko ste ugotovili, da bi bilo politično modro vključiti še zadnjo triado šolajoče se mladine, ste pa potem naredili še to. Pa nismo proti, da se tudi to naredi, da se razumemo, ker če vrnem spomin nazaj, leta 2020 smo predlagali isto in širše, ne samo za zadnjo triado, pa takrat tega niste sprejeli. Pregovor pravi, da je dobro, bolje pozno kot nikoli, ampak, v tem primeru ta pregovor ne velja čisto tako. Bolje pred volitvami, kot po volitvah, je najbrž pregovor, ki vas vodi pri tem.
Hvala lepa. Besedo ima Janez Moškrič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani predhodni kolega, poslanec, minister v prejšnji Vladi, jaz vam moram reči nekaj, kar bi se po šolsko reklo, da ste na odboru sedeli na ušesih. To bi verjetno tudi minister potrdil. Namreč, lepo je bilo povedano, zakaj v osnovnem prvotnem predlogu zakona ni bila vključena skupina osnovnošolskih otrok. Pa pojdimo pogledat, kaj pa je bilo vključeno. Se pravi, vključeni so bili vsi srednješolski otroci, ki jih je trenutno v Sloveniji 73 tisoč 854. Za te vemo, da morajo svoje šolanje temeljiti na samostojnosti. Še bolj pomembno je, da so samostojni in pravilno opremljeni naši študentje. Teh je 82 tisoč 694. Pri osnovnošolskih otrocih, ki pa jih je trenutno 193 tisoč 158, tu pa je zgodba malo drugačna, tu pa moramo starši jim pomagati. Sam imam desetletno hčerko v tej starostni skupini in niti slučajno ji ne bi v sobo namestil svojega računalnika brez nadzora. Se pravi, vse kar je potrebovala, smo skupaj reševali na družinskem računalniku in se je izobraževanje, je potekalo tako. Zaradi vseh tudi opozoril strokovnjakov, da naša mladina zelo rada uporablja vso tehnologija, jo hitro osvoji, od pametnih telefonov, tablic, računalnikov in druge tehnike, vendar, na žalost 80 % tega časa, to je sicer moja ocena, kajne, ali pa rečemo preveč časa, uporablja orodja, ki nimajo v življenju kaj veliko pomena, razen to, da si zapolnijo čas, nekaj možgane trenirajo in ostalo. Orodja, ki jih pa želimo spodbudit z uporabo tega zakona, so pa vezane na naše vsakdanje življenje, delovanje, napram državi, lokalni skupnosti, to pa je tisto, kar želimo s tem zakonom spodbuditi in prvo kot prvo je, da se zavedamo, da je potrebno osnovno, se pravni osnovno, osnovno orodje je najprej tehnologija in zato je eden glavnih ciljev tega zakona tudi, se pravi, ta digitalni bon, ki je lepo ovrednoten v 27. členu, o katerem tudi govorimo pri tem amandmaju. Lahko bi se zakon drugače tudi imenoval. Zdaj se imenuje Zakon o spodbujanju digitalne vključenosti, govorili pa smo tudi na odboru o odpravljanju digitalne izključenosti in naši osnovnošolski otroci se šele vključujejo v to in zato uporabljajo tehnologijo, ki jo uporabljajo, ki jo uporabljamo starši in ostali, recimo, člani družine. Nenazadnje, bom podprl ta 27. člen, zato ker hkrati tem, z kombinacijo devetega odstavka tega člena, ko govorimo o združevanju, bomo pomagal tudi velikim družinam, tako, da bodo lahko dejansko srednješolci ali študentje, ki morajo samostojno uporabljat tehnologijo, bojo lahko še lažje prišli do te tehnologije v tej družini, ko bo potem seveda, ko jo potrebuje. Študent namreč potrebuje samostojno praktično cel dan računalnik. Osnovnošolski otroci pa, smo videli, da so imeli pač določene ure. Imeli so tudi možnost, ki je bila že danes omenjena, se pravi država je poskrbela, lokalne skupnosti, osnovne šole, vsi so se trudili, da smo maksimalno opremili osnovnošolsko mladino. In to je tudi v končni fazi naloga, se pravi države, da zagotovi v tem času, ki nas je pa hitro, se pravi hitro smo padli v to, da je bilo potrebno čez noč preiti na veliko stopnjo uporabe te tehnologije o kateri danes govorimo. Je bilo pa lepo povedano v stališču ene poslanske skupine, koliko pa nas danes ima, recimo, digitalno zeleno potrdilo, ali kako se imenuje, v zvezi s cepljenjem. In potem vidimo, najhujše je ko vidim 15 let starega mladeniča ko mi ven iz žepa vleče fizično obliko. Tega si ne želimo več. Se pravi, tega si ne želimo, da če zna uporabljati vsa ostala orodja, že omenjen Facebook, to menda že ni več za mlade, pa Instangram pa vse ostalo, pa Tik Tok, če zna posneti razne filme [[…]] [[oglašanje iz klopi]] ne, je imel, je imel ta mladenič, ki sem ga videl, zato ga omenjam, se pravi malo imamo mladeničev 15 let starih brez telefona, ampak tudi vsem čestitke tistim ki nimajo, če uspejo v življenju tudi brez tega zaenkrat še. Namen je, da tisto uporabno znanje od certifikatov do poslovanja z državo, potem v nadaljevanju, da se tega priučijo v štartu mladi in pa potem tudi tisti, ki so že izven tega šolanja. Lepo je tukaj predstavljeno 17 tisoč državljanov se še nekako izobražuje po 30. letu. In pa zakon predvideva, se pravi dodatne programe, ki jih že poznamo, tudi tisti, ki smo na lokalni skupnosti delali, dodatne programe izobraževanja za uporabo te tehnologije. In to poteka že sedaj na raznih lokalnih skupnostih in se ga starejši udeležujejo. Sedaj je pa to na ravni države. In to je tisto kar si želimo. Tako da tudi če ne bi prišlo do tega amandmaja je zakonodaja že dosegla svoj osnovni namen večja opismenost, predvsem pa uporabna opismenost na področju digitalnih tehnologij. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima minister Mark Boris Andrijanič. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Najlepša hvala vsem za komentarje in vprašanja. Najprej bi želel izpostaviti, da seveda ta predlog zakona ni nastal na pamet. Za njim stoji zelo poglobljena analiza trenutnega stanja na področju digitalne vključenosti v tej državi. Ta analiza ne temelji zgolj na podatkih, ki so bili danes že citirani. Gre za podatke Evropske komisije, pa tudi ostalih mednarodnih organizacij kot je recimo OECD. Ta analiza je temeljila še posebej in predvsem na intenzivnem dialogu z vsemi ključnimi deležniki, ki so danes aktivni na področju digitaline vključenosti v Sloveniji. Izpeljali smo srečanja z več kot 20. ključnimi organizacijami, pa naj gre za ljudske univerze in druge neprofitne organizacije, ki se ukvarjajo z dvigovanjem digitalne pismenosti. Sem bi vključil tudi invalidske, upokojenske in številne druge organizacije, ki predstavljajo tiste najranljivejše dele na še družbe, ki smo jih s tem predlogom želeli še posebej nasloviti. No, nazadnje pa smo se posvetovali tudi z Evropsko komisijo, ki nas je v veliki meri usmerjala tudi pri oblikovanju ciljnih skupin. Te ciljne skupine so logično zastavljene, prav nič jim ne manjka. Sledijo si po starosti, razen ko gre za učitelje oziroma predavatelje in pa invalide, predstavnike te skupine seveda lahko najdete tudi med šoloobveznimi otroki, tudi med študenti, tudi med aktivnim prebivalstvom, itn. Smo jih pa izpostavili posebej prav zato, da so deležni še posebne skrbi tega zakona in mislim, da je tako tudi prav. Skratka, s temi skupinami mislim, da ni prav nič narobe, zaobjemajo praktično celotno prebivalstvo, to pa ne pomeni, da bodo vsi ukrepi veljali za vse skupine. Prav zato smo tako natančno opredeljevali te skupine, da lahko potem zelo targtiramo, ciljamo te skupine z ukrepi, ki so primerni oziroma potrebni glede na njihove specifične potrebe. Tako da, prav zato smo se potrudili in dolgo časa usklajevali ta nabor ciljnih skupin. Ker smo želeli, da so na koncu ti ukrepi, ki jih bomo sprejemali na podlagi načrta, čim bolj targetirani, čim bolj ekonomični, kot ste omenili, je to tudi eno izmed vodil tega zakona. Želim poudariti še eno stvar. Namreč to, da nekdo uporablja Facebook, še ne pomeni, da ima osnovne digitalne veščine. In ko smo citirali na začetku podatke, smo govorili o osnovnih digitalnih veščinah ne o kakršnikoli uporabi interneta. Vemo pa, da po definiciji Evropske komisije in ostalih organizacij osnovne digitalne veščine obsegajo bistveno več kot samo, ne vem, kramljanje po Facebooku ali pa povstanje stvari na Instagramu. Skratka, ko gre za osnovne digitalne veščine, skoraj polovica odraslega prebivalstva le teh nima, ta delež je pa še bistveno slabši, ko gre za starejše od 55 let in prav zato smo se odločili, da bomo še v tej prvi fazi, se pravi, še letos, tej skupini nad 55 let še posebej pomagali. Kar se tiče digitalizacije javne uprave. Se strinjam z vami. Narejeni so bili veliki koraki, ki pa niso zadostni. Sistem digitalnega certifikata je preveč kompliciran za večino prebivalcev. Moram reči, da sem imel tudi jaz osebno z njim precejšnje težave, verjamem, da nisem edini in vesel sem, da se bo z novimi biometričnimi osebnimi izkaznicami tudi ta problem lahko rečemo, sam od sebe začel reševati. Da pa bi čim več ljudem omogočili dostop do upravne enote oziroma upravnih zadev preko novih tehnologij, smo pred dvema tednoma predstavili tudi projekt virtualno upravno okence, ki bo omogočilo državljanom, da preko varne avdiovideo povezave urejajo celo vrsto zadev z upravnimi enotami. Kar se pa same desi lestvice tiče, pa naj povem, da ni nič nenavadnega, da se metodologija na tako propulzivnem področju kot digitalizacija spreminja, to je povsem logično. Gre za eno najhitreje rastočih panog oziroma fenomenov v naši družbi, tako da je prilagajanje metodologije nekaj povsem običajnega. Toliko morda za enkrat.
Hvala lepa. Repliko ima Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa. Ja, minister, saj jaz nisem trdil, da je uporaba Facebooka ne vem kakšna digitalna veščina. Jaz sem samo, ko sem govoril o podatkih koliko ljudi uporablja internet, sem to ponazoril s tem, in da nekateri podatki tukaj ne gredo skupaj, ker Facebook vendarle funkcionira tudi preko interneta. Jaz sem govoril o procentu uporabe Facebooka ne pa, da so s tem, ko ljudje uporabljajo Facebook, ne pa že tudi ne vem kako digitalno opismenjeni. Kar zadeva digitalni certifikat. Se jaz popolnoma strinjam z vami, da je sama pridobitev še ni tako zelo zapletena kot je seveda potem treba že kar nekaj znanja imeti, če se ga češ naložiti na računalnik ali telefon, in zato smo v prejšnji Vladi sprožili ta postopek, ki je, mislim, da je stal enih deset let, ker se ministrstva med seboj niso mogla uskladiti kako na osebno izkaznico spraviti tudi ta digitalni certifikat. To smo uspeli tehnično in zakonsko smo to pripravili, je pa seveda, potem celo leto in to smo opozarjali, ko smo ta zakon sprejemali tukaj celo leto je to stalo, potem v predalih, da bi to praktično lahko že eno leto ljudje uporabljali pa iz meni neznanih razlogov se to ni zgodilo, čeprav je bilo vse usklajeno med ministrstvoma za javno upravo in notranje zadeve že davno. Tehnično prav tako in tudi zakon je bil že napisan pa je vse skupaj stalo in to, ko govorimo o zamujenih priložnosti kaj vse smo na tem področju v zadnjih dveh letih zamudili to je eden izmed izvirnih grehov, ker bi se seveda lahko ta delež uporabe storitev države po tej digitalni poti še bistveno bolj povečal v tem času, če bi bila ta Vlada pravočasna in ne bi zamujala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branislav Rajić. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Dober dan. Nesporno je, da danes obravnavamo zakon, ki ga ta družba potrebuje je pa tudi nesporno, da verjetno gre za orodje, s katerim si Vlada poskuša na neki način kupiti čim več glasov na prihajajočih volitvah pa tudi to je legitimno početje in pravzaprav ta opredelitev, da se obravnava po nujnem postopku je verjetno eden dokaz več, da gre za eno predvolilno animacijo ljudstva po drugi strani pa to bomo lahko samo dokazovali tekom kampanje, ko bomo videli na kakšen način si bodo pripenjali to ordenje za doseženo dejstvo podaritve tega digitalnega bona, ker verjetno in upamo, da bo potrjen, da bo danes to potrjeno. Dejstvo pa je tudi to, da današnji trg delovne sile resnično zahteva ena specialna digitalna znanja ali pač veščine, na katere se lahko lepijo nova znanja in žal smo tudi zgroženo ugotovili, da nas OECD uvršča v manj sposobne nacije glede tega ne samo po digitalni spretnosti enako tudi po investicijah v izobraževanju odraslih in to je nekaj, kar moramo narediti vsi skupaj, da se ta zadeva spremeni. Če se spomnimo tega reka, da iz malega raste veliko jaz mislim, da je v redu, da kot uvod k obrazložitvi amandmaja, ki smo ga v SAB vložili, da je potrebno narediti čim več, da bi se najmlajša generacija digitalno usposobila in imela tudi tehnološke možnosti ali pač ta hardverski del zagotovljen, da si torej lahko kupijo ali združijo več teh bonov in si kupijo nekaj, kar potrebujejo za normalno digitalno delovanje in udejstvovanje pouka ali nekega drugega izobraževanja, zato nismo videli pravega razloga zakaj je izpuščena ena od šolajočih se generacij osnovnošolci. Pravzaprav je jasno, da so izpuščeno, zato, ker ne bodo prispevali glas na volitvah. Vsi so na neki način upravičeni do pomoči, ampak tokrat so pač izpadli po osnovnem načrtu zakona, zaradi tega, ker predvidevamo pač niso tako pomembni za samo to dobrikanje vlade volilnemu telesu, za katero opravičeno menimo, da je tudi delno v tem zakonu. Moram pa povedati, da smo v SAB ves čas epidemije opozarjali in se zavzemali, da bi se zagotovili primerni pogoji za izobraževanje in ravno smo v več paketih PKP zakonov poskušali vložiti amandmaje s podobno vsebino, ampak v luči tega nismo nikoli bili slišani oziroma slišani ja razumljeni pa ne samo danes, ko zvonar napenja pač vrv zvonov pred volitvami sedaj pa se eno sliši še to. je pa čudno, da