A sada je riječ zatražila predsjednica Odbora za ravnopravnost spolova gospođa Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovane kolegice i kolege. Evo danas je 21.ožujka između ostalog i Dan Mediterana. Naime, Parlamentarna skupština Mediterana na svom 3.plenarnom zasjedanju u Maroku 2008.godine usvojila je Revoluciju stalnog Odbora parlamentarne skupštine Mediterana za međucivilizacijski dijalog i ljudska prava kojim se obilježava Dan Mediterana upravo na današnji dan 21.ožujka u svim nacionalnim parlamentima državama članica Parlamentarne skupštine Mediterana. Parlamentarna skupština Mediterana okuplja 26 država članica koje u skupštini imaju jednaka prava, a razmatraju politička, društvena, gospodarska i kulturna pitanja te donose odluke od neposredne važnosti za sve države u regiji. Cilj Parlamentarne skupštine je promicanje političkog dijaloga, poticanje kulturne i gospodarske suradnje, produbljivanje demokracije i vladavine prava, poštivanje ljudskih prava te razvijanje dijaloga između kultura, civilizacija i regija. Temeljna misija Parlamentarne skupštine Mediterana je okupljanje predstavnika mediteranskih država u svrhu uspostave suradnje, političkog dijaloga i međusobnog razumijevanja. Tijekom kratkog razdoblja Parlamentarna skupština Mediterana etablirala se kao važan akter u parlamentarnoj diplomaciji naše regije. Ove godine upravljački odbor Parlamentarne skupštine Mediterana odlučio je posvetiti dan Mediterana ulozi žena u regionalnom razvoju kako bi ojačao značaj uloge i jednakih prava žena u modernom i otvorenom društvu. Ravnopravnost spolova i uloga žena u društvu bili su od početka među prioritetima u okviru trećeg stalnog odbora Parlamentarne skupštine. Predsjednik Parlamentarne skupštine Mediterana Francesco Maria Amoroso pozvao je stoga sve nacionalne parlamente da iniciraju obilježavanje Dana Mediterana na današnji dan u skladu sa svojim parlamentarnim aktivnostima i mogućnostima kako bi podržali i ojačali položaj žena na svim razinama društva. Odbor za ravnopravnost spolova stoga je pripremio kratku ocjenu položaja žena u Hrvatskoj. Međutim ono što trebamo odmah na početku reći, napomenula bih činjenicu da usprkos tome što pričamo o ulozi žena u regionalnom razvoju, a Hrvatska ima Strategiju regionalnog razvoja Republike Hrvatske, u toj našoj Strategiji regionalnog razvoja nema ni spomena o ženama. Ravnopravnost spolova znači da su žene i muškarci jednako prisutni u svim područjima javnog i privatnog života, da imaju jednak status i jednake mogućnosti za ostvarivanje svih prava kao i jednaku korist od ostvarenih rezultata. Još '96. godine osnovano je povjerenstvo za pitanja jednakosti kao savjetodavno tijelo Vlade. 2001. konstituiran je Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora, 2003. osnovan je Ured pravobraniteljice za ravnopravnost spolova, a 2004. Ured za ravnopravnost spolova Vlade Republike Hrvatske. Ravnopravnost spolova tako 2000. godine postaje jedna od najvažnijih vrednota ustavnog poretka naše zemlje. Donesene su četiri nacionalne politike za ravnopravnost spolova. 2003. donesen je prvi Zakon o ravnopravnost spolova, a 2008. novi zakon kao i Zakon o suzbijanju diskriminacije. Usprkos brojnim zakonima, politikama i strategijama donesenim s ciljem postizanja ravnopravnosti te osnovanim institucionalnim mehanizmima žene se i danas suočavaju sa specifičnim poteškoćama. Najvažniji pokazatelji neravnopravnog položaja žena i dalje su zadržani u njihovom nepovoljnijem položaju na tržištu rada, podzastupljenosti u procesu donošenje političkih i javnih odluka, učestalosti različitih oblika nasilja nad ženama, uključujući obiteljsko nasilje uz postojanost rodnih stereotipa, kao i sve zastupljenije ekonomsko nasilje. Žene su i većina i manjina, većina po učešću u populaciji, ali manjina po mnogim važnim aspektima ekonomskog i političkog života. U Republici Hrvatskoj žene čine 51,7% stanovništva. 2010.godine žene su činile 60% doktora medicine, nastavnica je u osnovnim školama 85%, u srednjim školama 65, na fakultetima 47. Međutim, među redovitim profesorima 27,4% su žene izvanrednim profesorima 40,5, docentima 46%, a asistentica je 54,4%. Među studentima koji su upisali 2011. godine studij 57,3% su žene, među diplomiranim 2010. godine 60,1% su žene, magistrima 55,6%, doktora znanosti 51,1% žene. Udio žena među nezaposlenima prema posljednjim podacima iz veljače 2013. godine iz HZZ-a čine 52,4%, udio ženskih mirovina u plaćama muškaraca je 77,5%, a udio ženskih plaća u plaćama muškaraca iznosi 90%. U pravosuđu je 2010. godine među sucima općinskih sudova bilo čak 70,1% žena, među sucima prekršajnih sudova 72,5%, sucima trgovačkih sudova 67%, sucima županijskih sudova 57%, sucima Vrhovnog suda 50%, a među sucima Ustavnog suda 38,5% su žene. Međutim, među predsjednicima županijskih sudova tek su 20% žena, općinskih 59%, trgovačkih 43, a prekršajni 64. Što se tiče žena u političkoj vlasti, na posljednjim parlamentarnim izborima izabrano je svega 19,9% zastupnica što je ipak naraslo do današnjih 26% žena u Saboru zahvaljujući prelasku izabranih zastupnika u izvršnu vlast. Na posljednjim lokalnim izborima za članove županijskih skupština izabrano je 21,9% žena, među članove vijeća gradova 21,4%, a vijeća općina 15,5% žena. Županica je 5%, gradonačelnica 4,7% a načelnica općina 4,9%. I evo upravo ove podatke koristim da nam sve vas upozorim s obzirom da nam predstoje lokalni izbori upozorila bih na potrebu poštivanja Zakona o ravnopravnosti spolova koji od političkih stranaka i ostalih ovlaštenih predlagatelja izbornih lista traži da prilikom sastavljanja lista za predstavnička tijela na izborima svih razina vode računa o uravnoteženoj zastupljenosti žena i muškaraca odnosno da niti jednog spola ne bude manje od 40%. Vjerujem da ćemo usprkos mišljenju Vlade koja kaže da nije nužno da poštujemo Zakon o ravnopravnosti spolova upravo sada na ovogodišnjim lokalnim izborima svjesno težiti tome da zastupljenost žena bude čim veća, jer iz ovih iskazanih podataka vidljivo je da žene obnašaju vrlo visoke dužnosti, da obnašaju u većini slučajeva vrlo zahtjevne poslove, da itekako doprinose stvaranju boljeg i ravnopravnijeg hrvatskog društva. Isto tako, iskoristila bih priliku da napomenem da je današnji dan 21. ožujka i Međunarodni dan borbe protiv rasne diskriminacije. S obzirom da Parlamentarna skupština Mediterana promiče evo i poštivanje temeljnih ljudskih prava osvrnut ću se kratko i na podatke po tom pitanju. Od početka 2009. godine kada se počeo primjenjivati Zakon o suzbijanju diskriminacije do danas svaka treća pritužba pučkom pravobranitelju na diskriminaciju odnosila se upravo na rasnu diskriminaciju. Od 503 zaprimljene pritužbe 2011. godine čak ih je 174 njih bilo temeljem oblika diskriminacije, a pučki pravobranitelj upozorio je tom prigodom da i podaci iz drugih izvora govore o vrlo širokoj rasprostranjenosti rasne diskriminacije u hrvatskome društvu pogotovo o diskriminaciji romske, srpske i drugih manjina. Diskriminacija se kao takva pojavljuje kroz rasističke izjave u javnom prostoru posebice na internetskim portalima, na sportskim događajima, te kroz razne postupke pojedinaca i institucija koji mnogobrojnim građanima svakodnevno onemogućavaju da ravnopravno sudjeluju u društvenom životu isključivo zbog rase, etničke pripadnosti, boje kože, tj. nacionalnog podrijetla. Iz Ureda pučkog pravobranitelja napominju kako je rasnu diskriminaciju moguće učinkovito suzbijati samo istodobnim korištenjem pravnih mehanizama zaštite i podizanjem razine svijesti i znanja o neprihvatljivosti rasističkih, ksenofobnih i ostalih stajališta utemeljenih jedino na predrasudama. Podsjećaju građane da se u slučaju doživljene diskriminacije za pomoć mogu obratiti pučkom pravobranitelju, a mjerodavne ustanove pozivaju da nastave raditi na suzbijanju diskriminacije posebice kroz obrazovanje za temeljna ljudska prava. Ured pučkog pravobranitelja kao središnje tijelo za suzbijanje diskriminacije podsjeća da je u Hrvatskoj diskriminacija zabranjena Ustavom, mnogim međunarodnim ugovorima kao što je UN-ova Međunarodna konvencija o ukidanju svih oblika rasne diskriminacije, te dakako svim mogućim hrvatskim zakonima. Po međunarodnoj konvenciji rasna diskriminacija znači svako razlikovanje, isključivanje, ograničavanje i davanje prvenstva zbog rase, boje, predaka, nacionalnog ili etničkog podrijetla sa svrhom uništavanja ili ugrožavanja priznavanja, uživanja ili vršenja pod jednakim uvjetima prava čovjeka i osnovnih sloboda na političkome, ekonomskom ili socijalnom i kulturnom polju ili na svakom drugom polju javnog života. Iz Ureda pučkog pravobranitelja također napominju da je diskriminacija na temelju rase, etničke pripadnosti i boje kože, tj. nacionalnog podrijetla zabranjena i Zakonom o suzbijanju diskriminacije koji žrtvama omogućuje pritužbe na diskriminaciju i kao takvo pokretanje sudskih postupaka. Evo ovo je bio nekoliko minuta upravo iz razloga da se na današnji dan podsjetimo gdje živimo i koliko nam još treba i po jednom i po drugom pitanju raditi na jačanju ravnopravnosti i jednakosti po svim našim pitanjima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegice Tireli. Poštovane kolegice i kolege, želim vam dobar dan i nastavljamo sa sjednicom. Raspravit ćemo - Odluka o povlačenju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske iz Mirovne misije Ujedinjenih naroda na Golanskoj visoravni (UNDOF) – potvrđivanje Odluku na potvrđivanje Hrvatskom saboru dostavio je predsjednik Republike Hrvatske u skladu s člankom 11. zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, policije, civilne zaštite, te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obranu. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja obrazložiti prijedlog? Želi zamjenica ministra obrane gospođa Višnja Tafra. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, uvažene zastupnice i zastupnici u Hrvatskom saboru. Kao što vam je svima poznato Hrvatski sabor je 2011. godine donio Odluku o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u Mirovnoj misiji Ujedinjenih naroda i u toj odluci je bilo predviđeno da će na Golanskoj visoravni u okviru mirovne operacije UNDOF sudjelovati do 110 pripadnika Oružanih snaga. U Mirovnoj misiji na Golanskoj visoravni u zadnjoj rotaciji koja je počela 22. i 29. studenog 2012. godine bilo je upućeno 97 naših pripadnika. Stalnim praćenjem sigurnosne situacije došlo se do operativnih saznanja da su pripadnici Oružanih snaga nakon događaja na Golanskoj visoravni izloženi znatno većim rizicima i stoga je radi sprječavanja izloženosti i mogućoj pogibelji ocijenjeno da je potrebno povući našu Mirovnu misiju s Golanske visoravni prije završetka mandata. Člankom 11. stavkom 3. Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga u mirovnim operacijama i aktivnostima u inozemstvu propisano je da u takvim situacijama predsjednik Republike može donijeti odluku o trenutačnom povlačenju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske ako su isti izloženi pogibelji. Slijedom navedene zakonske ovlasti predsjednik Republike donio je 1. ožujka 2013. godine Odluku o povlačenju naših pripadnika iz mirovne misije, a za provedbu zadaća povlačenja zadužio je ministra obrane, odnosno načelnika Glavnog stožera Oružanih snaga. U skladu sa člankom 11. stavkom 4. zakona predsjednik je 1. ožujka ovom Visokom domu poslao pismo kojim podnosi navedenu odluku na potvrdu Hrvatskom saboru i ona se upravo danas nalazi pred vama. Ono što želim naglasiti da je u trenutku kada je predsjednik Republike donio Odluku o povlačenju naših pripadnika bila je napravljena sigurnosna procjena u kojoj je bio izložen i plan povlačenja naših pripadnika sa mogućim vremenskim trajanjem. Također želim naglasiti da u tom vremenskom trajanju ono nije ovisilo samo o mogućnosti i sposobnosti Hrvatske vojske, nego je jednostavno ovisilo i o protokolima koje smo mi bili dužni poštovati prema našim saveznicima s kojima smo se nalazili u mirovnoj operaciji, a isto tako poštovati i protokole Ujedinjenih naroda u okviru kojih se cijela misija odvijala. U medijima ste već mogli, imali ste priliku pročitati da je sama operacija izvlačenja naših pripadnika trajala 6 dana. Bila je izuzetno dobro moramo to ovdje isto tako naglasiti organizirana. Uputili smo prethodnicu na čelu sa dva visoka časnika Hrvatske vojske koji su bili zaduženi za samu organizaciju izvlačenja. Cjelokupna organizacija je trajala 12 dana. U nedjelju 17. ovog mjeseca naši pripadnici su u skladu sa svim pravilima struke skinuli, znači hrvatsku zastavu sa jarbola Mirovne operacije UNDOF. I kao što vam je poznato 18. su se sretno vratili u Republiku Hrvatsku svih 97. Ovom prilikom isto želim naglasiti da su nam u tome izuzetno pomogli kako naši saveznici ne samo u organizaciji već i u razumijevanju toga koji su razlozi zbog kojih je Republika Hrvatska odlučila donijeti takvu odluku i povući se iz operacije na Golanskoj visoravni. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. U ime kluba HDZ-a kolega Zvonko Milas. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospođo zamjenice, kolegice i kolege. Pa ne treba o ovom puno raspravljat premda bih nekoliko riječi rekao, u stvari zamolit ću i zamjenicu ministra da se referira na neke tekstove u novinama. Prije svega želim reći da će klub HDZ-a potvrditi, dakle ovu Odluku o povlačenju naših snaga sa Golana. Dakle, obzirom da je kao razlog povlačenja naveden povećan sigurnosni rizik za pripadnike naših kontingenta i obzirom da su oni već 18. ovog mjeseca vraćeni u Hrvatsku samo po sebi je i normalno da odluku podupiremo. Ovo je prvi put, dakle od kad Oružane snage sudjeluju u mirovnim misijama, dakle od devedeset i devete, da predsjednik Republike Hrvatske koristi ovakvu mogućnost povlačenja naših pripadnika. U ovoj misiji gdje je još pored naših snaga bila Republika Austrija, Indija, Japan i Filipini misija je pod patronatom, dakle Ujedinjenih naroda. Možemo čitati u medijima da Republika Hrvatska više nije toliko zainteresirana, dakle za misije koje su pod okriljem Ujedinjenih naroda, odnosno da budem precizan da su i proračunski deficiti u stvari jedan od razloga možda i bitniji nego sigurnost i rizik. Jer vojska sama po sebi ide tamo gdje je rizik sigurnosti i mira ugrožen itd., da bi na neki način to i spriječilo. Dakle, ja bih zamolio ovdje gospođu zamjenicu da nam ovo demantira radi naše javnosti. Da još jednom kaže koji su razlozi povlačenja naših snaga, i osobno, dakle ovo nije u ime kluba, ja sam zadovoljan što se naših 97 pripadnika vratilo kući jer mislim da ćemo time, odnosno sredstvima kojima ćemo tu uštedjeti moći ono što je po meni primarno za RH Oružane snage dakle u okvirima RH podići na veći stupanj razvoja u tehnološkom i u svakom drugom smislu u kojima sad smo u deficitu. Dakle, još jednom klub HDZ-a podupire odluku. Hvala lijepo.
Hvala. Na redu je klub HNS-a i kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospođo Tafra. Odmah na početku želim istaknuti da će klub HNS-a podržati Odluku o povlačenju pripadnika Oružanih snaga RH iz mirovne misije UN-a (UNDOF) na Golanskoj visoravni. Nedavno smo u Hrvatskom saboru izglasali Odluku o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u Afganistanu misiji ISAF te mirovnim operacijama NFOR u Somaliji i KFOR na Kosovu. Mi smo u HNS-u uvjereni u važnost i neophodnost hrvatskog angažmana u međunarodnim vojnim misijama pod vodstvom UN-a i NATO-a. Sudjelovanje u mirovnim operacijama najkonkretniji je doprinos jačanju stabilnosti i sigurnosti u svijetu, a i jačanju sigurnosti vlastite zemlje. 1. travnja 2009. godine RH je postala punopravnom članicom NATO saveza. Za tu odluku su glasali svi saborski zastupnici osim jedne osobe. Svi su saborski zastupnici osim te jedne osobe bez obzira na političku stranku ili opciju bili tada svjesni povijesnog trenutka ulaska u najznačajniji vojno-politički savez na svijetu. Bili su u tom trenutku svjesni odgovornosti za istinsku, za stvarnu sigurnost Hrvatske, odnosno njezinih građanki i građana. Primarna funkcija svake države je da svojim građanima i građankama osigura siguran život. Građani su svjesno prenijeli dio svojih sloboda na državu da bi im ona vratila osiguranjem sigurnosti. Time su građani dali u ruke državi i jedino njoj pravo na represivni aparat, za unutrašnju sigurnost policiju, za vanjsku vojsku. Želim opetovano istaknuti da vojna sigurnost za građane Hrvatske sigurno nije isto što i za građane drugih članica NATO-a ili građana EU. Hrvatska je jedina od svih zemalja NATO-a i svih članica EU koja je prošla u svojoj neposrednoj povijesti krvavi, nametnuti joj dugogodišnji obrambeni rat. Time smo svi, ili barem velika većina, posebno osjetljivi na sigurnost zemlje i na vojna pitanja uopće. Ujedno tim nesretnim ratnim događanjima Hrvatska nažalost ima istinska iskustva ratovanja, a i Hrvatska vojska je nastala i svoje temelje ustrojila tijekom Domovinskog rata. Još itekako su svježa sjećanja nevjerice i straha u tim prvim trenucima napada na Hrvatsku, svih zbjegova hrvatskih građana, silnih granatiranja, razaranja naših gradova i sela. Građanima Hrvatske sigurnost sigurno znači nešto potpuno drugo nego građanima bilo koje članice NATO-a ili EU. Jasno izraženom željom za učlanjenjem u EU i NATO Hrvatska je tijekom komunikacije s ostalim članicama te sudjelovanjem u međunarodnim sigurnosnim misijama od 2002. svojim zalaganjem i određenim znatnim političkim institucionalnim napretkom i svakako zbog neprocjenjivog jedinstvenog ratnog iskustva uspjela dobiti priznanje svih članica NATO-a i postala je te 2009. godine punopravna 28 članica NATO-a. Ta dalekovidna odluka gotovo svih članova tadašnjeg Hrvatskog parlamenta Hrvatskoj je omogućila sudjelovanje u svim raspravama, o svim aspektima svjetske sigurnosne politike sjedeći za istim stolom sa svim ostalim članicama NATO-a s najrazvijenijim zemljama svijeta. Tim je Hrvatska kako god se malom činila postala čimbenikom svjetske sigurnosti, ujedno štiteći samu sebe. NATO savez je politički obrambeno-vojni savez 28 zemalja koji svojim strogim pravilima sadrži odrednice o zaštiti zajedničkih civilizacijskih i kulturoloških vrijednosti, zaštiti ljudskih prava i sloboda. Članak 5. Sjevernoatlantskog ugovora donosi odredbu koja govori da napad na jednu članicu NATO-a znači napad i na sve ostale članice. Hrvatska je ulaskom u punopravno članstvo NATO saveza vjerojatno na dulje vrijeme osigurala i stabilnost i mir svojim građanima. A stabilnost i mir su sine qua non bilo kakvog napretka. Ulaskom u NATO, a posebno skorim ulaskom u EU Hrvatska kroz okvir sigurnosti i stabilnosti konačno dobiva toliko važan preduvjet i priliku za nesputani dugoročni razvoj. No, ulaskom u te asocijacije to zaista zasigurno nije kraj nego tek jedan od početaka ubrzanijeg i stabilnijeg razvoja Hrvatske države i društva. Hrvatska time ujedno preuzima i potpuno druge odgovornosti i zadaće u sigurnosnom smislu ne samo za sebe već i za vlastitu regiju pa i šire. Mi liberali smatramo da nitko ne bi smio biti ravnodušan na tuđe patnje bez obzira u kojem se dijelu svijetu nalazi osoba, odnosno ljudi koji pate. Na liberalima je važno kako ljudi žive danas u Burkini Faso, Mianmaru, Sudanu, Afganistanu, Libanonu. Pravo na sigurnost je pravo koje nam je naša država dužna osigurati. To se u odnosu na tzv. vanjske ugroze čini uspostavom i razvojem Oružanih snaga. Svakako treba istaknuti osim benefita koji proizlaze i sudjelovanje Oružanih snaga RH u mirovnim operacijama pod vodstvom UN-a i EU ili NATO-a, a odnose se na uspostavljanje mira, sigurnosti, visokih standarda demokratizacije ljudskih prava i građanskih sloboda benefiti su iz stalne komunikacije s drugim vojskama i vojnicima te u razmjeni iskustava i tehnološko operativnih inovacija među članicama tih zemlja. Tu se po najvišim svjetskim standardima razvija tehnološki i zapovjedno iskustvo Hrvatske vojske. Kao voditelj delegacije Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj skupštini NATO-a u permanentnom sam kontaktu s kolegama parlamentarcima ostalih članica NATO-a ali sa raznim NATO operativcima odvojenog do političkog kadra. Svi, a posebice vojnici ističu neobično visoku kvalitetu i profesionalnost naših vojnika u svim mirovnim operacijama, posebice u mirovnoj misiji AJSAF-a u Afganistanu, mirovnoj operaciji KAJFOR na Kosovu, a isto tako i Mirovnoj misiji UN-a na Golanskoj visoravni. Takav maksimalno profesionalan pristup izvršavanja zadataka u okviru NATO ujedinjenih nacija, Hrvatsku državu čini ozbiljnom i odgovornom članicom međunarodne zajednice, a to svakako pomaže u ukupnom razvoju i međunarodne zajednice i same Hrvatske. Želim između ostalog naglasiti da izaslanstvo Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj skupštini NATO-a zahvaljujući svim članovima izaslanstva jedna od poluga permanentne komunikacije ali i promocije hrvatskih stavova i politika među članovima Parlamenata ostalih članica NATO-a. Sudjelovanje pripadnika Hrvatskih oružanih snaga u navedenim misijama doprinosi ugledu Hrvatske u svijetu, ali povećavaju i vojnu pripremljenost i uzdižu profesionalnost Hrvatske vojske a time i podižu razinu sigurnosti građana i građanki RH. No, kao što je poznato desila se kontroverzna situacija vezana uz natpise New York Timesa gdje je izneseno da Hrvatska krši embargo na prodaju oružja Sirijskim oporbenim snagama. Hrvatska je službeno demantirala navode i špekulacije iz New York Timesa ali je procijenjeno da je temeljem tih napisa a njihovim širenjem u ostalim svjetskim i domaćim medijima znatno pogoršana sigurnosna situacija pripadnika Oružanih snaga RH mirovne misije UN-a ANDOF na Golanskoj visoravni. Zaključeno je da su naši vojnici izloženi znatnim rizicima, te radi sprječavanja izloženosti mogućoj pogibelji ocjenjeno da je potrebno povući naše vojnike, njih 97 iz mirovne misije ANDOF. Predsjednik republike donio je navedenu odluku koju mi u Saboru slijedom zakona i Ustava trebamo potvrditi. U ponedjeljak smo svjedočili sretnom povratku naših vojnika, svi su sretno stigli u Zagreb. Ovom prilikom u ime HNS-a želim čestitati svima koji su sudjelovali u operaciji izvlačenja naših vojnika na uspješno odrađenoj akciji. To sigurno nije bilo jednostavno i sigurno je zahtijevalo velike organizacijske, tehničke, obavještajne, logističke i druge vještine. To je još jedno posebno iskustvo koje su Hrvatske oružane snage stekle sudjelovanjem u međunarodnim misijama. Zahvaljujući svim sposobnostima naših vojnika operacija je završila u cijelosti uspješno. I kao što sam rekao na početku klub Hrvatske narodne stranke Liberalnih demokrata će podržati Odluku o povlačenju pripadnika Oružanih snaga RH iz mirovne misije UN-a ANDOF na Golanskoj visoravni.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Igore Češek.
