Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 14. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Roberto Battelli, gospod Bojan Starman, gospod Samo Bevk od 11. do 14.30 in gospod Ivan Simčič od 15. ure dalje. Vse prisotne pa lepo pozdravljam. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O FINANČNEM POSLOVANJU, POSTOPKIH ZARADI INSOLVENTNOSTI IN PRISILNEM PRENEHANJU, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada in za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade dr. Senku Pličaniču, ministru za pravosodje. Izvolite, gospod minister.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Pred vami je novela zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Na kratko ZFPPIPP oziroma še bolj na kratko stečajni zakon. Gre za izjemno pomembne spremembe, ki jih slovensko gospodarstvo nujno potrebuje, da bi lahko preusmerilo trenutne negativne trende v primežu, v katerih se je znašla. Ta novela bo namreč omogočila prestrukturiranje plačilno nesposobnih podjetij, pospešila bo postopke znotraj takih podjetij ter okrepila položaj njihovih upnikov. S to novelo bomo prevetrili zakonsko ozadje za prezadolžena podjetja, za tista, ki praga insolventnosti še niso prestopila, pa bo nekaj rešitev ponudil zakon, ki ga pripravljamo in bo v kratkem tudi pripravljen. To je zakon, ki nosi delovni naslov Zakon o sistemski razdolžitvi. Novela, ki je pred vami, je torej prvi del prenovljene insolventne zakonodaje in je eno ključnih reformnih orodij, s katerimi vlada pristopa k reševanju problemov slovenskega gospodarstva, in upam, da bo pripomogla k ohranitvi čim večjega dela slovenskega gospodarstva. Na splošno bi spremembe v tej noveli lahko predstavil na naslednji način. Če sta v dosedanji ureditvi imela ključno vlogo v stečajnih oziroma drugih insolventnih postopkih stečajni sodnik in stečajni upravitelj, ki imata – s tem se bomo najbrž vsi strinjali – najmanj "vložka" v teh postopkih, bodo sedaj tisti, ki majo največ "vložka" v teh postopkih, to so pa upniki, imeli bistveno močnejši položaj. Pri tem naj posebej poudarim, da upniki, o katerih govorim, niso samo banke, o čemer se pogosto piše, o čemer tudi pogosto, ko se govori o stečajih, tudi o tej stečajni noveli, govorijo sindikati, ki so se bali, da bi ta sprememba poslabšala položaj delavcev – ob tem naj posebej poudarim, da so upniki tudi delavci, ne samo banke, torej tudi delavci, in ne samo delavci, ampak tudi država, ko gre za neplačane davke. Tako imamo različne vrste upnikov in vsem tem upnikom s to novelo krepimo oziroma utrjujemo položaj oziroma povečujemo pristojnosti. Če nadaljujem z bistvenimi novostmi, ki jih prinaša novela zakona, ki je pred vami, jih lahko strnem v nekaj skupin. Prva skupina, o kateri sem že uvodoma govoril, se nanaša na ohranjanje zdravih jeder gospodarstva. Pomeni boljše možnosti učinkovitega prestrukturiranja prezadolženih in plačilno nesposobnih podjetij, od samostojnih podjetnikov do velikih gospodarskih družb. Mala podjetja bodo tako lahko v postopku poenostavljene prisilne poravnave, ki je ena od pomembnih novosti, torej poenostavljena prisilna poravnava, lahko bistveno ceneje in hitreje izvedla postopek finančnega prestrukturiranja. Upniki večjih insolventnih podjetij pa bodo lahko v postopku prisilne poravnave brez soglasja lastnikov svoje terjatve preoblikovali v lastniške deleže in tako ohranili sposobnost nadaljnjega poslovanja podjetja. Drugi sklop se nanaša na preprečitev neprimernih vplivov insolventnega dolžnika in z njim povezanih subjektov. Pristojnosti organov insolventnega dolžnika v postopku prisilne poravnave bodo omejene. Prav tako bo omejeno sodelovanje z njim povezanih subjektov v upniških odborih, kar bo preprečilo odločitve, ki bi bile v postopku prisilne poravnave v nasprotju s cilji tega postopka. Upniki in novi investitorji, ki bodo v postopku prisilne poravnave dokapitalizirali insolventnega dolžnika, bodo bolj zaščiteni, saj bodo kot vplačnik novih delnic lahko pridobili upravičenje za vodenje poslov insolventnega dolžnika za obdobje do prve skupščine po potrjeni prisilni poravnavi. Nadalje sta tu še dva sklopa, eden se nanaša na izboljšanje položaja upnikov in delavcev, o čemer sem že prej govoril, in sklop, ki se nanaša na povečanje učinkovitosti postopkov, v sklopu česar je cela vrsta rešitev. Novela zakona bo morda na prvi pogled prinašala samo spremembe nekaterih členov, vendar gre v resnici za precejšnje premike v razmišljanju. Od te novele pričakujem veliko. Hvala lepa.
Hvala tudi vam za dopolnilno predstavitev zakona. Zakon je obravnaval tudi Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Predvideno je bilo, da predstavitev poročila odbora poda mag. Branko Grims, ki pa ga ta hip ne vidim v dvorani. Ima kdo od članov odbora pooblastilo? Gospa Jasmina Opec, izvolite.
Dober dan vsem skupaj! Odbor za pravosodje je na 11. seji 8. maja 2013 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada, s predlogom, da se obravnava in sprejme po nujnem postopku. Predlog zakona je objavljen na spletni strani Državnega zbora v Poročevalcu z dne 23. 4. 2013. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 51. seji, 26.4.2013, odločil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Predstavnik predlagatelja, minister za pravosodje dr. Senko Pličanič, je v dopolnitveni obrazložitvi členov povedal, da je ključni namen predlaganega zakona rešitev problema prezadolženosti slovenskih podjetij oziroma ohranitev zdravih jeder podjetij, ki bi še lahko preživela. Spremembe, ki jih zasleduje novela, je povzel v treh sklopih. Najprej je okrepitev položaja upnikov, saj so po zdaj veljavni ureditvi pogosto popolnoma v podrejenem položaju nasproti stečajnemu upravitelju. Položaj upnikov je z novelo okrepljen tako, da lahko večina upnikov v upniškem odboru razreši stečajnega upravitelja. Okrepitev nadzora Ministrstva za pravosodje nad delom stečajnih upraviteljev in uzakonitev poenostavljene prisilne poravnave za samostojne podjetnike in mikro podjetja, kar prinaša bistveno hitrejši in cenejši postopek finančnega prestrukturiranja za te subjekte. Predstavnici Zakonodajno-pravne službe Andreja Kurent in Nataša Voršič sta podali konkretne pripombe k 1. členu predloga zakona, saj ta uvaja nov člen, ki nima značaja pravne norme, gre za pravno in nomotehnično nepravilnost. Glede 8. člena, ki uvaja mediacijo, je bilo opozorjeno na odsotnost posebne utemeljitve, ki pa je dopustila odstop od sistemske ureditve mediacije v matičnem zakonu. Polega tega sta opozorili na protiustavnost posameznih določb, ki urejajo zavrnitev dovoljenja za stečajnega upravitelja že zaradi teka kazenskega postopka, kar utemeljuje ustavna odločba, s katero je Ustavno sodišče v podobni situaciji že razveljavilo določbo Zakona o notariatu. Po mnenju Zakonodajno-pravne službe je pomanjkljiva tudi predlagana ureditev dopisnih sej upniškega odbora. V okviru 17. člena sta izpostavili pomisleke glede začasne ustavitve imenovanj upraviteljev in njihove razrešitve. Zakonodajno-pravna služba opozarja na nepreglednost zakonske ureditve v novem poglavju, ki uvaja postopek poenostavljanja prisilne poravnave. Glede prehodnih določb je bilo opozorjeno na nepravilnost noveliranja zakona o prevzemih s tem predlogom zakona. Roki, navedeni v prehodnih določbah, so po mnenju Zakonodajno-pravne službe nerazumno dolgi, glede na to, da se zaradi potrebe po hitrem sprejemanju novela zakona sprejema po nujnem postopku. Predstavnica Državnega sveta državna svetnica Bojana Potočan je v predstavitvi pisnega mnenja Komisije Državnega sveta za državno ureditev povedala, da komisija podpira predlagane rešitve. Posebej je poudarila, da komisija podpira ureditev, ki določa, da se v nabor stečajnih upravitelji vključeni tudi odvetniki. Svoje stališče na odboru so podali tudi predstavniki Zbornice upraviteljev Slovenije, predstavnik Združenja stečajnih upnikov, Odvetniške zbornice Slovenije, Gospodarske zbornice Slovenije, Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, Notarske zbornice Slovenije, Banke Slovenije in Združenje bank Slovenije, ki so izrazili podporo predlagani noveli. V razpravi so poslanci predlagani zakon pozdravili in mu izrazili široko podporo. S strani nepovezanega poslanca je bilo izraženo nasprotovanje sprejetju zakona po nujnem postopku, saj ta po njegovem mnenju ni primeren za sprejem zakonov, ki vplivajo na številne gospodarske subjekte. Opozicijski poslanci so pozdravili odločitev predlagatelja, da prisluhne upnikom ter predlagali, da se rokovnik posameznih opravil insolvenčnih postopkov skrajša ter da se v disciplinske postopke zoper stečajne upravitelje v večji meri vključi ministrstvo. Predlagali so tudi črtanje predlagane ureditve mediacije v tem zakonu, saj je po njihovem mnenju mediacija primerno in zadostno urejena v zakonu o alternativnem reševanju sporov ter zakonu o mediaciji in o civilnih in gospodarskih zadevah. V nadaljevanju so opozicijski poslanci predlagali, da bi bilo smiselno odvetnikom prepovedati opravljanje funkcije stečajnega upravitelja, saj so v praksi pogosti primeri, ko se odvetniki kot stečajni upravitelji v imenu dolžnika najeli sami sebe za opravljanje odvetniških storitev. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanske skupine SDS k 13., 19., 29. členu, ni sprejel amandmajev Poslanske skupine SDS k 8. in 73. členu ter ni glasoval o amandmajih Poslanske skupine SDS k 15. in 74. členu, ker ju je predlagatelj na seji umaknil. Odbor je sprejel tudi naslednje amandmaje k 1., 3., 5., 7., 8., 10., 11., 15., 16., 17., 19., 27., 30., 36., 38., 47., 52., 62., 71., 72., 73. in 75. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Odbor je nato sklenil, da skladno z drugim odstavkom 153. člena Poslovnika Državnega zbora predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo zakona. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona v katerem so sprejeti amandmaji vključeni. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala, gospe Jasmini Opec, za predstavitev poročila odbora. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupina. Gospod Rihard Braniselj bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala, predsednik. Spoštovani minister! Zakaj to novelo zakona sprejemamo po nujnem postopku, verjetno nam je vsem jasno. Novela zakona, ki je bila pripravljena tudi že v času Pahorjeve vlade, tudi tista je bila predlagana po nujnem postopku, vendar se je ugotovilo, da ne prinaša bistvenih novosti, ne prinaša tistega, kar bi naše gospodarstvo ta trenutek potrebovalo, zato je bila takrat tudi umaknjena. Mislim, da je to zdaj že tretja novela. Naše mnenje je, da je ta novela pravzaprav v tem trenutku optimalna, dobra in rezultat pravzaprav pogajanj, stališč, stroke, gospodarstva in da jo pravzaprav vsi nestrpno pričakujemo in je smiseln in nujen postopek pravzaprav na mestu. Gre za zakon, ki je verjetno eden od najbolj kompliciranih in pomembnih zakonov v tej državi in že sama implementacija tega zakona je zahtevna, kaj šele priprava in pisanje tega zakona, tako da že na tem mestu čestitke ministru, ekipi in vsem tistim, ki so sodelovali pri pripravi tega zakona. Kaj ta novela prinaša? Kaj izboljšuje? Pomeni boljše možnosti učinkovitega prestrukturiranja prezadolženih in plačilno nesposobnih podjetij tudi s konverzijo terjatev v lastniške deleže brez soglasja lastnikov. Pomeni preprečitev neprimernih povezav med insolventnim dolžnikom in povezanimi subjekti, pomeni boljši položaj upnikov, pomeni možnost razrešitve stečajnega upravitelja s strani upnikov, pomeni boljši položaj delavcev, pomeni pravzaprav večji vpliv delavcev na vodenje stečajnega postopka, pomeni boljšo učinkovitost postopkov, oprostitev plačila sodnih taks stečajnemu dolžniku, kadar vlaga tožbe zoper odgovorne v poslovodstvu. Uvaja nizozemski sistem dražb, to pomeni spuščanje cene, bolj transparentno in obetamo si tudi boljši izplen in bolj pravične dražbe in uveljavitev enostavne prisilne poravnave – kjer ni več špekulacij –, sklenjene pri notarju in brez obremenjevanja sodnega sistema. Kaj je pravzaprav bistveno pri stečajnih postopkih? Bistveno za uspešnost postopkov je, da se ti predlagajo takoj, ko je dolžnik trajnega nelikviden ali dolgoročno plačilno nesposoben, kar pomeni, da več kot dva meseca zamuja z izpolnitvijo 20 % svojih obveznosti ali pa je prezadolžen ali da je njegova izguba dosegla polovico osnovnega kapitala. Kot vemo, v slovenski realnosti ta pravila upoštevajo le redki. Kapital je večinoma ob vložitvi predloga za začetek postopka že krepko negativen. To jasno kaže, da največja težava insolvenčnih postopkov pri nas ni v sami zakonodaji, temveč v tem, da se ta ne spoštuje. Takšno nespoštovanje pa se ne sankcionira. Po domače povedano, ko dolžnik ne more enega samega računa v roku plačati, je to že obveznost po zakonu, da uvede določene postopke. Z vsakim dnem zamude pravzaprav ravna v škodo upnikov in v škodo prezadolženega podjetja, kar je vedno lahko tudi možnost odškodninske odgovornosti takšne neodgovorne uprave. Uprave in nadzorni sveti družb so dolžni vsak trenutek spremljati kratkoročno in dolgoročno plačilno sposobnost ter nemudoma predlagati ukrepe za upravljanje likvidnostnih tveganj, sicer nosijo popolnoma kazensko in solidarno odškodninsko odgovornost za povzročitev oškodovanja upnikov. V sodni praksi so že dalj časa potrjene prisilne poravnave redkost, poplačane obveznosti iz potrjenih prisilnih poravnav pa prej ko ne izjeme. Nikakor pa niso izjeme prej pravilo je zloraba teh prisilnih poravnav insolventnih postopkov. V premislek in opozorilo, kako je glede nadzora. Društvo stečajnih upnikov z gospodom Oblakom je naredilo en pomemben preboj. Dosegli so prvo obsodbo stečajnega upravitelja in tako odločili, da smo dobili tudi na tem področju neko sodno prakso in je pravici zadoščeno. Gospodarstvo že dolgo čaka na sprejem tega zakona. Poslanska skupina Državljanske liste najavlja podporo tej zakonski noveli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Jasmina Opec bo predstavila stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Stečajni postopki so pri nas dolgotrajni, začenjajo se prepozno. Upniki iz stečajne mase dobijo le drobtinice, še slabše jo odnesejo delavci. Najbolj absurdno pa je, da so na koncu stečajnih postopkov mnogi tako imenovani propadli podjetniki bogatejši kot kadarkoli in prosti vseh obveznosti do delavcev, upnikov in države. Mnogo zgodb smo slišali v zadnjih letih, ko stečajni upravitelji denimo prodajajo premoženje podjetja po sramotno nizkih cenah, ko stečajni upravitelji ne vedo, kje se nahaja premoženje podjetja, ko upniki ne smejo biti navzoči pri odpiranju ponudb ali ko nekdanji lastniki premoženja z le-tem prosto razpolagajo in se z njim okoristijo. Eden največjih problemov je ta, da se do sedaj stečajni upravitelji imeli v postopkih zaradi insolventnosti preveliko avtonomijo odločanja, sploh napram upnikom, saj je bila njihova vloga zelo podrejena, če ne celo zanemarjena. Zato v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo, da bo nova zakonodaja vsaj na tem področju bolj učinkovita, saj prinaša spremembo, po kateri bodo v prihodnje stečajni postopki tekli pod budnim očesom upnikov kot nekakšnega nadzornega sveta stečajnega upravitelja. Upniki bodo tako sedaj imeli možnost upravitelja tudi zamenjati, kar upamo, da bo v prvi vrsti prineslo korak k skupnemu timskemu delu upniškega odbora in upravitelja. Cilj obojih mora biti, da se premoženje čim bolje proda ali pa da se ohrani zdravo jedro po novem s spremembo terjatev upnikov v lastniške deleže. Ohraniti zdravo jedro po našem mnenju pomeni izvajanje poplačil dolgov, ohranitev delovnih mest, referenc in poslov. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke podpira tudi rešitve, ki gredo v smeri hitrejše in cenejše uveljavitve prisilne poravnave, še najbolj pa poenostavljeno prisilno poravnavo za mala podjetja. Nadalje menimo, da ni glavni problem to, ali je stečajni upravitelj odvetnik ali ne, ampak preprosto dejstvo, da morajo imeti postopki v primerih insolventnosti in prisilnih poravnav jasna pravila in tudi jasno določene roke, v katerih mora stečajni upravitelj izpeljati potrebna dejanja. Naj na tem mestu sicer neodvisno od tega zakona, vendar pa v duhu boljših, kvalitetnejših pravilnejših in pravičnejših dejanskih stečajnih postopkov, izrazim pričakovanje po konkretnem razpletu v zadevi Prijatelji v stečaju. Saj veste, črka na papirju ne pomeni nič, če ni dejanskega premika v vsakodnevni praksi in dejanskih dejanj, da se položaj spreminja na boljše. Prav tako v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo čim prej vložen predlog zakona o sistemski razdolžitvi, ki naj bi prinesel bistvene spremembe na področju spremembe terjatev upnikov lastniške deleže. Novelo tako imenovanega stečajnega zakona bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli, saj pomeni dolgo pričakovan in prepotreben korak naprej. Od akterjev, ki bodo zakon uporabljali v praksi, pa pričakujemo, da bo zakon uporabljan v duhu pravičnosti in ne, kot je to prepogosto v slovenski navadi, v duhu moje največje koristi. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljam ministra gospoda Pličaniča s sodelavcem. Poslanke in poslanci, tudi vam lep pozdrav! Novela tega zakona je zelo pomembna, saj bo pripomogla na eni strani k učinkovitejšim stečajnim postopkom in na drugi strani k ohranitvi zdravih jeder, sicer že izčrpanih podjetij. Zato podpiramo sprejetje zakona po nujnem postopku. To, da podjetja v težavah prestrukturiramo in ohranimo zdrave dele podjetja, ki se je znašlo v težavah, je danes v času gospodarske krize bistvenega pomena za ohranjanje delovnih mest, saj se socialna slika Slovenije iz dneva v dan slabša tudi oziroma predvsem zaradi stečajnih postopkov v številnih podjetjih. Ohranitev zdravega jedra podjetja, ki je v težavah, lahko omili izgubo delovnih mest in s tem zmanjša naraščanje števila brezposelnih. Pri tem pa v Poslanski skupini DeSUS upamo na vzklitje novih gospodarskih idej v teh ohranjenih zdravih jedrih, kar bo nedvomno pripeljalo do ponovne rasti v gospodarstvu in novemu zaposlovanju. Glede na to, da so pri oblikovanju predloga zakona sodelovale tudi Gospodarska zbornica, Obrtno-podjetniška zbornica, Trgovinska zbornica, Vrhovno sodišče Republike Slovenije, Državno pravobranilstvo, Zbornica stečajnih upraviteljev Slovenije, Združenje stečajnih upnikov, Združenje bank in sama Banka Slovenije, smo lahko prepričani, da bodo spremembe in dopolnitve sedaj veljavne insolvenčne zakonodaje dale pozitivne rezultate. Ne nazadnje je vendarle najpomembnejše, da zakonodaja izhaja iz prakse, kar je značilno za to novelo. Pričakovati je, da bo ugotavljanje insolventnega položaja v podjetjih, s tem zakonom hitrejše, kar je ključno za nadaljnje hitro in učinkovito ukrepanje. Prav tako je pričakovati, da bo stopnja poplačljivosti upnikov višja, da bodo postopki javnih dražb krajši in da bo bistveno manj stečajev. Uvedba instituta poenostavljene prisilne poravnave je pomembna, saj bodo odslej mala in mikro podjetja lahko hitreje in ceneje rešila likvidnostne težave in dosegla ohranitev podjetja. Z odobravanjem sprejemamo tudi krepitev zaščite upnika in večanje moči upniškega odbora v razmerju kontrole nad stečajnim upraviteljem. Če slednji zaradi svojih ravnanj ne bo več užival zaupanje odbora, ga bo odbor lahko razrešil s te funkcije. Zakon rešuje še eno zelo pomembno situacijo v zvezi s stečajnim upraviteljem, in sicer v skladu s kodeksom odvetniške poklicne etike uvaja prepoved stečajnemu upravitelju, da v isti zadevi opravlja tudi odvetniške storitve. V Poslanski skupini DeSUS smo zadovoljni s predlogom novele zakona, saj smo prepričani, da so predlagane rešitve korak bližje k temu, da ustavimo težave prezadolženosti naših podjetij. Poslanke in poslanca Poslanske skupine DeSUS soglašamo, da se zaradi aktualnosti zakon sprejme po nujnem postopku in ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Celovita reforma insolventne zakonodaje je eden od pomembnih in nujnih korakov v smeri izhoda iz gospodarske krize. Sprememba obravnavanega zakona je zagotovo korak naprej pri urejanju področja prisilnih poravnav in stečajev. Žal je prišla z nekajletno zamudo.Večinski val stečajev se je v naši državi že odvil. Kljub temu pa menimo, da je bolje začeti z reformo pozno kot nikoli. Nekatere rešitve, ki jih prinaša novela tega zakona predvsem na področju postopkov prisilnih poravnav, pozdravljamo. Prinašajo namreč krajše, enostavnejše in cenejše postopke. Pri tem mislimo zlasti na postopke poenostavljanja prisilne poravnave, ki se uporabljajo za samostojne podjetnike ter mikro in mala podjetja. Pomembna novost je tudi povečanje pooblastil upniškega odbora pri imenovanju uprave insolventnega dolžnika, možnost dokapitalizacije insolventnega dolžnika s strani upnikov in možnost konverzije terjatev v lastniški kapital. Ob ohranjanju sedanjega koncepta stečajnih postopkov pa pogrešamo korekcije v smeri pospešitve in tudi pocenitve stečajnih postopkov. Najmanj, česar bi se zakonodajalec lahko poslužil, bi bil predpis rokov za izvedbo posamičnih opravil stečajnih upraviteljev, pa tudi vezanost nagrade stečajnega upravitelja na hitrost in uspešnost izvedbe stečajnih opravil, predvsem prodaj premoženja stečajnega dolžnika. Dosedanja praksa kaže, da se stečajni postopki vlečejo nerazumno dolgo, tudi po nekaj let. Stečajni upniki, predvsem pa delavci, ki so bili zaposleni pri stečajnem dolžniku, pa ostajajo praktično nepoplačani. Žal pa novela tega zakona ne prinaša konceptualne novosti pri reševanju stečajnih postopkov, ki pa bi dejansko pomenili približanje naše insolventne zakonodaje rešitvam, kakršne poznajo v razvitih zahodnih državah. Kar je v zahodnih državah pravilo, pri nas ostaja, žal, kljub današnji noveli insolventnega zakona še vedno izjema. Po našem konceptu pomeni stečaj praviloma prenehanje družbe in za zaposlene delavce prenehanje delovnega razmerja. Osnovni cilj in namen stečajnih postopkov in ne le postopkov prisilnih poravnav pa bi moral biti ohranitev zdravega jedra družbe, nadaljevanje poslovanja in ohranitev delovnih mest. V tem smislu je na mestu temeljit razmislek o tem, kdo lahko opravlja funkcijo stečajnega upravitelja. Pri sedanjem konceptu to funkcijo opravljajo predvsem pravniki in ekonomisti. Ti seveda poskrbijo za pravilno pravno izpeljane postopke prenehanja stečajnega dolžnika. Ta koncept pa bo nujno treba zamenjati in stečaj ne bo smel pomeniti prenehanja insolventnega dolžnika. Nasprotno, cilj stečajnega postopka mora biti ohranitev zdravega jedra družbe. Za ta koncept pa bo treba na mesta stečajnih upraviteljev izbrati zaupanja vredne ljudi z znanjem in izkušnjami iz menedžmenta ali še bolje, iz kriznega menedžmenta. Ti strokovnjaki bodo morali poskrbeti za čim hitrejši prvi preizkus terjatev in zatem po pregledu bilanc sprejeti odločitev, če in kateri del dejavnosti predstavlja zdravi del, ter nadaljevati s proizvodnjo. Zatem pa takoj začeti tudi s prestrukturiranjem insolventnega dolžnika. Od nove vlade pričakujemo, da bo v najkrajšem možnem času pripravila popolnoma novo insolventno zakonodajo, z rešitvami, ki bodo primerljive z zakonodajo evropskih držav. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo sicer novelo Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju podprli, ker menimo, da izboljšuje obstoječo zakonodajo na tem področju. Pričakujemo pa, da bo Vlada pripravila popolnoma nov zakon, ki bo temeljil na sodobnejšem konceptu.
Hvala za predstavitev stališča Poslanske skupine Nove Slovenije. Gospa Aleksandra Osterman bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivne Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, gospod minister! Prvi učinki recesije so se v Sloveniji začeli kazati v letu 2009. Po podatkih Ajpesa je bilo v letu 2009 začetih 332 stečajnih postopkov, 82 likvidacijskih postopkov ter 14 postopkov prisilne poravnave. Dramatičen podatek, da je bilo samo v prvih treh mesecih letošnjega leta začetih 149 stečajnih postopkov, 24 likvidacijskih postopkov ter 15 postopkov prisilne poravnave, pa jasno kaže na to, da je treba narediti prav vse, kar je v naši moči, da bodo ti postopki učinkoviti in hitri in da se v največji možni meri zaščitijo upniki, predvsem upniki delavci ter da se naredi vse to, da se podjetjem, ki imajo likvidnostne težave, omogočijo tudi druge rešitve, katerih rezultat ne bo nujno stečaj in izguba obstoječih delovnih mest. V Poslanski skupini pozitivna Slovenija smo prepričani, da lahko novela skupaj z zakonom o sistemski razdolžitvi, ki je v pripravi, ta trend zaustavi ali ga celo obrne. Posebno pozornost novela posveča zagotovitvi večjih možnosti učinkovitega in realnega finančnega prestrukturiranja insolventnih podjetij s konverzijo terjatev oziroma prenosom terjatev upnikov v lastniške deleže ter ohranitvijo zdravih jeder gospodarstva. Vse to pa z uzakonitvijo poenostavljene prisilne poravnave za espeje in mikro podjetja, ki bo sklenjena izvensodno pred notarjem, vendar z minimalnim nadzorom sodišča in ministrstva. Zato bo posledično pomenila bistveno cenejši in hitrejši postopek finančnega prestrukturiranja za te subjekte. Z razširitvijo uredbe glede povečanja osnovnega kapitala insolventnega dolžnika tudi s konverzijo terjatev v lastniške deleže ter z dopolnitvijo pravil o glasovanju o prisilni poravnavi. Izboljšuje se tudi položaj upniškega odbora, ki se mu poleg širitve pravice do vpogleda v dokumentacijo daje nujno potrebna pravica, da lahko z večino glasov v upniškem odboru, če se pokaže nezaupanje v delovanje stečajnega upravitelja, le-tega brez obrazložitve razrešijo. Glede na izkušnje zadnjih let se je izkazalo, da je treba dodatno zaščititi upnika, predvsem upnika delavca insolventnega dolžnika, in sicer se kot nova prednostna terjatev določa nadomestilo za neizrabljen letni dopust, oprostitev predujma za plačilo začetnih stroškov stečajnega postopka in določa nov razlog za ugovor proti vodenju prisilne poravnave. Glede na odmevne afere, povezane z vodenjem stečajnih postopkov s strani stečajnih upraviteljev, pa se z novelo zagotavlja tudi bolj učinkovit nadzor nad delom stečajnih upraviteljev s strani ministra in zaostritev položajev upraviteljev za začasno ustavitev imenovanja upravitelja v novih zadevah. Poleg tega pa predlagamo še amandma, na podlagi katerega upravitelj insolventnega dolžnika, ki ima položaj odvetnika, ne sme kot odvetnik zastopati tega istega insolventnega dolžnika v sodnih in drugih postopkih, ki se vodijo v zvezi s tem istim stečajnim postopkom. Sankcija za kršitev takšne določbe pa je odvzem dovoljenja za opravljanje funkcije stečajnega upravitelja. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija novelo podpiramo, saj smo prepričani, da je ta novela skupek vseh nujno potrebnih sprememb insolventne zakonodaje. Predstavlja eno bistveno reformnih orodij za reševanje gospodarske krize v naši državi, saj je njen glavni namen ohranjanje zdravih jeder gospodarstva in s tem nujno ohranjanje obstoječih delovnih mest. Predlagana novela bo hkrati povzročila tudi pozitivne posledice na socialnem področju, saj se bo povečala zašita upnikov, predvsem upnikov delavcev, njihovih pristojnosti in njihovih pravic. Hvala.
