Dobro jutro svima. Lijep i ugodan i uspješan dan. Danas ćemo raditi do 12,30. glasovanja neće biti. A pokušati ćemo odraditi 7., 8., 9. po mogućnosti i 10. točku, a bumo vidli možda i više. Bog zna, bumo vidli kak bu išlo. Prema tome, kao što je najavljeno krećemo sa točkom 7. a to je - Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Carinskog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E: broj 528 Predlagatelj je akta je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun i Odbora za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Zdravko Marić državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Dakle, nekoliko riječi o Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Carinskog zakona prije svega što se mijenja, odnosno koje su to najznačajnije izmjena. Prije svega da se uvode opće zakonske odredbe o primjeni sigurnosnih mjera za robu koja se unosi u ili iznosi iz carinskog područja. Naime, ovim prijedlogom zakona uspostavljaju se nove načelne zakonske odredbe kojima se propisuje obveza podnošenja tzv. sigurnosne skraćene deklaracije prije unošenja robe u carinsko područje Republike Hrvatske kao i obveza podnošenja takve deklaracije za robu koja napušta carinsko područje Republike Hrvatske s tim da u posebno propisanim slučajevima sigurnosne skraćene deklaracije mogu biti obuhvaćene i tzv. redovitim carinskim deklaracijama. Predviđeno je također da se takve sigurnosne skraćene deklaracije obvezno podnose uz uporabu sustava elektroničke razmjene podataka. Pitanje zbog čega se ove promjene događaju i dogodile u Europskoj uniji, odnosno u hrvatskom carinskom zakonodavstvu? Često se naglašava da je uloga carine s vremenom evoluirala od njegove prvobitne zadaće prikupljanja prihoda sve do zaštite društva i njegove sigurnosti. Carina na globalnoj razini osim tradicionalne zadaće prikupljanja prihoda ima također sve značajniju ulogu u zaštiti društva od protoka zabranjene odnosno kontrolirane robe koja je u položaju da prijeti zdravlju, sigurnosti i nekim drugim faktorima i čimbenicima stanovništva jednog carinskog područja. Od 2001. godine i poznatih događanja u SAD carinska uprave preuzele su novu ulogu u pogledu sigurnosti koja se dovezala na tekuću borbu protiv terorizma i drugog ozbiljnog međunarodnog kriminaliteta. Upravo u tom kontekstu treba promatrati navedene predložene izmjene i novele Carinskog zakona. Još jedna dodatna izmjena odnosno promjena u ovom prijedlogu zakona, da se u potpunosti usklađuje normativni izričaj odredbe članka 225. stavka 4. Carinskog zakona koji uređuje okolnosti u kojima ne teče obavještajni rok za obavještavanje dužnika o dugu. Dakle, čisto jedno nomotehničko usklađivanje sa izričajem, nešto što smo dobili u poglavlju 33. kao komentar i preporuku Europske komisije. Ja samo ovdje moram na kraju reći što se tiče samog poglavlja carine, poglavlja 29., vi vrlo dobro znate da je ono u listopadu mjesecu prošle godine privremeno zatvoreno i sve ove izmjene i dopune odnosno ovo konkretno ono što vrlo dobro znate bez obzira na privremenu zatvorenost poglavlja Hrvatska je preuzela obvezu kontinuiranog usklađivanja svog zakonodavstva sa europskim. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za financije i državni proračun uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, suradnikom, cijenjeni kolegice i kolege. Odbor za financije i Državni proračun Republike Hrvatske Hrvatskog sabora raspravio je na 51. sjednici prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Carinskog zakona s Konačnim prijedlogom zakona i to 14. travnja 2010. godine kao matično radno tijelo. S obzirom da se radi samo o daljnjem usklađivanju Carinskog zakona sa pravnom stečevinom Europske unije u pogledu da se propisuje podnošenje sigurnosne skraćene deklaracije prije unošenja robe u carinsko područje i s obzirom da se uređuje samo okolnosti pod kojima ne teče trogodišnji rok za obavještavanje dužnika o dugu, matični odbor je bez rasprave jednoglasno predložio Hrvatskom saboru da se ovaj zakon donese o izmjeni i dopunama Carinskog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Drugi odbori nisam vidio da se netko javio. Nije. Otvaram raspravu i prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba HDZ uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Carinskog zakona još jedan zakon koji usklađujemo sa pravnom stečevinom Europske unije. Podsjetit ću da je Carinski zakon kao temeljni propis hrvatskog carinskog pravnog sustava u proteklom razdoblju usklađivanje u najvećoj mjeri pratio izmjene izvršene u carinskom kodeksu Europske unije, te su u tom smislu u izmjenama i dopunama Carinskog zakona zaključno sa izmjenama i dopunama iz 2008. godine u cijelosti izvršene obveze preuzete iz pregovaračkog stajališta za poglavlje 29. – Carinska unija u odnosu na usklađivanje ... Carinskog zakona. Kako smo čuli od državnog tajnika to je poglavlje privremeno i zatvoreno. Izmjenama Carinskog zakona iz 2009. godine sukladno traženju Europske komisije u okviru pregovora poglavlja 33. – Financijske i proračunske odredbe dodatno su usklađene i odredbe Carinskog zakona o naknadnom knjiženju carinskog duga. Carinski zakon u proteklom razdoblju usklađivanja u najvećoj mjeri pratio izmjene izvršene u carinskom kodeksu Europske unije na kojem je i utemeljen. A posljednje izmjene Carinskog kodeksa izvršena su donošenjem Uredbe EZ broj 648/2005 Europskog parlamenta i vijeća od 13. travnja 2005. godine o izmjenama Uredbe o utvrđenju carinskog kodeksa zajednice iz 2005. godine. Navedene izmjene carinskog kodeksa prvenstveno su usmjerene na uspostavu sigurnosnih elemenata. S jedne strane na osiguravanje trgovine od prijetnji globalnog terorizma, a s druge strane omogućavanje carinskim službama u suradnji s gospodarstvom što većeg olakšavanja kretanja trgovine. Nastoji se pomiriti naoko dva oprečna cilja, prvi je povećanje sigurnosti s naglaskom na novoj ulozi carinskih službi u osiguravanju trgovine putem stvaranja mehanizama za jačanje sposobnosti carine u otkrivanju visoko rizičnih pošiljaka i postupanja s njima, kao i povećanje učinkovitosti upravljanja robom te drugi cilj, orijentiran na ubrzanje i pojednostavljenje u provedbi carinskih procedura. Rekli bi ne ide jedno s drugim, ali očigledno da je i to moguće. U sklopu ukupnih aktivnosti carinske uprave na cjelovitoj prilagodbi hrvatskog carinskog sustava carinskom sustavu Europske unije, kao i ove za koje proističu iz procesa pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji nužno je provesti daljnje usklađivanje odredbi Carinskog zakona, kao i pratećih provedbenih propisa sa carinskim propisima Europske unije s temeljnim ciljem implementacije pojedinih instituta europskog carinskog prava koji još nisu ugrađeni u hrvatski carinski sustav, a što se upravo odnosi na institute europskog carinskog prava kojima se uređuje primjena tzv. sigurnosnih mjera, a što je i predmet ovih zakonskih izmjena. To je sigurnosna mjera za robu koja se unosi u ili se iznosi iz carinskog područja. Sukladno obvezi daljnjeg usklađivanja u poglavlju 29.-Carinska unija preuzimanjem u hrvatsko carinsko zakonodavstvo tzv. sigurnosnih odredaba europskih carinskih propisa, predloženim izmjenama i dopunama Carinskog zakona u hrvatski carinsko-pravni sustav se uvode opće zakonske odredbe o primjeni sigurnosnih mjera za robu koja se unosi ili iznosi iz carinskog područja. U članku 1. ovih izmjena zakona propisuje se obveza podnošenja sigurnosne skraćene deklaracije prije unošenja robe u carinsko područje Republike Hrvatske uz uporabu sustava elektroničke razmjene podataka. Navedenim odredbama se propisuje i određenje osoba koje su dužne podnijeti sigurnosnu skraćenu deklaraciju, kao i okolnosti u kojima se ne podnosi posebna sigurnosna skraćena deklaracija za robu za koju je prethodno podnesena carinska deklaracija koja sadrži najmanje one podatke koji su propisani za sigurnosnu skraćenu deklaraciju. Predmetne odredbe uspostavljaju ovlaštenje Vlade Republike Hrvatske da propiše uvjete pod kojima se primjenjuju odredbe o podnošenju sigurnosne skraćene deklaracije, uvjete pod kojima je moguće primijeniti iznimke ili odstupanja od obveze podnošenja sigurnosne skraćene deklaracije, rokovi podnošenja, kao i oblik i sadržaj sigurnosne skraćene deklaracije. Drugo osnovno pitanje koje se uređuje ovim zakonom je normativno određenje okolnosti u kojima ne teče trogodišnji rok za obavještavanje dužnika o dugu. Sukladno obvezama usklađivanja preuzetim u okviru pregovora u poglavlju 33. financijske i proračunske odredbe u potpunosti se usklađuje normativni izričaj odredbe članka 225. stavka 4. Carinskog zakona koji uređuje okolnosti u kojima ne teče trogodišnji rok za obavještavanje dužnika o dugu. Za provedbu predloženog zakona nije potrebno izdvajanje posebnih sredstava na teret državnog proračuna, a isto tako predložene zakonske izmjene neće imati utjecaja na povećanje rashoda carinske službe. Zbog svega navedenog klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na redu je klub HNS-a, uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske stranke, liberalnih demokrata podržat će ovaj prijedlog. Naime, posve je razumljivo da se Carinski zakon u Republici Hrvatskoj stalno na vrijeme usklađuje sličnim propisima koji vladaju u Europskoj uniji. Naravno, bilo je za očekivati da će odredbe koje definiraju razmjenu podataka koji se posljednjih nekoliko godina svrstavaju i u sigurnosne podatke također doći prije ili poslije i na dnevni red kod nas i da će biti uključeni u lokalno zakonodavstvo. Međutim, ono što bismo htjeli ovdje pitati, naime uvodi se članak 186.a koji kaže: za robu koja napušta carinsko područje Republike Hrvatske podnosi se carinska deklaracija, a u slučaju da se sukladno carinskim propisima ne zahtijeva podnošenje carinske deklaracije, podnosi se sigurnosna skraćena deklaracija. Naše pitanje glasi: da li se to odnosi i na robu koja spada u red osobnih stvari za koje se recimo do prije dvije ili tri godine ispisivala carinska deklaracija prilikom izlaska iz Republike Hrvatske kako bi se mogla predočiti prilikom povratka u Republiku Hrvatsku, a posebice za prijenosna računala i za vrjednije elektronske aparate poput fotokamera, a u novije vrijeme recimo Iphone je jedan od takvih i jednako tako nekoliko vrsta skupljih mobilnih uređaja koji svakako prelaze onaj iznos određen Carinskim zakonom koji definira limit vrijednosti robe koja se unosi odnosno iznosi iz Republike Hrvatske. Naime praksa pokazuje, to je i moje osobno iskustvo, da već dvije godine carinski službenici ne zahtijevaju ispis carinske deklaracije sa pripadajućim registracijskim brojem određenog uređaja i ne pitaju za taj dokument kad se vraćate u zemlju, jer gotovo svaki drugi ili gotovo pa vjerojatno svaki drugi putnik u međunarodnom zračnom prometu sa sobom nosi nešto od takve robe, a svaki peti nosi sa sobom i prijenosno računalo. To nije nikakav luksuz, to nije stvar po koju se ide više u inozemstvo jer se ne isplati ići u inozemstvo, dakle sumnjičiti nekog unaprijed da će iz inozemstva donijeti robu takve vrste i da će zapravo švercati bilo bi zapravo pretenciozno. S druge strane, imamo slučajeve gdje carinski službenici maltretiraju ljude na povratku u zemlju zapravo tražeći od njih carinsku deklaraciju za robu koju nose sa sobom, a prije svega radi se o prijenosnom računalu i onda se morate ponižavati tamo na carinskom prijelazu, otvarati svoje fajlove i pokazati koliko je zapravo staro vaše prijenosno računalo. Dakle, zanima nas da li će ovim propisom biti zakompliciran i zagorčan život ljudi koji putuju u inozemstvo i vraćaju se iz njega ili će se zapravo priznati nešto što je tekovina suvremene civilizacije, a to je da prijenosna računa, Ipodi, Itedi ubuduće jednako tako kao i osobne male fotokamere zapravo spadaju u osobne stvari za koje nije potrebno podnositi carinske deklaracije jer carinska deklaracija između ostaloga podrazumijeva i čuvanje računa, također ispisivanje određenih identifikacijskih brojeva koje izdaje proizvođač i sve ostale stvari. Dakle u tom smislu tražimo pojašnjenje, da li će to ubuduće dati signal carinskim službenicima da maltretiraju svakog drugog prosječnog građanina koji prelazi zemlju, osobito u međunarodnom zračnom prometu. I još jedno pitanje kurioziteta radi, kako to da Vlada još uvijek nije razriješila ravnatelja carinske uprave nakon svih afera koje su se dogodile i svih cirkusa na koje s pravom ukazuju sindikati carinskih službenika. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ovaj zadnji dio nije tema rasprave i molim vas da se držite u okviru teme. Idemo dalje sa raspravom, u ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Zakon o izmjeni i dopunama Carinskog zakona predlaže se s ciljem usklađivanja carinskog zakona s pravnom stečevinom Europske unije. Za primijetiti je da se Carinski zakon gotovo jednom godišnje mijenja ili dopunjuje, što je obrazloženo činjenicom da je i europsko carinsko pravo u stalnom procesu stalnih izmjena, uvjetovanih prije svega … [[Govornik se ne razumije.]] da se osiguraju uvjeti za ubrzanje i pojednostavljenje carinskih procedura, uz istodobno osiguranje uvjeta za potpuniju i djelotvorniju kontrolu i regularnog carinskog prometa, uključujući i osiguranje uvjeta za potpuniju i djelotvorniju suradnju carinskih službi država članica. Sukladno obavijesti daljnjeg usklađivanja odredbama hrvatskog carinskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije u poglavlju 29. carinska unija preuzimanjem u hrvatsko carinsko zakonodavstvo tzv. sigurnosnih odredaba europskih carinskih propisa predloženim izmjenama i dopunama carinskog zakona u hrvatski carinsko-pravni sustav se uvode opće zakonske odredbe o primjeni sigurnosnih mjera za robu koja se unosi ili iznosi iz carinskog područja. Također sukladno obavezama, usklađivanja preuzetim u okviru pregovora u poglavlju 33. financijske i proračunske odredbe u potpunosti se usklađuje normativni izričaj odredbe članka 225. stavak 4. carinskog zakona koji uređuje okolnosti u kojima ne teče trogodišnji rok za obavještavanje dužnika u dugu. To su osnovna pitanja koja se predloženim izmjenama i dopunama zakona uređuju. U tom smislu prvim se člankom uspostavlja nove odredbe kojima se propisuje obveza podnošenja sigurnosne skraćene deklaracije prije unošenja robe u carinsko područje Republike Hrvatske, uz uporabu sustavu elektroničke razmjene podataka. Navedenim odredbama se propisuju određenje osoba koje su dužne podnijeti sigurnosnu skraćenu deklaraciju, kao i okolnosti u kojima se podnosi posebna sigurnosna skraćena deklaracija za robu za koju je prethodno podnesena carinska deklaracija koja sadrži najmanje one podatke koji su propisani za sigurnosnu skraćenu deklaraciju. Predmetne odredbe uspostavljaju ovlaštenje Vladi Republike Hrvatske da propiše uvjete pod kojima se primjenjuju odredbe o podnošenju sigurnosne skraćene deklaracije, uvjete pod kojima je moguće primijeniti iznimke ili odstupanja od obaveze podnošenja sigurnosne skraćene deklaracije, rokove podnošenja sigurnosne skraćene deklaracije kao i oblik i sadržaj sigurnosne skraćene deklaracije. Isto tako člankom 6. predlaže se propisivanje izmjena u sadržaju odredbe članka 225. stavak 4. na način da se prijašnje normativno određenje produženja trogodišnjeg roka obavještavanja dužnika o dugu u slučaju podnošenja žalbe za vrijeme trajanja žalbenog postupka, zamjenjuje određenjem za navedeni rok, da navedeni rok ne teče za vrijeme trajanja žalbenog postupka. Propisivanje navedene izmjene u odredbi članka 225. stavak 4. uvjetovan u tijeku pregovora u poglavlju 33. financijske i proračunske odredbe u uočenom normativno izričajnom neusklađenošću navedenog određenja sa izričajem usporedne odredbe relevantnog europskog propisa. Klub Hrvatske seljačke stranke podržati će predloženi Zakon o izmjenama i dopunama Carinskog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvo je na redu uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Gubi pravo na raspravu. A onda je uvažena zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Carinski sustav u Hrvatskoj se temeljile na nekoliko osnovnih propisa, a to su prije svega Carinski zakon, Zakon o carinskoj tarifi i Zakon o carinskoj službi od kojih je dakako najznačajniji Carinski zakon. On je kao i u drugim državama Europe, a i šire iznimno opsežan, složena i zahtjevan sustav, koji ne podrazumijeva samo primjenu carinskih propisa nego i brojnih drugih od kojih ću spomenuti samo neke, počevši tako od onih trgovinskih, deviznih i poreznih, preko onih o općem upravnom i prekršajnom i kaznenom postupku ili onih o zaštiti života i zdravlja ljudi, zaštita bilja i životinja, te zaštiti okoliša, do međunarodnih propisa i trgovačkih ugovora. Dakle da bi se u potpunosti spoznao carinski sustav jedne države nužno je osim carinskih propisa poznavati veliki dio njenog opsežnog zakonodavnog sustava. Također važno je reći da carinski sustav predstavlja dokaz suvereniteta i teritorijalnog integriteta svake uređene države, pa je stoga njegovo funkcioniranje od iznimnog značaja za sigurnost svakoga društva. Taj značaj proizlazi iz svrhe postojanja i uređenja carinskog sustava, te fiskalnog i zaštitnog karaktera same carine, kao najstarijeg instrumenta vanjskotrgovinske politike. Dakle svrha i uloga carinskog sustava, ako ga promatramo s nacionalnog aspekta, osim osiguranja dosljedne primjene carinskih propisa i zakonitog postupanja u putničkom i robnom prometu na carinskom području Republike Hrvatske jest smanjenje rizika, odnosno uklanjanje eventualnih neželjenih događaja koji bi mogli nastati unosom, iznosom, provozom, prijenosom ili uporabom strane robe na carinskom području Republike Hrvatske, ali isto tako i postupcima određenih stranih osoba ili skupina. Dakle iz prethodnog možemo zaključiti kako je carinski sustav iznimno značajan, te da je njegova uloga višestruka, a ogleda se prije svega u zaštiti financijskih interesa Republike Hrvatske koji proizlaze iz samog karaktera carine kao instrumenta fiskalne i vanjskotrgovinske politike, u zaštiti sigurnosti općenito, jer je usmjeren na uklanjanje eventualnih neželjenih događaja koji bi mogli predstavljati prijetnju sigurnosti, ali i zaštiti zdravlja i života ljudi, te u borbi protiv međunarodnog kriminala i globalnog terorizma. Upravo zato suvremena Carinska služba s jedne strane ide u pravcu pojednostavljenja i ubrzanja protoka roba i ljudi u međunarodnom trgovinskom prometu te skraćivanja samih carinskih postupaka, a s druge strane unapređenja sigurnosnog i zaštitnog aspekta carinskih sustava. Što podrazumijeva učestalost izmjena i dopuna carinskog zakonodavstva. Tako se upravo i danas pred nama nalazi prijedlog Zakona o izmjeni i dopunama Carinskog zakona. Reforma carinskog zakonodavstva RH, odnosno proces usklađivanja carinskog zakona i njegovih provedbenih propisa sa zakonodavstvom EU i Uredbom za provedbu Carinskog kodeksa započeli su još '99. godine. Carinski zakon RH i Uredba za provedbu carinskog zakona u prethodnim su godinama mijenjani u više navrata, a to sve u cilju izgradnje novog i modernog carinskog sustava usklađenog sa važećim odredbama carinskog propisa i praksom zemalja EU. Predloženim zakonom o kojemu danas raspravljamo nastavlja se zapravo daljnje usklađivanje hrvatskog carinskog sustava sa pravnom stečevinom EU u Poglavlju 29. – Carinska unija. Tako se uspostavljaju nove odredbe, a to su čl. 49a do 49c kojima se propisuje obveza podnošenja sigurnosne skraćene deklaracije prije unošenja roba u carinsko područje RH uz uporabu sustava elektroničke razmjene podataka. Ovim se odredbama propisuje i određenje osoba koje su dužne podnijeti sigurnosnu skraćenu deklaraciju kao i okolnosti u kojima se ne podnosi posebna sigurnosno skraćena deklaracija. Dakle, ovim zakonskim prijedlogom uvode se sigurnosne mjere za robu koja se unosi ili iznosi iz carinskog područja. Osim toga, sukladno obvezama u Poglavlju 33. u potpunosti se usklađuje normativni izričaj koji uređuje okolnosti u kojima ne teče trogodišnji rok za obavještavanje dužnika o dugu što znači da trogodišnji rok za obavještavanje dužnika o dugu u slučaju podnošenja žalbe ne teče za vrijeme žalbenog postupka. I na kraju, dakle još jednom naglašavam da se zapravo predloženim zakonom nastavlja daljnje usklađivanje hrvatskog carinskog sustava sa zakonodavstvom, odnosno pravnom stečevinom EU te sukladno svemu navedenom dajem punu podršku donošenju ovoga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Time je rasprava zaključena. Želi li predstavnik predlagatelja? Da. Uvaženi Zdravko Marić, državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo bilo je izravno pitanje, pa da onda na njega odgovorim. Dakle, primjena čl. 186a, dakle ono se odnosi naravno na robni, odnosno vanjsko-trgovinski promet i sigurno ne zadire u sferu tzv. putničkog prometa. Dakle, to je vrlo jednostavni odgovor na pitanje uvaženog zastupnika. Ali dozvolite mi ipak da u završnoj riječi kažem, odnosno ja bih rekao kategorički odbijem ono što je bilo rečeno u tom dijelu rasprave, citirat ću taj pojam "maltretiranje građana pri ulasku ili izlasku s granice". Mislim prije svega zbog zaštite digniteta i poštenog i predanog rada carinskih službenika koji provode zakone RH mislim da svi se tu možemo složiti da je apsolutno potrebno da se takve stvari rade jer ista bi bila priča i za policijske službenike koji unutar RH odrađuju svoj posao. Dakle, carinski službenici rade u skladu sa propisima. Naši propisi, naši zakoni, ne samo da su usklađeni sa europskim direktivama nego baš u konkretnom slučaju putničkog prometa, dakle prilikom prijenosa ili unosa tzv. robe visoke vrijednosti poput već spomenutih prijenosnih računala, I-phonova i sl., mi smo u potpunosti usklađeni i sa međunarodnim konvencijama. Dakle, ništa novoga, a u svakom slučaju mislim da ćemo se svi složiti da nam to svima ide zapravo i na čast i našim, prije svega, carinskim službenicima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama carinskog zakona, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 528. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama carinskog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 105 glasova za, 3 suzdržana i ništa protiv.
Prelazimo na točku 8. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 526 Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave čl. 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, Odbor za europske integracije i Odbor za zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Ante Zvonimir Golem, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo. Nekoliko kratkih napomena u uvodnoj riječi. Hrvatski sabor je u lipnju 2007. godine donio Zakon o biocidima koji je u tom momentu bio u potpunosti usklađen sa direktivama EU. U tijeku daljnjeg procesa tog zakona doneseni su dakle i podzakonski akti kao lista biocidnih tvari. Potrebno je reći, možda radi razjašnjenja, o čemu se tu zapravo radi. To su dakle, biocidi su pripravci koji sadrže aktivne tvari, a koji uništavaju štetne organizme kemijskim i biološkim putem. Kao potencijalno opasne tvari sukladno i našem zakonodavstvu koje je postojalo i direktivama EU za takve stvari potrebna je stroža kontrola. U daljnjem našem procesu pristupanja RH se obvezala svaki puta kada se direktivama EU dođe do određenih promjena, izmjena ili dopuna, iste izmjene ili dopune u određenom roku uvrstiti i u nacionalno zakonodavstvo. Tako ste već, nakon donošenja zakona 2007., 2008. godine kod izmjene direktive već imali jedanputa izmjene i dopune ovog zakona gdje se opet zakon u potpunosti uskladio da bi potom u daljnjim postupcima usklađenja 2008. godine donesen novi Zakon o trgovini, a iste godine u rujnu i Zakon o sanitarnoj inspekciji. Ta 2 zakona unijeli su određene promjene gdje se za osim uvoznika za biocide navode i fizičke i pravne osobe za uvoz robe i usluga te u Zakonu o sanitarnoj inspekciji došlo je do preustroja sanitarne inspekcije u RH što isto ima direktni utjecaj na provedbu Zakona o biocidima. Međutim, na temelju promjena u direktivi 2009. godine gdje je EU za općenito registraciju u EU produžila rokove za sve biocide do 14. svibnja 2014. godine i sukladno tome dala nacionalnom zakonodavstvu nove rokove za prilagodbu tim novim odredbama to pred vas danas stavljamo prijedlog izmjene i dopuna zakona kako bi uskladili i domaće zakonodavstvo, znači navedeni Zakon o trgovini i Zakon o sanitarnoj inspekciji i novu direktivu EU, to je br. 107., iz 2009. godine. I mogu reći da u tijeku rasprave na odborima Odbor za zakonodavstvo je predložio amandman koji evo i u uvodnoj riječi već navodimo da ćemo prihvatiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prvo Odbor za zakonodavstvo? Ne. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb uvažena zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb je na 40. sjednici odbora održanoj 14. travnja 2010. godine raspravio Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 18. ožujka 2010. godine. Odbor je zakon raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 76.a Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja objasnio je osnovne razloge za predlaganje izmjena i dopune zakona. Kako je istako određene izmjene su potrebne radi usklađivanja važećeg Zakona o biocidnim pripravcima sa Zakonom o trgovine Narodne novine broj 87/2008. koji je Hrvatski sabor donio u srpnju 2008. godine i to u dijelu koji se odnosi na pojam uvoznika tj. proširenje toga pojma i na fizičke osobe koje radi obavljanja registrirane djelatnosti uvoze robu i usluge u Republiku Hrvatsku. Također je potrebno odredbe važećeg zakona uskladiti sa novim ustrojem sanitarne inspekcije u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi izmijenjenim Zakonom o sanitarnoj inspekciji Narodne novine broj 113/2008. koji je stupio na snagu 1. siječnja 2009. godine. Predložene izmjene i dopune istaknuo je u raspravi koja je uslijedila nužne su i radi usklađivanja sa direktivnom Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije od 16. rujna 2009. ostavljanje na tržište biocidnih proizvoda u pogledu produženja nekih rokova. S tom direktivom se omogućava daljnja primjena prijelaznog nacionalnog postupka koji je propisan člankom 65. važećeg Zakona o biocidnim pripravcima sve do završetka postupka ispitivanja aktivnih tvari u biocidnim pripravcima na razini Europske unije, odnosno do 14. svibnja 2014. godine. Nakon rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima u tekstu kako je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. I ime Odbora za zaštitu okoliša, uvažena zastupnica i predsjednica odbora Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Zastupnice i zastupnici, gospodine državni tajniče. Odbor za zaštitu okoliša Hrvatskog sabora raspravio je na svojoj 35. sjednici održanoj 15. travnja 2010. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 18. ožujka 2010. godine. Postupak donošenja ovog zakona primjenjuje se hitni postupak sukladno članku 161. Poslovnika Hrvatskog sabora. Odbor za zaštitu okoliša temeljem članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima s Konačnim prijedlogom zakona kao zainteresirano radno tijelo. U uvodnom obrazloženju zakonskog prijedloga gospodin Sami Samardžić pomoćnik ravnatelja Uprave za sanitarnu inspekciju Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi u svojstvu predstavnika predlagatelja, dao je kratki pregled stanja te opisao novine koje donose predložene izmjene i dopune Zakona o biocidnim pripravcima. Posebno je istaknuo usklađivanje odredbama zakona sa nacionalnim zakonodavstvom, posebno Zakonom o sanitarnoj inspekciji te usklađivanje sa novom direktivom Europske unije. U raspravi je postavljeno pitanje, da li se izmjenama pojma uvoznik i to proširenja na fizičke osobe isto odnosi i na poljoprivrednike odnosno na poljoprivredna obiteljska gospodarstva. Odgovoreno je da se navedeno odnosi samo na obrtnike koji u svojoj djelatnosti primjenjuju biocidna sredstva. Prijelazna razdoblja predviđena izmjenama i dopunama zakona odnose na provedu, ispitivanje i registraciju aktivnih tvari, te propisani postupak ukoliko ima dvojbi oko priznavanja rezultata europskih ispitnih laboratorija. Nastavno narečeno postavljeno je pitanje, zašto se nije išlo na izmjenu članka 44. Zakona o biocidnim pripravcima, te se i tamo inzistiralo na akreditiranju ispitnih laboratorija prema ISO 17 tisuća 25 kao što je to bilo kod registracije laboratorija ovlaštenih za mjerenja parametra okoliša, a što bi bilo i u skladu sa člankom 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Navedeno bi podiglo vjerodostojnost rezultata ispitivanja na razinu onih priznatih u svijetu. Odgovoreno je da navedeno nije učinjeno zato što je akreditiran premali broj laboratorija u Republici Hrvatskoj. S obzirom da nisu predložene izmjene članka 44. te da nije moguće podnijeti amandman u tom smislu iskazana je potreba da se navedeno učini na način na koje je provedeno akreditiranje mjernih i umjerenih laboratorija za mjerenje parametra okoliša, buke, emisije i emisije onečišćujućih tvari u zrak, s prijelaznim razdobljem od 2 do 5 godina. Predloženo je nadležnom ministarstvu da uvrsti u izmjene i dopune zakona spomenutu obavezu akreditacije predmetnih ispitnih laboratorija ili da se navedeno učini prilikom prve sljedeće izmjene Zakona o biocidnim pripravcima. Nakon provedene rasprave Odbor za zaštitu okoliša jednoglasno je sa 10 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. I prvo su na redu klubovi. U ime kluba HNS-a uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ja ću na samom početku reći da se članice i članovi kluba HNS-a u potpunosti slažu sa uvodnim izlaganje državnog tajnika. Mi tu nemamo što ni dodati ni oduzeti, ali dopustite da još jednom ponovimo što je najbitnije u ovom prijedlogu izmjena i dopuna, a govori se o Direktivi 2009/107 Europskog parlamenta i vijeća koja mijenja i dopunjuje Direktivu 98 iz 1998. godine koja između ostalog govori o stavljanju na tržište biocidnih proizvoda u pogledu produženja nekih rokova. Odredbe predmetne direktive dalje govore da će se u prijelaznom razdoblju u kojem će se do završetka postupka revizije biocidnih pripravaka na razini Europske unije primjenjivati nacionalni postupak. Prijenosom navedene direktive u nacionalno zakonodavstvo omogućava se daljnja primjena prijelaznog nacionalnog postupka koji je propisan člankom 65. važećeg zakona o biocidnim pripravcima sve do završetka postupka ispitivanja aktivnih tvari u biocidnim pripravcima na razini Europske unije, odnosno do 14. svibnja 2014. godine.
Zahvaljujem. I u ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče. Pred nama je jedan zakon s kojim ćemo dakle naš pravni sustav uskladiti sa sustavom Europske unije, a i sa zakonima koji su u međuvremenu doneseni nakon stupanja na snagu Zakona o biocidnim pripravcima iz 2007. godine, dakle Zakon o trgovini, Zakon o sanitarnoj inspekciji i činjenica jest da će se sa ovim prihvaćanjem ovog zakona unaprijediti naš pravni sustav. Kemijska industrija je po snazi i obimu proizvoda 4. sila europske privrede jer proizvodi više od 100 tisuća različitih kemikalija u količinama do 400 milijuna tona godišnje, dok se u svijetu godišnje proizvede 1250 milijardi tona različitih kemikalija. Nažalost, najveći dio među tim kemikalijama jesu tvari s kojima je čovječanstvo imalo vrlo teških nesreća, a kasnije se pokazalo da su i naša saznanja o tim kemikalijama i njihovim učincima na živi svijet bila vrlo manjkava, a nadzor je barem do '70.-tih godina prošlog stoljeća bio izrazito loš. Neki od najeklatantnijih izdvojenih primjera su azbest, benzen, vinilklorid, monomer, DDT, dioksini, furani itd., a sa nekim od tih pripravaka i kemikalija i Republika Hrvatska je imala ili ima još uvijek problema. Uz pojavu teških kroničnih šteta poput karcinoma, reproduktivnih štetnih učinaka, danas su na prvom mjestu alergije i zanimljiv je podatak da godišnji troškovi liječenja alergija u Europi prelaze 20 milijardi eura, a toksikološka istraživanja 30-tak tisuća opasnih tvari nažalost ne prelaze više od 200 milijuna eura. S druge strane, pokazalo se da je proteklih 20 godina u Europi registrirano svega 2700 novih tvari jer je europski sustav bio izrazito naklonjen korištenju starih tvari, a za te stare tvari nažalost nije bilo moguće tražiti detaljna toksikološka ispitivanja jer nije bilo jasno tko će ih platiti. Većini od tih tvari je bila istekla patentna zaštita i proizvodio ih je tko je htio pa je bilo teško pronaći onoga tko će platiti istraživanja. A kod novih tvari je jasno da istraživanja plaća proizvođač ili uvoznik što je zapravo bila u odnosu na stare tvari poprilična nepravda. Želja je Europske komisije da se postupno vrlo opasne tvari zamjenjuje manje opasnim, novim tvarima. Posljedično nije imala veliku šansu na uspjeh, npr. moglo se u slučaju opasnog i zabranjenog azbesta očekivati nove, manje opasne tvari kao zamjenu, ali to kod većine od 100 tisuća kemikalija nije bilo moguće jer njihova opasna svojstva nisu bila poznata ili nisu bila dobro provjerena. Uz sve to, teret provjere za stare tvari je pao na zajednicu koja je temeljem sumnji plaćala skupa istraživanja kroničnih učinaka i na temelju toga odlučivala o uvrštavanju pojedinih tvari u zabranjene kemikalije ili u kemikalije kojima se ograničava uporaba. Srećom, zadnjih godina prošlog milenija promijenio se pristup na području sredstava za zaštitu bilja, to je recimo temeljna smjernica iz 1991. godine i biocida smjernica iz 1998. godine te je Europska komisija donijela strategijski važnu odluku da se zabranjenim smatra sve što nije izričito dopušteno što je zapravo revolucionarna promjena u dotadašnjem načinu razmišljanja. S tim se rasteretila zajednica, a na proizvođače se svalio sav teret i onaj tko je htio staviti u promet sredstva za zaštitu bilja ili biocid morao je prema novim odredbama dokazati da se takva tvar svojim fizikalnim, kemijskim i toksikološkim svojstvima ne može koristiti u Europskoj uniji, što znači da se na tržište može staviti u promet i koristiti na području Europske unije samo one tvari koje su temeljito ispitane prema svojim fizikalnim, kemijskim i toksikološkim svojstvima. Nije stoga čudno da se u Zakonu o biocidnim pripravcima u članku 44. zakona iz 2007. godine, govorimo o hrvatskom zakonu, detaljno regulira način na koji se moraju provoditi ispitivanja koja su osnova za ocjenjivanje biocidnim pripravaka. Naravno, to je sukladno ne samo zahtjevima europskih smjernica već i sa doktrinom javnog zdravstva. Prisjetimo se da je doktrina javnog zdravstva ustvari znanost i praksa preventivne medicine u sprečavanju pojavljivanja bilo kojih bolesti ili negativnih učinaka nekih noksi u okolišu. Javno zdravstvo, taj možda najspektakularniji hrvatski izvozni proizvod svih vremena koji je komprimiran u narodnoj poslovici "bolje spriječiti nego liječiti" a kojeg je akademik Andrija Štampar svojevremeno pomogao opredmetiti na svjetskoj razini kao suosnivač svjetske zdravstvene organizacije na žalost danas u Hrvatskoj niti izdaleka nema onu ulogu koju bi trebao imati. Međutim vezano uz predmetnu tematiku, posebice ovih opasnih tvari biocida, toksikologije, valja podsjetiti da u Republici Hrvatskoj kao znanstvena poluga javnoga zdravstva djeluje institut za medicinska istraživanja i medicinu rada kojeg je također osnova Andrija Štampar i koji je iza instituta Ruđera Boškovića, kako po broju zaposlenih tako i po znanstvenoj produkciji drugi najvažniji institut u Republici Hrvatskoj. Tu je naravno i Hrvatski zavod za toksikologiju, tu je i Hrvatsko toksikološko društvo, kao sve, sve kao institucije ili udruge, grupe stručnjaka i znanstvenika koji su izuzetno kvalificirani, educirani, koji posjeduju sva znanja i vještine iz predmetne tematike i stoga je zaista čudno da ministarstvo nije predvidjelo da ispitni laboratoriji koji se bave ispitivanjem opasnosti biocidnih pripravaka budu akreditirani kao što je to uostalom na zacrtano u članku 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, kao instrumenta pristupanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Taj članak eksplicite traži da Hrvatska mora imati učinkovitu infrastrukturu kvalitete, dakle normizaciju, akreditaciju, mjeriteljstvo, ispitivanje sukladnosti, što u biti Hrvatska i ima, uostalom i nakon ispitivanja, odnosno nakon redovnih godišnjih izvještaja Europske Komisije taj segment tradicionalno dobiva ponajbolje ocjene kao naj, jedni od najpri, bolje vođenih i pripremljenijih segmenata Republike Hrvatske u predpristupnim pregovorima. Ministarstvo zdravstva je u nekim drugim slučajevima, prisjetimo se azbest, buka, zaštita od zračenja, pa i Ministarstva poljoprivrede npr. genetski modificirana hrana je u svojim zakonskim rješenjima već uvjetovalo da ispitni laboratoriji koji se bave ispitivanjem sukladnosti, odnosno ispitivanjem opasnosti po zdravlje i okoliš pojedinih proizvoda i pripravaka moraju biti akreditirani kako bi dokazali svoju kompetenciju. Uostalom to je i trend u Europskoj uniji da se akreditacija sve više stavlja i kao zakonska obveza. U Hrvatskoj također još uvijek postoji dobar dio kemijske industrije koja je uspjela preživjeti brutalni proces pretvorbe i privatizacije, a koja je prisiljena tražiti skupe usluge akreditiranih laboratorija izvan Republike Hrvatske, ako želi izvoziti svoje proizvode. Bilo bi im daleko jednostavnije da to postoji u Republici Hrvatskoj, da takvi laboratoriji postoje u Republici Hrvatskoj. Uostalom gotovo svi zavodi za javno zdravstvo, bilo na republičkoj razini ili županijskoj su u pravilu akreditirani i to po više akreditacijskih shema, i po normi 17 tisuća 25 za ispitne laboratorije, i po normi 15,189 za medicinske i biomedicinske laboratorije. Prema tome, budući da već imaju akreditaciju, proširenje područja na biocidne pripravke u biti bi bilo samo jedan logičan korak, dakle ne puna akreditacija nego kao što rekoh proširenje područja i to ne bi nipošto trebao biti neki zahtjevniji proces. Uostalom ministarstvo bi moglo i uvjetovati i neko prijelazno razdoblje kao što je i to do sada činilo. Stoga gospodine državni tajniče apeliram da razmislite prije nego što prihvatimo ovaj zakon da se i referirate kao predlagač na članak 44. predmetnog zakona i da ubacite u ovu izmjenu i dopunu zakona i uvjetovanje akreditacije sa jednim razumnim prijelaznim rokom, jer bi to znatno poboljšalo i kvalitetu zakona. To ne bi bilo suprotno europskoj praksi i europskih smjernica. Dapače smatram da bi se to od strane naših europskih partnera blagonaklono gledalo, a zasigurno bi povećalo vjerodostojnost kao i razinu sigurnosti ljudi i okoliša vezano uz ovaj izuzetno važni segment za zdravlje ljudi i okoliša. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Na redu je, prvi uvaženi zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine tajniče. Krenut ću od elementarne činjenice da je Hrvatski sabor u srpnju 2008. godine donio Zakon o trgovini, i upravo zbog te činjenice potrebno je važeći Zakon o biocidnim pripravcima uskladiti u dijelu koji se odnosi na pojam uvoznika, tj. proširiti taj pojam i na fizičke osobe, koje radi obavljanja registriranja djelatnosti uvoze robu i usluge u Republiku Hrvatsku. Što se tiče samog Zakona o biocidnim pripravcima, Hrvatski sabor ga je donio u lipnju 2007. godine i kao što kažu stari Latinjani repetitio es mater studiorum, naime glavne značajke ovog zakona su prvo zaštita života i zdravlja ljudi, zaštita okoliša, nadalje, uređuje stavljanje na tržište i uporabu biocidnih pripravaka u RH. Zatim, međusobno priznavanje odobrenja za stavljanje na tržište biocidnih pripravaka u EU. Iduća stvar je provođenja postupaka za uvrštavanje aktivnih tvari na popis aktivnih tvari. Zatim, ocjenjivanje biocidnih pripravaka i ispitivanje njihove učinkovitosti. I na kraju, nadzor, što je vrlo važno, nad provedbom zakona. I sad dolazimo do direktiva 98/8 Europskog parlamenta i vijeća od 16. veljače 1998. godine o biocidnim pripravcima prenesene su u nacionalno zakonodavstvo. Bilo je spomenuto da je nadalje navedeni zakon noveliran u 2008. godini s odredbama Direktive 2007/47 o izmjenama i dopunama Direktive vijeća o usklađivanju zakonodavstva država članica o aktivnim medicinskim proizvodima za ugrađivanje direktiva vijeća o medicinskim proizvodima i Direktiva o biocidnim pripravcima. Spomenut je i Zakon o sanitarnoj inspekciji koji je donesen u rujnu 2008. godine, a primjenjuje se od 01. siječnja 2009. godine. Zbog te činjenice potrebno je odredbe važećeg Zakona o biocidnim pripravcima uskladiti sa odredbama navedenog zakona sukladno novom ustroju Sanitarne inspekcije u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Direktivom 2009/107 Europskog parlamenta i vijeća od 16. rujna 2009. godine izmijenjena je i dopunjena već spomenuta direktiva. I prijenosom navedene direktive u nacionalno zakonodavstvo omogućava se daljnja primjena prijelaznog nacionalnog postupka koji je propisan čl. 65. važećeg Zakona o biocidnim pripravcima sve do završetka postupka ispitivanja aktivnih tvari o biocidnim pripravcima na razini EU, odnosno do 14. svibnja 2014. godine. Predloženi Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima uvažava posebnost vremena i procesa pristupanja Republike Hrvatske EU te omogućava fleksibilnu prilagodbu nacionalnog zakonodavstva zakonodavstvu EU. Iz svih tih razloga podupirem prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima s konačnim prijedlogom zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Stjepan Milinković, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Biocidni pripravci jesu dakle aktivne tvari i pripravci koji sadrže jednu ili više aktivnih tvari priređenih u obliku u kojem se isporučuju korisniku i čija je namjena uništiti, odvratiti, učiniti bezopasnim, spriječiti djelovanje, odnosno nazirati bilo koji štetni organizam na kemijski ili biološki način. A aktivne tvari u biološkim pripravcima jesu tvari ili mikroorganizmi uključujući viruse i gljive koji na opći ili poseban način djeluju na štetne organizme. Oni su svrstani u popise koji su usklađeni na razini EU. To je popis 1A, 1B. A tu ustvari u popisu 1 stoji popis aktivnih tvari koje su dopuštene za uporabu biocidnih pripravcima. Popis 1a je popis aktivnih tvari koje su dopuštene uporabe biocidnim pripravcima niskog rizika i popis 1b popisa osnovnih tvari u uvjetima za upotrebu u biocidnim pripravcima. Dakle, radi se o vrlo širokom području koje zasigurno ima značajan gospodarski značaj što je rečeno i ranije, ali zasigurno mogu biti štetni po zdravlje i okoliš. A usput budi rečeno, da je naš okoliš u europskim okvirima jedan od bolje očuvanih. Naravno da ga treba i dalje štititi. Za ovo zdravlje smo govorili isto tako da ga štiti i u ranijim zakoni smo čuli da glede zdravstvene zaštite, a u jednom zakonu prošli tjedan smo čuli da EU i ne razmišlja na takav način. I glede toga je zakon iz 2007. koji regulira stavljanje na tržište biocidnih pripravaka, dopuštene aktivne tvari koje se smiju upotrebljavati u pripravcima itd. I naravno on je i noveliran 2008., bio je usklađen sa onom direktivom iz '98. Noveliran je 2008. i sada je na redu evo budući su u međuvremenu kod nas 2008. usvojen Zakon o trgovini pa Zakon o sanitarnoj inspekciji. Dakle, mora se uskladiti sa time i sa ovom Direktivom 107, dakle isto tako. Dakle, sukladno tome dozvoljava se, kao što su prethodnici rekli, proširuje se pojam uvoznika na fizičke osobe. Sanitarni nadzor je u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, što je isto tako rečeno, da ne ponavljam. A ovaj rok se produljuje do 2014. godine, kao što su isto tako rekli prethodnici i sukladno tome ćemo podržati naravno ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče i državni tajnici, kolegice i kolege. Pa evo biocidi, odnosno biocidne tvari možemo reći da su korisne za ljude, ali naravno mogu biti i štetni i zbog toga ih je bilo potrebno staviti pod nadzor. Naime, od 2007. godine donijeli smo Zakon o biocidnim pripravcima i tim zakonom se uređuje i stavljanje na tržište, upotreba biocidnih pripravaka, provođenje postupka uvrštavanja tvari na popis dopuštenih za upotrebu u biocidnim pripravcima. Obzirom da se biocidni agensi u kojima se jedan od sastojaka zapravo je živi mikroorganizam upravo kod stavljanja u promet moramo osigurati vrlo visoku razinu sigurnosti radi zaštite zdravlja ljudi, odnosno okoliša. Sjetimo se problema koje donosi, odnosno posljedica koje donosi azbest. Sjetimo se koliko je ljudskih života na taj način smo izgubili. Sjetimo se koliko je novaca potrošeno za liječenje istih. Isto tako moramo naglasiti problematiku alergena kojih ima sve više i sve više. I upravo to sve zahtijeva temeljno ispitivanje tvari što se govori u ovom zakonu kad govorimo o laboratorijima kojima treba naravno akreditacija. Međutim, podržavam kolegu koji je govorio u ime kluba da u takvim laboratorijima kojima treba naravno akreditacija da treba biti jedno prijelazno razumno razdoblje u kojima se mogu vršiti ta ispitivanja. Izmjene i dopune ovakvog zakona su naravno slijedile, ali one su se uvijek odnosile na usklađivanje sa zakonodavstvom EU. Pa evo i danas je takav prijedlog nama na klupama. Obzirom da smo mi donijeli u međuvremenu naša 2 zakona to je 2007., 2008. godine Zakon o trgovini i Zakon o sanitarnoj inspekciji i ovo je zapravo danas usklađivanje sa domaćim zakonima. I jedino što je novost to je ova Direktiva 2009/107 zapravo kad imamo produženje rokova za registraciju biocidnih pripravaka do 14.05.2014. godine. Naravno da podržavam ove izmjene i dopune zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I na kraju uvaženi zastupnik Zdenko Franić koji je rekao da još ima 2, 3 rečenice. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine državni tajniče. Kao što sam rekao kemikalije su vrlo, vrlo korisne čovječanstvu, ali mogu biti i opasne. Stoga se sa naročitom pažnjom treba odnositi prema zaštiti ljudi i okoliša vezano uz uporabu i prometovanje kemikalijama. I u tom kontekstu bih htio naglasiti da gotovo u pravilu gotovo sve europske države imaju izuzetno dobar način obavješćivanja šire javnosti o problemima i potencijalnim opasnostima vezanim uz pojedine kemikalije. Tako da su određena nadležna tijela ili ono što se u engleskom se zove "Competent authorities" za pojedine smjernice Europske unije, tako da postoji i sjajan repozitorij, dakle postoje na internetu upravo sjajne mogućnosti kako se široj javnosti može objasniti bit pojedinih direktiva. Tako da pojedina nadležna tijela za provedbu određenih direktiva za svaku direktivu imaju i web stranice koje prikazuju ciljeve direktive, kako se direktiva na koji način ugrađuje u nacionalno zakonodavstvo, koji su tipovi proizvoda pokriveni određenim direktivama i što učiniti u slučaju nekakvih nedoumica. Dakle, to je jedan logičan slijed na koji se način pojedine direktive ugrađuju u nacionalna zakonodavstva i na koji način se harmonizira to sa zakonodavstvom Europske unije, odnosno pravnom stečevinom Europske unije. Tako i vezano uz ovu Direktivnim o biocidnim pripravcima nadležno tijelo primjerice je u Velikoj Britaniji tzv. "Chemical regulacion directories" što je recimo Van Damm našeg Hrvatskog zavoda za toksikologiju. Nažalost, naše agencije su vrlo daleko od toga da se pozabave meritumom vezanom uz direktive koje bi one trebale predstavljati. Međutim, možda je vrijeme da Vlada razmisli da nadležna tijela zaista počnu sustavnije, brže i primjerenije objašnjavati široj javnosti bit pojedinih direktiva, posebice ovih koje mogu imati izuzetne posljedice za zdravlje ljudi i okoliša. Mislim na direktive koje se odnose na kemijsku industriju i kemijske pripravke. Sjetimo se samo glavobolje koje je naša zemlja imala 1984. godine kada je u Kornatima potonuo brod Brigitte Montanari natovarene onim ukapljenim onim vinil-monomerom. koliko je trebalo zapravo napora i vještine da se on izvadi. Kako bi se spriječile u začetku moguće slične negativne pojave po okoliš valja daleko više raditi na upozoravanju javnosti, obavješćivanju javnosti i provedbi ovih mjera koja nalaže Europska unija i predmetne direktive ali ne samo na deklaracijskoj razini nego i u njihovom meritumu. Evo hvala lijepa.
Zahvaljujem. U zadnji trenutak replika, uvaženi zastupnik Bodakoš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče. Pa kolega Franić poteklo me ovo što ste spomenuli da više raditi na upozorenju javnosti. Pa mislim da upravo pitanje svih biocidnih pripravaka, odnosno tvari koje mogu štetno djelovati kako na ljude tako isto i na okoliš, vrlo je značajno da upravo upozorenje javnosti ide i preko a u ovim promjenama to se ukazuje i preko sanitarne inspekcije, ... ona obavlja svoj dio konkretnije i da bude i po ovome imaju više mogućnosti da se uključuju u to, kao i ostalih organa, odnosno institucija koje kontroliraju to. Jer ono što se može desiti, a često se dešava, a upravo zbog toga i pitanje nedovoljne informiranosti javnosti ali isto tako i nedovoljne kontrole da se mogu desiti i vrlo teški i tragični slučajevi, kao što je prije par godina bilo kada je preparat DDT korišten u sasvim jedan neprikladnom obliku, odnosno neka starica je svoju djecu prala, mislila je da će s time uništiti uši i od toga je čak i jedno dijete umrlo. To je bilo u javnosti objavljeno. Prema tome, pitanje kontroliranja određenih i upozoravanja javnosti vezano za ove pripravke itekako je potrebno da se stavi na jedan viši nivo. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Jest kolega Bodakoš ali općenito bi u Hrvatskoj trebalo ne samo obratiti veću pažnju kontekstu ovih opasnih pripravaka nego bi vladinim agencijama trebalo na neki način ne samo sugerirati nego narediti, potaknuti ih da rade sustavnije na obavješćivanju javnosti o području svoga djelovanja, posebice o njihovoj nadležnosti za pojedine direktive Europske unije. Ove agencije su nažalost često puta i predmet ismijavanja medijskog i šire javnosti jer u mnogim slučajevima se ne prepoznaje čime se one bave i koji je njihova zapravo svrha i meritum. Nažalost, ima i agencija koje zaista i zaslužuju takav prezir i stav javnosti, ali one koje dostojanstveno i pametno i dobro rade svoj posao trebale bi dakle i više pažnje obratiti i na ovaj segment koji se odnosi na pojašnjavanje biti europskih direktiva i načinu na koji ćemo mi svi, građani Republike Hrvatske, sutra živjeti pod tom europskom pravnom stečevinom. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 526. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane odbora te se o njima ne glasuje u skladu sa čl. 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 110 glasova zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 9. točku dnevnog reda. To je - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske o izmjenama i dopunama Posebnog ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske o provedbi provedbene faze projekta "Okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj", hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 527 Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložit prijedlog? Da. Uvaženi Josip Kraljičković, državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane saborske zastupnice, poštovani saborski zastupnici. Dozvolite da ukratko obrazložim Zakon o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske o izmjenama i dopunama Posebnog ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske o provedbi provedbene faze projekta "Okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj". Vlada Republike Hrvatske je u razdoblju od 1. lipnja 2006. godine do 31. srpnja 2009. godine provela projekt "Okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj" temeljem Zakona o potvrđivanju Posebnog ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske o provedbi provedbene faze projekta. Cilj projekta je bio podržati razvoje politike okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta što je postignuto provedbom sljedećih projektnih sastavnica. Provedba 5 pilot projekta okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta u 4 županije i to u Vukovarsko-srijemskoj, Zagrebačkoj, Varaždinskoj, Primorsko-goranskoj plus 5 novih županija kasnije: Sisačko-moslavačkoj, Bjelovarsko-bilogorskoj, Brodsko-posavskoj, Virovitičko-podravskoj i Zadarskoj županiji. Također je od ciljeva ostvareno podrška razvoju propisa koji uređuju okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta, a to smo donijeli u Saboru Zakon o poljoprivrednom zemljištu. Također podrška razvoju institucija nadležnih za okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta, upravo je osnovana Agencija za poljoprivredno zemljište, trebala bi započet s radom 1. srpnja ove godine. Provedba edukacije sudionika okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i provoditelja zemljišne politike okrupnjavanja zemljišta. Mi smo u ovom razdoblju osposobili 16 osoba koje držimo da su stručne za provedbu projekta okrupnjavanja. Budući da je projektom ustanovljeno da jedna od najizraženijih prepreka koja znatno usporava okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta nedovoljna educiranost i informiranost poljoprivrednika, provoditelja zemljišne politike i vlasnika poljoprivrednog zemljišta, o zakonskim mogućnostima za okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta, namjera je da se ovim zakonom produži provedba projektne sastavnice koja se odnosi na provedbu edukacije sudionika okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i provoditelja zemljišne politike u okrupnjavanju poljoprivrednog zemljišta i to u razdoblju od 1. lipnja 2009. do 1. lipnja 2010. godine. Ovim zakonom potvrđuje se ugovor kako bi njegove odredbe postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati financijska sredstva iz državnog proračuna. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu, otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, pred nama se nalazi prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske o izmjenama i dopunama Posebnog ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske o provedbi provedbene faze projekta "Okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj" koji je potpisan 29. lipnja 2009. godine. Odmah na početku ove svoje rasprave želim naglasiti kako ćemo mi iz Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati donošenje predloženog zakona o potvrđivanju predmetnog ugovora kojim se u principu mijenja i dopunjuje Posebni ugovor koji je potpisan 21. lipnja 2006. godine i potvrđen od strane Hrvatskoga sabora 9. svibnja 2008. godine. Osnovni razlozi zbog kojih podržavamo usvajanje predloženog zakona leže u činjenici što smo mi iz Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice zaista uvjereni kako bez kvalitetne zemljišne politike, ali i dosljedne provedbe njezinih mjera u praksi nije realno niti očekivati željenu razinu razvijenosti hrvatske poljoprivrede. Dakle, slažemo se sa svima onima koji ne umanjujući pri tome značaj drugih mjera poljoprivredne politike ipak u zemljišnoj politici vide ključ razvoja hrvatske poljoprivrede, a u sklopu zemljišne politike politiku odnosno procese okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta kao jedan od njezinih najznačajnijih segmenata. U istom kontekstu smatramo kako svi zainteresirani i nadležni za sektor poljoprivrede, dakle od samih poljoprivrednika, jedinica lokalne samouprave, nadležnih državnih institucija, ministarstva, Vlade, ali i nas samih u Hrvatskom saboru, moramo bit svjesni činjenice da bez uređenog i okrupnjenog poljoprivrednog zemljišta naprosto nije moguće očekivati postizanje temeljnih ciljeva zemljišne politike koji s jedne strane idu u pravcu povećanja osnove za razvoj poljoprivredne proizvodnje stavljanjem u funkciju dosad nekorištenog poljoprivrednog zemljišta, a s druge strane u pravcu formiranja poljoprivrednih gospodarstava s jasnom i dugoročnom tržišnom perspektivom, dakako procesom njihova okrupnjavanja. Po svojoj definiciji okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta ili bolje rečeno posjeda predstavlja postupak kupoprodaje, zamjene i zakupa poljoprivrednog zemljišta radi povećanja ukupne površine poljoprivrednog zemljišta koje koristi jedno poljoprivredno gospodarstvo, odnosno radi grupiranja katastarskih čestica poljoprivrednog zemljišta u veće i pravilnije parcele. Dakle radi se o postupcima kojima se stvaraju povoljniji uvjeti za obradu tla, a samim time i za efikasnije i ekonomičnije korištenje poljoprivrednog zemljišta. Na potrebu činjenja konstantnih napora u pravcu okrupnjavanja poljoprivrednih posjeda jasno upozoravaju podaci popisa poljoprivrede iz 2003. godine koji govore o čak 448 tisuća 530 poljoprivrednih kućanstava koja prosječno raspolažu sa 2 hektara poljoprivrednog zemljišta, te o tome da više od tri četvrtine poljoprivrednih kućanstava ima manje od 3 hektara. Nešto su naravno povoljniji podaci prema upisniku poljoprivrednih gospodarstava s kojima isto tako ne možemo biti u potpunosti zadovoljni, ali su oni ipak znatno bolji. Dakle govori se o prosjeku od 6 i po hektara poljoprivrednog zemljišta, međutim ako te podatke kompariramo sa zemljama starim članicama Europske unije, onda u ni kom slučaju ne možemo biti zadovoljni jer znamo da u pojedinim zemljama kao što su Francuska i Njemačka prosječni posjed poljoprivrednih gospodarstava je negdje oko 40 do 50 hektara. Dakle jedan i drugi podatak nas navodi na zaključak kako danas u Republici Hrvatskoj još uvijek imamo veliki broj malih i usitnjenih poljoprivrednih posjeda, na kojima poljoprivredna gospodarstva jednostavno nisu u mogućnosti ostvariti dohodak koji bi bio dostatan za primjeren životni standard, a da ne govorimo o investiranju i unapređenju takvih poljoprivrednih gospodarstava. Naravno da ovakvim stanjem poljoprivrednog zemljišta i strukturom poljoprivrednih gospodarstava, ako ih promatramo s osnova veličine njihova posjeda ne možemo biti zadovoljni, ali isto tako moramo biti iskreni i priznati kako je ovo rezultat prije svega posjednog nasljeđa bivše socijalističkog sustava kada su investicije u poljoprivredi i aktivnosti oko uređenja poljoprivrednog zemljišta bile usmjeravane isključivo prema malom broju velikih poljoprivrednih kombinata u društvenom vlasništvu, dok su mala obiteljska poljoprivredna gospodarstva držana na margini. Isto je tako potrebno reći kako u spomenutom socijalističkom razdoblju na području Republike Hrvatske katastarske evidencije, a posebno zemljišnoknjižne evidencije nisu održavane i redovito ažurirane, tako da danas na dobrom dijelu Republike Hrvatske imamo stanje međusobne neusklađenosti katastarskih i zemljišnoknjižnih evidencija koje dakle često ne prikazuju stvarno stanje na terenu. Ovakvo stanje jednostavno je neodrživo, s obzirom da ono predstavlja ogromnu prepreku razvoja tržišta poljoprivrednim zemljištem, a samim time i okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta, stoga nije teško zaključiti kako će nam trebati zaista puno vremena i novca i rada i svijesti ali prije svega znanja i to na multidisciplinarnoj razini kako bi se stanje poboljšalo. Unatoč tomu prethodno rečenom a da se ne bi stvorio krivi dojam, smatramo da je potrebno posebno naglasiti činjenicu da su sve dosadašnje vlade uistinu učinile velike napore koji su išli u pravcu uređenja i okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta u prethodnom razdoblju, što je u konačnici i polučilo određene rezultate. Naime još 1991. godine donesen je prvi Zakon o poljoprivrednom zemljištu temeljem kojeg je poljoprivredno zemljište u društvenom vlasništvu postalo poljoprivredno zemljište u vlasništvu države. Dakle tada su već stvorene formalne pretpostavke za početak raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države, kao jednom od temeljnih pretpostavki za okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta, a raspolaganje je u praksi započelo 2004. godine. 2001. godine donesen je novi Zakon o poljoprivrednom zemljištu po kojem se raspolagalo poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države do konca 2008. godine kada je donesen novi danas važeći Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji je predstavljao po našem mišljenju i našem stavu značajan iskorak u odnosu na sve prethodne zakone, prvenstveno iz razloga što se njime konačno reguliraju uvjeti i način raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u privatnom vlasništvu, predviđa se uspostava centralnog informacijskog sustava o poljoprivrednom zemljištu, te konačno osnivanje Agencije za poljoprivredno zemljište kao specijalizirane javne ustanove za obavljanje poslova okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta i unapređenja gospodarenja poljoprivrednim zemljištem. Nadalje Vlada Republike Hrvatske je početkom 2009. godine donijela i program okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta u Republici Hrvatskoj za razdoblje 2009.-2021. godina, koji predstavlja kvalitetan strateški dokument i kojeg je potrebno dosljedno provoditi kao napose i Zakon o poljoprivrednom zemljištu u narednom razdoblju koji će, vjerujemo u narednom razdoblju … [[Govornik se ne razumije.]] određena unapređenja i vjerujemo ako budemo tako postupali da rezultati kada je u pitanju okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta neće izostati. Ništa manje važni spomena nisu niti model kapitalnih ulaganja u poljoprivredi i operativni programi podizanja višegodišnjih nasada koji stimuliraju kupovinu privatnog poljoprivrednog zemljišta i na taj način isto tako pridonose okrupnjavanju poljoprivrednog posjeda. I konačno u razdoblju od lipnja 2006. godine do konca 2009. godine Vlada Republike Hrvatske je u sklopu bilateralnog hrvatsko-švedskog odnosa provela projekt okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj vrijednog oko 31 milijun švedskih kruna, od čega 17,4 milijuna švedskih kruna ili po važećem tečaju oko 13 milijuna kuna, predstavlja financijski doprinos Kraljevine Švedske, na čemu im ovom prigodom treba izraziti iskrenu zahvalnost. Cilj spomenutog projekta što se može zaključiti iz njegovoga naziva bio je podržati razvoj politike okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta u Republici Hrvatskoj, te na taj način pridonijeti razvoju konkurentnosti poljoprivrednog sektora i održivosti ruralnog razvoja na području Republike Hrvatske. Projekt se sastoji od 5 projektnih sastavnica, od kojih su 4 u vremenu trajanja projekta, i važenja posebnog ugovora u potpunosti realizirane, a radi se o sljedećim sastavnicama. Dakle provedba 5 pilot projekata okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta, podrška razvoju propisa koji uređuju okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta, podrška razvoju institucije za okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta i uspostavi zemljišnog fonda, i provedba promotivnih aktivnosti, dok je provedba edukativnih aktivnosti kao pete sastavnice projekta obavljena tijekom druge polovine 2009. godine. S obzirom na činjenicu da je posebni ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske bio na snazi bio na snazi do 31. svibnja 2009. godine, to znači da financiranje pete sastavnice projekta u trenutku njezina okončanja, dakle za financiranje nije postojala formalnopravna podloga. Upravo iz toga razloga predlaže se Zakon o potvrđivanju ugovora o izmjenama i dopunama posebnog ugovora, čime se uspostavlja pravni okvir kojim se produžuju rokovi za provedbu i financiranje pete sastavnice projekta, te uvjeti i način korištenja financijskog doprinosa Kraljevine Švedske koji okvirno iznosi 760 tisuća švedskih kruna. Na kraju Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice posebno želi naglasiti kako su sve ove navedene, sve prethodno navedene aktivnosti Vlade Republike Hrvatske, ali i one koje nisu spomenute ipak u prethodnom razdoblju polučile solidne rezultate, tako da danas u pojedinim područjima Republike Hrvatske imamo znatno bolje stanje kada je u pitanju uređenost poljoprivrednog zemljišta, ali isto tako kada je u pitanju strukturiranje poljoprivrednih gospodarstava negoli je to bio slučaj naravno prije 10 ili da ne govorimo 20 godina. Tome najbolje svjedoče podaci o prosječnom posjedu poljoprivrednih gospodarstava koji je u prethodnih 10-ak godina povećan za nešto više od 3 hektara, a još bolje podatak koji govori o tome da danas imamo oko 7 tisuća poljoprivrednih gospodarstava koja raspolažu sa više od 30 hektara poljoprivrednog zemljišta. Dakle, radi se o tržišno respektabilnim poljoprivrednim gospodarstvima. A 2003. godine bilo ih je svega 3,5 tisuće. Dakle, duplo manje. Uvažavajući sve ovo prethodno rečeno, Klub zastupnika HDZ-a podržati će donošenje ovoga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora. Prijedlog ugovora između Vlade RH i Vlade Kraljevine Švedske o izmjenama i dopunama Ugovora o fazi provedbe projekta "Okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj", ono što moramo reći je da taj proces ide puno presporo. Da će Hrvatska za koju godinu ući u EU, ali nažalost da ćemo u EU ući nespremni, pogotovo kad je poljoprivreda u pitanju. Novim je zakonom regulirana i uspostava Centralnog informacijskog sustava za poljoprivredno zemljište, tj. mogućnost istog koji ne postoji. Ja sam upozoravao još kada smo tu razgovarali o OIB-u i o mogućnostima primjene OIB-a da je upravo potrebno isti taj OIB i Centralni registar primijeniti na zemljišne knjige. S tim procesom se krenulo, no međutim taj proces nije ni približno završen, odnosno taj proces je toliko usporen da u procesu reforme zemljišnih knjiga vlada jedan popriličan nered. Također je predviđena Agencija za poljoprivredno zemljište. Ono što treba reći je da kao što se moglo provesti centralnim informacijskim sustavom upravo reforma zemljišnih knjiga, kao što je bilo najavljeno prije 3 godine, a nije to napravljeno, tako vjerojatno ni ovaj centralni informacijski sustav za poljoprivredno zemljište neće polučiti svoje rezultate, a za 3 godine ćemo biti sudionici ravnopravnog europskog tržišta uz neke iznimke u EU. Ono što treba reći je također da Hrvatska nepripremljena u poljoprivredi ulazi u EU. Pristupamo EU kao nepripremljena država. Naše subvencije i potpore su veće od 3 milijarde i naši poljoprivrednici su u ovom trenutku na razini socijalne, a ne tržišne kategorije. Njima treba preko 3 milijarde subvencija. To je u razvijenim europskim državama poljoprivreda se financira iz tzv. zajedničke europske poljoprivredne politike tzv. Common agricultury policy na koji otpada 40% europskog budžeta. 