Zahvaljujem štovana potpredsjednice, zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je danas Odluka o povlačenju pripadnika Oružanih snaga RH iz Mirovne misije UN-a na Golanskoj visoravni. Da, naši momci, naši vojnici sretno su se vratili kući. Hvala Bogu neka je to tako i ja im čestitam na tome što su stigli živi i zdravi i želim im još puno uspjeha i puno takvih, odnosno što manje misija, ali da se sa svake vrate zdravi i sretni svojim domovima. Prije svega moram reći da i mi u klubu HDSSB-a pozdravljamo i podržavamo ovakvu odluku o povlačenju naših vojnika. Ako je ugrožena njihova sigurnost sigurno trebamo donositi ovakve odluke da se oni povuku, odnosno sretno vrate kući. Hrvatska vojska je danas efikasna zahvaljujući ogromnom iskustvu koje je doživjela i proživjela tokom Domovinskog rata zahvaljujući našim braniteljima i zahvaljujući toj istoj Hrvatskoj vojsci mi danas imao slobodnu, neovisnu i napose sigurnu državu Hrvatsku. Upravo ta Hrvatska vojska danas sudjeluje u razno raznim mirovnim misijama radi sigurnosti i svojih građana i radi sigurnosti građana diljem svijeta. U odluci predsjednika RH koju je poslao Sabor stoji da budući da je pogoršana sigurnosna situacija pripadnika Oružanih snaga RH u Mirovnoj misiji UN-a na Golanskoj visoravni te da su pripadnici Oružanih snaga RH izloženi znatno većim rizicima, radi sprječavanja izloženosti mogućoj pogibelji ocjenjeno je da ih je potrebno povući iz mirovne misije. Ocjena je odlična, neka su se oni povukli i zahvaljujem se ovim putem i svima onima koji su sudjelovali u povlačenju naših vojnika sa Golanske visoravni. I još jednom želim im puno uspjeha u daljnjem radu i neka im je sa srećom. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista stranke rada, Mladen Novak. Izvolite kolega.
Hvala poštovana potpredsjednice, uvažena zamjenice, kolegice i kolege. Hrvatski laburisti stranka rada će podržat Odluku o povlačenju naših oružanih snaga iz Mirovne misije UN-a na Golanskoj visoravni, ali ćemo svejedno par riječi o tome. U obrazloženju odluke se navodi da je, se odluka, sama odluka donosi zbog sprječavanja izloženosti mogućoj pogibelji. Pa budimo iskreni gdje god se ratuje mogućnost pogibelji postoji, na kraju krajeva ako ćemo iskreno u Afganistanu imamo svoje snage, tamo je tijekom protekle godine poginulo preko 400 pripadnika međunarodnih snaga, a recimo u ovim tragičnim događanjima u Siriji je poginulo 70 000 ljudi u 2 godini treću nije bilo opasnosti, nije bilo direktne ugroženosti za naše pripadnike. Prema tome sama ta ocjena da je to zbog pogibelji gdje god je rat meni je već malo dvojbena i skloniji sam vjerovat u ono i što je kolega u ime kluba HDZ-a govorio ali i ono što govore mediji da je glavni motiv bio financijske prirode. S obzirom da su i predsjednik države i predsjednik oštro demantirali ove natpise koji su se pojavili u medijima što su već mislim već svi moji prethodnici spominjali. Na nama je samo i na kraju krajeva naši vojnici su već došli u Hrvatsku. Na nama je samo da potvrdimo ovu odluku i da konstatiramo da je donošenjem ove odluke oslobođeno 35 milijuna kuna na godišnjoj razini koje čisto da podsjetim na raspravu od neki dan možemo upotrijebiti na razminiranje, recimo možemo upotrijebiti za povećanje plaće evo profesor Kregar je tu pa ću reć profesorima no bojim se da s obzirom da je danas na Vladi rasprava o rebalansu proračuna da će ovih 35 milijuna kuna biti dio te priče odnosno jednostavno neće bit nikome za nikakva povećanja pa čak niti ni za razminiranja što smo spominjali. Natpisi u medijima oko toga da je oružje Hrvatske završilo u Siriji na krivoj strani. Ja se toplo nadam da to nije direktno bilo s naše strane. Ne treba se zavaravat. Sve zemlje u svijetu koje proizvode oružje ili koje ga imaju na nekom lageru pa iz određenih razloga se žele riješiti tog oružja zbog nabavljanja eventualno novijeg oružja vrše takve preprodaje. Samo se toplo nadam da je kod naših ljudi koji su vršili to u ime Hrvatske da je bilo dovoljno pameti i zrelosti da su znali šta rade i s kim rade. Mogu još jedino postaviti pitanje Vladi da li je to možda eventualno bio u pitanju neka trgovina naša koju rade i sve ostale države u svijetu. Prema tome od toga ne treba bježat, koje su eventualno neki naši konkurenti pronjušili, nanjušili, pa zbog sprečavanja nas odnosno da bi ostvarili svoju trgovinu, svoje neke interese su pokrenuli kampanju putem medija. Ako je to tako onda se trebamo zapitati kako rade naše službe koje to ipak trebaju radit na malo suptilniji način. Takve stvari ipak nisu nešto što bi se smjelo dozvolit da se pojavljuje u medijima. Hvala lijepo i još jedanput samo ponavljam da Hrvatski laburisti će podržati ovu odluku. Hvala.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva na redu je kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Dakako da ću glasati za ovu potvrdu. Prihvaćam apsolutno razloge koje je naveo predsjednik RH i vrhovni zapovjednik gospodin Josipović. Jer je naravno poznato da ovakve odluke donosi državni vrh. Ove odluke koje su vrlo često osjetljive, o kojima nemamo dovoljno podataka, pa usudila bih se reći da katkada i ne moramo imati ali odluka je na državnome vrhu, odluka je na Vladi i vrhovnom zapovjedniku i podržavam tu odluku. Naime da se dogodilo da smo izgubili jedan ljudski život i jednoga vojnika onda bi naravno isključivo jedino odgovornost bila onih koji o tome mogu odlučiti, oni koji su mogli odlučiti dakle prije svega predsjednika RH. Na njima je odgovornosti, na njemu je odgovornost, oni su odlučili, on je odlučio i to mislim da treba prihvatiti. Vjerujem da će odluka i u Hrvatskom saboru biti jednoglasna. Za mene je važno i obrazloženje u kojem se govori da su saveznici razumjeli ovu Odluku, to je vrlo važna konstatacija zbog činjenice da Hrvatska i to treba s ponosom isticati sudjeluje u mnogim mirovnim operacijama. Mi moramo biti iznimno ponosni što smo evo na svom kratkom putu kad pogledamo druge zemlje, druge države, druge narode, druge nacije i događaje u njihovoj povijesti možemo konstatirati da se u Hrvatskoj povijest dogodila evo u 20-tak godina, nešto više od 20-tak godina. Povijest koja se drugim narodima i državama događa stoljećima. Dakle, ostvarili smo sve svoje povijesne ciljeve a osamostaljenje, izgradnju države, obranu, oslobađanje ali isto tako jedan od iznimno važnih ciljeva države, RH i jest bilo i ulazak u međunarodne institucije kao što su UN i sve druge i NATO i naravno EU što ćemo ostvariti 1. srpnja ove godine. Mi smo dakle ostvarili i jedan osobito važan cilj, ulazak u NATO. Dakle cilj koji se evo pred 15-tak godina činio gotovo nedostižnim. Od zemlje primateljice pomoći u teškim ratnim godinama mi smo prerasli u državu koja sama pomaže očuvanju i izgradnji mira. Nije tome tako davno. Ja vjerujem da se i u ovoj sabornici mnogi sjećaju tih dana pa i sa nekim osobnim i vlastitim iskustvom kad su Međunarodne mirovne snage čuvale mir u RH. Imala sam čast sudjelovati sa predsjednikom RH doktorom Franjom Tuđmanom, njegovom posjetu u organizaciji upravo mirovnih snaga i generala Kleina u Vukovaru u to vrijeme dok su mirovne snage čuvale tamo mir. I znam koliko je bilo vrijedno i koliko je bio izniman doprinos upravo mirovnih snaga da se i taj posjet ostvari ali da se u konačnici 15. siječnja 1998. hrvatski Vukovar i podunavlje vrate u ustavno pravni sustav RH. Dakle, to je bilo tek '98.godine, a evo danas mi govorimo o sudjelovanju naših vojnika u mirovnim operacijama. Zato naravno oni koji donose odluke nikada ne trebaju nasjedati na naklapanja nego odluke donositi u skladu sa informacijama koje imaju u najboljem interesu države i u najboljem interesu u ovom slučaju vojnika koji su sudjelovali u mirovnoj operaciji. Dakle podržavam ovu odluku, glasat ću za nju. Samo bih evo na kraju upozorila na jedan detalj. Naime, predsjednik RH i vrhovni zapovjednik upućujući ovo pismo predsjedniku Hrvatskoga sabora je naznačio da za svoga predstavnika koji će sudjelovati u radu Hrvatskoga sabora određuje isključivo ministra Antu KOtromanovića. To je ovako jedan mali detalj na koji upozoravam, bilo bi dobro da je ministar danas ovdje, ali svakako sve relevantne informacije vjerujem možemo dobiti i od njegove zamjenice. Hvala vam lijepa.
Hvala vam lijepa. I završna riječ zamjenice ministra gospođe Višnje Tafra.
Hvala vam lijepo. Najprije želim zahvaliti svima koji će podržati ovu odluku koja je danas na potvrdi pred ovim Visokim domom, a i odgovoriti saborskim zastupnicima koji su postavili neka pitanja u svezi donošenja ove odluke. Pitanje jesu li sigurnosni razlozi bili jedini razlozi za povlačenje naših pripadnika oružanih snaga s Golanske visoravni, odgovor je jesu. Definitivno su sigurnosni razlozi bili ti zbog kojih smo se odlučili na odluku o povlačenju. U prilog tome govori izvješće koje je dobio predsjednik Republike prije samog donošenja odluke, a ja ću vam iz njega reći ono što vam mogu reći. Znači tijekom mjeseca veljače dogodila se 9 ozbiljnih incidenata u području odgovornosti Austrijske bojne, dogodilo se 2 incidenta ozbiljna u području odgovornosti Filipinske bojne, a jednako tako su se dogodila tijekom veljače i 3 incidenta u području odgovornosti satnije Hrvatske vojske. Naši vojnici u tom trenutku bili su izloženi oduzimanju oružja i nakon toga se dogodilo da je donijeta odluka o povlačenju. Kao što ste sami imali priliku vidjeti nakon što je donijeta odluka o povlačenju naših pripadnika dogodilo se čak i događaj gdje su pripadnici UN-a bili i oteti u tom periodu od trenutka donošenja odluke predsjednika Republika o povlačenju do trenutka dok su naši pripadnici došli u RH. Mislim da je to definitivno dovoljan sigurnosni razlog i podloga koju je predsjednik Republike i premijer su imali u trenutku kada su donijeli odluku o povlačenju. Pitanje da li je to zbog novca, odgovor što se mirovnih misija tiče novac nije razlog. U proračunu RH osigurano je za ovu godinu 266 milijuna za aktivnosti sudjelovanja po odluci o sudjelovanjima koju je donio ovaj Visoki dom. I trenutno RH u mirovnim operacijama UN-a ima 20 pripadnika. U Indiji, Pakistanu 9, na Cipru 2, u Zapadnoj Sahari 6, u Liberiji 2 i u Libanonu 1, to je ukupno 20 ljudi. Dalje se postavlja pitanje da za Hrvatsku više sudjelovanja u misijama UN-a nije zanimljivo, mislim da odgovor treba poći od činjenice da takvo razmišljanje prvenstveno ne bi bilo primjereno jer time ćemo zaboraviti sve ono što su UN-e a to ne želimo učinili za RH šaljući mirovnjake na područje RH kada je RH bila izložena agresiji. S druge strane da RH samostalno ima pravo odlučiti u kojim će mirovnim operacijama sudjelovati, što to znači za kredibilitet same RH, a jednako tako što u tim mirovnim operacijama dobivaju njeni pripadnici oružanih snaga kroz vježbu, uvježbavanje, mislim da je to odluka onoga koji predlaže ovom Visokom domu u kojim će mirovnim operacijama RH sudjelovati. A jednako tako moramo biti svjesni ovoga što je gospođa Kosor naglasila da RH od 1.7.jednako tako će imati priliku i aktivno sudjelovati ako se takva odluka donese i mirovnim operacijama pod vodstvom EU. Mislim da sam time i još ono što sam dužna gospođi Kosor, a to je isprika ministra Kotromanovića što nije mogao u 9,30 nazočiti ovoj sjednici pa je to bio razlog što sam ja ovdje umjesto njega. Hvala vam lijepa.
Hvala vam lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu donošenja odluke glasat ćemo kada se steknu uvjeti.
Odluka o povlačenju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske iz mirovne misije UN-a na Golanskoj visoravni (UNDOF) potvrđivanje. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog Odluke o potvrđivanju Odluke predsjednika Republike. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 121 glasom za donesena Odluka o potvrđivanju Odluke predsjednika RH o povlačenju pripadnika Oružanih snaga RH iz mirovne misije UN-a na Golanskoj visoravni.
I prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona, drugo čitanje, P.Z.E. br. 226. Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, članci 155. do 157. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja uvodno izložiti? Ministar pravosuđa gospodin Orsat Miljenić, izvolite.
Hvala lijepa gospođo predsjedavajuća, dame i gospodo. Znači, pred vama je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona. Već sam prije rekao, ali ponovit ću možda i s nekim novim brojkama dopunit. Razlozi za donošenje ovog zakona su prvenstveno veliki porast broja predmeta prekršajnih. Drugo je zapravo porast zaostataka do kojih dolazi stalno. Treće je loša provedba tog zakona, dakle loša i naplata onih kazni koje se izriču. Jedan podatak koji je fascinantan i tiče se isto ovog zakona i što mijenjamo da prosjek zemalja u Vijeću Europe, dakle, koje su članice Vijeća Europe je oko 2300 prekršaja na 100 tisuća stanovnika. Toliki je priljev na sudove. A kod nas je preko 7 tisuća. Dakle, to govori o tome koliko smo možda i prenormirali ovu granu i zakon se bavi tim. Dakle, ono što sam već rekao samo ću ukratko. Vrlo važna stvar je upravo zbog ovih podataka sužavanja definicije prekršaja. I to je nešto na čemu svi moramo raditi i inzistirati. Jednostavno mi moramo imati manje prekršajnih odredbi. Da li ćemo u perspektivi doći do kodifikacije pa da ćemo ih sve staviti na jedno mjesto kao što je recimo kod Kaznenog zakona to ćemo vidjeti. Ali u ovom trenutku preko 700 zakona sadrži prekršajne odredbe. Dakle, one se mjere u tisućama. I to je jedna poplava normi sa kojim se zapravo nijedan sustav ne može boriti kako je sad postavljeno. Druga stvar vrlo važna, uvođenje instituta beznačajnog prekršaja. Znači, to imamo u kaznenom djelu sad ga konačno uvodimo i u prekršajima. Apsurd je bio da ste vi znači imali kazneno djelo koje se tretira kao beznačajno zbog posebnih okolnosti, a niste to imali kod prekršaja. Sljedeća stvar vrlo važna, pojačava se aktivnost ovlaštenih tužitelja. Na primjer, ne na primjer nego u praksi su sada sudovi izloženi problemu da tužitelj, dakle Policija ili bilo koje tijelo, napiše prijavu i dostavi sudu i onda sud recimo mora ustanovljavati adresu. A ustanovljuje je tako da opet od istog tog tijela traži podatke o adresi pa se vraća natrag. Sad to mora tužitelj ustanoviti. Načelo oportuniteta i pogotovo uvjetovanog oportuniteta koji se uvodi, to je znači poveznica odustanka od gonjenja ako počinitelj počini izvrši određene obveze. Na primjer ukloni posljedicu svog prekršaja ili tako nešto napravi. Također, jedan institut koji smo poznavali u nekim drugim granama a nismo ga imali u prekršajnima a vrlo je važno. Jedna stvar koja je tehnička ali mi sada po prvi put uvodimo i obvezu određivanja paušalnih troškova za drugostupanjski postupak. Dakle, onaj koji ide u žalbu ako uspije neće platiti ništa, ako ne uspije platiti će trošak. To ponovno poznajemo u drugim segmentima prava, nismo imali u prekršajnom. Reformira se sustav prisilne naplate. Ono što je važno idemo znači novčana naplata, uvodimo rad za opće dobro i tek iznimno supletorni zatvor. Dakle, to je ono o čemu smo već dosad govorili ali ovo je vrlo, po nama, vrlo važna izmjena. Kroz to su i oni popusti o kojima je bilo riječi pa ih neću sad ponavljati, ali to je znam da je bilo dosta rasprava ali reći ću vam popuste ovako kako mi uvodimo identično ima Francuska, ima i Slovenija, ima Njemačka, ima čitav niz drugih zemalja. Dakle, ovo je nešto što je zapravo uzimanje dobre prakse drugih zemalja gdje to funkcionira. Registar, registar se u nečemu razlikuje, ići ćemo amandmanom, odmah ću sada reći, dakle uvodimo taj registar izrečenih neuplaćenih kazni međutim zbog pitanja koja su se postavila na Odboru za pravosuđe oko recimo koncesija, oko javnih natječaja itd., sada ga ostavljamo primarno za promet, vozačke i prometne dozvole a ostalo se može propisati drugim zakonima. Ideja je da registar profunkcionira, kad mi budemo mogli omogućiti da kažemo da je on u punoj funkcionalnosti možemo širiti dalje. Konačno uvodimo i rad za opće dobro u prekršajnom. Dosada to zapravo nije bilo uređeno, a kažem to je jedan vrlo važan segment. Ono što smo promijenili u odnosu na prvo čitanje tiče se zastare. Znači načelno zastara je 4 godine, ne ono što smo predlagali kod prvog nacrta 3+1 nego 4, a kod određenih djela dakle kod blažih je to 3 godine. Vrlo važna stvar, govorili smo o njoj, i ovdje smo još htio bih je naglasiti to je ta proširena granica sudskog ublažavanja kazne. Vi imate čitav niz prekršaja na primjer gdje je minimalna kazna 300 tisuća kuna. Možda za nekakav prekršaj koji je zapravo po svojoj težini nije uvijek, ne proizvodi teške posljedice, a 300 tisuća kuna je vrlo velika svota pogotovo ako se radi o nekom malom obrtniku, to se radi o pravnim osobama. Dakle, ovdje mi možemo takvu kaznu bitno je sud može umanjiti. Dakle, može je prilagoditi stvarnim okolnostima i ekonomskoj snazi počinitelja. Jer ne pogađa svakog ista svota na isti način. Posebice se to tiče kad se ne poštuje nekakav rok. Nije isto da li nešto niste uopće ispunili ili ste zakasnili jedan dan, a ispunili ste svoju obvezu recimo predaje nekog obrasca itd. E ovdje znači sad proširujemo tu mogućnost ublažavanja tako da se ona puno bolje prilagodi. Slično je kod također instituta oslobođenja od kazne. Znači sada ga izričito propisujemo, ali dajemo i uvjete tako da ne bi bilo zlouporabe. Ono što smo znali svi da nam je obveza ali ovdje i normiramo, znači načelo primjene blažeg propisa onemogućavanje dvostrukog postupka. To znamo čuveni MARESTI, ali ne samo zbog toga nego to nam je jedno osnovno načelo, sad ga i propisujemo. Ono što ukidamo, ukidamo institut uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom. Zapravo on u praksi se uopće nije provodio i kad bi se provodio bio bi preskup bez nekih posebnih učinaka. Dakle, to su najvažnije izmjene. U odnosu na ova dva čitanja još bih istaknuo povećanje maksimalnog trajanja rada za opće dobro. Predlagali smo bili 120 sati i iz rasprave ovdje vidjeli smo da je to zapravo jedan minimum koji je nedovoljan. Sad ga dižemo na 240, upravo zato da bi svi ovi počinitelji težih prekršaja mogli uklopiti u taj standard. Rok naplate prisilne produžujemo sa 6 mjeseci na 2 godine. Kad su u pitanju stranci uređujemo na način da neće biti prisiljene naplate nego ako ne plate u roku mijenja se zatvorom zato što kad ide ova prisiljena naplata onda dolazi zapravo do izbjegavanja i građani naši nisu ravnopravni. Druga stvar to sam već bio najavio ukinuli smo, odustali smo od onog rješenja da u nekim slučajevima ne bi bilo žalbe. Dakle, to nije to smo maknuli. Kod načela oportuniteta govorio sam i to smatramo vrlo važnim kad je postoji element nasilje onda za odustanka mora oštećena fizička osoba dati pristanak, to je pogotovo kod obiteljskog nasilja itd. to smatramo vrlo važnim, dakle to smo sad ovdje stavili. Proširujemo opseg kontrole tijela koje provodi postupak prilikom prihvaćanja sporazuma stranaka. Dakle, s tim također želimo, neću reći izbjeć zlouporabe, ali omogućit da se bolje postigne svrha ovog postupka. Znači može se sporazumit, ali će tijelo ipak, propisano je kako nadzirat taj sporazum. Ovo drugo su, i još jedna stvar kod maloljetnika produžujemo sa 10 na 15 dana mogućnost izricanja kazne maloljetničkog zakona. Nažalost kod maloljetnika su sve češće ta dijela prekršajima i sa elementima nasilja i smatramo da je trebalo dignut taj maksimum na 15. Međutim, isto tako uvodimo jednu zaštitnu mjeru, a to je da se za maloljetnički zatvor ne može izreći, odnosno kod izricanja mora se pribavit mišljenje Centra za socijalnu skrb. To je uz čitav niz drugih stvari, mislim mi ovdje recimo konačno, ja bih rekao, uređujemo situaciju kad je došlo do priznanja krivnje. Do sada ste vi morali voditi puni postupak, sada to definiramo da se mora samo voditi postupak o okolnostima koji utječu na visinu kazne, odnosno a ne o onima koji utječu na krivnju. Dakle, to su nekakve izmjene, ima čitav niz drugih tehničkih izmjena, ali evo to je zakon koji je pred vama. Hvala lijepo.
Hvala lijepa ministre. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. Na redu su predstavnici klubova. U ime kluba Hrvatskih laburista kolega Branko Vukšić.
Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Kada sam govorio u ime kluba u provom čitanju ovoga zakona, bio sam od jedne kolegice opomenut da sam na previše nonšalantan ili neozbiljan način govorio o zakonu što nije bila intencija, i što čini mi se i ministar nije na taj način shvatio. U svakom slučaju sva ova rješenja koja su predložena u Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona Hrvatski laburisti prihvaćaju i sasvim je logično da se zakon mijenja iz nekoliko razloga. Imamo tri puta više prekršaja, maloprije je ministar rekao nego što je to uobičajeno u Europi, u razvijenim zemljama, u zemljama koje, u kojoj vlada pravna država. Znači li to da su Hrvatski građani tri puta veći prekršitelji od onih u EU, to vrlo teško možemo zaključiti, ali sasvim sigurno da se na sudovima pojavljuje veliki broj beznačajnih prekršaja, opterećuje sudove i ovaj zakon omogućuje da se ti beznačajni prekršaji više ne guraju u sudske ladice ili uopće ne dolaze na sudove. Nenaplativost je frapantna, 88% kazni je bilo nenaplativo do sada. Znači ako se plaća samo 12% prekršajnih kazni znači da nešto u sustavu ne valja jer ne bih dao olaku ocjenu da Hrvatski građani su nedisciplinirane neplatiše jer znamo dobro da je recimo naplativost RTV pristojbe jedno od najvećih u Europi ako možda, ako i nije najveća u Europi. Znači Hrvatski građani su disciplinirano. Ono što donosi zakon vidjet ćemo već vjerojatno unutar godine dana da li smo pogodili sa ovim rješenjima. Moje mišljenje je da jesmo. Ovi popusti jesu stimulativni, znači popust od 1/3 ako se plati na vrijeme i popust 50% ako se plati prekršajna kazna na licu mjesta. To je ono što sam rekao zadnji puta napraviš 2 prekršaja platiš samo 1, kao u butiku kad kupiš 2 haljine, ili 2 hlače i platiš samo 1, koliko god je ta usporedba možda kriva ali ona je u suštini ista. Znači ovaj zakon će omogućiti da se sudovi oslobode pritisaka beznačajnim prekršajima čiji su postupci višestruku skuplji od samoga prekršaja. Međutim, jedna jedina primjedba na rješenja koja daje ovaj zakon, zakon resi racionalnost, a zapravo trebala bi ga resiti hrabrosti i konačno bi trebali ozakoniti jednakost, jednakost kad je prekršajni postupak u pitanju. Vi znate da mnoge zemlje imaju sasvim drukčiji način kažnjavanja, a to je da oni koji imaju više, bogati plate kada naprave prometni prekršaj, plate onoliko koliko, zapravo određuje im se kazna prema imovinskom cenzusu. Sjetite se onog prekršaja kad je gospodin Kerum vozio i kada su ga uhvatili na cesti policajci i zapravo kada nije vozio nego je nisko letio i kad su mu rekli 2000 kuna, a on je rekao zar samo toliko? Izvadio je 2000 kuna i platio. Nepravedno je da za isti prekršaj plaćaju istu kaznu i gospodin Kerum, i Ivica Todorić, i Tedeski, i radnik sa 1800 kuna kazne. Zemlje moderne demokracije, zemlje u kojima pravo se upražnjava svakoga dana u svakome trenutku su riješile na taj način da oni koji imaju više plaćaju više. Zato apeliram na gospodina ministra koji je svojim setom zakona pokazao da je ovo ministarstvo ispred ostalih ministarstva, da ovo ministarstvo ide u korak s vremenom, da pokušaju u idućem periodu napraviti jedan zakon koji će biti za Hrvatsku revolucionaran i sasvim sigurno da će Hrvatski laburisti prihvatiti to i pozdraviti. Hrvatski laburisti će podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Kolegica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Pa kolega Vukšić, malo ste kontradiktorni u svome iskazu. Naime kažete da je ovo rješenje iz zakona o popustima na plaćanja odmah na licu mjesta i u roku, da je to dobro a istovremeno se zalažete za jednakost da se uvodi imovinski cenzus u plaćanju prekršajnih kazni pa da onda onaj tko ima više plati više i sve ove ljude koje neću reklamirat a koje ste vi ovdje spomenuli sa pretpostavkom da imaju puno novca, da bi trebali platiti više a radnici sa plaćom od 1800 kuna manje. Na ovaj način će se, ovim zakonom će se postići upravo suprotan efekt a vi podržavate taj zakon. Dakle ta gospoda koja imaju novca će vjerojatno imati keša kod sebe i kada budu trebali platiti prekršaj, platit će 50% dakle upola cijene svoju kaznu, kaznu koju je država propisala, kaznu za koju je država rekla da vrijedi toliko povreda tog zaštićenog dobra a taj radnik koji ima 1800 kuna vjerojatno neće imati u džepu taj novac i nažalost neće moć odmah platit a bit će prekršajno odgovoran i u konačnici će platiti daleko više, pa vjerojatno i one prekršajne postupke jer neće moć platit. Hvala.
Odgovor na repliku, Branko Vukšić.
Pa mislim da nije kontroverzno ništa u tome. Ja sam rekao ovaj zakon je korak naprijed. I predložio sam ministru da se napravi zakon koji će imati na umu i imovinski cenzus. Tada će kazna za onog koji zarađuje više biti kudikamo veća i ako mu se i tada prepolovi kazna plaćat će kudikamo više. U ovom trenutku sa 12% naplaćenih kazni treba napraviti nešto i ovo smatram da je korak naprijed, jedan od koraka naprijed. To mislim da je ovo rješenje da u ovom trenutku treba podržati upravo zbog toga što je dosadašnji zakon neučinkovit zato što, zapravo kada 88% građana onih koji bi trebali platiti kaznu ne poštuje taj zakon i ako sustav nije pronašao adekvatna rješenja to znači da treba mijenjati. Ovaj prijedlog konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama prekršajnog zakona će valjda pretpostavljam omogućiti da naplativost kazna bude veća, da se rasterete sudovi. A u idućem koraku treba razmišljati o rješenjima koje će donijeti napredak i taj odnos prema imovinskom cenzusu.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Josip Salapić. Izvolite.
Hvala potpredsjednice Sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Prije svega osnovna namjera predlagatelja zakona a i nas zastupnika u raspravi trebala biti, klubova zastupnika da ovaj Konačni prijedlog zakona o prekršajima donosimo prije svega da bismo taj sustav učinili učinkovitim. Pokazalo se evo u prijašnjim godinama da postojeći zakon koji je imao dobra rješenja i namjeru da se prije svega kazni počinitelje prekršaja na određeni način kako je to bilo predviđeno zakonom nije pokazao osobite koristi s obzirom na veliki broj slučajeva i predmeta koji je zatrpavao Visoki prekršajni sud a vidimo da je ova prisilna naplata putem porezne upravne apsolutno nije pokazala ništa dobroga da se samo 12% predmeta riješilo a velika je količina nenaplaćenih kazni i blokirale su i rad Porezne uprave ali zatrpale Visoki prekršajni sud sa velikim brojem predmeta. Za nas u Klubu HDSSB-a najvažnije je prije svega ova definicija prekršaja, sužavanje definicije prekršaja jer ovo sve što je do sada bilo predviđeno kao prekršaj to je možda u najvećem dijelu ono što je zatrpavalo prekršajni sud. Vidjeli smo u obrazloženju zakona i u onoj prijašnjoj raspravi u prvom čitanju da se prošlo negdje oko 500 zakona i da se tu našlo nekoliko tisuća odredbi o prekršajima koje jednostavno toliki veliki broj predviđenih prekršaja nije mogao dovesti nikako do učinkovitosti rješavanja predmeta a samim time ako težimo izvrsnosti pravosuđa, efikasnosti, funkcionalnosti rada sudova onda smo možda i sami si krivi što smo u tolkom broju zakona predvidjeli nešto što u praksi nije provedivo. Tako da je za nas prije svega kao prvo je najvažnije po ovom prijedlogu zakona sužavanje definicije prekršaja, uvođenje beznačajnog prekršaja kao što imamo u Kaznenom zakonu, dakle mogućnost da ako je prekršajno djelo takove naravi da nema osobitu povredu norme niti ima osobitu težinu ili povredu za društvo onda zaista taj beznačajni prekršaj će prije svega dovesti do rasterećenja sudstva i do rasterećenja općenito ove problematike o prekršajima jer zaista vjerujem da ćemo i nekim drugim zakonima jednostavno dobro promisliti što ćemo staviti kao prekršaje. Za nas je to najvažnije. Ovaj dio dakle rasprave koji smo vodili u prvom čitanju oko tzv. pod navodnicima popusta u plaćanju kazne to možemo smatrati samo kao namjerom da se u naplati kazne dovede do učinkovitosti u naplati. Dakle ne bi to trebalo se podrazumijevati kao nikakav popust niti gledati na imovinski cenzus u tom dijelu zavisi o kojem se prekršaju radi. Ako je to prekršaj manje naravi ta je kazna manja, ako je … prekršaj on kao takav ne postoji. A za ove veće prekršaje dakle plaćanje kazne u onom roku koji je određen prekršajnim rješenjem da li će to biti 1/3 manje ili će to biti 50%. Ako smo se dobro razumjeli ministre ovo plaćanje kazne 50% u gotovini na mjestu počinjenja prekršaja, mislim da smo rekli da bi to trebali izdavati uplatnice da se to ne plaća kešom, gotovinom na mjestu počinjenja prekršaja nego da se prekršitelju izda uplatnica koja će se na taj način uplatiti u državni proračun. I ono što je najvažnije tom bi se odredbom i stekla ta namjera zakonodavca da se prekršitelja koji je prekršio zakon kazni na način da ako zbog učinkovitosti samog zakona, a i provedbe i zadovoljenja toga da je počinitelj kažnjen za djelo koje je počinio da to može platiti upola manje nego što je to bilo predviđeno do sada. ali to plaćanje u gotovini mislim da to treba na drugačiji način riješiti. Prije svega ovo rješenje za registar, uvođenje registra izrečenih a nenaplaćenih prekršajnih djela dakle da se to ne odnosi na one dokumente kojim bismo da je tako ostalo u rješenju zašli u ona temeljna ljudska prava, dakle ne možemo to spriječiti izdavanje osobne putovnice i slično. Ovo da se radi o prometnim dokumentima, o vozačkoj dozvoli vjerojatno i tako je radi se o manjim prekršajima, radi se o onim prekršajima za koje je predviđena manja kazna, pa onda ovo rješenje da se radi o ovim dozvolama je možda dobro. Samo način na koji će se registar voditi i koliko će novca biti potrebno da se taj registar ustroji, vjerojatno će iziskivati određene troškove i određene ljude koji će raditi za taj registar. Pa evo nisam vidio po prijedlogu zakona kako će to funkcionirati i hoće li biti troškova za to. Načelo oportuniteta, dakle načelo odlučivanja da li je razumno pokretati prekršajni postupak ili je potrebno odustati od postupka, to je dobro zakonsko rješenje i ono posebno individualizacija u odlučivanju sudaca u prekršajnom postupku. dakle do sada je to bilo da je za sve jednako da su se sve stranke pred sucem smatrale bez obzira na to u kojem se imovinskom cenzusu radi, da li je stranka zaposlena ili nezaposlena, imali novca ili nema, ova individualizacija načeo oportuniteta sigurno će doprinijeti tome da će se evo i sudac naći u prilici da u jednom izravnom kontaktu sa prekršiteljem dakle u toj individualizaciji procjene jeli oportuno nastaviti postupak i da li je djelo takve naravi da se ono može riješiti na drugačiji način sigurno je dobro zakonsko rješenje. Uvođenje paušalne svote kod ovih prigovora o prekršajnom rješenju isto tako je dobro, dakle da se ne zatrpavaju sudovi sa prekršajima ako je počinitelj prekršaja svjestan toga da je počinio prekršaj i da će morati izvršiti po rješenje ili platiti prekršajnu kaznu ili raditi za rad na opće dobro. Proširenje satnice rada za opće dobro na 240 sati to je također dobro zakonsko rješenje. Prije svega malo je bilo 120 sati, treba više uvesti reda za ovaj rad za opće dobro. To je po nama u klubu HDSSB-a najbolja mjera. Nije sve u zatrpavanju zatvorima osobama koje ne mogu platiti kaznu ili nemaju novca nego ovaj rad za opće dobro treba posebno definirati, donijeti takve mjere da će rad za opće dobro pokazati svoju svrhu. Prije … ovoga zakona, a to je da počinitelji prekršaja budu svjesni da su počinili prekršajno djelo da je ono kažnjivo po zakonu ali da ne moraju ako nemaju novca zbog toga ići u zatvor jer nije sve u tome da se nekoga strpa u zatvor nego je prije svega počinitelja učiniti svjesnim što je počinio. Ali za ova djela sigurno je dobro ovaj rad za opće dobro i podržavamo to proširenje na 240 sati. Rasterećenje Visokoga prekršajnoga suda, prebacivanje predmeta na prekršajne sudove dakle Zagreb, Split, Rijeka i Osijek za ove predmete po žalbama o prigovorima do 15 tisuća kuna. To je isto tako dobro rješenje po zakonu ali možda smo mogli i razmisliti o tome da ima još prekršajnih sudova u nekim većim gradovima koji bi mogli pridonijeti rasterećenju Visokog prekršajnog suda ali rasterećenju i ovih sudova. Pa evo u nekim većim gadovima siguran sam da postoje uvjeti da se možda i drugi gradovi uključe da bi se ovaj veliki broj prekršajnih predmeta riješio što u kraćem roku što je naša obveza, ali isto tako i jedna slika pravosuđa jel zaista ovo do sada što je bilo po ovim statistikama to nije dobro i to je sama kočnica pa i loša slika pred ulazak Hrvatske u EU ako smo donijeli dosta veliki broj zakona koji su se pokazali kao jedan rad na zakonodavstvu po poglavlju 23, po onome što je Ministarstvo pravosuđa i u proteklom razdoblju i do danas napravio jedan veliki uspjeh. Bilo bi dobro da tako i druga ministarstva rade, recimo Ministarstvo gospodarstva i da su investicije bolje pa bi onda sve puno bolje funkcioniralo. Nije samo dobro da imamo dobre prekršajne kaznene zakon, ako nemamo dobro gospodarstvo onda smo tu evo, vjerujem da će se pokazati i u budućnosti neka bolja slika u ovoj situaciji. Ove direktive dakle uvođenje nomotehničko sređivanje zakona, odustajanje od uvjetne osude sa zaštitnim nadzorom to smo već raspravljali u prvom čitanju. Dakle sve ono što je bilo neučinkovito to izbacujemo iz Prekršajnog zakona. Razgraničenje prekršajnog postupka od kaznenog postupka dakle …. Načelo … možda se pokazalo dakle što je presuda Europskoga suda da se u nekim predmetima pojavljuju slučajevi da se sudjeluje i po prekršajnom a u Kaznenom zakonu ovo nomotehničko sređivanje Zakona o prekršajima prije svega doprinosi učinkovitosti pravosuđa i sve ove mjere da se sada ne ponavljam po onome što smo rekli u prvom čitanju zakona. Vjerujem da smo do ovog konačnog teksta zakona dobili jedan bolji Prekršajni zakon i da će se u praksi rada prekršajnih sudova posebno Visokog prekršajnog suda i po ovim mjerama koje smo donijeli kao mjere koje će prije svega ne biti mjere da će netko moći bagatelizirati način plaćanja kazne nego učiniti učinkovitijim ovaj prekršajno-pravni sustav u RH, da će se hrvatski sudovi rasteretiti, a da građani koji nisu počinili prekršajna djela veće naravi koji se smatraju manjim prekršajnim djelima neće morati ništa platiti za to nego će samo biti upozoreni na svoj postupak i da to prekršajno djelo više neće ponavljati. Klub HDSSB-a u konačnom tekstu podržava dakle ovaj Prekršajni zakon i vjerujemo da će doći do učinkovitosti, ekonomičnosti i funkcionalnosti ovog dijela pravosuđa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolegica Nada Turina-Đurić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Budući da su i kolege koji su prije mene govorili danas u drugom čitanju diskutirali u ime klubova, a i da smo vrlo podrobno u prvom čitanju izdiskutirali sve izmjene koje predlaže Ministarstvo u ovom zakonu, ja ću samo pokušat rezimirat stav HNS-a kojeg sam rekla i u prvom čitanju, a to je puna podrška ovom prijedlogu o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona. Naime, ovim zakonskim prijedlogom se usklađuje naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije. Potreba je za donošenjem Zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona uvjetovana uočenim poteškoćama tijekom njegove primjene. Naime, iako je zakon prvotno polučio vrlo dobre rezultate nije u konačnici doprinio postizanju učinkovitosti i rasterećenja Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske i nažalost postoji veliki broj neriješenih sudskih predmeta na Visokom prekršajnom sudu. Nažalost taj broj i permanentno raste. Znači već u 2011. godini se vidjelo da te brojke drastično idu prema gore, a u 2012. također. Broj spisa 70449, to je samo kad bi brojali do 70000 bilo ogromno vrijeme, a kamoli koliko vremena bi trebali potrošiti da se svi ti predmeti efikasno i adekvatno riješe. Nadalje, prisutni su i problemi u izvršavanju pravomoćnih prekršajnih odluka. Na tu činjenicu ukazuje podatak da je Porezna uprava od 2007. do 2011. godine naplatila otprilike 12% prekršajnih novčanih kazni, znači da se skoro 90% kazni nije uspjelo naplatiti. Predložene izmjene Prekršajnog zakona idu u tri pravca, u prvom smanjiti priliv predmeta na prekršajne sudove, posebno na Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske, drugi pravac kojim će se povećati stupanj naplate izrečenih novčanih kazni, odnosno ukupna izvršivost prekršajnih odluka i treći pravac je uglavnom nomotehničke prilagodbe. Izmjenama Prekršajnog zakona mislimo da je Ministarstvo pravosuđa krenulo u dobrom pravcu u namjeri da se s ovim izmjenama smanji broj predmeta koji dolaze pred sud, povećat će stupanj naplate izrečenih novčanih kazni, odnosno ukupna izvršivost presuda i rješenja će bi trebala prema ovom prijedlogu biti bolja. Građane se ovim zakonom također želi potaknuti, mislim da moramo biti pozitivni u ovom razmišljanju, odnosno prijedlogu koje je dalo Ministarstvo, znači želi ih se potaknuti na plaćanje kazni kroz neke od poticajnih mjera kao što je plaćanje na licu mjesta, kroz mogućnost naplate novčane kazne u upola manjem iznosu od propisane fiksne novčane kazne ili u upola manjem iznosu od minimuma propisane kazne u rasponu. Potiče se osuđenike da novčanu kaznu plate u roku što je isto dobro. Time se želi motivirati prekršitelja na plaćanje, a istodobno rasteretiti prekršajno-pravni sustav. Uvodi se još po nama jedno vrlo načelo, načelo oportuniteta koje postoji u kaznenom zakonu, ali nije prije postojalo u prekršajnom. Ono daje mogućnost tužitelju da ne pokrene prekršajni postupak ako smatra da njegovo pokretanje nije svrhovito. Time će se također utjecati na smanjenje broja predmeta koji opterećuju prekršajno sudovanje. Izmjenama se skraćuju i rokovi zastare, ali i predviđa se prilagođavanje financijskim mogućnostima pojedincima. Smatramo da je također vrlo vrijedno pažnje u prijedlogu. Isto tako se pooštrava reguliranje naplate određujući uskratu izdavanja dokumenata onome tko ima izrečene, a nenaplaćene kazne. Uvodi se i institut beznačajnog prekršaja koji ovlaštenom tužitelju daje mogućnost da to ne smatra prekršajem ako je stupanj ugrožavanja ili povrede zaštićenog dobra neznatan. Uvodi se i nagodba za prekršitelja koji prizna nedjelo, a i jedna novost, može se reći i velika i značajna jest da će ovaj zakon se moći provoditi i u prostoru ZERP-a. Svim ovim pozitivnim izmjenama koje su predložene želi se znači postići da prekršajni postupak bude brz i svrhovit i stoga će HNS podržati prijedlog ovih izmjena i dopuna zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Zoran Vinković, replika.
Uvažena gospođo zastupnice, evo kao što je rekao kolega iz kluba, mi ćemo podržat ovaj prijedlog zakona. Međutim mene nešto drugo zanima, da li smo mi mimo ovog zakona, s time da ne želim opravdat ono što je gospodin Mamić uputio ministru Jovanoviću, ali da li smo mi na taj način i djelovanjem policije uveli i verbalni delikt ponovno u Republici Hrvatskoj, jer očigledno verbalnog delikta u ovom zakonu nema. S druge strane zatražio sam stenogram sjednice od utorka di je između ostalog jedan uvaženi zastupnik iz kluba nacionalnih manjina kaže ovako: "Što smo mi učinili u ovom Saboru da medijska slika ovog Sabora ne bude onakva kakva jest, da ne bude cirkus, karavana, slavonsko ili neko drugo birtijašenje u kojem nije moguća nikakva ozbiljna rasprava." Pa ovo je negdje na tragu možda čak i gore od onoga što je jedan čovjek uputio drugom, a onda policija došla u rano večer ili kasnu noć i strpala ga u bajbukanu. Pa evo ja bih zamolio i ovaj Sabor i sve zastupnike evo da osude ovaj govor jednog od zastupnika u Hrvatskom saboru jer ja ne smatram niti da je ovo birtija, niti da su rasprave birtijašenje, niti me doista zanima zbog čega se smjenjuju, odnosno zanima me zbog čega se smjenjuju urednici na HTV-u, pa bih ja molio i odgovor ministra pravosuđa. Jer ovo je po meni daleko veća uvreda od one koju je izrekao Mamić Jovanoviću. Ovaj ga mogao tužiti za klevetu bez policije.
Hvala. Odgovor na repliku Nada Turina-Đurić.
Kolega Vinković, pa mislim da ste se mogli javiti za raspravu i pitati ministra ono što ga pitate preko moje replike. I kad vam se kaže da upravo ne poštujući pravila igre i Poslovnik ovog Sabora pravite birtiju od ovog Sabora, mislim da smo svi koji tako vam govore da smo u pravu. Znači, vi ste sada preko replike meni postavili pitanje ministru. Imate pravo na raspravu, javite se, ministar će u svom obrazloženju vjerovatno odgovoriti na vaše pitanje. Tako da u pravu su oni koji kažu kolege koji vam kažu da od ove sabornice radite birtiju. Ovo je još jedan od primjera da to činite.