Hvala tudi vam. Dr. Vinko Gorenak bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Kar se tiče tega zakona, ki je pred nami, ga bomo v SDS podprli. Vložili smo nekatere amandmaje, če lahko povem, s ciljem izboljšanja tega zakona, vendar sprejetje ali nesprejetje teh amandmajev s strani koalicije ni pogoj in našo podporo. Zakon bomo v vsakem primeru podprli, ker tudi koalicijski amandmaji gredo v neko smer, ki je prava. Splošno pa lahko rečem to, da se spomnim, da smo se v prejšnjem mandatu smo se veliko ukvarjali s tako imenovano stečajno zakonodajo, tudi nekaj novel je bilo sprejetih in vse te novele so šle v popolnoma drugačno smer, kot gre novela dr. Pličaniča. Šle so celo v to smer, da so omogočale kriminal, bi lahko rekli, da so ga podpirale, pa vendarle je Državni zbor v prejšnji sestavi podprl vse te odločitve in vse te predloge prejšnjega ministra gospoda Zalarja. Sami smo velikokrat vlagali amandmaje, imeli smo tudi nekaj izrednih sej Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, kot se je takrat imenoval. Nekateri smo opozarjali na številne probleme na področju stečajev. Nič niso zalegli tudi naši amandmaji, vse je šlo po svoje. Zato lahko v tem trenutku pravzaprav rečem, da predlog sedanjega ministra je zelo pomemben korak, ki bi ga morali doživeti leta 2009 in ne šele leta 2013. Zakon gre absolutno v pravi smeri, ščiti tako delavce, pospešuje postopke in dela pomemben odmik od tiste klasične slovenske logike, ker beseda stečaj pomeni zapreti podjetje in odpustiti delavce. Zakon dela pomemben korak v tisti smeri, da bomo lahko vendarle ohranjali zdrava jedra in da beseda stečaj ne bo pomenila zaprtja podjetja in odpustitev delavcev, ampak bo vendarle pomenila tudi ohranjanje zdravih jeder in nadaljevanje proizvodnje, kar je v tem trenutku izjemno pomembno. Meni je sicer žal, da minister ni vključil v to novelo vprašanje disciplinskih postopkov zoper stečajne upravitelje. Mi smo že imeli v tej državi sistem, v katerem je ministrstvo vendarle imelo glavno besedo, pa je prejšnji minister gospod Zalar vse skupaj prenesel na zbornico stečajnih upraviteljev, seveda po sistemu "vrana vrani ne izkljuje oči" in zadeva je popolnoma jasna. Nič ni narobe, kadar sam sebi sodijo. Taki sistemov v tej državi je še zelo veliko, ampak jaz verjamem, da bo prišlo tudi to na vrsto, ker minister napoveduje nadaljnje spremembe oziroma celo nov zakon. To je ena zadeva. Hkrati pa moramo vedeti, da kljub temu da danes vsi, tako opozicija kot koalicija, hvalimo ta zakon in verjamem, da bo dobil tudi praktično stoodstotno podporo parlamenta, treba pa je opozoriti, gospod minister, da je vendarle to res dober korak, pa kljub temu nas afera Prijatelji v stečaju opozarja na to, da imamo tako minister kot mi še veliko veliko dela. Še veliko veliko dela, ne samo s stečajnim zakonom, ampak jaz sem globoko prepričan, tako afera Prijatelji v stečaju, vsi veste, za kaj gre, kot najnovejši dogodki okoli Tovšakove zahtevajo poseg tudi tam, kamor si do danes nekako nismo upali poseči, to pa je poseg v sodno vejo oblasti. Brez posega v sodno vejo oblasti, seveda na zakonit način, tudi vsega, da ne rečem kriminala ali še česa, kar imamo na področju stečajev, ne bomo nikoli ustavili. Naj vas samo spomnim, kako je leta 2008 neki sodnik nekemu stečajnemu upravitelju dodelil 150 tisoč evrov preveč, ker se je zmotil. Pozabil je, da je akontacijo dodelil, pa mu je potem vse skupaj še enkrat nakazal, kar je potrdilo tudi Višje sodišče v Ljubljani in se [[...]]Ampak ta človek ni nikoli vrnil te stečajne nagrade. Nikoli. 150 tisoč evrov. Zato je torej sprega med tem zakonom in delom pravosodja še kako pomembna. Zakon bomo podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Matevž Frangež bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovane in spoštovani! V gospodarskem življenju pridejo časi, ko se podjetnik sooči z negotovimi okoliščinami in zaradi svoje krivde ali brez nje zapade v insolventnost. Dolžnost pravnega in gospodarskega sistema, ki želi biti delujoč, je, da vzpostavi pogoje za učinkovito prestrukturiranje in razdolžitev takšnega podjetja, sistem, po katerem bo nedvoumno ugotovljeno, da je gospodarski subjekt dobil novega lastnika, da so obstoječi lastniki, ki so odgovorni za to, da je podjetje prišlo v stanje insolventnosti, zamenjani z novimi lastniki, dovčerajšnjimi upniki. To je temeljna ideja sklopa zakonodaje, ki jo danes začenjamo sprejemati v Državnem zboru. Če bi zakon, ki je danes pred nami, bil osamljen in bi predstavljal edine rešitve na tem področju, bi Socialni demokrati zanj ocenili, da je nezadosten, da je premalo, da pomeni sicer pomembne premike, a da do celostne rešitve problemov, ki jih imamo v insolventni zakonodaji, zgolj z njim ne moremo priti. Zato velja še enkrat opomniti na to, da je vlada konec aprila sprejela izhodišče o zakonu o sistemski razdolžitvi, ki skupaj s tem zakonom predstavlja resno reformo insolventne zakonodaje. Socialne demokrate veseli, da danes vse politične sile v Državnem zboru končno prepoznavajo pomembnost insolventne zakonodaje in njenega vpliva na to, da uspešno začnemo postopek razdolževanja prezadolženega slovenskega gospodarstva. Spomnimo pa, da smo pred več kot enim letom imeli pred seboj podoben zakon, z nekaterimi podobnimi, če ne celo identičnimi rešitvami, ki pa je v tem istem državnem zboru doživel usodo izglasovanja sklepa o njegovi neprimernosti. Ne glede na to, smo danes veseli, da smo v oceni enega od ključnih problemov slovenske države, ki je zaradi neustreznih rešitev dodatno zaostril problem prezadolženosti gospodarstva, in da očitno obstaja politična volja, da to področje odločno uredimo. Dvajset let stečajev, dvajset let dolgotrajnih postopkov, dvajset let ekscesnih primerov, o katerih so nekateri predhodniki govorili, ne kaže zgolj na to, da je bilo izvrševanje zakonodaje napačno, malomarno ali celo zlorabljeno, kažejo na to, da je bil sistem insolventnih postopkov v tej državi napačen. Šele s tem zakonom in zakonom o sistemski razdolžitvi postopek reformiramo tako, da bo zagotavljal hitro in učinkovito varstvo upnikov, predvsem pa bo s konverzijo lastništva, zamenjavo lastnikov omogočil prestrukturiranje podjetij na način, da se bodo ta razdolžila in s tem ohranila zdrava jedra za ohranitev delovnih mest, nadaljevanja proizvodnje, ohranitve blagovnih znamk, referenc, patentov in s tem ohranitev tistega, kar sam pojmujem kot gospodarsko substanco te nacije. Stečajni postopek smo vse od leta 1993 v državi pojmovali na napačen način. Stečajni postopek ni po defoltu prenehanje stečajnega dolžnika, stečajni postopek ni zgolj razprodaja stečajne mase in razdelitev izkupička med upnike znotraj katerega se izgubijo seveda velika sredstva tudi za nagrade stečajnega upravitelja in različne malverzacije, ki smo jim bili, žal, v praksi priča. Stečajni postopek mora biti preprosto zamenjava neustreznih lastnikov z novimi lastniki, dovčerajšnjimi upniki, in ne predstavlja nujno prenehanja stečajnega dolžnika kot pravne osebe. Šele ko bomo dokončno spoznali in to ureditev vpeljali v slovenski pravni red, šele takrat bomo lahko zadovoljni, tako kot je večina v Državnem zboru danes izražala. Kot zanesljiv korak v tej smeri bomo Socialni demokrati predlog zakona podprli.
Hvala tudi za predstavitev stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 3. člen in amandma koalicije k temu členu. Želi kdo razpravljati? Odpiram možnost prijave. Besedo ima gospa Ljubica Jelušič.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Kolegi z Ministrstva za pravosodje, spoštovane kolegice in kolegi! Podpiram amandma k 3. členu, bi pa rada opozorila na eno posebnost tega zakona, s katerim se danes ukvarjamo, in sicer da je začel veljati oktobra 2008 in da je bil od takrat dalje spremenjen petkrat. Štirikrat uspešno, torej tako, da so bile spremembe sprejete v Državnem zboru, enkrat neuspešno, kot smo danes že slišali, to je bilo leta 2011. In če bo danes uspešno prestal glasovanje, bo uspešno spremenjen petič. Torej v petih letih delovanja zakona pet sprememb, kar bi lahko kazalo na več stvari, dve pa bi izpostavila. Ena je, da je morebiti na začetku zakon bil napisan na način, da ni zaobsegel vseh predvidenih problemov, ki lahko prizadenejo podjetja, ki imajo težave s finančnim poslovanjem, so insolventna oziroma so v postopku prisilnega prenehanja. Drugo razlago pa lahko najdemo tudi v dejstvu, da gre za področje, ki se neverjetno hitro spreminja in lahko preko njega v teh petih letih spremljamo zgodovino hitrega spreminjanja in neverjetne iznajdljivost lastnikov podjetij v stečaju, ki poskušajo z raznimi, lahko rečem, tudi mahinacijami preslepiti zakonodajo in vse tiste, ki morajo v imenu zakona izvajati stečajne postopke. Mislim, da je ta dopolnitev oziroma sprememba in dopolnitev zakona, kot jo imamo zdaj pred sabo, vključno s spremenjenim 3. členom oziroma z dopolnitvijo 3. člena, take vrste, da poskuša prehitevati iznajdljivost teh lastnikov v stečaju in da poskuša ponuditi predvsem eni skupini prizadetih ljudi v stečajih, to je upnikom, tudi več moči. Seveda upam, in bi že kar tudi pri tej točki izrazila svoje pričakovanje, da bo vendar očitno treba poseči še v eno področje, ki zadeva lastništvo lastnikov podjetij v stečaju, in sicer tako, da bi ne bilo možno, če je jasno, da izčrpavajo svoje podjetje in je to podjetje na poti k prisilni poravnavi ali prenehanju, da bi svojega lastništva ne mogli in ne smeli prenašati na družinske člane oziroma ga zavarovati z zemljiškim dolgom, kar je skladno z našo sedaj obstoječo zakonodajo, vendar je to pravzaprav ena od tistih sivih lukenj, ki omogočajo tem iznajdljivim lastnikom, da preslepijo postopke, ki jih poskušamo tudi s spreminjanjem zakonodaje nekako preprečiti oziroma prehiteti. Najlepša hvala.
Hvala tudi dr. Ljubici Jelušič. Besedo dajem gospodu Mirku Brulcu.
Spoštovani, dober dan! Ta stečajna zakonodaja je zelo zahtevna in vsaj v pripravljalnem obdobju smo imeli tako gradivo, za kar zaslužijo pripravljavci tega zakona čestitke, ker končno prihajamo do nekih poti, ki bi bile v normalni družbi in so v normalni družbi pričakovane in normalne. Položaj upnikov se z zakonom okrepi in jaz bi poudaril to, da se okrepi položaj majhnih upnikov, to so delavci. Ne vem, če je kakšen primer, kjer bi bili v teh stečajnih zadevah delavci poplačani. Vedno banke odnesejo vso smetano, ostali pa ostanejo bosi. Dalje. Ohranjajo se zdrava jedra firm. Imamo nekaj primerov, pa na Primorskem bi omenil samo dve zadevi, ki žarita – MIP in Primorje, pa bi še kakšno lahko naštel. Če bi rešili ti dve firmi, bi bile ne samo za območje, kjer živijo in delajo te firme, tudi za celo Slovenijo zelo koristne. Pomembno je tudi, da je možno stečajnega upravitelja razrešiti, da ga lahko razrešijo upniki. Nekateri so dobesedno zacementirani v to dejavnost, imajo 10 in več upniških zadev. In potem se stvari ne premikajo, saj niso nadljudje, da lahko opravljajo tako zahtevne posle v tolikih primerih. Mala podjetja pa se lahko tudi hitro prestrukturirajo in izvedejo to finančno prestrukturiranje in zaživijo na novo. Povedati moram, da bi bila še kakšna izboljšava možna, pa mogoče to v naslednjih korakih, kajti v nekaterih primerih, kot je bilo danes že rečeno, gre dobesedno za kriminal, za izigravanje zakonodaje in podobno. Ne v vseh, mnogo je takšnih, ki se trudijo, da bi rešili problem, so pa tudi kriminalni primeri. Zato mislim, da je enkrat treba narediti konec in ta zakonodaja je na tej poti. To, kar je bilo že danes rečeno, glejte, ni nobena kazen danes očitno grožnja z zaporom, kazen je odvzem premoženja, kazen je, da se prepreči, da lahko že v predhodnem obdobju vse premoženje prenese ne vem na koga in potem ni kaj vzeti in vsi so blazni reveži, ob vseh apartmajih, ki jih imajo na morju in ne vem čem, so reveži in nimamo jim kaj vzeti. Ampak kazen je samo odvzem premoženja, in to je italijanska oblast naredila in je stisnila mafijo s tem, da jim odvzame premoženje. Mislim, da je preveč gnojnice zlite že na pravno državo v zadnjih dneh in preteklih obdobjih, da je državljanom in državljankam tega že dovolj, preveč in nas bo vse skupaj lahko strašno udarilo. Zato bom podprl tudi amandma k 3. členu, ne nazadnje pa tudi vso zakonodajo, ker je na pravi poti in je končno nekaj pametnega, s čimer se danes ukvarjamo, če se spomnimo, kaj smo včeraj, predvčerajšnjim premlevali. To je tisto, kar ta država rabi in kar državljani pričakujejo. Jaz še enkrat izražam čestitke ministrstvu in vsem v odboru in tako dalje, da smo prišli v to fazo in prepričan sem, da bo ta zakon sprejet. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Želi mogoče še kdo razpravljati? Odpiram možnost prijave. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer. Proceduralno? Gospod Frangež, izvolite, proceduralno.
Spoštovani gospod predsednik! Želim samo razčistiti dilemo. Jaz na e-klopi ne najdem amandmaja k 3. členu.
Hvala za opozorilo, vendar v naši evidenci to je, bomo pa preverili. Predlagam, da počakamo z razpravami, dokler ne ugotovimo. Prosim? Predvidevam, da je zagotovo člen odprt, vendar bomo na podlagi tega opozorila dodatno preverili. Upam, da bom lahko povzel. Na e-klopi sicer ni objavljen ta amandma, je pa v pregledu, ker je bil amandma vložen že pred sklicem seje. Tako da v vsakem primeru je amandma k temu členu vložen. Nadaljujemo z razpravo. Besedo dajem gospodu Janiju Möderndorferju.
Hvala lepa. Naj na začetku samo povem, da toliko enih predlogov, sprememb in sodelovanja različnih gospodarskih subjektov in organizacij zainteresiranih združenj, kolikor jih je bilo pri tem zakonu, pomeni samo dokaz, kako pomemben je zakon, da se čim prej uveljavijo vse te spremembe, da bi lahko stanje v gospodarstvu in v vseh teh postopkih, ki jih ta zakon predvideva, postalo toliko znosno, da bi lahko postali rezultati v gospodarstvu bistveni hitreje rešljivi in na koncu tudi učinkoviti. Kljub temu pa se je znotraj tega zakona pojavilo tudi tisto razmišljanje, o katerem so danes nekateri že razpravljali in o katerem želim sam posebej ekstra razpravljati, to pa je vloga stečajnih upraviteljev, kadar nastopajo v dveh vlogah. Vsi vemo, da kolikor je stečajnih upraviteljev, je kar nekaj stečajnih upraviteljev v vlogi funkcije odvetnika. In s tem, ko so kot odvetniki, se meni postavlja vedno vprašanje, da v resnici nikoli ne vem, kdaj ravnajo oziroma delujejo kot odvetniki v stečajnem postopku oziroma kdaj ravnajo kot stečajni upravitelji. Postavlja se mi tudi vprašanje samega nadzora nad delom teh stečajnih upraviteljev odvetnikov, ki, kot sem že rekel, ne vemo, kdaj kaj so. In kadarkoli tisti, ki je zadolžen, da opravlja nadzor – vemo, da sta to dve zbornici, eno je zbornica stečajnih upraviteljev, drugo je odvetniška zbornica – stečajni upravitelj odvetnik vedno lahko reče, da ga nadzoruje napačna zbornica, kajti vsakič, ko pride zbornica stečajnih upraviteljev, je v vlogi odvetnika, in obratno, kadar nastopi odvetniška zbornica, je v vlogi stečajnega upravitelja. Zato pozdravljam amandma, ki ga je vložila SDS, koalicija je imela popolnoma podobna razmišljanja, da bi nastopila v vlogi, da se odvetnikom v resnici prepove opravljati funkcijo stečajnega upravitelja. Seveda je nastala dilema, ali so kršene ustavne pravice določeni skupini poklica, ki bi lahko opravljala ali ne bi smela opravljati določenega dela. Tudi Zakonodajno-pravna služba je imela nekaj pomislekov oziroma konkretne direktne pomisleke, istočasno so nekateri govorili o tem, da je to ustavno sporno. Sam sem prepričan, da o tem, kaj je ustavno sporno in kaj ne, lahko govori samo Ustavno sodišče in ne vsakokratni razlagalci. Zato moram reči, da me vedno bolj in bolj preseneča, da enostavno ne sprejmemo enega preprostega dejstva, da tisti, ki je po zakonu in po etičnem kodeksu same odvetniške zbornice ne more opravljati stečajnega postopka, se opravičujem, odvetnik ne more opravljati funkcije direktorja ali prokurista, lahko pa opravlja funkcijo stečajnega upravitelja. Nekaj preprosto v tej razlagi ne gre skupaj. Še posebej ne gre skupaj zato, ker je to v nasprotju z njihovim etičnim kodeksom. Moram pa reči, da je odvetniška zbornica bila tista, ki se je hitro odzvala in povedala, da ne podpira tega amandmaja oziroma tovrstne spremembe, češ, da jim je kršena pravica. V Sloveniji imamo tisoč 500 odvetnikov, od tega jih je 39 stečajnih upraviteljev, od tega je 1 že v zaporu, proti dvema tečejo postopki, in to točno s temi razlogi, zaradi katerih je tekla razprava, da pravzaprav odvetnik naj ne bi bil več stečajni upravitelj. In zato smo na začetku, ko smo se pogovarjali o teh spremembah zelo rigorozno, razmišljali, da ni noben problem, če pravnik postane stečajni upravitelj. Daleč od tega. Pa vendar v tistem trenutku ne more biti član odvetniške zbornice in na ta način zastopati in se skrivati po drugo kapo. Na koncu smo skozi diskusijo in nepogumom, ali kako bi ste temu lahko reklo, zapisali v amandma, da pravzaprav odvetnik, ki opravlja vlogo stečajnega upravitelja, ne more opravljati odvetniške posle v vlogi tistega stečajnega postopka, ki ga vodi. Sam osebno mislim, da gre tukaj za prvi korak, kjer se pravzaprav odvetnikom zelo jasno da vedeti, da pravzaprav ne morejo opravljati tiste naloge. Naj povem naslednjo stvar. Tisti trenutek, ko je odvetnik vodil stečajni postopek, je določal določene tarife svoje storitve po odvetniški zbornici. Kadar to naredi odvetnik, mora imeti nek spis. In sedaj se sprašujem, če je nekdo stečajni upravitelj, kje ta spis hrani. Ali ga hrani v podjetju, kjer vodi stečajni postopek? Ali ga hrani v odvetniški pisarni? Vi pa vsi sami veste, da če odvetniška zbornica opravlja nadzor, mora priti do spisa. Če hoče opraviti stečajna zbornica nadzor, mora tudi preverjati, ali je temu res tako ali ne. In vsi veste, da takšen nadzor je praktično zelo težko izvesti oziroma se praktično ne da izvesti, ker morata biti prisotna druga dva odvetnika po pooblastilu oziroma nadzoru odvetniške zbornice. Skratka, zadeva je tako zakomplicirana, da preprosto bi morali narediti tukaj enkrat jasen in zelo čist rez in omogočiti tisto, kar si nekateri pa res želijo: da stečajni upravitelji začnejo to delo opravljati kot poklic. In tako se bodo zelo hitro lahko odločili, ali bodo opravljali delo stečajnega upravitelja ali bodo opravljali odvetniški poklic. In takrat bodo zelo jasno povedati, kaj pravzaprav v resnici so. Če smo v tej državi zelo jasno povedali, katere funkcije so nezdružljive z drugimi funkcijami, jaz mislim, da je nastopil čas, da to povemo tudi v primeru odvetnikov. Odvetniki, bom zelo grobo rekel, se vedno pojavljajo kot neki določene "svete krave". So praktično nedotakljivi in se lahko s svojim znanjem in s svojimi potrebami pojavljajo takrat, kadar to ni potrebno. Prepričan sem, da bo ministrstvo v spremembah zakona, novelo zakona pričakujem zelo hitro, v nekaj mesecih, naredilo verjetno lahko ta korak naprej, da bomo do takrat našli tudi določene pravne razlaga in, bom rekel, neke določene moralne in etične čistke, da si razbistrimo glave, kaj je pravzaprav prav in kaj ne, in da v tej državi povemo, kdo lahko na kakšen način kakšno stvar opravlja. Sam osebno nimam nič proti odvetnikom. Daleč od tega. Samo kadar so odvetniki, naj bodo odvetniki. In kadar so stečajni upravitelji, naj bodo stečajni upravitelj. Samo za to gre, nič drugega. Zato od ministrstva pričakujem, in to je drugi del neposrednega predloga, namreč ta zakon, ko ga berete, jaz sem prepričan, da potrebujete mir v pisarni in kar nekaj ur sedeti, da boste razumeli vsaj nekaj členov, zato ker morate nonstop primerjati z ostalimi členi, kje kakšna stvar piše, da ga preprosto sploh lahko razumete. In če ga tisti, ki se vsak dan ukvarjamo z različno zakonodajo, razen tisti, ki ta zakon dnevno uporabljajo ob svojem poklicu, ga še toliko manj razumejo državljani, kaj šele uporabniki, ki se pravzaprav dnevno srečujejo s tem zakonom. Zato je poziv ministrstvu v tej smeri, da naredi enkrat ne čistopis zakona veljavnosti, tega bodo itak po zakonu morali narediti, ampak da bo berljiv in razumljiv, se pravi, da bo združilo vse tisto, kar danes, ko berete posamezne člene, se sklicuje v primeru na ta in ta člen in praktično je nejasen in bi takrat lahko v nekaj mesecih zelo jasno tudi razčistili vprašanje odvetnikov in tudi stečajnih upraviteljev, kakšna je njihova vloga. Zato še enkrat, hvala lepa vsem za pripombe in tudi pohvala za en izdelek, ki sicer ni berljiv, je pa koristen in težak in zato imate še ogromno dela in verjamem, da boste že v septembru v Državnem zboru z novo novelo zakon [[..]]Seveda v smeri, ki sem jo tu predlagal. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo dajem gospodu Jožefu Horvatu.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana predstavnika ministrstva! V Novi Sloveniji smo že napovedali podporo temu zakonu, lahko dodamo samo, hvala bogu, končno. In ena pripomba z naše strani, premalo ambiciozno. Ni nam žal, da smo, kot je že bilo povedano pred kakšnim letom, zavrnili takratni predlog tega zakona, ki ga danes obravnavamo. Zato nam ni žal, ker je to besedilo bistveno boljše, ambicioznejše, ampak kot rečeno, mi bi pričakovali še več. Če velja za tržno ekonomijo ali če se spomnim moje prejšnje firme, gospodarske družbe, kjer sem delal, in ko smo uvajali ISO standard 9001, smo rekli: Kupec je kralj. Najbrž je to res. In kot je danes tudi že bilo povedano s strani spoštovanega kolega Mirka Brulca, da upniku dajemo več moči, lahko tukaj rečemo, da dejansko zakon nekako zasleduje to vsebino ali ta slogan pri insolventnih postopkih: Upnik je kralj. Vsi se seveda zavedamo, da je temeljna težava slovenskega gospodarstva prezadolženost in izrazito povečanje nezdravega, celo katastrofalnega razmerja med dolžniškim in lastniškim kapitalom. To je problem množice slovenskih gospodarskih družb, in ta problem dejansko onemogoča dostop do bančnih virov. Podjetja zaradi tega apatično padajo v vse večje težave, saj sanacijske ukrepe začnejo prepozno, posledice pa zaradi številnih stečajev občutijo tudi banke, ker morajo izvajati korekcije svojih terjatev do teh podjetij v svojih poslovnih knjigah. Nekaj pomanjkljivosti, na katere želim v imenu Nove Slovenije opozoriti, pa bom omenil samo dve. Ena pomanjkljivost tega zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju je v nepravični in nesorazmerni porazdelitvi koristi in bremen oziroma tveganj v postopku prisilne poravnave, saj v tem postopku navadni upniki nosijo večji del bremena finančne reorganizacije, lastniki pa imajo od takšne ureditve največje koristi. In še druga je ta, da zakon ne spodbuja, to se nam zdi ključno, zakon ne spodbuja zgodnjega prestrukturiranja podjetja, posledično pa zaradi ustavitve poslovanja, ki je posledica plenjenja premoženja s strani zavarovanih upnikov, podjetje konča v stečaju. Uvedba mnogih insolventnih postopkov se odlaga in tudi zaradi izogibanja izpodbijanja pravnih dejanj stečajnega dolžnika v enoletnem roku izpodbojnosti. Jaz sem bil priča v začetku našega mandata 2004–2008, mislim, da je bilo v začetku leta 2005, stečaju Planike. Mnogi se tega stečaja tudi spomnite, mislim, da je bil stečajni upravitelj gospod Marinc, in jaz sem mu takrat čestital, da je vložil veliko naporov, da proizvodnje Planike v Turnišču v Prekmurju ni ustavil. Tam je za delo trepetalo 250 delavcev, vloženi so bili izjemni napori, proizvodnja je kontinuirano tekla, proizvodnja za svetovne blagovne znamke. Če bi tam stroje ugasnili, bi najbrž na dvorišču tega podjetja imeli podobno situacijo, kot je pogorišče. Mogoče se bom dotaknil še posledic sprememb insolventne zakonodaje. Glavna posledica bo najbrž ta, da podjetja ne bodo več talec lastnikov kapitala, ampak da bo njihova usoda v rokah ekonomskih lastnikov, torej upnikov. Takšen premik bo tudi izboljšal plačilno disciplino v gospodarstvu, saj bodo podjetja, ki ne bodo plačevala svojih obveznosti, hitro prešla iz rok lastnikov v roke upnikov, to pa bo prisililo lastnike, da občutno prej začnejo postopke sanacije, da se ne bi izpostavili tveganju iztisnitve. Podjetja bi se tako prej začela prestrukturirati, zdaj imajo to možnost, da se bodo začela prej prestrukturirati. In tudi čas prestrukturiranja bo lahko krajši. Kot rečeno, Poslanska skupina Nove Slovenije podpira predlagano zakonodajo. Seveda nimamo problemov tudi s podporo 3. členu, ki ga predlaga koalicije, kasneje se bomo oglašali tudi glede podpore še drugim amandmajem. Seveda je treba izreči besedo zahvale vsem tistim, ki so prispevali k temu zakonu, da ga danes lahko Državni zbor obravnava. Se je pa ves čas zdelo, da sprememba te zakonodaje teče občutno prepočasi. To je neverjetno, koliko časa smo potrebovali, da smo prišli do tega besedila, in ves čas se je zdelo, da so tukaj zadaj bili neki lobiji, ki so dejansko v kolesje priprave te zakonodaje potiskali palice oziroma sprožali zavoro. Res je, kot je bilo danes že rečeno, stečajni upravitelji – nočem metati vseh v isti koš, da se razumemo, imamo poštenjake, stečajne upravitelje, ki gledajo in so že sedaj gledali na to, da se dejansko proizvodnja v podjetjih, ki imajo težave in so tik pred pragom stečaja, da se ni ustavila, kot sem prej povedal primer Planike, imamo pa tudi stečajne upravitelje, ki so v času nekaj stečajnih postopkov nenormalno obogateli, bili so blizu informacij in so zaradi tega lahko prišli do premoženja. In potem seveda je logično, da so stečajni postopki v Sloveniji trajali in trajajo nenormalno dolgo. Tukaj bi si res morali za zgled vzeti v razvitih gospodarskih državah, recimo v Nemčiji, tam, kolikor pač zasledujem zadevo, se stečaj dejansko zgodi čez noč, skoraj delavci tega ne občutijo, prav tako tudi ne kupci, proizvodnja teče naprej. Menja se lastnik in ne dela se gospodarska škoda in tudi ni prostora za gospodarski kriminal. Še enkrat izražam v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije podporo temu zakonu in želim, da se bo tako, kot smo si zamislili, se pravi v duhu zakona, da se bo tudi izvrševal. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo dajem mag. Katarini Hočevar.
Hvala za besedo. Lepo vas pozdravljam! Če bi morala to novelo opisati v treh besedah, bi dejala: hitreje, transparentno in pa učinkovito. In seveda so to vse vrednote, ki jih zagovarjamo v Državljanski listi, zato čestitke našemu ministru za vložitev novele, čeprav pozno. Strinjam se, če bi imeli dobro insolventno zakonodajo pred nastankom krize, da bi lahko ohranili več delovnih mest. Zato napovedujem podporo noveli, bi se pa v tej razpravi omejila na amandma k 3. členu, katerega obravnavamo in razpravljamo, in sicer s tem amandmajem odpravljamo probleme v praksi, ki so nastajali pri razlagi 14. člena prvotnega zakona, in sicer pri položaju, ko je dolžnik zamujal za več kot tri mesece s plačilom plač in je šele po vložitvi predloga za začetek stečajnega postopka, samo tistim delavcem, ki so vložili tak predlog, izplačal zamujene obveznosti. S tem amandmajem te nejasnosti odpravljamo, zato ima ta amandma mojo podporo. Če pa govorimo o ohranitvi delovnih mest, bi se vseeno dotaknila, da v tem času, ko obravnavamo novelo tega zakona, katere cilje tudi ohranitev zdravih jeder, moram – v istem času poteka tudi seja vlade – zahvaliti vladni ekipi v imenu delavcev Svee, ki že dva meseca hodijo na delo, čeprav niso dobili plač in danes upam, da bodo naši ministri potrdili paket državne pomoči podjetju in tako pomagali pri ohranitvi 50 let stare blagovne znamke in pomagali k temu, da bodo kuhinja Svea pet srce naših domov. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo dajem gospe Mariji Plevčak.
Hvala za besedo in prav prisrčen pozdrav vsem prisotnim. V naši poslanski skupini smo že napovedali podporo tej zakonodaji, vendar pa mislim, da prihaja 10 let prepozno, kajti v tem času smo izgubili, ne glede na gospodarsko krizo, ki je prišla od zunaj, ogromno delovnih mest, ogromno zaprli tovarn in podjetij in s tem podprli veliko tistih, ki so bili "pri koritu", kot radi rečemo in so se na račun poznanstev okoristili z bančnimi krediti in naša podjetja, ki so še imela možnost, poslali v stečaj. V vsem tem kriznem času je delavstvo bilo tisto, ljudje ki delajo, ki so opazovali zadeve, kako se nazaduje v posameznih gospodarstvih in opozarjali na to, vendar menedžment se tega verjetno ni zavedal in ni reagiral. Mislim, da bi v vseh subjektih gospodarstva, ko nastanejo neplačilne sposobnosti, ki podjetja postanejo nesolventna, morali začeti ukrepati takoj, ker dobro vemo, da denarja in kapitala ni na razpolago in da je čimprejšnja intervencija potrebna zato, da določene firme oziroma podjetja ohranimo. Naj bodo to mala ali večja, velikih že itak v bistvu nimamo več. Mislim, da je prav, da smo predlagali oziroma da ta zakon prinaša varovanje delavcev in vseh tistih, ki so kot upniki v določenih podjetjih in da bodo obravnavani prioritetno. Naj banka ostane zadaj, če ni dobro zanalizirala situacije, v kateri je kreditirala slaba podjetja. Naslednje, česar bi se rada dotaknila, so stečajni upravitelji. Povedano je že bilo, da imamo takšne in drugačne, da imamo tudi obsojene. Poznam nekaj primerov, kjer so se res nekateri enormno obogateli na račun opravljanja tega posla. Moje mnenje pa je, da morajo biti stečajni upravitelji eksperti, in sicer v finančnem, pravnem, predvsem pa v gospodarskem poslovanju, kajti če hočemo v velikih firmah ohraniti tista zdrav jedra, je potrebno sodelovanja, tudi gospodarstva. Mislim, da je tega v našem gospodarstvu oziroma v naših stečajnih postopkih premalo opazno. Nekako obstaja občutek v javnosti, da se samo poskušajo izkoristiti delavci, ki so ostali največkrat brez dohodkov in na cesti. Vidimo, kaj se zdaj dogaja v Mariboru. Z vrečko prehrambnih izdelkov, in tako dolgo delati v neki firmi, je zagotovo velik psihični in moralni poraz. In me je strah za te ljudi. Zato mislim, da bo treba določene stvari v tem zakonu dopolniti, seveda prek postopkov, prek dobrih in doslednih analiz. Ta zakon pa podpiram. Kot sem pa povedala, je gotovo deset let prepozno. Prepričana sem, da bi marsikatera gospodarska organizacija, podjetje in tudi zasebniki, samostojni podjetniki lahko preživeli. Hvala.
Hvala tudi vam. Ker je še interes za razpravo, odpiram možnost prijave. Razpravljamo o 3. členu. Želite proceduralno? Maša Kociper, izvolite, imate besedo.
Proceduralni predlog kolegom poslancem, da se vendarle držimo ustaljene prakse in pri posameznem amandmaju govorimo o tistem amandmaju. Veliko razpravljavcev je pri amandmaju k 3. členu razpravljalo o amandmaju k 15. členu, se pravi o stečajnih upraviteljih, odvetnikih in tako naprej. Člen številka 15 je člen, ki govori o tej vsebinski spremembi. Predlagam, da vztrajamo pri ustaljeni praksi. Hvala.
Hvala. No, saj ne gre za prakso, gre za poslovnik. Pa vendar, ta zakon ima tako močno podporo, zato mislim, da kakšnih pomislekov glede teh razprav ali izmenjav različnih stališč ne bo. Besedo dajem dr. Vinku Gorenaku.
Hvala lepa. Res je, da poslovnik to pravi, kar je bilo pravkar povedano. Hkrati je pa res tudi to, da včasih gremo mimo, tako kot ste rekli, in zlasti takrat, kadar smo soglasni. Tudi sam imam nekoliko ta namen, čeprav ne bom dolg. SDS, kot sem tudi povedal v uvodnem nastopu, zlasti z vidika vprašanja odvetniki da ali ne, smo res vložili tak močnejši amandma, ostrejši, čeprav bomo, če koalicija meni, da ni primeren, podprli tudi koalicijskega. Splošno je pa treba reči res nekaj pri tem zakonu. In sem zelo vesel, da debata teče tako, kot teče, da vsi podpirajo zadevo. Saj mogoče bi se lahko odpovedali razpravi, pa bi prej končali stvar, kar bi bilo tudi v redu, kajne. Mislim, da res mora minister, kot je bilo že povedano, in tu se pridružujem vodji Poslanske skupine Pozitivne Slovenije in to mnenje delijo tudi sodniki – treba je zelo jasno povedati, da je to tisti zakon, to pravijo sodniki, kjer najlažje stopiš na mino, kot pravijo oni, ali v luknjo. Res je tudi to, spoštovani z ministrstva, da se je zdaj prvič zgodilo, da zakona ni pripravljala neka oseba, ki je imela, mislim, da 20 let avtorske pravice nad spremembami tega zakona. In tudi zato gre ta zakon v pravo smer, jaz to res pozdravljam. Mislim pa, da je res treba narediti ta napor, da bi tekom jeseni to zakonodajo, tako kot je minister napovedal, naredili še boljšo in še bolj pregledno in s tem pomagali podjetjem, ki so v težavah. Res je pa tudi to, veste, da tudi če bi bil pred 15 leti tak zakon ali pa taka sprememba sprejeta, verjetno stečajev ne bi povsem preprečili, tako da si utvar ne kaže delati. Resnica je samo ta, da bomo precej lažje in bolje ohranjali zdrava jedra, vsaj tako jaz razumem te spremembe zakona, in da stečaj vedno ne bo pomenil ključavnice na proizvodni hali in odhoda delavcev domov. Glede na stopnjo soglasja menim, da bi lahko tudi skrajšali razpravo. Hvala.