40% budžeta EU. Pola tih poticaja ide na poticaje za ruralni razvoj, a pola tih poticaja tj. otprilike tu je negdje oko pola, ide na direktne isplate poljoprivrednicima, ali po hektaru. Mi štitimo zaštitnu cijenu. Nismo pripremili naše poljoprivrednike za šok koji će se dogoditi kada uđemo u EU. To je ono što je glavni problem. Ove godine i već se događa da kasne potpore i subvencije. Tko će ljudima reći kad uđemo u EU da više nemaju pravo na ono na što su do jučer imali pravo? To je osnovni problem našeg nerješavanja nagomilanih problema u hrvatskoj poljoprivredi. Inače, kad je EU u pitanju onda su tu nekakvi i prosjeci. Zajednička europska politika u poljoprivredi odnosi se na posjede, gospodarske posjede koji su tu negdje u prosjeku iznad 40 hektara. Taj prosjek u Hrvatskoj je za poljoprivredne subjekte, znači poljoprivredna gospodarstva, tek nešto veći od 5 hektara. 6 puta manji je prosjek našeg poljoprivrednog proizvođača nego u EU i kako ćemo biti konkurentni? Kako možemo biti konkurentni? 90 do 100 grla krava na jednog zaposlenog je europski prosjek ili prosjek SAD-a. U Hrvatskoj je taj prosjek negdje oko 10-ak, 15 grla. Ne možemo biti konkurentni. Nismo pripremili našu zemlju za sve šokove koji će se pogotovo dogoditi u poljoprivredi. I to je ono na što želimo upozoriti. Želio bi da ovaj proces "Okrupljavanja poljoprivrednog zemljišta" koji financiraju stranci, dijelom, ne bez razloga, ide puno brže nego što je išao dosad i da pogotovo kad je riječ o informatizaciji samog sustava priča ne ostane na riječima kao što je ostala na riječima kod sređivanja zemljišnih knjiga. Da ne ostane na riječima kada je i riječ o okrupljavanju poljoprivrednog zemljišta. Eto, hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Bernardić je kazao da je u Hrvatskoj 6 puta manji prosjek posjeda u odnosu na EU. Ja ću ga podsjetiti da Hrvatska ima prosjek od otprilike nešto više od 7 hektara, a s Hrvatskom su zajedno Slovenija, Bugarska, Poljska, Mađarska i Italija. A iza Hrvatske su Malta, Rumunjska, Cipar i Grčka. Znači, i ovi koji su iza su također u EU i ovi koji su zajedno sa Hrvatskom. Znači, nije točno što ste rekli.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvo je na redu uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je, gubi pravo na raspravu. … [[Upadica se ne razumije.]] Kaj je bilo? Da je čekamo? Ma ne budemo. … [[Upadica se ne razumije.]] Od jučer nije govorila? Pa bude sutra. Na redu je uvaženi zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo sa 0,67 hektara poljoprivrednog zemljišta Hrvatska po stanovniku pripada zemljama koje su srazmjerno bogate poljoprivrednim zemljištem. U odnosu na zemlje EU u Hrvatskoj se koristi manje poljoprivrednog zemljišta po gospodarstvu bilo da je riječ o usporedbi komercijalnih korisnika potpora ili svih gospodarstava. To ukazuje na još jednu veliku usitnjenost domaćih poljoprivrednih gospodarstava pri čemu je prosjek komercijalnih gospodarstava oko 8,5 hektara, a prosjek svih ostalih gospodarstava svega 2,9 hektara. Mali posjedi postali su ozbiljna kočnica razvoju hrvatske poljoprivrede. Od komercijalnih gospodarstava njih 63% raspolaže s manje od 3 hektara, a u porastu je broj srednje agrarnih gospodarstava koji imaju između 20 i 300 hektara zemlje, a ukupno posjeduje oko 23% poljoprivrednog zemljišta. Programi gradova i općina koji su osnova za raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države za sada je obuhvaćeno oko 550 tisuća hektara. Njima je za prodaju planirano 219 tisuća hektara, a do sredine ove godine prodano je oko 50 tisuća hektara ili 20% planiranog. Prodaju poljoprivrednog zemljišta nužno je povećati jer poljoprivrednici nisu skloni podizati nasade, osobito voćnjake, vinograde maslinike na tuđoj zemlji. No to je moguće postići tek kada se sredi zemljišno-knjižno stanje za što su potrebni geodetska izmjera i rješavanje imovinsko-pravnih odnosa što je dugotrajan i skup proces. Jedinice lokalne samouprave barem one agilnije takve površine za prodaju daju u zakup do sređivanja zemljišno-knjižnog stanja. Od početka raspolaganja državnim poljoprivrednim zemljištem točnije od '95. godine do sada su zaključeni ugovori za 282 tisuće 95 hektara poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države. Najviše površina dano je u zakup 56%, prodano je 23%, a u koncesiju je dano 19% zemljišta. Cilj zemljišne politike u razdoblju od 2009. do 2011. je okrupniti prosječni poljoprivredni posjed, odnosno poljoprivredno zemljište koje koristi poljoprivredno gospodarstvo povećanjem površine u prosjeku za pet hektara i smanjenjem broja proizvodnih parcela za oko 50%. Okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta jedan je od najvažnijih procesa u domaćem agraru do ulaska u Europsku uniju. Postupak okrupnjavanja započeo se provoditi kroz pet pilot projekata koji su imali za cilj detektirati najveće prepreke na tom poslu, ali i pripremiti teren za osnivanje agencije za poljoprivredno zemljište. Projekt je vrijedan 27 milijuna kuna od čega je Kraljevina Švedska izdvojila 13 milijuna kuna. Rezultati ostvareni provedbom projekta su sljedeći, znači educirani su projektni djelatnici i pripremljeni za rad u budućoj agenciji za poljoprivredno zemljište. Okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta je dobilo zasluženu pažnju u hrvatskoj javnosti i stečena su iskustva provedbom pilot projekata, okrupnjavanju poljoprivrednog zemljišta korištena je kao podloga za izradu propisa. Isto tako uočeni su određeni problemi za okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta, a oni su prije svega dvostruko oporezivanje na promet poljoprivrednog zemljišta priliko zamjene u postupcima okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta sukladno Zakonu o porezu na promet nekretninama. Prije spomenuto nesređeno zemljišno, knjižno i katastarsko stanje na poljoprivrednom zemljištu te komplicirane i dugotrajne procedure sređivanja zemljišno-knjižnog i katastarskog stanja. Neobrađeno i zapušteno vrijedno poljoprivredno zemljište i još jedan veliki problem, to je neograničena parcelacija katastarskih čestica poljoprivrednog zemljišta kao posljedica provedbe ostavinskih rasprava ili drugih oblika razvrgnuća suvlasništva. Bez okrupnjavanja, odnosno stavljanja u funkciju poljoprivrednog zemljišta nema jeftine hrane ali ni budućnosti domaće poljoprivrede. Korištenje poljoprivrednog zemljišta po gospodarstvu najveće je u Danskoj i Češkoj gdje je prosjek između 60 i 90 hektara. U Švedskoj, Njemačkoj, Francuskoj, Velikoj Britaniji, Luxemburgu taj prosjek iznosi od 40 do 60 hektara. Španjolskoj, Nizozemskoj, Slovačkoj, Belgiji, Estoniji, Irskoj, Finskoj prosječno se koristi od 20 do 40 hektara, a u Litvi, Portugalu, Latviji i Austriji od 10 do 20 hektara. Prosječna poljoprivrednih posjeda u zemljama članicama Europske unije jest upravo posljedica dugogodišnje primjene kombinacija različitih mjera poput ograničavanja slobode tržišta poljoprivrednim zemljištem i djelovanja zemljišnog fonda. Isto tako i provedba komasacije. Hrvatska se s pet do 10 hektara zemljišta po gospodarstvu nalazi u skupini sa Slovenijom, Bugarskom, Poljskom, Mađarskom, Italijom, a na dnu ljestvice su Malta, Rumunjska, Cipar i Grčka sa manje od pet hektara korištenog zemljišta po gospodarstvu. Usitnjenost posjeda je isto tako i problem iz županije iz koje ja dolazim, a to je Zadarska županija. U prosjeku jedna jedinica s popisa koristila svega 1,46 poljoprivrednog zemljišta i na to čak 5,5 parcela. Uvrštavanjem Zadarske županije u pilot projekt okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta pružena je prilika da se na temelju iskustava iz pilot projekata okrupnjavanja iz Vrbovca, Krašića, Vidovca, Novog Vinodolskog, Tompojevaca poboljša posjedovna struktura poljoprivrednog zemljišta. Evo zbog svega navedenog podržat ću donošenje ovog zakona. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo mnoge mjere koje je Vlada Republike Hrvatske donijela bile su usmjerene upravo u pravcu okrupnjavanja, jer okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta jer je to problem koji postoji znači ne u novijoj hrvatskoj povijesti nego zbilja negdje od 50-ih godina prošlog stoljeća. Jedna od tih mjera i program raspolaganja državnim zemljištem, kojim je zaključeno ugovora negdje do sada oko 300 tisuća hektara, od čega je 56% dano u zakup, 21 je koncesije, 23 je prodano. Rezultati ovog programa koje je provodila Vlada Republike Hrvatske su ipak utjecali na okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta ali samo onog u državnom vlasništvu kojeg ću podsjetit ću vas u Republici Hrvatskoj samo 33%. Poljoprivredno zemljište u privatnom vlasništvu a takvog je evo 67% nije bilo regulirano do donošenja Zakona o poljoprivrednom zemljištu već su se primjenjivali opći propisi koji uređuju vlasništvo a posljedica toga je bilo dodatno ili daljnje usitnjavanje naših proizvodnih parcela. Stoga danas prosječna veličina poljoprivrednog gospodarstva u Republici Hrvatskoj iznosi negdje oko 7 hektara a u zemljama Europske unije prosječno je negdje oko 50 hektara. I evo kolega Kutija je rekao gdje smo mi upravo u tom društvu. Recimo Francuska ima 36, Engleska 68, a evo zemlja koja nam i financijski pomaže u ovom programu ima prosjek 42 hektara. Trend je povećanja u Europi ali trend povećavanja je i kod nas. S svi znamo da je veličina parcele jedan od presudnih čimbenika konkurentnosti najvećeg djela poljoprivredne proizvodnje. Osim što je okrupnjavanje poljoprivrednog zemljišta od 2004. godine poticanje provedbom modela kapitalnih ulaganja i to posebno dodjelom investicije potpore za kupovinu privatnog zemljišta radi okrupnjavanja poljoprivrednog posjeda. Ovdje je važno reći da je poljoprivredno zemljište okrupnjeno i kao posljedica onog programa koje sam na početku svog izlaganja rekla. Vlada Republike Hrvatske također je provela i projekt okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta koji je sufinanciran sredstvima Kraljevine Švedske. Cilj tog projekta bio je podržati razvoj politike okrupnjavanja kojeg je Republike Hrvatska već provodila a postignut je provedbom sljedećih sastavnica. Znači provedba pet pilot projekata okrupnjavanja, podrška razvoju propisa koji uređuju okrupnjavanje, podrška razvoju institucija za okrupnjavanje, provedba edukacije sudionika i provoditelja okrupnjavanja, ali i promotivne aktivnosti vezano uz navedenu problematiku. Provedbom ovog projekta utvrđeno je da je jedan od razloga koji usporava ili čak na nekim područjima onemogućava okrupnjavanje upravo needuciranost i neinformiranost poljoprivrednika, ali i provoditelja zemljišne politike i vlasnika poljoprivrednog zemljišta. Stoga držim da je dobro da sredstva koja su ostala evo iz navedenog programa da se usmjeravaju upravo u tom pravcu. Najvažniji rezultat navedenog projekta je što je lokalno stanovništvo postalo svjesno da brigu o nekretnina pa tako i imovinsko-pravnim odnosima na poljoprivrednom zemljištu je isključivo briga upravo vlasnika nekretnina. Također uloga projekta kao posrednika i savjetnika u postupcima okrupnjavanja pokazala se ključnom te je kao bitan rezultat provedbe projekta osnovana i Agencija za poljoprivredno zemljište koja će dugoročno i održivo okrupnjavati poljoprivredno zemljište upravo na način odnosno po modelu kako je to rađeno i u ovom, kako se provodilo znači ovim projektom. Zaključit ću. Sređeni imovinsko-pravni odnosi na poljoprivrednom zemljištu preduvjet su za provedbu okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta putem kupoprodaje i zamjene, ali i educiranost odnosno informiranost svih čimbenika ovog procesa. Ali bih još ukazala i na sad, još uvijek možemo utjecati na to, dobro ustrojstvo agencije i ustrojstvo kako treba čim prije i usklađenost svih institucija koje su u ovaj proces uključeni, znači i sudova i koordinacija između svih institucija bi tek mogla dati rezultate. Međutim, ne trebamo očekivati rezultate odmah. Ovo je proces koji će trajati dosta dugo, a evo i ovaj sporazum i ova dodatna sredstva koja imamo i koja su predmet ovog zakona će omogućiti da to učinimo što prije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Šimo Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kada ja bio Zakon o poljoprivrednom zemljištu u ovoj sali sam također uz učešće u raspravi, u nakani da donesemo dobar Zakon o poljoprivrednom zemljištu, a pretpostavke da bi se taj Zakon o poljoprivrednom zemljištu i provodio je taj da općine, gradovi koji su u Hrvatskoj imali zadaću donijeti programe raspolaganja poljoprivrednim zemljištem gdje su obvezatno morali u te programe staviti povrat je kojim bivši komunistički sustav oduzeo tu zemlju, zakup, koncesija i prodaja. Mogu ovdje konstatirati da se povrat još u cijelosti nije izvršio, a rokove za prijavu oduzetih površina bile 31.12.2007. godine. Zašto ne? Zašto se nije taj posao završio da ljudi dobiju zemlju koja im je nepravedno oduzeta. Po meni je i ovo što je danas na