Kolega Vinkoviću, molim vas. Niste dobili riječ. Imali ste repliku koja nije bila replika i sad vas molim da osigurate da možemo dalje raditi. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Sandra Petrović Jakovina.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege, uvaženi ministre. Uvodno u izlaganju o Zakonu o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona u drugom čitanju želim prije svega reći da će klub SDP-a podržati konačni prijedlog zakona. Ali prvenstveno želim reći da podržavamo ciljeve koji se njime žele postići. U zakonu nalazimo nekoliko hrabrih poteza kojima Ministarstvo pravosuđa pokazuje kako nastavlja putem kojim je i krenulo i na drugim područjima poput parničnog i kaznenog postupka, zemljišnih knjiga, putem hrabrijih i modernih reformi koje iz tko zna kojeg razloga do sad nisu bile učinjene. No evo, mi ih sada činimo. Ja sam sigurna da je upravo ovo razlog što gotovo uvijek prijedlozi zakona iz ovog ministarstva imaju podršku ako ne svih, onda većine klubova zastupnika. Jedan od osnovnih razloga zašto danas raspravljamo o ovom zakonu je činjenica da su prekršajni sudovi toliko zagušeni neriješenim predmetima, pogotovo predmetima po žalbi na Visokom prekršajnom sudu da se taj problem očito ne može riješiti na drugi način. Njega poput sjene prati problem izvršenja pravomoćnih sudskih odluka, odnosno pravomoćnih prekršajnih odluka. To su stvari koje čine statistički problem hrvatskog pravosuđa i koje ni najvještiji lobisti ne mogu objasniti predstavnicima Europske komisije koji dolaze u Zagreb ispitati stanje i napredak pravosudnih reformi. Osim toga što su statistički problem još je važnija činjenica da su to problemi koji se tiču naših građana, njihovog prava na odlučivanje u razumnom roku i oni su i prava države koje u krajnjem slučaju da izvršenjem pravomoćne presude takoreći naplati dug koje društvo ima prema pojedincu koji se ogriješio o njegova pravila. Još od prvog čitanja ovog zakona odzvanja u Saboru brojka od 70000 neriješenih predmeta s tendencijom njegova rasta na Visokom prekršajnom sudu. Ne treba ponavljati da je ta brojka problem kako ministra, tako i sudaca, represivnog aparata, zakonodavca, državnog proračuna i tako redom. Kad se sve zbroji nameće se sam od sebe zaključak da je to veliki problem svih nas. Što se pak tiče izvršenja pravomoćnih sudskih odluka posebice u smislu podatka koji govori o tome da se naplati u kranjem slučaju manje od 15% novčanih kazni izrečenih u prekršajnom postupku mi opet nailazimo na veliki problem. I to nije problem koji opet muči samo ministra financija već sve porezne obveznike koji uredno plaćaju poreze i na taj način financiraju skupo angažiranje pravosudnog aparata radi vođenja prekršajnog postupka koji će biti skup, koji će trajati nekoliko godina, a naposljetku novčana kazna neće biti naplaćena nikad. Kada razmišljamo na taj način shvaćamo da je to problem svih nas i da mu se u ovakvim uvjetima ne smije pristupiti konzervativno. Upravo zato slažemo se i pristajemo na rješenje predloženo ovim zakonom, da se novčana kazna za učinjen prekršaj naplaćena na licu mjesta može umanjiti za polovicu i da se može smatrati da je plaćena cijela. Iako će neki reći da je ovo mjera koja neosnovano ide na ruku onima koji kod sebe imaju gotov novac namjera nije ta. Nije namjera pogodovati onima koji nose keš u svojem novčaniku nego promjena svijesti o aktivaciji pravosudnog aparata i svijesti o visini troškova postupka koji izazivaju obijesna vođenja prekršajnih postupaka u slučajevima kada okrivljenici i sami unaprijed znaju da su krivi za počinjenje prekršaja ali se svejedno upuštaju u dugotrajne i skupe postupke da bi iskamčili blažu kaznu od one koja im je izrečena na početku. Mi u klubu SDP-a ne smatramo ovo kapitulacijom države pred neposlušnim građanima koja uzima od njih po principu daj što daš nego ozbiljnim pristupom u osvještavanju građana o tome koliko je skup postupak pred našim sudovima da bi se vodio ako obje strane unaprijed znaju kako će on završiti. Paušalni iznos troškova drugostupanjskog postupka također je dobar pristup tzv. obijesnom žalbovanju jer onoga koji uspije sa žalbom neće koštati ništa a onoga koji u svojoj žalbi ne uspije možda može prethodno odvratiti od podnošenja žalbe ako mu je jasno da neće uspjeti, a morat će platiti troškove čiji iznos od 2 tisuće kuna u krajnjem slučaju uopće nije mali. Posebno se to odnosi na slučajeve kada redarstvene vlasti ili druge ovlaštene osobe neposrednim opažanjem utvrde počinjenje prekršaja ili kad postoje dokumentirani i vrlo teško osporivi dokazi da je prekršaj počinjen i tko je njegov počinitelj. Isti učinak smatramo da se želi postići i formiranjem registra izrečenih, a neuplaćenih novčanih kazni koji će zasigurno potaknuti osuđenike da svoje neplaćene novčane kazne u smislu prometnih prekršaja namire ali to tek za godinu dana. Jedna od isto tako problematičnih točaka prekršajnog postupka jest prisilna naplata novčanih kazni. Već je ranije rečeno i od strane kolega koji su govorili u ime prethodnih klubova, učinkovitost prisilne naplate novčanih kazni su ne samo jedan od pokazatelja efikasnosti sustava nego su one smatramo i pokazatelj da li uopće ima smisla u zakonima propisivati prekršajne odredbe, voditi skupe postupke i pokretati prisilnu naplatu. Ako ostanemo i dalje na brojci od 14% postavlja se pitanje ima li to sve zajedno smisla? Možda nije pretenciozno u ovom trenutku ni razmišljati o tome može li se poboljšanjem prisilne naplate povećati generalna prevencija u smislu odvraćanja od počinjenja zbog svijesti kako se konačna naplata novčane kazne na kraju krajeva neće moći izbjeći. Naravno ukoliko postoji mogućnost da se ta kazna naplati, da osoba uopće ima sredstava koja su pogodna za prisilnu naplatu. U tom slučaju ako nema opet je izmjenom zakona olakšano postupanje. Naime, lakše će se primjenjivati zamjenjivanje novčane kazne radom za opće dobro, a tek naposljetku i iznimno zamjenjivat će se kaznom zatvora. Ako uzmemo u obzir stanje napučenosti hrvatskih zatvora i opet koštanje uvođenja jednog osuđenika u zatvor radi par tisuća kuna koje je izuzetno skupo i zahtjeva angažiranje sustava radi jedne osobe smatramo da je i rad za opće dobro također prikladan način za vraćanje duga društvu zbog počinjene povrede koja je bila tolika da je zahtijevala prekršajno sankcioniranje. Također nam je drago što je povećan maksimalni broj sati koji se mogu zamijeniti radom za opće dobro u odnosu na ono rješenje iz prvog čitanja. Ono što je izazvalo pozornost članova Odbora za pravosuđe prilikom rasprave o ovom zakonu jest činjenica da prekršaji u hrvatskom pravu nisu kao što je to u kaznenom pravu primjerice nisu kodificirani i sabrani na jednom mjestu. Da kojim slučajem jesu mogli bismo sada lakše usporediti kakve to prekršaje vezane za različite povrede ili životne situacije mi u hrvatskom pravu uopće procesuiramo. Naime, čuli smo podatak od ministra da se prekršajne odredbe nalaze u preko 700 hrvatskih zakona pa možemo samo zamisliti koliko su rasponi posebnih minimuma i maksimuma kazni različiti. I s druge strane imamo istu zapriječenu kaznu za pojedine prekršaje za koje sama životna logika nalaže da nisu isti i da se ne mogu po težini povrede uopće usporediti. S obzirom na to da je praksa propisivanja prekršaja u posebnim zakonima otišla toliko daleko da je praktički onemogućila kodifikaciju prekršaja moramo se pomiriti s činjenicom i učiniti sve da ovim zakonom postignemo što veću ekskluzivnost i fleksibilnost prekršajnog postupka. Nisu sva djela, odnosno povrede, iste težine i intenziteta stoga se neka prekršajna djela s obzirom na okolnosti pojedinog slučaja mogu proglasiti beznačajnima. Ako imamo na umu da je prekršaj načelno povreda i ugrožavanje nekog dobra tolikog intenziteta da zahtjeva procesuiranje od strane državnog aparata, ali opet nije tolika da zahtjeva da bismo je smatrali kaznenim djelom i gonili pred kaznenim sudovima onda smatramo da je dobro da postoji i u prekršajnom pravu kao i u kaznenom diskrecijsko pravo da se ocijeni da li je neko prekršajno djelo izazvalo toliko malu povredu da bi trebalo odustati od prekršajnog gonjenja zbog njegove beznačajnosti. Nije logično, naravno, da pravo da kvalificirati neko djelo beznačajnim, postoji u kaznenom a u prekršajnom ne. Naravno da odgovornu uporabu ovog instituta u skladu sa zakonom kao potrebu ne treba ni spominjati. Još jednom ponavljam kako smo sigurni da je i ovaj zakon reforma uz ostale zakone koji su dosad došli iz Ministarstva pravosuđa iz drugih vrsta postupaka i klub SDP-a će ovaj prijedlog zakona podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Repliku ima Branko Vukšić.
Uvažena kolegice evo zapravo više je slaganje nego repliciranje, ali samo da pojasnimo, utvrdimo i ono što je ministar rekao da je u 700 zakona ima prekršajne odredbe, negdje 70 000 u ovom trenutku spisa leži u ladicama na sudovima, sve je izgleda postalo u Hrvatskoj prekršaj po tome. Mnogo toga je završavalo od tih prekršaja na sudu, i onih beznačajnih prekršaja, međutim treba upozoriti jednu važnu činjenicu a to je da godinama, pa i desetljećima kršenje, grubo kršenje zakona se nije sankcioniralo, koje ne spada u prekršaj. Znači mi smo izgleda forsirali prekršaje kako bi smo postigli osjećaj kod ljudi, eto kod nas se prijavljuje, kod nas se sankcionira, kod nas se vode sudski procesi, mi smo pravna država. Međutim, kad su se milijarde krale, kad su se radile i kad se uništavala država, kad su se uništavala poduzeća, kad su se stvarali crni fondovi to nikad nije završavalo na sudu do prije 2 godine, 3 godine koliko smo počeli pa sasvim sigurno da se sad malo razbistrilo to stanje u pravosuđu i slegla se ta magla.
Odgovor na repliku Sandra Petrović Jakovina.
Hvala lijepa. Evo kolega Vukšić ja se slažem s vama, slušala sam i vašu raspravu i mogu se složiti s vama u dijelu u kojem govorite da prekršaj danas, ti prekršaji koji nalaze u preko 700 zakona koji su vrlo različiti po svojem sadržaju i po težini povrede. Da njih trebamo na neki način unificirati, da trebamo sve građane ove države tretirati jednako pa i u počinjenju prekršaja. Dakle, ako se počini prekršaj treba se biti sankcioniran za to. Naš problem zapravo načelno i ono što nam uzrokuje zapravo moralnu krizu u društvu nije naplata i sankcioniranje prekršaja, jer prekršaji nisu toliko teška povreda da bi mogli izazvati tako veliku krizu morala u društvu. Naš problem osnovni je ne naplata onoga što se na svjesno, na maliciozan način izvuklo iz državnog proračuna tokom ovih godina, to je naš problem što mi to ne možemo naplatiti. Za jednu kaznu za prebrzu vožnju lako, ali ja vas pitam što je sa ovim silnim milijunima, mislim tu se slažemo svakako. Evo samo toliko. Hvala.
Nastavljamo s raspravom po klubovima. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicom. Pa evo predstavnica kluba SDP-a je rekla da će podržati ovaj zakon a prije svega kaže da podržava ciljeve koje navodi predlagatelj da kani postići ovim izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona. Pa i klub HDZ-a također podržava ciljeve koji su navedeni da se, da će se ostvarit ovim zakonom, podupiremo i napore Vlade i predlagatelja da učini efikasnijim i učinkovitijim prekršajni postupak. Podupiremo i napore da se smanji prekršajno područje, odnosno da se nepropisuje takvo more prekršaja i prekršajnih sankcija, neujednačeno po … [[Govornik se ne razumije.]] kaznama na pojedinim područjima. Ono o čemu mi dvojimo da će prijedlog izmjena i dopuna zakona u ovom tekstu i postići ciljeve o kojima predlagatelj i Vlada govore. Naime, podupiremo to da se stalno traže novi putevi ukoliko dosadašnja legislativa nije polučila rezultate. Kao što znate Prekršajni zakon je donijet 2007. upravo zato jer se u provedbi od 2002. uvidjelo da je prekršajni postupak neučinkovit, da uglavnom i u ogromnom broju slučajeva postupci padaju u zastaru pred Visokom prekršajnim sudom i da je s toga bilo potrebno uvest mjere koje bi prije svega odteretili Visoki prekršajni sud. Tu su napreci neki postignuti, prije svega uvođenjem obvezatnog prekršajnog naloga. Vidimo da i u ovim prijedlozima izmjena i dopuna također je u tom, u tom dijelu su neke izmjene učinjene ali čini, ali držimo da je to bilo jedno efikasno sredstvo, naravno nije do kraja polučilo pozitivne rezultate i kako evo iz podataka vidimo Visoki prekršajni sud je još uvijek opterećen, naplata je slaba 12% što znači da država je uglavnom nemoćna jer propisuje određena ponašanja kao kažnjiva, prekršajno kažnjiva a zapravo neuspjeva svoju sankciju provest. Nekoliko rješidaba iz ovog prijedloga je dobro, dakle ocjenjujemo da je dobro i sužavanje definicije prekršaja dakle kao na ono kršenje društvene discipline i povrede javnog reda koje nije propisano Kaznenim zakonom, a koje se ne može drugačije, koje se ne može provesti drugačije nego određivanjem prekršajne sankcije. Ali samo definicija u ovom zakonu neće poluči rezultata ukoliko Vlada, odnosno onaj tko predlaže i donosi zakone ne bude imao efikasan mehanizam kako će to kontrolirat kroz ovih, evo sad smo čuli 700 zakona koji propisuju prekršaje, a da ne kažem ne znam je li ministar u ovih 700 brojao i propise jedinica lokalne samouprave, dakle računajte plus ovih 700 zakona još i propisi unutar 500 i nešto jedinica lokalne samouprave. Dakle, ako ne budemo prigodom donošenja tih zakona imali nekakav nadzor onda ova sama definicija neće doprinijeti ničemu i opet ćemo biti u vrhu u Europi po broju prekršaja po stanovniku. Ono što smatram da je dobro da se uvodi institut beznačajnog prekršajnog djela. Da se to načelo oportuniteta uvodi, da se uvodi mogućnost ublažavanja, mogućnost oslobađanja od kazne i da se tu uvodi mogućnost veće individualizacije prigodom odlučivanja kao i mogućnost da ovlašteni tužitelj ne mora pokrenuti dakle zakon mu daje ovlast da ne pokrene prekršajni postupak čak i onda ako su se ispunila obilježja prekršajnog djela ako to procjenjuje da postoje razlozi zbog kojih bi počinitelj bio oslobođen ili bi se moglo to proglasiti beznačajnim kaznenim, prekršajnim djelom. Ono što ne smatramo dobrim i što se kosi prirodi samog propisivanja prekršajne kazne ili u kaznenom postupku kaznene sankcije. Dakle ako se nekim zakonom odredi da je kršenje društvene discipline, javnog reda, zahtjeva određenu sankciju ako je to zakonodavac propisao onda se može samo pod izričito utvrđenim zakonskim uvjetom ta kazna ublažiti ili se može kao što to ovaj zakon predviđa oslobodit od kazne ali se ne može dogoditi ono što se događa upravo ovim uvođenjem popusta u slučaju plaćanja na licu mjesta, dakle odmah ili u slučaju plaćanja u roku koji je država odredila da se plati. Zašto? Zato što se tu de facto dolazi do izvan sudskog ublažavanja kazne. Dakle izvan sudsko ublažavanje kazne bez ikakvih kriterija. Jedini kriterij za ublažavanje kazne je imaš li novaca ili nemaš novaca. S druge strane dakle ako imaš novaca odmah kazna će ti biti 50% jeftinija ako si platio u roku koji je država ostavila bit će ti to jeftinije za 25%. Onaj tko nema novca platit će to sve u 100%-tnom iznosu. S druge strane ovaj zakon u nekim svojim člancima predviđa vrlo stroge i taksativno nabrojane uvjete kada se predviđena kazna može ublažiti, pod kojim uvjetima i kada se može netko osloboditi od kazne. Dakle s jedne strane ukoliko to uđe u sudski postupak onda imamo uvjete, a i prije postupka samo zato, samo kriterijem financijske moći će za nekoga to biti kazna pola ili 25%. Zašto držimo da je to a da tako kažem kapitulacija države. Zato što država odredi kaznu ali onda kaže ajde molim te plati to u roku, pa ako platiš u roku onda će ti to biti nešto jeftinije. Kolegica je u ime Kluba SDP-a rekla da to nije bila namjera predlagatelja da nekome temeljem financijske moći pogoduje. Ja čvrsto vjerujem da to nije bila namjera predlagatelja. Ona nije bila ali ona je takva ispala. Rečeno je ovdje da se time pojačava svijest građana o tome koliko je skupo kada opterećuju pravosudni aparat, koliki su troškovi postupka itd. I sada postoje rješidbe u zakonu. Dakle ukoliko se kazna ali ona koja je propisana zakonom, koju je zakonodavac rekao da će tolika bit, ukoliko se ona plati odmah onda je to iznos kazne a onaj tko ne plati i upušta se u postupak, platit će troškove postupka. Stoga ono što se može a to je da se odmjere troškovi postupka u realnom iznosu i da onaj tko ne želi platit već se spori, ukoliko ne uspije u tom postupku da će i platiti i troškove postupka. U tom smislu mislim da je i dobra odredba po kojem se uvode paušalni troškovi za drugostupanjski postupak, da nema obijesnih žalbi i onda kada se zna da počinitelji kada znaju da nisu u pravu jer su često dolazili, padala je zastaru postupci upravo zbog tog obijesnog žaljenja koji nije ništa koštao. Dobra je odredba da se plaćaju troškovi drugostupanjskog postupka a ukoliko počinitelj uspije u postupku da naravno onda neće platiti i to je daleko bolja rješidba nego što je odredba koja je izglasana ovdje u Hrvatskom saboru na prijedlog predlagatelja u upravnim sporovima a to je da svaka strana snosi svoje troškove bez obzira na uspjeh u sporu. A ja smatram da ako je građanin u sporu sa državom uspio da onda ne smije imati nikakvih troškova u tome nego da mu država to mora vratiti. Što se tiče prisilne naplate, nekoliko, još dvije stvari koje su različito riješene u odnosu na prvo čitanje i evo ja bih uz sve pohvale koje smo danas čuli predlagatelju izrekla i jednu primjedbu. Da mi je žao što predlagatelj u obrazloženju zakona nije obrazložio primjedbe koje su iskazane u raspravi u prvom čitanju. Zašto ih je prihvatio ili nije prihvatio? Dakle obrazložene su dvije primjedbe Odbora za pravosuđe i ne znam koga još ali niz primjedaba je bilo iskazano ovdje, međutim o njima se predlagatelj nije izjasnio. Nešto o prisilnoj naplati i učinkovitosti naplate. Kao što znamo u postojećem zakonu taj rok od godinu dana pred poreznom upravom, poslije toga se ide dalje na prisilnu naplatu, rezultati su porazni, čini mi se 12% naplate. Onda se u prvom čitanju predlagao da se ide na naplatu putem Fine i da je ako se u roku od 6 mjeseci ne naplati da se ide u zamjenu novčane kazne radom za opće dobro uz pristanak počinitelja odnosno ukoliko to, na to ne pristane zatvorom. Sada se taj rok produžuje na dvije godinu, dakle išli smo s godine na 6 mjeseci a sad smo sa 6 mjeseci došli na dvije godine. Dvije godine će se čekati da neku prekršajnu kaznu novčanu naplati FINA, nakon dvije godine će se krenuti u zamjenu. A u jednom drugom članku ovog zakona predviđa se da će zastara izvršenja prekršajne sankcije nastupiti za tri godine. e pa ja vam kažem da će onda vjerojatno mnoge od tih kazni neće biti izvršene jer će nastupiti zastara jer tek nakon dvije godine nakon što FINA obavijesti da nije uspješna naplata će se krenuti u zamjenu, kako ide rad za opće dobro, kako se provodi to smo vidjeli da nije baš jako brzo i učinkovito. Prema tome sumnjam da ovaj rok od godine dana do zastare, a od roka kada nije uspješna naplata preko FINA-e je prekratak rok i da to nije dobro. Što se tiče zastare, tu smo se ponovo vratili na 4 godine. dakle ta zastara koja je do sada bila dvije godine relativna, 4 godine apsolutna pa je onda u prvom čitanju bila 3+1, 3 godine za vođenje postupka pa ako je nepravomoćna donesena presuda onda još godinu dana. E sada se vraćamo na 4 godine zastare osim u slučajevima kada se radi o prekršajima za koje je obvezatno izdavanje obvezatnog prekršajnog naloga, dakle za nešto lakše prekršaje to tri godine. Vraćamo se opet na ono što smo se kleli da nećemo, a to je da ćemo smanjivati zastarni rok da bi državu učinili i državna tijela da bi učinili efikasnijima. Dobro je da se povećalo maksimalno trajanje rada za opće dobro na 240 sati sa sadašnjih 120. To otprilike ako sam ja dobro izračunala pokriva neku novčanu kaznu od 16 tisuća kuna. Ne znam jesam li dobro računala. Ali još uvijek nismo dobili valjano odnosno za mene su neprihvatljivi argumenti i za nas da 300 kuna kazne se zamjenjuje za 2 sata rada za opće dobro odnosno sa jednim danom zatvora. Nikako ne možemo razumjeti zašto je dan zatvora, a samo 2 sata rada za opće dobro. Prošli puta je ministar tumačio da rad za opće dobro košta, to je točno, ali još više košta jedan dan zatvora državu i stoga ne razumijem zašto se 300 kuna ne bi mijenjalo za više sati rada za opće dobro jer kao što sam prošli puta govorila ovo je najbolja dnevnica za koju sam ja ikad čula i koja u Hrvatskoj ima. Najbolje možeš ovako zaraditi da ne platiš a odeš raditi za opće dobro. Nešto o uskrati izdavanja dokumenata ili uskrati određenih prava o kojima je ministar nešto govorio, međutim u prijedlogu ovog zakona stoji da će se uskratiti registracija, vozačka dozvola, produženje ili izdavanje, pristup javnim natječajima u postupku javne nabave, izdavanju koncesija itd. ministar je spomenuo da će se to možda ne znam čime amandmanom Vlade svesti samo na ovaj dio, dakle izdavanje dozvola i toga. Ne vidim razloga zašto bi onda za bilo koji neplaćeni prekršaj bili kažnjeni samo građani koji idu po prometnu dozvolu i registraciju, a ovi drugi ne. Dakle to je još ostalo nekako nedorečeno. Evo na kraju da zaključim, niz je odredba koje vode ovom cilju koji je predlagatelj istaknuo, ali mislimo da postoje odredbe koje su potpuno suprotne logici i smislu kažnjavanja i da u tom smislu nisu dobro riješene. Hvala.
Repliku ima Branko Vukšić.
Uvažena kolegice Lovrin, jedna stvar s kojom se s vama slažem o kojoj nisam govorio u izlaganju, a to je ja se pitam kako to da 300 kuna vrijedi 2 sata rada za opće dobro. Ne znam zna li ministar koliko košta sat vremena skupljanja lišća, sat vremena peglanja ili koliko košto sat podučavanja engleskog ili hebrejskog jezika? Sasvim sigurno da nema skuplje ako vam i dođe u kuću 150 kuna po satu . Ovdje je 300 kuna i to je 2 sata dobrovoljnog rada za opće dobro kao da ih nagrađujemo zato što su napravili nekakav prekršaj. Mislim da bi to trebalo izmijeniti. A sada nešto s čime se ne slažem, a to je kažete ublažavanje kazne bez kriterija. Kada govorimo o onom platiš, ja inzistiram na tome, platiš jednu kaznu i pokrio si zapravo dvije, dobiješ dva, platiš jedan. Ako je zakonom propisano onda je ustanovljen kriterij. Znači dajte mi recite koji su kriteriji kada se za teška kaznena djela dogovaraju sa sudovima oni koji su napravili teška kaznena djela i to se dogovaraju u interesu kažu pravde i pravne države i tada izbjegnu progonu države zato što su prokazali nekoga, oprašta im se veliki, veliki teret i to po često sumnjivim okolnostima i ne znamo za što su se dogovorili što su oni tako značajnoga napravili u korist pravne države. Prvo su je uništavali, a poslije toga su kao pravnoj državi pomogli. Prema tome to su dva mjerila ali mislim da je ovo mjerilo puno bolje u ovom Prekršajnom zakonu.
Odgovor na repliku Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Kolega Vukšić, prvo o ovome prvom. Da, imate pravo ovo je najbolja satnica. Kazna od 2 tisuće kuna podijeljeno sa 300, 6 sati rada za opće dobro. Ja ne znam tko može zaraditi za 6 sati rada 2 tisuće kuna. Ponavljam, nisam dobila argumentiran odgovor, a o ovome smo govorili i u sferi Kaznenoga zakona smo isto to pitanje postavljali. Još nešto gore, ako ste kažnjeni recimo sa 1500 kuna onda nećete neplaćenu novčanu kaznu moći zamijenit radom za opće dobro već će vam doći provodit ovrhu na pokretninama pa će vam odnijet iz kuće nešto ako ste dužni 1500 kuna kazne, tako piše u zakonu ministre. Što se tiče ovoga drugoga, zašto sam rekla da nema kriterija, ima kriterij samo ako imaš novaca ili nemaš novaca odmah platit. A evo čitam članak 12. ovih izmjena i dopuna koji govori o tome kada sud može izreći blažu kaznu od propisane za određeni prekršaj pa točno navodi kada, pod kojim uvjetima, u kojem iznosu, do kuda će se ublažit ta kazna itd. Jednako tako i za oslobađanje od kazne. Dakle propisani su kriteriji kada to sud može učiniti, ali ovdje i prije suda samo činjenicom imate li ili nemate novaca se kazna umanjuje. U tome je problem o kojem govorimo. Propisanu kaznu dakle za neko kršenje društvene discipline ili javnog reda gdje je zakonodavac odredio da ona košta toliko, da je ona društveno toliko teška. Ne može se zato što netko ima u džepu novce reći ona je manje društveno teška, ona je jednako društveno teška. Zato mi tome prigovaramo.
I Sandra Petrović Jakovina, replika.
Hvala lijepa. Evo kolegice Lovrin, govorili ste o tome da se ovim zakonom i maloprije ste spomenuli da se ovim zakonom pogoduje onima koji nose sa sobom gotovinu u džepu i koji mogu naplatiti na licu mjesta polovicu izrečene kazne, a da bismo zapravo trebali postupati onako kako je propisano zakonom, odnosno da bi svi ljudi, svi prekršitelji trebali dobiti jednaku kaznu, odnosno trebali bi dobiti mogućnost da dobiju jednaku kaznu. Ja se s vama načelno slažem, ali poražavajući su rezultati u naplati novčani kazni. Mi moramo biti svjesni da opet visi u zraku ta brojka. 85% novčanih kazni ostane nenaplaćeno, neće nas dovesti nigdje. Mislim ovako poražavajući rezultati su nas primorali očito na ovakve mjere. Ja mislim da na kraju dana će se desiti da na kraju ne plati niti onaj tko ima, a neće platiti niti onaj tko nema ako se nastavimo ovako ponašati, ako ne učinimo nešto da bismo barem dio tih novčanih kazni naplatili. Mislim da je sustav toliko loš da je došao do određene točke vrenja, do točke u kojoj mi trebamo razmisliti da li da uopće prekršaje imamo u hrvatskom zakonodavstvu ili da uopće odustanemo od kažnjavanja.
Odgovor na repliku, Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Pa kolegice to je dobro pitanje na kraju jer da ne bi morali na koncu nagrađivat nekoga još tko se sukladno propisima ponaša, da kažemo dobit ćeš nagradu 10% od nečega ako se budeš ponašao onako kako je država propisala. Dokaz tome su, sumrak pravne države su ležeći policajci, sumrak. Zašto, jer mi moramo za sve napravit fizičke prepreke. Dakle, ako je u nekoj ulici zabranjeno vozit preko 50 km/h onda onaj tko to tako ne vozi čini prekršaj i policija ga treba kažnjavati, to drastično kažnjavati, međutim to se ne događa. Kako se ne događa, kako ćemo zapriječit da on ne vozi preko 50, stavimo ležeće policajce i cijeli Zagreb i drugi gradovi su grbavi. I to je to, kako ćemo naplatit, ne možemo mu naplatit kaznu, nemamo kapaciteta policije, FINA-e ili ne znam čega, onda ćemo stavit policajca ležećega. Tamo gdje se ne smije parkirat stavljat ćemo stupiće pa nam je cijeli grad u stupićima i drugi gradovi i na kraju krajeva mi ćemo za sve morat stavljat fizičke prepreke jer će država bit nemoćna u sankcioniranju, odnosno provedbi, prisilnoj provedbi sankcije koju je propisala. A kao što sam rekla ovo ste se dobro pitali i ja se pitam hoćemo li na kraju dijelit nagradu građaninu godine ili ne znam šta slično ako se netko ponaša sukladno propisima ove države.
Obavještavam da je sukladno članku 207. stavka 2. Poslovnika u 11,28 isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva na redu je kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice, gospodine ministre. Najprije evo riječ-dvije o nama samima. Nekako bih voljela da nas je danas ovdje više kad raspravljamo o ovom zakonu zato što je to jedan od onih zakona koji se tiču zapravo svakoga od nas i svakog građanina i građanke Republike Hrvatske i svih onih koje mi predstavljamo ovdje u Hrvatskom saboru, ali eto tako je kako jest pa ću samo vrlo kratko još dva-tri razmišljanja o zakonu koji je pred nama. Najprije bih citirala kolegu Salapića koji je rekao da u nekim segmentima vidi ovaj prijedlog zakona kao korak naprijed ili izvjestan korak naprijed. Slažem se, moje mišljenje u nekim segmentima, nekim odredbama da, osobito u onom smislu koji se tiče učvršćivanja pravne države u tom smislu da kad pravna država nešto propiše da se onda to i ostvaruje i naravno, u smislu toga da pojednostavimo procedure i procese, ali isto tako da odteretimo sudove, osobito Visoki prekršajni su. Dakle gledam to i u kontekstu poglavlja 23. i svega onoga što smo učinili u poglavlju 23. kako bismo otvorili i zatvorili pregovore upravo u tom preteškom poglavlju u našem procesu pristupanja Europskoj uniji. Gospodine ministre, evo dva-tri razmišljanja kako sam najavila. Oko uvođenja instituta beznačajnog prekršaja podržavam i nešto predlažem. Dakle znamo što je intencija te najave kroz zakon koja će sada postati i stvarni život. Dakle ako bismo mogli primjerice kroz godinu, dakle ponavljam znamo što je intencija, znamo što želimo postići, kroz godinu dana napraviti neku analizu što smo dobili, kako se taj institut ostvario u stvarnome životu i što smo na taj način dobili. Jesmo li postigli ciljeve koje smo zaista htjeli kad smo uveli taj institut. S druge strane jedno razmišljanje vezano uz članak 152j. Dakle, ovdje se govori o onom osuđeniku koji u roku iz Odluke o prekršaju ne uplati pravomoćno izrečenu novčanu kaznu i tu se jasno navodi što će se njemu uskratiti. Dakle, izdavanje vozačke dozvole ili produljenje njezine valjanosti, registracija motornog vozila ili produljenje, sudjelovanje na javnom natječaju u postupcima provođenja javne nabave, osnivanje pravnog subjekta i svaka njegova statusna promjena, osnivanje i registriranje obrta i druge samostalne djelatnosti i dodjeljivanje koncesija i dobivanje subvencija. Ovi razlozi koji su ovdje navedeni nisu naravno svi koji se mogu dogoditi i na koje možemo naići u onome što zovemo život svakidašnji. Primjerice ovdje se navodi sudjelovanje na javnom natječaju u postupcima javne nabave, a ja pitam što je sa sudjelovanjem osuđenika, dakle koji nije izvršio svoju obvezu na natječajima za primanje u javnu službu, odnosno sudjelovanje u javnim natječajima za primanje u javna odnosno državna poduzeća. Dakle, ako idemo ovako široko, onda svakako predlažem da se i to obuhvati, a sužavanje kako smo čuli na samo prometne prekršaje odnosno na one osuđenike koji nisu uplatili pravomoćnu izrečenu novčanu kaznu, dakle da im se uskrati izdavanje vozačke dozvole i registraciju motornih vozila. Opet upozoravam da se to ipak ne odnosi na veći dio građana i građanki Republike Hrvatske, tako da mislim da bi o tome itekako još trebalo razmisliti. Ali ako ostane ovakva stipulacija, onda naravno postavljam pitanje hoće li se oni koji ne budu izvršili, dakle osuđenici koji ne budu izvršili svoju obvezu, najblaže rečeno svoju obvezu hoće li se moći javiti na javni natječaj za primanje u javnu službu, odnosno za primanje u javna poduzeća. Ali i naravno hoće li moći, dakle biti državni službenici i nakon što su ili dužnosnici. Osobno mislim da netko ne može biti niti dužnosnik ako nije izvršio svoju obvezu kao osuđenik. I razmišljanja uz članak 152f. koji govori o razlozima odgode i prekida izvršavanja rada za opće dobro. Dakle, oboljenje, nastanak teškog invaliditeta ali isto tako teška bolest, teški invaliditet itd. itd. I ovdje se na kraju kaže da odgoda izvršavanja rada za opće dobro ne može trajati ukupno dulje od 3 mjeseca, dakle odgoda, a prekid ukupno dulje od 30 dana. Međutim, budući da se ovdje kao razlozi odgode i prekida navode i teške bolesti, invaliditet i oboljenja moje je pitanje što ako svi ti razlozi nisu prestali u roku od 3 mjeseca, odnosno od 30 dana. Što će se onda dogoditi, a to je naravno u stvarnom realnom životu itekako moguće. Evo gospodine ministre ovu samo neka još dodatna razmišljanja uz prijedlog ovoga zakona, naravno uz konstataciju da ćemo i ovaj i druge zakone kroz protek vremena ponovo morati mijenjati, poboljšavati i usklađivati sa naravno stvarnošću, ali i činjenicom vjerujem na okolnosti koje će se opet mijenjati ulaskom Hrvatske u EU. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Sljedeći je za raspravu Zoran Vinković, izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, uvažene zastupnice i zastupnici. Evo kao što je rekao moj kolega klub HDSSB-a, ispričavam se, podržava ovaj zakon. No, evo kao i zastupnik želim ukazati na određene pojave koje se dešavaju ne samo u sustavu pravosuđa, nego i u društvu jer Hrvatska za nas nije slučajna država niti je Hrvatski sabor balkanska krčma, niti se u Hrvatskoj vodio građanski rat. Da bi sustav pravosuđa, pa i ovaj zakon, zakon bio doista efikasan i bio ja bih rekao i u službi građana koji nisu prekršili zakon, ali u službi onih koji su prekršili zakon. Bitno je u svakom slučaju ponovno upozoriti na neodrživo stanje mreže pravosudnih institucija i na onu odluku koja je donešena za vrijeme bivše Vlade i postavljam otvoreno pitanje da li je napravljena konačno ta analiza jer prošlo je dovoljno vremena da bi Ministarstvo pravosuđa moglo napraviti jednu takvu analizu. Govorimo o ukidanju određenih sjedišta općinskih sudova, državnih odvjetništva, a moramo shvatiti bez obzira što je to možda bio i uvjet EU da još uvijek nemamo mogućnosti koje važe u EU od povezanosti gradovima EZ kao što je to u Njemačkoj EZ banovima, u banovima, velikom mrežom željeznice, javnim prijevozom, ogromnim brojem linija. To u Hrvatskoj nije slučaj i ova jedna ovakva mreža predstavlja poteškoću i za one koji rade u pravosuđu, ali i za same građane. I evo, ponovit ću ono što sam rekao u replici, obzirom da sam evo pomno pratio, pa čak i dao izjavu i na određen način i osudio, dakle i ne želim biti odvjetnik niti gospodinu Mamiću niti sada potezati ponovno to pitanje, smatram da je ta izjava … [[Govornik se ne razumije.]] ali da ta izjava nije upućena u smislu da cjelokupnoj zajednici ili jednom drugom narodu nego je upućena pojedincu. I smatram da je to prije svega trebalo riješiti između, da tako kažem, između dva pojedinca. Dakle, ne opravdavam ono što je izrečeno i postavljam pitanje da li je evo ovo činjenje Ministarstva unutarnjih poslova, Policije praktično mimo svih postojećih zakona uvelo na mala vrata verbalni delikt i praktično nas vratila u vrijeme info biroa pa i u vrijeme do tamo negdje '80-ih kada ste za uvredu određenih ili za pjevanje hrvatskih pjesama mogli završiti do 6 ili više mjeseci na Golom otoku. I da li će Policija na isti način reagirati ako netko npr. kaže da predsjednik Vlade nije lijep, da mu se dotičnom građaninu on ne sviđa. Da li će na isti način Policija reagirati i na određene komentare na određenim portalima, na facebooku gdje doista pod lažnim imenima ali i imajući onu IP adresu mogu pronaći one koji blate časni lik i djelo određenih osoba? Dakle, da li na isti način Policija reagira ili je reagirala samo u slučaju kada je jedna uvreda upućena aktualnom ministru u Hrvatskoj vladi? Ili s druge strane zbog čega to isto Ministarstvo unutarnjih poslova nije reagiralo i na samu ministrovu uvredu kada je rekao da je na mjestu dotičnog gospodina koji kad se svako jutro pogleda u ogledalo da bi mu bilo najbolje da pljune u ono što vidi u ogledalu. Dakle, ja izražavam opravdani strah da je upravo ovaj potez i smatram ga naručenim da je ovaj potez povratak i uvođenje verbalnog delikta u Hrvatskoj i povratak u jedno mračno, mračno doba u jednu dugu mračnu noć. Isto tako, dakle ne želeći nadolijevati niti ulje na vatru niti jednostavno nisam bio ovdje u utorak u Saboru, ali smatram da jedna ovakva izjava predstavlja uvredu svih Slavonaca, bili oni Hrvati ili Srbi, Mađari, Rusini da se netko ne naljuti da ne spomenem sve pripadnike i većinskog naroda i nacionalnih manjina gdje između ostalog uvaženi zastupnik kaže što smo mi učinili u ovom Saboru da medijska slika ovog Sabora ne bude onakva kakva jest. Da ne bude cirkus kao karavana slavonsko ili neko drugo birtijašenje. Ne znam da li bi Sabor možda, jer ima Slavonaca ovdje i iz drugih političkih opcija pa čak i iz evo stranke kojoj pripada i uvaženi zastupnik. Da li bi se to isto tako olako prešlo da se spomenula možda da ovaj Sabor liči na dalmatinsku konobu, zagorsku klet, istarsku fužu jel' tako se kaže ili fojbu. Smatram da je to prije svega uvreda svih Slavonaca i da bi se prije svega zastupnik na osnovu ovoga trebao ispričati. Pa evo ja tražim prije svega evo i odgovor ministra. Smatram da je on uz ministra unutarnjih poslova u ovom slučaju gospodina Mamića i ministra Jovanovića jer očigledno se dosad takvi postupci rješavali prijavom za uvredu ili klevetu, da nije nikad Policija na takav način reagirala, da jednostavno odgovori da li se u Hrvatskoj na ovaj način uvodi verbalni delikt mimo svih postojećih zakona jer nije bilo očigledne namjere da jedan drugog liše života, i da li će Policija na isti način postupati npr. kad Mata drugom Mati opsuje ne znam nešto šokačko, da ne kažem slavonsko? Ili kad Ante ili Pilip Frani opsuje zubatca? Da li će na isti način Policija reagirati, doći u kasno večer ili u ranu noć, staviti lisice na ruke i privesti u pritvor? To je evo osnova onoga što se dešavalo u Hrvatskoj posljednjih dana i smatram evo da vi kao ministar pravosuđa nama hrvatskim zastupnicima ali isto tako i hrvatskoj javnosti trebate odgovoriti na to pitanje. Ja se nadam da se ne vraćamo u '48., da se ne vraća vrijeme kada se za Vilu Velebita išlo na Goli otok, da ne spomenem Ustani bane, Hrvatska te zove ili za neke druge pjesme za koje ovdje doista nije ni vrijeme ni mjesto. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Imamo prijavljenih nekoliko replika. Prvi se javio Branko Vukšić. Izvolite kolega Vukšić.
Uvaženi kolega, pa ja bih samo jednu stvar pokušao se uključit u ovu raspravu, replicirat vama. Ne smijemo sve ono što je posljednjih dana rečeno strpati u isti koš, staviti u istu ravan. Ja ne mislim da se vraća, da se uvodi verbalni delikt i neizjednačavam sve što je izrečeno i s jedne i s druge strane. Međutim, postavljeno je jedno pitanje koje spada, po mojem mišljenju skromnom, u širenje netrpeljivosti međunacionalne, u govor mržnje ili govor iz mržnje, a to je sljedeće postavljeno pitanje kako, zapravo konstatacija, pitanje kako Srbin može biti ministar, kako Srbin može biti ministar nečega, bilo čega. To oprostite nije uvođenje, ako se na to reagira, to nije uvođenje verbalnog delikta. 2013. godine razgovarati na takav način, tolerirati to oprostite to je povratak u neka mračna vremena u kojima ćemo stavljati na gostionice, na javna mjesta ulaz zabranjen. Jer ovo je pitanje kako netko može biti zato što je, kako netko može biti zato što je homoseksualac, zašto, kako neko može biti zato što je Čeh? Može biti, zato što je čovjek, ima kvalifikacije, građanin RH i može biti. To je postavljeno pitanje, to je najružnije u svemu što se dogodilo ovih dana. Izokreće se i postavlja se pitanje jer to verbalni delikt jer ovaj je njemu rekao pljuni u ogledao u kojem vidiš svoju sliku, to se slažem to nije verbalni delikt niti onaj dio riječi gospodina čije ime je nedostojno spominjati u Hrvatskome saboru jer taj zagađuje javni prostor Republike Hrvatske 15 godina. Hvala.
Vrijeme. Hvala. Imamo odgovor na repliku kolega Vinković. Izvolite.
Ja sam kolega Vukšić rekao da ja nisam podržao uopće to što je gospodin izrekao, niti mi je bila namjera dakle uopće ponavljati sve ono što je izrečeni, niti čak sam i u javnoj izjavi osudio takav način, ali smatram evo da, bilo je puno da tako kažem pa čak i gorih, i gorih stvari koje su se dešavale u Hrvatskoj, i gorih izjava i policija tada nije reagirala na ovakav način. I to je otvoreno pitanje, pa čak i opravdani strah, jel nemojte zaboraviti da kad jednom počnete nešto raditi bez obzira iz kojih razloga, da ta iznimka postaje vrlo brzo pravilo, vrlo brzo postaje pravilo.
Hvala. Sljedeća replika Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa. Pa kolega ja se nadam da više nitko neće u ovoj Hrvatskoj državi otići u zatvor zato što je pjevao Vilu velebita. Ja često kad zapjevamo Vilu velebita mladom naraštaju, pitam ih jel vi možete pojmit da je zbog ovoga netko sjedio u zatvoru nekada? Ja se nadam da se to neće dogodit, osim ako se ne sjeti netko da ga možda ta pjesma vrijeđa ili da ona potiče na mržnju. Ja mislim da neće. Ali dobro ste pitali o ovoj djelatnosti policije i državnog odvjetništva hoće li ona uvijek i jednako u svim slučajevima postupati i to je pravo pitanje pravne države. I pitanje do kada su umjetničke slobode, slobode a kada one više ne bi trebale biti jer vrijeđaju nekoga drugoga. Nismo recentnih slučajevima imamo, ali evo ja u jednoj kolumni čitam citat našeg književnika Miljenka Jergovića koji kaže slijedeće: "Dinko Šakić, ovako kaže, samo malo. Da je živ i da ga je donijeti pred Maksimirski stadion, Dinko Šakić uz ovacije i domoljubno roktanje prisutnoga puka svojim bi nepogrešivim njuhom kao svinja tartuf prepoznao one čije bi srce u izlučnom trenutku kucalo za neprijateljski šesnaesterac koji bi mogao zakucati gol Srbiji." Koji građani se nalazi na ulazi u Hrvatskoj, u Zagrebu možemo pretpostaviti. Kaže da taj, ti građani domoljubno rokću, implicira da njih vrijeđa i da su svinje, šta se sa svinjama dalje događa to svi znamo i sad pitam je li ovo ostaje u sferi umjetničke slobode i umjetničkog izričaja ili bi možda i tu bilo mjesta nekom govoru mržnje. A ja osobno smatram i podržavam da nitko u Hrvatskoj ne smije biti diskriminiran zbog svih onih razloga, da ne nabrajam, koji u Zakonu o diskriminaciji pišu.
Hvala. Imamo odgovor kolega Vinković.
Evo uvažena kolegice ja sam spomenuo, pa ne samo portale, nego odite na bilo koju stranicu interneta koje je vezano čak i za medije, za određene članke, pročitajte sve one komentare koji su, pa ja bih rekao puno degutantniji iako je ovo doista bilo degutantno. Ne želim sada gradirati da me netko ne bi krivo razumio, ali policija po tom, iako je vrlo lako doći do počinitelja i praktično autora tih natpisa koji nekad idu i na osobnu razinu, nekad idu i na vjersku, nekad idu i na nacionalnu, nekad idu na sve vrste razina ali policija ja nisam primijetio da je uzela iti jednu IP adresu i jednostavno došla u noći i privela te počinitelje. Također, za mene je to jedno, ne samo uvreda, nego jedan doista veliki napad na integritet druge osobe.
Hvala. Sljedeća replika Jadranka Kosor. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa ne slažem se sa konstatacijom kolege Vinkovića o tome, govoreći o ispadima jedne osobe, slažem se da mu ime ne treba spominjati u Hrvatskome saboru, da to nije trebala rješavati država jer ako reagira policija ili reagira Državno odvjetništvo, onda to reagira država. Dakle da nije trebala reagirati država da ne treba reagirati država nego da treba to riješiti između ta dva pojedinca. Apsolutno ne. Država treba reagirati jer se radi o temeljnim vrijednostima ustava RH. Ako ni o čemu drugom radi se o članku 14. i o odredbi o tome da smo svi pred zakonom jednaki ali i o zaštiti ljudskih prava, temeljnih ljudskih prava, prava manjina. Dakle zaštiti Ustava, zaštiti ustavnoga zakona i ako hoćete zaštiti i provedbi zakona o suzbijanju diskriminacije. Jer nakon izrečenih riječi koje su apsolutno ne podnošljive, čuli smo i mnoge druge u medijskom i političkom i svakom drugom prostoru. Prijetnje glogovim kolcima, dakle to su izgovarali ljudi sa imenom i prezimenom, prijetnje oružjem ali jednako tako i jednu konstataciju, dakle s punim imenom i prezimenom tako kao što misli ta osoba misle i mnogi drugi ili većina ali se to ne usude reći javno. I zaštita svakog pojedinca u RH zapravo se sastoji u tom, provedbi i zaštiti i čuvanju vrednota Ustava RH i o tome se ovdje radi, a uloga zastupnika i zastupnica u tom smislu je ogromna. I zato moramo itekako paziti što ovdje govorimo ali i što govorimo na svakom drugom mjestu jer gdje god mi bili i kad god netko od nas izrekne konstataciju koja je za mene nepodnošljiva. Npr. da Domovinski rat još nije završio i da ga treba valjda završavati onda to otvara nove prostore za nove probleme, nove diskriminacije i naravno novu obvezu države da reagira.
Hvala kolegice. Imamo odgovor, kolega Vinković izvolite.
Pa ja se slažem ovaj da, ja ne bih rekao da treba paziti ovaj, odnosno bojati se što govoriti. Ja bar ono što mislim to i kažem. Nisam ovaj nikad bio pod partijskim kako se to ono kaže revizorima. Pa su ovaj nisu mogli utjecati na ono što ću reći ali ja tvrdim da ovaj događaj a budućnost će pokazati vrlo brzo da će se na osnovu tog događaja koji je potpuno nemio, nepotreban u Hrvatskoj u 21. stoljeću vrlo brzo i za manje stvari i za manje uvrede pa čak neću reći i ne pozdravljanje određenih dužnosnika vjerojatno policija smatrati to za uvredu al što se tiče Domovinskog rata to je doista svetinja hrvatskog naroda, svih onih koji su sudjelovali u obrani RH. Jedino očigledno za predsjednika Vlade je ovdje bio građanski rat. E pa to je isto uvreda za koju bi vjerojatno policija trebala posjetiti premijera.