Hvala. Besedo dajem gospe Evi Irgl.
Najlepša hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Res smo pri amandmaju k 3. členu, pa vendar mi dovolite, da tako kot že ostali moji predgovorniki vendarle malce širše spregovorim o zakonu, ki ga imamo pred seboj, ker gre vendarle za kompleksno zadevo, ki jo javnost tudi že dolgo časa pričakuje. In ne vidim nikakršnega razloga, zakaj poslanci ne bi smeli tudi pri amandmajih malce širše povedati svojega mnenja o predmetni zadevi. Pred seboj imamo vsebinsko izjemno zahtevno zakonodajo, to smo pojasnjevali tudi že na samem odboru za pravosodje. S tem so se vsi strinjali, tudi tisti, ki do obisti in dobro poznajo te postopke. Seveda pa smo to zakonodajo pričakovali, da bo prišla v parlamentarno proceduro že bistveno prej. Gospod minister za pravosodje Senko Pličanič je še v prejšnji vladi zelo veliko govoril o tem, kaj vse je treba narediti na tem področju, ampak od besed je bilo težko očitno preiti k dejanjem. Danes se to uresničuje in mi v Slovenski demokratski stranki pozdravljamo ta korak, ki je bil narejen. Zakaj je potrebno, da danes govorimo o insolvenčni zakonodaji in zakaj je potrebno, da jo tudi sprejmemo? Predvsem zaradi tega, ker je prezadolženost slovenskih podjetij izjemno velika, ker postopki prisilnih poravnav predolgo trajajo in ker je splošna gospodarska situacija, kjer si vsi želimo, da bi se vendarle ohranila tudi zdrava jedra v podjetjih, pač izjemno slaba. Tako slaba, da nekateri delavci sploh ne dobijo več plačil za sicer opravljeno delo ali pa ostanejo kar na cesti. Če pogledamo tudi samo statistiko stečajev, lahko vidimo, da smo leta 2009, se opravičujem, imeli začetih stečajev 332, leta 2010 510 in leta 2011 675. Poleg ostalih kazateljev, ki kažejo slabo sliko stanja v tej državi – od brezposelnosti, gospodarske rasti, ki vemo, kako se je odvijala, do javnega dolga in tako naprej, je pomembno tudi to, koliko so se povečevali začeti stečaji glede na leta. Približno leto dni nazaj je Odbor za pravosodje – leto dni nazaj, zakaj na to opozarjam? Ker smo pričakovali, da bo vendarle po tisti javni razpravi mnenj v Državnem zboru, kjer so sodelovali vsi, ki kaj vedo o teh vprašanjih in so globoko vpeti v ta vprašanja, seveda smo pričakovali, da bo takrat minister bistveno prej reagiral in zakonodajo čim prej dal v proceduralni postopek. Pa se to ni zgodilo. Ampak zdaj smo, kjer smo. Hvala bogu, da smo vsaj ta korak naredili. Ampak kljub temu ni bilo zaman, da smo takrat organizirali javno predstavitev mnenj, kajti takrat so se dejansko začela kresati mnenja različnih udeležencev in verjamem, da so marsikateri napotki tudi pomagali potem ministru pri pripravi te zakonodaje. Namen javne predstavitve je tako kot vedno bil pridobiti različna stališča tako stroke kot ostalih deležnikov. Takrat smo najbolj spraševali, naj nam kdo od tistih najbolj kompetentnih in strokovno podkovanih odgovori, koliko je bilo v zadnjih letih uspešno izglasovanih prisilnih poravnav in koliko je bilo izplačil v celoti. Seveda nas je takrat zanimalo tudi vprašanje dosedanjega položaja upniškega odbora v prisilni poravnavi in v stečaju. Zanimalo pa nas je tudi, ali je ustrezen in ali bi bilo treba položaj upniškega odbora tudi razširiti. In ta zakonodaja je to upoštevala. Ta zakonodaja jasno krepi položaj upnikov in večina upnikov je potem tistih, ki lahko stečajnega upravitelja tudi razreši. Tisto, kar pa prinaša ta zakonodaja in je nedvomno ključnega pomena, pa je, da se zagotovi hitrejše in učinkovitejše ukrepanje v stečajnih postopkih. Dejstvo je, kot sem že na začetku povedala, naša podjetja in slovensko gospodarstvo so prezadolžena in se moramo proti temu boriti. In ne nazadnje interes vseh nas, tudi ministra, ki je uvodoma povedal, kakšno je njegovo mnenje oziroma stališče do predlagane zakonodaje, in to je nedvomno, da se ohrani čim več slovenskih podjetij oziroma da se ohrani čim več zdravih jeder znotraj teh podjetij. Jaz bom zato podprla zakonodajo. Podprla bom tudi naše amandmaje, ki smo jih predlagali. Mogoče pa kasneje še več v nadaljevanju pri ostalih odprtih členih. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo dajem mag. Mateju Toninu.
Drage kolegice in kolegi lepo pozdravljeni! Ko govorimo o tem amandmaju k 3. členu, ta amandma vendarle govori o tem, da predvideva nekoliko jasnejše postopke ali pa določila, kdaj se lahko začnejo določeni postopki proti dolžnikom. To je vendarle korak k upnikom. In tisti, ki natančno poznate situacijo na tem področju do sedaj, boste lahko priznali, da so bili stečajni upravitelj in stečajni sodniki carji, da so razumeli, da se je cel svet vrtel okoli njih. In da so določeni postopki tekli samo zaradi postopkov kot takih in da se je v teh postopkih lahko "izmolzlo" čim več denarja. Poznate primer stečajnega upravitelja SCT, ki je 200 tisoč evrov potegnil zato, da je vodil stečajne postopke. Meni se zdi to veliko, vsak naj pa presodi sam. Razlog, zakaj bom jaz in naša poslanska skupina ta zakon podprla, je zagotovo ta, da se premika, da se teža v tem zakonu daje ali se premika v smeri upnikov. Seveda pa nimamo nekih utvar, da bo ta zakon rešil vse probleme, čeprav danes v tej razpravi padajo zelo visokoleteče besede, ampak sem prepričan, da vsi problemi ne bodo rešeni. Kljub vsemu ostajajo še številne težave. In mi v poslanski skupini bi v nadaljevanju vendarle predlagali še določene izboljšave in popravke. Kljub vsemu da ste te predloge danes vsi relativno hvalili, pa vendarle manjka še, da bi bili veliko jasnejši roki za opravila v samem stečajnem postopku in da bi bile predpisane zelo jasne kazni, kaj se zgodi, če se teh rokov ne držiš. Te stvari mislim, da v tem popravku manjkajo. Zadnja stvar. Mislim, da moramo počasi vsi skupaj, predvsem pa tisti, ki se s temi stvarmi ukvarjajo, razumeti, da stečaj ne pomeni nujno konec podjetja, ampak lahko na nek način pomeni nov začetek, s tem da se tisti lastniki, ki so to podjetje pripeljali do stečaja, na nek način razlastijo oziroma se umaknejo iz lastništva. To, mislim da, je tisti pogled, na katerega bi morali gledati. In končna ali zadnja faza izboljšave teh zakonov, nad katerimi imajo vsi veliko pripomb, pa je, da bi vendarle našli način, da tisti, ki spravljajo podjetja za podjetjem v stečaje, da vendarle v nekem časovnem obdobju ne morejo odpreti novih podjetij. Če je to možno v Avstriji, jaz ne razumem, zakaj to ni možno v Slovenijo. Tako pa, saj veste, kaj se dogaja, spraviš podjetje v stečaj, naslednji dan odpreš novega, in postopki se nadaljujejo.
Hvala. Želi mogoče še kdo o 3. členu? Imamo pa možnost potem razprav naprej še okoli 13. in 15. člena in v povezavi s tem je še kar veliko členov ali jih bo odprtih. Vidim, da je želja za razpravo še pri tem členu. Ali želi še kdo razpravljati o 3. členu in o amandmaju k 3. členu? Odpiram možnost prijave za razpravo. Besedo ima gospa Maša Kociper, izvolite.
Hvala lepa. Pri amandmaju k temu členu bi povedala samo nekaj besed v zvezi z bolj uravnoteženo vlogo upnikov. Res je, kar je povedal gospod Tonin pred menoj, da je bil po prepričanju mnogih prejšnji zakon veliko bolj naklonjen, če se tako izrazim, stečajnemu dolžniku in temu, kako se izvede stečajni postopek, se pravi sami proceduri. V temu smislu morda res zdaj govorimo o večji uravnoteženosti tega zakona, v katerem so bolj enakomerno zastopani vsi deležniki stečajnega postopka in tudi drugih insolventnih postopkov. Kar se mi zdi v tej zvezi posebej pomembno, je, da je zakon rezultat širokega in dolgotrajnega dialoga med številnimi deležniki, ki jih ta zakon določa, med Gospodarsko zbornico Slovenije, med Obrtno zbornico, med predstavniki stečajnih upraviteljev, tudi odvetniki so se na koncu vključili, potem tudi Združenje bank, Banka Slovenije in tako naprej. Gre za rezultat enega dolgotrajnega in širokega dialoga, ki je pred nami v obliki zakona, kot je, s katerim, zanimivo, nihče od teh deležnikov ni čisto popolnoma zadovoljen in bi še kaj spremenil, v principu so pa vsi zadovoljni. In to se mi zdi pravi rezultat, se pravi, nihče ni preferiran v tem smislu, da bi bil v boljšem položaju, kajti potem se drugi ne bi strinjali, vsi so v bolj izenačenem položaju, kot so bili prej. Strinjam se tudi z navedbami predhodnikov, da je ta zakon še vedno preveč kompleksen, da onemogoča v obliki, kot je sedaj, uporabo pri podjetnikih, pri posameznikih, pri članih uprav in drugih, ki izvršujejo ta zakon, v praksi pa nimajo specifičnih pravnih znanj, se pravi, da bi imeli končano pravno fakulteto, pravosodni izpit in tako naprej. In to seveda ni prav. Zakon, kot je ta, bi moral biti napisan tako, da bi ga vsaj v principu razumeli tisti, ki ga izvršujejo. In to žal ni tako in tudi sama podpiram, že večkrat sem na ministrstvo apelirala v smeri, da se ta zakon v prihodnosti pripravi na novo. In se spomnim, ko sem jaz opravljala pravosodni izpit in se učila po tem zakonu, je bil ta zakon desetino tako obsežen, kot je sedaj, in popolnoma razumljivo si je bilo mogoče na njegovi podlagi predstavljati, kako stečajni postopek teče, kako teče postopek prisilne poravnave in kaj so naloge posameznikov, ki v tem sodelujejo. Toliko za začetek. Pozitivna Slovenija seveda podpira zakon, misli, da je zelo pomemben ne samo zaradi razdolžitve gospodarstva, zaradi ohranjanja zdravih jeder, o čemer je bilo že veliko govora, ampak zlasti tudi zato, ker naša stranka že ves čas poudarja, da se bo treba boriti za vsako posamezno delovno mesto in za vsako gospodarsko družbo, ki jo je treba in mogoče rešiti. Kot veste, ves čas govorimo o zakonu gospodarstva kot pomembnem dejavniku za okrevanje države, ne samo varčevanje, tudi zagon gospodarstva bo po mnenju naše stranke bistveno prispeval k okrevanju, in če ne bo ostalo nobenih gospodarskih družb z referencami, z znanjem, z zdravimi jedri, ki bi to gospodarstvo zagnale, potem nam vsi dobri ukrepi in želje ne pomagajo. Tako ukrepi vlade na zadevi Cimos, tudi naša odločitev v zadevi Peko, tudi to, kar se zdaj dogaja s Sveo, vse to gre v to smer, da se reši tisto, kar se rešiti da, da bomo imeli kje zagnati gospodarstvo in da bomo ohranili in naknadno na tej podlagi pridobili nova delovna mesta. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo dajem gospe Aleksandri Osterman.
Hvala za besedo. Novela, ki je pred nami, predstavlja eno bistveno reformnih orodij za reševanje gospodarske krize pri nas. Zavedati se moramo, da v postopku prisilne poravnave ohranjamo delovna mesta in obstaja velika verjetnost, da bo podjetje oziroma gospodarski subjekt posloval naprej. V naši gospodarsko-finančni situaciji, ki je zelo slaba in je povzročila takšno stanje, da se je povečalo število postopkov insolventnosti, je zelo pomembno, da se ohranjajo zdrava jedra gospodarstva in da se ohranjajo delovna mesta. Bistveno je tudi, da novela povzroča pozitivne spremembe pri zaščiti upnika, predvsem upnika delavca, saj se mu povečujejo pristojnosti in tudi pravice. Pomembno je poudariti novost, da se lahko izklicna cena tudi niža pri prodaji nepremoženja dolžnika, kar bo zagotovo povečalo delež njegovega premoženja in ne bo prišlo tako hitro do samega stečajnega postopka. Rada pa bi poudarila, da se je v praksi izkazalo, da v stečajnih postopkih največ zaslužijo prav odvetniki, stečajni upravitelji, cenilci, izvršitelji, upniki pa utrpijo največjo škodo, saj zaradi izčrpavanja stečajne mase ostanejo brez poplačila dolgov. Zato bom zakon podprla. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo dajem gospodu Matevžu Frangežu.
Očitno je, da smo zdaj pri tem členu, ki govori o malenkostni dopolnitvi 3. člena, dopustili zelo splošno razpravo in zato bom se na tem mestu tudi sam oglasil, podobno kot predhodniki. Če mene vprašate, je najboljša stečajna zakonodaja tista zakonodaja, ki je zelo kratka in ki zgolj na osnovni ravni definira temeljne vloge udeležencev v procesu. Poglejmo, kdo so udeleženci. Sodišče, ki bi moralo imeti zgolj vlogo tistega, ki bdi nad zakonitostjo postopka. Upravitelj, ki izvaja operativne aktivnosti v zvezi z insolvenčnim postopkom, naj bo to finančno prestrukturiranje ali stečaj. Na drugi strani pa imamo skupino, ki je za razliko od prvih dveh neposredno in ekonomsko zainteresirana za to, da se insolventni postopek zaključi z maksimiranjem izplena za upnike. To so seveda upniki. Vse novele do zdaj, to ni prva med njimi, so pravzaprav postopno jačale vlogo upniškega odbora in pavice individualnih upnikov v postopku insolventnosti. Ali so pa zdaj upniki resnično, bom rekel, takšni gospodarji postopka, da bi bilo treba o tej noveli govoriti v presežkih, ki jih danes slišimo? Ne, še vedno ne. Nekdo je prej dejal, upniki so nadzorni odbor podjetja v stečajnem postopku ali drugem postopku insolventnosti. In točno to bi moralo biti. Oni bi morali izbirati upravitelja, s to novelo ga imajo možnost razrešiti, kar je absolutno prav, absolutno pravico do vpogleda v celotno dokumentacijo, predvsem pa, kot rečeno, že prej spremeniti logiko postopka. Logika postopka ni zgolj razprodaja stečajne mase, ampak preprosto to, da je treba ugotoviti, da je v podjetju, ki je insolventno, že prišlo do efekta razlastitve, ne da bomo mi lastnika že raslatninili, ampak dejstvo, da obstaja negativni kapital, že samo po sebi pomeni, da titular tega premoženja preprosto več ni v kondiciji biti lastnik. Če hočete tudi v pravnem kontekstu. Če sem jaz dolžan 110 enot, sem pa lastniški titular 100 enot, je jasno, da jaz nisem več lastnik ničesar. V tem pogledu je nujno, da pravni postopek to ekonomsko dejstvo zgolj pripozna. In jaz trdim, kljub temu da je ta novela izjemen napredek, o presežkih te novele pa bomo govorili šele potem, ko se bo izkazala v praksi, da odločilnega koraka na tem področju še nismo storili. Drugič. Nekateri so že omenjali nekatere ekscesne primere. Jaz trdim, da mi ne rabimo v tem zakonu enega samega roka. Mi rabimo močan upniški odbor, ki bo zainteresiran za to, da se postopek izpelje na način, ki bo maksimiral izplen iz mase dolžnika. Oni bodo tisti, ki bodo pritiskali na upravitelja in poskrbeli za to, da bo ta upravitelj izpeljal vsa ravnanja v najkrajših rokih na zakonit način in na način, ki bo upnikom, med njimi pa tudi delavcem, omogočil največje poplačilo terjatev, ki jih imajo do dolžnika. Še en vidik. Jaz soglašam s tistim, kar je Maša Kociper prej dajala o kompleksnosti te zakonodaje. Ena od bistvenih novostih te novele je poenostavljena prisilna poravnava, ki je de facto v tem zakonu opisana tako: za postopek poenostavljene prisilne poravnave se ne uporabljajo ti pa ti členi in ta pa ta poglavja. Zdaj pa naj nekdo postavi logični opis poenostavljene prisilne poravnave, če je zmožen v tej dvorani ali izven. Socialni demokrati smo v okviru obravnave tega zakona predlagali, da člene, ki urejajo prisilno poravnavo, uredimo tako, da bo iz teksta zakona jasno, kaj se v tem postopku uporablja in kako postopek poenostavljene prisilne poravnave izgleda. Mariborska livarna je eden od dobrih primerov. Stečaj Saniteca in Armala je dober primer tega, ki mu verjetno ne bi bili priča, pa še marsikaterega drugega podjetja, če bi pravočasno, morebiti takrat, ko je večina v Državnem zboru izglasovalo neprimernost prejšnjega poizkusa te novele, da poenostavimo postopke in da naredimo insolventni postopek efektiven. Tudi mene, pa verjamem, da tudi mojo someščanko Majdo Potrato, boli srce, ko vidimo, da ljudje z vrečko v roki odhajajo iz tovarn, v katerih so pustili desetletja svojega dela. Tovarn, ki imajo še vedno perspektiven proizvodni program, močno blagovno znamo. Ampak kaj je manjkalo v tem primeru in v mnogih drugih primerih, ki jih tudi ta zakon in zakon o sistemski razdolžitvi ne bo rešil, če ne bomo rešili drugega problema, in to je problem bank? Banke so Mariborski livarni že konvertirale delež svojih terjatev, morale bi še večji delež, da bi podjetje izplavalo. In predvsem, kar pa je zame navadni kriminal, različni posredniki strateškemu investitorju, kupcu dela tovarne, to je Saniteca in Armala, ne bi smeli, govoriti, "počakajte, ne kupujte sedaj za 11 milijonov evrov", ki bi rešili, ne samo Armala, pač pa tudi preostanek livarne. "Ne kupujte za 11 milijonov, počakajte na stečaj, takrat boste dobili vsaj pol ceneje." To se je zgodilo v primeru Armala in Saniteca. Nekdo je odgnal investitorja, resnega investitorja, ki je bil pripravljen nadaljevati proizvodnjo in krepiti blagovno znamko te tovarne. Veste, teh primerov noben zakon ne more rešiti, dokler mi ne bomo z ustrezno odgovornostjo vseh ravni družbe pristopili do problemov in se zavedali, da je treba vse delati pod budnim nadzorstvom tistih, ki so za ta nadzor zainteresirani: pa naj bomo to politiki, državni zbor, vlada ali upravitelji v stečajnih postopkih. Brez tega učinkovitega pravnega sistema, s tem pa učinkovitega konkurenčnega gospodarskega okolja ni mogoče ustvariti.
Hvala. Ali lahko sklenemo razpravo pri 3. členu? Ugotavljam, da ni prijavljanjih k razpravi, zato zaključujem razpravo o 3. členu in prehajamo na obravnavo 13. člena in dveh amandmajih. Amandma koalicije in amandma Poslanske skupine SDS je vložen k 13. členu. Želi kdo razpravljati o amandmajih k 13. členu? Ugotavljam, da ni prijavljenih, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na obravnavo 15. člena. K 15. členu je vložen amandma koalicije, ki je povezan s 16., 17., 19., 73.a,členom. Drugi amandma pa je vložen s strani Poslanske skupine SDS in je povezan s 16., 72. in 75. členom. Zato dajem v obravnavo ta 15. člen, kot tudi 16., 17., 19., 72., 73.a in 75. člen. Na vse te člene se navezujejo vloženi amandmaji. Želi kdo razpravljati? Odpiram možnost prijave za razpravo. Besedo dajem gospodu Matjažu Zanoškarju.
Hvala. Spoštovani predsednik, spoštovani predstavniki tudi ministrstva, lep pozdrav! Tako amandmaju, ki ga vlaga koalicija, moram pritrditi in tako kot prejšnjega tudi tega podpiram, podpiram pa tudi celotni zakon. Ta amandma podpiram zato, ker danes bo verjetno od te točke naprej veliko besed o odvetnikih in opravljanju funkcije upraviteljev. Verjetno se bo na tej točki razplamtela razprava, ki bo nekako raztrgala to romantično vzdušje. Malo kdaj pride na naše mize zakon, novela, ki bi imela tako zelo enotno podporo, kot jo ima ta zakon. Vsi smo si enotni v tem, da bi zakon morali sprejeti že mnogo prej, vsi smo si enotni v tem, da ker nismo sprejeli zakona, je bila povzročena velika škoda gospodarstvu, veliko zdravih jeder smo spustili pod vodo in jih nismo ohranili. Tako da je ta enotnost pravzaprav pričakovana in pa zelo dobra. Od tukaj naprej pa bo dilema o tem, ali lahko odvetniki opravljajo funkcijo upravitelja ali ne. Seveda mi z amandmajem hočemo doseči to, da odvetnik, ki je imenovan za upravitelja, ne more zastopati dolžnika v nekih sodnih in drugih postopkih, kar se nam zdi prav. Če je imenovan za upravitelja, naj opravi to, saj za to dobiva tudi nagrado in je sankcioniran, če bi še posebej opravljal kakšne druge postopke v zvezi z dolžnikom. Najbrž bo v nadaljevanju veliko govora o tem, da bi odvetnikom povsem odvzeli pravico biti imenovani za upravitelje. V temu primeru bi rekel tako, morda ne bi imel nič proti, če bi bilo razčiščeno, kakšno je pravno stališče, kakšno je tudi ustavno mnenje o tem, ali lahko diskriminatorno opravljamo nek poklic in mu prepovemo opravljanje neke funkcije. Na koncu koncev, odvetniki so usposobljeni za upravljanje funkcije stečajnih upraviteljev, saj so za to morali pridobiti licenco, so morali narediti izpit kot vsi ostali in zato bi bilo verjetno diskriminatorno, da bi rekli, sedaj pa poklic odvetnika ni tisti, ki bi lahko opravljal to funkcijo. Če bi bilo to razčiščeno tudi s pravnega stališča, ali je to možno ali ne, potem bi se lažje odločili in verjetno bi se tudi vsi lažje odločili. Na koncu koncev, ko pogledamo tudi na to, da v tem trenutku približno štirideset odvetnikov opravlja to funkcijo, bi najbrž sprejetje tega amandmaja, ki preprečuje opravljanje funkcije odvetnikom, kar krepko zarezalo v stečajne postopke, ker bi štirideset odvetnikov moralo prenehati opravljati to funkcijo. To je dilema, ki je povezana z nekaterimi drugimi vprašanji, ki bi se morala razrešiti prej, da bi se lahko poslanci lažje odločili in pravilneje odločili o tem. Naj pa rečem, da je veliko zadovoljstvo sprejetja te novele tudi v tem, da se vnaša več discipline, nadzora nad delom stečajnih upraviteljev. Poglejte, stečajni upravitelji, vsaj nekateri, ne bom posploševal, ker nekateri so pošteni in verjetno opravljajo svoje delo tako, kot je bila tudi njihova zaprisega pred sodiščem, da bodo to opravljali učinkovito hitro in pravično. Veliko pa je takšnih stečajnih upraviteljev, tudi iz svojega okolja lahko povem, ko imajo v postopku stečaja svoje interese, interese neke verjetno materialne osnove, postopki stečaja se vlečejo, ker stečajni upravitelj ve, dokler je stečajna masa, dokler je še kaj za vzeti, bo tam. A na koncu, ko se stečajni postopek konča, ostanejo na spisku brezposelnih delavci, obubožani in užaljeni, ogorčeni delavci, na drugi strani ostanejo neke hale, ki propadejo, ostane pogorišče, iz katerega nekateri, lahko bi rekel kar mnogi stečajni upravitelji gredo z debelo torbo denarja, ki ga zaslužijo na takšnem stečaju. Zato pozdravljam to, da se vtej noveli, ki najbrž absolutno ni zadnja, ker stvar se ne more zdaj z nekim hitrim posegom rešiti dokončno in v takšni formi, ki bi bila zadovoljiva, da se bo nadaljevalo še naprej, da se bo spreminjalo še naprej, ampak ta vnos discipline in neke kontrole nad opravljanjem tega dela, pa je zelo, zelo primeren, zelo potreben, in je prav, da se vnese. Sam amandma k 15. členu podpiram, ne podpiram pa še, dokler nimamo tudi jasnih izhodišč, jasnega mnenja o pravnih stvareh, ki zadevajo tudi člen, amandmaja opozicijske stranke SDS. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo dajem gospe Alenki Jeraj.
Hvala. Bom poskušala kolegu Matjažu razložiti, zakaj bi bilo pametno, da odvetniki ne bi mogli biti stečajni upravitelji. Mi smo v zvezi z insolventno zakonodajo že marsikaj naredili. Leta 2008 oziroma v obdobju 2004–2008 je bil zakon spreminjan, zmanjšale so se nagrade za stečajne upravitelje, prisilne poravnave so postale javne in objavljene na Ajpesu, kolegica Hočevarjeva je govorila o transparentnosti. Takrat je bilo precej nasprotovanja temu, zakaj bi to bilo javno. Podobno, kot je bilo na primer pri Zakonu o prevzemih, ko smo uvedli, da se morajo lastniški deleži družbenikov objaviti javno, ki so se do takrat skrivali, poznali smo tihe družbenike in tako naprej. In to potem konstantno izkoriščate za to, da rečete, da je bilo največ tajkunov v obdobju 2004–2008. Ni res, ker so bili že prej in so se pripravljali na prevzeme podjetij, vendar do takrat niso bili javno objavljeni. S to spremembo zakonodaje pa so bili javno objavljeni in takrat so se lahko začeli tudi neki postopki in so se začele kršitve zakona preganjati. Postopek na primer proti gospodu Kordežu in Merkurju se je začel takrat, sodni epilog smo videli lani. Pa se ne bi, če ne bi bilo treba deležev takrat objaviti. Naredili smo pa tudi nekaj neumnosti. Na primer leta 2009 je minister Zalar spremenil Kazenski zakonik. Spremenili smo Kazenski zakonik tako, da smo iz njega črtali kaznivo dejanje povzročitelja stečaja z nevestnim gospodarjenjem. In smo notri zapisali na predlog ministra Zalarja novo kaznivo dejanje "lažni stečaj z namenom oškodovanja upnikov", za kar pa je nujen naklep in ne več malomarnost pri delu, kot je bilo prej. Mi smo na to takrat opozarjali, minister Zalar in takratna koalicija tega ni želela slišati in zadeva se je na tak način vpisala v Kazenski zakonik in tako velja. Kriminalisti, s katerimi sem jaz govorila zaradi nekaterih drugih zadev preiskovalne komisije, ki sem jo vodila, so rekli, da je najtežje dokazati naklep. In mi smo zdaj to zapisali, zato ne moremo nekaterih stvari preganjati, ki bi jih sicer lahko. Situacija je danes takšna, da beremo o povezavah med sodniki in stečajnimi upravitelji in nastane iz tega cela afera, minister zahteva podatke, analize oziroma poročila, podobno kot zahteva zdaj v primeru pobega Hilde Tovšak, ampak se na koncu ne zgodi nič oziroma mislim, da je bil ovaden eden od stečajnih upraviteljev, mislim, da Bončina, sodnica niti ne in tako naprej. Se pravi, da nismo kaj pametnega naredili in da tudi neka javna afera na koncu ne prinese nekih zaključkov. Zdaj pa zakaj odvetniki po mojem ne morejo biti stečajni upravitelji oziroma zakaj smo mi ta amandma vložili. Če bi opravili kakšen pregled, na primer Davčna uprava ali Računsko sodišče, stečajnih upraviteljev, kako se je njihovo finančno stanje izboljšalo, ko so postali stečajni upravitelji, bi najbrž marsikaj ugotovili, saj papirno bi bilo vse v redu, ker vemo, da upravitelj, ki po navadi vodi več stečajev, sam tudi predlaga nagrado, sodišče jo potem odobri in je papirno v bistvu vse v redu. Čeprav vemo, da namesto da bi bili poplačani upniki, je stečajni upravitelj bogato nagrajen za delo ali pa počasno delo, nedelo in tako naprej, med tem ko za vse ostale, ki so v postopku, torej upnike, nas pa kaj veliko ne zanima. Večina teh stečajnih upraviteljev ima odprtih po več espejev, po več firm, preko katerih to delajo. Delajo tudi na več postopkih, sedem do deset stečajev. Kako, če gre za tako zahtevne postopke? To so sami super ljudje ali kaj? Da imajo odvetniško pisarno, popoldan še espe, vodijo stečaj nekih desetih, sedmih, petih velikih podjetij, komplicirano zadevo, ki traja leta in leta. Ampak to očitno nekateri zmorejo brez težav. Sedaj pa poglejmo nekaj primerov. Kar nekajkrat se je zgodilo tudi, da odvetniki, tisti, ki so stečajni upravitelji, obenem kar sami tudi vlagajo tožbe. Mimogrede si zaračunajo sami sebi odvetniške storitve, da so to počeli. Kar nekaj takih primerov je in jih bom v nadaljevanju tudi povedala. V vsakem primeru je pa odvetnik tisti, ki ima nek zaupen odnos s stranko, in to je lahko včasih v konfliktu s tistim, kar počne kot stečajni upravitelj. Igorja Bončino sem že omenila kot stečajnega upravitelja. Veste, da je bil v tisti aferi, ki se nam je dogajala, povezana s sodnico Matejo Levstek zaradi nevestnega dela in tako naprej. Policija preiskuje zaradi minulih stečajev in prisilnih poravnav Bonično, ampak on še vedno vodi stečajne postopke v kar nekaj podjetjih, Dom Interiera, prisilno poravnavo Dunajske vertikale in tako naprej. Prihodkov ima od lani od afere sicer nekaj manj, kot jih je imel prej, ampak še vedno ni kakšen hud revež. Potem gospod Boris Dolamič, stečajni upravitelj, veste, da tudi zadnji direktor podjetja Gradbeno podjetje Grosuplje, ki je v stečaju. Stečaj vodi ena druga gospa, Melita Butara. Ampak gospod Dolamič pa vodi nekaj deset stečajev, stečajnih postopkov, med drugim tudi v Rimskih termah. O tem sem vprašala ministra, kako je lahko nekdo, ki spravi svoje podjetje v stečaj, da se nekdo sedaj z njegovim podjetjem ukvarja, on pa drugje vodi stečaj in mu ni odvzeta možnost in odvzeti primeri, kajti za moje pojme bi se to moralo takoj zgoditi. In spet gre za zelo zahtevne postopke, gospod je sposoben voditi deste stečajev naenkrat. Povejte mi, kako. Naprej, stečajni upravitelj SCT Leon Beniger Tošič. Lani ga je preiskovala Zbornica upraviteljev, Policija in Komisija za preprečevanje korupcije, ker je za 200 tisoč samemu sebi oddal odvetniške storitve. Zakaj odvetniki ne morejo biti stečajni upravitelji? Vložil je namreč več kot 170 izpodbojnih tožb, s katerim izpodbija plačila SCT v letu dni pred insolventnostjo. Če to kdo razume in če se to lahko dogaja, ne da bi na to odreagirali, jaz imam s tem, moram reči, velike težave. Še enkrat, najbrž stvar za davčni pregled in pregled Računskega sodišča vseh teh gospodov in še koga. Je pa, med tem ko se je branil, ko je ugovarjal temu, je povedal, da stečajna zakonodaja ne prepoveduje oddajanja poslov povezanim družbam. Torej ima pač več podjetij, espejev, firm in prek ene svetuje, prek druge vodi stečaj in tako naprej. Ali to odpravljamo? Po tem, kar jaz berem, ne. Sprašujem ministrstvo, ali to odpravljamo. Potem odvetnik Andrej Toš, ki vodi sedem postopkov. Tudi pri njem naj bi bilo podobno kot pri Beniger Tošiču, ko je kot stečajni upravitelj sam sebi zaračunaval odvetniške storitve. Zgodi se nič. Vodi stečajne postopke kar nekaj večjih podjetij in finančnih institucij, med drugim Slovenske hranilnice in posojilnice Kranj, Skupine KIK Kemijske industrije Kamnik, domžalske industrije oblačil Univerzale, IPC Holdinga ter hčerinskih družb propadlih gradbincev SGP Zasavje Invest in SCT Primorska. Gospa Alenka Gril, stečajna upraviteljica gradbinca Vegrad ima tudi dve podjetji, Galbi potem pa še en espe. Stečaj Vegrada vodi prek espeja, tam je bilo lani 62 tisoč evrov prihodkov, med tem ko v tem podjetju, ki sem ga omenila, v Galbiju je pa skoraj podvojila na slabih 100 tisoč evrov prihodkov in poleg tega vodi še štiri postopke. Stečajni upravitelj Radeče papirja Borut Soklič vodi pet postopkov, sindikat Pergam mu očita odločno premalo aktivnosti v stečaju Radeče papirja, ki traja od aprila lani. Večina teh gospodov, ki sem jih naštela, pozabila sem pa seveda omeniti glavnega, gospoda Goršeta, ki je mislim, da je že na prestajanju zaporne kazni, ki pa je bil edini do zdaj menda obsojen na štiri leta zapora zaradi zlorabe položaja. Ampak tukaj je mogoče treba omeniti še to, da bi moral biti verjetno za zapahi tudi Andrej Sever, ustanovitelj in direktor HKS Sikure, ampak tukaj so malo zatajili tožilstvo in sodišče, stvari so zastarale in gospod se lepo sprehaja, niti pobegniti mu ni treba, tako kot je morala Hilda, ker pač ga nihče ne preganja, ker smo malo zamudili, prepozno vložili in o tem najbrž bodo kaj povedali sodniki, predvsem sodnik Jernej Potočar, ki je za to zadolžen, pa še kdo. Jaz mislim, glede na povedano, da odvetniki ne bi smeli biti stečajni upravitelji oziroma menim celo, da bi morali razmišljati o profesionalizaciji te funkcije in da bi tisti, ki bi vodil stečaj, delal samo to, ne pa bil zraven še odvetnik, imel še ne vem koliko podjetij in tako naprej. To predlagamo, prav tako predlagamo tudi omejitev števila stečajev, ki jih lahko nekdo vodi. Če gre res za tako zahtevno materijo, ne moreš voditi naenkrat 10 stečajev oziroma če bi vodil enega, bi se mogoče zadeva končala v enem letu, ne pa v nekaj letih. Če jih vodiš deset, se pa sploh razvleče zgodba na mnogo let. Za tiste, ki pravite, da so odvetniki dobri stečajni upravitelji, jaz mislim, da za voditi stečaj, poiskati zdravo jedro ali pa poiskati kupca za zdravo jedro in tako naprej, so veliko bolj pomembna ali pa primerna ekonomska znanja kot pa pravna znanja. In za moje pojme bi morala biti to osnova, torej ekonomsko znanje tistega, ki vodi stečaj, ne pa, da se spozna na pisanje tožb in tako naprej, da je pravnik. Jasno, da bi bilo odlično, da se združuje oboje, ampak stečajni upravitelj, ekonomist, zagotovo najame ali pa sodeluje tudi z odvetniki, ker jih pač pri svojem delu potrebuje. Nekateri ste omenjali delovna mesta, če ne bi ti gospodje imeli treh firm, bi bilo to kar nekaj delovnih mest novih stečajnih upraviteljev, ki bi se ukvarjali samo s tem. Tudi kolega Kavtičnik je na odboru zadnjič rekel, da naj vsak dela svoje delo, pa bo. Jaz sem tudi prepričana, da ne moreš dopoldan opravljati eno delo, popoldne še tri druga, razen, če si nek superčlovek, da lahko delaš 16, 18, 20 ur na dan. Mogoče nekaj časa to celo gre, ampak da bi ves ta čas efektivno in stvari zelo dobro delal [[...]]Tam sem sicer dala primer na primerov centrov za socialno delo, kjer imajo nekateri direktorji svoja podjetja ali pa direktor psihiatrične bolnišnice, ki ima javni zavod, ki raziskuje in tako naprej. Ti gospodje ali pa gospe za moje pojme v službi dopoldan delajo premalo, če imajo potem še ogromno energije, da se celo popoldne ukvarjajo z drugimi stvarmi. In te stvari bomo morali enkrat urediti v tej državi. Jaz sem vesela, da podobno razmišljajo tudi nekateri v Pozitivni Sloveniji, ne sicer tukaj bližnja Matjaž in gospa Kociper, ampak tako sem razumela gospoda Möderndorferja. Kot rečeno, dajmo razmišljati o profesionalizaciji te funkcije, ker se potem to tudi lažje nadzoruje in tudi lažje ugotavlja, ali je kdo opravil svojo nalogo tako, kot je bilo treba, ali ne. Predlagam, mislim, da tudi nekdanji predsednik Odvetniške zbornice gospod Kozinc zagovarja tako stališče, da odvetniki ne bi smeli biti stečajni upravitelji, in še kdo, da amandma k 15. členu podprete. Obžalujem, da to ni bilo že v osnovnem predlogu zakona. Tukaj pač leti to na ministra oziroma na vlado. Mislim, da bi s tem naredili velikodobrega za vse bodoče stečaje. Te gospode, ki sem jih omenila in so v postopkih, pa ministru predlagam, da jim čim prej vzame licenco, da lahko opravljajo stečaje.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Maša Kociper.
Hvala lepa, predsedujoča. Najprej naj povem, da zelo in odločno nasprotujem načinu takšne razprave, kot jo je imela zdaj kolegica pred mano in ki jo imajo nekateri zlasti iz stranke SDS. Jaz vedno znova ponavljam, da se mi zdi to, da se za to govornico v Državnem zboru na javnem mestu po imenih omenjajo osebe pod nekimi predpostavkami, "govori se, baje, slišati je, mislim ...", ki niso prisotne, ki se ne morejo braniti, se mi zdi nepravilno in nedopustno. Pa ne poznam nobenega od teh gospodov in gospe, da ne bo kakšne pomote, nobenega ne poznam, z nobenim nimam stikov, nobenega interesa nimam, da to rečem, ampak to se mi zdi nepravilno in enostavno nefer, da en poslanec s svojo močjo javno govori o nekih nedokončanih postopkih, o predvidevanjih, ljudje se pa nimajo možnosti braniti. In potem berete, gospa Jeraj, sezname in vi sodite, koliko zahteven je postopek in kako on sigurno ne more imeti toliko časa in kako je vložil 190 izpodbojnih tožb, katastrofa, kdor to razume, in tako naprej. Ena od bistvenih stvari, zaradi katerih je stečajna masa podjetij manjša, je ta, da se proti koncu delovanja, ko že podjetje vidi, da ima insolventne težave, sklepajo na hitro neki posli. To vsi vemo. In ena od bistvenih nalog stečajnega upravitelja je, da te posle potem izpodbija, to tudi ZGD dopušča, in v tem smislu že vnaprej govoriti "glejte, vložil je 190, haha, haha, ali to morete verjeti, naj verjame, kdor hoče". Ne moremo tako pavšalno delati. Verjetno je res tudi med stečajnimi upravitelji v Sloveniji nekaj ljudi, ki ne delajo etično in ne delajo tako, kot je treba, to kažejo zadnji postopki, ampak ne moremo zopet v tej zadevi tako kot mnogo kje drugje kar povprek vseh soditi, da so slabi, da so zanič in tako naprej. Zdaj jaz razpravljam, vidim pa, da boste imeli repliko, gospa Jeraj, saj ni problema, saj se bova zmenile. Hočem reči, malo manj posploševanja, malo več korektnosti. Gotovo je med stečajni upravitelji tudi kdo, ki dela dobro, pa če je to pravnik ali nepravnik, saj ni važno. Stečajni upravitelj po vlogi, kot jo jaz razumem, ima zelo, zelo zahtevno nalogo v stečajnem postopku. On bi moral priti kot en krizni menedžer na koncu in reševati, kar se rešiti da. In to je zelo zahtevno in odgovorno delo, ki bi moralo biti tudi ustrezno plačno. Ker s tem znižanjem plačil in tako naprej [[...]]Kdo se bo pa potem odločil, da to naredi? Ali če jih bomo omejevali, da potem, če vendar pride do stečaja, ne morejo nikoli več delovati kot stečajni upravitelji, kot upravitelji in tako naprej, kar je bila intenca zakonodaje, ki jo je predlagala Slovenska ljudska stranka in za katero je zdaj dokončno reklo Ustavno sodišče, da je popolnoma zgrešena in je skoraj popolnoma razveljavilo ta zakon? Zato ker so to kompleksna vprašanja, ki posegajo v pravice in jih je treba razumno in s premislekom urejati. Zato si bi tudi jaz želela, da se stečajno upraviteljstvo uredi tako, kot je treba, da so ljudje ustrezno plačani, da svoje delo opravljajo etično. Strinjam se, da je bilo v preteklosti v Sloveniji delo stečajnega upravitelja vse prevečkrat tudi s strani stečajnih upraviteljev percipirano v smislu nekega likvidatorja, na hitro likvidatorja podjetja, tako kot je prej omenil gospod Frangež. Če grem zdaj direktno k amandmaju k 15. členu. Kot je povedal gospod Möderndorfer, tudi v Pozitivni Sloveniji verjetno pod istim vtisom teh raznih postopkov smo pri sprejemanju te zakonodaje razmišljali tudi o opciji, tak je bil prvi predlog, da odvetniki ne bi smeli opravljati funkcije stečajnega upravitelja. Ampak po nekem premisleku in potem nasprotovanju, ki so ga izrazili ne samo Odvetniška zbornica, Zbornica stečajnih upraviteljev in Državni svet, ampak zelo izrazito tudi Zakonodajno-pravna služba. smo našo rešitev modificirali v tem smislu, da še vedno zagovarja ta isti cilj, ki ga želite tudi vi z vašim amandmajem doseči, vendar po našem mnenju ustrezneje. Tudi Zakonodajno-pravna služba tako kot že jaz na odboru je opozorila, da bi izločitev ene cele poklicne skupine iz upravljanja nekega poklica bil prekomeren ukrep, ki bi lahko posegel tudi v ustavne pravice, kot je pravica do svobodne gospodarske pobude ali pravica do svobodne izbire poklice oziroma upravljanja poklica in da se je tudi Ustavno sodišče na to temo že opredelilo, da je takšna rešitev neprimerna. Zaradi nekih anomalij eno celo poklicno skupino izločiti iz tega upravljanja poklica oziroma opravil stečajnega upravitelja, tudi po mnenju Zakonodajno-pravne službe ne bi bilo korektno in bi lahko, to pa dodajam jaz, pripeljalo do absurda, ko bi lahko vsi drugi poklici, učitelji, cvetličarji, bolničarji in ne vem kdo, opravljali to funkcijo, odvetniki, ki so diplomirani pravniki, pa ne. Pa tudi jaz ne mislim, da lahko samo odvetnik ali pa pravnik opravlja funkcijo stečaja, seveda so tukaj pomembna tudi gospodarska znanja in najbolj pomembna, res pa je, da ta oseba mora poznati in uporabljati izjemno, izjemno kompleksen zakon, to je zakon, o katerem danes govorimo, in zato ta znanja niso odveč. Po idealni funkciji seveda stečajni upravitelj v stečaju sodeluje z različnimi osebami, ki potem prispevajo dodatna znanja in si lahko njihova znanja tudi pridobi. Zato je Pozitivna Slovenija zdaj v končni fazi predlagala amandma, ki je pred vami, ki rešuje isto problematiko in jo nagovarja in zaradi vsega, kar je bilo povedano, tudi zaradi tega, kar je povedala gospa Jeraj, pravi, da kadar je odvetnik tudi stečajni upravitelj, ne sme zastopati tega stečajnega dolžnika v sodnih in drugih postopkih v zvezi s tem stečajnim postopkom in ne sme uporabljati naziva odvetnik. To rešuje po vsebini problematiko, o kateri danes govorimo, ne rešuje pa seveda dokončno problema, kajti tako kot povsod so seveda tudi tukaj možne zlorabe. Da je to res, kaže to, da je ta odločba že sedaj vsebovana v kodeksu odvetniške etike na podoben način, pa se do zdaj ni uporabljala, ampak tukaj imamo spet isti problem kot mnogo kdaj v naši državi – nadzor. Kdo opravlja nadzor v stečajnem postopku, pa tudi vemo. In te funkcije se zdaj krepijo s tem zakonom in dajejo tudi samim upnikom več upravičenj, vezanih na stečajnega upravitelja. V obe smeri zdaj gredo ti popravki in upam, da bodo tudi v praksi imeli neke pozitivne posledice. Kar pa zadeva razpravo o profesionalizaciji funkcije stečajnega upravitelja se pa lahko bolj strinjam, ker bi ta profesionalizacija, tudi tako sem razumela gospod Jeraj, pa enakovredno obravnavala vse poklice, ki bi se pa morali seveda odločiti, ali bodo delali svoj osnovni poklic ali se bodo specializirali za poklic stečajnega upravitelja. Problem pri tem je, da ne moremo ad hoc z nekim amandmajem spet reševati takšnih stvari, ker lahko to pripelje do situacije, da bo nekdo, ki bo samo stečajni upravitelj in bo od tega odvisno njegovo preživetje, imel bo pa recimo tri stečaje nekih manjših podjetij, majhne stečaje z majhno stečajno maso, da bi sebi zagotovil preživetje, bo vlekel te stečaje, sam opravljal vsa opravila in tako naprej, si izplačeval potem na tej podlagi ure dela in tako naprej. Ta rešitev, da se profesionalizira to vprašanje, se mi zdi veliko bolj sistemska, ampak zahteva resen premislek. Pa še pomislek v zvezi z amandmajem SDS, ki ga v Pozitivni Sloveniji oziroma zdaj govorim v svojem imenu, ga ne bom podprla. Res je, da govorimo samo o, mislim, da je rekel gospod Möderndorfer, šestintrideset odvetnikih, ki so tudi stečajni upravitelji, vendar trenutno ti stečajni upravitelji odvetniki opravljajo veliko količino dela in takšna takojšnja sprememba zakona bi lahko posegla v dinamiko tega delovanja in povzročila zastoje v reševanju stečajnih postopkov, kar bi bilo trenutno za gospodarstvo zelo neprimerno in slabo. Podpiram amandma Pozitivne Slovenije in ne bom podprla amandmaja SDS. Hvala
Hvala lepa, gospa Kociper. Za repliko je prosila gospa Alenka Jeraj.
Hvala. Kolegici Kociprovi bi rekla takole, vi zelo pogosto posplošujete. Mi kar naprej poslušamo, vi v SDS, mi smo vsi enaki in kar naprej posplošujete. Jaz ne posplošujem, ker vem, da niso vsi stečajni upravitelji slabi, da niso vsi odvetniki slabi, da niso vsi učitelji slabi, da niso vsi zdravniki slabi. V vseh poklicih se ljudi trudijo delati najboljše, enim to uspeva bolj, enim manj, eni se pa vedno prešlepajo z malo dela ali pa celo s slabim delom. O tem sem govorila. Zato sem povedala konkretno, za katere ljudi pa mislim, da ne delajo dobro. Saj se nisem jaz tega izmislila. V postopkih so, zbornica jih preiskuje. Najbrž ne zato, ker delajo zelo dobro – ali kako? Najbrž se znajdeš v postopku, ker nekaj nisi naredil v redu. In to se dogaja zato, ker so nekatere stvari javne, ker se nekatere stvari objavijo in se vsega ne da vreči v spodnji predal in pozabiti na tisto. Če se vam zdi v redu, da odvetnik, ki je obenem stečajni upravitelj, sam sebi zaračunava odvetniške storitve in tako zasluži 200 tisoč evrov, jaz se opravičujem, zame je to problem. Mogoče bi potreboval odvetniških uslug za 70 tisoč evrov, ampak ker jih sam sebi zaračuna, je pa to 200, jih malo več naredimo. Dajte no, to se da narediti, tako kot sam oceni, če sam sebi zaračunava, bo tudi sam sebi tako napisal, da bodo stvari stale papirno, seveda pa bodo ob tem prikrajšani, vemo kdo, upniki, kar sem že povedala. Zame primeri, ki sem jih povedala, kažejo na to, da je to problem in da je nekaj treba narediti. Jaz vem, gospa Kociprova, da ste vi pravnica, da morate svoje kolege braniti, ampak mislim, da to pri teh primerih ni na mestu. O zahtevnosti primerov. Jaz ne poznam stečajnih postopkov, ampak kar naprej se tukaj pogovarjamo, da gre za zahtevne primere, tudi stečajni upravitelji pravijo, da gre za zahtevne primere, zato so upravičeni do tako visokih nagrad, zato stvari toliko časa trajajo. Jaz jim verjamem, da so to zahtevni primeri in zato ne verjamem, da lahko nekdo vodi 10 stečajev nekih velikih firm, razen če si ne želi zagotoviti zaposlitev za naslednja tri leta, ko se bo s tem ukvarjal ali za pet let, kolikor časa bo to počel. Če bi bil interes, da se primeri rešijo hitro in da se stvari zgodijo hitro, tako kot bi radi, potem najbrž si ne bi nekdo nakopal na glavo 10 težkih primerov in potem vzdihoval, koliko ima dela in koliko mora delati in da je treba počakati, da se bodo stvari izšle. Nadzor je do sedaj opravljalo sodišče. Sodišče vemo, kako je, spet ne bom vseh po vrsti, ker niso vsi sodniki slabi, ponekod postopki tečejo čisto v redu, tudi nekateri se zelo trudijo in veliko delajo, ampak [[...]]
Čas za repliko je minil. Se boste lahko še prijavili.
Bom končala. Nadzor zdaj prenašate na upniški odbor, ker očitno sodišče ni svojega dela dobro opravilo, pa smo spet pri tem, o čemer ves čas govorimo – kaj je s sodišči? Sedaj samo še vprašanje. Koliko stečajnih postopkov se je končalo pozitivno, pri koliko stečajih smo bili uspešni? Zelo malo ali nič. in najbrž je to in predvsem zaradi tega je torej to odvisno tudi in predvsem od tega, kdo je stečajne postopke vodil. Še vedno verjamem, da je nekdo z ekonomskim znanjem bistveno boljši stečajni upravitelj kot odvetnik s pravnim znanjem.
Hvala lepa. Še je želja po razpravi. Odpiram prijavo za razpravo. Prijava poteka. Prijavljeni so štirje razpravljavci. Prvi ima besedo gospod Franc Breznik.
Predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Predvsem bi se rad nekako vključil v razpravo glede novele zakona, o kateri danes govorimo, predvsem pa o zadnji temi, o kateri govorimo: o delovanju odvetnikov v stečajnih postopkih. Delno se strinjam z gospo sogovornico kolegico Mašo Kociper, ki je govorila o odvetnikih, da vsi niso slabi, vsi niso dobri, da izključevanje ene poklicne skupine iz možnosti opravljanja stečajnih postopkov ni na mestu, da je v bistvu po eni strani škodljivo. Moje mnenje je zelo logično. Sam bom podprl amandma, ki ga je dala naša poslanska skupina, predvsem v sferi zasledovanja prakse, ki se je dogajal zadnjih 20 let. Kot je pred menoj govorila kolegica Alenka Jeraj, praksa ne kaže nič dobrega. Večina podjetij, tistih največjih podjetij, recimo predvsem iz regije, iz katere prihajam, severovzhodne, je doživela klasičen totalni zlom, izbris iz sodnega registra. Torej gre za končno dejanje likvidacije podjetja. Zakonodaja, ki smo jo poskušali, ki je v bistvu zelo pozna, čisto na koncu prihaja, ko je že večina podjetij potopljenih, je vsekakor na mestu. Kaj pa mi danes zasledujemo? Zasledujemo predvsem zadeve, da tiste zadeve, ki niso bile v redu, se izključijo. Zakaj govorimo o tem, da odvetniki, ki so vpisani v register odvetnikov, naj ne bi opravljali tega. Sam zasledujem cilj, da se naj izbrišejo iz Odvetniške zbornice kot take, naj se bolj posvetijo ekonomskim znanjem, menedžerskim znanjem in naj z neko prakso v podjetjih potem začnejo velike postopke. To je tisto, kar je pomembno. Zame osebno, sem tudi na mestu, da recimo stečajne postopke v večjih podjetjih, ki so mednarodna podjetja, ki so bila dolgo leta na tržišču, so ti stečajni upravitelji, oprostite izrazu, bili zelo nestrokovni, s premalo izkušenj tudi v mednarodnem okolju, in niso znali voditi teh postopkov. Predvsem so gledali ali zasledovali cilje, v katerih so nekako videli samo ceno nekega zemljišča, videli so ceno nekega stroja in videli so ceno še nekaterih nepremičnin, ki jih je to podjetje mogoče imelo in so jih lahko odprodali. In takoj so iz te kupnine najprej poplačali sebe, poplačali so predvsem državo, torej davke in vse ostalo, delavci, ki so to podjetje soustvarjali, pa na koncu niso dobili ničesar, predvsem pa tudi upniki niso dobili ničesar. Do sedaj je vsak stečajni postopek na koncu končal v likvidaciji podjetja. Mi po teh 20 letih končno razumemo, ko je vse to likvidirano, vsa ta podjetja, vse te blagovne znamke, o katerih smo že danes na odboru govorili, sedaj na koncu sprejemamo neko zakonodajo, ki je po vzoru neke zakonodaje nekih normalnih držav, ki so v naši soseščini. Sam sem večkrat doživel, ko sem delal v Avstriji, prišel sem v podjetje, kjer smo, recimo, nekako avtomatizirali nekatere zadeve. "Ja, veste, mi smo v stečaju, ampak to ne pomeni nič, podjetje dela, delavci delajo, plače se izplačujejo." V bistvu se bivši lastniki razlastninijo. In ta današnja novela zakona je zelo podobna ali je v neki korelaciji s tako imenovano slabo banko ali s tako imenovanim zakonom o reševanju preko slabe banke. Zakaj? Tudi v slabi banki smo naleteli ne neke ovire. Ker terjatve slabih bank bodo ljudje v slabi banki reševali preko tega, da bodo razlastninili lastnike. Zakaj korelacija? Zaradi tega, ker do sedaj so slabi lastniki, ki so dostikrat iz državnih bank kupovali podjetja, si kupovali deleže v nekih podjetjih, ki so imela neko vrednost na tržišču, so ta podjetja zaradi različnih vidikov, največkrat zaradi slabih odločitev, največkrat zaradi izčrpavanja, ker so morali sami plačevati kredite, ker so brez lastnega kapitala nekako vstopili v podjetje, so to podjetje pripeljali kljub dobrim storitvam, konkurenčnim produktom v stečaj. Kaj se je dogajalo? Do sedaj so vedno, ko so prišli v stečaj, potem šli na isto banko, kjer so imeli svoje tovariše, vzeli ponovno kredit, potem pa kupovali iz stečajne mase zemljišča, iz stečajne mase stroje, iz stečajne mase so mogoče vzeli ali pripeljali tudi spet določene nepremičnine in ustvarili novo podjetje in ga ponovno izčrpavali. Ta praksa se danes s tem končuje, vsaj deloma. Čisto vseh krivic ne bomo popravili, bomo pa morda prispevali nekim podjetjem, da bodo neke zdrave celice v podjetjih ostale nekako na mestu. Za takšen zakon pa seveda potrebujemo kvalitetne ljudi, ki bodo kvalitetno vodili stečajne postopke, imeli prakso, imeli prakso predvsem s strateškega ali kriznega menedžmenta in peljati ta podjetja, da bodo preživela. Da končam. Zakonodaja, ki jo danes noveliramo, predvsem pa tudi amandma, ki smo ga vložili, zahteva, da smo novelirali zakon, ki vsem podjetjem, ki so nekako danes v teh insolventnih postopkih zagotavlja, da se lahko rešujejo in da ne pomeni to, kot je bilo do zdaj v praksi, končno likvidacijo podjetja, ampak rešujemo zdrave dele podjetja. Predvsem pa se v Slovenski demokratski stranki zavezujemo in želimo si, da takšne postopke, predvsem tiste bolj zahtevne stečajne postopke, vodijo ljudje, ki imajo prakso. Ker hipotetično lahko pogledamo samo nekaj, nekdo, ki konča pravno fakulteto, ki naredi pravosodni izpit, ki naredi izpit za stečajnega upravitelja, se vpiše v zbornico stečajnih upraviteljev in dobi v stečajnem postopku nek stečaj večjega mednarodnega podjetja, teh znanj nima, manjka mu znanja, manjka mu predvsem znanja, kako voditi stečaj enega zapletenega tehnološkega podjetja, kako reči, da ta celica je zdrava, ta ni. Tu je en prefinjen občutek ljudi, potrebuješ prakso, potrebuješ posebna znanja, ki jih sam izpit tudi ne predvideva. In ravno zaradi tega govorim, da slovenska družba mora zasledovati cilje, če je nekdo odvetnik, naj se ukvarja z odvetništvom, če je nekdo pek, naj peče kruh, če je nekdo kelner, naj se ukvarja z gostinstvom in tako naprej. Ne gre posploševati. In odvetniki imajo za kompleksne stečajne postopke premalo teh znanj, premalo teh znanj, še enkrat ponavljam, in naj se ukvarjajo s svojim primarnim delom, ki ga imajo. Še enkrat najlepša hvala.
Najlepša hvala. Mag. Katarina Hočevar, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. In lepo pozdravljeni še enkrat! Moj sin, ki hodi v četrti razred, je v razredu definiral politiko kot nekaj oziroma prostor, kjer poveš tisto, kar misliš, da je prav. In sigurno ni prav, če zavajamo. Zato bom sama obrazložila amandmaja k 15. členu tako, kot sama mislim, da je prav. Koalicija predlaga amandma, ki pomeni, da v bi v podjetju A lahko en človek bil stečajni upravitelj ali pa zastopal to podjetje v sodnih ali drugih postopkih, nikakor pa ne oboje. Stranka SDS pa predlaga, da nekdo ne more dobiti dovoljenja za funkcijo upravitelja, če je vpisan v imenik odvetnikov. Zato, gospa Jerajeva, tudi če podpremo amandma koalicije, seveda ne more priti do primerov, ko bi stečajni upravitelj sam sebi izdajal račune za odvetniške storitve. Imamo 100 aktivnih upraviteljev in če bi tako, kot predlagate vi, se vseh tistih 36 oziroma 40 tako odločilo za poklic odvetnika, bi lahko to ogrozilo nemoten potek insolventnih postopkov, ki pa so v porastu. Zato sama s tem razlogom podpiram predlog koalicije, ker je zagotovljena ta varovalka, da ena oseba ne bo mogla opravljati dveh funkcij. Ker pa prihajam iz liberalne stranke, se mi pa zdi, da omejevanje tako podjetniške pobude kot pa enega dela državljanov ni potrebno, delo krepi človeka, če ga je dovolj, hvala bogu, in tisti, ki je sposoben, lahko dela več. To se mi zdi tako, kot če bi rekli, da poslanci ali nekdo drug, ki je v delovnem razmerju, ne more predavati na fakulteti ali pa v srednji šoli ali pa še kje drugje. Sama pri 15. členu napovedujem podporo amandmaju koalicije. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Alenka Jeraj ima repliko.
Hvala. Gospa Hočevarjeva, saj niso odvetniki tako naivni ali neumni, da še kakšnega drugega izraza ne uporabim. Saj zato pa imajo več podjetij. Preko enega podjetja vodijo stečaj, potem pa odvetniške storitve zaračunajo svoji odvetniški firmi, saj ne zaračunajo sami sebi. Ampak če smo zelo naivni, verjamemo, da je slučajno svojo odvetniško firmo najel zato, da mu je pomagala pri stečaju. Zato pa imajo več podjetij, drugače ne bi bilo nobene logike, bi pač s svojo odvetniško firmo delali vse, delali stečaj, svetovali, delali računovodske posle in tako naprej. Zato pa ustanovijo stečajni upravitelji, poglejte jih, imajo vsi tri firme, dva espeja in potem lepo delajo stvari tako, kot sem jih opisala.
Besedo ima gospa Aleksandra Osterman.
Hvala za besedo. Kot je že kolegica iz koalicije povedala, praksa je pokazala, da so stečajni postopki sami sebi namen, ki dejansko dajejo velike zaslužke stečajnim upraviteljem, odvetnikom, cenilcem, najbolj oškodovani pa so tukaj prav upniki, saj vsi ti delajo zato, da se izčrpuje stečajna masa in upniki ostanejo brez poplačil. Vsekakor Pozitivna Slovenija podpira amandma, ki daje ministrstvu pristojnost, da odvetniku, ki je imenovan za stečajnega upravitelja v istem postopku ne daje možnosti oziroma mu prepoveduje, da opravlja tudi funkcijo odvetnika v tem istem postopku, opravlja odvetniške storitve in vodi postopke, lahko pa opravlja kot odvetnik funkcijo odvetnika v drugem stečajnem postopku. Takšnemu odvetniku, ki v istem stečajnem postopku opravlja funkcijo stečajnega upravitelja in funkcijo odvetnika, lahko ministrstvo odvzame dovoljenje za opravljanje funkcije stečajnega upravitelja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Branko Ficko.
Hvala predsedujoča. Cilj nam ne bi smel biti reševanje stečajnih upraviteljev, pa če so odvetniki ali niso, ampak reševanje firm, da ne pridejo v njihove roke ter da imajo čim manj dela. Lahko bi sedaj začel naštevati firme, ki čakajo na razdružitev, ne pa imen stečajnih upraviteljev. Dejstvo je, da je potrebno hitrejše prestrukturiranje gospodarskih družb, predvsem ohranitev zdravih jeder. Zato je zakon o sistemski razdružitvi, ki je v pripravi, bistven, da do insolventnosti ne pride. Gre v bistvu za izvensodni mehanizem, konverzijo terjatev oziroma vstop upnika v lastništvo. Preprečiti je treba trajno insolventnost in stečaje, saj dosedanje izkušnje niso pozitivne, ker so stečaji pomenili uničevanje zdravih jeder in blagovnih znamk. Tudi na pomurskem področju je takšen primer živilsko predelovalnega podjetja Pomurka, kjer stečaj traja že od leta 2009, pa še vedno ni končan. Kar je pa seveda še bolj žalostno, da takšnega podjetja več nikoli ne bo in ne more zaživeti, predvsem pa je blagovna znamka uničena in seveda je s Pomurko povezan tudi novogoriški NIP. Gola slučajnost je bila, da je lastnik obeh poznanih blagovnih znamk bil isti. Takšnim in podobnim primerom je treba narediti konec, zato je predčasna sistemska razdružitev najbolj pomembna. Se nam pa bo še kolcalo po prejšnjem SDK, ki je sistemsko preprečeval, da do propadanja zdravih jeder ni prihajalo. Seveda smo z ukinitvijo SDK omogočili bančnemu sektorju dodatni zaslužek, s tem tudi posredno krivca za propad podjetij, posledično odpis terjatev na račun davkoplačevalskega denarja. Podpiram novelo zakona o postopkih zaradi insolventnosti, še bolj pomemben pa se mi zdi zakon o sistemski razdružitvi in s tem manj dela ali pa nič za stečajne upravitelje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je še želja po razpravi, odpiram prijavo za razpravo. Želi še kdo besedo razen gospoda Branislja? Ne. Besedo ima Rihard Braniselj.