dnevnom redu, a to je izmjena poljoprivrednog zemljišta, ako izmjene poljoprivrednog zemljišta nema po meni nema ni povrata u cijelosti, zakupa, koncesije niti prodaje. Stoga podržavam ovaj zakon i apeliram i na Agenciju za poljoprivredno zemljište da bi u cilju okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta po meni trebali udružiti sredstva i županije, gradova i općina koje imaju raspolaganje poljoprivrednim zemljištem i Državna geodetska uprava. Nekada smo to radili, ne znam kakvo je sada stanje, onda kada sam radio u lokalnoj upravi sam upravi po principu 34% Državna geodetska uprava ili državni proračun, 33% županija i 33% općina na kojoj se izmjera provodi. Jer još jednom kažem, bez izmjere poljoprivrednog zemljišta nema ni raspolaganja poljoprivrednim zemljištem. Događaju se slučajevi na terenu da zemljište koje je drenirano, koje je prošlo uređena kanalska mreža, gdje se održava ta ista kanalska mreža, a zemljište se vodi pod neplodno tlo, livada, tako da oni zakupoprimci koji koriste to poljoprivredno zemljište bez obzira u kojem obliku se radi, da li je koncesija, prodaja ili zakup plaćaju minimalne naknade za zakup tog poljoprivrednog zemljišta i u tom slučaju gubi na proračunu i županija i država, a dakako i općina na kojoj se to poljoprivredno zemljište nalazi. Stoga je vrlo vrlo bitno da u svrhu okrupnjavanja i raspolaganja tim istim poljoprivrednim zemljištem izvršimo ovu izmjeru koja je vezana sa, jedno bez drugog ne ide, sa okrupnjavanjem poljoprivrednog zemljišta kako bismo na tim površinama imali veće prihode, a kako iz razloga toga da bi hrvatski poljoprivrednik, onaj koji raspolaže, bez obzira koji vid raspolaganja, spremno dočekao ulazak u Europsku uniju na surovo, ja bih rekao, poljoprivredno tržište i veliku konkurenciju u zemljama Europske unije. Iz razloga toga je svih ovih godina Republika Hrvatska uvela i potpore na zasijane kulture, uvela potpore na kapitalno ulaganje u poljoprivredi, ne samo kad se tiče mehanizacije, poljoprivrednih priključaka strojeva nego i kad se tiče izgradnje farmi, novih nasada, vinograda, voćnjaka itd., sve u svrhu da bi taj hrvatski seljak, hrvatski poljoprivrednik bio konkurentan, danas sutra kada uđemo u Europsku uniju, poljoprivrednicima u Europskoj uniji. Ja se ovim putem zahvaljujem Kraljevini Republike Švedske na ovih 13 milijuna kuna. Ali još jednom ponavljam, mislim da bi bilo dobro udružiti sredstva, odrediti prioritete izmjeri okrupnjavanja i krenuti s tim poslom da ga koliko toliko dotjeramo do kraja, do ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvaženi zastupnik Branko Kutija, izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine potpredsjedniče. Kolega Đurđević, kazali ste da je udruživanje sredstava jedinice lokalne samouprave, područne samouprave, Državne geodetske uprave, državnog proračuna preduvjet za ubrzanje ovoga problema. Ja se definitivno slažem s tim, ali ću napomenuti isto tako da je educiranost čini mi se još veći problem našega stanovništva odnosno poljoprivrednika, vezano za prihvaćanje ili neprihvaćanje rješavanje ovoga problema. Stoga mislim da paralelno je potrebno raditi nekoliko poslova. I treći problem po meni koji je isto jednako važan i vrijedan, a to je rješavanje imovinsko-pravnih problema. Jel znamo, na velikim kompleksima koji su u državnom vlasništvu da su jedinice lokalne samouprave donijele programe o raspolaganju s poljoprivrednim zemljištem ali da isto tako ne mogu to poljoprivredno zemljište prodati poljoprivrednicima zbog toga što nisu usklađena ZK i posjedovna stanja, a znači to je proces koji dugo traje, kao što sam kazao s jedne strane, s druge strane to je proces koje moraju financirati jedinice lokalne samouprave. Znači iako je zemljište u vlasništvu Republike Hrvatske.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Šimo Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa ja se u svom izlaganju po ovoj temi nisam dotakao malih … [[Govornik se ne razumije.]] poljoprivrednih površina, dakako da će ovaj posao biti lakše završiti na onim površinama, rekao bih po meni bivših pikova koje su općine i gradovi dobili u na raspolaganje to državno zemljište, bit će lakše odraditi i srediti stanje u katastru u gruntovnici, ali veliki problem kao što ste vi ovdje kolega Kutija naglasili će biti na malim usitnjenim površinama, gdje je prethodno ponavljam potrebito izvršiti izmjeru i … [[Govornik se ne razumije.]] i srediti imovinsko stanje da sada ne elaboriram da se jedna čestica rasitnila na tri, četiri brata, sestre, i da to treba okrupniti, a da bi se to provelo opet se vraćamo na početak moramo to poljoprivredno zemljište izmjeriti. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću svakako podržati Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske o izmjenama i dopunama Ugovora o provedbi faze projekta okrupnjavanja poljoprivrednog zemljišta. Moj je osobni stav da je taj projekt izuzetno dobar, da je višestruko koristan za Republiku Hrvatsku, posebno kad govorimo o segmentu poljoprivrede i populaciji koja se bavi sa poljoprivredom i moram reći da je taj projekt pokazao izuzetno dobre rezultate na terenu. Ja sam osobno pratila projekt kad se provodio u ovih 9 županija koje ste nabrojali, provodio se u mojoj Sisačko-moslavačkoj županiji i želim prije svega pohvaliti djelatnike koji su bili uposleni na tom projektu, jer mislim da su u tom jednokratnom razdoblju dali izvrsne rezultate. Ovaj projekt vidim i kao jednu dobru osnovu i bazu za uspostavu Agencije za poljoprivredno zemljište. Mi smo u ovom Hrvatskom saboru donijeli novi Zakon o poljoprivrednom zemljištu, sastavni dio tog zakona je i obaveza uspostave Agencije za poljoprivredno zemljište, rok je bio početak ove godine pa smo donijeli izmjene i dopune kojim smo taj rok malo pomaknuli, naravno cilj nam je da kad ta agencija krene sa radom da se dotad otklone sve one nedoumice koje su se i otvarale u okviru naše saborske rasprave. No mislim da bez obzira tko pripadao kojoj političkoj opciji svi se slažem da je nužno uvesti red u gospodarenje poljoprivrednim zemljištem na terenu, da je tu nužna jedna sinergija i općina i gradova, ali naravno i države i da je ponekad nužna i tolerancija samih korisnika tog poljoprivrednog zemljišta. Mene osobno žalosti što se još uvijek jako velike površine poljoprivrednog zemljišta, koje je spremno za obradu obrasle na žalost u različito raslinje što se danas ne obrađuje, a znamo da je ustvari u Hrvatskoj itekako problem u proizvodnji, odnosno u samodostatnosti određenih proizvoda. Ja doista iskreno vjerujem i poljoprivredu vidim kao razvojnu šansu Hrvatske. Za to je nužna i politička volja i politička odluka. Ja mislim da smo mi tu političku odluku donijeli onog trenutka kad smo donijeli program rada Vlade Republike Hrvatske za razdoblje od 2008. do 2012. godine gdje smo jasno otvorili mogućnosti za razvoj hrvatskog sela i za razvoj hrvatske poljoprivrede. Činjenica je da nema razvoja hrvatske poljoprivrede bez uvođenja reda u poljoprivredno zemljište, odnosno ako ne stavimo u funkciju neobrađeno poljoprivredno zemljište onda ne možemo očekivati i da će poljoprivrednici moći proizvesti dostatne količine hrane. Obzirom da je to danas top pitanje svugdje, ne samo kod nas nego u Europi i u svijetu ja se doista zalažem da se našim poljoprivrednim proizvođačima da adekvatna podrška i da se tu i ministarstvo založi da se određeni problemi na terenu riješe. Mislim da nisu dobre situacije koje se događaju u pojedinim općinama i gradovima, gdje načelnici općina pojedinim odlukama jedno te isto zemljište daju različitim korisnicima u zakup, govorim dakle o onom zemljištu koje programom raspolaganja poljoprivrednim zemljištem nije utvrđeno za prodaju i tada se događa kaos na terenu, da jedan zakupac plati zakup a onda potom drugi tzv. zakupac za isto to zemljište ulazi u posjed i koristi ga. Čini mi se da je tu nužna veća aktivnost inspekcijskih službi Ministarstva poljoprivrede, kao što je nužno i utvrditi tko i na koji način obrađuje određene poljoprivredne površine. Mislim da je kao i u svakom drugom poslu i segmentu našeg života važna pravednost, a čini mi se da evo svaki put kad se događaju određene promjene, kad su te promjene posebno teške da se one nekako lome na leđima naših poljoprivrednih proizvođača. U tom smislu kad povezujemo raspolaganje poljoprivrednim zemljištem i proizvodnju hrane i snažniju potporu poljoprivredi, ja bih se evo ponovno državni tajniče založila, ja sam to i pismeno uputila u Ministarstvo poljoprivrede da doista Ministarstvo poljoprivrede dobije jednu ključnu ulogu kad je riječ o poljoprivrednoj politici i kad je riječ o poljoprivrednim proizvodima, a posebno kad je riječ o uvozu hrane. Smatram da uvoznicima hrane treba povećati carine, kako bi se učinio naš proizvod, domaći proizvod konkurentniji. Isto tako smatram da uvoznicima poljoprivrednih proizvoda kojih ima dovoljno u Hrvatskoj treba ukinuti potpore. Mi smo evo nedavno svjedočili situaciji koja je bila izuzetno teška, kad nije bilo dovoljno financijskih sredstava da se isplate potpore poljoprivrednim proizvođačima, zato što su svi poljoprivredni proizvođači morali podnijeti jednak teret. Ja nisam suglasna sa takvim načinom rada, smatram da onaj poljoprivredni proizvođač koji radi u Hrvatskoj, koji živi od svog truda i rada, koji prehranjuje svoju obitelj, koji proizvodi taj hrvatski domaći poljoprivredni proizvod mora imati pomoć države u osiguranju tržišta, mislim da je najbolje tržište i najracionalnije svakako turizam i da mora imati tu potporu od države jer ta potpora nije socijalna pomoć, to nije ništa neuobičajeno, to imaju i druge europske države. A, isto tako, smatram da oni veliki trgovački lanci, oni koji žive od toga da kupe jeftino mlijeko u BiH, meso u Rumunjskoj ili luk u Egiptu ne mogu dobivati potporu hrvatske države. I u tom smislu, evo, i u tom segmentu ukoliko se Ministarstvo poljoprivrede založi za takvu poljoprivrednu politiku imat će od mene podršku. Ja smatram da doista postoji šansa i prostor da sva naša obiteljska gospodarstva koja su upisana u upisnik opstanu, ali tu je potrebna pomoć i države i županija i općine i gradova. I naravno višestruko su korisni ovakvi programi koji dolaze od naših prijatelja kao što je Švedska. Jer ovaj program doista daje dobre rezultate i mislim da ga vrijedi podržati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo 2 replike. Prvo je uvaženi zastupnik Davor Bernardić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Pa uvažena kolegice Petir spomenuli ste i pričali i govorili o promjenama koje se lome na poljoprivrednicima i koji će se lomiti i u budućnosti. Pa da su te promjene napravljene i da se bolje krenulo u promjene upravo u poljoprivredi ne bi se lomilo na njima. Ne bi morali danas razgovarati o neisplati poticaja u ovoj godini, ne bi danas morali razgovarati o velikim problemima u tom sektoru, ali danas o tome ipak razgovaramo. Također, politička volja, spomenuli ste i to da je potrebna politička volja da se krene u jači nadzor, da se krene u veće i brže okrupnjavanje. Postavlja se pitanje, gospodo, 6 godina ste na vlasti, što ste radili ovih zadnjih 6 godina? Ono što je, nažalost, trenutna situacija u Hrvatskoj da poljoprivrednici nisu tržišna kategorija nego socijalna kategorija, kategorija koja ovisi o državi, a nije bilo snage ni reforme da ih se pripremi za sve ono što nas čeka ulaskom Hrvatske u EU. I nažalost pretrpjet ćemo jedan veliki šok.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Bernardić ja smatram da doista poljoprivreda ne bi trebala biti tema ili područje posebno ovdje u Hrvatskoj na kojem će se politizirati i na kojem će se na neki način iskrivljavati činjenice. Svi oni kojima je poljoprivreda i hrvatsko selo na srcu imaju dužnost i zadatak poduzeti određene stvari. Mi smo donijeli sve zakone koje smo si zacrtali donijeti i u tom segmentu sigurno da je učinjen pomak i da je hrvatska poljoprivreda spremna za ulazak u EU. Mogu se složiti s vama da na terenu ostaje još podosta posla kojeg treba užurbano odraditi kako bi se našim poljoprivrednim proizvođačima pomoglo. No, isto tako smatram da promjene koje se događaju kod nas u sektoru poljoprivrede nisu ništa drugačije od promjena koje su se događale u drugim zemljama u okruženju. Upravo ta njihova iskustva mogu nam biti dobar vodič da ne pogriješimo u onim segmentima u kojima su oni pogriješili. Isto tako, mislim da je sasvim prirodno i normalno da svaka država štiti svoju proizvodnju i u tom smislu ja i ovdje svaki put kad se raspravlja o poljoprivredi dajem prijedloge. Znam da mjere za koje se zalažem nije jednostavno preko noći provesti, ali mislim da su one za dobrobit hrvatskog seljaka i hrvatskog naroda i da trebamo naći način kako da zaštitimo domaću proizvodnju.