Hvala. Sljedeća replika Mile Horvat. Izvolite kolega.
Zahvaljujem se. Kolega Vinkoviću, prije svega ja sam slučajno pritisnuo ako ništa namjerno. Vi ste ovdje apostrofirali govor od prije dva dana, naravno to je bio govor moga [[Upadica Batinić: Kolega Horvat bliže mikrofonu.]] Kolege doktora Pupovca. Vi niste bili na toj sjednici jer da ste bili onda bi doživili kompletnu tu atmosferu i onda bi zbog prave informacije i pročitali kompletan kontekst njegovog govora iz kojeg ste samo izdvojili jednu činjenicu a to je činjenica birtijašenja po nekakvom slavonskom ili nekom drugom običaju. Naravno da ste spomenuli kompletan kontekst onda bi vidjeli šta je doktor Pupovac htio reći. On je ovdje ukazivao na jedno nezadovoljstvo u odnosu na prikazivanje saborskih rasprava na javnoj televiziji gdje se ima dojam da se pravi negativna selekcija tema sa nekakvim senzacionalističkim temama se istupa u javnosti a bitne krucijalne stvari se ne prikazuju. U tom kontekstu je on to govorio bez namjere da uvrijedi nikoga. I mi naravno poznavajući doktora Pupovca znamo da se on godinama, 20 godina svog političkog rada je posvetio dizanju digniteta Hrvatskoga sabora, puno prije nego što smo to radili u Saboru i vi i ja. Prema tome, to je ta ocjena. Naravno da govor mržnje, to je nešto, to je drugi na koji bih nešto rekao. Govor mržnje je nešto što je eskalacija danas al je to toliko opasna stvar da je i u Kaznenom zakonu ima dimenzije vrlo opasnog društvenog stupnja. Dakle tolika je opasnost govora mržnje i uspoređivati to sa verbalnim deliktom nije dobro. Jednim dijelom prve vaše rasprave bih se složio. Međutim ova stvar da biste bili vjerodostojni trebali ste pročitati kompletan kontekst iz stenograma.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Vinković izvolite.
Pa eto uvaženi kolega, ja nisam ni spomenuo tko je to zastupnik bio i uopće nije bitno u ovom trenutku koji je to zastupnik. Evo sad ste i sami spomenuli tko je to. Ali je bitno da doista niti je ovaj Sabor cirkuska kavana niti slavonsko niti bilo koje drugo birtijašenje niti balkanska krčma i to je osnovno zbog čega sam pročitao taj citat. A što se tiče, ja prije svega tražim odgovor od ministra da li su ovi postupci policije koji idu prema određenim osobama najavama da se u Hrvatskoj uvodi verbalni delikt. Ništa drugo.
Hvala. I zadnja replika Dujomir Marasović. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine predsjedniče, ministru … [[Govornik se ne razumije.]] Replika kolegi Vinkoviću. Vi se kolega čudite što su dali ovo povrat na '48.da li je ovo informbiro da li je ovo uvođenje verbalnog delikta. Ja se vama čudim što se vi tome čudite. Ako predsjednik Vlade podvikne malo na televiziju i glavni direktor televizije smijeni urednike ujutro, pa što je to? to je smrt slobode medija. To je poništenje svega onoga što smo u 20 godina govorili o demokraciji i o slobodi medija, to je ruganje Hrvatskoj državi, to je ruganje medijima, to je ruganje pravosuđu, to je ruganje Saboru. Što će Sabor? Raspustimo se. Ako predsjednik Vlade može dirigirati to televiziji u zaklinjanje ove strane što su vadili postojećim vlastima mačem, crijeva su im miješali hoćemo slobodu medija. I sada predsjednik Vlade smjenjuje urednike. Gospodin ministar donosi dobre prijedloge. Ja obično dižem ruku za vaše prijedloge i ovaj je danas dobar. Ali ovo su sve šminke, sitne stvari. Ja sam u svojstvu javnog dužnosnika predsjednika jedne stranke u Splitu na televiziji našoj pozvan, priveden na televiziju da kažem što mislim o jednom ravnatelju intendantu HNK-a. Rekao sam da je nesposoban. Tri ministra ga nisu htjeli potvrditi, između ostalog i ova aktualna ministrica, ali sam eto dodao još ne želim ga kao nesposobnog, još je bio član KOS-a. Ja sam osuđen u Splitu od suda na 15 tisuća kuna, tražio 130 tisuća kuna. S tim da je sud rekao da je to istina što sam rekao jer je u vojnoj knjižici mu piše da je to bio i on je sam potvrdio da je to istina, kapetan KOS-a, a ja osuđen. E sada ja vas pitam gospodine ministre, da li ćete vi biti osuđeni kada ste objavili i dopustili da se objavi popis 500 tisuća branitelja bez njihove volje. Jer tamo kaže taj i taj u toj i toj postrojbi, taj i taj put bez njegove volje. On vas može tužiti da je bio član … ili bilo koje formacije [[Upadica: Hvala.]] Da li to u kojoj smo mi državi ovo jel to pravna država da štiti nekoga pripadnike vojske neke bivše države, vojske koja ne postoji a ovu ovdje današnju vojsku možemo staviti na Internet i nikome ništa.
Hvala. Ovime smo iscrpili prijavljene za raspravu. I zaključno ministar Orsat Miljenić. Izvolite ministre.
hvala gospodine potpredsjedniče. Dakle ja bih se osvrnuo samo na par stvari koje su se kroz raspravu provukle. Dakle prvo se želim zahvaliti svima na podršci zakonu. Jedna stvar se otvara i naravno da smo o njoj razmišljali i to je nešto do čega ćemo doći. U ovom trenutku nažalost nemamo tehničke mogućnosti za to, a to je ono da se kazne prilagode imovinskom stanju odnosno da oni koji imaju više plaćaju više. I to je točno. Zato što ako je kazna tisuću kuna jasno je da onaj tko zarađuje 100 tisuća da je njemu jedna stotina, a onaj tko zarađuje dvije to mu je pola plaće. I to je nešto što je bila naša intencija. Meni je žao što nismo mogli sada to uvesti ali jednostavno na razini nemamo mogućnosti u ovom trenutku za to. međutim to je budućnost. Nije budućnost samo kod nas, to je budućnost opće prekršajnog postupanja poglavito prekršajnog ali i u kaznenom se sada to isto već pokušava provoditi i to je nešto prema čemu ćemo sigurno ići. To je jedan od razloga zašto smo i uveli ovo o čemu sam govorio to je znači proširena mogućnost ublažavanja sudskog ublažavanja ovih propisanih maksimuma. Zato što je zbilja apsurd i to ne možemo prihvatiti ono što stalno govorim da jedan mali obrtnik s jednim zaposlenim za isti prekršaj plaća istu cijenu kao firma sa pet tisuća. A to je sadašnja situacija. I mene jednostavno žalosti što nismo prije promijenili jer smo kroz takvo kažnjavanje mnoge ljude upropastili i odveli u velike probleme. I problem je što smo to znali, nismo dirali. Problem je ovog samo što kasnimo, ne to što uvodimo nego jednostavno zato što nismo. Druga stvar, dosta se pričalo o ovim tzv. popustima. Dakle ja sam rekao tri zemlje koje imaju vrlo slično uređenje Slovenija, Francuska, Njemačka. E sada, ako to nisu socijalne zemlje jer se i ovdje implicira da ovo nije socijalna mjera, ako to nisu socijalne zemlje, ako to nisu zemlje sa pravnom državom ako su to zemlje koje su ovome morale pribjeći ovome jer nisu našle bolje rješenje, ja moram priznati da bih se ja ponosio mnogo čemu da smo slični njima, pa evo bar smo u ovome. A apsurd reći ću vam što je u okviru CARDS-a ja mislim da ste vi tada bili ministrica, ovo bilo predloženo 2008. Ministarstvo pravosuđa je prihvatilo to 2008. Sada smo u 2013.nije provedeno. Apsurd je 12% naplate i vi govorite o tome da će sada bogati profitirati. Pa tko sada profitira? Pa znate tko plaća kazne? Plaćaju i sada ljudi koji nemaju. Oni više plaćaju nego oni koji imaju. I mi smo sada to uveli ovako, a od 2008.smo mogli napraviti i nismo i ne bi imali 12% nego više. Vi govorite o tome da bi se trebalo naknadno uvesti nekakva kontrola pa tko nije platio da ga se posebno nešto naplaćuje troškovi ne znam ni ja. Pa mi nemamo sada efikasan postupak, pa što ćemo voditi još jedan postupak nakon ovoga, pa onda će ovih 12% pasti na 65, to je takva situacija. Dakle kažem vam rekao sam primjer tri zemlje koje su ovome pribjegle i pokazali su se odlični rezultati. Zemlje nisu nesocijalne, zemlje nisu neučinkovite, zemlje su demokratske i ne vidim problem zašto mi ne bi išli u tom smjeru. Pozvat ćete nas ovdje evo postavit će netko pitanje za recimo godinu i pol, dvije pa ćemo vidjeti koji su rezultati. Ako ne budu dobri rezultati mijenjat ćemo ali sigurno će biti bolji rezultati nego sada. Govorili smo o zastari, nije točno ovo kako je izneseno zato što vi znate da je do sada zastara u nekim stvarima bila po 6, 7 godina, recimo kod poreznih itd. prekršaja. Sada je maksimum 4 godine, a smanjena je 3 godine tamo gdje je obavezni prekršajni nalog, dakle smanjili smo zastaru. Zašto? Zato što hoćemo aktivnost države. Nedopustivo je da se prekršajni postupak vodi 7 godina. Ako je tako teško onda je to vjerojatno kazneno djelo, ali ako je prekršaj mora biti prije gotov. Dakle nije točno da nismo riješili zastaru. Spominjali smo registar i dosta smo o tome govorili i točno je da idemo sad amandmanima gdje mičemo neke stvari. Zašto, zato što mislimo da će ih bit bolje uredit posebnim zakonima jer smo shvatili da smo nabrojali neke stvari, ali da je zapravo dosta toga ostalo izvan toga. A reći ću vam iskreno i sljedeće, registar, dakle bilo je pitanje negdje i o trošku registra. Registar se zapravo naslanja na prekršajne evidencije koje mi sada imamo i on iziskuje trošak informatičke prilagodbe, ali ne iziskuje trošak osoblja itd., dakle to je nešto što možemo uspostaviti. Međutim, to je potpuno nova stvar koja se mora pokazat u praksi i zato smo ostavili mogućnost da se širi kroz ove načine. Što se tiče nekih drugih stvari, isto tako jedna stvar, 70% nenaplaćene kazne iz prometa, zato je i logično da se povezuje sa prometnim dokumentima. Kod zastoja u izvršenju mislim da se to isto otvorilo pitanje, točno je da dolazi do zastoja u izvršenju ali mi smatramo da duže od 3 mjeseca ako je netko teško bolestan itd. ne treba dalje ni izvršavati. A ima i drugi element, čisto praktični. Vi ne možete imat poslodavca koji će nekog čekat duže od 3 mjeseca, to je život. Dakle ono što je intencija zakona je da ono što piše će se moći provodit. Mogli bi mi ovdje crtat još mnogo toga i razmišljat kako bi bilo da je nešto bolje itd., ali ovo je ono realno što možemo provest. Kad ovo provedemo onda ćemo ići dalje. Evo ja se zahvaljujem. Što se tiče ovih pitanja upućenih izravno meni, obzirom da je ovdje tema prekršajni, na njih neću odgovarat ali načelno ću vam verbalni delikt se ne uvodi, nije se uveo ni prije, nije dobro razgovarat o pojedinačnim slučajevima pogotovo kad su oni predmet sudskog odlučivanja, dakle sud će odlučit što je i kakvo nečije ponašanje. Naš je posao i to je sigurno, da će državna tijela u svim slučajevima postupat jednako i na isti način, a odluka što je i kakvo je nečije ponašanje i da li je s time prekršen neki zakon u krajnjoj liniji je na sudu koji je potpuno neovisan o tome i to moramo svi podržat. I ja vas mogu samo pozvat da se ne upuštamo u komentare bilo kojeg pojedinačnog predmeta. Nije fer ni prema okrivljeniku ni prema cijelom sustavu ni prema sudu. Moramo imat povjerenja u sud da će donijet pravu odluku, … uvijek postoji viši sud i da će se na taj način to završiti. Evo hvala lijepa.
Hvala i vama ministre. Imamo prijavljenih nekoliko replika. Prvi se javio Stjepan Milinković, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine ministre, evo javio sam se za repliku da na neki način dam da pozorno pratim, dam do znanja da pozorno pratim raspravu o ovom zakonu jer naravno svi smo zainteresirani za čim manje kazni. Naravno da su naši građani oni koji su bez posla i koji su opterećeni i sa većim PDV-om i sa svim drugim nametima već je dovoljno kažnjen i u tom smislu vi ste dotakli onaj dio imovinske prilagodbe itd. To sam shvatio glede razmišljanja. I želim reći jedno, da naši građani, nije problem samo u neplaćanju kazni pa i na drugim razinama ne zato što neće nego jednostavno zato što ne mogu, ne mogu platiti komunalnu naknadu, ne mogu platiti druge obveze koje imaju dakle i u drugim okolnostima. Evo ja dolazim iz sredine koja uistinu jednostavno vrlo teško živi iz ruralnog područja i gdje naši poljoprivrednici svakim danom su izloženi u prometu sa svojim poljoprivrednim strojevima, sa traktorima, u okolnostima kad ne mogu platiti popravke, kad ovo, kad ono i vrlo je lako moguće da on je u određenom trenutku izložen određenom prekršaju. Naravno da mora biti uvijek ispravan u prometu, ali molim lijepo i on to ne može. Naravno nema ni gotovine kod sebe, nema ni karticu, više nema seljak takvu mogućnost da može to platiti. I sad što se događa, on je naravno prisiljen, neće moći platiti, ide za dnevnicu ovu 300 kuna, a njegova dnevna nije ni 100, nekada ne zaradi ni ono što je potrošio. I dakle ovi koji imaju naravno da će oni biti u određenom povlaštenom položaju, a mogu čak kupiti ENC za primjer … tko ima novca, primjer ja govorim, možda to malo drugačije razmišljam, koji ima a koji nema, nema. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća replika i Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa. Ministre, ja bih se apsolutno složila s vama da treba imat povjerenja u sud i u suce i moram reći da mi je izuzetno drago da su u recentnim slučajevima sudovi odreagirali postupajući po zakonu, ne podliježući pritiscima javnog mnijenja koje naravno formiraju vrlo često i uglavnom mediji. E pa upravo zato što imam povjerenja u sud apsolutno podržavam sve odredbe ovih izmjena zakona kojim ste dopustili ublažavanje kazne, oslobađanje od kazne, mogućnost jače i veće individualizacije prigodom tog odlučivanja. Ali popustom na kaznu prije suda se događa da se ublažava kazna izvan suda, dakle djelovanjem onog prekršajnog tužitelja, bez ikakvog kriterija, osim kriterija imanja ili nemanja trenutno novaca. Ja ne govorim o socijali niti je socijala predmet sada i danas ovih izmjena zakona. Ja govorim da se to protivi logici, svrsi i svemu onome zašto se uopće nešto utvrđuje prekršajem ili kaznenim djelom, da se zaštiti određeno društveno dobro. Ono se zaštićuje kaznom koja mora biti prema svima jednaka, a sud u posebno utvrđenim okolnostima ju može ublažit ili oslobodit. Ja govorim o ovome da se radi o izvansudskom, beskriterijskom ublažavanju kazne, odnosno kriteriji su isključivo da li u tom trenutku netko to može platit ili ne mora. Ono o čem sam ja govorila da se troškovi postupka realno naplate i utoliko će onaj tko namjerno ne plaća biti opterećen tim troškovima.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Branko Vukšić, izvolite kolega.
Evo jedna stvar s kojom se ne slažem s vama, samo djelomično se ne slažem s vama. Rekli ste da su uzorne pravne zemlje Slovenija, Francuska i Njemačka za vas. Ja bih te dvije, recimo Francusku i Njemačku, Sloveniju ne bih svrstao u neke nama uzore jer sve ono što rade na i u politici i ono kako su se odnosili prema manjinama itd. ne bi mi to bila ali to je vaše pravo, ja vam ne osporavam. Ali se slažem sa vama da plaćaju danas oni koji imaju najmanje. To se vidi i po režijama, po svime. Ja sam govorio u svome uvodnom izlaganju. Kod nas su ljudi vrlo disciplinirani, građani Republike Hrvatske možemo biti ponosni na njih uvažavaju rekao sam mi smo sasvim sigurno u vrhu plaćanja RTV pristojbe. Recimo Poljska plaća ispod 50% što dovoljno pokazuje koliko su naši građani disciplinirani. Ne plaćaju oni koji imaju. A zašto ne plaćaju oni koji imaju? Zbog toga što imaju tajnice koje im pišu prigovore, zato što imaju odvjetnike koje plaćaju mjesečno pišu im prigovore. Dokle im pišu prigovore? Do zastare. Oni kažu nećemo platiti tih 2000 kuna, pronaći će pravna sredstva da ne damo ništa. Prema tome, slažem se tu u potpunosti sa vama.
Hvala. Sljedeća replika Dinko Burić, izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani gospodine ministre. Već smo nekoliko puta bili govorili o nevjerojatnom problemu s kojim se susrećemo u 21. stoljeću, a to je problem neuvezanosti između naših sudova. Ali evo i na ovom zakonu bih želio upozoriti, pa i apelirati da se neke stvari rješavaju. U sudskom sporu kad nekog tužiš ili si tužen, pa onda moraš platit sudsku pristojbu. Meni zvuči gotovo nevjerojatno. Dobiješ nalog za plaćanje pristojbe na tužbu i onda nije dovoljno što ti to uplatiš, nego tu uplatnicu moraš na rješenje priložit i vratit sudu. Jednaka stvar je s prometnim kaznama. Ti platiš kaznu u svom mjestu, zaustave te u Pleternici, platiš u Valpovu i onda za godinu dana dobiješ poziv na sud jer nisi platio kaznu koju si u stvari platio, pa provjeravaš kako je do toga došlo. Ako si imao sreće sačuvati uplatnicu u redu i onda saznaš da nije dovoljno da ti platiš tu kaznu, nego moraš odnijet tamo u policijsku postaju koja te je kaznila jer je to jedini način da oni budu sigurni da si ti platio, a ti si platio na žiro račun na model jednaka u stvari sa ovim. Dakle, razumjeli ste o čemu pričam. Ja govorim čak i iz vlastitog iskustva jer mi se to bilo dogodilo za jedan prometni prekršaj 500 kuna sam trebao platiti pa sam platio. I onda zvala me sutkinja da me dodatno kazni zbog toga što nisam platio. Našao sam uplatnicu. Vratit ću se samo zaključno [[Upadica Batinić: Hvala.]] Nevjerojatno je da moraš onda sudu vratiti nazad uplatnicu. Uvežite se informatički i neka se zna da je to razdjel plaćanja sudske pristojbe.
Hvala. Shvatili smo. I zadnja replika Zoran Vinković, izvolite.
Pa postavio sam ja još jedno pitanje koje je vezano za onu mrežu pravosudnih institucija. Dobio sam ja odgovor, ali dakle radi se određena vrsta analitike dok neki sada eto pred lokalne izbore se eto hvale kako će to vrlo brzo biti otvoreno vjerojatno kao rodilište u Đakovu. Dakle, moramo shvatiti da doista ne živimo u europskim uvjetima, da mnogi građani posebno u Slavoniji i Baranji nemaju niti jednu autobusnu liniju dnevno i da ono što je napravljeno za vrijeme HDZ-ove vlasti to ne znam netko tko nije išao ni u prvi razred osnovne škole da je to mogao napraviti. Što se tiče verbalnog delikta vrlo brzo ćemo se uvjeriti u to. Za sam kraj i Dinamo i Hajduk žive vječno.
Hvala. Ovime zaključujem raspravu. Zahvaljujem ministru sa suradnicom. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona, drugo čitanje. P.Z.E. br. 226. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za pravosuđe. Molim predstavnika predlagatelja poštovanu zamjenicu ministra pravosuđa Sandru Artuković Kunšt da se očituje. Amandman br. 1. na članak 44.
Vlada prihvaća ovaj amandman.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman br. 2. na članak 49.
Također Vlada prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman br. 3. na članak 61.
Vlada prihvaća ovaj amandman.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Ima još? Nema. Time smo iscrpili listu amandmana. Nemamo više, hvala lijepa. Rasprava je zaključena. Molim da se izjasnimo o konačnom prijedlogu zakona. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 95 glasova za i 26 glasova suzdržanih donesen Zakon o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Nastavljamo sa - Konačnim prijedlogom zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Europske unije o sudjelovanju Republike Hrvatske u radu Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 300. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja sa nama je zamjenik ministra Evelin Tonković. Da li želite uvodno? U redu, nema potrebe. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ukoliko ne, otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a, Lidija Bagarić. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo imamo priliku raspravljati o Prijedlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Europske unije o sudjelovanju u radu Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama. Europski centar uspostavljen je Uredbom Europskog vijeća iz '93. godine kao decentralizirana agencija EU sa sjedištem u Lisabonu. Posljednjih godina centar intenzivno prati razvoj nacionalnih politika droga i promiče važnost intervencija i mjera kao odgovora na postojeće stanje i nove trendove. Glavni proizvod Europskog centra je godišnje izvješće o stanju problematike droga u Europi koji se predstavlja Europskom parlamentu i zainteresiranoj široj stručnoj javnosti. Zemlje kandidatkinje obavezne su formirati sustav međusektorskog praćenja podataka, odnosno prikupljati podatke po standardiziranoj metodologiji kako bi se osigurala usporedivost podataka na europskoj razini. Također su dužne uspostaviti nacionalnu kontaktnu točku koja je zadužena za suradnju i komunikaciju s Europskim centrom. Republika Hrvatska započela je neformalnu suradnju s centrom još 2003. godine, a formalizirala ju je okvirnim sporazumom sljedeće godine. Vlada Republike Hrvatske pokrenula je postupak za sklapanje sporazuma 2007. godine kada je donijela Protokol o Nacionalnom informacijskom sustavu za droge koji definira ključne institucije i njihove obveze, načine komunikacije, obrasce i metodologiju prikupljanja podataka. Iste godine donesen je i Protokol o sustavu ranog upozoravanja u slučaju pojave novih psihoaktivnih stvari sukladno odredbama pravne stečevine EU. Kao nacionalna kontaktna točka za suradnju s Europskim centrom određen je Vladin ured za suzbijanje zlouporabe droga. Podaci koje je RH obvezna dostavljati Europskom centru odnose se na statističke podatke koji su vezani uz praćenje epidemioloških pokazatelja, pokazatelja koji se odnose na praćenje kriminaliteta, dostupnosti ilegalnih droga, tržišta droga, pokazatelje zdravstvenih i socijalnih mjera kao i drugih relevantnih aktivnosti. Posebna pozornost daje se praćenju provedbe politika strateških dokumenata, kvalitete i učinkovitosti različitih programa i projekata na području smanjenja potražnje droga te javnih troškova sustava suzbijanja na nacionalnoj i lokalnoj razini. Cilj navedenog sustava je pravodobno detektirati nove droge i druge štetne pojave koje ugrožavaju zdravlje konzumenata, a sve to u svrhu provođenja kontrole i učinkovitih mjera prevencije, odnosno liječenja. Proteklih godina ured je imao odličnu suradnju sa Europskim centrom koji je sudjelovao u sufinanciranju različitih projekata koji su se odnosili na istraživanja, a u suradnji sa nadležnim ministarstvima i institucijama izgrađen je stabilan i učinkovit Nacionalni informacijski sustav za droge koji redovito ispunjava sve obveze prema Europskom centru. Tako smo prošle godine u listopadu imali priliku raspravljati ovdje u Hrvatskom saboru o Nacionalnom izvješću o stanju problematike droga u RH koje je izrađeno prema europskim standardima i kao šesto izvješće predano i Europskom centru. Sporazum o kojem danas raspravljamo potpisan je 2010. godine, a stupio je na snagu odlukom vijeća tijekom 2011. Međutim, nije poslan u postupak potvrđivanja u Hrvatski sabor zbog dosta visokih članarina koje bi tada bili obvezni plaćati. A isplati se ukoliko se sporazum ratificira u posljednjoj, znači prva godina je isplativa. To je sada slučaj i radi se oko 375 tisuća kuna od čega 75% financira se iz sredstava IPA-e pa je iz državnog proračuna potrebno izdvojiti oko 95 tisuća kuna, odnosno jedan kvartal prve godine. A to je planirano u proračunu Vladinog ureda za suzbijanje zlouporabe droge. Po ulasku Republike Hrvatske u Europsku uniju, Europski centar će u proračun Vladinog ureda doznačiti bespovratna sredstva u godišnjem iznosu od oko 98 tisuća eura. Što će biti kao potpora za sudjelovanje u radu. Potvrđivanjem sporazuma omogućit će se određivanje općih načela, rokova i uvjeta sudjelovanja RH u Europskom centru ali i sudjelovanje u aktivnostima Europskog centra imenovanjem hrvatskog predstavnika u Upravnom odboru centra koji će do pristupanja Hrvatske EU biti u statusu promatrača. Klub SDP-a podržava donošenje ovog zakona kojim se potvrđuje sporazum kako bi njegove odredbe postale dio unutarnjeg pravnog poretka RH. Zahvaljujem.
Hvala i vama. U ime kluba HDZ-a Sunčana Glavak. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani predlagatelji, kolegice i kolege. Dakle, čuli smo već od kolegice koja je objasnila što nam donosi ovaj prijedlog da će potvrđivanjem ovog sporazuma se odrediti opća načela, rokovi, uvjeti sudjelovanja RH u Europskom centru za praćenje droga i ovisnosti o drogama. Dakle, Hrvatska će moći imenovati svog predstavnika u Upravnom odboru Europskog centra u statusu promatrača, naravno gdje on ostaje do punopravnog ulaska Hrvatske u EU. U siječnju ove godine u organizaciji upravo Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama u Lisabonu su održani brojni sastanci na teme kratkih intervencija i motivacijskog intervjua te implementacije najboljih praksi. Tamo su izneseni i neki novi podaci, naravno kojima ćemo se pridružiti i mi svojim aktivnim članstvom pa su tako najnoviji podaci prema istraživanjima uporabe droga u općoj populaciji da oko 5 milijuna Europljana u dobi između 15 i 24 godine primjerice u prosincu 2012. je konzumiralo kanabis, a oko 3 milijuna osoba kanabis konzumira na dnevnoj osnovi. Zašto to govorim? Iz jednostavnog razloga što je bitno suočiti se sa podacima koje nam donosi Europski centar za praćenje droga i ovisnosti kako bismo to usporedili s onime o čemu smo svi mi ovdje govorili kada smo govorili o stanju droga u RH, vrstama droga i njihovom korištenju. Čulo se i to kako je samo manji dio konzumenata obuhvaćen nekim tretmanom te je zaključeno kako bi se takve osobe mogle obuhvatiti tzv. kratkim intervencijama o čemu su oni razgovarali u različitim okruženjima. Od primarne zdravstvene zaštite, rekreacijskih okruženja u okviru outrich djelatnosti i slično. Predstavljeni su i primjeri implementacije kratkih intervencija u nekoliko europskih zemalja. Učinilo mi se ne zgodnim nego primjerenim možda primjer iz Katalonije u Španjolskoj gdje je proveden projekt kratkih intervencija u primarnoj zdravstvenoj zaštiti kojim su bili obuhvaćeni svih liječnici primarne zdravstvene zaštite i specijalisti za rad s osobama koji manifestiraju probleme povezane s konzumiranjem alkohola, jer mi smo upozoravali da ovisnosti nisu samo ovisnosti o drogama, već o alkoholu, o kocki, govorili smo o novim vrstama ovisnosti. Suradnja spomenutih stručnjaka rezultirala je povećanim priljevom pacijenata iz ordinacije primarne zdravstvene zaštite u specijalizirane centre za tretman alkoholizma. Kratke intervencije ili tzv. kratke intervencije provode se i u Njemačkoj, u okviru edukacije liječnika, tamo je osigurano 50 sati za teme ovisnosti o alkoholu, duhanu, lijekovima, ilegalnim drogama kao i praktična primjena motivacijskog intervjua. Rezultati evaluacije koja je obuhvaćala pred testiranje, provedbu edukacije i posttestiranje pokazali su kako su liječnici nakon održane edukacije promijenili svoje ponašanje i manje propisivali lijekove. Kao jedno od mogućih okruženja za provedbu kratkih intervencija spomenute su i prostorije hitne službe, predstavljeni su i neki alternativni pristupi kratkim intervencijama. Kako to rješava primjerice Velika Britanija, odnosno oni su proveli tzv. streat took u okviru programa, održana je šestomjesečna edukacija o motivacijskom intervjuiranju djelatnika koji rade u klubovima za mlade. Dok su podaci od korisnika programa prikupljani putem smartphone uređaja. Prednosti ovakvog pristupa rekli na jednostavan način mladim ljudima, približili su probleme i dobili su informacije u realnom vremenu. Edukacija je obuhvatila 150 djelatnika, proveli su screening na 2000 mladih ljudi za zlouporabu droga i nakon toga intervencijom je obuhvaćeno 800 osoba. Sve to naravno znate i vi, upoznati ste s time, međutim mislim da bi smo nešto od ovog i nadam se da hoćemo mogli implementirati i u Hrvatskoj. U Njemačkoj se provodi inovativni pristup savjetodavnog rada s roditeljima i kao što se moglo čuti Njemačka je zainteresirana upravo za suradnju u provedbi projekta, tog projekta sa drugim državama pa tako i sa Hrvatskom. Očekuje se izrada publikacije gdje ćemo moći dobiti točne podatke, informacije o terminologiji, izazovima te konkretnim alatima za provedbu tzv. kratkih intervencija. Rezultati projekta koji se odvijao u sklopu Europskog centra za praćenje draga i ovisnosti o drogama, bit će dostupni tijekom svibnja 2013. godine i bit će dobro što ćemo ih i mi jednako tako moći pogledati, a cilj projekta je naravno razmjena i promoviranje potencijala mreže za implementaciju programa. Osobit problem u provedbi intervencija predstavljaju projekti, odnosno intervencije kako se kaže, za koje zapravo ne postoji dokaz o njihovoj učinkovitosti i mi smo mnogo puta ovdje govorili da zapravo ne znamo kakvi su konačni rezultati. Borbu sa drogom teško ćemo dobiti, borbu sa ovisnostima bilo koje vrste jednako tako, međutim bilo bi dobro da znamo kakvi su rezultati onoga što se poduzima. Nema sumnje da je potrebno surađivati sa međunarodnim organizacijama koje prate situaciju droga i opojni tvari na tržištu pa ćemo tako i mi u klubu HDZ-a ovo podržati. Ali samo bih željela podsjetiti na neke rezultate, na neke brojke koje su poražavajuće, koje nisu dobre da je u 2011. godini gotovo 8000 osoba liječeno od raznih oblika ovisnosti o drogama u RH, da imamo 2000 novih osoba koje su bile liječene od ovisnosti o drogama, a da nismo dovoljno spominjali ovisnosti koje su u porastu. Pa evo kao što sam i rekla, Europski centar za praćenje droga uočio je tu potrebu da se na tome poradi, to su konzumacija alkohola, ovisnost o kocki i klađenju. Međutim, vratimo se ovisnicima i pitanju što vlast konkretno poduzima po pitanju poboljšanja tretmana i rehabilitacije ovisnika osim u medicinskim okvirima. Činjenica je da je ovisnost kompleksan problem koji treba sagledati sa psihološkog, sociološkog, pravnog, medicinskog i drugih aspekata, a kod nas je nažalost stavljen najviše naglasak na onaj medicinski tretman gdje imamo sve više konzumenata raznih vrsta psihofarmaka a ustanove i udruge koje se bave psihosocijalnim tretmanom sve više su prazne ili su poluprazne. Postavlja se pitanje, da li tu možemo govoriti o nekim utjecajima lobija, ne bismo voljeli vjerovati da je to tako ili je u pitanju nezainteresiranost za rješavanje problema ovisnosti. Poražavajuća je činjenica da i broj, da zapravo broj ovisnika o heroinu nije u porastu, ali je poražavajuća činjenica da je u porastu broj ovisnika o kocki i alkoholu. Udruge i terapijske zajednice sjetit ćete se, kojih je bilo puno u RH i još uvijek postoje, koje su radile samo s ovisnicima o opojnim sredstvima, imale su liste čekanja. Danas, kada rade sa svim oblicima ovisnosti i čak prihvaćaju i ovisnike o tzv. duplim dijagnozama su polu prazne. Postavlja se i pitanje zašto? Odgovor je jasan, svima su lako dostupni svi oblici farmakološkog tretmana i ovisnici očito nisu motivirani na uspostavljanje trajne apstinencije ili psihosocijalni tretman. Zato bih apelirala ili pozvala odgovorene da se više pozabave prevencijom svih oblika ovisnosti, te da omoguće ravnopravan tretman i financiranje nevladinim organizacijama koje su dokazale u prošlost, koje su dokazale svojim radom i opravdale svoje postojanje i imale rezultate na ovom području, kao i drugim državnim institucijama i institucijama lokalne, regionalne samouprave jer su, dozvolite da kažem u pomalo sada neravnopravnom položaju. U izmjenama zakona, evo o kojim smo maloprije govorili izrečena je i dobra mjera, to je zaštitna mjera obveznog liječenja, izriče se i uz uz uvjetnu osobu što je dobro jer ovisnicima je u svakom slučaju potrebno liječenje, potrebna im je stručna pomoć a ne kažnjavanje. Klub HDZ-a podržat će potvrđivanje ovog sporazuma. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo prijavljenu jednu repliku, Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice slažući se s vama i posebno želeći istaknut nužnost borbe cijele zajednice protiv ove, po zdravlje i po život dakle opasne pojave. Vi ste dali nekoliko statističkih pokazatelja. Ja bih volio podsjetiti da je i prema podacima naše nacionalne strategije ove za 2012.-2017. godinu. Vrlo su poražavajući podaci. U našem registru Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo dakle onaj zadnji podatak je za 2010. Preko 30 tisuća osoba je registrirano u Hrvatskoj dakle, po tom podatku 30 tisuća 290 ali jednako tako treba podsjetit da je i u cijeloj Europi a mi danas razgovaramo o sporazumu unutar našeg kontinenta. Prema tim pokazateljima godišnje u Europi umre između 25 i 17 tisuća ljudi od smrti koje su povezane sa zloupotrebom droga. A barem što se tiče raširenosti u svijetu jako je zabrinjavajući i poražavajući podatak da barem jedanput je drogu uzelo prema podacima Ujedinjenih naroda između 150 i 170 tisuća ljudi. To je negdje između 3 i 6% ukupnu populacije ljudi starijih između 15 i 64 godine i ako vodimo računa da u svijetu umre i do 262 tisuće ljudi zbog zloupotrebe droge onda moramo biti svjesni da Hrvatska nije od tog, ne možemo samostalno rješavati taj problem, moramo ga rješavati i unutar Europe i unutar svijeta i zato i mi podupiremo svaki napor koji ide u tom smjeru.
Hvala. Imamo odgovor, kolegice Glavak izvolite.
Hvala lijepa. Slažem se s vama kolega Burić. Međutim ono što nismo rekli možda nije ova točka dnevnog reda za tu temu. Nismo se dotaknuli onoga što su tzv. nuspojave ovisnika o drogama a to je kriminalitet, to je nasilje, nasilje u obitelji, na svim raznima. Dakle i to je problem koji moramo sagledati ako govorimo o drogama. Ono što je dobro a puno toga nije dobro. A danas je eto Vlada RH predložila rebalans proračuna. Barem je dobro što nisu smanjena proračunska sredstva za liječenje, odnosno za ured za suzbijanje droga Vlade RH, pa barem to nije smanjeno a znamo da bi trebalo biti i povećano i da bi ovakvi uredi trebali bi imati možda i jače kapacitete i da bismo trebali njih jačati na svim drugim razinama. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a Igor Češek. Izvolite kolega.
Hvala lijepa potpredsjedniče, štovani predlagatelji, kolegice i kolege zastupnici. Ovo je vrlo važna tema jer zlo današnjice cijeloga svijeta koje nažalost osim svijet istim intenzitetom polaže i Hrvatsku. Zove se droga, bez obzira bila ona svrstana u kategoriju lakih ili teških opojnih droga. Za nas u HDSSB-u nema razlike. Stoga od iznimne važnosti, sudjelovanje naše zemlje u radu europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama. Zemljopisni položaj Hrvatske je takav da iz kopna i s mora veliki dileri često preko nas krenu pohod šverca droge prema susjednim zemljama. Nažalost nešto i ostane u Hrvatskoj, za našu mladež pa i one čak i u srednjim godinama koji najčešće nisu registrirani kao ovisnici. Iako se sustavno radi na prevenciji, edukaciji još od predškolske dobi broj ovisnika raste. To znači da se i broj dilera ne smanjuje. Unatoč velikim kaznama ukoliko da kako budu uhvaćeni. Unosan je to posao i javna je tajna da se u gotovo svakom kutku lijepe naše može kupiti bilo koja vrsta droge. Zbog svega ovog navedenog potrebno je dodati ovaj zakon o potvrđivanju sporazuma između RH i EU o sudjelovanju RH u radu Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama. Taj centar je osnovan još 1993. godine kako ujedinio pristup problematici droga svih zemalja članica EU jer do osnutka toga centra pristupi članica EU prema drogi su se razlikovali. Ured za suzbijanje zlouporabe droga Vlada RH je 2003. godine započelo neformalnu suradnju s europskim centrom. Vlada RH 2007. godine je donijela odluku o pokretanju postupka za sklapanje sporazuma između RH i EU o sudjelovanju RH u radu europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama. Dakle danas se ovim zakonom potvrđuje taj sporazum i neka to bude tako. Možda kasnimo, ali treba se uključiti svakako u Europski centar za praćenje ovisnosti o drogama. Koliko i na koji način se financira članstvo u europskom centru za praćenje droga? Hrvatska plaća doprinos na ime članarine. Taj doprinos u 2013. godini iznosi 374 tisuće kuna i financiranje se utvrđuje u članku ovog ugovora tijekom prve četiri godine. Tijekom prve godine on iznosi 100 tisuća eura, tijekom druge godine 150 tisuća godine, tijekom treće 210 tisuća eura, tijekom četvrte godine 271 tisuću eura. RH može djelomično koristiti pomoć Unije kako bi platila doprinos centru s time da maksimalni doprinos Unije tijekom prve godine sudjelovanja iznosi 75%, 60% tijekom druge godine sudjelovanja i 50% u narednim godinama. Hoćemo li mi moći odnosno hoćemo li biti sposobni povući taj iznos? Iskreno se nadamo da hoćemo jer ono što je vrlo važno je raditi na prevenciji suzbijanja zlouporabe droga. I klub HDSSB-a velikodušno će podržati ovaj zakon. Hvala vam.
Hvala i vama. Ovime smo završili. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo o prijedlogu zakona kada se steknu uvjeti. Zahvaljujem zamjeniku ministra na prisustvu.
Idemo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Europske unije o sudjelovanju Republike Hrvatske u radu Europskog centra za praćenje droge i ovisnosti o drogama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 300. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 114 glasova za donesen Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i EU o sudjelovanju Republike Hrvatske u radu Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Nastavljamo sa objedinjenom raspravom o - Konačni prijedlog Zakona o predmetima opće uporabe, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 286, - Konačni prijedlog Zakona o prehrambenim aditivima, aromama i prehrambenim enzimima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 288, - Konačni prijedlog Zakona o uvozu hrane i hrane za životinje iz trećih zemalja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 292, - Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe (EU) br. 528/2012 Europskoga parlamenta i Vijeća u vezi sa stavljanjem na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 289, - Konačni prijedlog Zakona o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama te hrani obogaćenoj nutrijentima hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 297, - Konačni prijedlog Zakona o hrani za posebne prehrambene potrebe, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 303, - Konačni prijedlog Zakona o kontaminantima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 302 Predlagatelj ovih zakona je Vlada RH. Prijedloge ste primili u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. izvješća ste primili. U ime predlagatelja zamjenik ministra zdravlja Marijan Cesarek sa suradnikom. Ne treba. hvala. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ukoliko ne počinjemo sa raspravom. U ime Kluba zastupnika HDZ-a raspravu su podijelili Stjepan Milinković i potpredsjednik Željko Reiner. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospodine zamjeniče ministra, pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Pa evo odmah na početku da kažem klub HDZ-a će podržati ovaj prijedlog zakona. Međutim moram odmah reći da nisam sretan sa činjenicom kada imamo 7 vrlo značajnih zakona za ja bih rekao zdravlje ljudi, općenito u ovoj zemlji, očito zato što to možda nije politički atraktivno i ne mogu se dobiti brojni poeni na tome u sabornici sjedi dvadesetak ljudi tek i čini se da budući da u ovom času nema nekog skandala s time u vezi možda kada je bilo prije par tjedana aflatoksini onda bi vjerojatno bila puna sala i svi bi diskutirali i svi bi nešto imali za nešto reći. U ovom času to valjda nije nikom atraktivno iako se radi o vrlo, vrlo važnim zakonima, zakonima koji se tiču svakog od nas, svakog građanina Hrvatske. No, ja bih postavio općenito gledajući nekoliko pitanja u svezi ovih zakona, a o pojedinim detaljima će kolega Milinković reći nešto. Jedno moje pitanje kada mi se nametnulo kada sam malo analizirao te zakone je zapravo pitanje zašto neke od tih zakona mi uopće donosimo? Naime, određene stvari koje su u njima su već riješene. Mi imamo ih legislativno dobro riješene primjerice ako govorimo o Zakonu o prehrambenim zdravstvenim tvrdnjama te hrani obogaćenoj nutrijentima, mi imamo Zakon o hrani iz 2007.odnosno osme i jedanaeste godine, imamo Pravilnik o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama, Pravilnik o hrani obogaćenoj nutrijentima i to iz 2011.godine relativno svježe. Slično je tako sa drugim nekim od ovih zakona, primjerice ako govorimo o Zakonu o prehrambenim aditivima, aromama i prehrambenim enzimima mi imamo to područje riješeno zapravo Zakonom o hrani i Pravilnikom o prehrambenim enzimima iz 2010., Pravilnikom o prehrambenim aditivima zadnja novelacija je bila čak 2012.godine, prema tome postavlja se pitanje zašto mi donosimo te zakone jer to vrlo jasno moram reći ne traži od nas EU, dakle oni samo traže od nas da riješimo to područje, a ne na koji ćemo način to riješiti. A mi neke stvari imamo riješene. Drugo moje pitanje koje sam si postavio je dobro ako radimo te zakone zašto ih donosimo tek danas jer neki od tih zakona ako se radi o usklađivanju sa direktivama EU onda primjerice u svezi Zakona o hrani za posebne prehrambene potrebe je zadnja direktiva EU donesena 2009.godine. Danas smo u 2013.godine prema tome zašto onda tek sada donosimo te zakone ili recimo kada govorimo o Zakonu o kontaminantima onda je direktiva zadnja iz ožujka prošle godine prema tome prije godinu dana. Zašto onda tek sada te zakone? No, druge općenite možda primjedbe su vezane uz kazne. Ja sam često izražavao stav kada se radi o zakonima vezanim o zdravstvu a posebno kada se radi o zakonima vezanim uz zdravlje populacije da su naše kazne daleko preblage. I u prijedlozima svih ovih zakona najviše moguće kazne za neku tvrtku koja napravi vrlo, vrlo ozbiljno kazneno djelo koje se onda reperkutira ozbiljno na zdravlje ljudi maksimalna kazna je u nekim zakonima 100 tisuća kuna, a u nekim primjerice kada se radi o Zakonu o uvozu hrane i hrane za životinje iz trećih zemalja svega 50 tisuća kuna. Pri tome kad govorimo o tom zakonu to je onaj zakon koji kao što sam rekao bi možda prije nekoliko tjedana izazvao burnu diskusiju jer upravo se problemi s kojima su se suočavali naši poljoprivrednici, a i svi mi tada bili vezani uz predmet ovog zakona. Zamislite, najveća kazna moguća je samo 50000 kuna za tvrtku koja je recimo uvela nešto što će bitno škoditi zdravlju ljudi, a pri tome znamo da je sudska praksa takva da nikada se ne dosuđuje takva najviša kazna. I zapravo kad se gledaju te kazne onda se vidi da se tvrtkama će ponekad čak isplatiti možda riskirati takvu kaznu jer će dobit koju će dobiti sa kršenjem zakona zapravo biti daleko veća i to je ono što nije dobro. Još je važnije možda napomenuti jedan problem koji postoji ozbiljno i već dosta dugo kod nas, a to je pitanje provođenja onda tih zakona. Dakle mi često puta imamo vrlo dobre propise i kao što sam rekao, čak iz tog područja mi imamo propise koji su sasvim prihvatljivi i koji sasvim dobro reguliraju određeno područje ali je problem da li se oni i koliko se oni provode u stvarnom životu. Ako otvorite današnje novine, bilo koje današnje novine, naći ćete niz oglasa koji će tvrditi da su određeni proizvodi recimo imaju neka svojstva liječenja pojedinih bolesti. To je i sadašnjim propisima zabranjeno i sankcionirano, međutim nema zapravo to nekakvog većeg efekta naprosto zbog toga što se gotovo nikada ne sankcioniraju oni koji to krše. Prema tome, to što je i ovim zakonskim prijedlozima to dobro riješeno moram priznati me uopće ne umiruje jer ako se nisu provodili adekvatno niti dosadašnji propisi nisam uvjeren hoće li se ovi propisi uistinu provoditi, a posebice je to škakljivo pitanje zdravstvenih tvrdnji gdje vi ljudima koji boluju od nekih ozbiljnih bolesti dajete lažnu nadu i prodajete im za prilične novce proizvode za koje se izravno ili neizravno sugerira da će im izliječiti neku ozbiljnu bolest, a svi znamo da to nije točno. Prema tome, biti će vrlo vrlo važno hoće li se ovi novi zakoni na sličan način provoditi kao i dosadašnji propisi tj. ne baš uspješno i hoće li se tolerirati u našem društvu da se na taj način daju određena svojstva proizvodima, prodaju ti proizvodi iako to nije niti sukladno sadašnjoj legislativi, a sasvim sigurno neće biti sukladno niti ovim propisima koji se ovdje navode. Ako se već radi o usklađivanju sa propisima Europske unije onda primjerice kada govorimo ovaj prijedlog zakona o provedbi uredbe Europskog parlamenta, u njemu nije uopće spomenuto recimo IT platforma, odnosno Registar biocidnih proizvoda, onaj R4B5 koji bi vjerojatno bilo dobro spomenuti jer će on omogućiti izmjeni informacija o tome između različitih zemalja, a i obavještavanju pučanstva o nekim od tih stvari. Ne želeći duljiti htio bih istaknuti samo još jednu stvar i zapravo jednu molbu predlagaču. Budući da znam da u ovom Saboru sve što oporba predloži se ad liminem odbija, ja bih predložio predlagaču da amandmanom Vlade jednu stvar nadopuni a to je članak 9. Prijedloga zakona o hrani za posebne prehrambene potrebe gdje je u članku 9. stavak 2. podstavak c) napisano obveza navođenja sadržaja ugljikohidrata bjelančevina i masti, međutim očito je omaškom preskočena kuhinjska sol. Prema tome evo moj prijedlog, bilo bi dobro da se i zasićene i nezasićene masti unutra navedu, ali ako je to iz bilo kojeg razloga komplicirano mislim da bi svakako trebalo ovu priliku iskoristiti da se stavi ta važna obveza koju sve europske zemlje propisuju. Pa evo moj prijedlog je da predlagač svojim amandmanom dopuni to i stavi unutra obvezu navođenja sadržaja kuhinjske soli. Ja bih s time završio, a kolega Milinković će nastavit. Hvala vam lijepo.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Dakle govorimo o hrani i zasigurno smo svi zainteresirani za zdravu hranu naravno i one predmete koji dolaze u doticaj sa hranom. Naime, tu su predmeti opće upotrebe koji isto tako mogu imati svoja štetna djelovanja. Ovaj zakonski okvir uistinu je tako posložen, kad bi samo te pravilnike i sve te uredbe na koje se pozivaju, mogli bi čitat gotovo za vrijeme trajanja cijele rasprave, svih 15 minuta i mogao bi se steći dojam da gotovo se niti igla ne može provući uz takav okvir, ali evo dok se ne dogodi ovakve okolnosti kao što su se dogodile prije kratkog vremena onda se svi počnemo intenzivno baviti sa time i onda je najžalosnije što onda je prva reakcija bila kada je došlo do ovog incidenta sa aflatoksinima da je kriv naš poljoprivrednik. To ja uistinu sa žaljenjem moram prihvatiti. Naravno dakle sustav je i oni koji provode kontrole i sve skupa jasno je definirano i inspektori i sve to stoji, samo je jedan problem što je premali broj kontrola. Premali je broj kontrola, tu je problem, zasigurno je potrebno na to uputiti. A druga stvar, sad u skladu sa tim novim propisima sad sami proizvođači morali bi kontrolirati dakle i svoje kontrole raditi, a tu smo malo suzdržani glede tih kontrola. Evo imali smo prije kratkog vremena, dakle ovaj incident sa aflatoksinima čitajući i prateći medije nije dugo vrijeme da će biti i sa maslinovim uljem gdje se isto tako naznake. I naravno i sa jajima i mnoge druge namirnice. I što je ključ? Što je ključ bi bio najbolji u tom dijelu osim ovih kontrola proizvesti dovoljne količine kvalitetne hrane. Mi imamo potencijale rekli smo jučer za gotovo 25 milijuna prehraniti sa hranom, a druga stvar i nije nam tlo toliko kontaminirano jako tako da možemo isto tako kvalitetnu hranu proizvoditi. Ali u tom dijelu svakako treba potporu dati, a na žalost evo stanje na našem selu i u poljoprivredi je takvo da naši poljoprivrednici jedva egzistiraju i uistinu teško mogu funkcionirati u ovim okolnostima. Mislim da u ovim od svih ovih rasprava naravno kolega Reiner je dotakao dijelom i biocidne pripravke i tako, ali zasigurno posebno mjesto bi trebali zauzimati kontaminanti koji su evo ovdje posebno navedeni. Ja sam se pripremio, ali budući nemam vremena s obzirom na ova događanja nemam vremena bit ću vrlo kratak. Naime, mi često mislimo da toksične materije dolaze samo iz izvora koje stvara čovjek ali je činjenica da mnoge mogu biti prirodno prisutne u hrani. Tako toksične tvari u hrani mogu biti njeni prirodni konstituenti ili neprirodni sastojak koji nastaje kao rezultat kontaminacije hrane u lancu proizvodnje. Kontaminanti u hranu mogu dospjeti nekontrolirano iz okoliša ili mogu biti rezidue, ostaci tretiranja koje je čovjek koristio u različitim fazama proizvodnje. Prema tome, kontaminanti su tvari koje nisu namjerno dodane u hranu nego su posljedica kontaminacije hrane tijekom proizvodnje, pakiranja, transporta, obrade hrane ili su pak posljedica nekih prirodnih procesa. Kemijske kontaminante koji se mogu naći u hrani, a s obzirom na njihov izvor možemo podijeliti u prirodne, dakle kao što su mikrotoksini o čem je bilo govora porijeklom iz plijesni i enterotoksini iz bakterija. Kontaminante naravno iz okoliša kao što su dioksini, policiklički bifenili, policiklički aromatski ugljikovodici i dalje kontaminante koji nastaju obradom hrane kao što su klor, propanoli, akrilamid, ostaci sredstava za čišćenje i drugi. Dakle, sve su to dakle kontaminanti koji mogu posebna mjesta i tu su teški metali. Posebno mjesto zasigurno zauzimaju pesticidi o kojima će tek mi se bojimo i strahujemo da će kroz dogledno vrijeme i sa pesticidima bit određeni problem. Ali naravno zasigurno je ovi aflatoksin nam je digao tako bih rekao pozornost na jednu višu razinu i u tom dijelu treba učiniti maksimalne napore, dakle u onom dijelu i pripreme hrane, pripreme hrane za životinje. Pripreme hrane isto jer vezan je ovaj zakon dakle i za uvoz hrane. Zasigurno da je bilo više sluha kada je bila suša, pa da se interveniralo onda kada se upozoravalo da se mogla kvalitetna hrana onda ne bi se sada pojavljivale i takve okolnosti jer zasigurno i celulozna ishrana doprinosi smanjenju i aflatoksina i svih tih drugih štetnih faktora. Dakle, naravno ovaj zakonodavni okvir moram završiti će doprinijeti tome dakle unapređenju, ali isto tako opće mjere koje mora činiti ministarstvo, koje moraju činiti ministarstva bez obzira na nadležnost da bi se proizvele dovoljne količine kvalitetne hrane da bi naši poljoprivrednici mogli egzistirati, da bi mogli jesti zdravu hranu. Fala lijepa.
Hvala i vama. Na izlaganje potpredsjednika Reinera imamo jednu repliku, Ana Komparić Devčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ja vam se zahvaljujem. Kolega Reiner vi ste spominjali reklamiranje tzv. lijekova sa čudotvornim učinkom na neke bolesti i kao članica Odbora za zdravstvo slažem se sa vama. Odbor je dakle zauzeo stav da bi tu pojavu trebalo strože kažnjavati i apsolutno se slažem da taj problem nije samo problem ove direktive. Taj problem postoji sigurno unazad 15 godina od kad smo otvorili tržište i od kad su neki proizvođači tzv. lijekova počeli hvatati u mutnom. Jer čovjek kada je bolestan poseže za svakojakim rješenjima i naprosto se suočavamo sa činjenicom da svakodnevno u novinama imamo razno razne reklame razno raznih lijekova koji rješavaju problem karcinoma, dijabetesa, različitih drugih bolesti što ja i vi sigurno znamo da nije točno. Osim toga, ti lijekovi su vrlo upitnog porijekla. Ne zna im se baš vrlo često porijeklo, a još manje sastav, a još manje njihovo zapravo djelovanje. I zato se apsolutno slažem sa vama, ali odbor je zauzeo takav stav da se takve reklame i kontrola takvih lijekova treba postrožiti.
Hvala. Imamo odgovor, potpredsjednik Reiner. Izvolite.
Hvala. Pa evo drago mi je da smo suglasni i mislim da će se svako s time suglasiti, s time da moram jasno reći da na žalost niti bilo kakav stav odbora tu neće puno pomoći. Postoje mehanizmi, postoje instrumenti to je Ministarstvo zdravlja jer postoje inspekcije koje mogu to napraviti. Naravno, uvijek je pitanje hoće li se s time baviti. Jer opet kažem, ako mi svakodnevno vidimo takve oglase u novinama za tvari, nisu to lijekovi jer da nam pišu lijekovi onda bi još vjerojatno netko reagirao a ovako kad oni napišu to i to liječi ne znam ovakvu ili onakvu bolest onda naravno to na neki način sugerira jadnim bolesnim ljudima koji se ponekad hvataju za slamku da će im to pomoći, a naravno to im samo izvlači novac iz džepa. Zato je jako važno provođenje postojećih propisa, ali i ovih sad koje donesemo recimo o predmetima opće uporabe gdje imamo u članku 3. stavku 3. opet gdje se isto navode proizvodi koji u primjeni dolaze u dodir s kožom i sluznicama sadrže zdravstvene tvrdnje. Prema tome, opet imamo vrlo jednu škakljivu stvar čim se spominju zdravstvene tvrdnje to mora biti pouzdano dokazano jer u protivnom zapravo bolesnim ljudima, najvulnerabilnijoj skupini prodaje se rok za svijeću, izvlači se njihov teško zasluženi novac. Hvala.
Hvala i vama. Na izlaganje kolege Milinkovića imamo dvije replike. Prvi kolega Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Milinković ukazali ste da nema dovoljno kontrole pa ste usput spomenuli i maslinovo ulje kao jedno od mogućih grešaka, odnosno problema kojih će biti u budućnosti. Mi već sada imamo problem, a on se pokazao i dokazao prije mjesec dana u Omišu Udruga maslinara i uljara "Pajčuša", čini mi se da se tako zove, je imala takmičenje i uzelo se 10-ak maslinovih ulja sa etiketom u trgovini ekstra djevičansko maslinovo ulje i na Zavodu za javno zdravstvo u Splitu se radila analiza i samo jedno ulje od tih 10-ak je spadalo u tu kategoriju, znači ekstra djevičansko. Znači, nećemo imati problem u budućnosti nego već imamo danas problem sa maslinovim uljem jel'.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kutija svakako mi je drago da ste primijetili ovu tvrdnju glede maslinovoga ulja i deklariranja samoga, a zasigurno nema nikoga ovdje u ovoj, manji broj možda koji nisu ljubitelji maslinovog ulja i puno puta za onim reklamama mnogi nasjednu na onu reklamu gdje kaže ekstra djevičansko, a na kraju ispadne i čuo sam mišljenje raznih stručnjaka da se radi čak o smeću ajmo reći. Možda je to kriva informacija. Ali nije problem samo u maslinovom ulju, problem je sad evo dolazimo našem najvećem blagdanu Uskrsu, problem je i u jajima. Isto tako gdje se isto upozoravaju struka upozorava na određene probleme glede i mnogih drugih dakle prehrambenih proizvoda gdje uistinu je potrebna kontrola. Ali je u tom dijelu zasigurno onaj moment gdje su proizvođači ili možda uvoznici sami si uzeli nadležnost da to kontroliraju, to čini još problem veći. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I posljednja replika, Igor Češek. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Milinkoviću vi ste upoznati u problematiku zdravstvene ispravnosti hrane i vrlo često to izražavate u Saboru, međutim ja bih molio vas, ustvari ne znam da li upućujem pitanje na pravu adresu, više bih molio predstavnika predlagatelja ovih zakona da hrvatskoj javnosti nešto kažu kakva su iskustva kod primjene ovih zakonskih odredbi u zemljama EU, a ponajviše sustav kontrole proizvodnje i razmjene robe. Jer police trgovačkih lanaca kod nas prepune su robe koju uglavnom uvozimo. Očito da ni tamo gdje je sve bolje organizirano nego kod nas mnogo toga ne štima. Mi doista uvozimo sve i svašta i svaki će vam kupac reći da ne možete biti siguran da je kupio zdravstveno ispravnu robu. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Milinković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Češek dotakli ste vi u svakom slučaju vrlo dobro pitanje i kakvo je stanje u EU ja ne mogu točno na to pitanje odgovoriti, ali mogu zasigurno reći kakvo je kod nas stanje. Naime, u prilog tome govori prije kratkog vremena jedna izjava, mislim da je Glavne državne inspektorice koja je rekla da ono što se u našim velikim trgovačkim lancima koristi i kupuje da možda ne bi uzela niti pod razno. Mislim da je tako nekako, ali možda krivo interpretiram. Ali je problem jedan drugi koji se k tome nameće, a to je znate kako naši građani kupuju danas? One reklame koje dolaze po kućama na koje smo svi na neki način nas već čine u datom trenutku odmah smo na njih na neki način možda i već i ljuti, mnogi ih i bace, znate kako danas kupuju? Poslože, donesu kući i poslože tako po stolu i onda gledaju, sad je tu i onda se krene u trku. To je naša realnost, to je naše. Mi gledamo našu realnost, a naša realnost je ta trka, neizvjesnost i naravno sve veće siromaštvo koje je već po najnovijim statistikama gotovo 35% a ide nažalost dalje uz ovu stopu nezaposlenosti. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime kluba HDSSB-a raspravu su podijelili Igor Češek i Zoran Vinković. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Nećete dijeliti? Znači vi ćete kolega samo raspravljati? Dobro, hvala.
Eto uvaženi gospodine potpredsjedniče, zamjeniče ministra Marijane. Evo kolega Reiner odmah ću reći na početku da će klub HDSSB-a podržati dakle ovaj paket zakona jer su prije svega usmjereni prema zaštiti ljudi. Doista možda nije neka top politička tema, ali čak i kad su to političke teme u Hrvatskom saboru on ovako tijekom tjedna izgleda pa ja ne bih rekao poluprazno nego izgleda doista ovako popunjeno, izgleda ponekad i mizerno i jadno. Popuni se on petkom kada dođe stranačka mašinerija iznaći ruku i vrlo brzo se ta sjednica privede kraju. I to je opće poznata stvar kad se steknu uvjeti glasat ćemo o određenim stvarima. Ali, evo ovaj paket zakona da ne ponavljam sve što su evo prethodnici rekli pa čak i u ovim replikama, doista ja se nadam evo da ćemo s ovim zakonskim rješenjima doista uvesti i u red prije svega sve ono praktično što okružuje čovjeka kao pojedinca ali i čovjeka u zajednici. Bila to obiteljska, bila to društvena zajednica. Tu ne mislim ja sad na neke druge zajednice da se odmah ogradim jel' od toga. Pa evo ima tu nekoliko stvari na koje prije svega želim ukazati da na primjer u mnogim, još uvijek u mnogim jedinicama lokalne samouprave opskrba pitkom vodom za što i mnoge jedinice lokalne samouprave nisu krive ide još uvijek onim zastarjelim pa čak i oni kućni priključci i kućna instalacija rađena je olovnim cijevima koje također utječu na zdravlje stanovništva i zdravlje ljudi. Vezano za, evo još jedan prije svega prijedlog i Ministarstvu zdravstva ili zdravlja sada po novom, ali isto tako i Ministarstvu poljoprivrede da krene u jedno jače opremanje laboratorija na području RH jel očigledno da imamo stručnjake u tim područjima, ali nemamo još uvijek dovoljno aparature, dovoljno instrumenata kako, evo i ove uzorke mlijeka ne bi morali slati u europske laboratorije. Možda je dovoljno svima nam pogledati, pa i na ovoj našoj javnoj televiziji ili partijskoj televiziji, dovoljno pogledati onaj kako se to prije zvalo ekonomsko-propagandni program pa doista od predmeta opće uporabe do razno raznih sredstava koji se koriste u proizvodnji hrane, do razno raznih aparata, preparata, tzv. lijekova. Ja bi mogli, evo da se niti jedan spol ne naljuti na mene, ko je od, dakle neće govorit ni u muškoj, ni u ženskom rodu, nego od jedne mlohave osobe nakon korištenja tih preparata ili uređaja postaje u krajnjoj liniji Crvena Sonja ili Connan Barbarin. Dakle, i slažem se tu s kolegicom bez ikakvog atesta, bez ikakvog sadržaja, međutim to se ne reklamira samo na ovim privatnim medijima, nego se reklamira i u medijskim tiskovinama, dakle u tiskanim sadržajima ali isto tako i na Hrvatskoj radio televiziji. Što se tiče pitanja uvoza, sjetio sam se tu ne znam oče to bit reklama, bio je onaj neki čaj za mršavljenje od kojeg su sa proštenjem mnogi oni koji su koristili, ne znam kako se zvao neki mister je bio, mnogi dobili i doista su i smršavjeli od tegoba želučanih i stomačnih. Što se tiče samog uvoza hrane, dakle koje se koristi u ljudskoj ishrani, ali isto tako i uvoza hrane za životinje i dalje stoji jedna ogromna poražavajuća činjenica da hrvatska i dalje uvozi hrane za 2,5 milijarde dolara, izvozi za svega 1,2 milijarde dolara. Iako je količina hrane koju Hrvatska izvozi daleko veća od one koju uvozi samo što očigledno u toj razmjeni dobijemo gotovo 50% manje novca. Tu je pitanje također i genetski modificirane hrane i sad možemo doći i do svega onoga što je na policama, ne samo ovih velikih trgovačkih centara nego na policama svih trgovina na malo i veliko u RH. I očigledno da svi oni koji ulaze u te trgovine moraju ponijeti i određene naočale ili povećala kako bi doista mogli pročitati deklaraciju o tom proizvodu. Pa evo spominjano maslinovo ulje, ono očigledno nije došlo iz Dalmacije, nije došlo iz Hrvatske iako je možda na onoj naljepnici se nalazi i neka zadruga, možda čak i fiktivna iz Dalmacije, iz Primorja a to ulje je proizvedeno u Španjolskoj, u Italiji, Maroku, Tunisu da ne spominjem i one vrećice koje sam tu nosio. Meni je jasno da banane ne možemo proizvoditi, možda u nekim posebnim uvjetima ali to je ekonomski neisplativo, ali da uvozimo i pšenicu, i kukuruz, i krumpir, i rajčicu. Dovoljno je samo pogledati i na ono što smo prije svega i pristali da i onaj krastavac kako se to kaže u Dalmaciji kukumar, da ne bi nešto drugo rekao i ona rajčica, paradajz ili pomidor mora imati i određenu veličinu, do one marelice, breskve itd. itd. Tu je pitanje onog, možda i najbitnijeg a i za Slavoniju i za Hrvatsku, što još uvijek nemamo poveznicu, a to govorim zbog toga što je tu evo i Ministarstvo zdravlja isto tako i Ministarstvo poljoprivrede je trebalo biti uključeno. Da doista to ne bude kao onoj seriji Cimer fraj kad dođu nama strani gosti pa nude čak i konobaru onu češku paštetu da se ne naljuti Jiri Menzel jer je snimio izuzetan film o turizmu i sudjelovanju Čeha u turizmu u Hrvatskoj, ali je to pitanje svakako ako okrenete malo i deklaracije na mesnim proizvodima tada vidite da prasetina nije iz Hrvatske, nije iz Slavonije, da janjetina nije s Paga, nije iz Slavonije, nije iz Vrgorca nego dolazi iz Rumunjske, neke vrste mesa dolaze čak iz Kine, da govedina, divljač kojom Hrvatska doista ima jedan veliki potencijal dolazi s Novog Zelanda, Australije, da praktično uvozimo sve pa čak uvozimo i suho lišće kao predmet od opće uporabe. Dakle smatram da bi trebalo napraviti jednu opsežnu kampanju na način da doista koja je negdje na tragu onoga što je i Hrvatska gospodarska komora počela i to je prije svega ta akcija ostala i određenim povojima a to je da zaštitimo prije svega domaću hrvatsku proizvodnju, i da budemo i konkurenti na tržištu cijenom ali isto tako i kvalitetom i da kao građani kupujemo u Hrvatskoj. Tada će više biti stvarnog ekstra djevičanskog ulja a manje smeća na policama i onim lijepo ukrašenoj ambalaži. Evo a može nam se desiti ovaj, ja se sjećam da su mnogi od nas onih 80-tih godina imali i one posljedice, one černobilske katastrofe jer i tada vjerojatno je bilo ovakvih zakona koji su se možda po drugim standardima pisali ali nije bilo stvarne kontrole pa su mnogi bili i a neki su još i sada pod utjecajem te radioaktivnosti. Zahvaljujem. Tu ne mislim na sebe.
Hvala. Imamo jednu repliku, Dujomir Marasović. Izvolite kolega.
Štovani gospodine potpredsjedniče, ministre i kolega Vinković. Glasat ću za ovo kao i HDZ normalno ovo je prijedlog odnosno zakona i tako ga moramo uskladiti, trebamo uskladiti i sve u redu. Htio bih se samo osvrnut na ono što ste vi zaveli ćemo ono što mi sad izglasujemo da će uvesti red u neke poslove i u hrvatskoj državi u kojima je dosad bio nered. Dao Bog. Neće. Jer mi sve što ćemo sada danas izglasovat, mi to već imamo u hrvatskim pozitivnim zakonskim propisima, sve. Samo se malo modificira, korigira prema nekim ajmo reć potrebama. Kolegice objasnit ću ja vama to, ali u temelju u bitnim stvarima imamo zakone koje ne poštujemo i nama je ulje iz Tunisa piše se da je sa Šolte, a nije. Ali što hoću reć, nećemo uvest red, ovi u EU imaju nekakvog reda više od nas, ali nemojmo dirat previše u njihov red jer oni imaju taj red s kojim se mi sad usklađujemo i onda im se dogodi da umjesto teletine jedu konjetinu i tko će znat koliko mjeseci i godina. A kod nas eto mi još ne jedemo umjesto teletine konjetinu. Htio bih reći da se ne trebamo osjećati nimalo i suficijentni i imat kompleks male vrijednosti. Treba nam samo malo da budemo uređena država a nije ni na zahodu takav red kao što bi se dalo zaključiti kad se mi uskladimo sad s ovim popisima da će sve bit u redu. Neće bit sve u redu. Jest ćemo konjetinu, ako ne uredimo sami sebi.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Vinković izvolite.
Pa uvaženi kolega Marasović, ja imam gradaciju. Dakle ja sam na početku iskazao vjeru dakle da ću ovo usklađivanje donijeti određeni red ali sam na kraju rekao da bez obzira dakle i samo usklađenoj i određeni standardi, da smo na te standarde imali i onih 80-tih godina kad se desila ona černobilska katastrofa i da bez obzira što je bilo napisano na papiru po tadašnjim standardima, tu ne mislim sada na bivšu državu nego na standarde koji su tada važili i u zdravstvu i u poljoprivredi da bez kontrole ovo ostaje mrtvo slovo na papiru. A ono na što treba inzistirat u svakom slučaju, to je jačanje hrvatske proizvodnje hrane, jačanje konkurentnosti, povećavanje izvoza i prije svega to ovisi o nama samima, o nama samima. Ja sam za to da doista kupujemo hrvatsko. Dakle da a prije svega kad već i ulazimo i u te trgovačke lance za one koji dioptriju to je lakše, imat će naočale iako oni koji nemaju da obavezno povećaju povećalo jer tek na onim deklaracijama vidite odakle taj određeni proizvod dolazi. Ja sam gledao npr. šparoge koje izgledaju kao da ih je Rambarde, Van Gogh naslikao. Međutim gledao sam jednu emisiju da one rastu tamo kraj nuklearne centrale negdje u Kini gdje izlazi i praktično i radioaktivni otpad itd., itd. i to vjerojatno kroz određene mreže i taj dio dolazi u Hrvatsku. Da ne spominjem sve ovo što doista uvozimo i praktično jedemo smeće a ne domaće zdravo.
Hvala kolega. Ovime smo završili sa raspravom. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Za danas završavamo sa radom. Sutra krećemo sa točkom izvješćem o radu Hrvatske energetske regulatorne agencije za 2011. godinu i ostvarenje proračuna Hrvatske energetske regularne agencije za 2011. godinu. Do viđenja do sutra!
Konačni prijedlog Zakona o predmetima opće uporabe, hitni, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 286. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika zamjenika ministra zdravlja poštovanog Marijana Cesarika da se očituje. Amandman br. 1. Odbora za zakonodavstvo, samo je jedan da.
Amandman se ne prihvaća jer nije bitne naravi, ne utječe na sadržaj zakonskog prijedloga i ne donosi novom razumijevanju norme.
Molim?
Prihvaćamo obrazloženje u ime odbora.
Hvala lijepa. Povlači se amandman. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o konačnom prijedlogu zakona. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 117 glasova za donesen Zakon o predmetima opće uporabe u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.