Hvala lepa. Nisem se mislil oglasiti na to temo, vendar je bilo izrečeno toliko nepravilnih trditev, nepravilnih ugotovitev, pavšalnih in nekorektnih konec koncev tudi. Kaj je bistvo stečajnega postopka? Ena od pomembnih paradigem je tudi nadzor. In ta nadzor nad stečajnimi upravitelji izvajajo upniki – ali je to upniški odbor ali upniki sami ali je to stečajni senat, kakorkoli že. Vse listine, vsi računi so objavljeni na spletni strani Ajpesa. In kdorkoli od upnikov, imamo stečaje, kjer je upnikov po petsto, tisoč, in kdorkoli od teh upnikov ima že sedaj možnost spremljati vsa dejanja stečajnega upravitelja in jim tudi nasprotovati. In v končni fazi upniški odbor tudi bdi nad nagrado. In pravzaprav na pamet govoriti, da stečajni upravitelji pravzaprav kar sami sebi določijo nagrado in izstavljajo račune in tako naprej. Lahko si izstavljajo račune, ampak nekdo jim te račune odobri. Če je karkoli narobe, potem imamo te inštrumente že sedaj, pa do tega ne bi smelo priti. Predvsem pa pogrešamo v tej državi malo več skrbnosti v lastnih zadevah. Upniki v stečajnem postopku so, žal, prevečkrat pasivni in prepuščajo kontrolo in vse skupaj nekim državnim organom, ki pa tukaj ne morejo kontrolirati. Imamo primer, ki sem ga že omenil, ko je gospod Oblak, ki je ustanovil, prav v ta namen združenje upnikov, sforsiral s svojo prodornostjo, vztrajnostjo da smo prišli do praktično prvih obsodb, da smo ugotovili prve anomalije in da je to združenje upnikov pravzaprav postalo neka sila tudi v primeru ozaveščanja vseh upnikov, da morajo biti bolj aktivni, da morajo biti bolj pazljivi v svojih zadevah. Konec koncev, stečajni upravitelj upravlja z njihovim premoženjem in moramo biti skrbni, kaj nam ta stečajni upravitelj tudi počne. Jaz sem že uvodoma povedal, da ta zakon, ki ga danes obravnavamo, je verjetno eden od najbolj kompliciranih zakonov v tej državi. In že ko ga preberemo, kaj šele razumemo in tako naprej, je treba ogromno napora, znanja, kaj šele da ga implementiramo, kaj šele, da peljemo zgodbo nekega stečaja. In sedaj na pamet govoriti, kateri stečaji so bili katastrofa, kje so bile anomalije, kje so bile nepravilnosti. To bodo povedali upniki, ki so bili v teh stečajih pravzaprav vpleteni, oni imajo pravico govoriti, kateri stečaji so bili katastrofa, nepravilnosti, anomalije in tako naprej. Jaz verjamem, da so vsi tisti stečaji, kjer je stečajni upravitelj kaj narobe naredil, bili tudi sankcionirani. Predvsem pa upam, da bodo jutri dosledno sankcionirani. Za konec samo to, da eni skupini prepovemo opravljati funkcijo, ne poklic, funkcijo stečajnega upravitelja, mislim, da je to pa na meji ustavnosti. In govoriti, da so odvetniki že a priori nesposobni, nimajo znanja, da so koruptivni, pokvarjeni, nekateri so mogoče celo v redu, ampak načeloma so pa vsi taki, mislim, da ni korektno do celotnega poklica. In to je pravzaprav nekaj, na kar jaz ne morem pristati na pamet.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Mag. Matej Tonin, izvolite, beseda je vaša.
K tej razpravi me je spodbudil moj kolega gospod Braniselj. Saj veste, on je odvetnik in jaz ga razumem, da na nek način on svoj poklic tako ali drugače brani. Pa se ne bom v te stvari tako ali pa drugače spuščal. Ko govorimo o 15. členu, ki se navezuje na stečajne upravitelje tako ali pa drugače, me je zlasti zmotila izjava, da morajo biti upniki pazljivi, da se v tem postopku kaj posebnega ne zgodi. Jaz temu najostreje nasprotujem. Mi moramo takšen sistem narediti, da upnikom ne bo treba biti pazljiv, ampak da bo zakon in sistem zagotavljal, da bodo postopki tekli tako, da so povedali, kaj sledi, kaj sledi nečemu. Če nekdo tri mesece ne plačuje plač, storitev, ne morejo biti zdaj upniki tisti, ki morajo biti pozorni na to, ampak mora sistem zagotavljati, če se to zgodi, določeni postopki stečejo. In poleg tega mora sistem tudi zagotavljati neke varovalke, da se stvari, o katerih so moji kolegi, da ne bom tratil vašega dragocenega časa po nepotrebnem, ampak so številni govorili o aferi Prijatelji v stečajnem postopku, ki še ni dobila končnega epiloga, in kako obstajajo povezave med posameznimi strukturami sodnikov, stečajnih upraviteljev in tako naprej. Tako se dogaja, da so povezani od sodnikov, upraviteljev, da so nekateri kupci te stečajne mase že kar vnaprej znani, da so privilegirani. Saj boste rekli, zelo na splošno razpravljaš, ampak to so tiste stvar, ki nas vse bolijo in h katerim moramo stremeti, da jih izboljšamo. In zaradi tega verjamem, da mi gospod Braniselj ne bo zameril, ker me je ta razprava res kar malo razjezila in sem prišel in sem rekel, to pa moram povedati, da je naša dolžnost, da sistem naredimo takšen, da bo funkcioniral, ne pa, da bo moral stalno nekdo paziti, ko se mu dogaja krivica, da se mu ne bo zgodila še večja.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Jožef Kavtičnik, izvolite.
Jaz sem se javil k razpravi, ne morem imeti replike, ker ni mene omenil [[...]]
Se opravičujem.
[[...]]ampak, če mi dovolite, bi na kratko povedal, da ta zakon gre v pravo smer.
Gospod Kavtičnik, samo malo, če se lahko ustavite, se opravičujem. Prednost ima pri repliki postopkovno, moramo v skladu s poslovnikom ravnati. Repliko ima gospod Rihard Braniselj, vam bom pa dala besedo za razpravo seveda.
Hvala lepa. Moj kolega Tonin je pač mislim, da mogoče malo napačno razumel moje stališče. Ampak ta izvedba oziroma to stališče, ki ga kolega zagovarja me spominja na to teorijo Nachtwächter Stadt, to se pravi država nočni čuvaj, država povsod, država bdi nad vsem in tako dalje. Mi tudi na to lahko pristanemo in se odločimo, da tak sistem uvedemo, vendar pa moramo povedati, da to stane. To stane. Mi smo rekli, da mora biti vitka država, da moramo racionalirati službe, če pa želimo, da bo pa država res v vsaki pori pravzaprav imela svoje nadzornike, potem se pa o tem odločimo in ta sistem tudi uvedemo. Mislim, da smo ga nekoč že imeli, pa mislim, da tudi ni funkcioniral. Liberalci pa absolutno zavračamo ta sistem in pristop.
Gospod Jožef Kavtičnik želi razpravljati. Morebiti še kdo? Gospa Alenka Jeraj tudi. Najprej ima besedo gospod Jožef Kavtičnik in potem gospa Alenka Jeraj.
Hvala lepa. Ko sem poslušal razpravljavce, sem nekako dobil vtis, da bomo vsi podprli ta zakon in da se vsi nekako strinjamo, da gre zakon v pravo smer. Treba pa bo v zakonu še marsikaj narediti, to, kar je dejal kolega Möderndorfer, da bodo zakoni in tudi ta zakon takšni, da bomo navadni državljani, tudi tisti, ki nismo odvetniki ali advokati, vedeli, kaj v zakonih piše, da ne bodo členi tako zakomplicirani, da bo potrebno, da bodo zraven nas sedeli advokati, odvetniki in še kakšni ustavni strokovnjaki. Zato bom sam ta zakon podprl, sem pa v dilemi, kaj narediti z amandmajem, ki ga je vložila SDS, predvsem zaradi tega, ker je vprašanje, če bo zdržal ustavno presojo. Kajti izločiti neko skupino poklicev ali poklic iz tega, da lahko nekdo opravlja neko delo, mislim da ustavno ne bo zdržalo. Zato bom z bolj mirno vestjo podprl zakon koalicije, ki stoprocentno ne rešuje problema, ga pa nakazuje v smeri reševanja. Pomeni, da bom kot poslanec podprl amandma, ki nima tendence, da je lahko ustavno sporen.
Hvala lepa. Gospa Alenka Jeraj, izvolite.
Poglejte, jaz mislim, da če ugotovimo, da neke stvari ne funkcionirajo, niso v redu smo dolžni to spremeniti in popraviti. Primeri, ki jih imamo pred seboj, o katerih se pogovarjamo, nekajkrat sem že povedala, da jaz ne pravim, da so vsi stečajni upravitelji slabi, da so odvetniki slabi, ki vodijo stečaje, se je pa izkazalo, da nekateri izkoriščajo priložnost. Poglejte odvetniške družbe, kako poslujejo, odvetniške pisarne, bomo rekli z nekimi normalnimi zaslužki, potem pa postanejo stečajni upravitelji in čez noč obogatijo. Ne mi govoriti, da je to vse normalno in da je to vse v redu, s tem da se stečaj, ki so ga vodili, ni končal v korist upnikov. Upniki niso bili poplačani, zdravega jedra nismo našli, skratka vse skupaj je propadlo. Prav tako se ne strinjam z gospodom Branisljem, da morajo upniki sami preverjati, kaj se je dogajalo in kaj se ni. Ja, za boga, saj zato pa imamo strokovnjake, zato pa imamo stečajnega upravitelja, ki se na zadevo spozna, zato imamo sodišče, ki to nadzoruje in se na zadevo spozna. Upniku ni nujno, da se spozna na to, da ga je nekdo okrog prinesel. Zato imamo pravnike in tako naprej. Kako naj en upnik, ki o stvari pa res nima najbrž pojma, nastopa napram nekemu stečajnemu upravitelju, ki je podkovan z vsemi žavbami, če je pa še odvetnik, pa še prijatelj s sodnikom, ki pelje postopek, mislim, da pa res najbrž vemo, kdo je v veliki prednosti v tem primeru. Spomnili se boste, da smo mi imeli tudi primere, ko so recimo iz tožilskih vrst prihajali v odvetnike, pa smo to omejili. Spomnite se primera Penko, direktno iz posebne skupine tožilske, ki je preiskovala SCT, gospoda Zidarja, je postal Zidarjev odvetnik. Ja, dokler bomo takšne stvari tolerirali, bomo imeli probleme in stvari ne bomo razčistili. Pa smo spet v mandatu 2004–2008 to omejili, da šele po štirih letih lahko gre med odvetnike ali nekaj podobnega, ker smo ugotovili, da se stvari odvijajo napačno. Pri težavah, ki jih imamo, nobenega zaupanja v sodni sistem, takšne stvari, ki jih delamo in ki jih očitno ne želimo odpraviti, samo še povečujejo nezaupanje. Ja, kdo bo zaupal temu, saj že vrabci na strehah čivkajo, da se odvetnika ene stranke in odvetnik druge stranke dogovorita, pa enkrat enega ni na narod, drugič drugega ni, stranka pa lepo plačuje, da po nekaj letih pridemo do zaključka sodbe. Poglejte, jaz, še enkrat, ne pravim, da vsi goljufajo, da so vsi koruptivni in da je vse narobe. Ampak izkazalo se je, da odvetniki v teh primerih izkoriščajo. Poleg tega sem pa povedala, da gre za primere, ko odvetniki imajo nek odnos s svojo stranko, so dolžni o nekaterih stvareh molčati, so dolžni delati v korist stranke, kar pa ni nujno vedno v korist podjetja, katerega stečaj vodijo. Samo o tem govorim in po moje moramo take stvari odpraviti. In kot sem rekla, taki predlogi prihajajo tudi iz odvetniških vrst, ker očitno se nekaj malega odvetnikov pa se le zaveda, da je to lahko tudi problem. Omenila sem prej gospoda Kozinca, sicer so ga takoj potem vsi napadli. Pa ne mi govoriti, da odvetniki nimajo drugega dela, da morajo ravno to početi. Mislim, da s tem, ko jih bomo tukaj omejili, jim ne bomo omejili dela. Dela za odvetnike je v tej državi mnogo mnogo.
Hvala lepa. Gospa Romana Tomc bi želela razpravljati. Morebiti še kdo? Ne, potem še gospa Romana Tomc in potem nadaljujemo z amandmaji.
Hvala lepa za besedo. Tudi jaz se nisem nameravala vključiti, ker mi ta problematika ni res v detajle poznana, pa vendarle glede združljivosti in nezdružljivosti opravljanja funkcije stečajnega upravitelja in odvetnika bi za začetek prebrala stališče protikorupcijske komisije, ki pravi, da v zvezi z dilemo, ali je odvetnik lahko stečajni upravitelj, da je vsaka situacija, ki predstavlja možnost nastanka nasprotja interesov in nedzružljivosti funkcij ali dela po oceni Komisije za preprečevanje korupcije določeno tveganje, zato je pričakovati, da bi morebitne tovrstne situacije preprečili že pred njihovim nastankom oziroma na sistemski ravni enako oziroma kot je bilo storjeno pri uvedbi nezdružljivosti županske in poslanske funkcije. To se pravi, dilema o združljivosti oziroma nezdružljivosti je zelo velika. Zato menim, da je takšen predlog, kot ga predlaga naša poslanska skupina, zelo utemeljen. Strinjam se s kolegi, ki pravijo, recimo, kolegica Maša Kociper in vsi ostali z vsem spoštovanjem, predvsem branijo svoj ceh, so pravniki in seveda je logično, da se zavzemajo za svoje kolege in poskušajo situacijo prikazati v lepši luči.,Ampak dejstva, ki so se izkazala v preteklem letu ali v prejšnjih letih, pa nesporno dokazujejo, da je ta dvom, ki ga izraža tudi protikorupcijska komisija, zelo utemeljen. Da pa povem še nekaj z vidika same stroke. Po stroki sem ekonomist in razumem stečajni postopek kot neke vrste kriznega menedžmenta. Postopek, v katerem se zahtevajo izrazito specializirana in poglobljena ekonomska znanja, zato seveda zagovarjam pa z vidika moje stroke, da bi morali biti stečajni upravitelji predvsem ekonomisti, ki seveda premorejo dovolj tudi pravnih znanj, da so sposobni brati ustrezno zakonodajo, jo spoštovati in peljati postopek. Ampak v prvi vrsti je to ekonomska situacija. Upravitelj mora za začetek narediti otvoritveno bilanco, mora presoditi o terjatvah podjetja, mora biti sposoben nekega menedžeriranja podjetja, kar zahteva poglobljena ekonomska znanja. Imajo tudi odvetniki ustrezne izpite, ki jim to omogočajo, vendarle se boste z mano najbrž strinjali, da pa nek izpit, kakršen koli že, pa ne more kar nadomestiti nekega znanja, ki smo ga ekonomisti, recimo, nabirali po fakultetah več let. Tudi s tega vidika se sprašujem, zakaj v takšni meri preferirati pravniški poklic v primerjavi z ekonomskim poklicem. Ne strinjam še z nekaterimi drugimi navedbami, da gre za omejevanje možnosti nekega poklica pri sodelovanju v tem postopku. Najbrž ni neke zelo temeljite pravne podlage, zato pa vendar ločim pravnika in odvetnika. Odvetnik je nekaj drugega kot pravnik. Seveda gre za vprašanje, ali lahko odvetniki vodijo stečajne postopke, ne pravniki s svojim pravnim znanjem. Dileme so številne, so resne, so podprte ne nazadnje tudi ne samo s tistim, kar mislimo v stranki SDS, ampak so te dileme izrazili številni predstavniki strokovne javnosti, ne nazadnje tudi protikorupcijska komisija, na katero kolegi, kadar je to prikladno, zelo radi prisegate. Tako se zavzemam za to, da odstranimo vse možne potencialne priložnosti, da se takšno stanje, kot smo ga bili do sedaj vajeni, in izkoriščanje stečajne mase na račun bogatenja tistih, ki stečajne postopke vodijo, pa bi jih morali v bistvu voditi na način, da bi zaščitil upnike, da bi zaščitili premoženje – tisto, kar ga je sploh ostalo –, da v prvi vrsti zaščitijo svoj interes in poskrbijo za to, da so za svoje delo bogato in pravočasno plačani, kar pa ostane komu drugemu, pa pač ostane. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še je želja po razpravi. Bom odprla možnost prijave na razpravo. Sedaj ima besedo gospa Tina Brecelj državna sekretarka na Ministrstvu za pravosodje. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Pozdravljeni spoštovane poslanke in poslanci! Rada bi opozorila na to, da ocenjujemo, da bi ureditev, ki bi v celoti prepovedala upraviteljem, ki so hkrati tudi odvetniki, opravljati upraviteljsko funkcijo, v tem trenutku pomenila pomembno oviro v delovanju pravosodnega sistema. Namreč, upoštevaje dejstvo, da so stečajni postopki v porastu, bi brez ustrezne prehodne ureditve, ocenjujemo, takšna prepoved, če jo lahko imenujem, pripeljala do novih upočasnitev, novih zastojev, pa vendar je osnovni cilj novele prav pospešitev izvajanja stečajnih postopkov. Rada bi rekla še to, ker je bilo v razpravi že večkrat opozorjeno, na problem dejstva, da upravitelji vodijo hkrati več zahtevnih stečajnih postopkov. V zvezi s tem bi mogoče opozorila tudi na to, da takšno predlagano izključevanje odvetnikov posledično najbrž pripelje do tega, da bi upravitelji, ki ostanejo, imeli istočasno v delu še več stečajnih postopkov. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je bila izražena želja, imate repliko gospa Romana Tomc. Izvolite.
Hvala lepa. Saj bi se lahko javila tudi k razpravi. Ampak, ravno na to, kar je državna sekretarka zdaj opozorila, pa se mogoče dopolnim, pa izkoriščam to repliko. Ali se vprašamo, zakaj je samo 99 stečajnih upraviteljev – kot berem tukaj podatke v javnih medijih – in od tega je, recimo, več kot polovica oziroma polovica odvetnikov, če prav razumem? Ali se mogoče ob tem podatku in ob teh bajnih zaslužkih, ki izhajajo iz vodenja stečajnih postopkov, ne vprašamo tudi, ali niso tudi drugi interesenti za to, da bi participirali pri teh zaslužkih ? In posledično, ali ne gre tu v tem primeru za ščitenje nekega ožjega kroga ljudi, ki želijo ohraniti monopol pri vodenju stečajnih postopkov? Prepričana sem, da je v Sloveniji ob vseh ekonomistih, ob vseh pravnikih zelo veliko sposobnih, nadarjenih in zainteresiranih pravnikov in ekonomistov, ki bi z veseljem vodili te postopke, pa jim sistem, takšen kot je, onemogoča, da bi vstopili v to igro. Jaz to vidim to področje, tudi tako kot na številnih drugih področjih, da gre za neke vrste omejevanje konkurence, mehko omejevanje konkurence. Najbrž je s predpisi podprto vse tako, da to pravnoformalno ni mogoče dokazati, pa vendarle vemo, da predpisi so nekaj, potem izvajanje v praksi je nekaj drugega. Ravno to, da so tukaj mogoči tako veliki zaslužki pa da je stečajnih upraviteljev tako malo, me navaja na takšne zaključke. Ta prostor je omejen, ta prostor je zaščiten in ga tisti, ki so v njem, zelo dobro branijo pred vstopom nove konkurence.
Hvala lepa. Odpiram prijavo na razpravo. Prijavljeni so štirje razpravljavci. Prvi ima besedo gospod Jožef Kavtičnik.
Hvala lepa za besedo. Omejevanje konkurence oziroma omejevanje za zaposlitev oziroma opravilo in vodenje stečajnega postopka, mislim, da je tukaj predvsem znanje. Ljudje, ki imajo določena specifična znanja, se lahko prijavijo oziroma postanejo stečajni upravitelji. Tu so lahko tudi ekonomisti, tu so pravniki oziroma odvetniki in tako naprej. Res je, da smo morda malo zakomplicirali te naše zakone, da se na zakone oziroma na vse te postopke pravniki najbolje spoznajo, zato ker jih tudi v večini primerih pišejo. Tudi tukaj v Državnemu zboru se velikokrat srečujemo z določenimi zakoni, ko potrebujemo kakšnega prevajalca zraven, da bi vedeli, kaj kakšen člen sploh pomeni. Zato se je absolutno treba lotiti tudi revizije določenih zakonov, da jih naredimo takšne, da jih bodo ljudje lahko brali, da bomo lahko razumeli in da bodo omogočali transparentnost. Pri vsem tem, opravilih, in tudi ne samo pri stečajnih postopkih, ampak tudi sicer, je pa pomembna poštenost. Veste, kakor koli bomo obračali in bomo rekli ali omejili določene poklice, da opravljajo neko delo, bomo rekli, da zato ker so nepošteni – bodo prišli pa drugi lahko nepošteni! Tako da se lahko tudi ekonomisti med seboj povežejo, tudi trenerji, učitelji in tako naprej se lahko povežejo in naredijo nekaj sebi v prid, če niso pošteni. Izhajati moramo iz tega, da moramo na takšna mesta imenovati ljudi, ali jim dati možnost, ki so pošteni. Tistim, ki niso pošteni, tistim je treba preprečiti, da določena oziroma kakršna koli dela opravljajo. Zato je pomembna ta transparentnost, nadzor in možnost, tudi to, kar je kolega Braniselj dejal, možnost, da lahko tudi upniki pri tem, pri konkretnem primeru, lahko vplivajo in dajo svoje mnenje, kontrolirajo, kako se nekaj izvaja. To je pomembno: transparentnost, nadzor, predvsem pa poštenost. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dragan Bosnić.
Hvala za besedo. Moja razprava ne bo strokovna, ampak ena nelogičnost je bila prej izrečena s strani kolegice. Namreč primerjava z nezdružljivostjo funkcij župana in poslanca. Gre za vodenje funkcij in te funkcije niso vezane na izobrazbo, tukaj pa diskriminiramo odvetnike, ki so vezani na poklic in ta se mi ne zdi utemeljena. Če bi govorili o tem, da poslanec ne sme biti učitelj ali da župan ne sme biti – recimo, kaj jaz vem – trgovec, potem bi to sprejel, ampak te razlage pa ne sprejmem.
Izvolite, gospa Tomc, replika.
Hvala lepa. Samo pojasnila bom. Prebrala sem stališče protikorupcijske komisije. To ni moje mnenje, to je mnenje, ki ga je izdala protikorupcijska komisija. Samo tako, da smo na jasnem.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat ima besedo.
Hvala, gospa podpredsednica, bom čisto kratek. V Novi Sloveniji zagovarjamo, da stečajni upravitelj oziroma da odvetnik ne sme biti tudi stečajni upravitelj. Zakaj? Ker je z opravljanjem odvetništva nezdružljiva katera koli druga komercialna dejavnost, kar delo stečajnega upravitelja je, pa še zelo donosno. Samo primer vam povem. Če vi danes odprete espe ali deoo in registrirate dejavnost zavarovalniško zastopanje, je to lahko edina dejavnost, ki jo registrirate. Ne smete nobene druge dejavnosti imeti, če odprete takšen espe Govorim iz izkušenj. Zanimivo, ali ne? Zavarovalniško zastopanje! Pa kaj je to v primerjavi z odvetniško službo!? Poleg tega pa tudi, kar je bilo danes menda že večkrat tudi povedano –in se strinjam –, mnenje protikorupcijske komisije, in drugo, kar je povedal nekdanji predsednik Odvetniške zbornice in danes seveda njegova izjava ni všeč sedanjemu vodstvu Odvetniške zbornice, to je gospod Miha Kozinc, ki je opozoril tudi na to, da imajo odvetniki ustavno določen položaj, tako kot sodniki, tožilci in pravobranilci. Predvsem pa se jaz pri svojem odločanju nekako opiram na to, da odvetniška dejavnost, odvetniško poslanstvo, bom rekel tudi v ustavi zapisano, ne sme biti povezano še s kakšno drugo komercialno dejavnostjo. Zato v Novi Sloveniji mislimo, da mora biti ta dejavnost, to poslanstvo povsem ločeno. Odvetnik torej ne sme biti stečajni upravitelj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerko Čehovin ima besedo.
Hvala. Pravzaprav se niti nisem mislil javiti, ampak kljub temu se javljam zaradi tega, ker menim, da smo spet tam, kjer smo že večkrat bili. Namreč, da je mogoče, da danes sprejmemo kakšen tak amandma, ki bo že v osnovi protiustaven. Ne zagovarjam odvetnikov in v marsičem se strinjam in tudi razumem intenco predlagatelja amandmaja, to je stranke SDS, saj dejansko ta praksa, ki smo jo do sedaj imeli v državi, je bila slaba predvsem zaradi tega, ker posamezniki niso delali, tako kot bi bilo treba, in tudi sodišča, tako stečajni senat kot pa tudi upniški odbori niso svoje funkcije opravljali. Vendar tu je pač neka deviacija na področju nadzora. Menim pa, spoštovana kolegica Tomc, da pa je treba razumeti sporočilo protikorupcijske komisije predvsem v tem smislu, da je treba odpraviti protikorupcijska tveganja oziroma korupcijska tveganja. Ampak to ne na način, da se prepoveduje neki poklicni skupini opravljanje nekih nalog, ampak tako da omejimo te možnosti na druge načine. Zato se mi zdi, da je ta amandma, ki smo ga mi dali, da je razumen kompromis, ki na nek način odpravlja dosedanje napake, po drugi strani pa ne prepoveduje določeni poklicni skupini, kar bi utegnilo biti res protiustavno, opravljanje določenega poklica. In še nekaj. Ta primerjava med poslanci, župani in tako naprej. Tu mislim, da smo na spolzkih tleh, kajti tu gre za mešanje izvršne in zakonodajne oblasti. Vemo, da je to nastalo zaradi tega, ker pač župani so v bistvu bili izvršna oblast v občinah, v parlamentu, ko so sedeli, so sprejemali pa zakone. Logično je, da so lahko tudi vplivali na to, kakšni zakoni bodo, ki so potencialno lahko koristni v delovanju v občinah. S tega se mi zdi, da to ni ravno prav posrečene primerjava in mislim, da je prav, da smo sprejeli ta sklep o nezdružljivosti. Kajti, gre za mešanje, še enkrat, zakonodajne in izvršne oblasti. Tudi mi, poslanci, ne moremo biti razsodniki, ne moremo biti sodniki, kot veste, tudi ne moremo opravljati gospodarske dejavnosti. Medtem ko pri ostalih poklicih mislim, da taka širitev ali pa kar neko prepovedovanje dela celim poklicnim skupinam pa utegne resnično biti ustavno sporno. Zato se mi zdi, da je tu treba najti razumen kompromis, prekiniti s to prakso, ki ni dobra, ampak po drugi strani pa predvsem poudariti, da je pri izvrševanju tudi teh stečajnih postopkov zlasti potreben boljši nadzor. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Tomc ima repliko.
Razpravo, ali lahko?
Razpravo? Želi še kdo razpravljati? Potem ima sedaj besedo gospa Romana Tomc, potem gospod Rihard Braniselj.
Še enkrat bi poudarila, da jaz ločim odvetništvo kot dejavnost, kot gospodarsko dejavnost, in oporekam nezdružljivosti odvetništva kot dejavnosti s stečajnim upraviteljstvom. In ne oporekam in ne izločujem nobenih pravnikov, ki jih tretiram kot poklic pravnika. Seveda, absolutno! Pravniki, ekonomisti, kdor koli, ki s svojim znanjem dokaže, da ima sposobnosti, da lahko vodi stečajne postopke, je lahko stečajni upravitelj, vendar pa se mi zdi problematično mešanje dejavnosti odvetništva kot gospodarske dejavnosti z neko drugo dejavnostjo, to se pravi s stečajnim upraviteljstvom. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Rihard Braniselj, izvolite.
Tudi jaz oporekam združljivosti odvetniške dejavnosti z izvajanjem stečajnega upravitelja, vendar v tem konkretnem stečajnem postopku, ne pa na sploh in vse počez. Stečajni upravitelj ni dejavnost, ampak funkcija. Kdor koli je stečajni upravitelj, je imenovan na to funkcijo, za katero ni rečeno, da bo imenovan še na kakšno drugo, ko bo prišel na vrsto, če bo prišel na vrsto. To ni neka stalna zadeva, ampak ko prideš po sodnem redu, po nekem ključu do tega. Kolegica je prej omenila, mislim, da kolegica Jerajeva, da ko govorim o nadzoru, ki bi ga morali tudi upniki sami opravljati, je rekla nekako takole: "Kaj pa upniki vedo, ali jih je kdo ogoljufal ali ne?" Veste, govorimo o upnikih, ki so korporacije, ki so gospodarske družbe, ki so espeji, ki so nek subjekt, ki vstopa na trg in se šteje, da opravlja to dejavnost z neko skrbnostjo dobrega gospodarstvenika. Predvidevam, da se vsi ti upniki spoznajo na to, predvsem pa vedo, kdaj jih je kdo ogoljufal. Na nas pa je, govorim o konkretnih primerih, na nas pa je, da ustvarimo zakon, ki jim bo dajal še večje možnosti te kontrole in tukaj ga imamo s to novelo. Upniki bodo, ne samo, kot to sedaj, lahko vse kontrolirali, tudi imeli pomemben vzvod, to pa je, da bodo lahko celo kadar koli zamenjali stečajnega upravitelja, ki ga do sedaj niso. To je dobra novost, ki jo ta zakon prinaša. Drugo je tudi to, kar bom podprl, da odvetniki v stečajnih postopkih, ki so istočasno upravitelji, ne morejo več opravljati naloge odvetnika za tega istega stečajnega dolžnika. Še glede na vstop. Vstop med stečajne upravitelje niti ni tako kompliciran. Kdor koli lahko kandidira, seveda je pogoj zelo zelo zahteven izpit. Pogoj je, da ni kaznovan in da je vreden javnega zaupanja. Kdor koli lahko v tej državi za to funkcijo kandidira in je lahko tudi vpisan v imenik stečajnih upraviteljev. Seveda je interes vseh nas, da bodo tukaj najboljši, ki bodo to funkcijo res opravljali, tako kot je to treba. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izčrpali smo razpravo k sklopu amandmajev. Prehajamo na naslednji amandma, in sicer prehajamo k 29. členu in vloženemu amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Če ne, zaključujem razpravo k vloženemu [[...]]Želi predstavnica Vlade besedo? Izvolite, gospa Tina Brecelj, državna sekretarka na Ministrstvu za pravosodje.
Hvala lepa. Želela bi samo poudariti, da amandma poslanske skupine podpiramo. Gre namreč za amandma, ki odpravlja redakcijsko nedoslednost, ki je nastala s sprejemom amandmaja na matičnem delovnem telesu. Kot rečeno, amandma Slovenske demokratske stranke podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo k 70. členu in vloženemu amandmaju k temu členu poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Želi kdo razpravljati? Če ne, zaključujem razpravo k 70. členu in vloženemu amandmaju. S tem tudi zaključujem razpravo k temu vloženemu zakonu in amandmajem. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 6. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 17.25. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KAZENSKEM POSTOPKU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade gospe Tini Brecelj, državni sekretarki na Ministrstvu za pravosodje.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, pozdravljeni ponovno! Pred vami je predlog novele Zakona o kazenskem postopku, v zvezi s katero je bila na prejšnji seji opravljena druga obravnava. Z amandmaji pristojnega odbora so bili takrat iz predlagane novele izločeni členi v zvezi z digitalnim zapisnikom in neposrednimi prenosi glavnih obravnav, ki niso bili predhodno usklajeni s strokovno javnostjo oziroma z državnimi tožilci, sodniki in odvetniki, na katere se določbe konkretno nanašajo. Tako sedaj predlog novele, ki je pripravljen za tretjo obravnavo in je pred vami, vsebuje zgolj manjše spremembe Zakona o kazenskem postopku, ki so usklajene s pristojnimi organi. Opisane manjše spremembe so namenjene predvsem krepitvi učinkovitosti kazenskega postopka. Pri tem imam v mislih predvsem določbe, ki pomenijo administrativne razbremenitve policije in tudi državnega tožilstva pri poslovanju z ovadbami ter pri izvajanju določenih preiskovalnih ukrepov. Spremembe so namenjene tudi krepitvi pravne varnosti. Tu gre predvsem za popravo tehničnih ali redakcijskih pomanjkljivosti v zakonskem besedilu, odpravo nedorečenosti pri določenih procesnopravnih institutih, gre pa tudi za manj zahtevne vsebinske izboljšave posameznih zakonskih določb. Takšne so na primer natančnejše določbe v zvezi s predlaganjem in odločanjem o priporu ter popravki določb v zvezi s postopki mednarodne pravne pomoči, ki so bile sistemsko spremenjenje in modernizirane s prejšnjo novelo. Naj izpostavim še spremembe v zvezi s stroški postopka, v katere bodo s predlogom novele uvrščeni tudi stroški hrambe, upravljanja in uničevanja zaseženih predmetov. Navedeno pomeni, da jih v primeru končne obsodilne sodbe ne bo več nosila država, ampak obsojenec, kar je tudi pravilno, saj so vsi ti stroški posledica storjenega kaznivega dejanja. Če na koncu povzamem tako: predlog novele Zakona o kazenskem postopku, novela L torej, ne vsebuje obsežnejših sistemskih sprememb in ne uvaja novih pravnih institutov, ampak dograjuje in izpopolnjuje obstoječe rešitve oziroma jih prilagaja novih spoznanjem ter jih, tam, kjer je potrebno, natančneje definira. Dejansko gre za nabor večjega števila različnih med seboj ne neposredno povezanih rešitev, ki pa so po naši oceni potrebne, da se bo z njimi izboljšala učinkovitost delovanja državnih organov ter okrepila pravna varnost, posledično pa bo zagotovljena tudi višja raven spoštovanja pravne države. Glede na navedeno predlagam, da poslanci predlog novele v tretji obravnavi sprejmete. Preden se vam zahvalim za besedo, pa bi rekla še to. Kljub mojemu prejšnjemu izvajanju, da gre za manj pomembne redakcijske popravke, pa vendar, kot ste najbrž pozorno poslušali in slišali, ker urejamo in natančneje definiramo pripor tam, kjer je potrebno, mogoče ta novela le ni tako nepomembna. Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, gospa Jasmina Opec.
Hvala lepa za besedo. Predlagana novela ZKP je skozi postopek v Državnem zboru od svoje prve obravnave pa do današnje tretje obravnave doživela precejšnje opustošenje. Čeprav je minister, ki je novelo predložil v zakonodajni postopek, z imenovanjem nove vlade ostal na svojem mestu, so se že v drugi obravnavi zakona na matičnem delovnem telesu zgodile spremembe v smislu črtanja predlaganih členov. Malo nas čudi in skrbi dejstvo, da minister predlaga nek zakon, za njim stoji in ga zagovarja, potem pa čez noč obrne svoje stališče, skupaj s strokovnimi argumenti na glavo. Upamo, da to ne bo postala praksa, saj to nikakor ne prispeva k pravni varnosti. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo imeli pri sprejemanju novele največje pomisleke in dileme glede neposrednega prenosa glavnih obravnav, saj je sodna dvorana kraj, kjer se najbolj korenito posega v človekove pravice in dolžnosti, v osebno integriteto in dostojanstvo posameznika. Udeleženci sodnih procesov so po našem mišljenju že dovolj zaznamovani, posebej če se kasneje dokaže njihova nedolžnost. Konec koncev je naša naloga sprejem odgovornih zakonov, ne pa pisanje scenarija za najbolj gledane resničnostne TV šove v Sloveniji. Ker zakon danes oziroma novelo danes sprejemamo v tretji obravnavi in ker je bilo na tem mestu izrečeno že veliko mnenj in razmišljanj, želimo v današnjem stališču Poslanke skupine Slovenske ljudske stranke predvsem izraziti pričakovanje, da naj ministrstvo v duhu zadnjih dogodkov absurdov in napak pravosodnega sistema, ki jih spremljamo že nekaj let, čim prej pristopi k celoviti reformi Zakona o kazenskem postopku oziroma kazenske zakonodaje sploh, saj se je v zadnjem času pokazala za izrazito luknjičasto, saj skozi luknje naše zakonodaje marsikaj in marsikdo najde svojo pot. Naši državljani si namreč zaslužijo varno, pravno in pravično državo, ne pa državo, ki jo bodo tuji zaporniki označevali za sodno oazo in po medmrežjih izražali željo po obnovi postopka v Republiki Sloveniji. Predlagano novelo Zakona o kazenskem postopku bomo poslanci Slovenske ljudske stranke podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Lepo pozdravljeni ponovno vsi poslanci in poslanke in seveda državna sekretarka s sodelavko! O vsebini oziroma o rešitvah, ki jih novela Zakona o kazenskem postopku prinaša, smo dokaj podrobno razpravljali tako v prvi kot tudi v drugi obravnavi. Na tokratni tretji obravnavi bomo zakon potrjevali in v Poslanski skupini DeSUS bomo svoje glasove namenili za njegovo podporo, enako tudi amandmajem koalicije. Kot večina poslanskih skupin smo tudi v naši poslanski skupini nasprotovali zamenjavi klasičnega zapisnika z digitalnim in uvedbi snemanja ter neposrednega prenosa glavnih obravnav. Ker smo v zakonodajnem postopku zakon uspeli amandmirati tako, da ostane v veljavi glede tega obstoječe stanje, do predloga zakona v naši poslanski skupini nimamo več zadržkov. Po naši oceni ta novela prinaša nekaj izboljšav v kazenskem procesu s ciljem povečati učinkovitost kazenskega postopka z odpravo administrativnih ovir ter povečati pravno varnost tako, da se odpravljajo nedorečenosti in redakcijske pomanjkljivosti. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da je učinkovit kazenski postopek eden od temeljev za to, da postulat o pravni in pravični državi trdno drži. Da je z našo ureditvijo procesa v kazenskih zadevah nekaj narobe, več kot očitno vse prepogosto pokažejo zaključki medijsko odmevnih in razvpitih procesov. Če pa že pride do obsodilnih sodb v teh primerih in le-te tudi pravnomočno obveljajo, pa je kazen za obsojence, pa naj storijo delikt zoper življenje in telo, gospodarski delikt ali kakršno koli drugo kaznivo dejanje, dobesedno v posmeh tistim, ki živimo pošteno in po pravilih ne samo pozitivnega prava, pač pa tudi v skladu z moralno etičnimi standardi in načeli. Torej tudi materialno kazensko pravo po naši oceni, in ugotavljamo, da tako misli večina slovenskega prebivalstva, ni primerno urejeno. Zadnje izginotje obsojenke Hilde Tovšak je resnično kaplja čez rob glede stanja v našem sistemu pravosodja. Če takoj na temu področju ne bo primernega in učinkovitega ukrepanja, potem je to trenutek slovesa od pravne in pravične države. V Poslanski skupini DeSUS se zavedamo, da se odnos do ljudi, do zaupanja v pravo, pravičnost, pravno državo in organe pregona ter pravosodja gradi na celotni zakonodaji, torej materialni in procesni ter, kar je še pomembnejše, na učinkovitem in poštenem delovanju pristojnih organov. Zato poslanke in poslanca DeSUS predlagamo pristojnim, da pristopijo ne samo h kozmetičnim popravkom, pač pa k vsebinski in celoviti reformi kazenskega prava ter tudi k popravkom sistema delovanja vseh pristojnih organov, ki sodelujejo v kazenskih postopkih. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije, gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovane predstavnice ministrstva! Novela Zakona o kazenskem postopku, ki jo imamo pred seboj, uvaja le nekatere tehnične rešitve z namenom doseganja večje učinkovitosti kazenskih postopkov in odpravljanja redakcijskih pomanjkljivosti in nedorečenosti v sedanjem zakonu. Ti kozmetični popravki sicer lahko zagotavljajo notranjo konsistentnost obstoječe zakonodaje. V Novi Sloveniji načeloma nismo naklonjeni nenehnemu spreminjanju zakonodaje, zlasti ne zaradi manjših popravkov zakonov. Takšen način namreč bolj ovira izvrševanje zakona kot pa odstranjuje ovire. Po mnenju Nove Slovenije vsi kazalniki dela in učinkovitosti sodišč zahtevajo povsem nove temeljne procesne zakonodaje h kazenskem področju. Zavzemamo se za uvedbo prenosa sodne preiskave sodišč na državno tožilstvo. S tem bomo dosegli ne le razbremenitve sodišč, pač pa tudi odpravo nepotrebnega podvajanja izvajanja dokazov v samem sodnem postopku, enkrat v preiskavi in drugič na glavni obravnavi, in posledično hitrejše in cenejše sojenje. Aktualni medijsko odmevni procesi, kot na primer Balkanski bojevnik, zahtevajo konkretne zakonodajne rešitve, glede priznavanja dokazov, zbranih v tujih državah. Teh rešitev ta novela zakona ne ureja. Po mnenju Nove Slovenije bo potrebno s prav konkretnimi zakonskimi rešitvami nekako preseči pravni formalizem, ki prežema našo kazensko procesno, pa tudi materialno zakonodajo, zlasti pa njeno izvajanje v praksi. Sodišča so pri sojenju namesto z vsebino ukvarjajo zgolj in samo s postopkom in procesnimi pravicami obdolžencev. Vedno se najde taka ali drugačna napaka bodisi pri zbiranju dokazov naših ali tujih preiskovalnih organov bodisi pri obtožnih aktih in iz sodišč zmagoslavno odkorakajo obdolženci s številnimi nedvomnimi, obremenilnimi dokazi za najhujša kazniva dejanja. Te procesne kavtele so v več kot očitnem nesorazmerju s samim namenom, zaradi katerega so bile te varovalke določene v procesni zakonodaji. Sklicevanje naših sodišč na visoke dokazne standarde zaradi varstva pravic obdolžencev, ki je, mimogrede, višja kot v državah razvite demokracije, je pripeljalo do tega, da že postajamo zatočišče za kriminalce, državljani pa v pravno državo nimamo nobenega zaupanja več. Nove zakonodajne rešitve bodo potrebne tudi na področju ukrepov za zagotavljanje navzočnosti obdolžencev v kazenskem postopku. Predvsem terjajo nove rešitve razlogi za pripor, zlasti za najhujša kazniva dejanja in seveda prav sedanji medijsko najodmevnejši dogodek v zvezi z odpravo pripora in pobegom obdolženke kaže na to, da je treba mnogo več narediti na področju odgovornosti posameznih udeležencev v kazenskem postopku za zakonitost odločitev. Pričakujemo konkretne ukrepe zoper vse tiste tožilce in sodnike, ki so s svojim nepravilnim, nepravočasnim, ali nezakonitim delom ali opustitvijo njihovih dolžnosti omogočili izpustitev na prostost osebe, ki je bila s pravnomočno obsojena na zaporno kazen. Gospe in gospodje, danes odgovornost mora imeti tudi ime in priimek. Pričakujemo, da bo vsaj do konca letošnjega leta v parlamentarno proceduro vložena nova, izboljšanja, sodobnejša, predvsem pa ostalim evropskim zakonodajam primerljivejša kazensko procesna zakonodaja. Očitno pa bomo dotlej preteklo še kar precej vode, zato ocenjujemo, da je kljub vsemu smiselno, da se sprejmejo predlagane rešitve v tej noveli zakona. Poslanci Poslanske skupine Nova Slovenija Predlog zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, gospa Maša Kociper.
Spoštovani! Ker gre za obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku v tretjem branju, pri predstavitvi stališča Pozitivne Slovenije ne bom razpravljala o splošnem stanju pravne države in o zadnjih aktualnih dogodkih, ki nimajo s to novelo nobene zveze. Namreč, v tej noveli Zakona o kazenskem postopku gre resnično samo za popravke v manjšem obsegu in znotraj ustaljenega okvirja, ki spreminjajo, dopolnjujejo in razdeljujejo posamezne zakonske določbe. Odpravljajo pa nekatere administrativne ovire pri delovanju policistov in tožilcev. V predhodnih obravnavah tega zakona je bilo v to novelo sicer umeščeno nekaj novih rešitev, naj povem, zakon se je pripravljal v času delovanja prejšnje vlade. Te rešitve pa so se nanašale zlasti na uvedbo digitalnega zapisnika in posledično ukinitev klasičnega zapisnika ter na možnosti slikovnega, zvočnega in drugega snemanja glavnih obravnav, tri možnosti, kar naj bi omogočilo boljši nadzor nad javnostjo dela sodišča na glavnih obravnavah. Ker te rešitve, kot že vsi vemo, o tem smo obsežno razpravljali, niso bile ustrezno usklajene niti s tretjo vejo oblasti, to je sodstvom, niti s strokovno javnostjo, se je v drugem branju koalicija odločila, da teh sprememb ne podpre. Tako Vrhovno sodišče Republike Slovenije kot Sodni svet kot državno pravobranilstvo kot društvo sodnikov in, kot rečeno, ostale strokovne organizacije so namreč rešite zavrnile kot ne dovolj domišljene in ne dovolj določno zapisane, kar bi lahko v praksi pomenilo nove težave in nove zastoje pri vodenju kazenskih postopkov. Sicer pa se, seveda, tudi v Pozitivni Sloveniji zavedamo aktualnih težav, ki jih prinaša današnja zakonodaja in s katerimi se srečuje naše pravosodje. V tem smislu se, kot veste, pripravljajo zakonodajne spremembe na področju Zakona o sodiščih in Zakona o sodniški službi in obsežneje o tem, kaj lahko naredijo v smislu boljšega nadzora nad delom pravosodja, bomo v Pozitivni Sloveniji spregovorili pri obravnavi tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred seboj imamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku. V Slovenski demokratski stranki upamo, da bo ta zakon vsaj malo peljal v smeri izboljšanja stanja v pravosodju, pa čeprav niso bile upoštevane nekatere spremembe Slovenske demokratske stranke, ki bi po našem mnenju naredile postopke v pravosodju bolj transparentne in pregledne. Zakon o kazenskem postopku je bil nazadnje noveliran novembra leta 2011. Predlog zakona o dopolnitvah in spremembah Zakona o kazenskem postopku, ki ga imamo danes v tretji obravnavi, pa ne predstavlja celovite reforme, kot bi si jo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke želeli, uvaja pa nekatere bistvene pozitivne spremembe, s katerimi bo v večji možni meri mogoče pričakovati krepitev oziroma učinkovitost kazenskega postopka ter krepitev pravne varnosti s popravo pomanjkljivosti v zakonskem besedilu in odpravo nekaterih administrativnih ovir pri delu policistov in tožilcev. Vendar pa ob obravnavi predmetne novele Zakona o kazenskem postopku v tretjem branju ne moremo zaobiti najaktualnejšega primera, pobega Hilde Tovšak, ki meče ne samo senco na delovanje in učinkovitost pravosodja, temveč še dodatno poglablja nezaupanje javnosti v pravno državo in v nepristranskost pravosodnega sistema. To, kar se je zgodilo, je naravnost šokantno in nedopustno in zahteva takojšnje odgovore javnosti na neverjetno ravnanje sodišč in tožilstva. Razjasniti pa se morajo tudi ozadja, komu je pravzaprav ustrezalo, da Hilda Tovšak ne bi spregovorila o drugih tajkunih in aferah ter političnih botrih. So ji zato omogočili izginotje zato, ker je na sodišču, kjer je bila v več kazenskih postopkih, preveč govorila in so se nekateri ustrašili, da bi lahko preveč povedala? Tega seveda ne moremo z gotovostjo trditi, lahko pa rečemo, da izginotje ni bilo naključje. In še več, poleg tega je iz kazenskega spisa Hilde Tovšak izginilo 150 listov. To pa je že pravo norčevanje iz vseh nas. Stanje v sodstvu je ne več samo zaskrbljujoče, ampak že kar alarmantno. Dogajajo se nam konflikti interesov, recimo, pri stečajnih upraviteljih, ki so delovali v spregi s pravosodjem na vrtnih zabavah, pa še kje. Dogaja se nam Balkanski bojevnik, ko se ne upoštevajo evidentni dokazi, zato ker imamo bojda višje standarde človekovih pravic v tej državi. Zaradi teh višjih standardov pa danes vpleteni v to afero zahtevajo od države 300 tisoč evrov za prestane bolečine. Prvovrstno norčevanje iz vseh nas! Dogaja se nam vrsta drugih odmevnih primerov gospodarskega kriminala, ki pa večkrat dobijo na koncu, če sploh dobijo, zelo čudne zaključke. In dogajajo se nam ne nazadnje politično motivirani procesi, kjer postopki trajajo in trajajo pa spet trajajo tudi po več let, kjer se z namenom slabljenja političnega tekmeca ti postopki vlečejo od enih volitev do naslednjih. Na to dejstvo v Slovenski demokratski stranki opozarjamo že vrsto let. Opozarjamo na to, da morajo subjekti v pravosodju končno prevzeti svoj del odgovornosti. V vseh teh primerih, ki sem jih naštela, še nihče ni sprejel nikakršne odgovornosti. Pa bi jo morali! Vendar smo mi, ki smo v Slovenski demokratski stranki vedno opozarjali na to, naleteli na očitke, da posegamo v neodvisnost tretje veje oblasti, pa čeprav zahtevamo samo učinkovito sodstvo in pravičnost za vse. Zahtevamo torej takšno sodstvo, pri katerem ne bodo državljanke in državljani imeli občutka, da je politično pristransko in da ne odgovarja za storjene napake. Potrebna je zaveza vseh subjektov v pravosodnem sistemu, s katero bi se zavezali k skupnim potrebam in ukrepom za delovanje pravne države. Ta zaveza mora izhajati iz sodstva samega, kajti le tako bo dejansko storjen premik naprej k dvigu zaupanja v pravosodni sistem. Ta je zaenkrat in sploh danes na ničli. Primer Hilde Tovšak, primer Balkanskega bojevnika, nešteto ostalih primerov, kjer so tisti, ki so zahtevali pravico, na koncu ostali brez pravnega in človeškega zadoščenja, tisti, ki pa so storili kaznivo dejanje, so ostali nekaznovani ali pa je primer zastaral, kažejo na neučinkovitost, na nesposobnost in najverjetneje tudi na skorumpiranost slovenskega pravosodja. Da je temu res tako pričajo tudi dejstva, da celo v primerih, kot je izginotje ali pa pobeg, prebeg Hilde Tovšak, nihče od ljudi na pristojnih in visokih odgovornih funkcijah v pravosodju ne sprejema nikakršne odgovornosti. Generalni državni tožilec gospod Zvonko Fišer pa celo na vprašanje, ali namerava zaradi nedopustne napaka odstopiti, arogantno izjavi: "Zakaj pa?" Saj res, zakaj pa, gospod Fišer, zakaj? Nekdanji minister za pravosodje gospod Aleš Zalar je včeraj na Odmevih ob tako nedoumljivem ravnanju sodstva in tožilstva izjavil, da gre v temu primeru samo za hud spodrsljaj. Pri nas torej takšnim stvarem rečemo spodrsljaj in nikomur se nič ne zgodi, v tujini pa ob podobnih primerih nemudoma odgovorni ponudijo odstop. Pred nekaj leti, ko je v Belgiji s sodišča pobegnil razvpiti pedofil Dutroux, so v dveh urah odstopili trije ministri in še nekateri pravosodni funkcionarji. Večina zaradi objektivne odgovornosti – pri nas pa, kot da se ni nič zgodilo. Zdi se, da ta država ščiti kriminalce, da ta država ščiti preprodajalce drog, da ta država ščiti tiste, ki imajo premoženje v davčnih oazah in kopico poštnih nabiralnikov. Ta država očitno ščiti tiste, ki so pokradli naše skupno premoženje. Skupno premoženje! Pa očitno nikdar ne bodo odgovarjali za to, kar so storili pred pravosodnimi organi. Namesto da bi ta država zaščitila tiste, ki zahtevajo samo tisto – in nič več –, kar jim pripada. Iz predloga zakona, ki ga imamo pred seboj, je razvidno, da so bile pripombe znanstvenih in strokovnih institucij upoštevane do te mere, da se ne bi ogrozilo temeljnega namena zakona in doseganja ciljev, ki si jih je predlagatelj zastavil. V Slovenski demokratski stranki pa obžalujemo dejstvo, da so bili v drugi obravnavi zavrnjeni predlogi amandmajev, s katerimi smo želeli vrniti možnost zvočnega in slikovnega snemanja ter prenosa glavnih obravnav in nadomestiti klasični zapisnik o glavni obravnavi z digitalnim, kot je bilo v predlogu novele Zakona o kazenskem postopku, ki ga je pripravila še vlada Janeza Janše. Možnost zvočnega in slikovnega snemanja ter prenosa glavnih obravnav bi bila vzpostavljena na naslednji način: neposredni prenos informacij s pisnimi sporočili z uporabo telekomunikacijskih sredstev; slikovno in zvočno snemanje brez neposrednega prenosa ter slikovno in zvočno snemanje z neposrednim prenosom. Sodišča so državni organi in ni razloga, da njihove delovanje ne bi bilo neposredno izpostavljeno javnosti, sploh v tistih zadevah, ki so odprte za javnost ali pa so za javnost zanimive, tako kot že prej našteti primeri. V okviru predloga za nadomestitev klasičnega zapisnika o glavni obravnavi z digitalnim bi bilo strankam omogočeno predvajanje in pridobitev kopije posnetka iz informacijskega sistema sodišča. Takšna sprememba bi bila po mnenju Slovenske demokratske stranke nujno potrebna za pospešitev delovanja sodnih postopkov ob hkratnem zagotovilu, da se jamstvo pravic strank pred sodišči ne bo zmanjšalo. Z obema navedenima predlogoma, ki ju je sedanja koalicija, žal, črtala v drugi obravnavi, bi sodne obravnave potekale hitreje, brez nepotrebnih premorov zaradi narekovanja sodnika vsebine zapisnika, zvočni in slikovni zapisi pa bi bili avtentični in natančni dokaz za dogajanje med sodnimi obravnavami, kar je tako v interesu obdolžencev kot tudi tožilcev, sodnikov in javnosti sploh. V Slovenski demokratski stranki podpiramo rešitve zakona, ki določajo posebno hitro obravnavanje kaznivih dejanj zoper gospodarski kriminal. Upamo tudi, da bo potem prišlo tudi do kakšnega končnega učinka, čemur ni mogoče racionalno nasprotovati, sploh glede na situacijo, v kateri se Slovenija danes nahaja. Pri tem upamo, da ne bo ostalo samo zapisano v zakonu in se bo realiziralo tudi s strani sodišč oziroma organov pregona. Prav tako podpiramo rešitev, kot smo v dosedanji obravnavi zakona poudarili, da naj bi oškodovanec v skladu s predlogom sam kril stroške kazenskega postopka, ki se je začel na njegov predlog, vendar samo, če je po začetku glavne obravnave umaknil predlog. V praksi namreč vse prepogosto prihaja do primerov, ko oškodovanec na policiji jasno izpove, da dejanje naznanja le zaradi lažjega uveljavljanja odškodninskih zahtevkov. Oškodovanec v takšnih primerih največkrat sploh nima interesa za nadaljnji pregon kaznivega dejanja ter kasneje umakne predlog za pregon pri državnem tožilcu, posledično pa mora policija pred tem opraviti vsa dejanja v zvezi s prijavljenim kaznivim dejanjem. Tako policijske kot tožilske izkušnje kažejo na zelo veliko število umikov predlogov oškodovancev v kasnejših fazah postopkov, obravnavanje tovrstnih zadev pa po nepotrebnem obremenjuje državne organe in s tem posledično tudi proračun. Zakon pa prinaša tudi številne druge dobre rešitve. Finančni učinek predlaganega zakona bo pozitiven, glede na to, da se z njim uvajajo novi stroški kazenskega postopka. Med stroške kazenskega postopka se s predlogom uvrščajo tudi stroški zasega, odvzema, hrambe, prodaje in uničenja zaseženih oziroma odvzetih predmetov. Glede na vse navedeno, kar sem povedala, bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog zakona podprli. Bomo pa v Slovenski demokratski stranki, tako kot že do sedaj, skrbno sledili njegovemu izvajanju in predvsem delu pravosodnih organov. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, gospod Mirko Brulc.
Spoštovani! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku je v zakonodajnem postopku že od januarja letošnjega leta. V tem času se je v samem zakonodajnem postopku prvotno besedilo predlagane novele zakona bistveno spremenilo. Do obravnave na matičnem delovnem telesu smo z Vrhovnega sodišča, Sodnega sveta, Slovenskega sodniškega združenja prejeli odklonilna mnenja do predlaganih rešitev. S sprejetimi amandmaji na matičnem delovnem telesu smo iz besedila predlaganega zakona črtali tiste določbe, katere smo v splošni razpravi posebej izpostavili in poudarili, da so za Poslansko skupino Socialnih demokratov nesprejemljivi. Ocenili smo, da bi se po novostih, ki so se nanašale, recimo, na možnosti slikovnega in zvočnega snemanja ter prenosa glavnih obravnav, pa na ukinjanju klasičnega zapisnika in še nekatere druge, sicer pomembne rešitve, katerih ne bom ponovno navajal, da bi se morala najprej opredeliti strokovna javnost. V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo vse tiste rešitve, ki gredo v smeri odprave administrativnih ovir ter razbremenitve policistov, kriminalistov in državnih tožilcev. Morda bi se dotaknil še uvodnih besed v predlaganem predlogu zakona, da se že pripravljajo obsežne vsebinske in sistemske spremembe. V Poslanski skupini Socialnih demokratov nismo naklonjeni temu, da bi se kar naprej posegalo v zakone, predvsem tiste zakone, ki se nanašajo na sodstvo, kajti vsi skupaj ugotavljamo, da tudi zaradi večkratnih posegov v zakonsko materijo ne pripomoremo k hitrejšemu in kvalitetnejšemu delu sodstva. Naj zaključim, v Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Državljanske liste, gospod Rihard Braniselj.
Hvala lepa. Ne bi želel izgubljati besed o gospe Hildi Tovšak, ki jo je mimogrede v gospodarstvo nastavila politika. Vendar pa je izjemno pomembno, da bosta ministra Pličanič in Virant naredila vse, kar je treba v svojih resorjih, da do česa takšnega nikoli več v tej državi ne bo prišlo. Če se vrnem nazaj k temi, govorimo o Zakonu o kazenskem postopku, ki ga, predvidevam, bomo danes sprejeli. Državljanska lista najavlja podporo. Pomen kazenskega postopka ni v tem, da bodo obsojeni kriminalci, pač pa v tem, da nedolžni ne bodo obsojeni. Prvotna verzija tega zakona, ki smo jo usklajevali in se z njo seznanili še v času bivše koalicije, je bila korektna in pravzaprav prinašala le nekaj zelo pomembnih sprememb v smeri racionalizacije in ekonomičnosti postopka. V prvotno verzijo sprememb pa so bili po našem odhodu iz koalicije vrinjeni predlogi sprememb, s katerimi se v Državljanski listi ne moremo strinjati, nasprotuje pa jim tudi celotna strokovna javnost. Prvotni predlog namreč ni vseboval ukinitve klasičnega zapisnika oziroma je vseboval ukinitev klasičnega zapisnika, prav tako pa ne predlaganih možnosti glede slikovnega in zvočnega snemanja ter prenosa glavnih obravnav. Takšni nepremišljeni posegi pa pomenijo še nadaljnje hude težave v praksi. Največja dodana vrednost te novele pa vendarle pomeni ekonomičnost postopkov pri tako imenovani bagatelni kriminaliteti. Gre za manjša kazniva dejanja, ki se preganjajo le na predlog oškodovanca. Če oškodovanec predloga ne poda, to pomeni, da niso izpolnjene procesne predpostavke za nadaljevanje pregona s strani policije in tožilstva. Po noveli zakona tako ne bo več treba izpeljati postopka na tožilstvu, pri čemer se niti na policiji niti na tožilstvu s tem ne bo potrebno toliko ukvarjati. Tako bo organom pregona ostalo več časa za ukvarjanje z drugimi hujšimi oblikami kaznivih dejanj, kjer je nujno treba izboljšati učinkovitost ne le odkrivanja in pregona, pač pa tudi sojenja. Kaj v praksi pomeni ta odprava administrativnih ovir – če temu tako rečemo? To pomeni, da bo oškodovanec za tako imenovano bagatelno kaznivo dejanje prišel na policijsko postajo, podal prijavo zaradi tega, ker je to treba zaradi zavarovalnice ali zaradi tega, ker bo želel to zadevo izpostaviti, vendar pa bo izrecno opozoril, da ne želi kazenskega pregona. Sedaj bo zadeva končana tako, da bo narejen nek zapisnik in v vednost bo zadeva poslana na tožilstvo. Po trenutni praksi pa to pomeni to, da je treba napraviti zapisnik, potem je treba zadevo preiskati, zbrati vsa potrebna dejstva in okoliščine in napisati poročilo, posebno poročilo na tožilstvo, s katerim se mora potem tožilec posebej ukvarjati. Vemo, da gre za neko anomalijo in ta zakonska novela prinaša bistveno, bistveno razbremenitev kazenskih postopkov in se policiji in tožilstvu ne bo treba ukvarjati s kaznivimi dejanji, za katero niti oškodovanec ne želi, da se organi ukvarjajo. Po drugi strani pa želimo in to je nekaj, na kar je treba opozoriti: tako policija, kot tožilstvo, kot nacionalni preiskovalni organi in konec koncev tudi sodišča so veliki dolžniki te države, da se izboljša preiskanost in tudi postopek sojenja pri najhujših kaznivih dejanjih, to je organizirani kriminal, gospodarski kriminal in vse ostale klasične oblike hujšega kriminala na način, da bomo v tej državi živeli varno, ne le to, da se bomo tudi počutili varno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona v celoti. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Predstavniki Vlade oziroma predstavnici Vlade, poslanke in poslanci! S svojo razpravo ne želim prilivati olja na ogenj ogorčenja slovenske javnosti zaradi nedavnih dogodkov, pač pa bi tretjo obravnavo porabila za razmislek o tem, kako se mi zdi pomembno, da država, ki ima v ustavi zapisano domnevo nedolžnosti do izreka končne sodbe, da država, ki je znala sorazmerno razmišljati o sodbah in kaznih, ne podleže skušnjavi in se verjetno mora ravnati tako, kot se ravna Švedska, da tudi tedaj, ko država obžaluje številne žrtve, ne podleže tem zahtevam po vnovični uvedbi smrtne kazni ali česa podobnega. Zato menim, da vsakršna sprememba zakonodaje, ki je zvezana bodisi s Kazenskim zakonikom ali kazenskim postopkom, kot je v tem primeru, ne podlega čisto do kraja konkretnim dogodkom in na hitro spreminja zakonodajo, ki bi se kasneje izkazala, da ne varuje dovolj človekovih pravic, korektnosti postopka, zaradi tega ker postopek je pri sodni praksi tudi bistvenega pomena, da pa si takrat, kadar zlivamo žolč na druge, znamo priznati, da tudi sami nismo čisto nedolžni, kar zadeva zapletanjem postopka. Tukaj pri tolikrat diametralno nasprotno obravnavnim možnostim snemanja ali prenosa kazenskih postopkov iz sodnih dvoran, pozabljamo, da verjetno zainteresirana javnost ne bi mogla tudi po prejšnjem predlogu uveljaviti te možnosti biti informiran o postopku, če udeleženci postopka ne bi dali privolitve za snemanje in prenos. Na to pozabljamo. In če si zdaj mislimo, da bi tisti, ki so obdolženi najhujših kaznivih dejanj, kar tako, na široko odpirali možnosti za prenose, sem prepričana, da se zelo motimo. In to je tisto, kar je treba reči. Sama podpiram to, da se je zdaj ta novela osredinila samo na najnujnejše popravke, zlasti zaradi tega, ker ni imela podpore v strokovni javnosti in ker tudi ni bilo spoštovano tisto, čemur rečemo predpisi iz Resolucije o normativni dejavnosti, torej to, da mora biti z vsemi deležniki, preden pride v zakon, vse usklajeno. Želim si, da bi bila v naši državi pravna varnost nedotakljiv postulat, da bi bila v izdatnejši meri upoštevana zakonodaja, ker mislim, da ni vedno vse samo v zakonodaji, ampak pravzaprav odpovemo v izvrševanju zakonodaje. Zakon bom podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak, za njim naj se pripravi mag. Ivan Vogrin, nato dr. Ljubica Jelušič.
Hvala lepa. Zakon seveda ima podporo, kar se mene tiče. Želim pa vas spomniti na to, koliko časa traja pri nas, da neko stvar spravimo v življenje. Minilo je že več kot leto dni, ko sem imel na notranjem ministrstvu v vlogi ministra za notranje zadeve tiskovno konferenco in sem govoril o tem, da je policija administrativno preobremenjena, in sem pokazal tisto znamenito pašteto. Takrat sva se z ministrom Pličaničem začela pogovarjati o tem, kaj bomo spremenili v Zakonu o kazenskem postopku in česa ne bomo, in izdelek, ki je danes pred nami, je pravzaprav rezultat tega. V tem zakonu smo uspeli dejansko z Ministrstvom za pravosodje vnesti tiste stvari, ki so nujno potrebne za razbremenitev dela tako tožilcev kot policistov. Če precej poenostavim, lahko rečem, da so nekateri policijski postopki za bagatelna kazniva dejanja enaki umoru. Se pravi, nekdo pride prijaviti tatvino paštete, kot sem rekel takrat, nekdo pa pride prijaviti umor, in če malo banaliziram, so postopki za oba primera enaki; enako število obrazcev in ne vem česa mora policist izpolniti. Imamo pa tudi kazniva dejanja, ki jih oškodovanci ne prijavljajo z namenom, da bi se preiskovala, ampak z namenom, da uredijo stvari na zavarovalnicah, in že vnaprej povedo, da jih vse ostalo nič ne zanima. Vsi ti primeri so v tem zakonu o kazenskem postopku zdaj urejeni in sem vesel, da je temu tako, ker bo to za tožilce in policiste kriminaliste pomenilo velike, ampak res velike administrativne razbremenitve. Verjetno bi si tožilci in policisti želeli še več teh administrativnih razbremenitev, ampak to je bil nek optimum, ki smo ga dosegli. Naj se zdaj vrnem k tistemu, kar je bilo na odboru črtano. Na odboru je koalicija z amandmajem črtala to snemanje in črtala je zapisnike v fizični, pisni obliki. Slišal sem kar nekaj sklicevanja koalicije, tudi predhodnica je o tem govorila, na to, češ, ni usklajeno s pravosodjem, ni usklajeno s sodno vejo oblasti. Ja, saj, veste, če bomo mi še kar naprej usklajevali s sodno vejo oblasti, bomo ostali v 18. stoletju. In pisanje zapisnikov – tisti, ki ste bili na sodiščih, natanko veste, kako to poteka – je sistem 18. stoletja, takrat so imeli pisalne stroje. Saj imamo vendar računalnike že kar nekaj časa. Imamo drugo tehniko, ki omogoča snemanje, in zakaj mora nekdo narekovati zapisnik, pa narekuje 500 strani zapisnika, nekdo piše 500 strani zapisnika, zato da v tistem času vsi tisti, ki so v dvorani, čakajo, ker pač sodnik narekuje, če pa vendar lahko vse skupaj damo na en ključek ali pa na en cede in je vsem na razpolago. Ampak, hec je zdaj v tem, da je koalicija očitno popustila sodni veji oblasti in pravi, da ker z njimi ni usklajeno. Glejte, če bomo mi še dolgo usklajevali z njimi stvari, bo prepozno. Čas, ki ga živimo, govorim pa o teh najnovejših stvareh okoli pobega Tovšakove, nas zelo jasno opozarja na nekaj stvari. Poglejte si izjave sodstva, poglejte si izjave tožilstva. Tožilstvo reče ni predvidena – tožilec zavije oči, tako da je kar kaj na televiziji, kar ste lahko videli, odkimava z glavo, ozmerja novinarja in pove, da tudi če je bila napaka gospoda Furlana, niso predvidene sankcije. Niso predvidene sankcije! A ta isti tožilec pa vrže čez vrata tožilko iz Slovenj Gradca, ki je opozorila na napake v lastnih vrstah! Govorim o primeru koroške deklice. Tam ji je pa vrata pokazal! In je v nekaj dneh na cesti. A v tem primeru ni pa nič narobe! Če pa je bilo kaj narobe, kar bomo šele ugotovili po sistemu "vrana vrani ne izkljuje oči", pač ni nič predvidenega, da bi se kaj zgodilo. To je sistem, ki ga imamo. Z nekoliko stavko bom samo nekoliko širše [[...]] Saj na sodiščih ni nič drugače. Popolnoma nič drugače! Naj vas spomnim na tisto, kar se že dopoldne govoril, primer stečajnega sodnika iz Krškega, ki se zmoti za 150 tisoč evrov davkoplačevalskega denarja in plača stečajnega upravitelja. Nič, nobene sankcije! Glejte, dokler bomo mi z njimi usklajevali takšno malenkost, kot je pisanje zapisnikov in narekovanje zapisnikov, ki lahko 50 % prispeva k hitrejšim sodnim obravnavam, k hitrejšim sodnim postopkom, ker se bo snemal zvok, namesto da reče: "Počakajte malo, da narekujem zapisnik," in potem traja sodna obravnava traja 50 % dalj. Ampak, ni prav, da jim popustimo pri takšnih zadevah! In še enkrat ponavljam, čas, ki ga živimo – pa imam občutek, da je tudi v koaliciji in Vladi neko podobno razmišljanje, tudi na Gregorčičevi, če tam zdaj poteka tisti znameniti sestanek –, da je čas za akcijo. Čas za akcijo v smislu novega zakona o kazenskem postopku in če ga bomo z njimi usklajevali, gospe in gospodje, ga ne bomo nikoli uskladili! Tako kot nismo KZ z njimi uskladili leta, ne vem katerega že, 2008. Nikoli ga ne bomo uskladili, ker oni bodo želeli pisati samo tiste zapisnike, oni bodo želeli ne vem kaj vse, ker želijo ohraniti število delovnih mest sodnikov, ki jih imamo, kot veste, po najnovejših podatkih Evropske unije daleč, daleč največ. Več kot 2003, ko nas je okrcal nemški sodnik Dukoff, ki je rekel, da jih imamo 50 % več kot Nemci. Ob toliko večjih zaostankih. Gospodje, vem, da je čas za novi zakon o kazenskem postopku, v to sem globoko prepričan. Če ga bomo z njimi usklajevali, s sodno vejo oblasti, bomo na istem. Ne trdim, da ga ni treba usklajevati, seveda ga je treba usklajevati! Samo, mi imamo svojo glavo, kot se temu reče. Saj zadnje dni, se mi zdi, da pri sprejemanju teh zakonov nimamo kakšnih večjih težav na relaciji med koalicijo in opozicijo, kar nekaj zakonov je že bilo takšnih. Želel bi si, da bi bilo tudi v bodoče tako. Teorija, da v sodno vejo oblasti, ker oni so nam enakopravni, pa res ne smemo posegati – če bi ta teorija držala, potem sodniki nas ne smejo obsoditi. To ni res! Oni so samostojna veja oblasti zato, da sodijo. Mi pa smo samostojna veja oblasti zato, da predpisujemo zakone, po katerih bodo sodili. V smislu predpisovanja zakonov smo mi nad njimi, v smislu sojenja pa so seveda oni vsemogočni; in tudi prav je, da je tako. Kdaj pa kateri sodnik pride v Državni zbor in usklajuje z nami o višino kazni? Saj mu ni potrebno, saj je samostojna veja oblasti. Tako smo tudi mi samostojna veja oblasti v smislu predpisa, ki ga sprejmemo. Zakon o kazenskem postopku je v naših rokah in ne v njihovih. Oni lahko povedo svoje mnenje in čisto nič drugega. Poseg v zakon o kazenskem postopku, ne poseg, novi zakon o kazenskem postopku, kolikor jaz vem, se pripravlja že dve, tri leta, recimo, je nujnost. Zame bi bila to ena od prvih prioritet, ki bi jih ministrstvo moralo pripraviti in brez kakega velika usklajevanja z njimi, naj povedo svoje mnenje, mi naredimo svoje: sprejmimo Zakon o kazenskem postopku, ki bo boljši, hitrejši, ki bo bolj evropski, ki bo ukinil sodno preiskavo, jo prenesel na tožilce, dal večjo veljavo policiji, če želite, v predkazenskem postopku in tako dalje. S tem bomo prišli na pravo pot. Če pa bi uspeli še tisti korak, za katerega ne vem, kdaj bomo doživeli – ampak enkrat ga bomo, veste – to je poseg v ustavo. Poseg v ustavo 60 poslancev, ki bo tudi na področju pravosodja naredil stanje nekoliko drugačno, predvsem pa, ki bo tam vzpostavil odgovornost. Ne bom govoril o trajnem mandatu, ne bom se tega posluževal, v principu pa ukinil trajni mandat in ga podelil po določenem času, ne pa prvi dan službe in prvo minuto službe, da imaš garantirano do 65. leta starosti. Ne nazadnje na univerzi natanko vemo, kdaj postane nekdo redni profesor, je pred tem treba veliko veliko in veliko narediti, nek sistem, ki bi v pravosodju sodnike pripeljal po tej poti do trajnega mandata, bi pa lahko bil drugačen. Predvsem pa vprašanje, bom rekel, delovanja sodišč. Naj vas spomnim, za to govornico sem leta 2009, 2010, 2011 ob sprejemanju Zakona o državnem tožilstvu govoril – o čem? Da mi rabimo močno tožilsko organizacijo, na čelu katere je generalni državni tožilec. V času, ko sem bil minister, smo skušali, ste me lahko slišali tudi v medijih, ko sem rekel, moramo dati gospodu Fišerju večja pooblastila, da bo lažje in bolje vodil tožilsko organizacijo. Kaj pa je včeraj rekel? Ali ste ga slišali, kaj je včeraj rekel? "A veste, tožilci so samostojni, jaz imam pa zelo omejena pooblastila." Jaz sem mu jih ponujal skozi zakon, pa jih ni hotel! Ustreza mu, da ni nič odgovoren in da reče: "No ja, ne bomo sankcionirali." Kot sveti Peter odloča o nekaterih zadevah. Da se vrnem k zakonu oziroma da zaključim ta moj prispevek. Skratka, zakon pozdravljam tak, kakršen je, hkrati obžalujem, da ste, bom rekel, počepnili kot kura pred sodstvom, zlasti v smislu zapisnikov, ker nimate nobenega razloga, da se zapisniki danes pišejo tako kot v 18. stoletju – bom tiho pri prenosih, tam mogoče res obstaja kakšen zadržek, ker te lahko nekdo, ki bo pričal za teboj, posluša. Tukaj, prosim, imajo verjetno prav. Pri pisanju zapisnikov nimajo prav! In žal mi je, da ste jim popustili v imenu neke sodne neodvisnosti. To ni neodvisnost pri pisanju zapisnikov. Čisto zadnje: novi ZKP, čas je pa zelo ugoden in zdi se mi, da je pravi čas, da to naredimo zelo zelo hitro. Torej, zakon bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem dr. Ljubici Jelušič.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani kolegici predstavnici Ministrstva za pravosodje, kolegi in kolegice! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku, kot je sedaj v tretji obravnavi, podpiram. Zavedam se, da precej pripomore k poenostavitvi nekaterih postopkov, ki zadevajo delo tako policistov kot tožilcev in seveda bistveno natančneje postaja jasno, kdo je odgovoren za nekatere stroške, ki nastajajo v sodnih postopkih. Pozdravljam tudi rešitve, ki so povezane s tem, da lahko policija že takrat, ko obstaja sum za kaznivo dejanje, posname oziroma fotografira morebitnega storilca, vzame prstne odtise, sluznico in tako naprej, tako da lahko potem dokaj hitro in pravočasno odreagira z iskanjem pravega storilca. Se pa zavedam, da ta zakon oziroma te dopolnitve, kot jih imamo sedaj pred seboj, so bistveno manj razburljive, kot so bile takrat, ko smo se prvič pogovarjali o njih, in sicer še takrat, ko jih je v obravnavo prinesla prejšnja vlada na začetku letošnjega leta. Danes je že več razpravljavcev opozorilo na to, katere stvari so bile za tretjo obravnavo izločene iz prvega predloga, in sicer tiste, ki so povezane z zvočnim, slikovnim snemanjem, potem s prenosi glavnih obravnav in s spreminjanjem klasičnega zapisnika v digitalni zapisnik. Se je pa pri vsem morebitnem nestrinjanju med koalicijo in opozicijo treba vendarle danes spomniti na neko trditev, ki jo je takrat izrekel na začetku leta pri prvi obravnavi v Državnem zboru takratni minister za notranje zadeve in odgovoren za tožilstvo, naš sedanji kolega dr. Vinko Gorenak, in sicer, ko je rekel, da bi prenos glavnih obravnav v bistvu pripomogel k nadzoru nad delovanje sodišč. No, in vprašanje nadzora je pravzaprav tisto, kar nas zadnje dni ne samo ob spremembah tega zakona, ampak tudi sicer pri nekaterih dogodkih močno žuli. Seveda smo v duhu kulture demokratičnega sistema zavezani spoštovanju delitve oblasti na sodno, zakonodajno in izvršno. Seveda tudi dobro vemo, da meje med temi tremi vejami oblasti v naši državi niso povsem, na vseh primerih, jasno določene. In je tudi dejstvo, da je zgodovina vzpostavljanja ravnovesij med temi tremi vejami oblasti vedno bila zgodovina boja za poseganje in preseganje meja in poseganje v delokrog druge veje oblasti. Sedaj smo pri vprašanju nadzora nad delovanjem sodne oblasti pred tem vprašanjem, ali je Vlada tista, ki lahko z nekaterimi svojimi postopki, zahtevami po odgovornosti poseže v sodno vejo oblasti. Minister dr. Pličanič je v intervjuju za časopis Večer, v današnji izdaji lahko to beremo, se mi zdi, da dokaj iskreno in pošteno povedal, da kot Vlada, kot minister za pravosodja nima prav veliko moči za poseg in za nadzor nad sodno vejo oblasti. Ali je več moči na strani zakonodajnega sistema? Nekateri pravite, da ja, da je treba samo napisati prave zakone. Spet drugi trdimo, da je treba tudi te zakone uskladiti s strokovno javnostjo in predvsem s tistimi, ki so predstavniki ali izvajalci potem teh zakonov. Seveda je tudi res, da je treba pri nastajanju zakonodaje delati tudi nekaj korakov naprej pred tistim, kar se danes izvaja. Torej, treba je poskrbeti za modernizacijo zakonodaje in preko nje tudi za modernizacijo delovanja, v tem primeru sodnega sistema. Mislim, da bomo morali skupaj poskrbeti za to tudi v zakonodajni veji, da ne bo potem treba ministru, tako kot je naredil kolega Pličanič, novinarjem odgovarjati, da sta Vlada in sodstvo podrejena slovenskim državljanom, davkoplačevalcem. Iz tega se da čutiti, da tudi on misli, da je edini in zadnji možni nadzornik slovenski državljan. Res je, da je edini in zadnji, pardon, da je zadnji nadzornik nad vsemi vejami oblasti slovenski državljan – v obeh spolih seveda. Toda nadzornikov pa bi moralo biti več. Eden od ključnih nadzorov – in tisti, ki ste sami profesionalci na različnih področjih, veste, eden ključnih nadzorov je vedno notranji strokovni nadzor. Upam, da bo tudi znotraj sodne profesije prišlo do vzpostavitve notranjega avtonomnega, vendar objektivnega nadzora nad delovanjem zaposlenih v tem sistemu. Ob pomoči, seveda, ustrezno pripravljene zakonodaje. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji je za razpravo na vrsti gospod Borut Ambrožič, pa ga ne vidim v dvorani, tako da bomo kar nadaljevali. Kar nekaj razpravljavcev se je odjavilo od razprave. Naslednji bi bil na vrsti gospod mag. Grims, tudi ne vidim. Za njim gospa Eva Irgl – tudi ne. Ali ima morda še predlagatelj željo po razpravi? Prosim, izvolite.
Hvala lepa za besedo. V bistvu bi želela samo dve dodatni pojasnili ali pa mogoče opozorili. Omejila se bom na novelo, ki jo imate pred seboj. Želela bi reči dvoje – eno je glede prenosov glavnih obravnav – in opozorila, da novela tega več ne vsebuje. Rada bi pojasnila, da gre tukaj predvsem za dilemo, ali lahko načelo javnosti postane oziroma pridobi nek normativ vrhovnega načela v kazenskem postopku. Namreč, treba je vedeti, da v kazenskem postopku imamo korelacijo številnih načel, naj omenim predvsem načelo domneve nedolžnosti in načelo materialne resnice. Torej, pri razmišljanju, kako urediti snemanje, prenose glavnih obravnav, je vendarle treba vzeti v obzir tudi to, v kakšnih medsebojnih relacijah načela kazenskega postopka so in morajo ostati. Drugo, kar bi želela izpostaviti, pa je digitalni zapisnik. Tukaj niti ne gre toliko za to, da bi se predlagatelj predvsem omejil na predloge oziroma opozorila strokovne javnosti. Gre tudi za to, da popolne odprave zapisnika, kot ga poznamo zdaj, ne pozna nobena primerjalno pravna ureditev. Narava zapisnika v kazenskem postopku je namreč dvojna: eno je zapis protokola poteka postopka, drugo pa je zapis vsebine izvedenih dokazov. V tem drugem delu se zapisnik lahko nadomesti z digitalnim oziroma se klasični zapisnik lahko nadomesti z digitalnim zapisom. Zakaj to še ni storjeno oziroma zakaj ta predlog še ni bil sprejet, je razlog predvsem tehnične narave. Namreč, oprema še ni ustrezna, da bi se to lahko izvajalo. Tako kot rečeno, v tem delu zapisnik lahko nadomestimo, v tistem prvem, kot zapis protokola in zapis vseh procesnih garancij postopka, ga pa vendarle popolnoma ni mogoče odpraviti, ker na ta način se popolnoma spremeni ali – če sem bolj radikalna – poruši celotna filozofija oziroma sistematika kazenskega postopka. Samo toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Sprašujem, če je morda še kakšna želja po razpravi, ker nam je ostalo še nekaj časa. Ne vidim želje po razpravi. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Državni zbor bo o predlogu zakona v skladu s časovnim potekom sejo Državnega zbora odločal danes, v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 6. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SODELOVANJU V KAZENSKIH ZADEVAH Z DRŽAVAMI ČLANICAMI EVROPSKE UNIJE, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Gospa Tina Brecelj, državna sekretarka na Ministrstvu za pravosodje, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovani, ponovno pozdravljeni! Na kratko bi vam želela predstaviti Predlog zakona o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije. Začela bom takole, veljavni zakon o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije je bil sprejet leta 2007, uporabljati pa se je začel v začetku leta 2008. Ureja sodelovanje v kazenskih zadevah med pristojnimi organi Republike Slovenije in pristojnimi organi držav članic Evropske unije. Z Zakonom o sodelovanju v kazenskih zadevah so bili v pravni red Republike Slovenije preneseni do takrat sprejeti pravni akti Evropske unije. Od sprejetja Zakona o sodelovanju v kazenskih zadevah, torej od leta 2007, so bili na ravni Evropske unije dodatno sprejeti pravni akti, ki vsebinsko posegajo na področje sodelovanja v kazenskih zadevah med pristojnimi organi držav članic Evropske unije. Na novo sprejeti pravni akti sistemsko posegajo v veljavni zakon in ti posegi so precejšnji. Glede na navedeno posamezni deli veljavnega zakona ne ustrezajo več spremenjenim standardom oziroma na novo sprejetim standardom Evropske unije. Zaradi potrebnih prilagoditev veljavnega besedila in hkrati z določitvijo postopkov v zvezi z novimi pravnimi akti Evropske unije bi se obseg novele bližal noveliranju tretjine obstoječega zakona. Zato, torej zaradi obsežnosti in vsebinske zahtevnosti sprememb, predlagamo nov zakon, ki bo povzel in na podlagi izkušenj iz prakse nadgradil implementacijo pravnih aktov Evropske unije, ki jih, kot rečeno, ureja že veljavni zakon, poleg tega pa bodo s tem predlogom zakona v notranji pravni red preneseni tudi po letu 2008 sprejeti pravni akti Evropske unije. Na novo so v predlogu zakona tako urejena med drugim naslednja področja: krepitev procesnih pravic v zvezi z načelom vzajemnega priznavanja sodnih odločb, izdanih v nenavzočnosti, evropski dokazni nalog, načelo vzajemnega priznavanja v zvezi s sodbami, s katerimi so izrečene zaporne kazni, za namen njihovega izvrševanja, preprečevanje in reševanje sporov o izvajanju pristojnosti v kazenskih zadevah, uporaba načela vzajemnega priznavanja odločb o nadzornih ukrepih, na primer, alternativni pripor, in zagotavljanje nadzorstva. Nazadnje naj omenim še, da se na novo v zakon dodajajo oziroma da nov zakon predvideva tudi evropski informacijski sistem kazenskih evidenc. Predloženo gradivo je v celoti usklajeno s pravosodnimi organi, ki bodo pretežno izvajali postopke na podlagi predloga zakona, usklajeno je tudi z Informacijskim pooblaščencem Republike Slovenije, Sodnim svetom in Zakonodajno-pravno službo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora mag. Branku Grimsu.
Spoštovani! Vsem lep pozdrav tudi v imenu Odbora za pravosodje, ki je na svoji 11. seji 8. maja 2013 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije, ki ga je predložila Vlada v zakonodajni postopek, in sicer je minister za pravosodje kot predlagatelj v dopolnilni obrazložitvi poudaril, da se s predlaganim zakonom v notranji pravni red Republike Slovenije prenaša pravne akte Evropske unije na področju mednarodnega pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah med državami članicami. Od začetka uporabe sedaj veljavnega zakona so bili namreč na ravni Evropske unije sprejeti pravni akti, ki terjajo vsebinske spremembe, hkrati pa se določena področja prenašajo oziroma urejajo na novo. V razpravi, ki je bila sorazmerno kratka, je bilo predvsem izpostavljeno vprašanje, kako bo s posredovanjem odločb domačega sodišča v priznanje izvršitev Republiki Hrvaški po njenem vstopu v Evropsko unijo, kar je glede na nekatera aktualna dogajanja zelo zanimivo vprašanje. S strani predstavnice predlagatelja, državne sekretarke, je bilo pojasnjeno, da bo po implementaciji okvirnih sklepov v pravni red Republike Hrvaške omogočeno, da bo Republika Slovenija za svojega državljana, ki je bil obsojen pred slovenskim sodiščem, pred izvršitvijo pa je pobegnil v Republiko Hrvaško, lahko tej državi posredovala sodno odločbo v priznanje in izvršitev pod enakimi pogoji, kot to velja za ostale članice države Evropske unije. Prav tako pa bodo olajšani postopki privedbe takšnega obsojenca na prestajanje kazni v Republiko Slovenijo. V nadaljevanju je odbor sprejel približno sto amandmajev k členom, večino predvsem redakcijske narave, na koncu pa soglasno potrdil besedilo v celoti. Državnemu zboru predlagam, da ta zakon, ker gre za usklajevanje s pravnim redom Evropske unije, tudi čim prej sprejme.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem prisotnim! Poglavitni cilj zakona je prenos pravnih aktov Evropske unije na področju mednarodnega pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah med državami članicami Evropske unije v pravni red Republike Slovenije. Ti, na novo sprejeti evropski akti namreč zahtevajo vsebinske in sistemske spremembe našega veljavnega zakona iz leta 2007. Glavne spremembe se vpeljujejo na področju priznavanja in izvrševanja sodb, naloga za prijetje in predajo, pravne pomoči in sodelovanja z evropsko pravno mrežo. V Poslanski skupini DeSUS podpiramo vsako izboljšavo v smeri povečanja učinkov mednarodnega sodelovanja v kazenskih zadevah, saj se zavedamo, da je zahtevnost neke kazenske zadeve, ko le-ta prestopi meje in postane zadeva mednarodna, bistveno povečana, kot če gre za nacionalno locirano zadevo. Iz tega razloga in seveda zaradi temeljnega namena novega zakona, ki je, kot rečeno, v prenosu mednarodnih pravih aktov v interno zakonodajo Republike Slovenije, v Poslanski skupini DeSUS predlagani zakon podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj ima besedo Poslanska skupina Nove Slovenije, gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! S prostim pretokom blaga in znotraj Evropske unije so čedalje pogostejši primeri, ko se storilci kaznivih dejanj izogibajo kazenskemu ali tudi prekrškovnemu postopku in izvršitvi izrečene sankcije z menjavanjem držav prebivališča znotraj Evropske unije. Za preprečitev takšnega stanja je treba učinkovito medsebojno sodelovanje držav članic Evropske unije, ki je v Sloveniji zakonsko urejeno že od leta 2007 dalje. Danes obravnavani novi Zakon o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije vsebinsko pomeni sinhronizacijo zakonodaje s sedaj veljavno evropsko zakonodajo. Prenova tega področja je pogojena s sprejetimi pravnimi akti Evropske unije po letu 2008, ki so sodelovanje držav članic urejali na drugačen način od sedaj veljavnega istoimenskega zakona, sprejetega v letu 2007. Svet Evropske unije je namreč v tem času sprejel več okvirnih sklepov in sklepov, s katerimi je posegel na področje sodelovanja držav članic Evropske unije na področju pravosodja, s ciljem urediti vzajemno pomoč med državami in zagotoviti čim večji obseg vzajemnega priznavanja aktov, ki so pomembni za tek kazenskega postopka, zlasti pa priznavanje sodb sodišč drugih držav članic Evropske unije. Pomembna novost, ki jo uveljavlja navedeni zakon, je, da države članice nimajo več diskrecijske pravice odločanja o tem, ali bodo prevzele izvršitev sodb sodišč drugih držav članic Evropske unije. Torej, zaprošena država mora kazensko sankcijo, izrečeno v drugi državi članici, izvršiti, razen če obstajajo v zakonu taksativno našteti razlogi za zavrnitev. Med državami članicami obstajajo namreč velike razlike v procesih pravicah, zato mora biti med državami medsebojno zaupanje na tem področju, ki se s tem predpisom uzakonja. Naveden zakon pomeni vsebinsko preseganje starega pravnega formalizma, ki ga je mogoče bilo zagovarjati še po do sedaj veljavni zakonodaji. Dodajam pa še, da je na področju učinkovitega boja proti mednarodnemu kriminalu potrebno sodelovanje ne le z državami članicami Evropske unije, pač pa tudi s tretjimi državami. To sodelovanje je sicer urejeno z mednarodnimi pogodbami, vendar so prav razlike v ureditvi procesnega prava oziroma, bolje rečeno, v zagotavljanju procesnih pravic obdolžencem pogosto še večje kot med državami članicami Evropske unije. Tako se dogaja, da ostajajo tudi v naši državi nekaznovana celo najnevarnejša kriminalna dejanja. Na tem področju bo potrebno poenotenje držav članic Evropske unije glede standardov procesnih pravic obdolžencev, da bodo države članice Evropske unije, tudi Slovenija, učinkovite v boju proti mednarodnemu kriminalu. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo Predlog zakona o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije podprli.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija gospa Maša Kociper.
Spoštovani! Kot je bilo že povedano, predlog obravnavanega zakona je pripravljen na podlagi sprememb evropske zakonodaje na tem področju, ki so zahtevale uskladitev, zlasti vsebinsko, naše zakonodaje z evropskim pravnim redom. Glede na obseg novosti, ki jih določajo ti pravni akti Evropske unije, bi posamezni deli zakona tako globoko posegali v vsebino in jo tako obširno spreminjali, da je bilo potrebno sprejeti nov zakon, ne pa samo novele prejšnjega besedila. Novi zakon med drugim razširja načelo vzajemnega priznavanja tudi na priznavanje in izvrševanje sodb v kazenskih zadevah, s katerimi so izrečene zaporne kazni ali ukrepi, ki vključujejo odvzem prostosti, pogojnih odločb z varstvenim nadzorom, odločb o pogojnem odpustu z varstvenim nadzorom, ukrepom za zagotovitev obdolženčeve navzočnosti in uspešno izvedbo kazenskega postopka. Predlog zakona bo poenostavil tudi poslovanje oziroma sodelovanje pravosodnih organov naše države s pristojnimi organi drugih držav, saj uvaja enotne obrazce za različne oblike sodelovanja, omejuje razloge za zavrnitev, postavlja časovne roke za posamezna procesna opravila in predpisuje neposredno informiranje in obveščanje kot temeljno pravilo sodelovanje pristojnih organov držav; se pravi, ne preko posrednikov, ampak direktno. Več sprememb prinaša tudi na področju Eurojusta, med drugim so spremembe osredotočene na urejanje predpostavk oziroma okoliščin, na podlagi katerih lahko pristojni organi Republike Slovenije zaradi lažje ter učinkovitejše izvedbe kazenskega postopka zaprosijo za pomoč pri nacionalnem predstavniku Eurojusta. Ta pravna pomoč in izvršitev teh pravnih dejanj na podlagi te mednarodne pravne pomoči ter medsebojno sodelovanje bo omogočeno sedem dni v tednu in 24 ur na dan. Zavedati se moramo namreč, da je Slovenija od vstopa v Evropsko unijo in še posebej od podpisa Lizbonske pogodbe del Evropske unije in da je Evropska unija postala skupni prostor za vse državljane članice Evropske unije, ki se lahko po tem območju prosto gibljejo in se v tem smislu glede na vsebino tega zakona tudi izogibajo roki pravice. Sodelovanje vseh članic pri preprečevanju, odkrivanju, preiskovanju in zatiranju kriminalitete dobi v tem kontekstu prav poseben pomen in ga je potrebno vsakič znova in odločno podpreti. V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije bomo tako predlog podprli, saj menimo, da se bo poenotenje, formaliziranje in krepitev sodelovanja tako organov pregona kot organov sodne oblasti na kazenskem področju pozitivno reflektiralo tudi na krepitev pravne države pri nas v Republiki Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Še enkrat vsem lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Kriminal ne pozna meja, to je eno od dejstev, ki jih spremljajo proces globalizacije že dolgo časa. Slovenija pa je dobila v zadnjem obdobju zelo neprijeten sloves države, ki je izjemno neučinkovita pri izvajanju postopkov, ko gre za kazenske zadeve. Znani so primeri, ko so s pomočjo nekaterih služb celo izsledili nekatere najtežje kriminalce, osumljene kriminalnih dejanj, povezanih z drogo, prizadetim zdravjem in celo življenjem ljudi, pa so bili zaradi procesnih razlogov oproščeni in odšli. Znani so primeri, ko so ljudi iskali z mednarodnimi tiralicami, pa je zaradi neukrepanja slovenskega pravosodja prišlo do tega, da so ti nemoteno spet zapustili slovensko ozemlje, čeprav so bili opaženi. Znani so primeri, ko so posamezniki ali v zadnjem primeru posameznica v kazenskem postopku in tudi lahko nemoteno zapustijo državo Slovenijo. Vse to seveda odraža na nek način dejstvo, da ko gre za vprašanje kazenske politike, kazenskih sankcij in pravosodja v celoti, nismo država, ki bi bila Evropi za zgled, ampak žal ravno obratno. Ta negativen sloves deluje v zelo slabi smeri tudi na mnogih drugih področjih, tudi ko gre za vprašanje gospodarskega sodelovanja, pa seveda iskanja političnih in vseh drugih zavezništev. Zaradi tega razloga je izjemno pomembno, da se te stvari popravijo in da se čim prej ustrezno uredijo. Slovenija je enakopraven del Evropske unije in seveda je, ko gre za katero koli področje družbenega življenja, dolžna spoštovati standarde, ki veljajo v Evropski uniji, in jih izvajati v celoti tudi na svojem ozemlju. S tega vidika je dobrodošla novost predlog zakona o sodelovanju v kazenskih zadevah s članicami Evropske unije, saj povzema mnoge pač pravne akte Evropske unije, nekatere nove uvaja v slovenski pravni red in kot najpomembnejše bi podčrtal večji okvir, poglobljeno sodelovanje, prav ko gre za vprašanje kazenskih zadev in za izrekanje oziroma izvajanja kazenskih sankcij v kazenskih zadevah. Iz tega razloga je tudi dobro, da gre za nov zakon, da ne prihaja do novele, ki bi praktično spremenila tretjino ali pa še več obstoječega zakona, saj je to za vse, ki se morajo s tem soočiti ali profesionalno ali kakor koli drugače, to seveda dobro. Zaradi vseh teh razlogov bomo v Poslanski skupini SDS predlagani zakon tudi podprli.
Hvala lepa. Sedaj pa ima besedo gospod Mirko Brulc v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani! Obravnavani Predlog zakona o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije bomo poslanci in poslanke Socialnih demokratov podprli. Za bolj podrobno predstavitev tako obsežnega zakona, kot je Predlog zakona o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije, ni časa. Vseeno pa bi v uvodu poudaril, da je bil veljavni Zakon o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije sprejet leta 2007, uporablja pa se ga pri nas od začetka leta 2008. V teh petih letih ni bilo nikakršnih posegov v ta zakon, je pa po pregledu veljavnega zakona in tega, katerega danes obravnavamo, slednji precej obsežnejši, saj vsebuje kar 239 členov. Prejšnji, stari zakon pa ima 126 členov. Poglaviten cilj tega predloga je prenos v sami obrazložitvi zakona predstavljen pravnih aktov Evropske unije na področju mednarodnega pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah med državami članicami v notranji pravni red Republike Slovenije. Ta obsežen dokument ureja evropski nalog za prejetje in predajo, skupne preiskovalne skupine, poudarjeno je sodelovanje z Eurojustom in Evropsko pravosodno mrežo, vzajemno priznavanje denarnih kazni, izvrševanje sklepov o zaseganju odvzema premoženjske koristi, izmenjavo podatkov iz kazenskih evidenc in še nekatera druga vprašanja. V času od leta 2007 oziroma leta 2008 so bili na ravni EU sprejeti še novi pravni akti in jih je treba vnesti v naš pravni red. Razlog za tako obsežnejši predlog zakona pa je tudi v nekaterih novih področjih, ki se nanašajo na krepitev procesnih pravic v zvezi z načelom vzajemnega priznavanja sodnih odločb, izdanih v nenavzočnosti, evropski dokazni nalog, načelo vzajemnega priznavanja v zvezi s sodbami, s katerimi se izrečene zaporne kazni, za namen njihovega izvrševanja, preprečevanja in reševanja sporov o izvajanju pristojnosti v kazenskih zadevah, uporaba načela vzajemnega priznavanja odločb o nadzornih ukrepih kot alternativami priporov in zagotavljanje nadzorstva v evropski informacijski sistem kazenskih evidenc. Na matičnem delovnem telesu je bilo s strani ministrstva tudi pojasnjeno, da bo na predlog tega zakona lahko Republika Slovenija za svojega državljana, ki je bil obsojen pred slovenskim sodiščem, lahko tudi v drugi državi članici posredovala odločbo, s katero je bila kazen izrečena in se bo ta kazen lahko izvršila tudi v državi, v kateri se bo slovenski obsojeni državljan lahko nahajal, kar pomeni tudi to, če se državljan ne bo pripeljal v Slovenijo in bo v Sloveniji izrečena kazen lahko izvršena pod istimi pogoji tudi v tisti državi članici EU, seveda pod pogojem, če se bodo organi države EU strinjali s tem, da to sodbo in potrdilo sprejmejo in bo kazen lahko tam izvršena, če bo to omogočilo obsojencu, da bo tam bolj ostal v stiku s svojimi sorodniki in prijatelji, ki ga lahko tudi obiskujejo. To so pogoji, po katerih lahko po tem členu prestaja kazen v drugi državi. Olajšani so tudi postopki, da se obsojenca, če ti pogoji ne bodo izpolnjeni, iz države EU pripelje v Slovenijo na prestajanje kazni. Kot rečeno, Socialni demokrati bomo ta zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste gospod Rihard Braniselj.
Hvala, podpredsednica. Veljavni zakon o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije je bil sprejet leta 2007, uporabljati pa se je začel leta 2008. Ureja sodelovanje v kazenskih zadevah med pristojnimi organi Republike Slovenije in pristojnimi organi drugih držav članic Evropske unije in so bili v pravni red Republike Slovenije preneseni do takrat sprejeti pravni akti Evropske unije. Od sprejetja zakona so bili na ravni Evropske unije še dodatno sprejeti pravni akti, ki vsebinsko posegajo na področje sodelovanja v kazenskih zadevah med pristojnimi organi držav članic in Evropske unije. Na novo sprejeti pravni akti sistemsko posegajo v sedaj veljavni zakon, pri čemer načelo vzajemnega priznavanja razširi tudi na priznavanje in izvrševanje sodb v kazenskih zadevah, s katerimi so izrečene zaporne kazni ali ukrepi, ki vključujejo odvzem prostosti, pogojnih odločb z varstvenim nadzorstvom, odločb o pogojnem odpustu z varstvenim nadzorstvom, ukrepov za zagotovitev obdolženčeve navzočnosti in uspešno izvedbo kazenskega postopka. Sprejet pa je bil tudi pravni akt, namenjen krepitvi procesnih pravic oseb v kazenskem postopku. Glede na vse navedeno, posamezni deli veljavnega zakona ne ustrezajo več spremenjenim standardom oziroma na novo sprejetim standardom Evropske unije. Zaradi potrebnih prilagoditev veljavnega besedila in hkrati z določitvijo postopkov v zvezi z novimi pravnimi akti Evropske unije bi se obseg novele, če bi prišlo do noveliranja, bližal noveliranju praktično tretjine ali celo več obsega veljavnega zakona. Hkrati bi besedilo zakona postalo nepregledno in težavno za uporabo, zato je predlagan nov zakon. Že zdaj veljavni zakon ureja evropski nalog za prijetje in predajo, skupne preiskovalne ukrepe oziroma skupine, sodelovanje z Eurojustom in Evropsko pravosodno mrežo, vzajemno priznavanje denarnih kazni, izvrševanje sklepov o zasegu in odvzemu premoženjske koristi, izmenjavo podatkov iz kazenskih evidenc in še in še. Na novo je poleg navedenega in v zakon umeščeno tudi krepitev procesnih pravic v zvezi z načelom vzajemnega priznavanja sodnih odločb, izdanih v nenavzočnosti, evropski dokazni nalog, načelo vzajemnega priznavanja v zvezi s sodbami, s katerimi so izrečen zaporne kazni, za namen njihovega izvrševanja, preprečevanje in reševanje sporov o izvajanju pristojnosti v kazenskih zadevah, področje uporabe načela vzajemnega priznavanja odločb o nadzornih ukrepih, kot alternativami priporu in zagotavljanja nadzorstva in področje evropskega informacijskega sistema kazenskih evidenc. Zakon, ki ga imamo pred seboj, je v celoti usklajen s pravosodnimi organi, ki bodo pretežno izvajali postopke na podlagi tega zakona, informacijsko pooblaščenko, Sodnim svetom in Zakonodajo-pravno službo Državnega zbora. Glede na vse navedeno Poslanska skupina Državljanske liste najavlja podporo temu zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 14. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 14. uri in 30 minut.
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo prekinjeno sejo Državnega zbora. Prehajamo na glasovanja Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o finančnem poslovanju v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, nujni postopek Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 23. 5. 2013, ki ste ga prejeli na e-klop. Prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju poslanskih skupin Pozitivna Slovenija, Socialni demokrati, Državljanske liste, Demokratične stranke upokojencev, in sicer k 3. členu. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Konec glasovanja. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti ni glasoval nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Nadaljujemo z glasovanjem k 13. členu. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 13. členu, to je amandma poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste, Demokratične stranke upokojencev. Če bo ta amandma sprejet, se šteje, da je bil sprejet tudi amandma pod točko dva. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank ali poslancev, za je glasovalo 80 poslank ali poslancev, proti ni glasoval nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na glasovanje oziroma odločanje o amandmaju k 15. členu. To je amandma poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in Demokratične stranke upokojencev. Ta amandma je vsebinsko povezan z amandmaji istega predlagatelja k 16., 17. in 19. členu ter za novi 73.a člen. Če ta amandma ni sprejet, postanejo ostali navedeni amandmaji brezpredmetni. Če je ta amandma sprejet, postane amandma pod točko dva in vsi z njim povezani amandmaji brezpredmetni. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank ali poslancev, za je glasovalo 74 poslank ali poslancev, proti jih je glasovalo 5. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti 5.]] Amandma je sprejet. Nadaljujemo z glasovanjem, in sicer prehajamo [[...]]Oprostite, še to poudarimo, da je amandma pod številko dva seveda nepredmeten. Sedaj prehajamo na glasovanje k 16. členu, predlagatelji so poslanske skupine Pozitivna Slovenija, Socialnih demokratov, Državljanske liste in Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Ta amandma je vsebinsko povezan z amandmaji istega predlagatelja k 15., 17. in 19. členu ter za novi 73.a člen. Če ta amandma istega predlagatelja k 15. členu ni bil sprejet, je ta amandma brezpredmeten. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank ali poslancev, za je glasovalo 82 poslank ali poslancev, proti ni glasoval nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Prehajamo na odločanje k 17. členu poslanskih skupin Pozitivna Slovenija, Socialnih demokratov, Državljanske liste in Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Ta amandma je vsebinsko povezan z amandmaji istega predlagatelja k 15., 16. in 19. členu ter za novi 73.a člen. Če amandma istega predlagatelja k 15. členu ni bil sprejet, je ta amandma brezpredmeten. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank ali poslancev, za je glasovalo 78 poslank ali poslancev, proti so glasovali 4. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 19. členu, katerega predlagateljice so poslanske skupine Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Če bo sprejet ta amandma, bo postal amandma pod točko 2 in z njim povezan amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 75. členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti 6. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. V odločanje dajem amandma k 29. členu, predlagateljica tega amandmaja je Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 17. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 70. členu, predlagateljice amandmaja so poslanske skupine Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in Demokratične stranke upokojencev. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem je postal amandma k 72. členu brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 75. členu. Ker je sprejet amandma koalicijskih poslanskih skupin k 19. členu, je amandma k 75. členu brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 73.a členu. Predlagateljice tega amandmaja so poslanske skupine Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in Demokratične stranke upokojencev. Ta amandma je vsebinsko povezan z amandmaji istih predlagateljev k 15., 16., 17. in 19. členu. Če amandma k 15. členu ni bil sprejet, je ta amandma brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti 4. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem smo končali ta del glasovanja. Ugotavljam, da je Državni zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 3., 13., 15., 16., 17., 19., 29., 70. in 73.a členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. Ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Prekinjam glasovanje. Želi kdo v imenu poslanske skupine obrazložiti glas? Da. Dr. Vinko Gorenak v imenu Slovenske demokratske stranke, izvolite.
Hvala lepa. Zelo na kratko. To je en redkih zakonov, ki smo ga tako soglasno sprejeli, ne bomo vlagali novih amandmajev in da bo čim prej v veljavi. To je dobro. So ga podprli, kot vidim, mi ga bomo podprli tudi v končni verziji, ker to je vendarle zakon, ki bi moral biti sprejet leta 2008 ali pa leta 2009, takrat bi še bil čas. Hkrati moram spomniti vse tiste poslance, ki ste v prejšnjem mandatu bili z nami, da smo na odboru, ki sem ga sam vodil, za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje neštetokrat razpravljali o stečajnih upraviteljih. Neštetokrat! Neštetokrat smo tudi opozarjali na napake, ki jih je danes gospa Jerajeva nekako povzela, vsaj v segmentu odvetnikov, in neštetokrat smo vlagali amandmaje, se trudili – ampak ni bilo nič. Iz tega ni bilo nič, ker je preprosto takratna koalicija z ministrom Zalarjem povozila vse. Prepričan sem, da je na ta račun bilo zapravljenih nekaj 10 tisoč delovnih mest. Minister Pličanič je šel v drugo smer, kot ste videli, pripravil je novelo, ki je dobra, novelo, ki smo ji vsi na nek način pritrjevali, ampak ta novela predstavlja dejansko prvi korak. Predvsem bo zagotovo treba, tako je tudi obljubili, narediti ali nove spremembe ali prinesti nov zakon, ki bi moral vključevati po našem mnenju tudi disciplinsko odgovornost stečajnih upraviteljev, ki smo jo imeli do leta 2009 uzakonjeno tako, da stečajni upravitelji niso odločali sami o svojih grehih, ker "vrana vrani ne izkljuje oči", kot pravijo. Leta 2009 oziroma 2010 pa je prejšnja koalicija na predlog gospoda Zalarja vse skupaj potisnila stečajnim upraviteljem oziroma zbornici. Tudi ta del bi morali popraviti. Pričakujem, da ga bomo z novim zakonom ali kakšno novo novelo tudi popravili. Seveda vse v cilju hitrejših, učinkovitejših, boljših postopkov, zlasti varovanja pravic delavcev kot tudi upnikov. To je pomembno, torej ta zakon ali takšna določila smo potrebovali nekaj let nazaj. Upam, da bomo v bodoče hitrejši, zlasti pri nekaterih drugih zakonih, to je tudi Zakon o kazenskem postopku,o katerem sem govoril malo prej pri razpravi. Mi bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje? Pričenjamo glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 84, proti ?. [[Za je glasovalo 84.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Odbor za pravosodje predlaga Državnemu zboru, da na podlagi drugega odstavka 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o finančnem poslovanju v postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo o tem sklepu. Navzočih je 85 poslank ali poslancev, za je glasovalo 85 poslank ali poslancev. [[Za je glasovalo 85.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu ali na seji Državnega zbora, predlog zakona neusklajen. Lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo. Navzočih je 86 poslank ali poslancev, za je glasovalo 86 poslank ali poslancev. [[Za je glasovalo 86.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o sodelovanju v kazenskih zadevah z državami članicami Evropske unije v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakon niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo. Navzočih je 86 poslank ali poslancev, za je glasovalo vseh 86 poslank ali poslancev. [[Za je glasovalo 86.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Posebnega poročila varuha človekovih pravic, Zagovornik – glas otroka. Prehajamo na odločanje o predlogu priporočila k posebnemu poročilu varuha človekovih pravic. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank ali poslancev, za je glasovalo 83 poslank ali poslancev. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je priporočilo sprejeto. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o odpravi posledic razveljavitve drugega, tretjega in četrtega odstavka 134. člena Zakona za uravnoteženje javnih financ, nujni postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dnem 22. 5., ki ste ga prejeli na e-klop. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 3. členu poslanskih skupin Pozitivna Slovenija, Socialni demokrati, Državljanska lista in DeSUS k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank ali poslancev, za je glasovalo 58 poslank ali poslancev, proti ni glasoval nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 3. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje? Ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za trejo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Pričenjam glasovanje. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državni upravi, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na glasovanje. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varnosti v železniškem prometu v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 84, proti nihče. [[Za je glasovalo 84.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga Državnemu zboru, da na podlagi drugega odstavka 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o varnosti v železniškem prometu. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 85, proti nihče. [[Za je glasovalo 85.]] [[Proti nihče.]] S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO MANDATNO-VOLILNIH ZADEV. Prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev kandidata za sodnika na Splošnem sodišču Sodišča Evropske unije v Luksemburgu Predsednik Republike Slovenije gospod Borut Pahor je z dopisom z dne 25. aprila 2013 Državnemu zboru predlagal, da za kandidata za sodnika na Splošnem sodišču Sodišča Evropske unije v Luksemburgu izvoli gospoda Mira Preka. Besedo dajem gospe Nataš Kovač, generalni sekretarki Urada predsednika Republike Slovenije za dopolnilno obrazložitev predloga.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci, hvala lepa za besedo! Predsednik republike Borut Pahor je v januarju 2013 po opravljenem postopku od takratnega ministra za pravosodje in javno upravo prejel dve kandidaturi za kandidata za sodnika na Splošnem sodišču Sodišča Evropske unije v Luksemburgu, in sicer gospoda Mira Preka, ki že sedaj opravlja funkcijo sodnika na tem sodišču, in gospoda dr. Miodraga Đorđevića, vrhovnega sodnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Po skrbni preučitvi obeh predlogov, ki izpolnjujeta predpisani kriterij in visoke strokovne zahteve, predsednik republike Borut Pahor predlaga Državnemu zboru, da izvoli gospoda Mira Preka, univerzitetnega diplomiranega pravnika, sodnika na Splošnem sodišču Sodišča Evropske unije v Luksemburgu. Gospod Prek je vse do leta 2004, ko se je zaposlil na Sodišču Evropske skupnosti, opravljal delo, tesno povezano z uveljavljanjem evropskega pravnega reda, hkrati je bil član pogajalske skupine za pridružitveni sporazum in do leta 2003 član ožje pogajalske skupine za pogajanja za pristop Republike Slovenije k Evropski uniji. Bil je vodja projektov za prilagoditev evropski zakonodaji in evropsko integracijo na področju celotnega zahodnega Balkana. Marca 2005 je kot doslej edini uspešni kandidat iz Slovenije opravil splošni tečaj za vodje pravnih oddelkov na ravni A12 EPSO Head of Unit in kot tak tudi uspešno prestal kandidaturo. Junija 2006, torej neposredno pred izvolitvijo za sodnika na sedanjem sodišču, je bil na javnem razpisu Evropske komisije med več kot 600 kandidati izbran za direktorja Urada za uradne publikacije Evropske unije, vendar tega položaja ni prevzel, ker je nastopil v sodniško funkcijo na Splošnem sodišču. Od oktobra 2006 opravlja to funkcijo. Leta 2009 je pridobil podiplomski naziv "master of laws", magistra evropskega prava na Fakulteti za pravo, gospodarstvo in finance univerze v Luksemburgu. Je avtor številnih knjig in priročnikov s področja gospodarskih družb ter gospodarskega prava in številnih del ter člankov o Evropski uniji in uveljavljen predavatelj s tega področja. Kandidata odlikujejo bogate in neposredne izkušnje, pridobljene tako v postopkih oblikovanja pravnih virov samostojne Slovenije v času do in po njenem članstvu v Evropski uniji, kot tudi odlično poznavanje mednarodnih pravnih, političnih in ekonomskih institucij in mehanizmov. Od leta 2003 je bil neposredno vključen v izvajanje zunanjih politik Evropske unije kot vodja projektov ali pravni strokovnjak, ki jih je financirala Evropska unija in organizacija Združenih narodov. Imel je neposreden vpogled v delovanje služb Sodišča Evropske skupnosti. Kot uspešen sodnik Splošnega sodišča ima bogate neposredne izkušnje z oblikovanjem nove sodne prakse, kar mu priznavajo tudi tam vodilni na sodišču, pridobljene s sojenje na vseh področjih pristojnosti tega sodišča. Slovi kot eden redkih sodnikov tega sodišča, ki praktično nima sodnih zaostankov. Kandidat aktivno uporablja angleški, francoski in nemški jezik in južnoslovanske jezike, pasivno pa španskega in italijanskega. To je pomembno zaradi tega, ker se v skladu z jezikovnimi pravili Splošnega sodišča sodniki in sodnici brez tolmačev posvetujejo med seboj v francoskem jeziku. Zato ima pri izbiri prednost kandidat z aktivnim znanjem francoskega jezika. Na podlagi vsega navedenega predsednik republike ugotavlja, da bo gospod Miro Prek še naprej zagotovo strokovno in vestno opravljal to ugledno mednarodno funkcijo. Državnemu zboru Republike Slovenije predlaga, da ga izvoli za kandidata za sodnika Splošnega sodišča Evropske unije v Luksemburgu. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa Nataša Kovač. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo in je zboru tudi pisno poročala. Prehajamo pa na predstavitev stališč poslanskih skupin. Imamo napovedano samo eno stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Gospod Matjaž Han, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovana generalna sekretarka Urada predsednika republike! Poslanska skupina Socialnih demokratov bo podprla predlog predsednika republike gospoda Boruta Pahorja, da se za sodnika na Splošnem sodišču Sodišča Evropske unije v Luksemburg izvoli gospod Miro Prek. Predlagani kandidat ima ob zelo bogatih delovnih izkušnjah in ustrezni strokovni izobrazbi tudi visoko stopnjo strokovne usposobljenosti, zlasti kar zadeva poznavanje prava Evropske unije. Kot je že znano, od leta 2006 opravlja funkcijo sodnika na Splošnem sodišču Sodišča Evropske unije, kar pomeni, da sodeluje pri oblikovanju nove sodne prakse. Slednja pa, kot vemo, predstavlja pomemben del skupnega evropskega prava. Da je predlagani kandidat pri svojem sodniškem delu uspešen že sedaj, kaže tudi dejstvo, da je eden redkih sodnikov Splošnega sodišča, ki nima sodnih zaostankov. Pri opravljanju sodniške funkcije pa, kot smo slišali, uporablja angleški, francoski in nemški jezik, kar zelo olajšuje njegovo delo in najbrž pripomore tudi k njegovi učinkovitosti. Ne glede na to, da poslanci in poslanke o kandidatu glasujemo tajno, na podlagi vsega navedenega napovedujem v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, da bomo predlaganega kandidata tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Han. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na izvedbo glasovanja. O predlogu za izvolitev kandidata za sodnika na Splošnem sodišču Sodišča Evropske unije v Luksemburgu. V skladu s prvim odstavkom 7. člena zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč Državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora vodi tajno glasovanje komisija. Komisijo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli Državni zbor. Poslanske skupine so, kot običajno, že posredovale predloge za člane komisije. To so: mag. Barbara Žgajner Tavš – Pozitivna Slovenija, gospod Zvonko Lah – Slovenska demokratska stranka, gospod Branko Kurnjek – Državljanska lista, gospa Iva Dimic – Nova Slovenija. Članica te komisije sem tudi jaz kot predsedujoča. Pri delu pa bo sodeloval tudi namestnik generalne sekretarke gospod Matjaž Plevelj. Kdo nasprotuje taki sestavi komisije? Če nihče ne nasprotuje, prehajamo na glasovanje. Glasovali bomo o sestavi te komisije. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bo poslankam in poslancem glasovnica vročena tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se obkroži beseda "za" ali "proti" na glasovnici. V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna pa je tudi glasovnica, iz katere volje poslanke oziroma poslanca ni jasno razvidna. V skladu s prvim odstavkom 7. člena Zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč bo predlagani kandidat izvoljen, če bo zanj glasovala večina vseh poslank in poslancev, to se pravi 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci boste izpolnjene glasovnico oddali v glasovalno skrinjico, ki je ob robu dvoran. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim tiste poslanke in poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo ob 15.15 in bo trajalo do 15.30. Po končanem glasovanju prosim poslance, ki mi boste pomagali, da se zberete v sobi 217. S tem prekinjamo to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15.40.
Spoštovane kolegice in kolegi, nadaljujemo sejo in s prekinjeno obravnavo 10. točke, to je s Predlogom za izvolitev kandidata za sodnika na Splošnem sodišču Sodišča Evropske unije v Luksemburgu. Glasovanje je bilo danes, 25. maja 2013, v prostorih Državnega zbora. Razdeljenih je bilo 80 glasovnic in prav tako oddanih 80 glasovnic. Od tega je bilo neveljavnih 16 glasovnic in veljavnih 64 glasovnic. Za je glasovalo 61 poslank in poslancev, proti so glasovali 3 poslanci oziroma poslanke. Na podlagi izida glasovanja je bil Miro Prek z večino glasov vseh poslancev izvoljen za kandidata za sodnika na Splošnem sodišču Sodišča Evropske unije v Luksemburgu. Seveda izvoljenemu gospodu Miru Preku čestitamo. Prehajamo na obravnavo Predloga za imenovanje namestnice varuhinje človekovih pravic. Varuhinjo človekovih pravic je z dopisom dne 22. aprila 2013 Državnemu zboru predlagala, da za namestnico varuhinje človekovih pravic za dobo šestih let ponovno imenuje mag. Kornelijo Marzel. Besedo dajem generalni sekretarki Varuha človekovih pravic mag. Bojani Kvas.
Hvala, gospa podpredsednica Državnega zbora Republike Slovenije. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Uvodoma bi želela opravičiti varuhinjo gospo Vlasto Nussdorfer, ki je službeno odstotna, je pa svoj predlog za ponovno imenovanje in izvolitev namestnice podrobno prebrala in utemeljila na Mandatno-volilni komisiji Državnega zbora. Gre za ponovno imenovanje; gospa mag. Kornelija Marzel ima v bistvu štiriindvajset let delovne dobe, od leta 1989 je bila zaposlena na občini Slovenj Gradec, potem pa kot načelnica upravne enote Slovenj Gradec. Pri varuhu je bila v prvi mandat izvoljena v letu 2007, in sicer za obdobje do konca maja 2013. Je univerzitetna diplomirana pravnica, magistrica znanosti. Pri varuhu pokriva področje upravnih zadev okolja in prostora, delovnih razmerij in pa stanovanjskih razmerij. Varuhinja je na podlagi njenega dosedanjega dela, strokovnosti in sodelovanja ocenila, da drugo zbiranje kandidatov ni potrebno in zato je svoj predlog podala, da se jo izvoli oziroma da jo Državni zbor imenuje ponovno za namestnico varuhinje človekovih pravic. Hvala.
Hvala lepa. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo in je Državnemu zboru pisno poročala ter predložila predlog sklepa. Sedaj pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin in kot prva ima besedo gospa Eva Irgl, Slovenska demokratska stranka.
Najlepša hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred časom smo odločali o tem, kdo bo nova varuhinja človekovih pravic. Gospa Vlasta Nussdorfer je dobila na glasovanju več kot le prepričljivo število glasov in postala nova varuhinja. Zakon o varuhu človekovih pravic pa v 15. členu določa, da ima varuh tudi svoje namestnike, najmanj dva in največ štiri. Zagotovo gre za pomembno in odgovorno funkcijo, ki bdi nad dobrim delovanjem pravne, predvsem pa pravične države in družbe. Tako kot varuh človekovih pravic so tudi njegovi namestniki tisti, ki so poklicani, da varujejo človekove pravice in temeljne svoboščine v razmerju do državnih organov, organov lokalne samouprave in nosilcev javnih pooblastil. Ob imenovanju varuhinje človekovih pravic sem povedala, da do sedaj nismo imeli najbolj srečne roke pri izbiri varuhov, vendar pa lahko rečemo, da namestniki varuha svoje delo, vsaj kolikor sama sodelujem z njimi v okviru Komisije za človekove pavice, opravljajo strokovno in dobro ter tudi profesionalno. Mag. gospa Kornelija Marzel, ki jo je varuhinja človekovih pravic predlagala za namestnico, je to delo, kot smo že slišali, opravljala do sedaj, tudi sama sem se srečevala z njo na sejah Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti in vedno je svoje delo v razpravah opravila strokovno profesionalno, predvsem pa politično nepristransko, kar je ključnega pomena pri obravnavi človekovih pravic. Varuhinja je v predlogu imenovanja namestnice, ki ga je naslovila na predsednika Državnega zbora, povedala, da upoštevajoč navedeno in obseg dela varuha človekovih pravic iz podatkov o delu varuha za leto 2012 kot tudi za leto 2013 izhaja, da se število prejetih pobud povečuje, prav tako program in obseg dela ter projekti na področju dela varuha, za katere je zadolžena namestnica, gospa Kornelija Marzel, in zato se je odločila, da Državnemu zboru posreduje predlog za njeno ponovno imenovanje za namestnico varuhinje človekovih pravic. Pri pripravi predloga je varuhinja upoštevala predvsem naslednje: strokovnost predlagane kandidatke, sposobnost pisnega izražanja v pravnih zadevah, večletne delovne izkušnje na področjih, ki sodijo v pristojnost varuha človekovih pravic, ter osebnostne lastnosti predlagane kandidatke. V Slovenski demokratski stranki bomo gospo Kornelijo Marzel podprli za namestnico varuhinje in ji želimo v ponovnem mandatu vse dobro in uspešno delo.
Hvala lepa. Poslanska skupina Socialnih demokratov, mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana mag. Bojana Kvas, poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Socialnih demokratov izrekamo podporo predlogu varuhinje človekovih pravic Vlaste Nussdorfer, da za eno od štirih namestniških funkcij imenuje mag. Kornelijo Marzel. Je pa vseeno ob tem trenutku treba poudariti, da varuha človekovih pravic predlaga predsednik države in varuhu je dana naloga, priložnost ali čast, da imenuje svoje namestnike. Zato opozarjam, da po Zakonu o varuhu človekovih pravic to pot odločamo v skrajnem časovnem roku, kajti mag. Korneliji Marzel poteče mandat konec maja, po zakonu pa bi morali predlog imeti v Državnem zboru šest mesecev pred iztekom mandata. Ampak ne glede na to in ker tudi nismo prekoračili 45-dnevnega roka, v katerem mora Državni zbor odločiti o predlogu varuhinje, izrekamo podporo temu predlogu, ker se zavedamo, da smo bili zdaj pač v neki posebni situaciji, da se je zamaknilo tako ali tako imenovanje varuha človekovih pravic glede na predsedniške volitve in da tega pogoja polletnega poprejšnjega predlaganja ni bilo mogoče izpolniti. Prepuščam vsakomur posebej, da pri sebi presodi, kako so doslej posamezni varuhi človekovih pravic opravljali svojo nalogo, svoje pravice in svoje obveznosti. Po mnenju Socialnih demokratov vsak od njih doslej kakovostno in pričakujemo, da bo tako delo varuha človekovih pravic teklo tudi v prihodnje. K temu pa veliko pripomore tudi delo štirih namestnikov. Menimo, da je glede na povečan obseg primerov, s katerimi se ukvarja varuh človekovih pravic, hkrati pa tudi s širjenjem pristojnosti zdaj priložnost, da vsaj nekoliko ublažimo pritisk na varuha človekovih pravic s tem, da pravočasno imenujemo eno od namestnic. Mislimo, da smo nekaj takšnega, kar sodi v povečan obseg dela varuha človekovih pravic, danes sprejeli tisti hip, ko smo izglasovali priporočili k posebnemu varuhovemu poročilu Zagovornik – glas otroka. Opozarjali smo tudi na to, da se lahko širi obveznost glede na ureditev položaja zagovornika načela enakosti in to so vse razlogi, zaradi katerih menimo, da ima vsebina prednost pred formo. Torej podporo poslanske skupine mag. Kornelija Marzel ima. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jani Möderndorfer se odpoveduje. S tem smo zaključili predstavitev stališč poslanskih skupin. Na glasovanje zato dajem predlog sklepa o imenovanju mag. Kornelije Marzel za namestnico varuhinje človekovih pravic za dobo šestih let. Odpiram glasovanje. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti 4. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor je mag. Kornelijo Marzel imenoval za namestnico varuhinje človekovih pravic, zato prosim, da priseže pred Državnim zborom in seveda gospe Marzel iskreno čestitam v svojem imenu, pa najbrž lahko tudi v vašem.
Prisegam, da bom opravljala svojo nalogo na podlagi ustave in zakona, da bom varovala človekove pravice in temeljne svoboščine, da bom opravljala svoje delo vestno in nepristransko ter pri tem spoštovala načela pravičnosti in dobrega upravljanja. / aplavz/
Hvala lepa za zaupanje vsem.
Prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožnega sodnika na Delovnem sodišču v Mariboru. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog o izvolitvi gospoda Urbana Tručla v sodniško funkcijo, in sicer na sodniško mesto okrožnega sodnika na Delovnem sodišču v Mariboru. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo kar na odločanje o predlogu sklepa. Na glasovanje torej dajem predlog sklepa o izvolitvi gospoda Urbana Tručla v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrožnega sodnika na Delovnem sodišču v Mariboru. Pričenjamo glasovanje. Navzočih je 81 poslank in poslancev. Za je glasovalo 75 poslank in poslancev, proti ni bil nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju člana Programskega sveta RTV Slovenija – na podlagi šeste alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Sloveniji Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija in ugotavljam, da prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo torej na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za člana Programskega sveta RTV Slovenija na podlagi šeste alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o RTV imenuje gospod Cirili Baškovič za čas do iztega mandatne obdobja Programskega sveta RTV Slovenija, konstituiranega v letu 2010. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev. Za je glasovalo 51 poslank in poslancev, proti ni bil nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] S tem ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Obvestila Okrožnega sodišča v Mariboru, Preiskovalni oddelek, o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper poslanca mag. Ivana Vogrina Obvestilo je v obravnavo zboru posredovalo Okrožno sodišča v Mariboru, Preiskovalni oddelek. Obvestilo je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno, ki je zboru tudi pisno poročala in predložila predlog sklepa. Prehajamo kar na odločanje in predlagam, da sprejmemo naslednji sklep: Državni zbor na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije ter 22. člena Zakona o poslancih v zvezi z obvestilom Okrožnega sodišča v Mariboru, Preiskovalni oddelek, št. 1 KPR 18864/2013 z dne 22. 4. 2013 o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zopet poslanca Državnega zbora mag. Ivana Vogrina zaradi storitve kaznivega dejanja poslovne goljufije po prvem odstavku 228. člena Kazenskega zakonika v zvezi s 54. členom Kazenskega zakonika ne prizna imunitete poslancu Državnega zbora mag. Ivanu Vogrinu in dovoli vodenje kazenskega postopka. Na podlagi prvega odstavka 207. člena Poslovnika zbora Državni zbor o predlogu sklepa odloči brez razprave. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] S tem ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Obvestila Okrožnega sodišča v Mariboru, Preiskovalni oddelek, o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper poslanca mag. Ivana Vogrina Obvestilo je v obravnavo Državnemu zboru posredovalo Okrožno sodišče v Mariboru, Preiskovalni oddelek. Obvestilo je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo in je zboru tudi pisno poročala ter predložila predlog sklepa. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije ter 22. člena Zakona o poslancih v zvezi z obvestilom Okrožnega sodišča v Mariboru, Preiskovalni oddelek, št. 1 KPR 48063/2012 z dne 15. 4. 2013 o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper poslanca Državnega zbora mag. Ivana Vogrina zaradi suma storitve 12 kaznivih dejanj poslovne goljufije po prvem odstavku 228. člena Kazenskega zakonika v zvezi s 54. členom Kazenskega zakonika ne prizna imunitete poslancu Državnega zbora mag. Ivanu Vogrinu in dovoli vodenje kazenskega postopka. Tako kot v prejšnjem primeru o tem predlogu odločamo brez razprave. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] S tem zaključujemo to točko dnevnega reda in hkrati tudi 14. sejo Državnega zbora. Hvala lepa in na svidenje.