smo enak amandma vložili v SAB in potem v koaliciji. Ne razumem zakaj naš kot prvo vloženi ni bil dovolj dober zakaj je mogel iti še eden, ampak nenazadnje enkrat, ko to obvelja to več ne bo tako pomembno. Pomembno je pa, da dosežemo, da se učenci osnovne šole v tretji triadi osnovne šole, da so tudi opravičeni do tega bona, ker bodo tudi s pomočjo tega razvili več interesa ali imeli možnosti, da razvijejo boljši interes za poklice prihodnosti in seveda s tem tudi družbo prihodnosti, v kateri bodo zagotovo se bolj odrezali, če so prej računalniško opismeni. Imeli smo še problem pouka na daljavo. Ta se je marsikdaj pojavil tudi zaradi teh »harwarerskih« pomanjkljivosti doma, predvsem pri otrocih, ki so delili z brati in sestrami recimo en ali več računalnikov in zato se mi zdi prav, da vsaj en korak naprej, da se onemogoči ena taka situacija, da se ne izobražuje dovolj kvalitetno samo zaradi tega, ker nimajo dovolj strojev, če tako banaliziram, doma. Ob tem bi pa omenil, da zelo pogrešam konkretnejšo skrb Vlade za digitalizacijo, ko gledamo teritorij Slovenije, za to takojšnjo odpravo lis nepokritosti z internetom. Veliko je takih primerov na podeželju in vem, da se nekaj pripravlja, ampak, evo, če že govorimo o tem, kaj smo dosegli in kaj se bo doseglo, škoda je, da to prej ni bilo doseženo. Rad bi še omenil, da je ta zakon šel tudi skozi sito zagovornika načela enakosti, ki je ugotovil, da je ta zakon daleč od idealnega, ker bi mogel bolj ustrezno upoštevati specifične potrebe skupin ljudi, ki so prikrajšani, ko gre za vključevanje v informacijsko družbo in tukaj navajajo ljudi z invalidnostjo, z slabšim premoženjskim stanjem, manj izobraženi ljudje, starejši, revnejši in revnejše samske ženske na podeželju, kot ena najbolj ogroženih in najbolj spregledanih skupin. Ampak, kot rečeno, mi smo v SAB-u za to, da se seveda ta zakon podpre. Ob tem vsekakor smo veseli, da vidimo iz vsebine, ki so ga tudi koalicijski kolegi vložili, da gre za enak namen in da bomo vsak zadnji, tretji triadi osnovnošolcev in njihovim družinam, omogočili, da vendarle dobijo tisto, kar so dobili drugi našteti v naši družbi in na ta način, da vidijo, da država ni pozabila na njih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Dovolil si bom samo dva komentarja, predno bom nekaj stavkov namenil o splošnosti, kar se tiče tega 27. člena amandmaja. Glede na to, da je iz strani, spoštovana [[?]] , obeh kolegov, je bilo rečeno, prvič, kar se tiče biometričnih osebnih listin, kako se je ta zadeva vlekla v nedogled in v leta in kar se tiče, da neka pasivnost Ministrstva za notranje zadeve, kot tudi Ministrstva za javno upravo, sem nekako dolžan javnosti povedat, da ta trditev, ki je bila izrečena, preprosto ne drži. Dejstvo je, da ko je bila aktivnost, da se te tako imenovane biometrične osebne listine izdajo v Republiki Sloveniji, se je v javnosti in tudi tukaj, v tem Državnem zboru, na matičnih odborih, začela kar neka kampanja, da se z izdajo tovrstnih osebnih listin preprosto celo želi čipirati imetnike osebnih listin. Tukaj bodimo si odkriti. Se pravi, ni bilo neke naklonjenosti, da se gre s časom digitalne dobe in opremljenosti tudi vnaprej, kajti te osebne izkaznice, ki končno smo sprejeli in bodo sedaj, v mesecu maju, mislim da tudi stopili v veljavo, so dejansko namenjene več namensko, tako za zdravstvo, kot tudi tako imenovane podpisnike SIGOV-CA. Drug pomemben element, da se je to ustavilo, je pa bilo dejansko tudi iz strani informacijske pooblaščenke, ki je imela veliko pomislekov, kar se tiče varstva osebnih podatkov in to je realnost. Na koncu smo veseli, da smo to zadevo speljali. Kar se tiče pa predloga, spoštovani kolegi iz Poslanske skupine SAB, mene veseli, da je ta predlog bil tudi na matičnem odboru in zakaj, nekako se zdaj čudi, da nekako imamo, tako na strani koalicije, kot tudi iz njihove poslanske skupine, identičen amandma k temu členu, je preprost, kajti, v petek na matičnem odboru, je Poslanska skupina SAB vložila k temu členu predvsem za to skupino vseh osnovnošolcev. Vseh. Od prvega razreda do 9. razreda. Zaradi tega je pa logično, da je potem po nekem racionalnem razumu in tudi odločitve prišlo do tega. Toliko, pa se opravičujem, glede na to, da marsikdaj se v svojih političnih razpravah želi prikazati neko sliko, ki pa ni dobesedno prava. Kar se tiče tega 27. člena in samega zakona. Uvodoma zelo jasno in odločno. Republika Slovenija potrebuje ta zakon. Ta zakon nikakor ni hinavski, je pa temelj zato, da spodbuja digitalno vključenost, in da to dobesedno postane obveznost vsakokratne izvršilne veje oblasti. Moram priznati, da to je potrebno poudariti, še posebno, ne glede kdo ali katera koalicija je na izvršilni veji oblasti. Sam sem zelo na stališču in sem prepričan tudi z dosedanje razprave razpravljavcev, da se strinjamo, da bi procese digitalizacije morali ali bi morali biti že intenzivni pred leti, če ne že pred desetletji, vendar se to ni zgodilo. Zato sem trdno na stališču, da je sedaj pa res že skrajni čas, da se tudi v Republiki Sloveniji intenzivno ukvarjamo s tem tako imenovanim digitalnim opismenovanjem in vse kar je s tem povezano. In zdaj samo še, če se dotaknem in se bom držal priporočila predsedujočega, amandma k 27. členu. Amandam koalicije, ki je potrdila tudi Vlada, sem na stališču, da je še kako potreben, v tem primeru, kajti opredeljuje, določa, razširja kakorkoli že, lahko rečemo, krog upravičencev, ki so upravičeni do digitalnega bona, se pravi, to je za skupino tretje triade osnovnošolcev in dejstvo je, da to je potreben nujen korak v pravo smer, kajti digitalna preobrazba, ki je s tem povezana, se vedno začne pri tako imenovani skupini mladi ali tako imenovane mlade populacije in osnovnošolci iz sedmega, osmega in devetega razreda osnovne šole so tisti, ki dejansko to potrebujejo in to vsi. In potrebno je zagotoviti to vključenost v te cilje, ki so zelo jasno zapisani s tem zakonom. Sam pa dajem prav gotovo na prvo mesto tako imenovano usposobljenost za uporabo digitalnih kompetenc. Zato lahko rečem, da sem zadovoljen, da je koalicija prisluhnila na sploh tudi pobudi v petek opozicijski poslanski skupini, in da je dobesedno tako koalicija kot tudi resorni minister skupaj z Vlado na podlagi razprave na tem matičnem odboru v dobrobit mladim osnovnošolcem nekako, da se je pripravil ta amandma k 27. členu. Na tej točki bi zaključil, ker ne želim razpravljati o potrebnosti tega zakona, prav gotovo pa se veselim, da je končno prišlo tudi v Republiki Sloveniji do bistvenega premika na področju same digitalizacije družbe. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima mag. Dejan Kaloh. Izvolite.
Podpredsednik, hvala lepa za dano besedo. Torej spoštovani kolega Verbič je povedal zakaj je do tega amandmaja k 27. členu prišlo. Jaz se trudi strinjam s tem, da se med upravičence tega bona 22 vključijo šoloobvezni otroci zadnje triade. Bi pa želel vzpostaviti še nekaj drugega, kar danes nismo tukaj slišali. Prej je, mislim da kolegica Udovč govorila o kontekstu tega izobraževalnega procesa. To me je razveselilo, kajti v Mariboru imamo IZUM, kot vsi poznate. Midva z ministrom, spoštovanim Andrijaničem sva se tam srečala pred enimi desetimi dnevi, ko se je podpisovalo sporazum o partnerstvu na področju umetne inteligence in tam sem tudi opravil, potem nekatere razgovore tudi med drugim z direktorjem IZUM-a Bošnjakom in me je zelo razveselil, ko je dejal, da se na IZUM pripravlja oziroma poteka že v bistvu v sodelovanju z digitalnim ministrstvom kot tudi z Ministrstvom za izobraževanje projekt tako imenovane e-šolske torbe. Zakaj je to pomembno? Preprosto iz tega razloga, ker v duhu časa v katerem smo, da je ta digitalna opolnomočenost tudi naših najmlajših tukaj seveda več kot zaželena po drugi strani pa dobesedno te težko šolske torbe krivijo njihove hrbtenice v dobesednem pomenu in sedaj v družbi v kateri smo digitalni družbi, da še za enkrat ni do te mere prišlo, da bi se dejansko s klikom ali pa z dvema dobili vsebino učbenikov jaz mislim, da je to več kot nujno pomembno. Dr. Pesek z Ministrstva za izobraževanje je tudi vpet v ta podjem zelo pomemben. To bo za celo Slovenijo zelo udarna zadeva se pravi, da bo preko neke spletne aplikacije bodo lahko naši učenci, osnovnošolci pa tudi srednješolci dostopali do vseh učbenikov, ki so seveda predpisani s strani ministrstva za izobraževanje se mi zdi izredno ključna do leta 2023 do jeseni naj bi to bilo že urejeno. Sedaj tam bodo skupaj z založniki, izdajatelji teh učbenikov ti šolski skladi, ki so v vsaki osnovni šoli in srednji šoli ter seveda ta informacijska hrbtenica, da rečem pa bo preko informacijskega sistema Cobiss potekala. Tukaj jaz res izpostavljam simbiozo vseh teh deležnikov se mi zdi še enkrat poudarjam v letu 2022, ko živimo je to strateškega pomena za našo državo pa za naše najmlajše. Vam dam eden sam primer kako so res ti mladi napredni. Moj nečak Edvard Kaloh vpišite si na Googlu Edvard Kaloh pri šestih letih množi deli več mestna števila in že pri šestih letih tudi programira saj poglejte si na YouTube ima ne vem koliko zadetkov. Se pravi na teh ljudeh bazira naša prihodnost, zato tukaj velika zahvala proaktivnemu zelo artikuliranemu ministru Andrijaniču, ki zna zelo dobro predstaviti zakonske predloge. Jaz verjamem, da ga mogoče na drugi strani kdo ne razume, ker je res bi rekel eden izmed tistih sicer v celi uspešni posadki te Vlade, ki res odgovori na vsa vprašanja tudi mogoče na kakšna zelo namerna podtikanja, ampak tukaj spoštovani kolegi iz opozicije ta zakon o digitalni vključenosti ni polje, na kateri bi si ne vem kot je bilo rečeno koalicija nabirala politične točke pred volitvami, ampak gre dejansko za nekaj nujnega. Sedaj, da pa ne bo nesporazuma, ko sem omenjal 2023 v letu za to šolsko e-torbo kar se tiče teh digitalnih bonov za nakup računalniške opreme bodo razdeljeni že pred začetkom tega aktualnega šolskega leta v jeseni in kolikor vem, da je tudi v proračunu že rezerviranih za te aktivnosti 31 milijonov evrov. Se pravi zelo dobro spisan zakon, zelo koristen zakon tudi finančno ovrednoten tako, da spoštovani minister in posadka, ki ste danes tukaj v Državnem zboru imate podporo mene kot poslanca in tudi vse poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Hvala, podpredsednik.
Hvala tudi vam. Replika Mateja Udovč. Ne. Okej. Želi še kdo razpravljati? Da. Prosim za prijavo. Prijava poteka. Imamo tri prijavljene. Prvi dobi besedo Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Jaz bi pa tukaj opozoril na eno zadevo, ki je bila tudi prej v razpravi odkrito povedano prezrta. In to je, da so te dni vladne organizacije oziroma ta mreža [[nerazumljivo]]za vključujočo informacijsko družbo je opozorila tudi nas poslance s tem odklonilnim mnenjem. Sedaj ne vem zelo verjetno ste ga tudi vi dobili oziroma ste dobili kot obvestilo oziroma kot dodatno zadevo in je opozorila na eno stran. Dejansko ne vem zakaj ste dejansko prezrli te nevladne organizacije, ki se dejansko ukvarjajo s samo informacijsko družbo, pa z digitalizacijo in s temi zadevami in dejansko ta mreža [[nerazumljivo]]vas je opozorila že kar na začetku, da je ta zakon vsebinsko pomanjkljiv. In seveda potem vam je tudi izpisala to odklonilno mnenje. Pa bom šel malo po točkah, kar je najbolj te dni [[nerazumljivo]]oziroma to nevladne organizacije zmotilo pri tem zakonu. Prvo, dejansko nezadostna opredelite ciljnih skupin k 9. členu. To je bilo že tudi prej v razpravi dostikrat omenjeno, invalidi oziroma te skupine družbene. Potem naslednja varianta je nevključevanje javnosti v pripravo načrta in oblikovanje politik za digitalno vključenost k 11. členu in 16. členu. Se pravi, kot že povedano oziroma rečeno, to smo se že navadili v tem mandatu, sploh v tem drugem delu, da ne vem zakaj se izloča oziroma zakaj se izključuje, bom rekel, ta strokovna javnost, te nevladne organizacije, ki imajo know how, ki so strokovnjaki na svojem področju in ki tudi zelo dobronamerno poskušajo pomagati oziroma tudi svetovati v takšnem primeru, da bi bil zakon boljši oziroma da bi tudi bil bolj socialno pravičen in tudi bolj solidarnosten. Tretja točka na katero so opozorili je pa neskladnost digitalnega in zelenega prehoda. Dejansko ta zakon bi moral v večji meri slediti načelu skladnosti digitalnega in zelenega prehoda. In to je zadeva, ta bom bo v bistvu samo za nakup novejših, se pravi novih tehnologij oziroma novih naprav, ne bo pa namenjen za popravilo, kar bi tudi lahko prispevalo k manjšemu ogličnemu odtisu, potem tudi rezervnih delov računalniške opreme ne bo mogoče kupovati s tem bonom, tako kot je bilo meni predstavljeno. Tako da ne vem, mislim, da je tudi za premisliti za naprej, ko se bo ta zakon še obdeloval oziroma pač popravljal, da se bodo upoštevale te nevladne organizacije, ki dobronamerno želijo in hočejo pomagati, pa tudi so s srcem pri stvari, se pravi da vedo zakaj so oziroma čemu so namenjene. Potem je tudi spet ta neusklajenost predloga zakona, zato nacionalno vsebinsko mrežo nevladnih organizacij na področju digitalne preobrazbe. Spet smo na istem. Se pravi, bom rekel, nekako vrtimo v krogu v nekem rondoju in zmeraj ko pride do nevladnih oziroma nevladnikov so žal bili tudi v tem primeru izločeni iz procesa pisanja oziroma tudi ustvarjanja tega zakona. Pa tudi to, kar je že prej gospod poslanec Medved omenil, glede teh napačnih izhodišč pri oceni stanja za pripravo predloga zakona, ko je govoril o indeksu Desi, da dejansko da Slovenja ni naredila napredka, kar dejansko ne drži. Se pravi, je bilo kar precej napak tudi pri navajanju rezultatu v obrazložitvi tega zakona. In jaz bi si želel, da bi v bodoče oziroma že prej, že sedaj, boljše in bolj konkretno, tudi bolj korektno sodelovali s temi nevladniki oziroma z nevladnimi organizacijami, ki imajo res na zalogi ogromno dobrih predlogov in predvsem dobronamernih predlogov. To je bilo zaenkrat to. Seveda bomo v Levici, seveda smo za, da se tudi ta skupina osnovnošolcev oziroma tiste zadnje tiade vključi v ta zakon, da pridobijo možnost tega digitalnega bona. Je pa res to, kar je prej tudi poslanec Trček govoril, da so tudi kompetence pri učencih oziroma sploh pri osnovnošolcih, tudi kar je prej gospod Kaloh omenil, da eni že dejansko s šestimi leti znajo marsikaj narediti in tudi v bistvu sprogramirati. Tako da tudi glede tega bo potrebno razmisliti kako pristopiti k tistim, ki dejansko si želijo oziroma v resnici tudi potrebujejo, se pravi, in digitalno tehnologijo in vse, kar k temu pripada. Tako da, hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima predstavnik predlagatelja, minister za digitalno preobrazbo. Izvolite.
Najlepša hvala predsedujoči za besedo. No, najprej naj povem, da pri omenjenem mnenju ne gre za uradno mnenje mreže nevladnih organizacij za vključujočo informacijsko družbo, ampak za zgolj nekatere organizacije, namreč, od tega mnenja so se distancirali najuglednejši deležniki, ki delujejo znotraj te formalne mreže, pa naj gre za Zvezo društev upokojencev Slovenije, Simbiozo ali pa konec koncev Beletrino. Dovolite mi, da odgovorim na vse izmed naštetih točk. Prvič, kar se tiče priprave načrta za spodbujanje digitalne vključenosti, ki se ob sprejemal vsake dve leti na podlagi poglobljene analize digitalne vključenosti posameznih družbenih skupin. Strokovna in siceršnja javnost, bo seveda pri pripravi tega načrta vključena, saj je pravzaprav nemogoče opraviti analizo digitalne vključenosti, brez posvetovanja z ključnimi družbenimi skupinami. Tako da, tukaj absolutno nikogar ne izključujemo in glede na to, da bo ta načrt v končni fazi sprejela Vlada, bo že tekom vladne procedure tudi čas za javno obravnavo, tekom katere se bodo lahko oglasile vse nevladne, pa tudi ostale organizacije ter posamezniki. Tako da, absolutno ne drži, da bi se kogarkoli tako ali pa drugače izključevalo. Nasprotno, nastanek tega zakona je dokazal, da smo maksimalno vključujoči in demokratični. Kot rečeno, je pri njegovi pripravi sodelovalo čez 20 različnih organizacij, pri čemer smo dajal poseben poudarek na organizacijah, ki predstavljajo najranljivejše, pa naj gre za invalide ali pa starejše. Naslednji očitek je letel na to, da naj ta predlog ne bi bil usklajen z zelenim prehodom. Prav na podlagi pripomb različnih nevladnih organizacij na področju zelenega prehoda, smo vključili med računalniško opremo, ki se lahko kupuje z digitalnim bonom, tudi rabljeno oziroma obnovljeno opremo. Tako da, ta očitek oziroma to pripombo smo absolutno upoštevali. Naj povem, da smo upoštevali več kot dve tretjini vseh pripomb, ki so prišle tekom javne obravnave, s strani vseh mogočih nevladnih organizacij, pa tudi strokovnjakov z različnih področij. Potem, naj bi se izključevalo nevladne organizacije s statusom v javnem interesu ne področju razvoja informacijske družbe. To absolutno ne drži. Jaz verjamem, da je prišlo do nesporazuma oziroma napačnega branja tega zakona. Te organizacije v ničemer in nikakor niso izključene. Potem naj bi prišlo do demokratičnega deficita pri nastajanju tega zakona. Seveda tega ne bom komentiral, ker smo vodili, kot že nekajkrat rečeno danes, intenzivni dialog. Ne samo v času priprave tega zakona, ampak tudi v času javne obravnave. Mi smo se srečali s prav vsakim deležnikom, ki je podal svojo pripombo oziroma komentar tekom javne obravnave in bili pohvaljeni s strani nevladnih organizacij, da tako vključujočega procesa nastajanja zakona še niso doživeli in to si štejem v posebno čast. Morda še beseda ali dve o digitalnih bonih. Poglejte, to ni nekaj novega, to ni ideja, ki bi nastala pred volitvami. Prav ta predlog je sprejel strateški svet junija lansko leto, no, nato pa so sledile intenzivne priprave tega zakona. Kot sami vidite, bo ta bon unovčljiv šele 15. junija, kar pomeni, da bo prišel v poštev kar nekaj časa po volitvah. Zato bi res prosil, da se o tem ukrepu ne razpravlja kot o nekem predvolilnem bombončku, bi pa zraven še dodal, da je ključen predmet tega zakona ne digitalni bon, ampak možnost brezplačnih tečajev za vse ključne družbene skupine. To je, mislim da, tisti vzvod, prek katerega bomo lahko dosegli največji preskok. Je pa jasno, da brez ustrezne računalniške opreme tudi to znanje kaj dosti ne pomeni. Jaz mislim, da bodo ti boni prišli še posebej prav starejšim odraslim, ki bodo lahko to novo znanje stečajev, ki jih bo subvencionirala država, takoj pretovorili v prakso. Na ta način bodo lahko prihranili kar nekaj časa, živcev in denarja, hkrati pa tudi nadgradili znanje takoj, ko bo mogoče. Skratka, ne gre za nikakršno predvolilno gesto, ampak za zelo premišljen in dolgo načrtovan ukrep. Kar se pa E-šolskih gradiv tiče. Popolnoma se strinjam, na tem področju je bilo že kar nekaj narejenega in vesel sem, da smo vključili v zakon tudi možnost državne subvencije za nakup in uporabo tovrstnih gradiv. Še več, s tem zakonom odpiramo tudi možnost dodatnega usposabljanja učiteljev, ker smo tekom pandemije videli, da obstaja na tem področju resen manko, in da potrebujejo določeni učitelji oziroma predavatelji dodatne tečaje, da bodo lahko te moderne metode in pa vsebine s pridom uporabljali. Tako da, spet, gre za sistemski zakon, ki daje celo vrsto mehanizmov na razpolago kateri točno se bodo pa uporabili, bo pa določal vsakokratni načrt za spodbujanje digitalne vključenosti. Rečeno je bilo, da se bo ta načrt sprejemal šele vsaki dve leti. Jasno je, da je težko delati načrte vsaka dva meseca. Šele po enem letu oziroma dveh vidiš kakšni so učinki posameznih ukrepov in takrat lahko tudi prilagajaš te ukrepe tako, da bodo pri ciljnih skupinah najbolj učinkoviti. Tako, da želimo si na podlagi načela ekonomičnosti, da bi s posameznimi ukrepi čim bolje naslovili posamezne družbene skupine oziroma ciljne skupine, ki pa so med sabo, kot je bilo danes že večkrat ugotovljeno, izjemno različen. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima Mateja Udovč.
Hvala lepa predsedujoči za besedo. Kot sem že povedala, digitalno pismenost potrebuje celotna naša družba, ampak pred tem pa moramo poenostaviti vse digitalne državne portale in jih s tem približati ljudem. In ker nimam več veliko časa, bom poskušala svoje misli strniti v nekaj stavkov. Pozdravljam, da je koalicija končno prepoznala nujnost, da so do digitalnega bona tudi upravičeni učenci 7., 8. in 9. razreda, a hkrati opozarjam, da je izpuščena velika večina aktivnega prebivalstva, ki si tudi ne more privoščiti nakupa sodobne računalniške tehnologije. Med njimi so tudi državljanke in državljani z zelo nizko stopnjo izobrazbe, ki zasedajo slabo plačana delovna mesta in v bistvu le ti si ne morejo privoščiti nakupa te tehnologije, ki jo bodo pa potrebovali. Lahko sami sklepate, da si bodo ti državljani opremo sposodili po delovnih organizacijah, ampak se poraja vprašanje varnosti njihovih osebnih podatkov. In ker me čas res preganja, bi rada samo še to poudarila, da v družbo uvajamo digitalno pismenost v izobraževanje pa ne uvajamo deset prstno slepi pisanje. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima minister. Izvolite.
Najlepša hvala predsedujoči. Najlepša hvala tudi za komentar. Z vami se strinjam. Ko gre za digitalni bon 2022, smo se odločili, da se fokusiramo na tiste skupine, ki najbolj potrebujejo našo podporo in pomoč, ni pa rečeno, da ne bomo teh skupin v naslednjih letih tudi širili. In mislim, da je prav, da jih širimo. Tako, da vse bo temeljilo na podlagi načrta za spodbujanje, katerega podlaga bodo jasno podatki oziroma dejstva o tem katere skupne potrebujemo največ pomoči, na katerem področju. Tako da, to možnost pušča ta zakon odprto in jaz verjamem, da bomo nabor teh skupin, ki bodo upravičene do digitalnih bonov, v naslednjih letih še širili.
Hvala lepa. Franc Breznik ima besedo. Izvolite.
Hvala gospod podpredsednik. Torej ob zaključku jaz mislim, da današnjih razprav o zakonski podlagi, ki je, jaz mislim, že relativno pozna ampak nujna in že sama kaže na neke ambicije te vlade, ki želi nekaj več narediti iz države, ki jo imenujemo naša Slovenija. Je tudi torej digitalna pismenost. Ta termin se mi zdi nekoliko morda bolj privlačen za ljudje, da bodo razumeli, marsikdo ki gleda to sejo, da bodo razumeli sploh, kaj želi vlada, resorno ministrstvo in pa tudi Državni zbor narediti iz naše države, predvsem pa začutiti čas in prostor, kjer živimo, in nujnost tega. Zdaj jaz marsikdaj nanizam kakršnekoli zgodbe. Pravimo, da se preko zgodb marsikaj lahko zapomnimo. Spomnim se nekih prvih kontaktov z dvema mojima nečakinja, ki ena študira na Univerzi Harvard v Bostonu v drugem letniku biokemijo, druga študira umetno inteligenco na Nizozemskem v prvem letniku. Kaj je temeljna značilnost njiju, ki sta končali kot dijakinji 2. gimnazijo v Mariboru, ki je nekoliko bolj naravoslovno usmerjena, in pa njenih ali pa kolegic, kolegov, ki so bili tudi uvrščeni torej na eno izmed najbolj elitnih univerz v dodiplomski študij. Največja zanimivost, da poleg nekaterih vsebin, ki so jih osvojile, ki so odlične tudi v Sloveniji, je pa največja pomanjkljivost, da znajo številni dijaki, ko vstopijo na eno izmed takih univerz, že relativno dobro programirati v nekaterih programskih jezikih. Tega, glejte, ne v Državnem zboru ne na ministrstvu niti v šolskem sistemu recimo, da bi se zdaj pogovarjali o osnovnem, na srednješolskem nikoli nismo slišali. Zdaj, minister, tudi vam se vidi, da ste kar nekaj bili tudi v tujini in vi ste eden izmed redkih, ki je sploh to omenil tudi takrat, ko ste to začeli, kolikor sem vas spremljal. Tako, da to je še ena pot mimo tega zakona, ki kaže neko drugo pismenost, ki jo bomo morali torej preko kurikuluma uvesti morda vsaj večino ali pa v določene srednje šole. In pa seveda osnovne šole, kjer bomo morali povedati, kaj je to podjetništvo, kaj je to ta tista osnovna digitalna pismenost, tako kot smo mi, naša generacija imela abecedo in pa tisti prvi, ki smo leta 1983, 1984 tekmovali in se nismo ločevali ali desni ali levi, predvsem je bilo tekma pred tem ali poslušaš Beatle ali Rolling Stonese, moja generacija pa ali imaš doma Commodoreja 64 ali imaš Spectrum, ali obvladaš BASIC ali Simon's BASIC. In to so zame edine prave relevantne tekme ali pa v mojem svetu. Torej, spoštovane kolegice in kolegi, marsikaj smo govorili v tem Državnem zboru v tem mandatu. Jaz sem od leta 2012 opozarjal na to slabo statistiko predvsem, kar tudi vpisa na naravoslovje v Slovenijo tiče, slabo promoviranje tega. In da Republika Slovenija, če želi nek prebojni moment, seveda potrebujemo večjo pozornost predvsem na študiju naravoslovja. Pa ne samo na študiju, tudi v srednjih šolah, srednjih strokovno-tehničnih šolah in pa tudi v okviru dualnega šolskega sistema. Danes v tej digitalni revoluciji ali pa ki ni prinesla v bistvu nobenega novega izuma, kar je značilnost prve, druge in pa tretje industrijske revolucije, je v bistvu, četrta je tista, ki pa nekako integrira vse te sisteme, ki so bili izumljeni predvsem v drugi, predvsem pa tudi največ v tretji industrijski revoluciji v kompletne fizikalne in pa tudi biološke sisteme. To je pomembnost tega trenutka in časa in ravno na podlagi tega lahko potem začnemo z osnovnim razvojem pametnih mest, pametnih vasi. Ko govorimo, prej smo imeli v tisti 9. točki amandma glede invalidov, sem pobudnik tudi, da glede študija bionike. Sedaj smo dobili neko minimalno koncesijo na Ptuju. Mi moramo študij bionike razširiti. Bionika ima neverjeten potencial ravno zaradi tega v Sloveniji, ker imamo izredno dober univerzitetni center Soča za rehabilitacijo invalidov, kjer bi morali skupaj povezati torej bioniko. Lahko si predstavljamo, da čez nekaj let, tako kot si nismo mogli predstavljati nekaterih tehnoloških sprememb danes, bodo številni invalidi, recimo paraplegiki lahko hodili s posebnimi pripravki, ki jih pripravlja, torej bioničnimi protezami, nastavki, kjer bodo, lahko bi rekel, resnično mobilni. Tudi družba ne bo potrebovala več nekaterih preprek, torej tudi arhitekturnih preprek izvajati, ker bo bionika to omogočila. Tudi tisti, ki jim manjka kakršnakoli okončina, bionične proteze so danes že na izredno visokem nivoju. Ravno na tem področju je neko upanje. Tudi to je znanost, ki je, lahko bi rekel, izredno humana. Vi veste, da smo v Sloveniji tudi v medicini skupaj s tehnološko ali pa oddelki mariborske fakultete z 3D tiskalniki nekoč že popravljali, recimo tudi pri težjih prometnih nesrečah nadomestili del lobanje, ki je manjkala, to je del kosti, lobanje in tako naprej. Poglejte, to so poklici prihodnosti, po eni strani so visokotehnološki, so humani in pomagati sočloveku s tehnologijo jaz mislim, da je to nekaj največjega kar lahko dosežeš. Tudi pojem nekega poklica katerega se veseliš. Poglejte, pri bioniki je, recimo, tudi primer številnih črpalk, ki deluje na nanotehnološkem področju, otroci, ki imajo določene bolezni živčevja in skeletnega sistema, kjer jim je na žalost tudi izredno agresivna zdravila v nekaj letih jim po vsej verjetnosti uničijo jetra, danes jim lahko s posebnimi protonskimi črpalkami ta zdravila direktno se vbrizgavajo v sam hrbtenični del in zaradi tega lahko nekateri, recimo, otroci preživijo lahko bi rekel skoraj polno življenje. Tako da tehnologije, ki so danes na svetu za Slovenijo lahko zagotavljajo izredno tudi gospodarsko priložnost. Začne se seveda pri pismenosti, to kar je minister začel na prvi točki, potem z digitalizacijo predvsem javne in državne uprave, potem z digitalizacijo podjetij, ampak za to potrebujemo ljudi, ki se bodo bolj odločali za tehnične poklice na vseh stopnjah izobrazbe. Seveda potrebujemo tudi v digitalni revoluciji družboslovne poklice, ampak s specialnimi specialnostmi, torej kot to poteka na univerzi Stanford, kjer sociologi delajo doktorate iz računalništva in tudi obratno, zato da lahko potem določene softwerske solucije spravijo na nek višji nivo. Tako da mora nam biti vsaj na tem področju cilj Kitajska. Na Kitajskem študira približno nekaj manj kot 70 % študentov tehnične vede ali predvsem naravoslovne vede. To mora biti naši cilj, če želimo prehiteti našo konkurenco v Evropi. Slovenija vemo, da caplja. Trenutno vodi Češka, ki je blizu 50 %. Mi ne moremo tekmovati z Nemčijo, ki ima tudi manjko teh poklicev. Nemčija ima v svoji karieri stoletni ali sto petdeset karieri vrhunske patente, na katerih lahko živi. Ima multinacionalke, ki lahko v Indiji vsako leto postavijo novo podjetje. Izkorišča torej njihov potencial, njihove inženirski kader in tako naprej. Slovenija žal tega, teh velikih multinacionalnih podjetij trenutno nima. Ravno zaradi tega moramo biti hitri, hitro učeča družba. Zakon kot vidite je tudi socialen. V bistvu vključuje vse ljudi, ne glede na njihov socialni status, da se digitalno izobrazijo. Tudi to je en pomen tega zakona. Morda ga premalo poudarjamo. In na podlagi te učeče družbe in sodelovalne družbe lahko Slovenija naredi pomembne prebojne korake, ravno v tem času, kot jaz govorim večkrat, te digitalne revolucije. Vlak, ki peljejo ni francoski, vlak, ki pelje ni nemški, vlak, ki pelje, ki bo pripeljal na pomemben peron v prihodnosti Republike Slovenije. To je vlak četrte industrijske revolucije. In vlak, ki bo Sloveniji zagotovil blagostanje za številne ali večinoma slovenskega prebivalstva, ki bo vložilo vsaj nekaj truda. In bo zagotovil tudi dobre pokojnine in tudi socialno vzdržno državo. Slovenija z 1,6 delavca na enega upokojenca lahko govorite karkoli, lahko kot politiki obljubljamo karkoli, s takšno strukturo gospodarstva, ki ga imamo trenutno ne bo zagotavljala več socialne države v naslednjih letih. To je treba jasno povedati. Mi rabimo nekaj res prebojnega in preboje High tech tehnologija. High tech tehnologija zagotavlja zeleno Slovenijo na drugi strani, zagotavlja najboljšo socialno politiko, zagotavlja, da tudi sledeče gospodarske krize bomo preživeli relativno, lahko bi rekel, v varnem okolju. Ne bomo se rabili več dobesedno bati nekih gospodarskih kriz in pomeni tudi neko slovensko samozavest neko novo slovensko samozavest in predvsem blagovne znamke pod katerimi in izdelke pod katerimi bo pisalo made in Slovenia. To potrebujemo v 21. stoletjem. Izdelke z blagovno znamko made in Slovenia, ki bodo ponos ne samo na zemlji tudi v vesolju, zato danes minister hvala za ves vaš drug. Sam sem morda nekaj več v politiki vedno so se tudi nekateri norčevali. Stalno so bili kritični nikoli niso nikoli nič predstavili tukaj v parlamentu. Predstavili smo digitalno resolucijo so se norčevali. Nikoli niso govorijo o zeleni preobrazbi nikoli niso povedali s katero tehnologijo bi naredili karkoli iz zelene preobrazbe Slovenije. Mi bomo v petek predstavili eno izmed mojih boljših dokumentov torej kaj lahko naredimo z geotermijo predvsem v vzhodnem delu, kako lahko pospešimo dvig energetike z novimi vrtinami na več kot pet, šest tisoč metrov v Sloveniji ravno to, kar dela sedaj Dunaj, kar delajo številna mesta, ki imajo ta potencial. Tega ni pripravila nobena nevladna organizacija. Jaz sem stalno pripravljen poslušati vsakogar, ki ve več od mene problem pa je, da večina nevladnih, ki sem jih poslušal ve manj od mene to je največji problem. Vedno sem pripravljen dvigniti telefon iti nekam na sestanek, zato da se bom nekaj naučil, da bom dobil kakšno novo idejo, vedno sem pripravljen. Problem pa je, če se nekdo v nevladni organizaciji, ki nima ne izobrazbe ne kompetenc ne kakršnikoli izkušenj ne v Sloveniji ne v tujini začne govoriti o neki digitalni preobrazbi ali pa recimo o neki zeleni preobrazbi začne pa na način kaj bi on vse odpravil in kaj bi vse zaprl. To je tipično slovensko zelo malomeščansko. To je tipični primer viničarsko predpasničke mentalitete in to mentaliteto, to miselnost v 21. stoletju tudi v naslednjih mandatih moramo zaključiti drage kolegice in kolegi. Kdor bo izključeval v politiki bo na koncu sam izključen. Nove Vlade nove koalicije se bodo sklepale na podlagi resnih politik. Danes se pogovarjamo o prvem velikem koraku. Govorimo o specialni politiki, ki jo predstavlja minister za digitalno preobrazbo, kar je ena izmed številnih novitet tudi v Evropi. Taka ministrstva govorimo o [[nerazumljivo]]politiki, ki bo popolnoma novost in Slovenija potrebuje točno takšen tip ministrstva in tudi nadaljevanje tega v naslednjih vladah. Spoštovani minister jaz se vam zahvaljujem za ves vaš trud, poslušanje. Vedno se mečejo polena pod noge, ampak na koncu zmagajo tisti, ki gredo skozi vse to, ki imajo debelo kožo in ki imajo svoj jasni cilj. Naš jasni cilj kot vidim danes tudi tukaj na levi imamo kar nekaj ljudi, ki se približujejo tudi tej novi koaliciji bi temu rekel, če sem malo politično na koncu. Vedno več vas je in to tudi pozdravljam. Nikoli nisem izključeval vedno sem bil na tisti strani, kjer smo nenazadnje iskali skupne podlage in ne tisto zadevo, na kateri se delimo. Zakon, ki je pred nami z nekaterimi minimalnimi popravki, kar je nekaj normalnega jaz upam, da bo sprejet in jaz upam, da smo prvo veliki korak v tej smeri bomo v najkrajšem času tudi naredili. Hvala.
Hvala lepa tudi vam gospod poslanec, čeprav je vaša razprava v valovih se bistveno oddaljila od amandmaja, ki je na dnevnem redu in o katerem teče razprava. Apeliram na vse nas, dajmo spoštovati naš Poslovnik in to, kar v njemu piše. Razpravljamo o vsebini točke, ki je na dnevnem redu. Besedo ima minister Mark Boris Andrijanič. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Najlepša hvala za vse podane komentarje in spodbudne besede. Dejstvo je, da ne moremo zgraditi digitalne zgodbe o uspehu brez strokovnjakov za digitalne tehnologije. Na tem področju ne šepa samo Slovenija, ampak cela Evropa, se pa države med seboj razlikujemo. Ene so na tem področju bolj napredne, druge še malo zaostajamo. Dejstvo je, da potrebujemo temeljito prevetritev našega šolskega sistema. Sam sem velik zagovornik uvedbe predmeta računalništvo in informatika, v prenovljeni in osveženi obliki, kot obveznega samostojnega predmeta v osnovnih in srednjih šolah. Enostavno so te vsebine danes univerzalni jezik, ki ga govori cel svet in zaslužijo si posebno pozornost, še posebej, ko gre za naše najmlajše. Naj tukaj poudarim, da nekatere najnaprednejše evropske države, pa naj gre za Estonijo ali Finsko, vnašajo osnove programiranja že v predšolsko vzgojo, kaj šele v osnovne in srednje šole. Skratka, dokler ne bo ta sistemski premik v našem šolskem sistemu narejen, si moramo pomagat z drugimi ukrepi in prav zato je pred vami ta predlog zakona, ki bo v tem vmesnem času omogočal mladim vseh starosti brezplačen dostop do teh naprednih znanj za prihodnost, pa naj gre za robotiko, ki je bila danes večkrat omenjena, umetno inteligenco, programiranje ali pa na digitalnih veščinah temelječe podjetništvo. Tako da, vse to želimo pripeljat vsem mladim, ne glede na to, kje živijo in ne glede na to, kakšen je socialni status njihovih družin. To se mi zdi ključno, zato se bomo tudi na te mlade osredotočili že letos in kot rečeno, če bo danes zakon sprejet, gremo čim prej že v te javne razpise, na podlagi katerih bomo lahko podelili subvencije tistim izobraževalnim organizacijam, ki bodo seveda izpolnjevale stroge pogoje in merila, pa naj gre za ustrezne reference na tem področju, strokovno usposobljeno osebje, računalniško opremo in pa ustrezne prostore. Skratka, ne smemo več izgubljati časa, bolje sicer pozno, kot nikoli, bilo bi pa še bolje, če bi takšen zakon sprejemali pred desetimi ali pa celo pred 15. leti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Da.]] Ugotavljam, da je interes. Prosim za prijavo. Prijava poteka. Besedo ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Ja, hvala lepa za besedo. Zdaj, poslušal sem to, kar je na dolgo in široko ubesedoval kolega Breznik. Zdaj, iz njegovega ubesedovanja bi lahko človek celo ugotovil, da kakšni [[nerazumljivo]], ki niso ljubi žolto modri politični stranki pojma nimajoPa dragi moji, »parlameter« so sprogramiral neki »pubeci« in mlade dame, ki zelo dobro obvladajo programiranje. Tako da, ne bit žaljivi do ljudi. Zdaj, kar me moti v tej današnji razpravi je, moram reči, da sem tu subjektiven. Je to neko področje, s katerim se 30 let ukvarjam, da se nekako ubeseduje, kot da se je svet začel s to Vlado oziroma, z ustanovitvijo te službe vlade. Zdaj, kar zadeva programiranje, jaz sem šel prav preverit, koliko je star programski jezik Logo, tista želvica in tako naprej, ta programski jezik je nastal še preden sem se jaz rodil, leta 1967. Pa Grims je tam ubesedoval, nekako, kako je že, danes je internet dejstvo. Internet je, se mi zdi, koliko, 9, enih 10 mesecev mlajši od mene. Jaz sem rojen 3. 1. uradno, »arfa net« se začne pa tam, Vojko, ti boš mogoče tudi vedel, konec oktobra 1969. Tako, ali veste, malo občutka za, kot bi rekli, »precukratiki« [[?]] , mero, nekako ne škodi in iz tega, kar je ubesedoval minister, iz tega, kar je govoril Breznik, spet pridem nazaj do tega, čakaj, zakaj se mi ustavimo šele v tretji triadi, če sam gospod minister reče, pri Skandinavcih se osnov programiranja učijo že v predšolski dobi [[…]]Ne vem, verjetno sem preveč logičen za trenutno sestavo parlamenta. Hvala.
Hvala tudi vam. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 29. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 96. izredno seje zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 16.05. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 15.36.) (Seja se je nadaljevala ob 16.05.)
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje, zato poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje vaših glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spodbujanju digitalne vključenosti v okviru nujnega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne, 28. februarja, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno, k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno, 15. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 1. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno k 18. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 1. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno, k 23. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno, k 27. členu pod številko ena. Ob tem pa opozarjam, da če bo ta amandma sprejet je s tem sprejet tudi amandma Poslanske skupine SAB k temu členu, pod številko dve, saj je že vsebinsko zajet v amandmaju pod številko ena. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker je bil sprejet amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno k 27. členu pod številko ena, je s tem sprejet tudi amandma Poslanske skupine SAB k istemu členu pod številko dve, ker je že vsebinsko sprejet oziroma zajet v amandmaju pod številko ena. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno k 28. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno k 29. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 1. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 9., 15., 18., 23., 27., 28. in 29. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje? Vidim, da ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas še, da Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada, da me nista opozorili, da bi bil, zaradi amandmajev sprejet v drugi obravnavi predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 96. izredno sejo zbora. Lep dan!