Zahvaljujem. I replika, uvaženi zastupnik Šima Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo još jednom, kolegica Petir je govorila o zakupu poljoprivrednog zemljišta da na natječaju dobije poljoprivredno zemljište, a nakon par dana u dogledno vrijeme ulazi druga osoba i obrađuje zemlju u podzakupu. Po meni to nije sporno. Bolje da je zemlja obrađena nego da stoji pusta, ali to navodi na činjenicu, kolegice i kolege, da je bolje dati zemlju u koncesiju. Iz razloga toga jer se poljoprivrednik opteretio kupujući mehanizaciju. Danas traktori od 150, 200 konjskih snaga, koliko je konjskih snaga toliko je tisuća eura. Jedan plug sa prevrtačima je oko 70 tisuća kuna, 10 tisuća eura. On se opteretio i sada nema sredstava da ide na varijantu kupnje poljoprivrednog zemljišta. Stoga je bolja varijanta da naše općine, ja bi im to sugerirao, izmijene program razdvajanja, gdje će veće površine dati u koncesiju. Koncesija na 20, 30 godina, već je opterećen bankama, ima obroke plaćanja kredita za ono što je uložio. Bilo u mehanizaciju, bilo u farmu ili u kupovinu poljoprivrednog zemljišta, ali je i na to dobio povrat da u Hrvatskoj prevladava koncesija. To je moje razmišljanje, osobno. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa obzirom da je poljoprivredno zemljište nacionalni resurs mislim da je izuzetno važno da s njim gospodare oni koji doista vole tu zemlju, a to su hrvatski poljoprivrednici. I ja sam uvijek za to kad je moguće, kad postoje i osigurani uvjeti da naš hrvatski poljoprivrednik kupi to zemljište. Dakle, ja se zalažem da on bude vlasnik tog zemljišta. Možda se nismo kolega Šima razumjeli kad sam ja govorila o pojedinim općinama i gradovima koji jedno te isto zemljište daju različitim korisnicima u zakup. To je nepravedno. Jer ako ja dolazim u općinu i kao OPG želim u zakup uzeti određeno zemljište zbog toga da bih ga obrađivala i potpišem ugovor i platim zakup onda je neprirodno, nenormalno i protiv svih zakona i to tražim da ministarstvo sa svojim inspekcijskim službama razriješi, da isto to zemljište koje je taj OPG već zakupio i na kojem je trebao obraditi zemljište i zasijati ga da se daje nekom drugom u zakup bez ijedne kune. To ja zovem političkim igrama, a ne raspolaganjem poljoprivrednog zemljišta i u tom segmentu sam tražila aktivnost Ministarstva poljoprivrede i njihovih inspekcija. A naravno da se slažem s vama da svako zemljište koje se može staviti u funkciju da treba biti stavljeno u funkciju jer je to naravno i u skladu i sa postojećim pozitivnim propisima RH, ali i sa nekim normalnim uzdusima. Želimo da zemljište bude kultivirano, a ne da na njemu raste korov.
Zahvaljujem. Na redu bi trebao biti uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Vidim da ga nema, gubi pravo na raspravu po ovoj točki. Time više prijavljenih nema. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Uvaženi Josip Kraljičković državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane saborske zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem se na vašoj raspravi na primjedbama na prijedlozima. Odmah možemo uskliknuti da smo svi dobro upoznati da nema poljoprivrede u svijetu koja nema problema. I to je zakon o poljoprivredi i tako da nismo ništa novo čuli kako je netko rekao danas. Znači to je imanentno i to je dobro i to onda potiče sve ostale da se problemi rješavaju. Što je ovdje važno pojasniti možda da bismo bolje lakše razumjeli neke od ovih pitanja koja su bila postavljena danas. Bilo je prvo, centralni informacijski sustav. On se ne navodi nigdje u zakonu. Znači zakon koji je donio Hrvatski sabor a koji je stupio 1. 1. 2009. na snagu u članku 4. govori da će se uspostaviti informacijski sustav podataka o poljoprivrednom zemljištu u Republici Hrvatskoj a on se sastoji od tri podsustava. Prvi je podsustav raspolaganje državnim poljoprivrednim zemljištem, drugi je u raspolaganju vlasništvu fizičkih i pravnih osoba i treći je o održavanju i zaštiti poljoprivrednog zemljišta. Znači to se odnosi na eksploatacijski sustav i to upravo uspostavljamo. Između ostalog osnovali smo Hrvatski centar za poljoprivredu, hranu i selo u kojem se razvija Zavod za tlo i očuvanje zemljišta i upravo je završena jedna značajna investicija u tom zavodu u Osijeku od gotovo 6 milijuna kuna, gdje će se omogućiti da se tamo rade određene analize i praćenja koja držim da će biti korisna za cijelu Hrvatsku, ali čak i za regiju. Kada je riječ o pripremi naših poljoprivrednika, onda moramo reći da bez obzira koliko se pripremamo i mi kakva su iskustva drugih zemalja da nikada poljoprivrednike ne možete dovoljno pripremiti pa ni sami sebe za ono što nas očekuje, jer uvijek će biti iznenađenja. Ali što smo učinili u međuvremenu evo i vi na čemu vam isto zahvaljujemo na suradnji. Znači Zakon o poljoprivrednoj komori je donio Hrvatski sabor, komora je osnovana i komora je počela sa radom. A komoru su izabrali i glasovali o komori svi koji su upisani u upisnik, znači svi poljoprivrednici i oni su reprezent upravo svih poljoprivrednika. I oni danas imaju veliki sastanak u ministarstvu vezan uz sve ono što je važno za njih, osnivaju odbora u pojedinim područjima, pojedinim sektorima. Tako da će se i na taj način omogućiti da se kroz vlastiti angažman poljoprivrednika što bolje upoznaju i pripreme u smislu ulaska u Europsku uniju i onoga što nas tamo očekuje. Također u svim povjerenstvima koja su u Ministarstvu poljoprivrede su predstavnici poljoprivrednih proizvođača, i zadruga, i komore. Osnovane su institucije koje držimo su izravno za pomoć poljoprivrednicima i upravo one rade najviše na pripremi njihovoj i za skori ulazak u Europsku uniju. A svi dobro znate da smo osnovali Hrvatsku poljoprivrednu agenciju koja je proširena bivša Hrvatski ... centar koja ima zadaću da pomogne svim poljoprivrednicima na području Hrvatske upravo u pripremi potpora i u pripremi objašnjavanja potpora koje jesu i koje će biti u Europskoj uniji. Također Hrvatski zavod za poljoprivrednu ... službu pokriva cijelu Hrvatsku po svim gradovima i općinama i po svim županijama. I držimo da im se kroz taj rad također pomaže i pripremaju naši poljoprivrednici. Kada je riječ o potporama u poljoprivredni, pa možda da tu otklonimo isto određene nesporazume, a oni su uvijek dobri za rasprave za javnost. Mi smo se svi i sve političke stranke bez obzira da li su u Saboru ili nisu se odlučile da je ulazak u Europsku uniju jedan od glavnih političkih ciljeva, a to znači i prihvaćanje zajedničke poljoprivredne politike tako ćemo skratiti. A u toj zajedničkoj europskoj poljoprivrednoj politici među ostalima stoji da potpora se dobiva za svaki hektar, za svako grlo i da je potpora novčano primanje poljoprivrednog gospodarstva za obavljanje poljoprivredne aktivnosti radi potpore dohotku. I upravo smo i to našim zakonom prije 20 propisali i to provodimo. I ne može se govoriti da stajališta i struke ali i prakse da su potpora u poljoprivredni socijalna kategorija. Ona ponavljam su potpora dohotku da bi se netko bavio poljoprivredom. To je europska stečevina i mi to primjenjujemo sukladno propisima i našim odlukama da uđemo u Europsku uniju. Kada je riječ o visini potpore mi imamo dva stupa. Prvi stup je stup izravnih potpora, izravnih plaćanja potpora proizvodnji i on se kreće u Hrvatskoj na razini od 2,2 do 2,5 milijarde kuna i te potpore dobivaju svi oni koje smo rekli a ima ih oko 100 tisuća poljoprivrednih gospodarstava. Kada je riječ o isplatama, sve isplate za ovu godinu znači koje su već obavljene, one su obavljene za godinu prošlu i za proizvodnu godinu 2009. tako je u zakonu tako je i u Europskoj uniji kada uđemo. One su isplaćene u zakonskom roku koji je propisan i u iznosu koji je osiguran u proračunu. Tako da ne možemo govoriti o nekom problemu sa ... sa isplatama ili sa ne isplatama potpora. Kada je riječ o prihodima koje jedinice lokalne samouprave i županija i Republika Hrvatska ostvaruju od raspolaganja državnim poljoprivrednim zemljištem, samo da vas podsjetim da od zakupa 50% prihoda dolazi u jedinice lokalne samouprave, 25% županijama, a 25% Republici Hrvatskoj. Od prodaje 50% također jedinici lokalne samouprave i od ... zakupa 50% jedinici lokalne samouprave. Zašto to govorim? Zato što je taj prihod strogo namjenski i on između ostalog ima zadaću da pripomogne jedinicama lokalne samouprave u izmjeri i u sređivanju imovinsko-pravnog stanja svoga zemljišta. Tako da nema zapreke što se tiče i osiguranja sredstava i zakonske podloge da to jedinice lokalne samouprave ne čine u dogovoru sa Državnom ... upravom i sa županijama. Tako da s te strane kao država smo također osigurali a to je propisano i pravilnicima koji su na snazi i koji su objavljeni u Narodnim novinama. Kada je riječ o raspolaganju državnim poljoprivrednim zemljištem, to bih ukratko htio isto pojasniti da nam bude svima jasno i onima koji nas slušaju. U Hrvatskoj se raspolagati državnim poljoprivrednim zemljištem može isključivo na temelju Zakona o poljoprivrednom zemljištu, a to znači da se može dobiti poljoprivredno državno zemljište isključivo putem javnog natječaja. A dalje to znači sa putem programa raspolaganja koje su svaka jedinica lokalne samouprave trebale izraditi. Na temelju tog programa se raspisuju natječaji i provode natječaji u jedinicama lokalne samouprave, Ministarstvo poljoprivrede daje suglasnost na izbor najboljeg ponuditelja i to je sve od ministarstva. Ostalo je na jedinicama lokalne samouprave. Osim toga daje suglasnost i na same programe. Ono što također je važno reći, to je naša stvarnost, bez obzira što je zakon donio Hrvatski sabor 2001. godine, otada jedinice lokalne samouprave imaju obavezu i pravo da izrađuju programe i da raspolažu … [[Govornik se ne razumije.]] poljoprivrednim zemljištem. Još uvijek imamo 105 jedinica lokalne samouprave koje nisu izradile programe. Imamo 120 jedinica lokalne samouprave koje su dobile suglasnost od ministarstva, ali nisu raspisale niti jedan natječaj. Tako da smo poduzeli evo ovih zadnjih dva mjeseca maksimalne aktivnosti da potaknemo jedinice lokalne samouprave, pa uključili smo tu i regionalne, znači i županije. Evo obilazimo i Hrvatsku, ali došli su i kod nas također i sa namjerom da potaknemo i pomognemo da se izrade programi, ali i da se natječaju provedu i da je držano poljoprivredno zemljište stavi u funkciju sukladno zakonu putem natječaja i u skladu sa programom raspolaganja. Kada je riječ o potporama koje su različite vrste od drugih potpora onda možemo to reći da ne usklađujemo sve naše poticaje, potpore, kako bi ih nazvali, s onim što imamo u Europskoj uniji i to smo obavezni i tu ne radimo diskriminaciju tako da ne možemo neke stvari kako bismo možda htjeli posebice naglasiti da ćemo za određene vrste proizvođača imati jedne, a za druge druge vrste poticaja u smislu ovih o čemu govorimo i koje su sukladne Zakonu o potporama u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Kada je riječ o ostalim problemima koji su vezani uz poljoprivredno zemljište moram ovdje reći, a imat ćemo i kasnije, možda idući tjedan već u Saboru jednu izmjenu Zakona o poljoprivredi da je također Vlada donijela koncept nove reforme potpora u poljoprivredi gdje se poseban naglasak daje upravo na poljoprivredno zemljište. To znači da je vrlo važno formalno-pravno srediti poljoprivredno zemljište jer će ono biti, da tako kažemo, glavna osnovica za ostvarivanje potpora kada uđemo u Europsku uniju. Tako da sve aktivnosti koje činimo mi na razini Vlade i na razini Ministarstva poljoprivrede, ako ćemo dobiti podršku, pomoć vašu, vas saborskih zastupnika kako na terenu tako i ovdje, bit će nadam se od koristi svih nas. Jer je bitno prema novom modelu ono što se upiše u prvoj godini to će se kasnije imat pravo na potpore tako da ako nešto se neće upisati broj godine i ulaska u Europsku uniju to će kasnije biti vrlo teško, odnosno bit će teško ostvarit na te površine kasnije potpore sukladno zajedničkoj europskoj poljoprivrednoj politici. Mislim da sam uglavnom odgovorio i pojasnio sve one vaše dvojbe koje ste možda imali i pitanja koja sam si ja zabilježio i držim da će i potvrda ovog ugovora doprinijeti da se projekti kao što je bio sa švedskom vladom nastavi i sa drugim vladama i da se kroz taj proces koji neće nikada da kažemo prestati, da se on nastavlja, da će naša Agencija za poljoprivredno zemljište koja držimo da će 1.7. počet sa radom. Izvijestit ću vas da je donesen statut, da je registrirana agencija i da se upravo donose određeni drugi akti i da će uskoro nadamo se započeti i sa radom i da će jedna od glavnih zadaća te agencije biti upravo provođenje okrupnjavanja. A za provedbu projekta okrupnjavanja uspješnog je vrlo važno sređivanje imovinsko-pravno svog zemljišta, bez obzira dal je bilo privatno ili je bilo državno. Evo hvala vam lijepa na podršci ovome zakonu.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti. Time bi danas završili rad i najavljujem da ćemo u srijedu u 9,30 nastaviti sa radom sjednice s 4. točkom, Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2009. godine, podnositelj Nacionalni odbor. Želim vam ugodan odmor. Hvala lijepa.
Šesto, konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlada Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske o izmjenama i dopunama posebnog Ugovora između Vlade RH i Vlade Kraljevine Švedske provedbene faze projekta okrupljavanja poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj, bio je hitni postupak, P.Z. br. 527. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlada Republike Hrvatske i Vlade Kraljevine Švedske. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora je prihvaćen većinom glasova, 108 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv.