Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene zastupnice i zastupnici ovog Visokog doma. Radi se o još jednom zakonu koji zapravo usklađuje našu regulativom sa regulativom EU pa stoga o ovom zakonu samo nekoliko riječi. RH bila je obvezna da dana pristupanja EU u nacionalno zakonodavstvo transponirati odredbe Direktive 2009/33 od 23.travnja 2009.godine o promicanju čistih i energetsko učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu. Prema prvom izvješću Europske komisije stanja ove godine o primjeni spomenute Direktive broj 2009/33 EU parlamenta i Vijeća od 23.travnja 2009.većina država nije transponirala navedenu direktivu u nacionalno zakonodavstvo do utvrđenog roka odnosno do 4.prosinca 2010.već su to učinile kasnije tijekom 2011.i 2012.godine s tim da Latvija još uvijek nije u potpunosti preuzela njene odredbe u svoje zakonodavstvo. Navedena direktiva ima za cilj poticanje tržišta čistih i energetsko učinkovitih vozila i na taj način u području prometa doprinijeti ostvarivanju ukupne energetske, ekološke i klimatske politike EU. Spomenuta direktiva odnosi se na određene kategorije cestovnih vozila osobni automobili, laka gospodarska vozila, teška teretna vozila i autobuse koji nabavljaju javnopravna tijela i ugovorni subjekti utvrđeni europskim direktivama o javnoj nabavi. Sukladno odredbama Direktive 2009/33 od 23.travnja 2009.godine prilikom donošenja odluka o kupnji cestovnih vozila, cestovnih motornih vozila moraju se uzeti u obzir energetski i ekološki učinci vezani uz rad vozila tijekom cijelog razdoblja eksploatacije odnosno njezinog radnog vijeka vozila. Navedeni ekološki i energetski učinci moraju minimalno uključivati potrošnju energije, emisiju ugljičnih dioksida, emisije onečišćujućih tvari, nemetanskih ugljikovodika i lebdećih čestica ali je moguće uzimati u obzir i druga mjerila zaštite okoliša. Ovako postavljene zahtjeve uvažanja energetskih i ekoloških učinaka moguće je realizirati na dva načina, uključivanjem tehničkih specifikacija vezanih za energiju i učinkovitost zaštite okoliša u dokumentaciju za kupnju vozila ili korištenjem tih učinaka kao kriterija za donošenje odluke o odabiru u postupku javne nabave pri čemu cijena vozila više nije odlučujući kriterij odluke u odabiru. Predmetnim zakonom kojim se Direktiva 2009/33 EU parlamenta i Vijeća od 23.travnja 2009.godine o promicanju čistih i energetsko učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu prenosi u pravni sustav RH uređuju se sljedeća osnovna pitanja, 1. Utvrđuje se područje primjene zakona, dalje utvrđuje se minimalni sadržaj pojmova učinka na okoliš i energetskih učinaka koje je potrebno uzeti u obzir pri kupnji vozila za cestovni prijevoz, dalje propisuju se izuzeća od primjene odredba navedene direktive i zakona, dalje utvrđuju se ovlasti za donošenje provedbenih propisa o metodologiji izračuna operativnih troškova tijekom razdoblja eksploatacije vozila i o mjerilima za nabavku vozila za cestovni prijevoz koja će se koristiti u postupcima javne nabave. Donošenje ovog zakona imat će za posljedicu usklađivanje pravnog sustava RH s propisima EU u području javne nabave čistih i energetski učinkovitih vozila za cestovni prijevoz i stvaranje normativnog okvira potrebnog za postupanje obveznika primjene propisa o javnoj nabavi pri provedbi postupaka javne nabave takvih vozila. Provedbom zakona prometni sektor u RH se konkretnije i aktivnije uključuje u realizaciju općih ciljeva EU u vezi sa racionalnijom i učinkovitijem korištenjem energetskih resursa i zaštitom okoliša. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Da li predsjednici radnih tijela Odbora Hrvatskog sabora žele iznijeti izvješća? Ne. Otvaram raspravu. U raspravi idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Ne redu je Klub Hrvatskih laburista u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče, uvaženi zamjeniče sa suradnikom. Ovo je jedan od onih klasičnih primjera kako ova Vlada predlaže zakone. Zakon koji niti šteti, ali iskreno rečeno baš ni ne koristi. Nema svrhe od ovog zakona jer zakon koji nema ni u prekršajnim ni u kaznenim odredbama ne postoji ništa ako ga se netko ne pridržava ne vidim smisao inače donošenja takvih zakona. U našem narodu je uobičajen izraz za ovakve stvari sveta vodica. Nadam se da nisam povrijedio neke. Ovim prijedlogom zakona se praktički obavezuje one koji su u obavezi Zakona o javnoj nabavi da to znači i država i jedinice lokalne i regionalne samouprave, državna poduzeća, poduzeća čiji su osnivači jedinice lokalne samouprave da putem tzv. preferiraju tzv. zelenu nabavu da putem javne nabave ajmo reći moraju, imaju nekakvu obavezu, sada teško je reći da imaju obavezu ako ne postoji sankcija za to ako ne izvrše svoju obavezu, ali ajmo reći imaju obavezu da vode računa o zajedničkoj energetskoj politici Europske unije a to je onih famoznih 20-20-20, no ukoliko se to ne desi mi ćemo ih mrko pogledati i odlučno slegnuti ramenima. Posljedice baš nikakve. Stoga mi je iako znam da je ovo usuglašavanje sa propisima Europske unije, ali s obzirom da ih nismo ni do sada, ovaj dio usuglasili, mislim da je trebalo sačekati ili na kraju krajeva biti inovativan pa mi kao država donesti neko rješenje, predložiti neko rješenje na koji način ukalkulirati te prekršajne ili kaznene odredbe na koji način bi se ustvari sve one koji su obveznici prisililo na izvršavanje poštivanja ovog zakona. Postavlja se pitanje da li država stvarno ima namjeru biti ekološki osviještena s obzirom da, pretpostavljam da to svi znaju da recimo davanja koja jesu za ta vozila su daleko veća nego davanja za vozila na klasični pogon. Pa recimo sama registracija, kod registracije tehničkog pregleda vozila na plin morate platiti dodatnih 500 kuna plus izuzetno visoki troškovi atestiranja samog uređaja, praktički destimuliramo ovakav način. Za hibridna vozila i vozila na električni pogon je ista priča čak u nekim segmentima još i gora. No međutim, zbog čega i ne postoji neka stvarna volja da se krene sa takvim ekološkim osviještenjem iz jednostavnog razloga koji je najčešći u današnje doba a to je financijski. Kada uzmete da je punjenje proračuna iz trošarina iz goriva, ministar Linić je neki dan rekao da mi imamo najniže trošarine da se negdje ako se ne varam 51% čini mi se da je rekao i da su po tome najniže u Europskoj uniji. Evidentno je da nisu najniže u Europskoj uniji jer imamo i država sa po 48 ako se ne varam, najnižom. Najnižim učešćem trošarine u cijeni goriva ali s obzirom na najave da će od 1. 1. 2014. taj dio skočiti na ne baš zanemarivih 56%, pa kada se uzme u obzir usporedba sa kupovnom moći hrvatski građana i građana usporedivih zemalja Europske unije onda dolazimo do spoznaje da je hrvatski građanin itekako angažiran u punjenju državnog proračuna kroz trošarinu a samim time ako bi država kroz veću ekološku osviještenost išla na smanjenje sama sebi bi odrezala prihode. Iskreno rečeno to nije baš za očekivati, pogotovo ne u ovoj situaciji u kojoj je kada nam najavljuju sve neke nove i nove dodatne obaveze. Prema tome, ne vidim, ne vidim svrhu donošenja ovakvih zakona koji su čisto ispunjavanje neke forme a pri tome stvarni cilj ne postoj. Samo gomilamo zakone koje prepisujemo iz Europske unije bez nekog stvarnog efekta, bez stvarnog učinka, mislim na ove zakone koji su bez kaznenih i prekršajnih odredbi a takvih primjera nažalost čuli smo jučer i na odboru za koje su, na okruglom stolu koje su organizirali zajednički četiri odbora da ima još takvih zakona koji su praktički nedefinirani, nedorečeni. Jer ako ne propisujete način na koji ćete kontrolirati provođenje zakona takav zakon nema smisla. Stoga ćemo mi biti suzdržani oko ovog zakona, mada pozdravljamo ideju, podržavamo ideju da se ide i sa ekološkim rješenjima i sa energetski učinkovitim rješenjima. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje prijavljene su replike. Prva replika i poštovani zastupnik Tomislav Žagar. Izvolite.
Kolega Novak, pa u ovom dijelu ste u pravu da u zakon … kaznene odredbe, to se vidi. Međutim, ne bih se složio do kraja s vama da je ovaj zakon sveta vodica i da ničemu ne koristi. Glavna intencija ovog zakona je zaštita okoliša. U samoj direktivi, a i to se vidjelo u prijedlogu zakona, je propisano zapravo dana je obveza da se donesu pravilnici na temelju kojih će se onda vršiti izračun ili drugim riječima uključivati troškovi, operativni troškovi koji nastaju tijekom životne dobi vozila. Tu se prije svega energetska vrijednost goriva koju vozilo troši, zatim emisije štetnih plinova poput ugljičnog dioksida jer od jedne litre goriva nastaju 2,5 kg ugljičnog dioksida što nije zanemarivo pa se tako na ugljični dioksid dodaje 4 cm po kg ispušnog plina i za toliko se uvećava cijena koja ulazi u javnu nabavu. Dakle prema Zakonu o javnoj nabavi svatko tko provodi javnu nabavu neće tek olako moći zanemarit, ako pravilnik bude dobro napisan, nemamo razloga sumnjati da neće jer direktiva ga jasno propisuje, neće moći izuzeti taj dio cijene iz ukupne cijene vozila prema onoj narodnoj nisam dovoljno bogat da kupujem jeftine stvari jer sigurno da jedan autobus koji je prešao pola milijuna km ima puno veće operativne troškove nego novi autobusi. U tom smislu kažem ovaj zakon ima smisla, a pogotovo vezano za zaštitu okoliša. Dakle ne bih se složio s vama da ničemu ne koristi. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. Samim tim što ovi podaci su vjerojatno točni, ja uopće ne sumnja u njih što ste vi rekli oko zagađenja, ali sama činjenica da ne postoji, nije ugrađen modalitet na koji ćete prisilit korisnike već dovoljno govori o tome. S druge strane, čak nisam ni spomenuo ali u zakonu stoji da provođenje ovog zakona neće iziskivat dodatna financijska sredstva. Pa jedinice lokalne i regionalne samouprave, državna poduzeća, poduzeće čiji su osnivači te jedinice lokalne samouprave, svi su oni proračunski korisnici i sad kažemo to nećemo imat efekta. Ako ih prisiljava da moraju se pridržavat ovog zakona pa makar i kroz pravilnik, mada ja iskreno rečeno sumnjam u takva rješenja. To pod broj jedan, a pod broj dva nije se dosad pokazalo u praksi da to tako funkcionira. Ispada da je stvarno zakon nedorečen po mnogo stvari, ne samo po toj jednoj. Ali rekao sam u završnom dijelu da što se tiče ekološke osviještenosti i energetske, tog dijela, mi to podržavamo, ali da bi zakon bio cjelovit, da bi imao svog smisla onda bi ga trebalo napravit malo ipak ozbiljnije. Hvala.
Hvala i vama. Nova replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Novak, pa ja ne bih rekao da ovaj zakon je sveta vodica, dakle on je napravljen da to bude bolje i ljepše, međutim samo da li je njegova primjena na prostorima gdje se on može primijeniti. Jer kad pogledate u ovom trenutku većina autoprijevozničkih tvrtki je u problemima ili u predstečajnoj nagodbi ili u stečaju. I postavlja se elementarno pitanje, prije svega autobusi koji prevoze školsku djecu, koliko tih autobusa će u sljedećih 5 ili 10 godina zadovoljiti ove uvjete jer naprosto oni koji su dobili taj natječaj nemaju novaca da kupe nove autobuse. I sjetite se nažalost nesreća koje su ti autobusi imali i kad pogledate glavne prijevoznike u Hrvatskoj oni one najbolje autobuse koriste za turističke rute, a ovi ostali bi mogli bez problema konkurirati za snimanje jedne modernije varijante onoga filma tko to tamo pjeva i u tome je nedostatak ovoga zakona. Jer ako vi u svim zakonima, to je postala karakteristika ove Vlade, kažem nisu potrebna sredstva, ako Vlada neće pomoći prijevoznicima jer to je isto poduzetnička djelatnost koja zapošljava na tisuće ljudi, prema tome imaju pravo na pomoć kao i svi drugi o kojima se govori. Naprosto oni su nasušna potreba, prije svega što mnoge željezničke pruge u ovom trenutku su nažalost totalno neisplative i morat će ih zamijeniti ti autobusi. Dakle da bi došli u mogućnost da se primijeni odredba stavka 1. članka 5. predloženog zakona onda će netko morati pomoći, morat će se dat nekakve stimulativne mjere i onda će nažalost imat ćemo doslovno mrtvo slovo na papiru, bez obzira što su ove odredbe za pozdraviti i nitko neće biti protiv njih, samo se postavlja pitanje nekad je dobro kad donesete dobar zakon pitanje je prostor, vrijeme i okruženje u kojem se taj zakon primjenjuje, a međutim nažalost gdje će se prostor, vrijeme i okruženje u kojem će se ovaj zakon primjenjivati je u ovom trenutku izuzetno negativan zbog toga što je većina tih prijevoznika u predstečajnoj nagodbi ili u stečaju.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepo. Evo kolega Šuker, ipak ste na kraju došli i vi do toga da zbog realnosti primjene ovog zakona ovo će na kraju se ipak svest na svetu vodicu i u svakom slučaju ovo što ste vi rekli završno sam rekao i ja u svojoj raspravi. Mi pozdravljamo tu ideju i sama namjera je u svakom slučaju pozitivna. Ovaj drugi dio koji ste govorili o prijevoznicima, upravo smo saznali prije par dana da ovo isto Ministarstvo radi prometnu strategiju u kojoj će bit obuhvaćen i ovaj segment koji ste vi pričali, lokalno, regionalno povezivanje što dosad nije bio slučaj, dosad se obrađivao samo onaj infrastrukturni dio, sad će bit i prijevoznički dio pa se nadam da će tu biti velikih pomaka. Mada kad istovremeno gledamo da resorni ministar daje najave koje iskreno rečeno uopće ne spadaju u njegov sektor, da ako ne monetiziramo ili privatiziramo Hrvatske autoceste da neće bit za mirovine. Svojevremeno je gospođa Pusić izjavljivala ako ne idemo u Europsku uniju na referendum neće bit za mirovine, tako da tu ima onako lagani koloplet svega i svačega. Nadam se da ovaj dio autoprijevoznički neće proći kao i aerodromi jer čujemo da će sve aerodrome u Hrvatskoj Ministarstvo odnosno ministar privatizirati pa onda ne vidim potrebe da u tom dijelu bude u strategiji recimo obuhvaćen zračni promet. Možda tako će bit na isti način riješen i ovaj cestovni promet.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Socijaldemokratske partije i poštovani zastupnik Tomislav Žagar, izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Klub SDP-a će podržati Prijedlog zakona o promicanju čistih i energetsko učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu. Glavna intencija ovog zakonskog prijedloga je usmjerena prema zaštiti okoliša. Istina je da najviše zagađenja zraka uzrokuju stacionarni izvori energije, zapravo koji nastaju pri izgaranjem, prije svega se tu misli na sumpor-dioksid. 92% dolazi iz stacionarnih izvora, ugljičnog dioksida 35%, a emisija dušikovih oksida, pardon ugljični dioksid 63%, emisija ugljičnih oksida 35%. Međutim, u prometu, u ekstremnim uvjetima izgaranja kakvi su u motorima vozila najveći dio emisije dušikovih oksida dolazi upravo iz prometa 63%. 25% emisija ugljičnog dioksida i 8% emisija sumpornog dioksida. Međutim, trendovi pokazuju da će se i dalje iz prometa javljati najveći porast zagađenja. Promet velikim dijelom utječe na okoliš, na taj način da ga zagađuje ispušnim plinovima. Prosječan automobil godišnje ispušta toliko ugljičnog dioksida koliko je i sam težak. Malo sam računao za nekih 20-tak godina koliko i sam imam vozačku dozvolu ja sam kao posljedica toga što sam vozač iz automobila koje sam vozio ispušteno je u okolinu oko 40 tona raznih ispušnih plinova i čestica. Najveći dio ugljični dioksid, a ostalo su dakle dušikovi oksidi, sumporni oksidi, olovni spojevi, nemetanski ugljikovodici i tako. Za jedan sat vožnje autocestom brzinom 130 km/h potroši se isto toliko kisika koliko jedan čovjek potroši u 10 dana za disanje. Svaka litra izgorjelog goriva u vrlo općenitim okvirima uzrokuje ispuštanje u atmosferu 100 g ugljičnog monoksida, 20 g hlapljivih organskih spojeva, 30 g dušikovih oksida, 2 i pol kilograma ugljičnog dioksida, te još niz drugih spojeva uključujući olovne spojeve, sumporne spojeve i krute čestice. Svaki od ovih ispušnih plinova je u direktnoj vezi sa zagađenjem zraka od kojih neki djeluju lokalno, direktno na zdravlje ljudi, dok drugi djeluju globalno uzrokujući globalne promjene kao što je efekt staklenika. Dakle, promet ne možemo zanemariti, vrlo negativan utjecaj prometa na stanje okoliša, a pogotovo stoga što se iz dana u dan i broj prometnih sredstava povećava. U skladu sa Direktivom 2006/32 Europskog parlamenta i Vijeća javni bi sektor trebao nastaviti koristiti energije energetske učinkovitosti u postotcima nadmetanja u javnoj nabavi. Sektori motornog goriva i prometa imaju važnu ulogu kada je riječ o energetskoj učinkovitosti i uštedama energije. Države članice osiguravaju da javni sektor ispunjava svoju ulogu davatelja primjera u kontekstu ove direktive. U tu svrhu one učinkovito obavještavaju građane i poduzeća prema potrebi o ulozi davatelja primjera i mjerama javnog sektora. Javni sektor primjenjuje zahtjeve za kupnju opreme i vozila na temelju popisa specifikacija energetski učinkovitih proizvoda različitih kategorija opreme i vozila koje je sastavljeno od tijela ili agencije koristeći prema potrebi analizu troškova minimalnog ciklusa trajanja ili usporedive metode radi osiguranja isplativosti. Ovim zakonom se Direktiva 2009/33 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o promicanju čistih i energetski učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu prenosi u pravni sustav Republike Hrvatske. Ovom se direktivom zahtijeva da javni naručitelji ili naručitelji kao i određeni operateri pri kupnji vozila za cestovni prijevoz u obzir uzmu energetske učinke i učinke po okoliš za trajanje životne dobi vozila uključujući potrošnju energije, te misije ugljičnog dioksida i emisije određenih onečišćivača s ciljem promicanja i postizanja i poticanja tržišta za čista i energetski učinkovita vozila i povećanje doprinosa prometnog sektora politikama zajednice koje se odnose na zaštitu okoliša, klimu i energetiku. Cilj je ove direktive poticati tržište čistih i energetski učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu a posebno budući da bi to imalo znatan učinak na okoliš utjecati na tržište standardiziranih vozila koja se proizvode u većim količinama poput osobnih vozila, autobusa i kamiona. Osiguravanjem razine potražnje za čistim i energetski učinkovitim vozilima u cestovnom prijevozu koja bi bila dovoljno velika da potakne proizvođače i industriju na ulaganje i daljnji razvoj vozila sa malom potrošnjom energije, emisijama ugljičnog dioksida i emisijama onečišćivača. U odluci 1600/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. srpnja 2002. o šestom akcijskom programu Zajednice za zaštitu okoliša utvrđeno je da su za poboljšanje energetske učinkovitosti i štednju energije potrebne posebne mjere, da u prometnu i energetsku politiku valja uključiti ciljeve u vezi s klimatskim promjenama, te da su za rješavanje pitanja korištenja energije i emisije stakleničkih plinova u prometnom sektoru potrebne posebne mjere. U komunikaciji Komisije od 19. listopada 2006. pod nazivom Akcijski plan za energetsku učinkovitost i iskorištavanje potencijala najavljeno je da će Komisija nastaviti sa svojim nastojanjima usmjerenim razvoju tržišta za čišća, pametnija, sigurnija i energetski učinkovita vozila putem javnih nabava i podizanja svijesti. Redovnim pregledom Komisijine Bijele knjige o prometu iz 2001. pod nazivom "Neka se Europa kreće" … [[Govornik se ne razumije.]] od 22. lipnja 2006. najavljeno je da će Unija poticati inovacije pogodne za okoliš posebno sukcesivnim europskim normama i promicanjem čistih vozila na temelju javne nabave. U Komisijinoj Zelenoj knjizi o gradskom prometu od 25. rujna 2007. godine pod nazivom "Prema novoj kulturni i mobilnosti u gradovima" navodi se potpora zainteresiranih strana promicanju stavljanja na tržište čistih i energetski učinkovitih vozila putem zelenih javnih nabava. U njoj se predlaže da bi se mogući pristup mogao temeljiti na internalizaciji vanjskih troškova upotrebom troškova za korištenje energije, emisije ugljičnog dioksida i emisije onečišćivača koji nastaju tijekom cijele životne dobi vozila, a ti bi troškovi pored cijene vozila koje se nabavlja bili kriterij za odabir ponude. Povrh toga, pri javnoj nabavi prednost bi se davala vozilima koja ispunjavaju nove euro norme, brži prelazak na korištenje čišćih vozila poboljšao bi kakvoću zraka u gradskim područjima. Najveći učinak na tržište zajedno s najboljim omjerom troškova i koristi moguće je ostvariti obaveznim uključivanjem troškova korištenja energije, emisije ugljičnog dioksida i onečišćivača koji nastaju tijekom životne dobi vozila kao i kriterijima za odabir ponude za usluge javnog prijevoza. Uključivanje potrošnje energije, emisija ugljičnog dioksida i emisija onečišćivača u kriterij za odabir ponude ne vodi do većih ukupnih troškova već se predviđaju troškovi nastali tijekom životne dobi vozila pri odlučivanju u odabiru ponude. Uz zakonodavstvo u području euro normi u kojem su određene gornje granice emisija ovim se pristupom stvarna emisija onečišćivanja novčana izražava i ne zahtjeva donošenje dodatnih normi. Kupnja čistih i energetski učinkovitih vozila za cestovni prijevoz nudi mogućnost gradovima da se brendiraju kao ekološki svjesni. U vezi s tim objavljivanje informacija o javnim nabavama na internetu u skladu sa ovom direktivom je bitno. Svi javni naručitelji ili naručitelji i operateri pri kupnji vozila za cestovni prijevoz u obzir uzimaju energetske učinke i učinke po okoliš tijekom operativne životne dobi. Energetski učinci i učinci po okoliš koje je potrebno uzeti u obzir uključuju najmanju potrošnju energije, emisije ugljičnog dioksida i emisije dušikovih oksida, nemetalskih ugljikovodika i emisija čestica. Pored energetskih učinaka i učinaka po okoliš javni naručitelji i operateri mogu također uzeti u obzir i druge učinke po okoliš. Donošenjem ovoga zakona uskladit će se pravni sustav RH s propisima EU u području javne nabave čistih i energetski učinkovitih vozila za cestovni prijevoz i stvoriti nužan normativni okvir za postupanje obveznika primjene propisa o javnoj nabavi pri provedbi postupaka javne nabave takvih vozila. Provedbom ovog zakona prometni sektor u RH se konkretnije i aktivnije uključio u realizaciju općih ciljeva EU u vezi s racionalnijim i učinkovitijim korištenjem energetskih resursa i zaštitom okoliša. I na kraju, klub SDP-a će podržati donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo replike. Prva replika i poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Žagar pozorno sam pratio vaše izlaganje i ove postotke o kojima ste, postotke ispušnih plinova i koji su uistinu zabrinjavajući od ugljičnog dioksida do dušikovoga oksida i svega ostaloga. Sigurno je to zabrinjavajuće iz razloga očuvanja okoliša kojeg mi u širim europskim okvirima imamo relativno dobro očuvan i takav smo dužni ostaviti generacijama koje dolaze iza nas. Naravno da je bitno i sa osnove zdravstvene zaštite i štetnih utjecaja po zdravlje građana. Vidimo što se i u zdravstvu događa, ako ćemo malo i proširiti razmišljanje. Ali, i u tim okolnostima dakle dolazi ova direktiva i ove mjere koje je nužno implementirati ali ja vam želim reći da je to kod nas već na djelu. Ljudi se daleko manje, s obzirom na ove cijene na sve ostalo daleko manje se voze. Ali ja ću vam reći sa pozicije područja iz kojega ja dolazim, sa pozicije sela gdje su mnogi naši traktori koje naši marljivi poljoprivrednici imaju nisu u stanju popraviti jednostavno i oni dolaze pod ključ. Znači, ne voze se više. To je jedan dio. A druga stvar, ove nove moderne te strojeve koji imaju sve tehnološke te preduvjete za očuvanje okoliša nitko ne može kupiti. I sad vi govorite o javnoj nabavi, da je javna nabava ovakva. Ma tko će nabavljati? Pa seljak više ništa ne nabavlja, on ne nabavlja i onaj osnovni repro materijal koji je nužan za najosnovnije potrebe. Dakle, tu su na djelu već takve mjere rigorozne koje jednostavno kažu nema vožnje. I to je onda očuvanje okoliša u onom pravom smislu riječi. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Tomislav Žagar. Mislio sam nešto reći, ali preskočit ću, poslije ću reći.
Kolega doduše vaša replika je bila ovako bogata svim i svačim nisam doduše točno znao što se odnosi na ovaj dio ovog zakonskog prijedloga. Što se tiče popravaka traktora pa vjerujte da poznam puno mehaničara, traktori se jako dobro popravljaju ima ljudi koji to znaju raditi i dobro to rade. A što se tiče kupnje vozila istina ona je u vremenu krize ta potražnja za vozilima je smanjena i to je jednostavno tako. Međutim, ne možemo zatvarati oči, a vi ste sami rekli da je jako bitno zbog budućih naraštaja da brinemo o okolišu. I zato ne možemo ovaj kontekst sad zato što se ovog trenutka vozila manje kupuju pa mi nećemo donositi takve zakone koji će u budućnosti omogućiti da zaštitimo okoliš u najvećoj mogućoj mjeri koliko je to moguće. Istina, tehničkim rješenjima, uvođenjem landa sonde, oksidacijskih i redukcijskih katalizatora. Puno se toga već postiglo ali potrebna su i zakonska rješenja posebno u javnoj nabavi, ako ste dobro slušali i ako ste čitali prijedlog zakona piše da javni sektor mora biti primjer. To je intencija ovog zakona, on mora biti primjer jer ako mi nećemo u javnom sektoru se zalagati za takva vozila zašto bi se netko onda u privatnom sektoru. Uostalom kome danas treba, a vi znate da ima takvih ljudi, kome treba auto od 500 konjskih snaga? Ljudi voze takve aute. Istina, to je malo čudno i nepotrebno ali eto. Ali dok dođe to do svijesti potrebno je i zakonskim rješenjima to poticati. Hvala.
Nova replika i poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega vaše ovo ekološko predavanje je stvarno bilo vrlo iscrpno i poučno i moram priznati da ste me impresionirali sa masom tih podataka, ali jedno pitanje, više onako retorički. Jel vi vozite vozilo na hibridni pogon? Ili ljudi koji za sebe smatraju da su ekološki osviješteni da li ga voze? Ne voze ga iz, većina ljudi jer prošle godine ako se ne varam u ovoj godini je svega 32 ili 34 vozila u Hrvatskoj registrirano na hibridni pogon. Znači da to nije stvar u tome da li su ljudi ekološki osviješteni ili nisu, stvar je u tome da to si financijski ne mogu priuštiti. Dobra volja, dobra namjera nije uopće sporna ali zakon ne samo što nema onaj prekršajni ili kazneni dio nego kroz ostala zakonska rješenja se ne stimulira upotreba takvih vozila. Vi ste spomenuli sada u odgovoru na ovu prošlu repliku javni sektor, to je točno ali u tom slučaju onda i u zakonu ne stoji onaj dio da neće iziskivati dodatna financijska sredstva. Ako jedinice lokalne samouprave na kraju krajeve i ministarstva su obvezna postupati po Zakonu o javnoj nabavi, znači to će ipak nešto koštati ili je ovo stvarno samo mrtvo slovo na papiru koje ćemo primjenjivati jednog dana kada se steknu uvjeti, kada budemo živjeli malo bolje, kada dođu neka bolja vremena. Pišemo zakone za vrijeme u kojem živimo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Tomislav Žagar.
Evo kolega Novak pokušat ću vrlo kratko. Dakle onako kako sam ja shvatio ovaj zakon i smisao čitave priče kada govorimo o javnoj nabavi, a vi ste spomenuli osobni primjer, ne vozim hibridno vozilo ali osobno ću postaviti sada ja vama dilemu. Da li je bolje čovjeku kupiti polovni auto koji je prošao 200 tisuća kilometara za kojega zapravo i ne zna u tom trenutku koliko će mu biti troškovi stvarni jer ne zna ni stanje motora ne zna stanje svih onih pokretnih dijelova koji su bitni u vožnji ili kupiti novi automobil koji će biti naravno u startu puno skuplji ali će njegovo održavanje biti puno manje. ali vjerujte ima puno primjera ljudi koji su kupovinom polovnih automobila, automobila koji su imali veću potrošnju goriva i na kraju su došli do situacije da su puno gore ekonomski prošli nego da su uzimali nove automobile. To je intencija zakona,ne mora se kupovati hibridni ali da se utjecaj okoliša svakako uzme u obzir i to kroz cijenu pa da ta cijena bude onda obveznik u javnoj nabavi. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Idemo na raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Branko Bačić. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine zamjeniče sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege. Ovaj Zakon o promicanju čistih i energetski učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu u svojoj osnovi ima za cilj u hrvatsko zakonodavstvo prenijeti Direktivu o promicanju čistih i energetski učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu kojoj je intencija promicanje stavljanje na tržište čistih i energetski učinkovitih vozila putem zelenih javnih nabava. Ujedno je i tendencija da se napusti praksa prihvaćanja najnižih ponuda pri javnoj nabavi te zamjeni nabavom održivih proizvoda. Naime, kolega Žagar je također u svom uvodnom dijelu spomenuo odluku EU parlamenta i Vijeća od 22.srpnja 2002.godine kojom je utvrđeno da su za poboljšanje energetske učinkovitosti i štednju energije potrebne posebne mjere da u prometnu i energetsku politiku valja uključiti ciljeve u vezi sa klimatskim promjenama te da su za rješavanje pitanja korištenja energije i emisije stakleničkih plinova u prometnom sektoru potrebne posebne mjere. U konačnici ovo bi trebao biti svojevrstan poticaj proizvođačima i industriji na ulaganja i daljnji razvoj vozila s malom potrošnjom energije i emisijama CO2 i emisijama onečišćivača. Budući da su čista i energetski učinkovita vozila u početku skuplja od konvencionalnih vozila stvaranje dostatne potražnje za takvim vozilima osigurava smanjivanje troškova kroz ekonomiju razmjera. Sve je ovo i na tragu ostvarenja tzv. ciljeva 20-20-20 dakle smanjenja emisije stakleničkih plinova za 20%, povećanje udjela korištenja obnovljivih izvora energije na 20%, povećanje energetske učinkovitosti za 20% te postizanja 10%-ne razine obnovljive energije u prometu. Cilj je europske politike održivi transport, uspostava prometnog sustava koji će s jedne strane udovoljavati socijalnim i gospodarskim potrebama, a s druge strane strožim ekološkim kriterijima. Prepoznavajući problem ekspanzivnog rasta prometnog sektora, a samim time i njegova negativnog utjecaja na okoliš EU kroz ovu direktivu koju ovim zakonom implementiramo te nizom ostalih dokumenata nastoji promovirati čista i energetski učinkovita vozila. Klub HDZ-a imajući u vidu ciljeve europske politike i održivog transporta te potrebu da se smanji negativan utjecaj prometa na okoliš podržava namjeru ovoga zakona koji se usklađuje sa pravnom stečevinom EU. Malo prije je gospodin Žagar u svojoj replici rekao kako bi upravo u provedbi ovog zakona javno sektor trebao biti primjer da upravo država odnosno njena javna poduzeća pa tako i lokalna samouprava i njena javna poduzeća koji su obveznici provedbe Zakona o javnoj nabavi dadu primjer svima građanima u RH da se kroz zelenu javnu nabavu doprinese upravo onim ciljevima zbog kojih ovaj zakon i donosimo. Pa je upravo čini mi se Vlada trebala biti ta koja bi svojim primjerom trebala prva prednjačiti u pokazivanju i dokazivanju da je doista na liniji provedbe ove direktive koju danas implementiramo u hrvatsko zakonodavstvo. Međutim tome nije slučaj. Svjedoci smo da je Vlada odnosno Državni ured za središnju i javnu nabavu u ožujku 2013.godine otvorio postupak javne nabave motornih vozila putem operativnog lizinga. Procijenjena vrijednost nabave prema dokumentaciji za nadmetanje iznosi 266 milijuna kuna, a predmet tog javnog nadmetanja je nabava 1.742 motorna vozila od kojih je 1.328 osobnih vozila. Nadalje, Vlada RH na 116 sjednici održanoj 19.rujna ove godine dakle nakon što je uputila ovaj zakon u saborsku proceduru dala suglasnost korisnicima državnog proračuna za preuzimanje obveza na teret sredstava državnog proračuna RH za najam vozila putem operativnog lizinga za dodano 271 vozilo u ukupnom iznosu od … milijuna kuna. Dakle Vlada je više nego itko drugi nabavljajući 2.000 vozila u ovoj godini od 1.600 osobnih vozila mogla s vlastitim primjerom pokazati da joj je itekako stalo do provedbe ove direktive i do očuvanja okoliša i u konačnici do smanjivanja troškova jer je jasno da je kroz vrijeme korištenja ovih vozila da je nakraju dolazi do smanjenja troškova, a ono što je posebno vrlo važno do očuvanja okoliša. Pa prema tome evo, toliko o vjerodostojnosti Vlade kada s jedne strane u Sabor šalje prijedlog zakona kojim bi trebali postupati po tzv. zelenoj javnoj nabavi. A s druge strane Vlada vlastitim primjerom i vlastitim natječajima, niti jednim, niti jednom odredbom … [[Govornik se ne razumije.]] nije spomenula upravo ovu zelenu javnu nabavu kroz koju bi na određeni način i pokazala vlastitim primjerom kako se postupa u dijelu koji se odnosi na poštivanje europskog zakonodavstva ali više onoga što je i nama svima u Hrvatskoj nužno a to je doista očuvanje okoliša. Također jedan primjer vrlo interesantan a koji govori i koji se vezuje na direktivu, upravo na ovu direktivu koja govori da ova direktiva ne bi trebala sprječavati javne naručitelje ili naručitelje da pri kupnji vozila za usluge javnog prijevoza prednost daju najnovijim eur normama i prije nego što te norme postanu obvezujuće. Ova direktiva također ne bi smjela sprječavati javne naručitelje ili naručitelje da prednost daju alternativnim gorivima, primjerice vodiku, ukapljenom naftnom plinu, komprimiranom prirodnom plinu i bio gorivu pod uvjetom da se u obzir uzmu energetski učinci i učinci na okoliš tijekom životne dobi. Pa kada govorimo o tim energetskim ciljevima definiranim europskom strategijom za pametan, održiv i uključiv rast tzv. Europa 2020. želimo istaknuti da u ostvarivanju ovih ciljeva značajnu ulogu ima i poticanje proizvodnje goriva iz obnovljivih izvora energije. U tom smislu nažalost moramo konstatirati kako će cilj 20-20-20 koji smo preuzeli kao i cilj od minimalno 10% udjela energije iz obnovljivih izvora u gorivima za prijevoz ostati mrtvo slovo na papiru ukoliko ova Vlada Republike Hrvatske nastavi sa politikom koju je u ove dvije godine vodila u ovom području. Pa podsjećam da je zadnjim izmjenama Zakona o bio gorivima značajno promijenjen sustav poticanja proizvodnje bio goriva te ujedno odlukom o visini naknade za poticanje proizvodnje bio goriva u 2013. godini naknada smanjena za 5 lipa po litri goriva, po litri fosilnog goriva u 2012. godini na 3 lipe po litri u 2013. godini, dakle 40%. Ujedno je odlukom o jediničnom iznosu novčanog poticaja za proizvodnju bio goriva u 2013. godini koja subvencija predstavlja prihod proizvođačima bio goriva u Republici Hrvatskoj smanjila iznos novčanih poticaja za proizvodnju bio goriva tj. za bio dizel 3,46 kuna na 2,82 kune te za bio etanol … [[Govornik se ne razumije.]] kune i 75 lipa na 0,26 kuna. Sve ovo je jasan pokazatelj kako ova Vlada promišlja i provodi politiku poticanja obnovljivih izvora u gorivima za prijevoz. Dakle ovom Direktivom koju danas implementiramo govori se da ne bi trebalo sprječavati Vladu da još dodatno, da ova Direktiva bi trebala potaknuti Vladu da još dodatno osnaži položaj proizvođača bio goriva u Republici Hrvatskoj, da dodatno dade napora da se iz Državnog proračuna promiče proizvodnja bio goriva i bio etanola i bio dizela. Međutim, evo zakonom koji je donesen čini mi se negdje krajem godine upravo su smanjenje poticaji koji su iz državnog proračuna bili namijenjeni proizvođačima bio goriva u Republici Hrvatskoj. I ne samo to, već naknada koju su plaćali distributeri fosilnih goriva u Republici Hrvatskoj više nije izvorni prihod hrvatskog, regulatora i tržišta energijom HROTE već je to kroz sustav trošarina postao prihod državnog proračuna a onda će Ministarstvo financija kada se udobrovolji i na način koji je samo njima jasan, meni osobno nije, uplaćivati neovisnom regulatoru iznos za poticanje bio goriva koji niti izdaleka neće biti jednak onome što je, što su distributeri goriva plaćali, operaterima tržišta energije u Hrvatskoj kao njihov izvorni prihod. I u tom se kontekstu može promatrati donošenje ovog zakona kojim s jedne strane želimo deklaratorno se izjasniti da prihvaćamo europsku pravnu stečevinu kada je u pitanju zaštita okoliša. A s druge strane jasnim primjerima i nabavkom vozila gdje smo ove godine izveli za nabavku vozila preko 360 milijuna kuna pa toliko možemo govoriti o štednji ove Vlade kada za nabavku vozila može pronaći 360 milijuna kuna, u isto vrijeme i čim ministar Linić najavljuje ukidanje subvencija stambenim štedionicama a koji iznos je dvostruko manji nego trošak nabave vozila u Republici Hrvatskoj. Valjda i ti primjeri dovoljno govore o vjerodostojnosti Vlade kada s jedne strane upućuje u zakon ovakve zakone, u Sabor ovakve zakone a s druge strane drugim zakonima i vlastitim odlukama itekako narušava ova projekt koji je za nas u Klubu Hrvatske Demokratske Zajednice kroz ovaj Zakon itekako prihvatljiv. I još jedna, i još nešto što treba svakako reći da … [[Govornik se ne razumije.]] gospodin Novak u ime Kluba laburista sjajno to rekao da ovaj Zakon nikoga na ništa ne obvezuje, on je jedno izjašnjavanje ovoga Sabora da ćemo, da hoćemo poštivati europsku energetsku politiku, da nam je cilj zaštita okoliša ali niti jednome od javnih naručitelja Republici Hrvatskoj niti Vladi a što smo vidjeli njenim postupanjem od 19. rujna kada je već zakon uputila u proceduru, niti javnim poduzećima u vlasništvu Republike Hrvatske koji su itekako veliki naručitelji upravo osobnih vozila ili drugih vozila teretnih ili autobusa itd., itd., niti lokalnoj samoupravi niti poduzećima u njihovom vlasništvu ne nameće obvezu provođenja ovoga zakona niti izvještavanje po provedbi ovoga Zakona. Dakle, nitko u Hrvatskoj za sada nije dužan po ovome postupati. Stoga smo i na odborima, kako na Odboru za zaštitu okoliša, tako na Odboru za pomorstvo, promet i veze jasno rekli predlagatelju da bi bilo dobro da je uz ovaj Zakon bar dao naznaku, preporuku koliko godišnje od planiranih nabavki mora biti, mora u sebi sadržavati provedbu ove direktive, direktive i ovog zakona. Da smo javno rekli javnim prijevoznicima, da smo rekli javnim poduzećima da je to jedna planirana nabavka od 20% pa bi onda znali da ovaj Zakon ima svrhe. Ovako kako je zakon konceptiran neće doprinijeti nikakvim rezultatima koji bi bili na tragu zaštite okoliša s jedne strane a s druge strane neće ostati će kao što sam dakle rekao i mrtvo slovo na papiru. A da je tome tako najbolje govori i stav Vlade u uvodu ovog zakona koji govori da za njegovu provedbu neće trebati dodatnih financijskih sredstava. Mislim da je to samo po sebi potpuno jasno. Mene bi interesiralo da li je Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture kada je radilo ovaj zakon radilo procjenu financijskog učinka pa bi iz te procjene financijskog učinka mogli vidjeti koliko i na koji način vlada primjerice iduće godine, ako je već za ovu godinu kasno, kroz nabavku ovakvih vozila koji su na tragu provedbe ove direktive, koliko bi Vlada takvih vozila nabavila da bi poštivala vlastite dokumente koje upućuje u Hrvatski sabor. Evo iz ovog razloga mi u klubu HDZ-a svakako podržavamo namjeru Vlade da promiče čista, energetska i učinkovita vozila u cestovnom prijevozu, ali iz svega ovoga i iz ovog zakona je jasno da će ovaj zakon neće se provoditi jer nikoga na ništa ne obvezuje i da će u tom smislu ostati mrtvo slovo na papiru. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo replike. Prva replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Bačić, dobro ste rekli na kraju, očigledno je da se ovaj zakon neće provoditi i ovo je još jedan u nizu zakona ove Vlade koji se donosi samo zbog toga da bi se reklo mi smo uskladili zakonodavstvo i dalje sa zakonodavstvom Europske unije jer dvije su ključne stvari da bi ovaj zakon bio da tako kažem provediv. Prvo, njegove odredbe da se kažnjavaju oni koji nemaju zadovoljene uvjete, međutim ključni problem kod ovog zakona je što ne akceptira postojeće stanje, dakle ne navodi niti broj sudionika zapravo vozila u javnom prijevozu, njihovu starost, njihovu nekakvu prosječnu kilometražu i nekakvu procjenu koliko bi koštala obnova toga voznog parka jer ako to nemate onda ova odredba da prednost u postupku javne nabave imaju oni koji imaju nekakve takve autobuse otvara silne prostore za manipulaciju jer netko tko ima 2 nova autobusa i 50 starih na temelju na ta 2 nova autobusa se može javit na javni natječaj s tim da ga ništa kasnije ne obavezuje s čim i kako će prevoziti, prije svega govorimo o djeci. Međutim, ono što je po meni ovdje posebna mana i poseban faling ovoga zakona je u tome što naprosto se ne veli koliko u ovom trenutku jedinice lokalne, regionalne i područne samouprave i državni proračun izdvajaju samo iz svog segmenta za javni prijevoz, koliki su to silni novci i da ti novci kad bi se dogovorili sa tim prijevoznicima se preusmjere na nekakav način taj vozni park bi izgledao sasvim drugačije i onda bi mogli govoriti o primjeni ovoga zakona ali ako nemate kaznenih odredbi onda je nažalost ovaj zakon će ostat samo mrtvo slovo na papiru i još jedan veliki prostor za manipulaciju u javnoj nabavi.
To se zove nudum just. Odgovor na repliku, Branko Bačić, poštovani zastupnik.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Slažem se kolega Šuker s vama, Vlada je čini mi se u ovom trenutku i kroz ocjenu stanja propustila priliku prikazati koliko i na koji način, koliko vozila kroz čitavi javni sektor se godišnje nabavlja, koliko je uopće moguće u ovisnosti o financijskim sredstvima kako državnog proračuna tako i jedinica lokalne samouprave realizirati i nabavki u idućoj godini ili u idućem petogodišnjem razdoblju, koliko možemo očekivati da će ovaj zakon polučiti uspjeha u tom idućem razdoblju ili nekom srednjoročnom razdoblju. Možda istaknuti i primjer koje jedinice lokalne samouprave jer i toga ima, određeni gradovi i općine u Republici Hrvatskoj već postupaju dijelom prema ovakvoj zelenoj javnoj nabavi, već nabavljaju takva vozila i bilo bi dobro takve primjere istaknuti. Dakle bilo je mjesta i vremena da Vlada kroz ovaj zakon istakne takve primjere, da ozbiljnije ako tako mogu reći priđe ovom zakonu, da se prije svega i u procjeni potrebnih financijskih sredstava bude nama svima poznato koliko bi novaca, koliko bi sredstava Republika Hrvatska pa i jedinice lokalne samouprave u idućem periodu mogle uložiti i osigurati da bi se ovaj zakon provodio. Ovako doista nemam komentara više što se tiče mogućnosti provedbe samoga zakona.
Nova replika i poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. U svom izlaganju ste praktički ponovili ono što sam ja rekao da je ovaj zakon savjetodavnog karaktera, no pri tome treba imat u vidu da kroz ove ostale podatke što ste spominjali da Vlada ide u nabavku 2000 ovih vozila, pri čemu ne uvaža ovaj zakon odnosno ove odredbe. Ispada da je i Vlada svjesna da je savjet koji ona daje ovim zakonom je ustvari loš savjet i nema namjeru ga se sama pridržavati pa ne vidi, jednostavno nadam se da ni ne očekuju da će netko drugi postupat po nečemu što oni sami smatraju loše. Ali postavili ste na kraju jedno dobro pitanje zamjeniku ministra, odnosno Ministarstvu da li je napravljen izračun efekata ovog zakona, odnosno da li je napravljena neka analiza stanja. Nije, ali nije ovo jedini zakon koji je takav i to je nažalost česta pojava da imamo ispunjavanje neke forme. Mi donosimo, ogromnu količinu zakona smo, sjetite se ono samo prije samog stupanja u Europsku uniju, ogromnu količinu zakona smo donesli koji su ne bili neprimjenjivi nego u sukobu sami sa sobom. Imali smo jučer primjera, jučer je bilo isto ovo ministarstvo, Zakon o zračnom prometu gdje čak ni terminološki nije usklađeno sa realnim životom. Nema dugo smo isto imali zakon koji ok, koristi neke termine, Zakon o željeznici kada je bio, koristi neke termine koji ajmo novi su u tome. To nisu novi termini ali u tom vidu prometa postoji nešto što se koristi recimo sto godina, e ne, mi smo sad uveli jedan drugi termin koji se koristi isto sto godina, ali u drugom vidu prometa. To je očito da jednostavno nema se sluha za ono što se radi. Radi se nešto da se odradi.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Novak, u pravu ste. Da, stječe se dojam da se radi, samo da bi se nešto radilo. Koliko je efekta od toga, koliko takve mjere i takav rad poluči uspjeha to je pak drugo pitanje. Rekao sam u svom izlaganju ako je Vlada vjerovala pa i sama sebi da je ovaj zakon koji predlaže Hrvatskom saboru doista nešto znači da on može doprinijeti s jedne strane ispunjavanju onih kriterija energetske i europske politike 20-20-20 da će on doprinijeti čistom okolišu u Republici Hrvatskoj onda bi upravo u vrijeme kada ovaj zakon donosimo, kada taj zakon predlažemo Hrvatskom saboru bila postupila po odredbama ovog zakona, a ne s jedne strane 2. rujna uputiti u saborsku proceduru zakon kojim predlaže, dakle ne nameće obvezu nego predlaže javnim naručiteljima kako bi trebali postupati, a ona nakon što je taj zakon uputila u Hrvatski sabor vlastitom odlukom ne postupa po ovom zakonu, pa onda niti ne pokušava biti primjer drugima koji bi trebali biti obveznici Zakona o javnoj nabavi kako postupati. Prema tome, tu Vlada itekako gubi na vjerodostojnosti pa onda kako očekivati da svi oni javni naručitelji postupaju po ovom zakonu kad onaj tko to predlaže po tome ne postupa.
Hvala lijepa. I treća replika, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Bačić, svi oni koji su bili u Bruxellesu ili u nekim drugim europskim gradovima vidjeli su, evo primjer Bruxellesa plas de Luxembourg gdje imate, dakle automobile na struju, gdje je gradska uprava, dakle lokalna samouprava nabavila automobile na struju, imate utičnicu kojom se poslužite da biste napunili akumulator i možete iznajmiti i voziti po ovome. To je za Hrvatsku čini mi se još ovako jedna fantazija o kojoj ćemo još dugo razmišljati i sanjati itd. No, ono što sam htio reći da je Europska unija, odnosno Europski parlament, pa i Europska komisija nastavljaju i dalje u svom traganju za uspostavljanjem jedne ravnoteže i balansa između cijena automobila i poskupljenja u proizvodnji u automobilskoj industriji i ovih da kažem ekoloških čimbenika zagađenje zraka bilo prije svega lebdećim česticama, a onda i količinom ugljičnog dioksida koje ti automobili ispuštaju. E u tom traženju ravnoteže lome se koplja i dan danas u Europskoj uniji i čini mi se da ovaj zakon koji je ovdje pred nama je koji nema prekršajne i kaznene odredbe za javnu nabavu, dakle ekoloških hajde da kažem tako uvjetno rečeno kolokvijalno automobila zapravo ne znači ništa kao što ste i sami zaključili.
Izvolite, odgovor na repliku poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolega Grubišić upravo ova direktiva je na tragu ovoga što vi govorite i kad navodite primjer Bruxellesa i nekog drugog europskog grada mi u Hrvatskoj i ovom direktivom trebali bi poticati i prednost davati tim alternativnim gorivima primjerice rekao sam vodiku, ukapljenom naftnom plinu. Ali ono što ja želim posebno istaknuti biogorivu. Dakle, mi i ovim zakonom potičemo vozila koja koriste biogorivo kako bi ta vozila mogla koristiti biogorivo bila bi zadaća Vlade i zakonodavca Hrvatskog sabora da hrvatskim proizvođačima koji proizvode biogorivo poveća subvenciju, da ih potiče da se u Hrvatskoj proizvodi i ova alternativna vrsta goriva. Ali kako nas Vlada demantira vlastitim zakonima malo prije sam rekao kada su subvencije proizvođačima biogoriva u Republici Hrvatskoj značajno smanjenje, a bilo bi dobro da nas Ministarstvo financija izvijesti koliko je ove godine hrvatskim operaterima tržišta energijom proslijedila novaca iz državnog proračuna koji im je pred novu godinu oduzela kao izvorni prihod. I na taj način kad bismo znali koliko je Ministarstvo financija ove godine uložilo je i subvencioniralo proizvođače biogoriva u Republici Hrvatskoj u odnosu na 2012. i u odnosu na 2011. godinu također bi nam Vlada pokazala koliko i na koji način želi provoditi ovaj zakon.
Hvala lijepo. Poštovane i kolegice i kolege zastupnici u Hrvatskom saboru htio bih najprije obavijestiti i moliti vas da uzmete u obzir ispriku da 7, 8 i 9 točku u dnevnom redu ne možemo danas raditi zato što nemamo odgovarajućih predstavnika predlagatelja, predlagateljice. Službeno su odsutni iz zemlje i zamjenica i ministrica, zapravo u zemlji i iz zemlje. Radit ćemo sve drugo u skladu sa dnevnim redom. Vidjet ćemo što možemo objediniti, u toku su pregovori oko objedinjavanja rasprave pojedinih točaka dnevnoga reda. Ja vas molim da uzmete u obzir u to. Dakle, 7, 8 i 9 točka će biti odgođena. Sada idemo pozvati poštovanog Igora Češek zastupnika kluba HDSSB-a da u ime kluba iznese svoju raspravu.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče, poštovani zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Ovim Prijedlogom zakona o promicanju čistih i energetski učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu u hrvatsko zakonodavstvo se implementira Direktiva 2009/33 od 23. travnja 2009. godine. Cilj je ove direktive poticati tržište čistih i energetski učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu, a posebno budući da bi to imalo znatan učinak na okoliš utjecati na tržište vozila koja se proizvode u većim količinama poput osobnih vozila, autobusa i kamiona, osiguravanjem razine potražnje za čistim i energetski učinkovitim vozilima u cestovnom prijevozu koja bi bila dovoljno velika da potakne proizvođače i industriju na ulaganje i daljnji razvoj vozila s malom potrošnjom energije, emisijama CO2 i emisijama onečišćivača. Države članice bi trebale obavijestiti nacionalne, regionalne i lokalne javne naručitelje ili naručitelje i operatere koji obavljaju usluge javnog prijevoza putnika o odredbama koje se odnose na kupnju čistih i energetskih učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu. Čista i energetski učinkovita vozila su u početku skuplja od konvencionalnih vozila te treba težiti tome kako bi se takva nabava vozila subvencionirala kroz određene vidove poticaja. Pri javnoj nabavi prednost bi se davala vozilima koja ispunjavaju nove euro norme shodno kategoriji vozila odnosno euro norme za putničke automobile, laka teretna vozila, kamione i autobuse. Također, prednost bi trebala imati i vozila koja za pogon koriste alternativna goriva, primjerice vodik, ukapljeni naftni plin, komprimirani prirodni plin i biogorivo. Hoće li ovaj zakon postati primjer dobre prakse u RH te hoće li se ostvariti strateški ciljevi zajedničke energetske politike EU, politike 20/20/20 koja kao strateške ciljeve postavlja smanjenje emisija CO2 za 20%, smanjenje potrošnje energije za 20% te povećanje korištenja obnovljivih izvora energije na 20%, vidjet ćemo. Iako naši prijevoznici koji se bave djelatnošću javnog linijskog prijevoza kao i prijevoznici koji obavljaju kamionski prijevoz roba jedva spajaju kraj s krajem zbog manjeg obujma posla, visokih troškova i goriva i registracije vozila sa kojima se obavljaju svoje djelatnosti iskreno se nadam da će se ovim zakonom i uz potporu države iznaći financijske snage kako bi obnovili svoj vozni park te tako pridonijeli zaštiti okoliša ali i sigurnosti putnika koji koriste usluge javnog prijevoza. Jer svjesni smo prosječne starosti naših autobusa. Naši autobusi su stari 12, 15 godina i sigurno da su putnici u njima ugroženi. Znamo slučajeve pogotovo gdje se djeca voze od doma do škole, gdje su udisali plinove i bili praktički u životnoj opasnosti. Smatramo da je ovaj zakon savjetodavne naravi te kako predlagatelj u ocjeni stanja i govori da ne postoji formalna obveza izvješćivanja od strane država članica dosadašnja iskustva u provedbi direktive su ograničena i svode se na pojedinačne primjere dobre prakse u državama članicama. Najave su iz Ministarstva zaštite okoliša kako su u pripremi programi financijskih potpora za nabavu ekološki prihvatljivih vozila za pravne i fizičke osobe. Iako vidimo kako predlagatelj predviđa dodatna financijska sredstva za provedbu ovog zakona vidimo da za provedbu ovog zakona predlagatelj ne predviđa dodatna financijska sredstva. Tako ostaje nam jedino vidjeti da li će Ministarstvo okoliša ipak pružiti nekakve potpore za kupnju ovakvih ekološki prihvatljivih vozila. U nadi da će ovaj zakon uistinu i zaživjeti u praksi klub HDSSB-a će ga podržati. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, Stjepan Milinković. Poštovani zastupniče izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega Češek naravno da direktiva kao takva da je dobrodošla i razumio sam ciljeve koji su potrebiti glede očuvanja okoliša da bi se naravno energetski i zdrava vozila da tako kažem da bi bila u upotrebi. Ali, želim reći da je u stvarnosti situacija posve drugačija. Svjesni ste toga i vi i mi. I u ovom dijelu naravno da se to odnosi na ove koji su obveznici javne nabave ali s jedne strane isto tako imamo velike razlike u tom području. S jedne strane evo imamo vozni park koji je vjerojatno ova vozila Audiji ovi preko puta imaju sigurno izuzetne performanse i koji su koštali nekih 265 milijuna kuna. Ali s druge strane imamo naravno poražavajuće podatke da je u posljednje vrijeme na naše tržište uvoz rabljenih vozila tako drastično porastao da ugrožava auto kuće koje se bave prodajom. Samim time ugrožavaju se naravno i radna mjesta slijedom toga. Već i osiguravajuća društva osjećaju posljedice zbog istih razloga. A da ne govorimo o onom dijelu dakle ovih obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava o kojima sam govorio ranije isto tako koja jednostavno su u takvoj situaciji da ne mogu nabavljati ta zdrava i energetski učinkovita i naravno prihvatljiva vozila koja bi mogla prometovati u tim sredinama. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Igor Češek.
Zahvaljujem. Pa kolega vi ste dobro detektirali i obrazložili ovaj problem. Vi dolazite iz male sredine isto kao i ja i sigurno ste primijetili u kakvim se autobusima voze naši učenici. To su autobusi stari 15, 20 godina i spremni su za ropotarnicu i truli su i praktički ekološki neprihvatljivi niti su sigurni za razliku od udobnih novih Mercedesa koji se uzimaju u Vladi RH. Dakle, ne znam točno kad će se situacija promijeniti, bojim se da neće i bojim se da linijski prijevoznici nemaju financijskih sredstava kako bi kupili nova vozila koja odgovaraju i koja su ekološki prihvatljiva. Ali eto Vlada ima sredstava za kupnju ekološki prihvatljivih vozila.
Hvala lijepa. Idemo sa sljedećim klubom, klubom HNS-a i poštovanim zastupnikom Petrom Baranovićem. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Sabora, gospodine zamjeniče ministra, poštovane dame i gospodo. Za početak klub HNS-a će svakako podržati ovaj zakon. Ovaj zakon je jedan u nizu kao što su neki prethodni govornici i ukazali, jedan u nizu onih zakona koji su doneseni po hitnom postupku, koji su doneseni pod imperativom usklađenja hrvatskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU i kad ga gledate i kad realno sagledate koji zapravo on obuhvat ima u praktičnom životu u RH i kad se referirate na činjenicu da se on odnosi samo na obveznike javne nabave onda odista stoji teza da ovaj zakon sam po sebi neće u mnogome promijeniti sliku teme na koju se odnosi ali je početak u svakom slučaju je početak. Njegova intencija je da se uskladi sa zajedničkom energetskom politikom EU koja predviđa smanjenje 20% potrošnje energije, smanjenje od 20% emisije CO2 i isto tako povećanje od 20% alternativnih ekološki prihvatljivih izvora oblika energije. Ovaj zakon ima jedno otvoreno pitanje u kojem se moram složiti s kolegom predstavnikom Hrvatskih laburista i meni osobno je pomalo čudno da nema nikakvih konsekvenci ukoliko se obveznici ovog zakona ne pridržavaju njegovog sadržaja, ali pretpostavljam da će to gospodin zamjenik ministra obrazložiti. Međutim ovdje se tijekom rasprave dotaklo čitav niz tema, otvorila su se pitanja školskih autobusa, otvorili se pitanje stanja naših poduzetnika koji se bave transportom roba i putnika u cestovnom prijevozu, otvorilo se čak i pitanje stanja strojnog parka hrvatskog sela i poljoprivrede pa je red prokomentirati neke stvari. Počet ću od poljoprivrede. Točno je da je slika strojnog parka u ovom kontekstu hrvatske poljoprivrede vrlo šarolika. Ona varira od najmodernijih traktora kupljenih i kombajna kupljenih kroz razne programe poticanja u svim ovim godinama prethodnim koje je resorno ministarstvo stavilo na dispoziciju poljoprivrednicima dakle od najskupljih i najsuvremenijih, ekološki prihvatljivih, energetski vrlo rentabilnih, održivih pa do onih najstarijih apsolutno neprimjerenih i zapravo traktora koji svojim vlasnicima stvaraju veći trošak nego korist. Međutim to ovaj zakon neće riješiti, ali ovaj zakon otvara jednu novu metodu razmišljanja i pristupa i vrlo vjerojatno će čitav niz drugih zakona i podzakonskih akata u budućnosti biti vrlo slični ili gotovo identični namjerama ovog akta koji imamo pred sobom. Točno jeste da veliki dio poljoprivrednika danas ne može kupiti moderni stroj zato što nismo usvojili nešto drugo, a to se ne tiče ovog zakona nego se tiče prakse zdravog razuma, a to je praksa uvođenja strojnih prstenova pri čemu se OPG-i udružuju i kupuju one strojeve i na način koji je najrentabilniji i najprihvatljiviji. Čitav niz strojeva danas modernih u hrvatskom agraru koji su nabavljeni ne rade niti sa polovičnom iskoristivošću i samim tim i ti novonabavljeni strojevi što je paradoksalno u ovoj situaciji u kojoj jest Hrvatska i hrvatski agrar nije rentabilan. Zašto se propustilo prethodnih godina primijeniti tu praksu koja je u poljoprivredi EU odavno poznata, a i stvar je zdravog razuma to će vrlo vjerojatno moći odgovoriti ili bi trebao odgovoriti netko drugi. Pitanje prijevoza autobusima i stavljanje ovog zakona njegovog sadržaja u suprotnu poziciju, točno je da imamo niz prijevoznika koji danas obavljaju javni prijevoz sa neprimjerenim vozilima i to je nešto čemu se mora stati na kraju, naravno imajući razumijevanja za situaciju i uz krajnje napore i potpore jedinica lokalne samouprave i Vlade RH kada je u pitanju javni prijevoz djece u školskim autobusima. Ali ne možemo pristupati ovakvim stvarima i počecima dobre i pozitivne prakse na negativan način zabijajući glavu u pijesak poput nojeva. Nije rješenje odustati od uvođenja novih tehnologija, od racionalizacije i plakati sami nad sobom. Spomenuo je netko uvozni park privatnika odnosno privatnih osoba građana RH, on isto tako varira od do. Vozni park u gradu Zagrebu je impresivniji i mogu vam reći puno bolji nego u mnogim europskim metropolama. Pa kada već razgovaramo onda razgovarajmo na osnovu istine, onda shvatimo jednu istinu da uvođenje ovakvih normi za sada samo za obveznike javne nabave, a sutra možda i kroz neke druge zakone i za ostale, je stvar racionalnog ponašanja. Kritike su upućene na račun Vlade, doduše onako prilično suptilno upućene kritike na račun Vlade zbog obnove voznog parka. Svako vozilo koje se danas nabavlja novo u odnosu na vozila koja su stara 15 godina u samom startu troši 20% energije manje. u svako novo vozilo su zbog činjenice da su ovo opći standardi u EU, opće prihvaćeni, sva nova vozila bilo da su u pitanju transportna vozila ili osobna vozila su vozila u koje su danas ugrađene tehnologije koje apsolutno korespondiraju sa ovim imperativima 20-20-20. Prema tome, ponekad, ne samo ponekad nego u principu zdrava investicija utemeljena na zdravim osnovama je stvar prosperiteta i stvar racionalnosti. Ne moramo na svaku investiciju ići đonom. U nadi da će ovaj zakon biti početak jednog novog pristupa u ovoj domeni i da će se elementi koji su ugrađeni u zajedničku energetsku politiku EU ugrađivati u druge slične zakone u RH klub HNS-a će podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Jedna replika i poštovani zastupnik Stjepan MIlinković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega Baranović ja se slažem većim dijelom sa vašim razmišljanjem i poglavito u onom dijelu gdje bi trebao biti jedan dobar početak i prihvatljivih vozila itd.. Nesporno. Svi smo mi za to i glede očuvanja okoliša itd.. Posebno mi je drago da ste se osvrnuli na problem poljoprivrede. Spomenuli ste neka, neka moderne strojeve itd., ali ja vas uvjeravam da je to daleko manji broj od onih koji su gotovo više neupotrebljivi daleko manji broj i koji uopće nisu u funkciji. I stoji ono što sam na početku rekao da sve veći broj ih je van upotrebe, tako na taj način štite okoliš. Pozivali ste i na zdravi razum glede i osnivanja prstenova. Ja dolazim iz sredine gdje su strojni prstenovi i imali određene početke i naravno i na neki način određene funkcije. No međutim, sigurno i strojevi i mehanizacija propada i ona sa vremenom traži obnovu i jedan određeni pristup ali svakako želim reći da se slažem s vama kada treba u području poljoprivrede primijeniti zdravi razum. Naravno da je neprihvatljivo i da tu nema razuma i prema selu razmišljanja na način na koji se odnosi i ministar poljoprivrede gospodin Jakovina. Svi pokazatelji govore u prilog kakav je njegov odnos prema tome. Svi pokazatelji od proizvodnje mlijeka, od proizvodnje mesa, svi pokazatelj su negativni a on uporno kaže nikada više, nikada boljeg odnosa prema selu. Pa to je za mene nerazumno, to je za mene prema selu jedan diskriminirajući odnos i naravno koji prijeti sa onim što sam 10 puta na ovom mjestu rekao prijeti slomom hrvatskog sela. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Petar Baranović.
Poštovani kolega Milinkoviću, vi ste iznijeli svoj dojam, on je naravno subjektivan kao što će vrlo vjerovatno biti doživljen i moj. Naravno iskoristili ste ovu priliku da napadnete resorno Ministarstvo poljoprivrede i aktualnog ministra ali i vi i velika veličina ljudi u ovoj sali jer ja držim da u Hrvatski sabor dolaze pametni ljudi, ste svjesni istine da niti jedno zdravo, dobro vođeno dugih niz godina poljoprivredno gospodarstvo ne može propasti u dvije sezone, ni u jednoj. Da su se stvari u hrvatskom Agraru zadnjih 20 godina radile kako treba onda ne bi sigurno bila situacija u njemu danas onakva kakva jest. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Iscrpili smo listu klubova zastupnika u Hrvatskom saboru koji su prijavili se za raspravu po ovoj temi. Prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Prva je poštovana zastupnica Mirela Holy. Nema je u dvorani, gubi pravo na raspravu o ovoj temi. Drugi je poštovani zastupnik Damir Rilje. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa evo povodom ovog Prijedloga zakona o promicanju čistih i energetsko učinkovitih vozila želio bih reći par osobnih mišljenja. Dakle, evo zadržati ću se na cesti ono što se kaže, nigdje okolo, po nikakvim drugim površinama. Zelena javna nabava za javno pravna tijela, dakle i za sve obveznike primjene Zakona o javnoj nabavi a sukladno usklađivanju sa direktivama Vijeća Europske ekonomske zajednice dijelom se mijenja primjena upravo samog tog zakona, Zakona o javnoj nabavi. Naime, naravno niti jedan problem to moram u ovom trenutku evo dodati koji se odnosi na primjenu ekoloških kriterija kod cestovnih vozila nije počeo jučer niti je nastao jučer, to je jedan trajan problem i uvijek se evo osobito pristupanje Europskoj uniji nažalost ne i prije toga nije moglo rješavati, uvijek je bilo prečih problema i znate to je uvijek išlo nekako na uštrb okoline. Nije to pitanje samo ovih primjena ekoloških nego i primjena kod recimo smeća ili otpadnih voda i slično. Siguran sam da smo svi za primjenu propisa koji mogu doprinijeti zaštiti okoliša. Ali u prijedlogu ovog Zakona, samim time što se radi o zakonu nameće se relativna obaveza nabavke čistih ekoloških vozila sa manjom emisijom CO2 i drugih ispušnih čestica da ih sada ne nabrajam navedeni su u samom Zakonu. Dakle, sada se više ne mora obavljati nabava najjeftinijih vozila sličnih karakteristika za ovu vrstu nabave po ovom prijedlogu ispada da se mogu ili trebaju nabavljati recimo skuplja vozila. Drugi problem se nameće u vrsti i modelu eko i hibridnih vozila čije tržne cijene nisu još po cijenama tržišno najprihvatljivije. Naime, postavlja se problem implementiranja vozila eko kategorije za različite primjene. Npr. autobusi za transportna poduzeća, komunalna vozila, kamioni i slično, vozila u zdravstvu dakle sanitetska ili pak neka druga potrebna vozila po kategorija za društvenu, mahom za društvene namjene. Postavlja se ovdje pitanje postupanja zanavljanja vozila u uporabi a posebno planiranja sredstava za nabavku novih kod pojedinih javno pravnih tijela. Naravno da će vremenom ove tehnologije, dakle eko tehnologije i hribridi postati po tržnim cijenama prihvatljiviji ali do tada će proći još vremena. Mi ćemo se još voziti u nekim drugim vozilima. Naravno ukoliko se to sustavno … [[Govornik se ne razumije.]] države na neki način ovaj ili onaj uz pomoć odgovarajuće primjene financiranja ne zanovi na jedan drugačiji prihvatljiviji način kao jedna strategija. Tada će i vozila u voznim parkovima izgledati drugačije, dakle i struktura vozila na cestama. Ovo se naravno kao što sam već rekao ne može dogoditi samo od sebe. Očito se postavlja i pitanje dakle ne obvezujuće primjene ovog Zakona, to sam spomenuo na početku. Ali ne postavlja se pitanje njegove koristi i dobre namjere. I naravno uvijek jednom moramo početi, od negdje uvijek jednom moramo početi. Što ne znači da nismo počinjali do sada, što ne znači da se nije planiralo i do sada ali evo sada se počima sa jednim zakonom. Možda ga treba dorađivati u budućnosti, možda ne. Neobvezujući ton ovog zakona upućuje na razumijevanje nemogućnosti trenutnog financiranja voznih parkova, barem na u većoj mjeri. Ja to tako osobno shvaćam, ja to tako osobno razumijem. Tko će zapravo u budućnosti kupovati eko vozila i hibride, pa htjeli bismo svi ali svakako oni koji budu imali sredstava. Naravno ovo se odnosi na javnopravna tijela, ovo će se u konačnici odnositi na sve građane jer u konačnici ćemo ipak svi zajedno morati kupovati, odnosno uvoziti sve više i sve bolja i sve kvalitetnija ekološka vozila u javnom cestovnom prijevozu. I na kraju, nadam se da ćemo moći svi to kupovati jer je zakon sam po sebi ekološki poželjan i naravno uz mogućnost financiranja i uz mogućnost nadam se sutra i vjerujem u to, onih koji će ga moći isfinancirati i platiti, bilo da se radi o društvu, a isto tako i pojedinačno, ovakav ton zakona i ovakav smisao zakona bilo bi dobro svakako podržati. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je poštovani zastupnik Boro Grubišić i njegovih 10 minuta.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo ovaj zakon koji nije obvezujući ne samo zato što nema prekršajnih i kaznenih odredbi kao većina zakona koje ovdje izglasavamo i o kojima raspravljamo nego i zbog toga što ovdje na stranici 3 piše prema izvješću Europske komisije o primjeni Direktive iz 2009. godine dakle ne postoji formalna obveza izvješćivanja od strane država članica o provođenju ovakve direktive. Dakle nema potrebe ni Hrvatska izvješćivati recimo tako o tome. Ali zakon kao zakon u svakom slučaju je koristan i pokazatelj je kamo Hrvatska treba stremiti i na koji način provoditi ako je ikako moguće s obzirom na socijalnu i ekonomsku situaciju u Hrvatskoj, javnu nabavu vozila za javni prijevoz i svih onih vozila koja idu u nabavku preko sustava javne nabave. Program pet puta po 20 kako netko reče, ovdje se govorilo tri put po 20, naime ja moram reći da je to pet puta po 20 jer se radi o 2020. godini pa je to još dodatnih dva put po 20. Dakle do 2020. godine smanjenje količine ugljičnog dioksida, zatim smanjenje potrošnje energije za 20% i proizvodnja alternativnih izvora energije, biogoriva i ostalih povećanja za još 20% do 2020. godine. Bilo bi dobro kada bi Hrvatska umjesto smanjivanja određenih poticaja i potpora za proizvodnju biogoriva, kao što je to bilo ranije, a bilo bi dobro da se ne smanjuju te potpore i da se okrenemo zapravo, a imamo i dobre uvjete, dakle i prirodne i sve druge, za proizvodnju goriva koje u sebi nemaju onog fosilnog ostatka, odnosno nefosilnih goriva. Osim toga, u Hrvatskoj ako je potrebna informacija postoje mnogi inovatori koji su pokušali proizvodnju automobila i ostalih vozila sa upotrebom vodika, pa i upotrebom vode čak kao pogonskog goriva, dakle dijela vode, ne kažem da se može napraviti perpetum mobile. Mnogi su potraživali pomoć Ministarstva znanosti i ostalih kako bi dobili sredstva da dovrše svoj projekt. No u istraživanje i u znanost, a poglavito u ovakvoj vrsti proizvodnje vozila na goriva koja nisu fosilna su vrlo mala. Uopće ulaganje u znanost je prema nekim statistikama ok 1% u Republici Hrvatskoj pa prema tome teško je očekivati da ćemo mi kao država, ravnopravna članica Europske unije i zauzeti neko mjesto bez obzira na to što imamo inovatore koji su na takmičenjima svojim inovatorskim diljem Europe dobivali značajna priznanja i nagrade počevši od prvog do trećeg mjesta itd., no to ostaje samo na pokušajima iako bi prema njima Hrvatska mogla zauzeti značajno mjesto u proizvodnji ovakvih vozila ili barem dijela proizvodnje ovakvih vozila. To je jedno. Drugo, u Đergaju kod Vukovara tamo gdje je onaj silos koji je ajde da kažem i povijesni spomenik, postoji tvornica biodizela. Onaj tko je prolazio putem Vinkovci-Nuštar-Bršadin-Borovo-Vukovar točno zna da je sa lijeve strane, dakle gledajući od Vinkovaca tvornica biodizela. Što smo mi učinili, dakle smanjili poticaje za proizvodnju biodizela i doveli proizvođače u otežanu poziciju, dakle destimulirali smo proizvodnju biodizela koji spada također u jedno od ovih goriva koje nisu fosilna, koja bi bila pogodna za javni i gradski prijevoz. To su dvije stvari koje Hrvatska nije potpomogla, a mogla je. Dakle jedno je pomoć inovatorima i drugo je potpora onima koji proizvode gorivo koje nije od fosilnih ostataka. I onda očekujemo onih zadnjih 2020, dakle 2020. godinu u stanju kakvom jesmo. O nabavci vozila više bih rekao da je politikantstvo govoriti, ajde pomalo je politikantski da 271 vozilo se nabavlja bez takvih uvjeta koje se propisuju direktivom Europske unije. Od strane Vlade to je objašnjeno iako mene u ovom situaciji više brine ta socijalna komponenta nabavke i plaćanja tih vozila nego li ekološka. Kad već dolazim iz Slavonskog Broda o kojemu novine, mediji imaju svakodnevna izvješća o količini ugljičnog dioksida, lebdećih čestica i svih ostalih sumpor vodika i svih ostalih, da kažem otrovnih tvari na bazi sumpora, sumporne kiseline, sumporne kiše i sve ostalo onda moram reći da bi javna nabava takvih vozila u Slavonskom Brodu gotovo ne bi značila ništa. Jer mi već imamo zasićenje svim ovim tvarima koje ispuštaju i automobili i Slavonski Brod je poput Pekinga, iako taj Peking ima sto puta ili 300 puta više stanovnika. Tako da ova, više me zabrinjava inaktivnost Vlade, inaktivnost, neaktivnost ministra, ne poduzimanje diplomatskih mjera prema Bosni i Hercegovini koja nam pravi čak evo i probleme i za most Pelješac kopno, a mi šutimo o zagađivaču EU. I Hrvatska i Slavonski Brod su EU. Mi šutimo, niti Komisiji, niti Vijeću Europe dostavljamo podatak o zagađenju zraka u Slavonskom Brodu i o poduzimanju mjera od strane europske, kad već mi ne možemo ili pak nećemo da poduzme EU mjere kao što je poduzela protiv Rusije u slučaju FDF. Ali to nije danas tema ovoga, ali ja moram to spomenuti jer dolazim iz takvog grada koji je zapravo postao upravo poput Pekinga jedan od zračno najzagađenijih gradova u Republici, ako ne i najzagađeniji grad u Republici Hrvatskoj. I nije samo stvar u dokazivanju otrovnosti tih plinova. Stvar je u kvaliteti života, kvaliteti življenja u tom gradu. Vi ne možete izvesti dijete, unuka u šetnju, vi ne možete rublje objesiti na štrik jer vam poslije rublje smrdi, vi ne možete prošetati pored Save sa bračnim partnerom ili bilo s kim. Vi ne možete ama baš ništa. To je takav grad da zapravo kvaliteta života u njemu je takva da ljudi odlaze iz njega. E sad bi grad Slavonski Brod, kako je netko rekao, lokalna samouprava trebala izvršiti nabavku vozila koja ne zagađuju, a oni to, Slavonski Brod ama baš ništa ne znači. Jer mi smo nabavili rafineriju, odnosno nama je nabavljena rafinerija u Bosanskom Brodu koja poništava, anulira svaki pokušaj uvođenja ekološke javne nabave za, dakle javne potrebe postojanjem ove rafinerije a za koju Republika Hrvatska ne poduzima, pa evo ja bih rekao ni gradska uprava ne poduzima ama baš ništa. U svakom slučaju klub HDSSB-a ne može biti protiv ovakve, jer smo i u Europskom parlamentu i rasprava se nastavlja i dalje u Europskom parlamentu, u Odboru za ekologiju u Odboru za poljoprivredu, u svim odborima koji su, koji imaju doticaja sa ovom materijom nastavlja se rasprava između uravnoteženja cijene vozila i cijene koje se postižu na tržištu automobilska industrija s sudjelovanjem, odnosno količinom goriva, onoga čistoga, nefosilnoga u tim automobilima jer to poskupljuje zaista cijenu automobila, odnosno autobusa, kamiona i svih ostalih, upotreba takvih goriva. E sada, koliko će javna nabava u situaciji u kojoj je Hrvatska država, u kojoj financijski kako stoji financijska država omogućiti nabavku takvih vozila to je zaista vrlo, vrlo upitno. U svakom slučaju klub HDSSB-a i osobno će biti za usvajanje ovoga zakonskog prijedloga, ali nadajmo se i bože pomozi da do 2020. godine dostignemo ovih 20-20-20. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo replike. Prva replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Branko Vukšić, zastupnik, replika.
Zahvaljujem se poštovani predsjedniče. Ometaju me tu, pa ne mogu odmah. Poštovani kolega Grubišiću, vi ste govorili o jednom vrlo važnom segmentu. Rekli ste možda nije tema, ali ste govorili o tome pa vam ja repliciram na to, a to je pitanje Slavonskog Broda, zagađivanje iz Bosanskoga Broda odnosno problem rafinerije koja se ne rješava godinama. Sad si zamislite da se to u Francuskoj netko ima takvu rafineriju i da zagađuje stanovnike prvog grada u nekoj drugoj državi. To bi bio međunarodni skandal, zapravo to se ne bi dogodilo, to bi se riješilo odmah. Ono što se događa u Slavonskom Brodu uništavamo svjesno zdravlje građana. Zašto kažem mi uništavamo? Zato što ne činimo ništa, jer ne činiti ništa znači pomagati onima u Bosanskom Brodu da to čine. Mi imamo sličnu situaciju koja nije zagađivanje zraka, ali sjetite se u Istri što se događa, što se događa na hrvatskome Jadranu. Talijani svjesno ometaju televizijski i radijski program u Hrvatskoj, na otocima i priobalju se ne može gledati Hrvatska televizija, niti Hrvatske televizije slušati radio. I što naša država čini? Ne znam, jedanput smo tu u Saboru raspravljali, tad su rekli da su 1000 protesta napisali. Ovo je nebriga o hrvatskim građanima, a nadovezat ću se, ne mogu izdržati, ali onda mišiće jačamo na nebitnim, nevažnim stvarima, busamo se u prsa kako štitimo interese Republike Hrvatske. Interes Republike Hrvatske je ne zagađivati zrak u Slavonskom Brodu, ne ugrožavati živote Brođana. Međutim, na tome se ne čini ništa ili se čini premalo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Kolega Vukšić, nije potrebna Francuska. Jedan Rus, po prezimenu Fadejev Europskom sudu za ljudska prava tužio je državu Rusiju zbog državne rafinerije koja je bila pored njegove kuće naknadno, a njegova kuća je bila starija, dakle od te rafinerije. I dobio je spor. Znate zašto? Za smanjenje kvalitete života pored te, živući pored te rafinerije. Dobio je spor na Europskom sudu za ljudska prava. Dakle Rus, ne Francuz. Dakle toliko o EU. A što se tiče rafinerije u Bosanskom Brodu ona je snabdijevana naftom, ruskom naftom, dakle onom ajde da kažem prljavom naftom u odnosu na arapsku jel', preko JANAF-a. Hrvatska država ima čak i tehničke instrumente da onemogući rad te rafinerije, ali 80 milijuna kuna je važnije Hrvatskoj koje zaradi JANAF transportom nafte, njima je važnije negoli 80 tisuća građana Slavonskog Broda i okolice. To je drugi problem. A treći, kad ste već spomenuli Istru pa imamo mi krasan primjer Plomina C na čisto ekološko gorivo ugljen, Blok 3C, čisti ugljen. E to je pravo ekološko gorivo u moderno vrijeme za koje se zalaže ova Vlada i koja toliko gura silovito da je glasovala i protiv Kajinove županijske skupštine, odluka jel' itd.
Nova replika i poštovani zastupnik Alen Prelec. Izvolite poštovani zastupniče. … [[Govornik se ne razumije.]] Uključite se poštovani zastupniče, uključite se.
Kolega Grubišić je govorio o tome da jedinice lokalne samouprave bi trebale brinuti o kvaliteti zraka na svom području. Ja se apsolutno slažem, a mislim da i svi govornici ovdje danas su govorili da bi trebali u javnim prijevozima zamijeniti autobuse sa ekološki prihvatljivijim. Međutim, svi govorimo o ekološki prihvatljivim vozilima, a nitko ne govori o usklađenosti javnog prijevoza. Naime, ne znam da li znate da županije i jedinice lokalne samouprave dosad su vozile svoje osnovnoškolce javnim prijevozom a od nedugo neke županije i jedinice lokalne samouprave su zamijenile taj javni prijevoz, prijevoz učenika osnovnih škola sa izvanrednim prijevozom. Pitam ja vas koliko je doista potrebno tih novih autobusa a djeca su se mogla voziti u sklopu javnog prijevoza? Evo ja ću iskoristiti, ovdje je pomoćnik, zbog čega to rade jedinice lokalne samouprave kad sva ta djeca iz osnovnih škola su se mogli voziti javnim prijevozom a imamo sad paralelni prijevoz koji jasno sa starim autobusima koji zagađuju okoliš. Znači kad govorimo o okolišu onda bi trebali brinuti i o upravo tim stvarima, usklađivanju javnog prijevoza, a ne samo o zamjenama autobusa sa nekakvim prihvatljivim novim. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega koliko se lokalna samouprava brine o svojim građanima najbolje govori podatak da pored ove rafinerije koju imamo na zapadnoj strani, jugozapadnoj strani Slavonskog Broda se planira graditi i investicija od 400 milijuna eura termoelektrane na plin. Dakle, termoelektrana na plin je zacrtana u svim planovima gradske uprave pa ćemo onda sa te jugozapadne strane imati sumporne produkte, sumporovodik, sumpornu kiselinu, lebdeće čestice rafinerije, a sa istočne strane Slavonskog Broda će dolaziti dušikovi spojevi. Dakle, dušičasta kiselina, amonijak i svi ostali, dušična kiselina, dušične kiše obogaćene dušičnom kiselinom itd. I zaista ja ne znam hoće li to biti kao Hirošima za 20, 30 godina taj Slavonski Brod nesretni kojemu evo ni ta, a vi ste spomenuli lokalnu samoupravu, što je bitno? Jesu li bitni novci tu ili nešto drugo, ja ne mogu prosuditi jer nemam argumente i podatke, nisam vidio o čemu se radi i što se radi. Ali evo planira se, ja neću govoriti ime investitora, on je privatni jel'. I naftovod preko Banja Luke za Zadar također to je jedna grupa povezana sa ruskim naftašima također planira. Tako da sve u svemu jao nama u Slavonskom Brodu. A što se tiče školske djece slažem se s vama i to je dobar prijedlog i valjalo bi ga i dublje razmotriti. Pa vi ste vladajući pa ćete nadam se to i provesti jel.
Hvala lijepa. Time smo iscrpili listu prijavljenih za raspravu o ovoj temi. Rasprava o tekstu zakona je završena. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti za glasovanje. Sljedeće je konačni prijedlog Zakona o promicanju čistih i energetsko učinkovitih vozila u cestovnom prijevozu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 456. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 87 glasova za i 45 glasova suzdržanih donesen Zakon br. P.Z.E. br. 456 u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici ovog Visokog doma. Uredbom br. 181/2011 Europskog parlamenta i vijeća o pravima putnika u prijevozu autobusima koja se u drugim državama članicama EU počela primjenjivati od 1. ožujka 2013. osigurava se visoka razina zaštite prava putnika koji se prevoze autobusima i koja je usporediva s drugim vidovima prijevoza putnika poput zračnog, pomorskog i željezničkog. Uredbom su uređena pravila u prijevozu putnika autobusima koja se prvenstveno odnose na sljedeće. Prvo, zabranu diskriminacije putnika u pogledu uvjeta prijevoza koje nudi prijevoznik. Dalje, prava putnika u slučaju nesreće nastale u prijevozu putnika autobusom, a koja za posljedicu imaju smrt ili tjelesne ozljede putnika te gubitak ili oštećenje prtljage. Dalje, pomoć osobama s invaliditetom ili smanjenom pokretljivošću, minimum informacija koje se putnicima trebaju dati prije početka i tijekom putovanja. Prava putnika u slučaju otkazivanja putovanja ili kašnjenja te obradu prigovora putnika. Budući se uredba kao sekundarni izvor prava EU neposredno i u cijelosti primjenjuju u državama članicama, a svaka država članica je u obvezi utvrditi nadležna tijela za njenu provedbu. Ovim zakonom se propisuje Ministarstvo pomorstva, prometa infrastrukture kao nadležno tijelo za provedbu uredbe i nadzor nad provedbom uredba i ovoga zakona, nadležnost inspektora cestovnog prometa i cesta ministarstva za obavljanje inspekcijskog nadzora nad provedbom uredbe, zatim način podnošenja i rješavanje prigovora putnika, izuzeće od primjene uredbe i prekršajne uredbe. U skladu s odredbom uredbe ovim zakonom se propisuju izuzeće od primjene pojedinih odredaba uredbe, a koji se odnose na unutarnji prijevoz putnika te međunarodni prijevoz kod kojeg se bar jedno stajalište nalazi izvan područja EU i to za razdoblje od 4 godine od dana početka primjene uredbe odnosno do 1.ožujka 2017.godine uz mogućnost jednokratnog produljenja trajanja razdoblja izuzeća. To znači da će u RH biti u primjeni odredbe uredbe koje se odnose na obveze putnika i drugih pravnih fizičkih osoba. U vezi s pravima putnika u slučaju otkazivanja i kašnjenja, ako se mjesto ulaska odnosno izlaska putnika nalazi na području jedne od država članica, a predviđena udaljenost prijevoza je 250km ili više. Dalje, u vezi s utvrđivanjem i … ne diskriminirajućih ugovornih uvjeta i tarifa, u svezi s pravom osoba s invaliditetom na ne deskriminirajući prijevoz, u svezi s osiguravanjem naknade za prouzročeni gubitak ili oštećenje invalidskih stolica te druge opreme za kretanje ili pomoćnih sredstava, te u svezi s primjenom općih pravila o davanju putnicima odgovarajućih informacija o putovanju, njihovim pravima i rješavanju reklamacija odnosno prigovora.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Da li predstavnici radnih tijela odbora Hrvatskog sabora žele iznijeti izvješća? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub HDZ-a i poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo predsjedniče. Uvaženi zamjeniče s pomoćnikom. Ovo je Prijedlog zakona o provedi uredbe br.181/2011 EU parlamenta i jedan je vrlo važan zakon i uredba ali iz ovog uvodnog objašnjenja mislim da su ostali izostavljeni vrlo važni dijelovi a to su oni koji se u članku 6. kao izuzeće pojavljuju, a koji su vrlo bitni za naš cestovni prijevoz. Mi smo nedavno izmijenili Zakon o prijevozu u cestovnom prometu gdje smo detaljno uredili prava, obveze, način postupanja u cestovnom prijevozu autobusnih operatera i svih ostalih koji su korisnici tog prijevoza. Međutim, kada odemo na stranicu europskih propisa i kada govorimo o tome što nam EU donosi, tamo je po ovom pitanju po pitanju prava autobusnih putnika ili putnika u autobusu napisano sljedeće, ja ću vam to pročitati pa ćemo to usporediti sa ovom uredbom o kojoj sada raspravljamo i sa ovim objašnjenjem koji smo dobili. "Kada kupujete kartu za autobus ne smije vam se naplatiti veća cijena zbog vaše nacionalnosti ili mjesta gdje kupujete kartu. Ostala prava putnika u autobusnom prijevozu uglavnom se odnose na redovite autobusne linije na velikim udaljenostima više od 250km koje počinju ili završavaju u državi EU. Neka od ovih prava primjenjuju se i na sve redovne usluge. Države EU iz tih pravila mogu izuzeti isključivo domaće redovne usluge kod kojih se veliki dio puta uključujući i predviđeno stajanje odvija izvan EU." I onda imamo poglavlje Otkazivanje puta ili kašnjenje. "Ako se polazak otkaže ili kasni uvijek imate pravo na odgovarajuće i pravovremene informacije o tome što se događa dok čekate. Ako se otkaže put na velikoj udaljenosti više od 250km koji ste rezervirali ili polazak kasni više od 2 sata imat ćete mogućnost izbora. Možete dobiti povrat novca za kartu i ako je potrebno besplatno putovanje natrag do početne točke s koje je autobus krenuo, npr. ako vas kašnjenje ili otkazivanje puta sprečava u ispunjenju svrhe putovanja ili možete po sličnim uvjetima dobiti prijevoz do konačnog odredišta prvom sljedećom prilikom ili bez dodatnih troškova. Ako vam se u tom trenutku ne nudi takva mogućnost izbora možete se kasnije žaliti i tražiti povrat novca za kartu ili odštetu u vrijednosti od 50% cijene karte. Ako je predviđeno trajanje putovanja na veliku udaljenost više od 250km više od tri sata, a polazak kasni više od 90 minuta ili je otkazan imate pravo na manji ili veći obrok u skladu s vremenom provedenom u čekanju ili kašnjenju, smještaj ako morate prenoćiti do dvije noći po cijeni od najviše 80 eura po noćenju. Prijevoznici nisu dužni pokriti troškove smještaja ako je kašnjenje uzrokovano teškim vremenskim uvjetima ili prirodnim katastrofama". Možda najvažnije poglavlje Prometne nesreće, odšteta i pomoć. "Ako ste ozlijeđeni u autobusnoj prometnoj nesreći tijekom putovanja velike udaljenosti više od 250km imate pravo na odštetu. U slučaju smrti odštetu mogu zatražiti članovi obitelji. Također imate pravo na odštetu od autobusnog poduzeća ako vam je u autobusnoj prometnoj nesreći na putovanju velike udaljenosti izgubljena ili oštećena prtljaga ili druge osobne stvari. Ako je potrebno prijevoznik će također odmah pružiti pomoć, prvu pomoć, hranu, odjeću, prijevoz i smještaj". I onda žalbe "Ako smatrate da se vaša prava nisu poštovala možete se žaliti prijevozniku u roku od tri mjeseca od datuma događanja. Prijevoznik mora reagirati u roku od 1 mjeseca i dati konačni odgovor u roku od tri mjeseca". Što je ovdje problem? mi smo danas implementirali samo dio uredbe. To je onaj dio koji nam je najlakši, to su neka prava putnika ali i odgodili na 4 godine neke mogućnosti ili neke obveze autoprijevoznicima, a znamo u kakvom su nam stanju i malo prije smo slušali prilikom prethodne rasprave u kakvom su nam stanju autobusi, u kakvom su nam stanju odnosi na unutarnjem linijskom prijenosu i što kaže uredba. Uredba kaže da vi, znači kada bi je u potpunosti … [[Govornik se ne razumije.]] a ona ima 34 članka od ta 34 članka ja mislim da smo kroz ovaj zakon sada primijenili samo 9 a ovih ostalih 25 smo odgodili za četiri godine s još jednim pravom da ih odgodimo za još četiri godine. A poglavlje 2 te uredbe jasno kaže kakva je obveza autoprijevoznika u slučaju smrti. I tu se dolazi do onih iznosa kod kojih su najčešće sporni danas kada se događaju prometne nesreće a događaju se u autobusima. I dolazimo u naš pravni sustav i šta se tada dešava? Svi pokušavaju pobjeći od vlastitih odgovornosti iako te štete u ukupnosti nisu toliko velike koliko su propisane ovom uredbom. Ova uredba potpisuje da u slučaju smrti u prometnoj nesreći, u autobusu za putnika iznosi 220 tisuća eura i ne smije biti manja ispod 220 tisuća eura može biti samo veća. A za izgubljeni prtljag ili za neke materijalne štete najmanje 1200 eura. Kakva su iskustva kod nas? Kod nas su se već događale autobusne nezgode sa smrtnim posljedicama, sa ozlijeđenima. I kada su dolazili ti oštećeni, ozlijeđeni, oni koji su izgubili najmilije pred pravosudni sustav Republike Hrvatske nisu se možda imali na što pozvati. Sada se isto neće imati na što pozvati jer smo izuzeli iz odredbe, izuzeli smo određene odredbe ove uredbe i suditi će nam se po zakonu o obveznom pravu. Obveznim odnosima, pardon, gdje je člancima od 694. do 698. riješen način na koji se treba ponašati u putničkom prijevozu. Članak 697. tog Zakona glasi, evo ga, trenutačno ga nemam ali on jasno uređuje da će se te obveze rješavati u skladu sa pravnom praksom u Republici Hrvatskoj. A što je onda do sada u nekim slučajevima koji su završili, koji su imali svoj konačni pravorijek predviđali su odštetu od svega 40 tisuća kuna za smrtni slučaj ili 80 tisuća kuna za trajni invaliditet. Kada to usporedimo sa ovom uredbom jasne su i vidljive razlike. Još jedanput kažem bježimo iz moguće, od mogućih privilegija koje imamo ulaskom u Europsku uniju štiteći stanje koje nije savršeno ili nije dobro u našem autobusnom prijevozu. I zbog toga je možda, možda mi je razumljivo zašto to radimo ali mislim da ako želimo urediti pitanja u cestovnom prijevozu, pogotovo autobusnom cestovnom prijevozu da je to pitanje koje smo možda trebali nametnuti pa neka autobusni prijevoznici nalaze načina kako će se ponašati u takvim situacijama. Jer nije uvijek možda vremenska prilika ili nešto drugo uzrok autobusne nesreće, često je to i nepažnja određenih ili šofera, vozača. Nedavno sam čitao jedan prilog u nekom dnevnom listu gdje vozač sa dva mobitela lijepo u ruci vozi autobus 130 na sat po autocesti, čitatelji se bune jer su ga slikali i pokazuju neodgovornost takvih ljudi a bilo je već nekoliko primjera ove godine. I zbog čega bi onda skidali odgovornost sa autoprijevoznika ako imamo mogućnost da mi takvu odredbu primijenimo. Zbog toga što bi možda u jednom trenutku u slučaju ne daj Bože bilo kakve nesreće možda dovela u pitanje uopće opstojnost takve jedne autoprijevozničke kuće. Da li zbog toga, da li je to onda naš doprinos boljem pravu putnika. Ili ćemo se svesti na ovo da imamo se pravo žaliti prijevozniku pa ako nam ne odgovori jer smo nešto nezadovoljni onda se žalimo ministarstvu. Onda će nam ministarstvo odgovoriti umjesto prijevoznika, ne znam kako, valjda će onda oni pitati zašto nije prijevoznik odgovorio itd., itd.. Mislim da je bilo više mogućnosti, da smo trebali iskoristiti sve benefite koje nam kažem europski propisi daju. Zašto nismo spremni na to, to je pitanje politike koju promovira ministarstvo ili ova sama Vlada. Ako smo zaista htjeli tu Europsku uniju i sve ono što nam ona nudi mislim da bi bilo dobro da na taj način pomognemo ili zaštitimo putnike ako već o njima govorimo. Jer zbog čega bi imali pravo kažem iznimno niske odštetne zahtjeve tražiti koje dobivaju po sasvim jednom drugom zakonu ako im ova uredba jasno kaže koliki je minimum za slučaj smrtnog slučaja ili nesreće ili za slučaj ozlijeđenih. Mislim da stoga bi bilo dobro da se ova uredba implementirala u cijelosti. Ali takva je odluka ove Vlade. S obzirom da je ovo ipak jedan iskorak u pravu putnika posebno osoba sa invaliditetom mi ćemo kao klub prihvatiti tj. biti ćemo za ovakav zakon. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo repliku poštovanog zastupnika Josipa Đakića.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa samo sam htio kolegi Boriću nadopuniti da brzo zaboravljamo nesreće, tragedije koje su se događale u prijevozu školske djece kada su ispadala iz neispravnih autobusa. Autobusi koji kruže našim cestama i prevoze ono što plaća i država i županija i općina su u stanju, ja bih rekao rashodovanja. S obzirom da prednji kraj ide … [[Govornik se ne razumije.]] a zadnji kraj preko ceste tako da … [[Govornik se ne razumije.]] i mogućnost stradavanja su više nego vidljivi, da se u neispravnim prijevozničkim sredstvima gdje se ogromni novci koriste ne pruža usluga adekvatna onom što bi trebalo biti u današnje vrijeme. Sve to bi trebalo kroz ove zakone također regulirati bolje, kvalitetnije, ali i sa većim odštetnim zahtjevima onima koji dovedu do nesreće zbog neispravnosti voznog parka.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo. Pa upravo zbog toga sam i govorio, poglavlje 2 ove uredbe "Odšteta i pomoć u slučaju nesreća" članak 7.: Smrt ili osobna povreda putnika i gubitak ili oštećenje prtljage. Putnici u skladu s primjenjivim nacionalnim zakonodavstvom imaju pravo na odštetu za smrt, uključujući opravdane pogrebne troškove ili za osobnu povredu, kao i za gubitak ili oštećenje prtljage radi nesreće koje se dogode pri upotrebi autobusa. U slučaju smrti putnika to pravo imaju sve osobe koje je putnik po pravnoj dužnosti uzdržavao ili bi ih trebao uzdržavati. Stavak 2.: Iznos odštete se računa u skladu s primjenjivim nacionalnim zakonodavstvom. Bilo koja najveća granica utvrđena u nacionalnom zakonodavstvu za odštetu za smrt ili osobnu povredu ili gubitak ili oštećenje prtljage u svakom pojedinom slučaju ne smije biti niža od 220 tisuća eura za putnika, 1200 eura za svaki komad prtljage. U slučaju oštećenja invalidskih kolica, druge opreme za kretanje ili pomoćnih uređaja iznos odštete je uvijek jednak trošku zamjene ili popravku izgubljen ili oštećene opreme. To je jedan vrlo važan članak koji nam je mogao biti benefit ulaska u Europsku uniju, a da smo ga primijenili kroz ovaj zakon. Nažalost nismo i mi ćemo ostati na Zakonu o obveznim odnosima, a tamo se onda u pravosudnom procesu događaju sasvim drugačiji odnosi. I naravno imamo ono što je najgore od svega toga, nemamo barem nikakvu materijalnu satisfakciju za one koji nažalost ne svojom krivicom izgube život u autobusu. Ti ljudi ulaze u autobus u dobroj vjeri, naravno računamo svi da je sigurnost na najvećoj mogućoj mjeri, međutim kad se desi odgovornost autoprijevoznika po ovakvim zakonima opet se svodi na minimum jer cijelo vrijeme računamo a što će to nositi u odnosu na njihovo ukupno poslovanje, a opet je žrtva najmanje zaštićena.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima. Sada je na redu HDSSB-a, klub u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Prema Borićevim riječima zapravo ispada da se štiti cestovni lobi, autobusni lobi. Neki dan sam imao priliku razgovarat sa jednim vlasnikom autobusne kompanije, nema on puno tih autobusa i kaže ovako, ugovorio je prijevoz školske djece njegova firma sa županijom ili bilo s kime ali to je samo na godinu dana. Kada bi on mogao postići ugovor na recimo 5 ili 10 godina sa županijom onda bi uložio i investirao jer zna da ima siguran posao za 10 godina. Iako se broj djece smanjuje iz godine u godinu, ali linije ostaju, valjda će ostati naša sela i sve ostale autobusne linije, a i ova naša država pa ćemo se voziti autobusima i dalje. Dakle problem je složen, nije tako jednostavan, eto sad ćemo mi kupit kartu za autobus i onda imamo pravo ne daj Bože u slučaju smrti dobiti naknadu od minimum 220 tisuća eura ili skoro 2 milijuna kuna. Bio sam medicinski vještak u brojnim slučajevima gdje sam vještačio prometne nesreće i tamo je sud imao praksu, općinski sud da u slučaju smrtnog ishod nakon prometne nesreće kada zgazi netko pješaka na zebri ili izvan zebre, ima naknadu od 200 tisuća kuna za smrt. Svaka osoba koja je u srodstvu, bližem srodstvu ima pravo na naknadu od 200 tisuća kuna za smrt te osobe plus troškovi pogreba itd., oko 20 tisuća, dakle ukupno 220 tisuća, zavisno od sposobnosti doduše i odvjetnika. Ali u našem autobusnom prijevozu kada kupite voznu kartu, autobusnu kartu onda uglavnom pišu i uvjeti osiguranja putnika u tom autobusu za vrijeme vožnje u slučaju nekakvog događanja neželjenog ili nepoželjnoga, u slučaju gubitka prtljage pa je evo i gospodin Borić rekao da je ta naknada 40 tisuća kuna u slučaju smrti ili 80 tisuća kuna, zavisno od stupnja invalidnosti koja nastupi nakon eventualne možebitne prometne nezgode. To su nekakve naše realnosti i mogućnosti koje su takve kakve jesu. Teško bismo mogli očekivati, ja ne branim cestovni lobi, nisam ga ni poticao svih ovih godina s obzirom da smo zapostavili željeznicu, s obzirom da smo zapostavili puno jeftiniji riječni promet i sve ostale vrste prometa i prometala u odnosu na cestovna vozila i cestovni prijevoz. Ali su i evo iz one moje prve rečenice, druge i oni u situaciji kao i cjelokupno hrvatsko društvo u situaciji da kako ono kažu kubure sa autobusima, sa kvalitetom autobusa, kako kaže Đakić da ide ukoso kao ozlijeđeni pas tronoške, tako i oni odlaze. Djeca tu i tamo po nekim županijama, znate i sami da su ispala iz autobusa zbog neispravne hidraulike na vratima, u Požegi, u Brodu, u Virovitici itd. Ja jesam, jesam i ja sam za oštrije mjere, za oštrije uredbe. U nekim detaljima naš zakon koji je postojao je čak rigorozniji nego li ova uredba Europske komisije. E sada ono što sam ja mislio govoriti, a evo Borić me ponukao za ovaj uvodni dio, je to da se ovdje dobar dio ove uredbe odnosi na osobe sa invaliditetom, na osobe koje su zapravo ovom uredbom u ovom dijelu, dakle cestovnog prijevoza uključene ono što oni govore inkluzija. U ovom dijelu kada o onome što ova uredba u većini govori je to da su osobe sa invaliditetom potpuno ravnopravne, dakle u postupanju kao i s ostalim putnicima u autobusnom prijevozu. Zbog toga, teško je biti protiv ovakve uredbe i jasno i klub HDSSB-a će je prihvatiti. Ali ima nešto drugo. Kada govorimo o tim cestovnim nepogodnostima i o svim mogućim događanjima koja se događaju, evo kada čovjek putuje iz Slavonskog Broda u Zagreb imate u slučaju radova, a ona je većinom godine traju radovi na autocesti A3 onda imate oko 20 km cesta u šihanama. Nije se HAC potrudio smanjiti cestarinu zbog toga, jer vi plaćate cestarinu za normalnu autocestu sa 2 i zaustavnom trakom. Ne, oni vas utjeraju u jednu traku zbog izgradnje i ne bi se nikada sjetili da zbog 20 km šihana kako bih rekao ovako kolokvijalno da smanje cestarinu. Sad smo pomakli naplatne kućice sa Ivanje Reke na Ježevo do benzinske postaje u Ježevu. Cestarina je ostala ista. No, evo građani Zagreba imaju mogućnost doći u Rugvicu bez cestarine, a prije su je plaćali jer su zbog IKEA-e pomaknute naplatne kućice na Ježevu. Investicija, super investicija, kažu isplativa itd. našeg državnog poduzeća, dakle HAC-a kojim tko dobiva. Nije više zna se, ali sad se ne zna. Ali dobro. Uglavnom nisu samo šihane i smanjenje cijene cestarine do Zagreba razlog. Problem je i kašnjenja u onome što planirate kada pođete iz jednog grada u drugi ili u Zagreb što vi zbog tih šihana kasnite u Zagreb i zbog toga nema nikakvoga da kažem ni obeštećenja, ni naknade, niti to itko obavještava i računa o tome. Sjetimo se samo japanskih vlakova, njemačke Deutsche bahn željeznice koja u sekundu ili minutu točno dolazi i naknada koje se mogu dobiti zbog kašnjenja u Japanu, Njemačkoj. Uglavnom Prijedlog zakona o provedbi, parcijalnoj provedbi, pardon parcijalnoj provedbi tako bih rekao, djelomičnoj provedbi uredbe dobro je primijetio Boris da se radi samo o 9 točaka, dakle parcijalna provedba ove uredbe Europskog parlamenta i Vijeća od 6. veljače od 2011. o pravima putnika za prijevoz, u prijevozu autobusima i izmjeni te uredbe s konačnim prijedlogom zakona klub HDSSB-a će prihvatiti.
Hvala i vama. Imamo prijavljene dvije replike. Prvi se javio Josip Borić, izvolite.
Kolega Grubišić, pa opet ponavljam. Imamo priliku uzeti jedan benefit ulaska u EU i uvesti odgovornost i red u taj sustav jer autoprijevoznika najviše boli onaj dio koji se zove novac, sve drugo ćemo mi nekako već riješiti. Međutim, mi od toga odustajemo iako je to nešto što bi mogli uzeti, pa neka se uozbilje oni koji se žele baviti tim poslom tim više što imamo, evo već nekoliko mjeseci slušamo ova Vlada uvela je pomoć, tj. sufinancira prijevoz učenika srednjih škola. Nedavno čitam žuti autobusi vozit će školarce, pa pripremamo neki projekt koji će biti financiran iz EU fondova, koji bi trebao onda biti isključivo za prijevoz djece školaraca, osnovno školske djece, srednjoškolske itd. i time ćemo smanjiti prijevoz. Što nam se dešava? Država je mjesečno do sada plaćala nekih 26 milijuna kuna za taj prijevoz. Već su troškovi porasli u ovoj godini na 32, a iznos u proračunu je jednak ili manji od prošle godine. Jesu li nam se povećale relacije? Jesu li nam se poboljšali uvjeti kao uzrok tog povećanja. Nije to malo, 6 milijuna kuna. Imamo ono što daje tržište, a to koriste upravo autobusni prijevoznici. Navest ću slučaj Crikvenice. Kad je počela primjena tog sufinanciranog prijevoza srednjoškolske djece pokaz za radnika mjesečni od Crikvenice do Rijeke 1200 kuna, a za srednjoškolca isto pet dana u tjednu, 4 tjedna 1700 kuna. Što je prijevoznik htio? Htio je očito iskoristiti mogućnost da zaradi što više. Mislim da bi upravo ova uredba njemu dala određene mogućnosti da dobro razmisli što će i na koji način raditi, kakav će autobus dati, hoće li povući odgovornost i svojih zaposlenika i povećati sigurnost na još veću razinu. Ovako na žalost ostat ćemo samo na pričama.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Grubišić.
Kolega Borić, zanimljiv je podatak da je izdvajanje za prijevoz školske djece iz ministarstva povećan sa 26 u 2012. na 32 milijuna kuna 2013. godini, mjesečno dobro. I sad gledajte ja nemam ništa protiv, rekao sam u svom izlaganju, da se, dakle odšteta ili kako bi se to već reklo za ne daj bože kažem gubitak bilo čijeg života poveća u odnosu na sadašnji iznos, ali ako bismo proveli te europske uredbe onda 220000 kuna je blizu, 220000 eura je blizu 2 milijuna kuna. E sad, ne daj bože prometne nesreće, ni smrti, ni invalidnosti jer to bi zaista koštalo jako, jako puno i državu u ovakvoj situaciji i prijevoznike i svakoga. Kažem, ne može se naplatiti ničiji život nikakvim novcem. Nema toga novca koji može platiti život nečijeg djeteta ili bilo koga drugoga. Svatko ima nekoga. Nitko se nije sam rodio i nitko neće sam umrijeti i za njega uvijek netko ostane a kad se rodi onda uvijek netko o njemu brine. Prema tome, žal za bilo kim se ne može naplatiti nikakvim novcem i ja bih volio kada bismo mi u Hrvatskoj zaista primijenili ovu Uredbu o naknadi štete pa eto barem od 220 tisuća eura.
Hvala. I zadnja replika Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišić suglasan sam sa vama svakako glede sigurnosti djece u prometu, prijevoza. Nažalost, svjedočili smo incidentima sa tragičnim posljedicama i sigurno to zabrinjava. Zabrinjava naravno i ovaj podatak da evo prije kratkog vremena kada je bio početak školske godine svjedočimo svake godine manjem broju djece upisane u školu i to sigurno zabrinjava. Ali isto tako i ovi eksperimenti koji se događaju u školstvu naravno itekako zabrinjavaju. Evo bili smo svjedoci da se išlo u jednosmjensku nastavu ali odjedanput ministar kaže 9-godišnje obrazovanje na taj način i to zasigurno stvara ogromne probleme. Mnogi tehnički nisu pripremljeni itd. E sad su najave koje škole, manje ove područne škole mi svi koji dolazimo iz ruralnih područja imamo manje škole koje nemaju pet učenika se zatvaraju. Znači i te će morati se prevoziti. A ja pitam sa čime? Sa čime naravno i ova tehnika i tko će to naravno da će biti opet teret na jedinice lokalne i drugo pitanje po čemu? Po kakvim prometnicama? Pa mi smo svjedočili prije kratkog vremena evo i županije iz koje ja dolazim raspodjela sredstava ovih po ŽUC-evim da je moja županija dobila najmanje sredstava, a prometnice su u katastrofalnom stanju. Dakle, to je pitanje koje je zasigurno potrebno imati u vidu i prometnice su nam u lošem stanju, naravno i vozni park koji provozi djecu i to ne doprinosi dakle ni ravnomjernom razvoju Hrvatske a naravno i ravnopravnosti svih onih koji pohađaju školu. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba nezavisne zastupnice Jadranke … [[Upadica se ne razumije.]] A odgovor oprostite. Izvolite, izvolite.
Kolega Milinković jasno da je zakon izregulirao i kod nas u Hrvatskoj državi tzv. objektivnu odgovornost. Dakle, ukoliko dođe do nezgode zbog ajde da kažem rupe na cesti ili suženja ili bilo čega drugoga što se dogodilo da je objektivan ŽUC ili pak ako je cesta državna onda država jel' kao vlasnik ceste, ona koja se skrbi o toj cesti. Dakle, postoje županijski putevi, kako županijske ceste, državne ceste, one su tako razvrstane. Jasno da postoji i objektivna odgovornost prijevoznog poduzeća jel. No ono što svake godine nastupa ujesen je upravo dramaturgija oko prijevoza školske djece. I to iz godine u godinu se ponavlja. Poglavito je naša županija Brodsko-posavska ta u kojoj uvijek nastaju problemi u početku školske godine oko financiranja prijevoza školske djece u Slavonski Brod jer je županija dugačka 120 km i proteže se od Gundinaca, Šamca, Vrpolja pa sve do Lađevca, Bodegraja, Okučana na zapadu. A to je 150 km razmaka dužinskog. Evo, valjda ćemo nekako uskladiti sve to i valjda ćemo krenuti na bolje do 2020. jel.
Zahvaljujem. I u ime kluba zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a izvolite gospođo Kosor.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče, kolegice i kolege. Kratko u ime svoga kluba, dakle prije svega vjerujemo da će evo ugrađivanje ove uredbe doprinijeti još ili bolje rečeno biti još jedan mali korak u dostojnom odnosu prema putnicima kao ljudima. To je nešto na čemu općenito u svim područjima života stalno moramo raditi, osobito mi u politici. Nedavno smo imali priliku vidjeti vozača, sjećate se svi pročitali ste koji vozeći autobus piše poruke na dva mobitela, prepisuje s jednog na drugi, vozi autobus i unatoč apelima putnika ne haje nego nastavlja raditi svoj posao. Dakle, to je vjerujem nešto što se više u budućnosti neće moći događati. Kolega Grubišić je maloprije spominjao Japan pa ste me podsjetili, nisam htjela replicirati ali evo 2005. bili smo u Japanu bio je i kolega Šuker tada na EXPO-u kad smo se vraćali iz Tokya prethodno je bio jedan potres ne osobito snažan, svakako nešto se očito malo poremetilo i vlak je u polasku kasnio neznatno ali su nam se došli ispričati zbog toga. Dakle, prije polaska da će eto nešto malo kasniti. Vjerujem da će se to jednog dana dogoditi i u Hrvatskoj. Ono najvažnije zbog čega sam se javila kako bih podržala u ime kluba ovu uredbu, odnosno ovaj zakon jest odnos prema osobama s invaliditetom. Svakako da i ova uredba u skladu sa Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom, Konvencijom UN-a dakle koju je RH treća po redu potpisala, četvrta u svijetu i ratificirala, konvencija koja je najveći i najvažniji dokument o ljudskim pravima u 21. stoljeću i koja obuhvaća sve segmente života od onog političkog do prava osoba s invaliditetom i u prijevozu, dakle svakodnevnom životu. Spominjem to zbog toga što smo i nedavno bili svjedoci mi koji pratimo provedbu različitih zakona o pravima osoba s invaliditetom u RH kako su primjerice iz tramvaja bili izbacivani ljudi koji su uz pomoć pasa vodiča pokušavali svoj život učiniti kvalitetnijim. I osobno predsjednica Udruge za slijepe osobe sa psima vodičima bila je zamoljena da napusti tramvaj i to se događalo u srcu Zagreba. Isto tako jedna ja bih molila kolege gospodine potpredsjedniče da mi osigurate jednake uvjete za raspravu kao ostalima. Dakle i jedan invalid slijepa osoba iz Karlovca uz pomoć psa vodiča bio mu je zabranjen ulazak u vlak, dakle nešto što svi propisi svi zakoni postojeći u RH ne samo da omogućavaju nego i preporučaju dokaz je da se zakoni nisu poštivali. Prema tome ugradnja ove uredbe sigurno da može pomaknuti stvari unaprijed, ako ništa drugo i ova rasprava može učiniti da se više ljudi osvijesti o tome, da osobe s invaliditetom imaju jednaka prava i da im provedbu tih prava svi moramo omogućiti. Dakle mi zapravo danas i kroz govor o ovome zakonu i ovoj uredbi promičemo ravnopravnost, suzbijanje diskriminacije i naravno odnos prema drugima i drugačijima. To je nešto što mora biti jedan od temeljnih pokretača u hrvatskoj politici uopće, dakle naš odnos prema drugima i drugačijima. Ako se s njima i ne slažemo, ako s njima ne dijelimo jednake vrijednosti moramo ih poštovati, moramo ih uvažavati i moramo im davati svakovrsni prostor. To je nešto što je važno i kada govorimo o osobama s invaliditetom. Ja osobito pozdravljam i ove mjere kojima će se svi oni koji ne budu poštovali jednako pravo osoba s invaliditetom na prijevozu autobusom i kažnjavati. Po mom mišljenju kazne bi trebale biti i nešto veće ali i ovako je ovo neki početak pa ćemo vidjeti što će se zaista događati u budućnosti. I na kraju budući da su mnogi spominjali prijevoz učenika autobusima, važno je školskim autobusima naravno važno je da to budu autobusi primjereni za prijevoz školske djece za prijevoz djece ali svakako da i u svom radu u sljedećim godinama omogućimo da sva djeca koja to žele dakle sva djeca koja se žele osobito mislim na srednjoškolce dalje školovati, nastaviti školovanje da imaju osiguran besplatan prijevoz. To je jako teško u ovim uvjetima ali i kod donošenja proračuna i za sljedeću godinu, kod donošenja proračuna gradova i općina mislim da bi trebalo prvenstveno misliti na to. dakle u ime kluba podržavam ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Sljedeći je konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe br. 181/2011. Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. godine o pravima putnika u prijevozu autobusima i izmjeni Uredbe EZ br. 2006/2004, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 455. Rasprava o prijedlogu zakona je završena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 122 glasa za donesen Zakon br. P.Z.E. br. 455 u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na novu točku: - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o vanjskim poslovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 472 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste u pretince. Zahvaljujem zamjeniku ministra sa suradnikom. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili. S nama je zamjenik ministrice vanjskih i europskih poslova Joško Klisović. Zamjeniče uvodno. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora. Uvaženi saborske zastupnice i saborski zastupnici. Vlada predlaže jednu manju promjenu Zakona o vanjskim poslovima u članku 66.stavku 1.predlažemo brisanje riječi "uz suglasnost Vlade RH". O čemu se tu radi? Ovo je pokušaj da se donošenje pravilnika o unutarnjem redu Ministarstva vanjskih poslova uskladi sa donošenjem pravilnika u svim drugim ministarstvima, a to je prerogativ ministra kao čelnika ministarstva. Dakle predlažemo da ministar donosi pravilnik o unutarnjem redu Ministarstva vanjskih i europskih poslova uz suglasnost tijela nadležnih za službeničke odnose, a to je Ministarstvo uprave. Do sada smo bili suočeni sa situacijom da svaku i najsitniju promjenu moramo slati na Vladi i opterećujemo dnevni red Vlade stvarima kojima ona ne bi trebala biti opterećena. Pošto smo jedino ministarstvo koje u svom lex specialisu dakle zakonu koji posebno regulira našu djelatnost ima takvo rješenje da mora svaka promjena pravilnika o našem unutarnjem redu ići na Vladu evo predlažemo da se to onda briše kako bi bili u istoj situaciji kao i sva ostala ministarstva i kako bi puno operativnije mogli onda upravljati ministarstvom i vršiti izmjene pravilnika pogotovo kada su one tehničke ili male, a imamo ih vrlo često. upravo takvih oni dominiraju posebice zbog različitih vrsta rotacija koje imamo naših diplomata koji odlaze u inozemstvo, vraćaju se natrag, mijenjaju se sistematizirana radna mjesta, mijenjaju se imena radnih mjesta. A i kada Vlada usvoji bilo kakvu promjenu koja se mora kroz pravilnik provesti mi onda ponovo moramo ići na Vladu i tražiti da suglasnost za takvu promjenu. Evo smatramo da ova jedna tehnička promjena koja će dodatno omogućiti povećati učinkovitost rada ministarstva. Hvala lijepo.
Hvala i vama zamjeniče. Da li u ime odbora želi uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Davor Božinović. Izvolite kolega.
Hvala lijepa. Dame i gospodo, poštovani predstavniče Vlade. Mi smo upravo čuli da je danas na dnevnom redu tehnička promjena Zakona o vanjskim poslovima. Nismo nažalost čuli mišljenja Odbora za vanjsku politiku jer se isti nije sastao, a mislim da je jedno od važnijih pitanja Odbora za vanjsku politiku Hrvatskoga sabora da raspravlja o promjenama Zakona o vanjskim poslovima. Nije se sastao zbog toga što nije bilo kvoruma, zbog toga što je prvo bilo rečeno da će biti sastanak odbora sutra pa onda da će biti danas poslije podne, pa je ova točka dnevnog reda trebala biti sutra, pa je došla, pa je onda rečeno da će biti danas poslijepodne a evo sada je došla koju minutu prije podne. To govori o našem radu. O radu Hrvatskoga sabora. Ovo je jedini Parlament za koji ja znam, a kao što znate bio sam godinu i pol dana u Europskom parlamentu, gdje odbori nemaju priliku, nemaju vremena raspraviti o promjenama zakona. O čemu se radi u ovoj promjeni zakona? Predstavnik Vlade nam je kazao da je tehnička promjena po srijedi, da se radi samo o dva članka. I jučer se radilo o dva članka pa je rasprava trajala 9 sati. Mi kao članovi Odbora ispred HDZ-a htjeli smo iskoristiti sjednicu Odbora da postavimo predlagatelju neka pitanja. Pa evo to činimo sada iako je zapravo za to kasno. Prvo, postavlja se pitanje zašto se isključuje Vlada, suglasnost Vlade iz nečega što je njezina ustavna nadležnost a to je da vodi vanjsku politiku. Predstavnik predlagatelja kazao je da se ovime Ministarstvo vanjskih poslova izjednačava sa drugim ministarstvima. Međutim, Ministarstvo vanjskih poslova kao neka druga ministarstva primjerice obrane i unutarnjih poslova ima tzv. lex specialis koji unutarnji red tih ministarstava. Pa u unutarnjim poslovima postoji Zakon o policiji. U obrani postoji Zakon o službi u Oružanim snagama. Ovdje je zakonom iz '96. godine bilo predviđeno da se cijeli niz pitanja a to su pitanja zakonske materije riješe pravilnikom koji donosi ministar uz prethodnu suglasnost Vlade. U službi vanjskih poslova postoje recimo dvije kategorije službenika onih koji rade u ministarstvu na upravnim i neupravnim predmetima i onih koji rade u diplomatskim i konzularnim predstavništvima Republike Hrvatske izvan RH. Na taj način i pravni propisi koji reguliraju ovu tematiku su s jedne strane Zakon o vanjskim poslovima ali taj zakon ima svoju širu dimenziju i ima svoju užu dimenziju. Ovo o čemu sada govorim je napisano u knjizi "Diplomacija kao državna služba" autor te knjige je dr. Zoran Pičuljan koji je zamjenik ministra uprave. U toj knjizi on kaže da postoji cijeli niz pitanja koja su određena, koja spadaju u nadležnost Vlade, dakle u ustavnu nadležnost Vlade i Vlada na njih daje suglasnost. Dakle, to nije bez veze, to nije zbog toga što takav sustav nije propisan, on je propisan Ustavom. Jer po ovome kako se danas predlaže, onda bi u Ustavu trebala biti odredba da vanjsku politiku sukreiraju predsjednik Republike, Vlada i ministar uprave. Što ministar uprave ima sa posebnim uvjetima, sa posebnim propisima koji reguliraju diplomatsku službu. Bilo je takvih pokušaja i ja sam mislio, bilo je i najave ove Vlade kada je došla na vlast da će mijenjati Zakon o vanjskim poslovima. Sjećate se 2011. Ministarstvo je radilo, izradilo, tada je ministar bio gospodin Jandroković neki prijedlog Zakona o vanjskim poslovima i poslalo ga je predsjedniku Republike kao sukreatoru vanjske politike. Dakle, ovdje više neće biti ni predsjednika Republike, neće biti ni Vlade, biti će samo suglasnost ministra uprave. To je isto kao da nema Zakona o službi u Oružanim snagama i da na pravilnik odnosno Zakon o službi suglasnost daje ministar uprave. Isto je kada govorimo o policijskim službenicima. Još, predstavnik Vlade ovdje je kazao da se ovo čini da bi se ubrzao proces. Ja želim ukazati da je posljednji put Pravilnik o unutarnjem redu Ministarstva vanjskih poslova mijenjan 26. 6. odlukom Vlade a da je dokument datiran iz Ministarstva vanjskih poslova bio upućen 18. 6. 2013. godine. Dakle Vladi je trebalo, to su sve javni dokumenti 8 dana da da suglasnost na taj prijedlog. Ja ne znam iz čega se izvlači zaključak da će ministar uprave u kraćem roku dati suglasnost. Dakle argument brzine donošenja pravilnika definitivno ne stoji. Druga stvar, u Pravilniku o radu Vlade stoji da na prijedlog u ovom slučaju Zakona o vanjskim poslovima svoje mišljenje trebaju dati druga tijela u čiju nadležnost dotična materija spada. U ovom slučaju to znači mišljenje Ureda predsjednika, odnosno predsjednika Republike i Ministarstva uprave. Ja ne znam da li je to ovdje slučaj. Dakle svi ovi razlozi koji se navode ne stoje i ako to nisu razlozi onda se postavlja pitanje što je razlog. Ja sam ovdje citirao datum odluke o suglasnosti Vlade 26.6.2013. na Pravilnik o unutarnjem redu Ministarstva vanjskih poslova i to je javni dokument koji možemo svi skinuti sa sajta Vlade. Kad usvojimo ovaj zakon onda više nećemo imati pojma o tome je li Ministarstvo donijelo novi pravilnik o unutarnjem redu. Dakle novinar koji prati rad Vlade vidi na sajtu Vlade aha promijenjen je pravilnik i onda traži informacije o tome. Sad to više neće biti moguće jer naravno Ministarstvo ne objavljuje na svom sajtu dokumente koje donosi. Dakle postavlja se pitanje što je razlog. Ja mogu biti možda i u krivu, ali opet ponavljam mi kao odbor koji je nadležan za ovu problematiku nismo imali mogućnost da o ovome razgovaramo, a to je funkcija odbora. Ja ću ponovit, mi ćemo i sutra razgovarat o europskim poslovima i o ulozi Hrvatskog parlamenta. U Europskom parlamentu imate u globalu po tjednima znate što ćete radit sljedećih pet godina. U roku par mjeseci znate unaprijed koja je tema, imate sve materijale. To znači da se cjelokupna javnost, ne samo parlamentarci, ne samo zastupnici, može informirati o onome što im je posao. Mi danas nismo napravili svoj posao, mi smo plaćeni da damo svoje mišljenje, pogotovo u ovom odboru recimo tu sjede ljudi koji su bili bivši ministri vanjskih poslova, dakle koji su se bavili ovim. Nama je ta mogućnost oduzeta i sad nas se dovodi ovdje, ulazimo u možebitni konflikt sa predlagačem, to nije namjera. Namjera nam je da imamo dobar zakon, ali ga nećemo imati. Može se dogoditi, ali nisam siguran u to jer nismo raspravili ova pitanja. Ustav kaže Vlada vodi vanjsku politiku, sad Vlada više ne uređuje dio vanjske politike koji se odnosi na imenovanje diplomata, njihova posebna prava na komunikaciju između diplomatskih misija, na cijeli niz pitanja. Vlada je sad isključena i tu se daje mogućnost odnosno obveza ministru uprave da on o tome odlučuje, odnosno da on daje suglasnost. Ja to stvarno ne mogu razumjeti, zar nama nije cilj da dobijemo i da donesemo dokument, zakon, štogod, najbolji koji možemo, da građanima koji nas plaćaju damo najbolji zakonodavni servis. Oni misle da su nas poslali zbog toga ovdje, a mi ne možemo obavit elementarnu funkciju, razgovarat o ovome, na odboru, ne treba javnost, svi se znamo. Idemo vidjet kakve to reperkusije ima. Diramo li mi u Ustav, diramo li mi u zakon ili diramo u Državni ured za trgovinu koji smo prošli tjedan na sličan način prebacili u Ministarstvo vanjskih poslova, da nismo imali pojma zašto. Ured kojim je ojačana služba, gospodarska diplomacija, a nitko iz Ministarstva vanjskih poslova tad nije došao ovdje da nam kaže zašto im je taj ured. Ovo nije dobro. Hvala.
Hvala i vama. Imamo prijavljenih nekoliko replika. Prvi se javio Dujomir Marasović. Izvolite kolega.
Štovani gospodine dopredsjedniče Sabora. Kolega, vi ste se zapitali zašto se ovdje isključuje Vlada iz rada de facto nadležnosti u vezi Ministarstva vanjskih poslova i pitali ste što je razlog tome i rekli ste da ne možete to nikako razumjeti što se zbiva. Osjećam se u vidu replike to malo pojasnit. Sve ste rekli, a ja smatram ovdje se ne isključuje Vlada jer po zdravoj logici sve se i dalje odvija u krugu Vlade i predsjednik Vlade može preko Ministra uprave radit što ga volja u Ministarstvu vanjskih poslova. Ovdje se, kolega ne isključuje Vlada. Ovdje predsjednik Vlade i Vlada isključuje predsjednika države Josipovića i to hrvatskoj javnosti, hrvatskom narodu treba reći. Znači, na mala vrata se na neki način umanjuju ovlasti predsjedniku Republike. Da li je to dobro ili je to loše ili to treba, ne treba, mi o tome možemo govoriti ovako ili onako. Ali to je to. A to je stvar unutar vladajuće koalicije i predsjednika države ali ovdje se radi o tome. Znači, predsjednik Vlade obuzdava predsjednika države u vođenju vanjskih poslova.
Hvala. Imamo odgovor kolega Božinović, izvolite.
Kolega Marasoviću, ono što ja hoću reći to je da je ovo o čemu danas pričamo zakonska materija. To može biti nekakav Lex specialis. Bilo je pokušaja i 2005. i 2011. Ova Vlada je najavila da će stvari propisati sa novim zakonom. Ovo je po mom dubokom uvjerenju korak nazad. Dakle, umjesto da dogradimo zakon i ja bih to volio, ja bih to podržao, kao što bih podržao gospodina Klisovića u ovim inicijativama vezanim za gospodarsku diplomaciju. Ali mi nemamo informacije. Mi ne znamo o čemu razgovaramo. Nas se dovodi pred gotov čin, a kad ste dovedeni pred gotov čin onda je normalno da se rađaju sumnje zašto se nešto radi na način na koji se radi. I naravno da onda možete imati komentare i vi gospodine Marasoviću da se tu želi isključiti ili predsjednika ili Vladu ili ne znam ni ja koga. Bespotrebno stvaramo nekakvu dvojbu u javnosti ili ovdje među zastupnicima što je zapravo smisao svega ovoga. Imamo vremena hvala bogu, mogli smo o svemu ovome u detalje. Pa pomogli bi mi koji imamo nekog iskustva, pomogli bi kolegama koji također imaju iskustva, koji su također i u bivšoj Vladi obnašali visoke dužnosti u Ministarstvu vanjskih poslova da svi zajedno damo ovoj državi jedan kvalitetan Zakon o vanjskim poslovima, a ne sad imamo situaciju da je zakon iz '96. i dalje s tim da ono kako ćemo unutarnji red propisivati to više ćemo znati samo mi u ministarstvu, odnosno vi u ministarstvu i nitko više. Hvala.
Sljedeća replika Jadranka Kosor, izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Da, kad se ove male naizgled izmjene ali ogole u potpunosti i onda uklope u okvir Ustava Republike Hrvatske i zakona onda dolazimo do činjenice ako se Vlada Republike Hrvatske u cjelini izuzima od donošenja tako važnih odluka na koje se to odnosi onda dolazimo do činjenice da je ova izmjena zapravo protu ustavna i da kad ovaj zakon stupi na snagu može svatko od nas zatražiti i ocjenu ustavnosti pred Ustavnim sudom. To je nešto što nije dobro. Ustavni sud je postao mjesto, to sam neki dan u izvješću, nakon izvješća premijera govorila ovdje, da Ustavni sud postaje mjesto koje pokušava popraviti i gdje se sve više građani okreću kao mjestu koje pokušava popraviti praznine u ostalim stupovima vlasti. To nije dobro. Međutim, objašnjenje zašto se zakon donosi po hitnom postupku je pa skoro bih se usudila reći smiješno. Dakle, novonastala okolnost jačanja gospodarske diplomacije. U biti je to novonastala okolnost, niti će naravno ovom izmjenom gospodarska diplomacija ojačati i to je svakako jedna od činjenica koju treba uzeti u ovoj raspravi. I na kraju. Kolega Božinović je s pravom upozorio na problem koji je trajni, koji nije samo vezan uz donošenje ovog zakona, a to je pozicija, status, ugled odbora Hrvatskoga sabora. Odbori Hrvatskoga sabora danas gotovo da nemaju nikakvu važnu funkciju. Trebali bi biti mjesto kako i u drugim parlamentima sve više se jača naravno svugdje po svijetu, pogotovo u sustavima parlamentarne demokracije položaj odbora. Tu se bruse odluke, tu se bruse zakoni i odbori imaju neusporedivo veću važnost nego što je to na žalost u Hrvatskoj [[Upadica Batinić: Hvala.]] S problemom kojim se svaki dan susrećemo a to je nedostatak kvoruma.
Vrijeme. Hvala. Imamo odgovor kolega Božinović.
Gospođo Kosor, da ja to nisam slučajno spomenuo, jer da bi hrvatskoj javnosti pa i nama ovdje bilo malo jasnije o čemu pričamo. Onda kad smo svi gledali saslušanje gospodina Mimice kao budućeg povjerenika, onda kad su bile prikazivane nekakvi i govori naših promatrača koji su uveseljavali javnost. Sve govorim o Europskom parlamentu. Sve su to bili sastanci odbora. Dakle, 90% posla se obavlja na odborima upravo zato jer materije koje dolaze su sve složenije. Europski parlament tri tjedna zasjeda po odborima i po klubovima. Samo jedan tjedan se ide u Strasbourg gdje je plenarna sjednica. To je otprilike omjer tri naprama jedan. A mi smo došli do toga da ono što ne možemo pitat na odboru, jer to očito organizatora posla nije briga moramo otvarat na plenarnim sjednicama. Ja sam siguran da bi se puno nesporazuma koji postoje između predlagatelja, zastupnika uspjelo razriješiti ukoliko bismo na vrijeme o nekim stvarima razgovarali, ukoliko bismo imali vremena se pripremiti, ukoliko bi se zainteresirana javnost, a nje ima po svakom od ovih pitanja, kad bi i ona dobila priliku kao što dobiva u europskim parlamentima da se izjasni, da lobira, da kaže svoje mišljenje. Ovako nekakvim … samo se dovodimo u probleme i ne ostavljamo dojam, ja se ispričavam na tome, ali ne ostavljamo dojam jednog tijela koje radi sa dignitetom.
Hvala. I posljednja replika, Davorin Mlakar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Božinović osjetio sam zabrinutost stanovitu u vašem glasu kad ste govorili u ime kluba o ovom zakonu i vjerujem da ona nije baš toliko vezana uz činjenicu da prema ovom prijedlogu će i ministar uprave biti sukreator vanjske politike jer što ima logičnije od toga, pogotovo kad je ministar po profesiji matematičar da se tako dogodi. Ali ste vi istovremeno govorili o svom iskustvu rada u Europskom parlamentu, ako se dobro sjećam rekli ste da se pet godina unaprijed znaju teme dnevnog reda i datumi kada će pojedina točka biti na dnevnom redu pa sam se htio ustvari referirati i na taj dio poučen današnjim iskustvom. Danas smo preskočili tri točke dnevnog reda jer u ime predlagatelja pretpostavljam ministrica potpredsjednica Vlade druga ili treća ne znam koja po redoslijedu gospođa Opačić nije mogla doći u Parlament. Jer u Europskom parlamentu si to vjerojatno nitko tko treba govoriti ne može dozvoliti. Ali u ovom Parlamentu je to moguće. I to je ono zašto smo govorili da mi gubimo uopće sustav parlamentarne demokracije ovakvim ponašanjem Vlade u odnosu na Parlament kojem još uvijek po Ustavu ta Vlada odgovara. Vjerojatno si nitko u Europi ne može dozvoliti slobodu na dan kad treba govoriti o točkama dnevnog reda da javi da ne može doći pa je onda problem i kako će raditi radna tijela, naravno da je onda problem i kako radi plenarna sjednica. Ali to je samo argument u prilog onome što smo govorili kako se Vlada ponaša prema ovom Parlamentu i kako vladajuća većina to dozvoljava.
Hvala. Odgovor na repliku, kolega Božinović.
Kolega Mlakar malo ću pojasniti ovo o čemu ste vi govorili kao repliku. Ne da predstavnik Europske komisije ne bi izbjegao doći u Europski parlament, ne bi mu palo na pamet. Na svakoj plenarnoj sjednici Europskog parlamenta uvodno govori predsjednik Europske komisije. Dakle, svaki mjesec u tom tjednu kad je sjednica u Strasbourgu govori predsjednik Europske komisije. Povjerenici ajmo reći nekakva razina naših ministara su na svim odborima, nema zamjenika, pomoćnika uz dužno poštovanje svima, su na odborima. Zašto? Jer kad ministar ide, odnosno povjerenik on mora biti apsolutno pripremljen. I to je jamac da će dokument koji se donese biti najbolji mogući u tom trenutku. Mi takvo jamstvo ovdje nemamo. Ja se slažem kolega Mlakar sa ovom primjedbom koja je upućena Vladi ali uputimo je i sebi i uputimo je u konačnici vrhu ovog Visokog doma kako se organizira taj rad. Kad mene pitaju diplomati strani kako mi radimo vjerujte ne mogu se načuditi da je moguće da u jedan dan dođe prijedlog da se raspravi, da se izglasa i ako je petak još i da stupi na snagu. Pa to je nemoguće, bilo gdje. Pa moramo si pogledati u oči i to priznati jedni drugima. I zato je Sabor ocijenjen u hrvatskoj javnosti tako kako je ocijenjen.
Hvala. U ime predlagatelja zamjeniče izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo ja bih htio odgovoriti na jedno temeljno pitanje koje se danas ovdje postavilo, uvažena zastupnica Jadranka Kosor je rekla i to sažela da se radi o protuustavnoj promjeni a uvaženi zastupnik Božinović je objasnio da Vlada vodi vanjsku politiku i da im u ovim stvarima onemogućujemo da vodi vanjsku politiku. Točno je po Ustavu da Vlada vodi vanjsku politiku, da Vlada vodi i unutarnju politiku po članku 112. Ustava Vlada vodi vanjsku i unutarnju politiku. Niti jedno ministarstvo, osim Ministarstva vanjskih poslova nema obvezu na suglasnost slati Vladi svoj Pravilnik o unutarnjem redu. Da li to znači da Vlada onda je onemogućena u vođenju unutarnje politike zato što Ministarstvo financija ili unutarnjih poslova ili gospodarstva svoj Pravilnik o unutarnjem ne šalje na suglasnost Vladi? Pravilnik koji je ustvari podzakonski akt kojim se regulira kućni red same kuće koju vodi ministar. Dakle, ja mislim da ne, a vjerujem da ni zastupnici HDZ-a misle da ne jer u suprotnom bi sigurno i u prethodnim mandatima promijenili zakonska rješenja i uveli obvezu svim ministarstvima da svoje Pravilnike o unutarnjem redu daju na suglasnost Vladi. No zašto šaljemo na suglasnost ministru uprave? Pa zato što to od nas traži Zakon o državnim službenicima. Članak 40. stavak 3. upravo o tome govori da svako ministarstvo mora uputiti na suglasnost svoj Pravilnik o unutarnjem redu Ministarstvu uprave. I mi to jednostavno i činimo. Pravilnici sadrže cijeli niz odredbi koje su važne za službeničke odnose, a Ministarstvo uprave je centralno državno tijelo koje brine o tome, koje ima to u nadležnosti. Diplomati su samo državni službenici, oni nisu ništa više od toga ni manje naravno. Dakle, stvari koje obrađujemo u našem pravilniku o unutarnjem redu tiču se recimo načina uvjeta korištenja godišnjih odmora, uvjeta za sklapanje ugovora o obavljanju administrativnih, tehničkih, pomoćnih poslova sa državama primateljicama, raspored u diplomatska zvanja nakon povratka itd. dakle niz pitanja koja se tiču službeničkih odnosa za koje temeljnu nadležnost Ministarstvo uprave, ali naravno ako postoje posebnosti onda se one reguliraju i u posebnim pravilnicima svakog od ministarstava bilo da je to Ministarstvo obrane, vanjskih poslova ili unutarnjih poslova. Evo ukratko to su razlozi zašto ne mislimo da je ovo protuustavan prijedlog Zašto ne mislimo da je Vlada izuzeta iz vođenja vanjske politike ako ne daje suglasnost na pravilnik o unutarnjem redu Ministarstva vanjskih poslova i zašto mislimo da je samo Ministarstvo vanjskih poslova se dovodi u istu ravan sa svim ostalim ministarstvima u Vladi. Hvala lijepa.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje. Davor Božinović. Izvolite kolega.
Gospodine Klisović vi biste bili u pravu kada ne bi postojalo Ministarstvo obrane i Ministarstvo unutarnjih poslova. Kažete Vlada vodi unutarnju politiku. je, ali postoji Zakon o unutarnjim poslovima RH i postoji Zakon o policiji, postoji Zakon o obrani, postoji Zakon o službi o Oružanim snagama. Zbog toga Ministarstvo vanjskih poslova nije izradilo zakon o diplomatskoj službi, ali ta pitanja posebni uvjeti ne ovo o čemu vi govorite. To se odnosi na onaj dio koji je upravni, neupravni poslovi u ministarstvu. Ali pitanja uvjeta za diplomatska zvanja, raspored u diplomatsko-konzularna predstavništva, pitanje komunikacije između DKP-a ministarstva između drugih tijela uprave dakle sve je to regulirano i regulira se ovim pravilnikom, to je nešto što bi trebalo biti lex specialis. S obzirom da nije nikada donesen takav lex specialis da bi se sačuvala i poštivala ta ustavna funkcija Vlade na pravilnik o unutarnjem redu se uvijek davala suglasnost Vlade i to je ta razlika. Dakle ovdje vi ne izjednačavate Ministarstvo vanjskih i europskih poslova sa ostalim tijelima sa ostalim ministarstvima nego ga izdvajate iz skupine ministarstava kao što su obrana, kao što je MUP gdje su posebni uvjeti, posebni poslovi bili regulirani posebnim propisima.
Zahvaljujem. Ovim zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Zahvaljujem zamjeniku ministrice. Prije nego krenemo na novu točku dnevnog reda jedno pojašnjenje kolega Božinoviću. Znači Poslovnik ne ograničava rasprava na plenarnoj sjednici ukoliko odbor nije proveo raspravu, a ova rasprava je provedena pred daleko većim auditorijem nego što je odbor, tako da smatram da je uredu.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o vanjskim poslovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 472. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa za, 33 glasa protiv i jednim suzdržanim glasom donesen Zakon o izmjeni Zakona o vanjskim poslovima u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu javne nabave, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 474. Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili. S nama je zamjenik ministra gospodarstva gospodin Alen Leverić, zamjeniče uvodno. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Ispred vas je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave s Konačnim prijedlogom zakona. državna komisija je samostalno i neovisno državno tijelo nadležno za rješavanje o žalbama u vezi s postupcima javne nabave, postupcima davanja koncesije i postupcima odabira privatnog partnera u projektima javno-privatnog partnerstva. Državna komisija podnosi optužene prijedloge za prekršaje propisane Zakonom o Državnoj komisiji i drugim propisima kojim se uređuje područje javne nabave. Državna komisija ima 9 članova od kojih je 1 predsjednika, a 2 su zamjenici predsjednika, njih imenuje Hrvatski sabora na prijedlog Vlade na razdoblje od 5 godina s mogućnošću još jednog imenovanja. Kao što je poznato 23.veljače donesen je Zakon o Državnoj komisiji o kontroli postupka javne nabave. Ono što je vrlo bitno istaknuti da je u izvješću od Državne komisije za 2012.godinu predmeti se prosječno odlučuju 59 dana čime je u prosjeku blokirano 11 milijardi kuna. Upravo zbog tih izmjena u veljači utvrđeno je tih 9 članova da bi se ti postupci i dani smanjili odnosno da se postupci rješavaju u što mogućem zakonski kraćem roku. O žalbenim postupcima državna komisija odlučuje o zakonitosti postupka, radnji, propuštanja radnji, odluka kao pojedinačnih akata donesenih u navedenim postupcima do zakonitosti ugovora o javnoj nabavi i okvirnih sporazuma sklopljenih bez postupka javne nabave. Predloženim zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu javne nabave ispravljaju se određena pravno tehnički propusti u članku koji uređuje plaće članova državne komisije, propisuje se da Vlada RH uz koeficijent utvrđuje i osnovicu za izračun plaća člana Državne komisije, briše se rok u kojem je Vlada RH predložiti Hrvatskom saboru razrješenje člana Državne komisije kojem ističe mandat ili imenovanje novog ili reizbor člana, te se mijenja uvjet vezan uz njihovo imenovanje. Naime omogućuje upravo kroz te izmjene omogućuje se efikasni rad državne komisije i njegov sastav. Kao referentnu godinu uzima se 2005.godina kada stupanjem na snagu Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju RH EU i otvaranjem pristupnih pregovora započinje intenzivno razdoblje prilagođavanja nacionalnog zakonodavstva pravne stečevine EU. Ovakvom prilagodbom uvjeta za imenovanje člana Državne komisije koje se odnosi na broj godina radnog iskustva potrebnog za imenovanje omogućava se stručnjacima na svim razinama koji su svoj radni vijek proveli u dinamičnom sustavu prilagodbe pravnih propisa RH pravnoj stečevini EU da budu odobreni za članove Državne komisije. Treba posebno naglasiti da su prilikom ocjene za usporedbu uzeti uvjeti za imenovanje sudaca prekršajnog, općinskog, trgovačkog i upravnog suda. Slijedom navedenog predlažem da se ovaj prijedlog zakona prihvati.
Hvala zamjeniče ministra. Da li u ime odbora netko želi uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a, Krešimir Bubalo. Izvolite kolega.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, pozdravljam predstavnike resornog ministarstva, Ministarstva gospodarstva. Naime, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave s Konačnim prijedlogom zakona koji smatrao da je također važan. Državna komisija je samostalna i neovisna ali često uočavamo da se na žalbene postupke dugo čeka pa nas zanima iz Kluba HDSSB-a za dužinu samog čekanja na odgovor pojedinim jedinicama lokalne uprave ili institucijama koliko je najduže vrijeme čekanja na odgovor na pojedinu žalbu. Jer svi smo svjedoci da u postupku javne nabave imamo ih sve više. 2011. izvrtilo se gotovo 31 milijardu kuna, 2012. 39,3 milijarde kuna u postupcima javne nabave. Ali evidentno je i ono što nas očekuje ulaskom Hrvatske u Europsku uniju od 1. 7. da ćemo imati sve više postupka u te javne nabave gdje nećemo moći gubiti vrijeme i čekati ih da se pojedine žalbe i njihovi odgovori čekaju mjesecima. Jer znamo koji su rokovi u pojedinom postupku kako za provođenje javne nabave, isto tako i za realizaciju samog postupka provođenja pojedinih projekata. Reći ću vam primjer imamo sada u Osijeku, to je projekat projekat pročišćivaća otpadnih voda težak 72 milijuna eura gdje nas je Europska unija ograničila sa rokom za provođenje i za izvođenje svih radova N+3 godine, N znači prvih 6 mjeseci za provođenje postupka javne nabave i 3 godine za realizaciju samog projekta. Iz tog razloga očekujem da i u drugim jedinicama lokalne uprave imamo istih problema. Prema tome, sa ulaskom u Europsku uniju smatram da u tom vremenu ne možemo čekati i ne možemo oklijevati. Evidentno je da se pokušava također vezano za smanjivanje uvjeta koji su potrebni sa 10 na 8 godina za sudjelovanje u odlučivanju. Smatram da iskustvo je prijeko potrebno no isto tako u Hrvatskoj postoji još uvijek malo eksperata u sustavu javne nabave a poznato je da ti ljudi koštaju. Prema tome, u jedinicama lokalne uprave smatram da trebamo suziti prostor isto tako za dužinu samog žalbenog postupka. I upravo nediskriminacija, jednak tretman ali i transparentnost javne nabave to je ogledalo kako prema našim gospodarstvenicima ali isto tako i u odnosu na Europsku uniju. Prema tome, Europska unija i poglavlje 5 je bilo vrlo jasno, isto tako i direktive. Ali smatram da ovim ublažavanjem uvjeta sa 10 na 8 godina ne činimo dovoljno nego dapače idemo jednim obrnutim procesom. Smatram da iskustvo je prijeko potrebno kod ljudi koji odlučuju o samom postupku javne nabave. Prema tome, Klub HDSSB-a stoji da 10.-to godišnje iskustvo u postupku javne nabave je potrebno. Jer upravo oni ljudi koji odlučuju o javnim nabavama, koji odlučuju o koncesijama a znamo u javnim privatnim partnerstvima da nisu imali puno šta odlučivati jer u Hrvatskoj gotovo da nije bilo realiziranih javno-privatnih partnerstva a i gdje je bilo pokazali su se kao lošima. Prema tome, značajan je utjecaj na naše gospodarstvo ali i u odnosu na Europsku uniju provođenje samih projekata. Prema tome molimo odgovor na najduže čekanje vezano uz javnu nabavu. Ali isto tako predlažemo da ostanemo na 10.-to godišnjem iskustvu koje je potrebno da bi se mogla određena javna nabava ocijeniti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko replika. Prva je Đurđice Sumrak. Izvolite kolegice.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Bubalo, slažem se u glavnini sa vašom raspravom. Ali u replici evo već kada smo kod javne nabave i kod ovoga Prijedloga zakona, vjerojatno ste čuli da je ministar Vrdoljak naručio 40 tona paštete po cijeni 7,7 kuna, to iznosi 2 milijuna i 200 kuna. Ta cijena paštete je uzeta zbog toga jer joj je rok trajanja istekao. I tu je isto na brzinu napravljen natječaj, tko je to kontrolirao? Država sigurno nije. To znači da onome čemu ističe rok trajanja država uredno kupuje, skupo plaća, kamo će s tim? Zna se koje se namirnice, koje su namirnice u robnim zalihama a zna se što se radi sa ovakvim namirnicama. Pa isto tako je problematična i nabava ovih 271 automobil. Ma problematična je nabava i smart telefona. Evo, zaista ne znam što ova Vlada misli vezano uz to.
Hvala. Imamo odgovor kolega Bubalo. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo kolegice također odgovor na vašu repliku. Kontrola je bitna kako u postupku rada nabave ali isto tako i poslije. Ako je ministar Vrdoljak naručio paštetu sa rokom trajanja koji je istekao onda sigurno da treba odgovarati i poruka je tu vrlo jasna. Ali isto tako kod nabave pojedinih stvari smatramo da i kontrola ali i kasnije provođenje i kontroliranje sporazuma kao i kvalitete roba mora biti utvrđeno itekako pravilnikom. Prema tome i revizija treba odraditi također svoj dio posla. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, pa kolega Bubalo iz vaše rasprave je razvidno koliki je značaj Komisije za javnu nabavu i poglavito o kojim sredstvima se radi. I zasigurno svima nama je tu bitno i važni su ti rokovi odgovora i daj Bože da je to onaj rok o kojemu je govorio gospodin iz Ministarstva, da je to 59 dana. U stvarnosti je to posve drugačije. Vi ste govorili o onom dijelu gdje se radi o financiranju iz fondova Europske unije i svjesni smo i toga koliko je dugotrajan i težak postupak uopće doći do toga i onda kada dođemo do toga naravno da je to vezano i s određenim rokovima i zasigurno otežava maksimalno. Druga stvar koja je nama iz jedinica lokalne samouprave isto tako značajna i važna, mi u ovim okolnostima nakon svih onih tereta koja su nam na leđa nabačena muku mučimo naravno za kakvu investiciju napraviti i osiguravamo ovaj financijski okvir, e onda u tim okolnostima dolaze oni profesionalni žalitelji, žalitelji koji udaraju kako trebalo ili ne trebalo. Uvijek se žale, ruše itd. i nama to naravno stvara nesagledive probleme o čemu je prije nekoliko dana u ovom Visokom domu govorio kolega Šoja. I u tom dijelu sam razumio ovaj dio da se ovaj prostor suzi na neki način glede jedinica lokalne samouprave pa vas molim da pojasnite taj dio kako ste razmišljali o tome. Hvala lijepa.
Hvala. Kolega Bubalo, izvolite.
Hvala lijepo. Evo upravo ste vi dobro spomenuli profesionalne žalitelje, zato su i bitni rokovi upravo da se ograniči ako imamo profesionalnih žalitelja da nam ne stvaraju probleme prilikom realizacije pojedinih projekata jer upravo zbog takvih profesionalnih žalitelja imamo često situacije da nešto što je u proračunskoj godini nije realizirano u proračunskoj godini upravo zbog profesionalnih žalitelja. Iz tog razloga upravo odgovori na žalbu i rokovi su značajni, upravo i zbog toga što se gotovo 40 milijardi kuna izvrti u javnoj nabavi. Prema tome, postoje ljudi koji žele zaustaviti projekte ali to nam se ne može i ne smije događati u europskim fondovima. Otkad je Hrvatska ušla u Europsku uniju smatram da upravo prioritet pri tim žalbama moraju biti ti projekti, ali isto tako po urudžbenom broju evidentno je koja žalba je po redu. Prema tome, smatram da ubrzanje tog postupka ako je potrebno i zaposliti nove ljude smatram da to ne smije biti usko grlo vezano za realizaciju europskih projekata.
Hvala. Sljedeća replika, Branko Hrg. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega, vi imate iskustvo naravno iz lokalne samouprave koja je očito u ovom vremenu koje vlada u Hrvatskoj jedini investitor u tim projektima koji se pojavljuju i naravno da lokalna samouprava ima najviše problema sa javnom nabavom. Rekli ste da je državna komisija samostalna i neovisna, tako piše u zakonu. Ne znam, ne znam da li je, ne znam da li tako radi, vjerojatno da, ali malo začuđuju činjenice kad ti žalitelj na javnom natječaju kaže da ćeš dobit za tri dana rješenje i onda dobiješ rješenje gdje se poništava odluka. Malo to izaziva sumnju u praksi. Rekli ste također da je konstatirano ovdje od gospodina zamjenika ministra da ima malo eksperata, da je vjerojatno taj dio vezan uz ovo smanjenje za broj godina iskustvenih za imenovanje članova komisije. Pa kako bi i bilo, pa mi taj Zakon o javnoj nabavi toliko puta mijenjamo da se ljudi ne stignu niti pripremiti, a sad zamislite koji su problemi tamo gdje trebate provoditi postupke javne nabave jer se također i tamo ljudi moraju educirat i pripremati. I rekli smo ako treba, treba zaposliti nove ljude. Ma ne trebaju ljudi zaposliti, treba ih preraspodijelit. Ja jednostavno ne mogu vjerovat da u svim tim državnim službama među ljudima školovanim, visoko obrazovanim nema dovoljno ljudi koji bi se trebali preraspodijeliti u komisiju koja očito blokira sustav investicija, blokira gospodarstvo i da na taj način ubrzamo taj proces.
Hvala. Odgovor, kolega Bubalo izvolite.
Pa evo kolega je lijepo rekao da je država jedan od najvećih investitora, a imali smo mi prigodu često slušati i gledati o Zagrebačkom holdingu koji je jedan od najvećih nabavitelja bio u Republici Hrvatskoj. Prema tome rokovi žalbe su bitni. Malo je eksperata, da li će se prebacivati s mjesta na mjesto ljudi, bitna je upravo racionalizacija troškova. To sigurno da će odlučivat ljudi u resornom ministru, ali ne smije se dogoditi da upravo bude usko grlo kontrola javne nabave. Prema tome taj dio se treba ubrzati, ali isto tako i preraspodijeliti ljude ako je potrebno. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a Ivica Mandić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine zamjeniče predsjednika Hrvatskog sabora. Gospodine zamjeniče ministra. Ovdje kad govorimo o ovome prijedlogu izmjena ovoga zakona taj puta nemojmo stvarat dojam da se mijenja cijeli zakon. Ovdje ovaj zakon smo donijeli u ovom Visokom domu u veljači 2013. godine i ovdje sa ovim izmjenama i dopunama radi se zapravo o pravno-tehničkim izmjenama jer koje je ukazao da ovaj zakon ima određenih nedostataka ili možda nejasnoća. Ono što je bitno, da je Komisija za pritužbe za javnu nabavu da je to stalno i neovisno radno tijelo koje djeluje po pitanju rješavanja žalbi po pitanju javne nabave. Ono što bih napomenuo, da kod Komisije za javnu nabavu da je vrlo važno da ona ima direktan i neposredan utjecaj i značaj na gospodarstvo. Tako da ovo što su kolege i u replikama i što je kolega Bubalo u svojoj raspravi napomenuo, da rokovi rješavanja žalbe sigurno moraju biti puno kraći jer na direktan način ćemo taj puta pomoći i gospodarstvu i pomoći određenim tokovima. Ono što bih rekao da u ovim izmjenama, da se one odnose u biti da Vlada određuje koeficijenat i utvrđuje osnovicu za izračun plaće za članove Komisije, stalnog radnog tijela što u dosadašnjem zakonu nije bilo jasno razvidno. To smatramo da je to u redu i također izmjene i dopune koje se odnose po pitanju imenovanja Državne komisije za javnu nabavu, za imenovanje 9 članova od kojih su jedan predsjednik i 2 zamjenika predsjednika, od kojih 4 moraju biti pravne struke, a ostali sa diplomskim sveučilišnim studijem ili specijalističkim diplomatskim studijem prirodnih znanosti. To smatramo da je također dobro i da po pitanju obnašanja dužnosti za članove neovisnog Državne komisije da je također jako bitno da se ovi rokovi smanje, da ne mogu biti veći uvjeti, stroži uvjeti nego za imenovanje pojedinih drugih tijela u zakonodavnoj vlasti Republike Hrvatske. Smatramo da je ovdje dovoljno da nakon završenog studija pravnog smjera, položenog pravosudnog ispita najmanje 10 godina u radnoj struci od čega 3 godine u javnoj nabavi. Smatramo da su to osobe koje su verificirane i koje mogu kvalitetno donositi prave odluke. To je za predsjednika, a za ostale članove sa dvije godine, odnosno 8 godina u struci. Smatramo da su ove izmjene korektne i potrebe i da će u svakom slučaju biti i učinci puno veći. Ono što se također treba naglasiti kod izmjena ovih zakona da dugo rješavanje žalbi pred Državnom komisijom svakako izaziva veliko nezadovoljstvo gospodarskih subjekata i naručitelja na svim razinama, ozbiljno koči sve projekte, procese no što je najvažnije ozbiljno koči i gospodarske infrastrukturne projekte. Kolege su u svojim raspravama rekli da imate gotovo i profesionalne žalitelje koji se žale na sve odluke i značajno koče i razvoju jedinica lokalne samouprave, značajno koče na investicijama jer ti postupci ako su dugi i ako su spori sigurno se značajno odražavaju na stanje u jedinici lokalne samouprave, a automatski time i u Republici Hrvatskoj. S obzirom da je i broj članova u Državnoj komisiji povećan smatramo da će ovi rokovi za rješavanje žalbi biti sigurno puno kraći. Klub Hrvatske narodne stranke poduprijet će izmjene i dopune Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave.
Hvala. Imamo nekoliko replika, prva je Branka Hrga. Izvolite kolega.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Pa kolega Mandić, jasno je da svako poboljšanje i ovo koje se ovdje nudi da je dobro i da u principu nitko nije rekao da ovo nije neko poboljšanje. No, ja se ne mogu složiti sa konstatacijom iako bih želio da ste vi u pravu, da će ovo poboljšanje zakona ubrzati proces rješavanja žalbi po Zakonu o javnoj nabavi. Bojim se da neće baš biti tako velikog efekta, a svi bi htjeli da bude. I jasno je također da se ne mijenja cijeli zakon nego samo sitne male izmjene. Iako sam malo prije rekao da se vrlo često mijenja Zakon o javnoj nabavi mislim da je možda potrebna i nužna ipak još jedna izmjena tok zakona, konačna izmjena. Naime, evo u mom malom gradu Križevcima imamo dosta ovih projekata iz predpristupnih fondova EU i ja moram reći da je puno bolje, puno laganije, puno jednostavnije i brže provođenje natječaja po postupcima koje propisuje europsko zakonodavstvo. Znači, puno brže se dođe do izvođača radova, puno laganije se rješava. Onemogućeno je u principu tim profesionalnim pod navodnicima "žaliteljima" da ruše natječaj, da ne dozvoljavaju investicije. Tako da mislim da možda bi trebalo o tome razmišljati. A evo ja bih želio da se dogodi ovo što ste vi rekli, pa da ova izmjenica utječe na to da Komisija ubrza procese i da ovi procesi žalbi neće biti duži od nekakvih 30-tak dana što bi u stvari bilo dobro da se riješi zakonom, da se nakon tog roka više niti ne može očitovati.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Mandić.
Hvala lijepo gospodine zamjeniče. Pa kolega Hrg ja u gotovo sto posto se slažem s vama, ali ovdje imamo dvije zainteresirane strane. Imamo ponuđača i investitora. Sa ovim zakonom stavljamo u ravnopravan položaj svakog ponuditelja da se ima pravo žaliti i što smatramo da je dobro. S obzirom da mi u našem društvu sve volimo zloupotrijebiti tako i institut Komisije za žalbe zloupotrebljavamo i pojedini izvođači radova profesionalni žalitelji nastoje rušiti ponudu i na takav indirektan način štete i hrvatskom gospodarstvu, štete i razvoju jedinice lokalne samouprave, štete napose i društvu cijelom jer smanjujemo broj investicija. Ono što i iz vaše replike i iz mog izlaganja je bilo vidljivo da te rokove žalbe trebamo smanjiti na naj moguću manju mjeru, jer ne možemo u demokratskom društvu stavljati da je u pravu a priori jedinica lokalne samouprave ili ponuditelj. Prema tome, ovaj institut treba postojat i on ima svoje opravdanje, ali normalno u tome svemu je bitna djelotvornost i učinkovitost Komisije za žalbe koja gubi smisao ako je to duže od 60 dana.
Hvala. Sljedeća replika Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala. Kolega Mandić govorili smo o profesionalnim žaliteljima i u ovim prijašnjim raspravama prije vas, a evo i sada. No, moram reći da sudeći prema iskustvu i saznanjima koje imam da postoje i tzv. dogovoreni ponuđači koji onda putem međusobnih dogovora, jasno to su tajni dogovori, utječu i na cijenu i na sve ostalo. Dakle, i to je problem o kojemu evo šutimo osim i spominjemo profesionalne žalitelje koji produžuju rok dakle za investiciju, dakle oni blokiraju i koče proces investiranja. Ali mislim da je poprilična šteta u Hrvatskoj nastala i ovom dogovornom, kako je nekad bila dogovorna ekonomija tako i ovo dogovorna ponuda koja je gotovo bih rekao uobičajena i primjenjuje se u velikom broju ponuda, odnosno javne nabave jel.
Hvala. Imamo odgovor. Kolega Mandić, izvolite.
Hvala lijepo kolegi Grubišiću. Pa ako gledamo trend žalitelja od 2008., 2009. to je bilo negdje 2007. na 2008. 62%, 2008.-2009. 39%, a u 2013. 34%. Je, slažem se da imate i ovih profesionalnih i da smo mi i ovaj dio javne nabave srozali na najnižu moguću mjeru. Ide se najniža cijena i onda smo dobili da srednjoškolski Centar u Vukovaru 4 godine se ne otvara, osigurana sredstva, ponuditelje je bio najbolji, nema odgovornosti, ne izvrši svoj posao, nitko nije kriv. Ono što bi svakako trebalo u daljnjem radu i prilagodbi našeg zakonodavstva stvarnom stanju u društvu vidjeti jel u ministarstvima postoje određena stručna tijela, stručne osobe koje otprilike znaju prema nekakvom … troškova koja to se cijena može postići. Jer ne može se postići cijena za adaptaciju i izgradnju škole da to zna i onaj najmanje obrazovana osoba da se to ne može napraviti. Tko plaća štetu kad se to ne izvrši? Prema tome, ovo je, ja još uvijek stojim na tome da Državna komisija itekako je potrebna, treba ubrzati svoj rad, ali da se treba pozabaviti sa ovom minimalnom cijenom. Jer ne može netko ići sa dampinškom cijenom ispod stvarnih cijena da se taj objekat ne završi. Jer oprostite jedna generacija učenika u Vukovaru izgubila je optimalne uvjete za školovanje. Četiri godine se taj centar srednjoškolski nije opremio jer izvođači su prolazili na ponudama, prolazili su na ovim svim mogućim komisijama ali ono što je najbitnije škola nije otvorena. Pa prema tome mislim da bi i u daljnjem dijelu prilagodbe zakonodavstva trebala biti i određena nekakva minimalna cijena.
Hvala. I zadnja replika Marijan Škvarić. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Pa ja bih kolega evo želim zaista htio naglasiti dvije stvari koje ste vi u vašoj raspravi istaknuli. Prva je zaista se moramo složiti da zaista javna nabava ima neposredan i značajan utjecaj na gospodarstvo i trebamo itekako razgovarati koliko god treba i o svemu samo da taj utjecaj na gospodarstvo puno bolje naglasimo. Ako trebamo mijenjati još 10 puta Zakon o javnoj nabavi idemo ga mijenjati samo da gospodarstvo istaknemo. E sad gdje je taj drugi problem što ste isto rekli kako taj dio funkcionalnosti prije svega i komisije da definiramo da se to rješava. Prije svega da li trebamo još više zaposliti ljudi u komisiji, da li da budu što bolje stručni ili ne? Ja mislim da osobno ne jer vidimo iz lokalnih uprava i samouprava da imamo izuzetno kvalitetne ljude koji provode javnu nabavu. Ja čak mogu reći iz ovog iskustva moje stručne službe znaju i javnu nabavu po hrvatskim zakonima, a moraju znati provoditi javnu nabavu i po pravu jer sudjelujemo u fondovima EU. I tu prije svega moramo znati činjenično stanje i moramo znati za odgovornost svakoga od nas koji nešto radi. Prije svega ono što ste rekli koji su profesionalni žalitelji. Ima ih jako puno. Žale se na svaku javnu nabavu i treba vidjeti kako dalje s njima napraviti. To možda bude trebalo … nekim novim zakonom i nekom novom uredbom u tom dijelu jer zaista ih ima. I posebni naglasak bi trebalo možda oko komisije vidjeti ako se žale baš na predmete koji se tiču projekata iz Fonda EU to bi trebalo biti apsolutni prioritet i apsolutno u tom dijelu uvažiti stvari koje jesu. Jer u slučaju prekoračenja rokova onda mi gubimo sredstva iz fondova EU. A što se tiče rokova tu je prosječno 60 dana, ali inače bi komisija morala … u roku od 30 dana ali tek nakon kada se sve relevantne činjenice ustanove da može to pokrenuti. I tu bi se neke stvari trebale promijeniti. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Mandić.
Evo ja neću ovdje reći da je svaki dan bitan već da su svi rokovi bitni bez obzira na to da li su rokovi kad se koriste sredstva jedinice lokalne samouprave i EU. S obzirom da EU i njezine investicije i njezini projekti su puno rigorozniji sigurno se slažem s vama da bi Državna komisija trebala imati to na uvid. Ali ono što je drugo bitno da je komisija samostalna i neovisna. E sad da li će to biti kriteriji prema visini natječaja ali o tom ne možemo ovdje zakonski regulirati jer komisija je u svom djelokrugu rada neovisna i ona sama o tome odlučuje. O tome da se ja slažem sa vašim prijedlogom da bi svakako ti natječaji koji su vezani za europske projekte sigurno trebali biti u prioritetu jer to su sredstva manje-više koja su i nepovratna i koja ne možemo ponovno iskoristiti. Slažem se sa vašim prijedlogom.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Na očigled tehnička promjena zakona kakvih nažalost od početka zasjedanja ovog jesenskog dijela imamo koliko hoćemo. Međutim vrlo je interesantno da o jednoj vrlo interesantnoj temi iz izlaganja mojih prethodnika je vidljivo koliko je efikasan rad komisije bitan na provođenje određenih investicijskih postupaka i projekata. Bili smo svjesni činjenice u protekle 2, 3 godine prije svega kako je počela gospodarska kriza, kako je građevinarstvo svake godine padalo po dvoznamenkastim postocima u svojim aktivnostima i logična stvar da na javne natječaje se javljalo puno tvrtki i više puta je bilo javljanje čisto zbog toga da se i sruši natječaj i bog zna šta i to je onemogućavalo i jedinice lokalne samouprave i isto tako određena ministarstva da provode svoj posao. I dakle ovako taksativno nabrojano to je bio možda najveći problem u protekle 2, 3 godine. i sada obzirom da smo mijenjali zakon koji je stupio na snagu 23.veljače 2013.su svi klubovi pozdravili povećanje broja članova u komisiji iz jednostavnog razloga očekujući da će biti efikasnija što je logična stvar, mi dobivamo na klupe prijedlog zakona i ja iskreno moram reći da sam ostao začuđen jer članak 1.ako neko smatra da je neko mogao od proračunskih korisnika suprotno Zakonu o državnom proračunu ima drugačiju osnovicu onda taj očigledno ne poznaje strukturu i način financiranja proračunskih korisnika. Prema tome osnovicu nijedan proračunski korisnik ne može imati drugačiju. Za sve one koji primaju plaću iz državnog proračuna osnovica je nešto što je konstantno i što je za sve isto jer Vlada donosi odluku o visini osnovice. Pa na kraju krajeva sjećate se kolegice i kolege da Vlada nije mogla kada je smanjivala plaće za 3% smanjiti osnovicu zbog određenih kolektivnih ugovora i toga nego je išla na smanjenje koeficijenata. Dakle koeficijenti samim tim Vlada pokazuje da su koeficijenti nešto o čemu Vlada odlučuje, a osnovica je posljedica nečega ili nekakvih dogovora i sporazuma, ali očigledno ovdje se ide na izmjenu osnovice ali samo kao smokvin list za one članke isto kao i članak 2.da smokvin list u principu za članak 3.jer isto tako nije mi jasno ako govorimo o jednom tijelu koje je neovisno o nekom tijelu koje godišnje odlučuje o nekoliko desetaka milijardi kuna žalbi i tijelo koje bi stvarno trebalo biti odmaknuto od bilo kakvog političkog utjecaja pa na kraju krajeva ja bih vas podsjetio kolegice i kolege da na čelu komisije i u vrijeme dok je HDZ bio na vlasti ostao čovjek koji je imenovan za vrijeme koalicije SDP-HNS i čak jedno vrijeme mislim da je bio član HNS-a nismo ga htjeli micati upravo zbog toga da ta komisija ima tu neovisnost i da nema političkog utjecaja zbog svih onih silnih rasprava koje se događaju kada se vodi priča o proračunu. Dakle bilo bi logično da je ostalo rješenje u članku 2.da Vlada RH Hrvatskom saboru najmanje 60 dana prije isteka mandata predlaže novog člana iz razloga da onaj tko je tamo zna da više neće biti, a onaj tko će doći da se pripremi za tu novu funkciju. Ali kažem članak 1.i 2.su po nama u klubu HDZ-a smokvin list za članak 3. I članak 3.je stvarni razlog izmjena ovog zakona. očigledno negdje u zapećku stoji nečija sličica ako nema ovoliko godina staža nakon položenog pravosudnog ispita i sada treba eliminirati ovo zamjenjuje se riječima od čega najmanje tri godine u području javne nabave, i sada gledajte za puno, puno poslova koji su manje odgovorni u RH uz puno poštovanje kolegama pravne struke za koje jepotreban pravosudni ispit mi za jednu od ključnih komisija gdje se donose odluke pa čak i o budućnosti nekoliko stotina radnih mjesta jer vi ako izgubite natječaj ako komisija procijeni da to nije vaše moraju biti ljudi koji su obrazovani koji imaju određeno iskustvo. Ne, mi sada mičemo ono što je vrlo bitno da netko ima tri godine nakon položenog pravosudnog ispita jer položeni pravosudni ispit ipak se kod pravnika smatra da je to potvrda stjecanja određene razine obrazovanja i znanja, tri godine rada u javnoj nabavi mi to mičemo. Nego netko ne treba imati položeni pravni ispit i sada se vraćamo na ono što su sve kolege govorile, a to je o tome ta stručnost te komisije. Dakle mi sa ovim člankom 3.derogiramo ono što smo govorili prije da moraju biti stručni i sposobni ljudi. Dakle mi mičemo elementarni uvjet koji je bio a to je tri godine rada u javnoj nabavi nakon položenog stručnog ispita. I onda na kraju ne 10 nego 8 godina dakle vjerojatno negdje u zapećku postoji nečija sličica koja će biti imenovan u onom trenutku kada Vlada predloži onda ćemo vidjeti koji je to stranački lik opet uhljebljen po modelu Kukuriku koalicije. Međutim, kolegice i kolege zbog onih svih rasprava u ovom Visokom domu tko je šta napravio tko je kako napravio tu ima puno gradonačelnika i načelnika koji su na postupke komisije čekali i godinu i više dana zbog toga što je vjerojatno bilo komplicirano i ljudi nisu bili u stanju napraviti, a mi na ovakav način praktički spuštamo razinu obrazovanja, spuštamo razinu iskustva samo zbog toga da bi uhljebili nekakve stranačke miljenike. I onda zašto? Iz jednostavnog razloga što kada pogledate zakon o komisiji onda ćete vidjeti koji su razlozi za njihovu smjenu. Dakle vi kako njega sada imenujete i on je imenovan na pet godina praktički jedino smrt i odvođenje direktno iz kancelarije u zatvor je razlog za njegovu smjenu iz nijednog drugog razloga praktički Vlada RH ni ovaj Visoki dom ne mogu smijeniti člana komisije. I zato kolegice i kolege klub HDZ-a naprosto ne može pristati na ovo jer ponavljam članak 1.i 2.su smokvini listovi za članak 3.za partijsko uhljebljene jer ako su ovi problemi zbog kojih se ovaj zakon mijenja onda su ti problemi bili vidljivi i u donošenju zakona. ovako tim više što sam spomenuo da osnovicu ne može imati nitko različitu tko prima plaću iz državnog proračuna za sve proračunske korisnike je osnovica potpuno identična. Prema tome u vašem uhljebljenju ne želimo sudjelovati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Josip Borić, replika prva.
Hvala lijepo. Pa kolega Šuker slažem se sa velikim dijelom vaše rasprave međutim, problem je kod nas što se mi stalno bavimo posljedicama a ne uzrokom i na taj način se pristupilo i ovoj državnoj komisiji. Ja ne vidim među tim ljudima problem zbog čega imamo zaostatke u javnoj nabavi, tj. rješenjima koje trebaju oni rješavati, nego imamo sve više i više tih predmeta. A zašto ih imamo sve više? Zato što nam je gospodarstvo u kolapsu i što oni koji su uspjeli preživjeti ove zadnje tri, četiri godine bivaju opet dovedeni politikom Vlade u nove probleme. Jer mi danas čujemo ono što je najveća, najveći interes javnosti blokade za 3 ili više tisuća kuna duga, poreznog duga. Tko može normalan objasniti da takve koji se bave i pokušavaju preživjeti da ih blokiramo zato što duguju 3 ili 4 tisuće kuna a onome koji duguje 50 milijuna kuna bez problema otpišemo 10. I kažemo sve je po zakonu i to je pravedno i moralno. Što nam se dešava, čuli smo danas ovdje u javnoj nabavi. Kažemo najniža cijena nam je problem. Imali smo Zakon o javnoj nabavi na raspravi, jesmo li vam ponudili rješenje. Ako je najniža cijena problem pa ukinimo najnižu i najvišu. Kao jedini kriterij za izbor izvođača. Zašto je ne ukinemo? Pa neka se onda bore izvođači ili nabavljači roba ili usluga za ono što je možda primjereno. Šta nam se dešava sa najnižim cijenama? Čuli smo, počinjemo radove, zaustavljamo, shvate da ne možemo izaći sa tom cijenom i svi smo u problemu. Država ima dvostruku štetu tada ali to nitko ne želi primijeniti. Jer je to nešto što poznaje Europska unija ali mi eto to ne želimo jer smatramo da na taj način štedimo sredstva. Ne štedimo ništa. Imamo samo problema. I zato ova komisija po mišljenju ove Vlade treba ponovno još jednoga ili dva člana više pa će nam biti malo i 9, možda će nam trebati i 11 u nekom razdoblju, ali nećemo riješiti problem. Bavimo se uzrokom a ne posljedicama onda ćemo nešto napraviti.
Hvala. … [[Upadica se ne čuje.]] Izvolite, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, da kolega Borić iz rasprave i kolege Mandića iz Kluba HNS-a i kolege Bubala iz Kluba HDSSB-a pa na kraju krajeva i Kluba HDZ-a svi se mi slažemo oko istoga. Dakle, svakome je u interesu da ta komisija bude efikasnija, da ta komisija radi bolje, da žalbeni postupci traju čim manje a Vladi je u interesu da na temelju detektiranih problema a sigurno na tisuće predmeta koji su u komisiji su mogli konstatirati koji je najveći problem pa vjerojatno jedan od najvećih problema je bio najniža cijena i ti tzv. van troškovnički radovi gdje su se itekako vjerojatno igrale razno razne igrice. I umjesto da idemo i riješimo taj problem i na takav način bi oslobodili komisiju svih bezveznih žalbi koje se nažalost događaju upravo zbog toga što netko rukne cijenu samo takvu da obori natječaj, ne mi to nećemo napraviti … [[Govornik se ne razumije.]] ćemo mijenjati zakon u tom smjeru što bi podržali i svi klubovi u ovom Visokom domu bez razlike da li su vladajući i oporbeni, ne mi idemo mijenjati uvjete da nekoga uhljebimo u državnu komisiju. I to je naprosto činjenica i istina. Jer mi se ovdje ne bavimo sa problemom javne nabave, mi se ovdje ne bavimo sa problemom s kojim se susreću kolege i kolegice u komisiji za javnu nabavu. Mi se ovdje bavimo kako pod krinkom osnovice koju kažem naprosto ne može nitko drugi odrediti nego zna se kako određena uhljebimo nekog stranačkog lika koji u ove dvije godine nije uspio uletiti u jednu dobro plaćenu foteljicu.
Hvala. Sljedeća replika Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, pa meni je moram priznati kolega Šuker bila prva misao kada sam ovo pročitao isto ovo što ste vi rekli ali mislio sam da ćemo ipak svi danas imati raspravu usmjerenu u pravcu da stvarno želimo neka poboljšanja. Puno je blokada u hrvatskom sustavu da bi se poticalo gospodarstvo i zanimljivo je kako ustvari svaka tema koja dođe na dnevni red Sabora, koja je vezana uz gospodarstvo izaziva ustvari dosta velike rasprave, doduše ne baš sa svim strana. Ali ono što je važno ovdje za reći, kada si zbrojite blokade u sustavu javne nabave, kada si zbrojite blokade u konzervatorima koji također dobrim dijelom pripomažu brzinu rješavanja problema u Hrvatskoj i pokretanje investicija onda stvarno moramo biti jako zamišljeni svi skupa i misliti da li stvarno možemo nešto poboljšati, da li stvarno možemo nešto napraviti. Ono što naglašavamo svi ovdje i što je već bilo naglašeno, ma ne smijemo mi govoriti da je dobro ako komisija za žalbe riješi žalbu u 60 dana. Ona nju mora riješiti u 15 dana, ako želimo nešto pokrenuti. Tom cilju trebamo težiti, u 15 dana. A stručnjaci koji će tamo biti dapače da moraju biti neovisni, samostalni, komisija je sigurno potrebna, to nije nužno, to nije upitno, to je nužno. Ali stvarno ako je ovo što vi govorite i u najmanju ruku točno onda je sve ovo skupa žalosno. Jer mi bi danas već skoro morali raspravljati o izvješću za ovu godinu 23. veljače čini mi se je donijet zakon, mi smo sada u 10 mjesecu, mi govorimo o tome da ćemo sada poboljšati rad komisije zbog 9 … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Imamo odgovor kolega Šuker.
Da kolega Hrg. I vi isto govorite što smo svi mi do sada govorili, dakle ključni problem komisije je rok i vrijeme rješavanja žalbi. Jer naprosto u trenutcima kada želite nešto napraviti kada ste vremenski ograničeni, jer proračunska godina traje godinu dana i vi ako te novce ne potrošite vi ste praktički te novce u sljedećoj godini izgubili. Jer umjesto da sljedeće godine te novce planirate za nešto drugo vi ćete imati nekakav višak u proračunu i vi ste u principu definitivno nakon jednog takvog promašenog natječaja kao čelnik dali jedinice lokalne samouprave ili kao čelnik nekog ministarstva ili nekakve državne institucije u definitivnom zaostatku, to je ključni problem. Jer vi, ako vama komisija ne riješi žalbu do kraja godine vi te novce imate osigurane u proračunu, pa čak i da idete u rebalans proračuna u polovici 12. mjeseca vi te novce ne možete na nekakav suvisli projekt potrošit do kraja godine. I što to vama vrijedi ako vi na kraju godine imate višak u proračunu 10 milijuna kuna, to znači da ste bili nesposobni i potrošit i napravit nešto za građane svoga grada ili županije ili nešto što se tiče Ministarstva. Isto tako, pričam što se tiče i nekih drugih institucija … konzervatora. Pa pogledajte tu neke fasade na Gornjem gradu koje su obnovljene prije godinu dana po nečijoj naredbi i vlaga ih je već nakon godinu dana praktički pojela odozdola. Što je to nego bačeni novac? Očigledno je da i ti konzervatori moraju razmišljati da u nekim novim uvjetima neke nove tehnike i tehnologije će biti bolje, ali ne i oni što biraju to. Ali ponavljam, ovaj zakon nažalost nije donesen i nije predložen zbog toga da bi se poboljšao, da bi se olakšalo svim sudionicima u procesu javne nabave, i oni koji raspisuju javni natječaj i oni koji se natječu i oni koji rješavaju žalbe nego isključivo članak 3. nam definira treba uhljebit nekog stranačkog prijatelja.
Hvala. Sljedeća replika, Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Šuker, ova rasprava je pobudila velik interes, naročito nas koji dolazimo iz jedinica lokalne samouprave jer svakodnevno svjedočimo u svom radu teškoćama. U ovoj raspravi se isto jasno pokazalo da ima i onih profesionalnih … taj termin žalitelja koji se žale i idu na rušenje natječaj iz ovih ili onih razloga. Čak sam čuo od kolega i osobno svjedočim da najniža cijena i nije najčešće nego se na neke bezvezne uvjete uhvate i to isto tako onda naravno otežava. Ali ja želim upozorit na još jedan moment koji se često javlja. Naime, na natječaje s obzirom na stanje u građevinarstvu se javlja veliki broj natjecatelja i to nama u jedinicama lokalne samouprave je dobro, to je nama dobro došlo jer možemo dobiti dobru cijenu nakon onih napora koje smo uložili da osiguramo financijski okvir olakšava nam to i sada dođe do ovih okolnosti, ovaj se žali i to nam sigurno otežava. Ali što se događa, to nama naravno i sprječava kvalitetu življenja. Mi želimo svatko u svojoj sredini napravit i dječji vrtić i sportsku dvoranu da bi imali i da jednako budu i bave se športom u seoskim sredinama i ovo nam sada naravno otežava. Zato učinkovita i brza odluka Komisije za javnu nabavu će doprinijeti i kvaliteti življenja u našim ruralnim područjima, seoskim sredinama gdje kvaliteta je nažalost zbog događanja u poljoprivredi je još itekako teška, usput to samo kažem, ali i ovaj moment da kvaliteta življenja svaki naš građanin i dijete u svakoj sredini ravnomjerno zaslužuje u svakoj našoj seoskoj sredini. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, kolega Šuker.
Hvala lijepo. Pa kolega Milinković, ja sam upravo zbog toga u ime kluba istaknuo da se ne možemo nikako složit s tim da se smanje uvjeti za članove komisije umjesto da se postrože i da je ovdje netko predložio još tri člana komisije mi bi to podržali upravo iz razloga da riješimo ovaj problem o kojem ste vi govorili. Samo ljudi koji su obrazovani i koji imaju iskustva mogu brzo riješit … i mogu je kvalitetno riješit. Oni koji nisu obrazovani, koji nemaju iskustva oni problem ne mogu riješit, oni petljaju po njima i možda čak neka i čekaju partijsku direktivu kako treba riješit neke stvari.
Đurđica Sumrak, replika. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Šuker, evo ja sam htjela samo vašoj raspravi dodati sljedeće, a vezano je uz ove zakone o javnoj nabavi. Dakle Vlada HDZ-a u prošlom mandatu izrazito se borila protiv korupcije, detektor jednog dijela u korupciji bio je upravo ta javna nabava i donesen je zakon o objedinjenoj javnoj nabavi. Dakle borba protiv korupcije je nestala 2012. kad je došla koalicijska vlast, o tome se više ne govori, ne govori se više o zapošljavanju, upravo ovo što ste danas u svojoj raspravi. Ne samo sad problem ovdje zapošljavanje nestručnih ljudi, problem je i u ministarstvima, degradacija ljudi i ostalo i to vidimo da vladajućima najmanji je problem obzirom da oni smatraju da to nije korupcija i da više od kad su oni korupcije nema, a nažalost svjedoci smo ma evo to je jedan rekla bih najbanalnijih tih 40 tona kokošje paštete po 7,7 kuna kojoj se cijela Hrvatska smije, a gladni oni bez posla čekaju konačno malo da se zatrese pa ne bi li prije roka isteka trajanja te paštete kokošje dobili nešto za pojesti.
Hvala. Odgovor, kolega Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Sumrak, pa upravo zbog toga ističemo stručnost i nije svejedno da li komisija raspravlja o tome tko će dobit outsourcing čišćenja u bolnicama ili tko će dobit izgradnju Pelješkog mosta, jer netko može pravno gledat da li je procedura provedena i to može bit ok. Međutim, tu ima niz tehničkih zamki koji kriju po tome da li je neka ponuda najpovoljnija ili nije. Jer gledajte, ova trakavica koja se događa u ovoj splitskoj osnovnoj školi koju ministar Jovanović posjećuje već nekoliko puta je posljedica zbog toga što smo mi definirali da nam na natječaju pobjeđuje najniža cijena. Da smo definirali neke tehničke karakteristike koje netko mora imati da bi radio nekakav posao onda ista komisija ili isti ljudi ne bi mogli rješavati problem outsourcing čistačica i problem Pelješkog mosta ili izgradnje neke škole. Ali ponavljam, mi u članku 3. ne idemo ka stručnom znanju i stručnoj kvaliteti nego idemo ka tome da uhljebimo ljude. Ali ponavljam da ova Vlada je predložila zakon da zbog tog i toga komisiju treba povećati još za tri čovjeka. Svjesni svih ovih problema koje imamo mi bi sigurno to podržali, ali ne možemo podržati smokvin list zapošljavanje stranačkih kadrova.
Hvala. Boro Grubišić, replika. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker vi ste bili najsadržajniji u vašem izlaganju, u vašem govoru u svezi ovoga zakona. Dakle, slažem se s time da je zapravo kako ste rekli sami kolokvijalno smokvin list za uhljebljivanje kadrova naše partije i ostalih u koaliciji. Točno je i to da su mnogi čekali odluku Komisije po godinu dana i da je žalbeni postupak trajao i trajao i ne samo žalbeni postupak nego i odluke. Evo primjera i iz naše županije, vi ste navodili neke druge primjere da su dvije škole u Brodsko-posavskoj županiji, dakle putem javne nabave pogođene za izgradnju po cijenama za koje nije mogla izgrađena ni dvije učionice. I na kraju što se dogodilo? Evo škola u Podcrkavlju je stala sa izgradnjom. Djeca i dalje putuju u drugu školu kao i oni u Splitu. Škola u Garčinu nije uvijek završena itd. Dakle, događa se diljem Hrvatske takve stvari. Ja sam mislio predložiti ili barem evo sugerirati ovdje zamjeniku ministra da se, da Komisija ima diskrecijsko pravo postavljanja, dakle ne javno najniže izvedbene cijene. Dakle, najniže ili minimalne izvedbene cijene ispod koje ni jedan ponuditelj ne može ići ili se njegova onda ponuda odbacuje. Ja mislim da bi to bilo dobro, to je prijedlog ako vjerujem Komisiji da radi ispravno, da je poštena, da je samostalna u svom radu i da može, dakle vrlo lako izračunati najnižu izvedbenu cijenu kao što je to bilo za one POS-ove stanove. Znalo se da je 700 eura izvedbena cijena bila stana u Zagrebu. Povredu Poslovnika povucite, molim vas.
Molim vas kolega.
Molim vas kolega, kolega Luciću vi ste imali priliku pa niste iskoristili. Nadalje što se tiče …
Vrijeme kolega Grubišić, vrijeme je isteklo. Hvala. Ja bih molio da ne dobacujemo. Hvala. Kolega Šuker, odgovor.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Grubišić, ja se iskreno nadam da nakon ovako laganih limunada rasprava u početku, da smo sad kroz ove replike poslali zamjeniku ministra poruku, ja mislim da se to može iščitati i iz rasprave kolege Mandića samo je on to malo blaže rekao, da Vlada ako želimo danas, sutra, daj bože da se pokrene investicijski ciklus u Hrvatskoj, ako želimo bolje svima da se zakon mora mijenjati u nekom drugom smjeru, u nekom smjeru da otkloni sve ove negativnosti koje imaju svi načelnici, gradonačelnici, župani, bez obzira iz koje političke opcije imali na terenu i imaju svi čelnici državne uprave bez obzira tko se bavi s tim. Dakle, svi imaju isti problem. I međutim, zašto se bježi od toga, zašto idemo na ove tehničke promjene, kažem mene ništa drugo ne navodi, nego naprosto da se otvori prostor. Trebalo bi samo vidjeti kome sad istječe pet godina u Komisiji za javnu nabavu i odmah mu poslati poruku da se neće ga se obavijestiti 60 dana prije, nego vjerojatno nekoliko dana prije nego što mu istekne rok i predložit kandidata kako to već biva, obično vjerojatno u četvrtak da bi ga u petak izglasali u Komisiju za javnu nabavu po ovim uvjetima po kojoj jesu. Ali ja predlažem zamjeniku ministra da iz ove rasprave koja se vodi danas poprilično ubrzano u ovom Visokom domu, da razmisli o promjenama zakona. Očigledno ponuda koja je osnovni kriterij najniža cijena je nešto što se pokazalo izuzetno negativno u svim proteklim godinama. Jer na kraju krajeva, ako eliminirate najvišu koja napumpava cijenu i najnižu koja tempira cijenu vjerojatno ćete doći do nekakve realne cijene, a isto tako da bi možda Komisija trebala razmišljati o zapošljavanju ljudi iz tehničke struke u komisiju, ako ne možda kao članove Komisije, onda kao savjetnika, da naprosto znaju pročitati iz ponudbene dokumentacije one stvari koje samo mogu razumjeti ljudi koji se bave tehnikom i praksom, pravnici i ekonomisti to vrlo teško na žalost ne mogu pročitati.
Hvala. Sljedeća replika Marijan Škvarić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Evo prije svega uvaženi kolega možemo se složiti barem u jednom a to je da želimo učinkovitu i prije svega stručnu komisiju sa ciljem da ipak javna nabava preko 40 milijardi kuna koliko je bilo dijelom ove godine, prošle godine, da nam služi da budemo prije svega imali bolje i kvalitetnije gospodarstvo i što veći investicijski ciklus u ovom dijelu. To je sve, a nakon toga ste okrenuli da je to razlog izmjene ovog zakona je uhljebljenje ljudi. Prije svega stručnost tih ljudi je neupitna i zato što do sad ovi uvjeti koji su bili su stroži od uvjeta koji su bili za suce upravnih sudova. Ipak provođenje javne nabave ipak je jedan dio razine koji baš ne treba takvu stručnost, treba prije svega jednu realnost i primjenjivati zakone. A što se tiče uhljebljenja ljudi mislim sad ovo implicirati nakon, mi koji se bavimo i radimo sa HDZ-om i u Vladi, svemu ostalome da ne možemo poreći da je ipak za uhljebljenje ljudi HDZ svjetski prvak u tom dijelu. Tako treba pogledati sebe, pa onda druge. I jedno pitanje kako bi vi tumačili da recimo oko tog dijela stručnosti same te Komisije, da 2007. na osmu kada ste još bili na vlasti je bilo povećanje preko 62% žalbenih predmeta, 2009. preko 39% itd. a znamo da nam je gospodarstvo onda palo 10%. Znači, mi smo imali 60% povećanje žalbenih predmeta, a praktički javna nabava nam je bila puno manja jer nismo imali što javiti. Zašto onda nije ta Komisija bila stručna, efikasna i mogla riješiti te stvari da bi danas bili u puno boljoj situaciji nego da sad još danas mi rješavamo kako da to bude efikasnije. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolega Šuker.
Pa gledajte, mene na vašu nesreću još uvijek jako dobro služi pamćenje. Tu Komisiju koju ste vi spomenuli je imenovala vaša Vlada koalicijska 2003. godine. Mi je nismo mijenjali, ni jednog člana, čak niti uvaženog kolegu iz vaše stranke, iz Rijeke, koji je imao određeni sudski proces. Nitko ga nije dirao do onog trenutka dok se zakonski nisu stekli uvjeti da ne može više biti član Komisije. Prema tome, o toj godini o kojoj vi govorite je komisija koju ste vi imenovali, ne vi, nego vaša politička opcija … [[Govornik se ne razumije.]] O tome tko je svjetski prvak u imenovanju odite u HEP pa ćete vidjeti tko je svjetski prvak, ali ne bi o tome. Ja ne bi ovu raspravu svodio na to, jer će nas odvesti tamo gdje sve kolege u replikama nisu htjele da odu. Mi smo samo željeli upozoriti da ova izmjena zakona je trebala ići ka tome da Komisija bude efikasnija. Ali ponavljam, mene još uvijek pamćenje jako dobro služi i na svaku ovakvu vašu objedu mogu odgovoriti vrlo argumentirano što vi nažalost niste. A trebali bi znati da u određenim vremenskim procesima investicijski ciklus iz proračuna jedinica lokalne samouprave je bio dva do tri puta veći nego što je danas kod vas, samo što vi to nećete priznati. Pogledajte Proračun 2008. pa pogledajte kolike su bile investicije iz državnog proračuna, kolike su danas. Ovo je danas praktički da gledate sa periskopom ne možete vidjeti, a ono što je bilo 2008. ste mogli vidjeti odavde na Sljemenu kolike su bile investicije.
Hvala. Kako gdje kolega Šuker. Sljedeća replika Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Šuker jasno se ovim zakonom prikazuje tko će vjerojatno biti još nam kako ste rekli slika fali, ime i prezime ćemo uskoro vidjeti kad bude natječaj raspisan tko će biti predsjednik komisije, tko će biti članovi. S obzirom da su i za predsjednika i za članove smanjeni kriteriji vjerojatno dosadašnji rad u kojem je komisija štekala u odlukama svojima jasno se vidi da i ovako mali broj investicija je bio usporen pa su natječaji i tri puta poništavani. No ima i slučajeva kada je komisija dala suglasnost na odabir izvođača ali ministarstvo je onda poništilo natječaj kako ne bi dobio onaj tko je bio najbolji po svim referencama i po cijeni. Ovdje vjerojatno se želi postići da većina članova bude iz opcije Kukuriku koalicije kako bi mogli kontrolirati postupke javne nabave, kako bi mogli utjecati na odabir izvođača radova i kako bi mogli pogodovati onima. Ja mislim da ovo jasno govori o tome što će se dogoditi, a kad vidimo imena bit će nam još jasnije kome su namijenjene pozicije i čelnog čovjeka ali i samih članova s obzirom da je za članove smanjena da ne moraju imati 10 godina radnog iskustva na sličnim poslovima nego moraju imati 8 godina. Ovo će biti presedan u javnoj nabavi će biti partijski delegirani ljudi kako bi mogli u svim kohezijskim fondovima utjecati i izabirati one izvođače koji njima odgovaraju.
Hvala. Odgovor, kolega Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Đakić to je upravo bio razlog zašto mi u ime kluba HDZ-a se ne možemo složiti s ovim člankom. Iz jednostavnog razloga, dakle može nam se govoriti ovako i onako mi komisiju koja je imenovana na 5 godina 2003. nismo dirali do isteka njenog mandata, nismo je dirali. Iz jednostavnog razloga treba poštovati ljude koji u datom momentu preuzmu na sebe odgovornost da sruše nekakav natječaj, ne sruše nego naprosto kažu da netko nekakav natječaj za nekoliko stotina milijuna nije proveo sukladno zakonu. To treba cijeniti i to treba poštivati jer ti ljudi su sigurno izloženi silnim napadima i silnim pritiscima. A da bi mogli donijeti takvu odluku oni moraju imati jedno veliko životno, jedno veliko radno iskustvo i moraju biti obrazovani. To su tri osnovna preduvjeta. Jer ako imaju to u datom momentu njihova savjest proradi i onda ne može nikakav politički pritisak njih otjerati na to da on svoj osobni, moralni, ljudski i stručni integritet baca u blato. Ali članak 3. nam nažalost takve ljude eliminira iz mogućnosti da se natječu za ovakav posao nego očigledno je netko već spreman, već je sjeo u vlakić stranačke foteljice i samo ga treba dovesti na stanicu i prebaciti u drugu foteljicu. I to je ovaj članak 3. i zato sam rekao da mi u klubu HDZ-a zbog toga ne možemo prihvatiti ove izmjene.
Hvala. Krešimir Bubalo, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Šuker, evo spominjući taj članak 3. lijepo ste spomenuli sličice. Sličicama se ne rješavaju problemi, najvažnije je iskustvo u javnoj nabavi. Da se sličicama ne rješavaju problemi evidentno je to po onom albumu sličica 21, zvao se Plan 21. Nama u procesu javne nabave prije svega imamo problem damping cijena gdje se javljaju ponuđači s damping cijenom, nakon toga ugase tvrtku, ne plate svoje dobavljače a ono kasnije još što se pojavljuje to je predstečajna nagodba gdje i onaj zdravi dio tkiva također ulazi u probleme, a nije sudjelovao u postupcima javne nabave. Prema tome, sličice ne rješavaju probleme, ali zakon se mora mijenjati upravo kako bi se problemi počeli rješavati. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Da kolega Bubalo vi ste sigurno jedan od onih koji u ovom Visokom domu može itekako sa autoritetom, s iskustvom govoriti o ovoj temi jer ste se kao gradonačelnik susreli sa svim negativnostima postojećeg zakona. Da istina je, nekada ti dobiju novce pa ne plate podizvođačima i onda dođe netko 2002. se taj zakon zvao Zakon o dospjelim nenaplaćenim potraživanjem sa rokom trajanja od godinu dana, a sad se to zove predstečajna nagodba i drugi Zakon o reprogramu dugova. I sad je tu vrlo interesantna pričica dakle tko se kako pojavljuje, tko kako odlučuje ali u osnovi tu komisija ima itekakvu ulogu. Jer ako neka tvrtka koja ima određenih poslovnih problema se javi na natječaj i po svim svojim stručnim referencama zadovoljava a jave se nekakvi bezveznjaci i sruše taj natječaj samo zbog toga ta tvrtka na nažalost ne može platiti ove 2000 kuna poreza zbog kojih će gospodin Linić blokirati sve iako većina od ovih dužnika od 2000 kuna je bila i na onom popisu dužnika prošle godine. Bila je i u onim materijalima koje smo dobili za reprogram duga. Koji je efekat tog zakona? Od 51 milijarde naplaćenih 500 milijuna. Koji efekat ovoga će biti? To ćete tek vidjeti. Dakle, sve je to vezano, ništa se ne može odvojiti. Funkcioniranje jedne države je živo tkivo i zakon spojenih posuda i ako pogriješite u jednoj posudi curi nažalost iz svih posuda u krivom smjeru. A sličice koje su spremne nažalost samo nas vode k vragu.
Hvala. I zadnja replika, Alen Prelec. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolega Šuker meni je žao što vi svaki puta ste protiv zakona koji rješavaju neke probleme u našem društvu. Ja kao čelnik jedinice lokalne samouprave mogu reći da imam velikih problema u žalbenom postupku koji bi trebao biti po zakonu od 30 dana to traje puno više. Međutim, ovaj zakon ide ka tome da jednostavno rješavamo te neke postojeće probleme. Ja mogu reći iz svog iskustva 2009. godine i 2010. godine sam čekao u žalbenom postupku tri ili šest mjeseci. Vi ste to mogli onda rješavati i niste rješavali. Uvijek dajete nama nekakve packe i govorite što ne treba, govorite o uhljebljenju govorite o tome da nova komisija ne bude imala više od tri godine, a što ste učinili u svom mandatu, jeste rješavali te probleme koje ste mogli onda i evidentirati? Niste. Tu ste isključivo zato da kritizirate. Sve one zakoni koji idu k poboljšanju i rješavanju takvih problema.
Hvala. Odgovor kolega Šuker.
Dragi kolega ja bih sa zadovoljstvom rekao da se slažem s vama što ste rekli ali nažalost nemojte se ljutiti ja se stvarno ispričavam što ću vam ovo reći ali niste pročitali zakon jer vi da ste pročitali zakon onda sve ovo što ste vi rekli i zašto se sve kolege zalažu nemate u ovom zakonu i meni je stvarno žao što vam to moram reći. Jer ovo sve što ste vi rekli svi se zalažemo za to. Dakle nema u ovoj sabornici čovjeka ni iz jedne političke opcije koja neće podržati ovo što ste vi rekli ali nažalost vi da ste pročitali zakon onda bi vidjeli da se ovim zakonom ništa ne rješava od ovoga što ste vi rekli i ja sam vam kolega samo pokušao to reći. I nikada nisam rekao u sabornici da je sve bilo idealno u nekim drugim vremenima da sada ništa ne valja, ali dozvolite da kao netko tko je bio 7 godina na čelu Ministarstva financija imam iskustva i u dobrim i u lošim stvarima pa možda neke informacije i neke stvari možda više od nekih kolega pa dozvolite mi da to jednostavno podijelim s vama, sa argumentima ako netko ponudi argument za nešto drugo ja ću ga vrlo rado prihvatiti. I ja bih prihvatio vaš argument ali nažalost kolega pročitajte zakon vidjet ćete da se s ovim prijedlogom zakona ne rješava ništa ovo što ste vi isto kao i kolega Bubalo i kolega Hrg i svi čelnici jedinica lokalne samouprave sjajno … zašto? Zato što imate svi jednake probleme i to nitko ne spori. Ali ovim zakonom se to kolega ne rješava. Da se ovdje predlaže povećanje komisije za tri člana da se predlaže uvođenje nekakvih savjetnika o pojedinim gospodarskim strukama da pomognu onda bi to bilo o čemu vi govorite, ali ovdje se predlaže smanjenje stručnih uvjeta, smanjene godina radnog iskustva. Ponavljam, mene to navodi ja bi bio sretan da nisam u pravu, isključivo na to da je nečija sličica spremna samo treba predsjednik Vlade potpisati i poslati ovom Saboru da vi izglasate to rješenje. ja bi bio presretan da je to tako ali ovaj članak 3.me ne upućuje na ništa drugo. Ali inače u potpunosti se slažem s onim što ste vi rekli i za ovo što ste rekli ćete uvijek imati podršku i mene osobno i kluba HDZ-a jer naprosto nitko normalan ne može biti protiv ovoga što ste vi rekli. Ali kažem vam pročitajte zakon pa ćete vidjeti da toga nema u zakonu.
Izuzetno je bitno kada čovjek iz iskustva govori. Hvala lijepo. Ovime smo završili. Zamjeniče ministra zaključno. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Hvala lijepo na ovakvoj raspravi. Pa ja bih odgovorio na neka pitanja koja su ovdje postavljena. Evo gospodin uvaženi zastupnik Krešimir Bubalo postavio je pitanje najduljeg roka u postupku javne nabave. Potpuno se slažem s vama da imamo prosječni rok kojim se rješavaju problemi i koji iznose 59 dana i gdje je blokirano 11 milijardi, a najduži rok u postupku javne nabave analizom koju smo mi proveli u ministarstvu je 146 dana i to u postupku javne nabave, a 154 dana u postupku koncesije. Ono što je vrlo zabrinjavajuće tu i zato idemo u ovu izmjenu i dopunu ovog zakona i donesen je u veljači Zakon o državnoj komisiji je da se nekakvi predmeti mogu rješavati 21 dan, to je negdje najbrže riješen predmet kod koncesije, a na jedan zaključak mišljenje u roku 4 radna dana. E tu je sada problem da imamo razliku između nečeg što je jako maksimalnog dijela i minimalnog dijela. Nadovezano na vaše državna komisija imenuje se na rok od 5 godina, stoga gospodine Škvarić vezano za vaše pitanje ovi negativni rezultati su na državnoj komisiji koja je imenovana 2008.i koliko znam niti jedna osoba u toj komisiji nije bila iz Rijeke. To je nova komisija koja je imenovana 2008.i njezin mandat ističe u 2013.imali smo male izmjene 2010., '11.godine pa tako i Hrvatskom saboru budu došla imena tih ljudi kasnije. Ono što je ovdje nekoliko puta spomenuto je najniža cijena. Zakon o javnoj nabavi ne propisuje najnižu cijenu nego ekonomski najpovoljniju ponudu i Ministarstvo gospodarstva već nekoliko puta isticalo kroz edukaciju ljudi u javnom sektoru po jedinicama lokalne … [[Govornik se ne razumije.]] znači obavezanicima javne nabave što je ekonomski najpovoljnija ponuda to nije najniža cijena. Stoga kada se radi tender javne nabave treba uzeti u obzir to je vrlo bitno. Isto tako da volim istaknuti čisto danas je ovdje iznesena jedna pretpostavlja se donošenje nekakve odluke unaprijed što nije dobro. Gospođa uvažena saborska zastupnica gospođa Sumrak izjavila je da se paštete koje su naručene i koje su postale nekakav hit u zadnje vrijeme već se zna koje cijene u kojem vremenskom periodu. Gospođo Sumrak to nije tako zato što 28.10.ističe javni natječaj. Stoga ako imate kakve informacije mislim da mjesto o tome o vašoj … da će netko biti određen da se cijene nije ovdje nego Državno odvjetništvo odnosno mjesto gdje možete to prijaviti. Čisto reda radi da vas upoznam. Hrvatska Vlada donosi godišnji plan nabavke u javnoj nabavi odnosno nabave robe. Ove godine donešeno je 6 javnih natječaja bilo. Naručili smo 10 tisuća kilograma jaja u prahu, imamo 40 tisuća kg brašna, 20 tisuća litara ulja, bio je kukuruz, bila je pšenica. Isto tako ovaj natječaj o kojem ste vi govorili raspisan je 18.9.u glasu EU, 19.9.u službenom dijelu Narodnih novina. Rok za isticanje 28.10.i nikako ne možemo prihvatiti da … [[Govornik se ne razumije.]] o mogućem izboru ili o mogućem načinu da će se znati koje su paštete, koje kvalitete i u kojem vremenskom periodu donošene. Ono što je vrlo bitno ovdje za istaknuti sve je propisano sukladno zakonskoj regulativi odnosno sukladno važećem Zakonu o javnoj nabavi. Ono što ovdje veseli danas je rasprava oko javnih nabava u drugim segmentima kao što su profesionalni žalitelji itd. Mi očekujemo novu direktivu EU vezano za javnu nabavu. Stoga sukladno implementaciji direktive EU kreće se u pripreme odnosno krenut će se u pripreme izmjene i dopune Zakona o javnoj nabavi, bez obzira što je gospodin uvaženi zastupnik Hrg da se stalno mijenjaju ali tema javne nabave u EU je otvorena tema, tema koja je vrlo podložna promjena, direktive se vrlo često donose i naravno ovo to je dio hrvatskog pristupnog ugovora sa EU i to je jedna od tema koje čine top tema što s tiče rada i vijeća ministara i ostalih vijeća, radnih skupina i drugih odbora unutar EU. Hvala lijepa.
Hvala i vama zamjeniče. Imamo nekoliko replika. Prvi se javio Tomislav Klari. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, zamjeniče ministra, kolege i kolegice … [[Govornik se ne razumije.]] Zamjenik ministra gospodin Leverić je ovdje rekao da nije najpovoljnija cijena jedini kriterij već imamo ekonomsku cijenu. Činjenica je da je to tako, ali napravite mi analizu javnih nabava svi jedinica lokalne samouprave na području Republike Hrvatske pa i države pa ćete vidjeti koji je postotak najniže cijene u ovom dijelu koji se odnosi na odabir izvođača radova, da ne govorim sve ostalo. I činjenica je i recite to otvoreno ili priznajte ali nemojte reći da ove izmjene zakona poboljšavaju zakon i čine njegovu efikasnost. Činjenica je upravo ovo što je rekao gospodin Šuker, ali to je vaše pravo imate vlast da imenujete ljude. I isto tako je činjenica a o tome sam već govorio da po donošenju zakona po hitnom postupku treba malo pročitati i uvažiti upozorenje i Ustavnog suda koji je upravo na tu temu i pismeno se očitovao i u ovom Saboru i hrvatskoj javnosti i biti će interesantno vidjeti koji će to biti i kojoj stranci će pripadati novi ljudi koji budu. Dakle ove izmjene po hitnom postupku na ovaj način ova tri članka idu samo u tom smjeru da se netko negdje postavi, na nikoji način ne poboljšavaju efikasnost javne nabave. I da vam još jednu stvar kažem. Čekanje, odugovlačenje svih nas koji smo permanentno u nekakvim postupcima javne nabave najjeftinija cijena većina nas i odabiremo da ne bi imali problema, na kraju nam je uvijek najskuplja cijena, najnekvalitetnije obavljen posao i bacanje novaca u vjetar. Da ne govorim da nismo razrađivali, nikada nije se na ovom Saboru raspravljalo o tome na koji način će se kazniti ono što su kolege iz HDSSB-a kazali, ti profesionalni žalitelji a takvih ima … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Sljedeća replika Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine zamjeniče ministra ja bih, u potpunosti se slažem s ovim što ste rekli, isto kao što smo se složili oko rasprave. Ali vi ste niste dotakli prijedloga izmjena zakona. Dakle ovo sve što ste vi rekli nije predmet ovih izmjena koje ste predložili. Dakle, ovo sve je nešto, vi ste iznijeli određene statističke pokazatelje i drago mi je da smo ih dobili, imamo neke informacije do kojih ne možemo doći i neko novo saznanje. I slažem se s vama u nekim stvarima što bi trebalo napraviti. Dakle, to je nešto što nije sporno. Pa vi ste čak rekli da se slažete sa našim raspravama gdje inzistiramo na većoj stručnosti a u samom prijedlogu zakona to dezavuirate. Dakle, mi se očigledno slažemo oko toga da želimo uspješniju javnu nabavu, zapravo rad komisije za javne nabave, očigledno smo svi svjesni toga da je najniža cijena i profesionalni žalitelji je veliko zlo osobito kada imate ovakvu gospodarsku krizu kakvu Hrvatska ima, na kraju krajeva do prije godinu dana i cijeli svijet da je to karcinom koji naprosto ne možete maknuti ako ga zakonom ne izmijenite. I vi ste ne bavite u promjeni zakona s time nego se bavite po meni sa benignim stvarima. Ja sam vam rekao za članak 1. vam je totalno bespotreban. Zna se tko određuje osnovicu za obračun plaća. I stavili to u ovaj Zakon ili ne stavili koeficijent ako nije državni dužnosnik zna se, ali dobro, to Vlada određuje ali mijenjati zakon zbog toga da kažete da će osnovicu odrediti Vlada je smiješan, ali ponavljam članak 3. je možda vaša namjera nije takva, možda nije takva, ali članak 3. nas nažalost upućuje na to da vi ovaj zakon isključivo mijenjate zbog toga da nekoga uhljebite. A vidjeti ćemo kada bude prvo imenovanje, ne moramo se potrebe sada svađati oko toga ali budite svjesni ono što sam vam rekao, za ove promjene o kojima ste govorili, isto kao što sam vam rekao sjećate se kada sam raspravljao o ovome zakonu da imate punu podršku još u najavi kluba HDZ-a oko povećanja broja članova komisije upravo zbog toga što smo svjesni da se … [[Govornik se ne razumije.]] ne možemo efikasno raditi. Tako ćete isto imati punu podršku za ove promjene o kojima smo govorili i kolega iz vladajuće koalicije i kolega iz oporbe.
Sljedeća replika Frano Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, evo gospodine ministre, zamjeniče, ne bih se složio sa vašom raspravom i izlaganjem jer reći ću vam samo ja dolazim iz Požeško-slavonske županije kada je riječ o javnoj nabavi, to su toliki problemi da ljudi više ne znaju šta će ni kako će. Ovo što je bilo, prije je bilo govora, propadaju projekti jer jednom kada vam se netko žali treba vam pet mjeseci da ponovno ponovite tu istu javnu nabavu. Dakle, moj ŽUC, govorim vam, Županijska uprava za ceste 75 dana nije dobila odgovora od dakle na žalbu koju je uputio jedan, 75 dana nikakvog odgovora. Ide zimska služba, za mjesec dana moraju se pripreme vršiti, pa ja vas pitam kako će taj ŽUC obaviti, obaviti svoj dio posla koji mora ako do dan danas se još ne zna tko je u pravu. S druge strane, postavlja se pitanje zašto je ove godine izdano 30% manje građevinskih dozvola pa zbog upravo problema o kojima govorimo. I šta je najniža cijena. Kao što govorim dolazim iz Požeško-slavonske županije, jučer sam prolazio u Pakracu pokraj zgrade gdje je izvođač radova upravo dobio koji je bio najniži, već je davno otišao u stečaj, po zidovima mahovina se uhvatila u Pakracu pokraj zgrade gdje je izvođač radova upravo dobio koji je bio najniži već je davno otišao u stečaj, po zidovima mahovina se uhvatila u Parkracu, u tom stanu kada bi mi ga netko đabe dao cijelu tu zgradu ne bih želio stanovati. E sada ja vas pitam je li najniži izvođač i najbolji i to podhitno trebate mijenjati jer mi u jedinicama lokalne sa time se susrećemo svaki dan. I zato vas molim, država Hrvatska u svim ovim problemima šarafite po građanima gdje god se sjetite a na drugoj strani vam curi na sve strane a ne vidite gdje su problemi poštovani gospodine zamjeniče i pozdravite ministra i kažite mu da mu curi na sve strane i nemojte se samo na građane okomiti sa ovim porezima koji su do sada … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Sljedeća replika Đurđica Sumrak. Izvolite kolegice.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa evo ga, gospodine zamjeniče, sada smo čuli da cijena ne mora značiti i kvaliteta. Znači najniža cijena da i obično i nije najbolja kvaliteta. Ali evo ga ja zaista ne bih htjela da to ispadne da ja inzistiram na ovim vašim kokošjim paštetama, na tih 40 tona. Ali vjerujte, u robnim zalihama u slučaju neke nepogode za sada koliko je meni poznato nikada se nisu paštete i baš kokošje koje su inače sumnjive kvalitete, to nitko ne kupuje. Ako idete u dućan, a ja sam išla provjeriti koliko košta to pakiranje od 140 grama u dućanu koji nije ni preskup, košta negdje oko 6,6 kuna, a ovdje 40 tona se kupuje po 7,7 kuna. Pitam vas ja, u slučaju nepogode ma na što ćete vi mazat tu paštetu, na što? Pa pašteta se nikada za to ne meće. Što niste uzeli med, marmeladu? Npr. med da, med još daje energiju, nešto, a što pašteta daje? Zarazne bolesti. E pa to je loše. A što je zbog toga tu loše, jer ste ovdje imali dogovor sa proizvođačem te kokošje paštete i tih 40 tona da on skloni sa svog skladišta i da ga vi prebacite u drugo, a onda Bog zna gdje će to sve skupa završiti. Eto to vam je to što se tiče vaše kokošje paštete.
Hvala. Obično završimo tako kad se previše udaljimo od teme dnevnog reda. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Utvrđujem stanku do 15 sati i nastavljamo sa objedinjenom raspravom od točaka 12 do 20 dnevnog reda. STANKA U 13,50 SATI.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 474. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 82 glasa za i 35 glasova protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Kolegice i kolege, možemo nastaviti sa poslijepodnevnim radom. Raspravit ćemo sada u objedinjenoj raspravi prijedloge zakona pod rednim brojem 12., 13., 14., 15., 16., 17., 18., 19. i 20. O tome je postignut dogovor između klubova. Ja neću sad čitati nazive svih tih zakona jer bi onda to čitanje trajalo dulje nego rasprava od dva kluba. Samo ću reći brojeve zakonskih prijedloga. To je P.Z. br. 462., 460., 463., 465., 464., 461., 476., 482. i 481. - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na Program prekogranične suradnje Hrvatska-Bosna i Hercegovine u okviru komponente Prekogranična suradnja programa IPA, za 2012.godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 462. - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na Pprogram prekogranične suradnje Hrvatska-Crna Gora u okviru komponente Prekogranična suradnja programa IPA, za 2012.godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 460. - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na Program prekogranične suradnje Hrvatska-Srbija u okviru komponente Prekogranična suradnja programa IPA, za 2012. godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 463. - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na Program prekogranične suradnje Hrvatska-Bosna i Hercegovine u okviru komponente Prekogranična suradnja programa IPA, za 2013.godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 465. - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na program Prekogranične suradnje Hrvatska-Crna Gora u okviru komponente Prekogranična suradnja programa IPA, za 2013. godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 464. - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na program Prekogranične suradnje Hrvatska-Srbija u okviru komponente Prekogranična suradnja programa IPA, za 2013. godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 461. - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na "IPA Prekogranični program Slovenija–Hrvatska" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 476. - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na "IPA Prekogranični program Mađarska–Hrvatska" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 482. - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na IPA Program jadranska prekogranična suradnja" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 481. Predlagatelj svih ovih zakonskih prijedloga je Vlada Republike Hrvatske, a prijedlog tih akata primili ste poštom. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su o ovim zakonskim prijedlozima proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za regionalni razvoj i fondove Europske unije, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu i Odbora za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Pozivam dr. Jakša Puljiza zamjenika ministra regionalnog razvoja i fondova EU da se obrati Saboru.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora, dozvolite kratko da obrazložim zakonske prijedloge koji su upućeni u proceduru. Obzirom da ih ima jako puno ja bih onda išao po pojedinim zemljama, dakle za svaki program prekograničnu suradnju obrazložio bih o čemu se točno radi po pojedinim zemljama. Krenut ću sa Bosnom i Hercegovinom. Dakle, pred vama se nalaze dva zakona koji reguliraju Program prekogranične suradnje Hrvatska-Bosna i Hercegovina u okviru komponente Prekogranična suradnja programa IPA instrumenta za pretpristupnu pomoć za 2012. i za 2013. godinu. Kao i dosadašnji zakonski prijedlozi na ovu temu koju smo uputili u Hrvatski sabor radi se jednostavno o potvrđivanju financijskih sporazuma između Republike Hrvatske i Europske komisije a kojim se osigurava dodatno financiranje Programa prekogranične suradnje. Europska komisija usvojila je prekogranični program između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine 207/2013 dana 10. prosinca 2007. godine. Tim programom su alocirana sredstva za Hrvatsku za provedbu programa u iznosu od 8,2 milijuna eura, a koja se sastoje od 85% sredstava iz instrumenta za pretpristupnu pomoć, te 15 postotnog učešća iz nacionalnih izvora. Nacionalno sufinanciranje se najvećim dijelom osigurava od strane korisnika projekata, a tek manjim dijelom iz državnog proračuna na poziciji Ministarstva regionalnog razvoja i fondova EU. Jednogodišnja alokacija za Republiku Hrvatsku u okviru programa sa Bosnom i Hercegovinom iznosi 1,17 milijuna eura od čega se 1 milijun eura odnosi na sredstva iz pretpristupne pomoći. Dozvolite par riječi samo da obrazložim sam program prekogranične suradnje. Dakle, cilj tog programa je poduprijeti razvoj prekograničnih partnerstava, te razvoj zajedničkih prekograničnih projekata kako bi se revitaliziralo gospodarstvo, zaštitila priroda i okoliš, te povećala kohezija u pograničnom području. Sam program ima dva razvojna prioriteta, te jedan prioritet tehničke pomoći. Razvojem prioriteti se odnose na poticanje suradnje u području turizma, malog i srednjeg gospodarstva, te drugi prioritet na poboljšanje kvalitete življenja u pograničnom području. Prioritet tehničke pomoći odnosi se na pružanje podrške relevantnim provedbenim tijelima u provedbi samoga programa. S hrvatske strane sudjeluje 9 pograničnih županija, a program je do određene razine otvoren i za korisnike sa tzv. pridruženog područja, dakle za još dodatne županije. Sporazum o financiranju između Vlade RH i Europske komisije u okviru komponente Prekogranična suradnja potpisan je za 2012. godinu 16. siječnja 2013., a za 2013. godinu 9. travnja 2013. od strane Europske komisije, a u ime Vlade RH 13. lipnja 2013. Kako bi se ti sporazumi mogli pravno primijeniti potrebno je donijeti ova dva zakona o njihovom potvrđivanju. Ukupna vrijednost IPA programa za 2012. godinu, dakle sredstva koja su u pitanju su 17,7 milijuna kuna, odnosno 2,35 milijuna eura. Od toga je za partnere iz Republike Hrvatske predviđeno 8,8 milijuna kuna, odnosno 1,17 milijuna eura i kao što sam rekao taj se iznos dijeli 85% na IPA program, a 15% su vlastita učešća. Što se tiče javnih poziva za dostavu projektnih prijedloga napomenut ću samo da se potvrđivanjem ovog financijskog sporazuma omogućava financiranje projekata u sklopu trećeg natječaja Programa prekogranične suradnje. Natječaj je već raspisan 6. kolovoza 2013. godine, otvoren je do 4. studenog 2013. godine te se prihvaćanjem ovoga zakona stvaraju preduvjeti za osiguranje financijske alokacije za provedbu javnog poziva. Htio bih vas također informirati da na temelju dosadašnjih iskustava vezano za stopu ugovaranja alociranih sredstava ona je iznosila preko 90% što svjedoči o vrlo visokom interesu korisnika iz pograničnog područja. Očekujemo da će i na ovome javnome pozivu biti jako veliki broj pristiglih projektnih prijedloga i da će stopa ugovorenosti biti i dalje na vrlo visokom postotku iznad 90%. Dozvolite sada da ukratko prezentiram zakonske prijedloge koji se odnose na prekograničnu suradnju sa Republikom Crnom Gorom. Dakle, dva zakonska prijedloga koji se odnose na realizaciju programa u okviru komponente prekogranična suradnja Programa IPA financijske alokacije za 2012. i 2013. godinu. Što se tiče programa suradnje sa Republikom Crnom Gorom ukupna sredstva koja su alocirana za razdoblje 2007-2013 su 3,17 milijuna eura. Kao i u prethodnom slučaju financiranje je 85% iz sredstava pretpristupnog Programa IPA, a 15% su nacionalna sredstva. Ciljevi programa su vrlo slični kao i kod BiH. Dakle, imamo razvojni prioritet koji se odnosi na stvaranje povoljnih okolišnih i društveno gospodarskih uvjeta kroz unapređenje suradnje u područjima zaštite okoliša, prirodne i kulturne baštine, turizma i kulture te poticanje dobrosusjedskih odnosa. Poseban prioritet se odnosi na tehničku pomoć, na pružanje podrške relevantnim provedbenim tijelima. Sa hrvatske strane u ovom programu sudjeluju korisnici iz područja Dubrovačko-neretvanske županije a otvoren je i za korisnike s tzv. pridruženog područja koje obuhvaća Splitsko-dalmatinsku županiju. Napominjem da u ovome programu mogu sudjelovati korisnici i iz drugih županija pod uvjetom da projektne aktivnosti se odnose na programsko područje, dakle Dubrovačko-neretvansku županiju. Sporazum o financiranju između Vlade RH i Europske komisije za 2012. godinu potpisan je 16. siječnja 2013., a za 2013. godinu 22. veljače 2013. Sa strane Vlade RH sporazum je potpisan 13. lipnja 2013. godine ali da bi on pravno se mogao primijeniti potrebno je usvojiti ova dva predložena zakona. Dosada su bila raspisana dva poziva na dostavu projektnih prijedloga u okviru IPA programa Hrvatska – Crna Gora. U sklopu prvoga poziva bilo je ugovoreno i provedeno 5 projekata, a u sklopu drugoga poziva bilo je … 49 projekata, a ugovoreno je 7 projekata. U svakom slučaju što se tiče trećeg javnog poziva za koji se stječu uvjeti prihvaćanjem ovog zakona za osiguranje financijskih sredstava očekujemo isto tako vrlo visoki interes i vrlo visoku stopu ugovaranja kao što je to bilo i u slučaju BiH. S obzirom da na prirodu postupka potvrđivanja međudržavnih ugovora te obzirom na sve ranije navedeno Vlada RH predlaže kao i u slučaju Programa sa BiH donošenje ovih zakona po hitnom postupku kako bi se njihovom realizacijom ispunile obveze iz međunarodnih ugovora i korisnicima omogućila uredna provedba njihovih projekata i osiguranje potrebnih sredstava. Prekogranični program Republika Hrvatska – Srbija. Dakle, ovdje također imamo dva zakonska prijedloga. Kao i u prethodna dva slučaja odnose se na osiguranje potrebnih sredstava za programsku godinu 2012. i 2013. Što se tiče samoga programa koji obuhvaća programsko razdoblje 2007-2013 ukupna sredstva koja su alocirana za realizaciju ovog programa iznose 15,4 milijuna eura, a za RH je od tog iznosa predviđeno 7,2 milijuna eura. Iznos se sastoji 83% od sredstava instrumenta za pretpristupnu pomoć te 17% nacionalnoga sufinanciranja. Godišnja alokacija za RH za 2012. i 2013. se odnosi na 1,18 milijuna eura, od toga je milijun eura IPA sredstva. Sa hrvatske strane u provedbi ovoga programa sudjeluju korisnici s područja dvije pogranične županije, to su Vukovarsko-srijemska i Osječko-baranjska, a program je otvoren i za korisnike s tzv. pridruženog područja koje obuhvaća Požeško-slavonsku i Brodsko-posavsku županiju. Sporazumi između Vlade RH i Europske komisije su potpisani, od strane Europske komisije to je bilo 16. siječnja 2013., a od strane RH 13. lipnja 2013. Naravno kako bi se mogli primijeniti potrebno je usvajanje ova dva zakona. Ukratko o provedbi samoga operativnoga programa. U sklopu prvoga poziva koji je bio raspisan od 17.07. do 16. listopada 2009. ugovoreno je i provedeno 11 projekata, a broj pristiglih projekata iznosio je 110. Dovoljno govori o kakvom se interesu radi. Drugi poziv za dostavu projektnih prijedloga bio je raspisan 18. kolovoza do 15. studenog 2011. Zaprimljeno je 146 projektnih prijedloga, a ugovaranje se odnosilo na 18 projekata. Prihvaćanjem ovoga zakona stvorit će se uvjeti za financiranje projekata u sklopu trećeg poziva za dostavu projektnih prijedloga i sukladno prethodnim iskustvima također očekujemo vrlo visok interes, vrlo visoku stopu ugovaranja od preko 90%. S obzirom na sve što sam naveo već u prethodnim slučajevima vezano za hitnoću postupka vrijedi i u slučaju ovog operativnoga programa. Dakle, predlažemo usvajanje zakona po hitnome postupku kako bi se što prije ispunili uvjeti za financiranje projekata za treći javni poziv. Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade RH i Europske komisije za IPA prekogranični program Slovenija – Hrvatska. Europska komisija je usvojila Prekogranični program Republika Hrvatska i Slovenija 2007-2013 2008. godine a alocirana sredstva za RH za provedbu programa iznose 42,7 milijuna eura odnosno 324,5 milijuna kuna. Cilj ovoga programa je stvaranje dinamičnog prekograničnog područja s intenzivnom interakcijom između razvojnih aktera i njihovih dionika na oba prekogranična programa. Sukladno navedenom općem cilju sam program ima dva razvojna prioriteta i jedan prioritet tehničke pomoći. Razvojni prioritet se odnosi na unapređenje gospodarskog i društvenog razvoja te održivo upravljanje prirodnim resursima putem mjera razvoja turizma, ruralnog razvoja, poduzetništva, društva integracije, zaštite okoliša i očuvanja zaštićenih područja. Prioritet tehničke pomoći se odnosi na pružanje podrške tijelima zaduženima za provedbu programa. Sa hrvatske strane u ovom programu sudjeluju korisnici sa prihvatljivog područja, a on obuhvaća Međimursku, Zagrebačku, Krapinsko-zagorsku, Karlovačku, Varaždinsku, Primorsko-goransku, Istarsku županiju te Grad Zagreb. Do sada su potpisani sporazumi o financiranju za razdoblje 2007.-2009.te 2010.-2011., a pred vama se nalaze zakonski prijedlozi koji se odnose na 2012.i 2013.godinu. Ukupna vrijednost financiranja za 2012., 2013.iznosi 13,7 milijuna eura. Što se tiče javnih poziva za dostavu projektnih prijedloga do sada su bila raspisana dva javna poziva. U sklopu prvog poziva je ugovoren i proveden ukupno 21 projekt, a vrijednost alokacije za hrvatske partnere iznosila 5,15 milijuna eura. Drugi poziv koji je bio otvoren u 2010.godini obuhvaćao je alokaciju za 2010., 2011.imao je na raspolaganju 14,1 milijuna eura. Bio je također vrlo veliki interes preko 180 projektnih prijedloga, a ukupno je ugovoreno 22 projektna prijedloga. Prihvaćanje ovoga zakona sklopit će se uvjeti za provedbu trećeg javnog poziva. Treći natječaj … prijedloge bio je raspisan od 3.veljače 2012.do 16.travnja 2012. Na temelju dosadašnjeg iskustva kao i u svim programima prekogranične suradnje očekujemo vrlo visoku stopu ugovorenosti, opet iznad 90%. Naravno i ovdje se radi o proceduri, predlažemo proceduru po hitnom postupku obzirom na sva ograničenja koja imamo vezano za vremenski okvir provedbe samog operativnog programa i vezano na datume potpisivanja i obveze koje proistječu iz sporazuma sa Europskom komisijom. Što se tiče IPA prekograničnog Programa Mađarska-Hrvatska 2007.-2013.dakle ista je situacija kao i u prethodnim slučajevima. Dozvolite samo par riječi o samome programu. Opći cilj programa poticati uravnotežen i održivi razvoj pograničnog područja kroz uspješno upravljanje prirodnom i kulturnom baštinom te intenzivnom društveno-gospodarskom suradnjom. Dva razvojna prioriteta su obuhvaćena ovim programom, te jedan prioritet tehničke pomoći. Razvojni prioritet se odnosi na unapređenje gospodarske suradnje i ljudskih resursa te upravljanje prirodnim resursa putem mjera održivog i atraktivnog okoliša te održivog turizma na području rijeke Mure, Drave i Dunava. Što se tiče hrvatske strane sudjeluju korisnici sa prihvatljivog područja koje obuhvaća Međimursku, Koprivničko-križevačku, Virovitičko-podravsku i Osječko-baranjsku županiju. Pridružena područja koja mogu dobiti maksimalno 20% financiranja. Ukupno financiranje se odnose na Varaždinsku, Bjelovarsko-bilogorsku, Požeško-slavonsku i Vukovarsko-srijemsku županiju. Do sada su bila raspisana tri poziva za dostavu projektnih prijedloga u okviru IPA prekograničnog programa. U sklopu prvoga poziva koji je bio objavljen 26.ožujka 2009.ugovorena su i provedena 42 projekta od ukupno 73 predloženih sa hrvatske strane. U sklopu drugoga poziva za alokacije 2010.-2011.ugovoreno je i još uvijek se provodi ukupno 60 projekata sa ukupno 84 hrvatska projektna partnera pri tome u 16 projekata su hrvatski partneri nositelji. S obzirom na prioritete programa projekti su predloženi najviše u okviru prioriteta 2 razvoj gospodarske suradnje i zajedničkih ljudskih resursa, 2/3 projekata je aplicirano u sklopu tog razvojnog prioriteta a 1/3 projekata u sklopu prioriteta održivi razvoj i razvoj turizma. Ovim zakonom će se omogućiti financiranje projekata u sklopu 3.poziva za … prijedloga koji je bio raspisan 22.ožujka.2011. do 12.ožujka 2012.godine. ukupno je raspoloživo 20,7 milijuna eura, a za financiranje je odobreno 39 projekata sa ukupno 78 projektnih partnera sa hrvatske strane od toga je 19 nositelja projekata. Sve županije su participirale sa projektnim prilozima, a najveći broj projekata prijavljeno u okviru prioriteta održivi razvoj i razvoj turizma. Na temelju dosadašnjih iskustava vezano za stopu ugovaranja također se može ustvrditi da će se nastaviti vrlo visoka stopa uspješnosti i za ovaj operativni program u okviru 3.javnog poziva. Vlada RH predlaže donošenje ovog zakona po hitnom postupku kako bi se njegovom realizacijom ispunile obaveza iz međunarodnih ugovora te što prije omogućilo korisnicima uredna provedba projekata u planiranim rokovima i dogovorenoj dinamici. I posljednji zakon iz grupe ovih zakona koji se odnose na programe prekogranične suradnje, odnosi se na IPA Program jadranska prekogranična suradnja. Dakle ovim zakonskim prijedlogom potvrđujemo Sporazum između Vlade RH i Europske komisije koji se odnosi na financiranje za programske godine 2012.-2013. Cilj IPA prekograničnog Programa jadranska prekogranična suradnja i jačanje mogućnosti održivog razvoja jadranske regije usklađenost strategijom djelovanja među partnerima sa prihvatljivih područja. Program ima tri razvojna prioriteta. Jedan prioritet tehničke pomoći. Razvojni prioriteti se odnose na jačanje i istraživanje inovacija kako bi se pospješio razvoj jadranskog područja, unapređenjem gospodarske, društvene i institucionalne suradnje, zaštitu kulturnih i prirodnih bogatstava putem zajedničkog upravljanja, tehnološkim prirodnim rizicima te jačanjem integracije, integraciju postojećih infrastrukturnih mreža kroz promicanje, razvoj prometnih, informacijskih i komunikacijskih usluga. Pružitelji tehničke pomoći sa naravno odnošenja pružanja podrške tijelima za upravljanje programom. Sa hrvatske strane u ovome programu sudjeluju korisnici sa područja koje obuhvaća Dubrovačko-neretvansku, Splitsko-dalmatinsku, Zadarsku, Šibensko-kninsku, Ličko-senjsku, Primorsko-goransku i Istarsku županiju. A također može sudjelovati uz određene uvjete i korisnici sa područja Karlovačke županije. Sporazum o financiranju do sada potpisan za razdoblje 2007./2009. u iznosu od 90,4 milijuna eura dok je za razdoblje 2010./2011. sporazum imao vrijednost od 76 milijuna eura ali za sve države obuhvaćene ovim programom. Znači i, obuhvaćaju Republiku Italiju. Ovaj Sporazum je nastavak sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije, odnosi se na lokacije za 2012./2013. Ukupna alokacija iznosi 79,1 milijun eura za sve strane. Što se tiče javnih poziva, do sada su bila raspisana dva poziva za dostavu projektnih prijedloga. U sklopu prvoga poziva bilo je ugovoreno i provedeno 27 projekata sa 52 hrvatska projektna partnera. Vrijednost projekata u kojima su, koji se odnosi na hrvatske partnere iznosi 13 milijuna eura. Sve hrvatske županije su imale korisnike projekata. Drugi poziv koji je objavljen 2011. a odnosio se na alokacije za 2010./2011. je ukupno imao alokaciju 76 milijuna eura a što se tiče hrvatske strane ukupno je ugovoreno 29 projekata sa 61 hrvatskim projektnim partnerom. 9 projekata je ugovoreno u okviru prioriteta gospodarske socijalno-institucionalne suradnje a 10 u okviru prioriteta upravljanja prirodnim i kulturnim resursima. 10 projekata je provedeno i u okviru prioriteta dostupnost mreža. Ovim zakonom se omogućava financiranje projekata u sklopu prvog natječaja za dostavu strateških projektnih prijedloga koji je bio raspisan u rujnu 2012. u iznosu od 79,12 milijuna eura. Kao i svim dosadašnjim programima prekogranične suradnje i ovdje očekujemo vrlo visoki interes, vrlo visoku stopu ugovaranja od preko 90%. I isto tako predlažemo usvajanje zakona po hitnom postupku kako bi korisnici mogli što prije doći do prijeko potrebnih sredstava za realizaciju projekata. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem zamjeniku ministra. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Vrijeme za raspravu u ime Kluba HDZ-a podijeliti će kolege Zvonko Milas i Davor Božinović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine zamjeniče ministra. Evo ministar je iscrpno govorio o svakom pojedinom sporazumu. Moja rasprava će biti više uopćena s time da ću se na ono što mi se učinilo zanimljivo osvrnuti kroz pojedine sporazume. Dakle, kada je riječ o ovakvim prijedlozima zakona ne treba previše razmišljati o tome treba li ih poduprijeti ili ne. Oni predstavljaju pravnu osnovu za korištenje bespovratnih … [[Govornik se ne razumije.]] sredstava i time je stvar jasna. Isto tako neću previše govoriti o činjenici da u isto vrijeme raspravljamo odnosno govorimo o sporazumu koji se tiče 2012. i 2013. to mi se čini tehnički nespretno ali što je tu je. Premda za razliku od prijedloga, odnosno od programa iz 2011. koji je ista Vlada predlagala, ja koji moram biti iskren ne znam previše o tome, vidim veliki napredak u smislu sporazuma. Jedino mislim da bi i dalje potrebno bilo sporazume … [[Govornik se ne razumije.]] više ažurirati. Da jednostavno, da nisu dovoljno ažurni. Evo to mogu i spomenuti recimo u Sporazumu sa Srbijom dakle u prekograničnoj suradnji na stranici 25 piše: "Odluka o izuzimanju od … [[Govornik se ne razumije]] kontrola za komponentu 2 trebala bi biti donesena prije datuma pristupanja". Pa parafraziram, u protivnom znači da niti jedan ugovor potpisan prije te odluke neće biti prihvatljiv. I zanima me, vjerojatno i sve što je sa time. Sam sadržaj programa, odnosno Sporazuma je vrlo, vrlo zahtjevan. Naime, mi osim zakona govorimo tu još o sporazumu, o programu, Okvirnom sporazumu, dakle, za onoga koji nije previše u doticaju sa europskim fondovima i sa ovom tematikom moram biti iskren da ovih 1500 stranica bez obzira na sličnosti odnosno na istu tematiku kojom se bave nije jednostavno za prožvakati i za govoriti o njima. Ali odmah je uočljiva relativna skromnost sredstava koja se dodjeljuje za projekte financirane iz ovoga programa. I usporedbi sa interesom, odnosno spremnosti prijavitelja na terenu da nominiraju projekte govorimo otprilike o milijun eura po godini vidimo tu velik ne srazmjer. Prema mojim saznanjima u prekograničnoj suradnji općenito uspije se financirati nešto manje od 15% predloženih projekata. S druge strane mislim da kvalitetnih projekata ima i znatno više. I zato se iskreno nadam da će Vlada u sljedećem razdoblju iz strukturnih fondova ipak moći osigurati nešto veća sredstva jer ovaj prekogranični program je posebno od velike važnosti upravo za ona područja koja su najmanje razvijena u Republici Hrvatskoj. A sredstva koja se dodjeljuju dakle po projektu se kreću otprilike do 300 tisuća eura, ne više i ona definitivno ne mogu riješiti probleme područja u kojem se projekat izvodi ali onome kome je projekat odobren to je zaista, zaista, mislim da znači puno. Htio bih reći da u svojoj prošloj raspravi spomenuo sam visinu sredstava Republike Hrvatske u odnosu na Srbiju. I sada moram reći da sam zadovoljan da vidim da je ovaj put, isti iznos se dodjeljuje Hrvatskoj kao i Srbiji. I isto tako kako sam apelirao prošli put da bi bilo možda dobro nakon nekog vremena vidjeti kumulativnu analizu projekata odnosno utvrditi koji je to doprinos koji su ti projekti zajednički donijeli području u kojem se izvode. Ono što bih još htio reći, meni se učinilo zanimljivim, referirat ću se na sporazum o prekograničnoj suradnji sa Mađarskom. Dakle, forma sporazuma je standardna. Ono što se vidi da Hrvatsku se naziva zemljom kandidatkinjom, to je jasno iz konteksta razumljivo, dakle u to vrijeme nismo bili članica EU, a upravljačko tijelo u tom programu je Nacionalna razvojna agencija u Mađarskoj. U Mađarskoj je i tijelo za ovjeravanje i revizijsko tijelo, dok je u Hrvatskoj dio kontrolnog tijela i neke informacijske točke. Dakle kako sam rekao, pretpostavljam da je tome činjenica jer se program formirao dok smo bili zemlja kandidat, a Mađarska je bila članica Europske unije. Pa prema tome mene zanima hoće li se sada kad smo mi članica Europske unije slična struktura biti formirana za programe prekogranične suradnje sa zemljama koje su kandidati ili koje će to postat, odnosno naše programe sa Srbijom, Crnom Gorom, Bosnom i Hercegovinom i kako će ti programi od 2014. izgledat. Da li će doći do nekih razlika recimo kroz programe sa zemljama koje su već dugo vrijeme ili koje su već članice Europske unije, dakle recimo kao Slovenija, Italija, na koncu Mađarska. Iz programa je vidljivo da predlagatelji projekata moraju bit neprofitne pravne osobe i moraju pripadati kategorijama kao što su udruge, ustanove, gospodarske komore, tijela regionalne lokalne vlasti, razvojne agencije, centri za istraživanje i razvoj, poljoprivredne udruge, zadruge i slično tome. Prijavitelji projekta obavezni su sufinancirat projekt vlastitim sredstvima, dakle 15% je potrebno osigurati u vlastitom proračunu. Budući da iz toga proizlazi da cilj projekta pa tako i programa nije ostvarenje nekog konkretnog profita, što je uostalom i priroda besplatnih sredstava koja se dodjeljuju, on bi trebao biti jedan od mehanizama učenja i pripreme za nominiranje projekata okvirno strukturnih fondova. To nas upravo vraća na ono što ja prošli put sam pitao i što želim doznati, što dalje, kako će izgledati natječaji za projekte koji će se financirati iz strukturnih fondova, hoće li dokumentacija biti na hrvatskom jeziku i ono što mislim da je posebno važno, kada ih možemo očekivati. Naime, na web stranicama Ministarstva regionalnog razvoja i fondova Europske unije u moru svega pronašao se podatak da se trenutno radi u okviru koordinacijskih povjerenstava, tematskih skupina itd., ali nigdje nisam našao konkretan podatak o roku kada možemo očekivati natječaje. Čini mi se da niti programski dokumenti nisu gotovi, da nisu poslani u Europsku komisiju, a kamoli da su neki natječaji na pomolu. Zato bih molio gospodina zamjenika ako može konkretno odgovoriti kada možemo očekivati natječaje, da li ima nekakav konkretan rok o tome kako će izgledat financiranje iz strukturnih fondova. To pitanje je interesantno jer možemo primijetit da još nije objavljen natječaj koji se financira IPA sredstva, a očekivan je kako se navodi u jednom aktu u prvoj polovini ove godine. Dakle pitanje je jednostavno, hoćemo li barem do jeseni sljedeće godine moći očekivati te jako najavljivane natječaje iz strukturnih fondova jer još nisu ni programi izrađeni, a koliko znam jednom kad ih … Europskoj uniji ona bi ih trebala i odobriti kako bi stvar krenula. Međutim, budući da smo ovih dana zaslugom Vlade iznimno simpatični komisiji strahujem da ćemo izgubit puno vremena i da je to trebalo učinit ranije. Hvala.
U ime kluba HDZ-a raspravu nastavlja poštovani kolega Davor Božinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra. Ovdje se dakako radi o vrlo vrijednom zakonskom prijedlogu, odnosno prijedlozima za koje je predlagatelj propustio reći da se sve temelji na ugovorima koje je potpisala bivša Vlada. U ime Vlade Republike Hrvatske tada je to potpisala gospođa Martina Dalić. To je manje bitno, bitno je da stvar ide dalje i da smo došli u ovu fazu da možemo povući određena sredstva i ta sredstva su veoma značajna jer odnose se na kazao bih i konkretna područja i na konkretne projekte. Mi naravno kao članica izlazimo iz ove strukture ovih programa IPA koji se odnose na zemlje koje su kandidati za članstvo i u tom kontekstu je veoma važno imati u vidu da su to zemlje koje su naši susjedi. To što Hrvatska izlazi i što će kao članica moći povlačiti sredstva iz nekih drugih fondova ne znači da i u budućnosti neće imati koristi od IPA fondova zbog toga što će IPA fondove koristiti kad govorimo o prekograničnoj suradnji države koje će biti ili već jesu kandidati za članstvo u Europskoj uniji. Kao što vidimo i danas, imamo dva sporazuma koji se odnose na prekograničnu suradnju sa još dvije članice Europske unije, to su Mađarska i Slovenija. Zašto ovo govorim? Zbog toga što Ministarstvo financija, odnosno Ministarstvo za regionalni razvoj radi svoj posao i treba nastaviti radit svoj posao, međutim ovo treba gledati u kontekstu onoga o čemu smo i danas pričali, a to je gospodarska diplomacija. Dakle mi naše institucije, naša ministarstva, predstavnici prije svega u Bruxellesu moraju koristiti svaku prigodu da što je moguće više koristi iz svih ovih programa povuku za Republiku Hrvatsku. Jer kao što Slovenija kao članica Europske unije ima koristi od ovih ugovora sa Hrvatskom koja je u trenutku potpisivanja bila zemlja kandidat tako će i Hrvatska imat koristi od IPA fondova za BiH, Crnu Goru, Srbiju, dakle zemlje koje će u tom trenutku biti kandidati. Ja bih kazao da tu se ne radi samo o gospodarskoj koristi, samo o mogućnosti da povučemo neke dodatne novce, tu se radi i o političkoj koristi jer to i je naš interes da Hrvatska kao članica EU što prije bude sa svih strana okružena zemljama koje su joj kompatibilne, dakle i u sigurnosnom i u političkom i europskom smislu, a to znači kad postanu članice EU naravno pod uvjetom da završe pregovore, a na nama je da im u tome pomognemo. To je jedna od važnih politika, jedna od temeljnih vrijednosti EU da se europske vrijednosti šire izvan granica Europske unije i to je nova funkcija Hrvatske. I ako hoćete jedna od najznačajnijih dodatnih vrijednosti koje Hrvatska ima kao nova članica EU. I zato je važno kakav primjer mi ostavljamo zemljama kandidatima i što sve činimo da im pomognemo ili odmognemo. Bilo bi dobro da im pomognemo da što prije ispune sve i teže uvjete za ulazak u EU. Dakle, s jedne strane tu se radi o komponentama koje se odnose na izgradnju institucija i tranziciju prije svega, pa onda izgradnju, na prekograničnu suradnju, na regionalni razvoj, na ljudske potencijale, na ruralni razvoj. To je sve interes graničnih područja Republike Hrvatske. Dakle, jedna od funkcija naše diplomacije i naših predstavnika u institucijama EU bilo da govorimo o Komisiji, o Vijeću, o Parlamentu jeste da u svim tim projektima gdje sudjeluju, odnosno zahtjevima za sredstva iz IPA fondova koji se odnose na naše susjede da i mi lobiramo, jer pomažući njima pomažemo sebi, a s druge strane na najbolji način emitiramo ako hoćete europske vrijednosti na to područje koje jer u našem je interesu na putu da čim prije stupi u članstvo EU iako to naravno neće ići tako brzo. Evo u tom smislu ovo je jedan od zakonskih prijedloga koji sigurno treba podržati i u ovom obliku hitnog usvajanja, jer radi se o dugogodišnjem poslu, o poslu koji je evo počeo sa potpisom zastupnice Martine Dalić, a završit će nadam se uspješno za Republiku Hrvatsku. Hvala vam.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika HNS-a govorit će uvaženi Marijan Škvarić.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Europska komisija je svojom odlukom usvojila višegodišnji Program prekogranične suradnje i to za razdoblje od 2007. do 2013. godine i u tom dijelu također je bila jedna izmjena tijekom 2012. godine. Evo tom izmjenom odluke Komisija je usvojila prijedlog financiranja za Program prekogranične suradnje i to prekogranične suradnje Hrvatske sa Bosnom i Hercegovinom, Srbijom, Crnom Gorom, Mađarskom, Slovenijom i područje jadranske regije. U materijalima koje smo dobili zaista je to dobro objašnjeno, definirano i imamo dosta informacija. Ovo što bih htio reći od dijela da taj program završava 2014. godine i u ovom dijelu rok za završetak prekogranične suradnje 2012. godine je ove godine 31.12.2013. godine, a također mjere koje će se sad još dalje aktivirati koje su već i … [[Govornik se ne razumije.]] definirane za 2014. godinu rok završetka je 31.12.2014. godine. Rokovi su dosta kratki i na nama je da itekako se potrudimo da ta sredstva i te mogućnosti koje su nam otvorene tim prekograničnim programom i iskoristimo. Pa sa kojim ciljem je prije svega taj Prekogranični program od strane Europske komisije osnovan i tu zaista mogu reći da jedan od najbitnijih i najboljih programa koji su definirani od strane Europske komisije je taj IPA prekogranični program. Istaknuo bih zaista da je cilj tog programa je poduprijeti razvoj prekograničnih mreža i partnerstva, te razvoj zajedničkih prekograničnih djelovanja kako bi se revitaliziralo gospodarstvo, zaštita prirode i okoliš, te povećala socijalna kohezija programskog područja. Ono što je i najbitnije dodatni cilj ovog programa kojeg itekako treba prihvatiti i prije svega razumjeti od naše strane da je to izgradnja kapaciteta lokalnih, regionalnih i nacionalnih institucija za upravljanje europskim programima, te ih pripremiti za upravljanje budućim prekograničnim programima u okviru cilja treće kohezijske politike EU, odnosno europske teritorijalne suradnje. Znači na nama je bilo da se učimo na IPA-i programu i do sad svim ovim programima jer to su programi manjeg značaja, odnosno manjeg iznosa financijskog dijela ali velikog značaja da zaista se izgrade kapaciteti lokalnih regionalnih i nacionalnih institucija. Generalno možemo reći da su ovi zakoni čisto tehnička stvar s kojim se prije svega definira kako se koriste sredstva prekogranične suradnje, koliko novaca ide prema kome, za koju namjenu i koliko tko mora u tom dijelu financirati. Ono što je zajedničko također svim tim programima kada se malo analizira oni su definirani koje prioritete sa tim programima želimo definirati, a unutar tih prioriteta su i određene mjere koje se realiziraju. Tako možemo generalno uzeti da su u svim tim prekograničnim suradnjama sa državama imamo dva ili tri prioriteta. Načelno su to prioriteti za prije svega određivanje i održivi društveno-gospodarski razvoj, zatim tu je za poboljšanje kvalitete života društvena povezanost i naravno tehnički prioritet, znači to je tehnička pomoć. Kod prioriteta za održivi društveni gospodarski razvoj imamo nekoliko mjera. Od tih mjera posebno bih istaknuo mjera koja se želi ispostaviti bolji gospodarski razvoj i to za unapređenje proizvodnje i usluga, podrška prije svega malom i srednjem poduzetništvu i zajedničkom pristupu marketingu, promidžbi budućem, odnosno već današnjem globalnom velikom gospodarskom tržištu. U tom drugom prioritetu državnog razvoja, gospodarskog razvoja je zaštita okoliša. I tu prije svega je naglasak na opskrbu vodom, zbrinjavanje otpadnih voda i također istraživanje i utvrđivanje obnovljivih izvora energije, a ono što je najbitnije podizanje svijesti o zaštiti našeg okoliša. Kad govorimo o drugim prioritetima koji su definirani to su poboljšanje kvalitete života i društvena povezanost. Ona govori o tome da poboljšanje kvalitete života u pograničnim područjima je itekako bitna, naročito da se smanji rizik po okoliš te za povećanje socijalne kohezije unutar lokalne zajednice. Ono što je rečeno da sve ove zemlje i ova područja su prije svega u područjima koja su gospodarski nerazvijena, zatim koja su velikom većinom i pogođena ratom gdje itekako nam treba da te mjere budu na korist tih građana koji tamo žive. Da ne govorim o tome da naročito na pograničnom području pogođenim ratom ima još i puno mina i te mjere moraju također doprinijeti da evo razminiranjem se može to područje staviti u punu funkciju, ne samo gospodarskog, komunalnog i društvenog razvoja. I kad govorimo o onoj trećoj mjeri koja se u svim tim projektima spominje to je tehnička pomoć. Tehnička pomoć koja nam je itekako bitna je da treba napraviti provedbu i podršku upravljanju i provedbi programa, podršku informiranju, promidžbi i …. programa. To je ono što je i rečeno na početku koji je bio dodatni cilj, trebamo itekako povećati kapacitete lokalnih, regionalnih i nacionalnih institucija. I kad gledamo koji su to sve korisnici koji su mogli biti objedinjeni u ovom programu prije svega to su korisnici lokalne i regionalne samouprave, to su korisnici razvojne agencije, lokalne organizacije, javne neprofitne organizacije, također organizacije koje pružaju socijalne i zdravstvene usluge za međunarodnu i međuopćinsku i međugradsku suradnju. Tu je također definirano jako dobra mogućnost da svi koji se bave time da mogu to iskoristiti. Još jedanput napominjem jedno od najboljih projekata koji se tiče pomoći od strane Europske komisije, odnosno Unije prema nama je bio taj projekt. Kada bi malo remizirali sve ove programe i određenu problematiku koja je definirana SWOT analizama da zajednički problemi su prije svega nedovoljni institucionalni kapaciteti za prekograničnu suradnju. Znači, još uvijek imamo manjak ljudskih resursa i organizacijskih kapaciteta. I tu uvijek napominjem i ono što je ministarstvu tu je evo i velika pomoć i razumijevanje Ministarstva razvoja da i oni svi sporazumi koji su i potpisani sa UNDP-om da nam se pomogne da se prepoznaju svi oni kapaciteti i programi na cijelom području Hrvatske su itekako bitni. Mi moramo napraviti još veće korake, uzeti sve stručne ljude u Europi koji su radili na bilo kojim razinama oko Fonda EU uključiti ih u naše razvojne programe, uključiti u naše projekte da povećamo te kapacitete, da naučimo kako se rade programi EU. Iz svog vlastitog iskustva kao gradonačelnik grada koji je proveo 14 projekata iz Fonda EU najveći problem je bio kada smo osposobili naš projektno-razvojni ured s mladim ljudima, stručnim i sposobnim od onog trenutka zaista smo mogli koristiti i aplicirati sve te fondove EU. Izgleda jednostavno, nije. To je dugoročan program, puno ulaganja, puno strpljenja. Naravno treba i financijske investicije, ali vjerujte korist je itekako višestruka. S druge strane bih spomenuo problem ograničen je pristup tim programima zbog slabih financijskih mogućnosti za vlastito učešće. Ovdje je rečeno za IPA programe i karakteristično da učešće od Europske komisije je 85%, 15% najčešće morali su osigurati partneri, nositelji i ostali koji su u tom dijelu. Manje je bilo na razini države. Ali tu bi se trebalo gledati da se za one programe i projekte koji se naročito tiču za nerazvijena i slabije razvijena područja da bi učešće države moralo biti puno veće i naročito za brdsko-planinsko područje, područje posebne državne skrbi se itekako mora definirati jača podrška. I ono što je rečeno, granica je uvijek izazov ali i veliko ograničenje. Rekao sam ne samo zbog mina nego i zbog toga što u pograničnim područjima uvijek je bilo teže raditi, teže živjeti i sad otvaranjem također tih granica te mogućnosti moramo iskoristiti. Tu bih spomenuo također još jedno ograničenje i problem iz vlastitog iskustva kada radite na projektima treba dugo čekati i nikad ne znate što će se iz tog dijela dogoditi. Vi kad aplicirate projekt evo iz iskustva, znači svi ovi raspisi su bili u tri razine i sve već treća razina je već završena u raspisima. Ali imate recimo slučaj IPA program, znači međunarodna suradnja između Hrvatske i Slovenije gdje je taj projekt zadnji treći raspis bio završen prošle godine u 4. mjesecu. Sad je već prošlo skoro godinu i pol dana mi nemamo rješenje i nemamo odluke tko je dobio, da li smo dobili taj projekt ili ne. A u čemu je problem? Pa problem je u tome da vi ste prijavili određene programe i projekte koji vam trebaju za vaš razvoj lokalne i regionalne zajednice. I opravdani troškovi su oni koji se tek stvaraju nakon dok potpišete ugovor. I vi za određeni taj projekt morate čekati evo godinu i pol, možda i dvije godine, da počnete sa radovima ako dobijete jer ono što prije krenete neće vam se priznati kao opravdani trošak. S druge strane je problem u tome da se sve te troškove koje ste prije godinu i pol planirali u okviru troškovnika su sad već puno veći. I ako sad dobijete taj projekt onda oni troškovnici koje ste definirali su nerealni i morat ćete opet puno vlastitim sredstvima uložiti da možete taj program završiti. Ne samo to, postoji velika opasnost da i taj projekt neće vam biti priznati i da vam ono što se veli padne u vodu. Na kraju krajeva, ono što zaista evo u ime kluba HNS-a želimo i podržavamo sve te prijedloge zakona naročito i po hitnom postupku jer ovaj sporazum prije svega o financiranju stupa na snagu na dan kada Europska komisija primi pisanu obavijest o tome da su ispunjeni unutarnji pravni uvjeti u RH za njegovo stupanje na snagu, a što znači da se prije toga ne može pokrenuti provedba projekata koji će ovaj sporazumom o financiranju biti financirani. Postoji opravdani interes za njegovim što skorijem stupanjem na snagu. Evo na nama je da to što prije prihvatimo da možemo provesti sve te mjere da dobijemo sredstva što je bitno da itekako doprinesemo da si povećamo i izgradimo kapacitet lokalnih i regionalnih nacionalnih institucija da je ovi novi kohezijski strukturni fondovi koji su nam na raspolaganju i iskoristimo. I posebno mi je drago čuti da naročito ova IPA programi su iskoristivi preko 90% to znači da smo dobro pripremali da smo imali dobru potporu od strane ministarstava i da zaista s optimizmom naravno uz veliki trud želimo koristiti sredstva koja su na raspolaganju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HDSSB-a govorit će poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Uobičajeno je bilo u prijašnjim raspravama kada je bio gospodin Puljiz ovdje da imamo i određene nesporazume poglavito u svezi statističke podjele Hrvatske na dvije regije, a s time je povezano i povlačenju sredstava iz europskih fondova. No danas ovih 9 zakona koje raspravljamo odnosno zakonskih prijedloga koje raspravljamo objedinjeno mislim da u mojoj raspravi neće biti takvih iskričavih tonova pa ćemo završiti mirnim putem. Iako se radi o 2.972 stranice materijala dakle oko 3 tisuće stranica eto 28 fali do 3 tisuće i zaista je teško da učimo pola godine ili godinu više od anatomije na Medicinskom fakultetu ima materijala tako da a anatomija je bila tri semestra, tako da je teško u 15 minuta reći sve ono što bi se u tim materijalima moglo naći. Danas su pred nama zakonski prijedlozi o potvrđivanju sporazuma o financiranja između Vlade RH i Europske komisije koji se odnose na Programe prekogranične suradnje Hrvatska-BiH, Hrvatska-Srbija, Hrvatska-Crna Gora, Hrvatska-Mađarska i zemalja jadranske regije u okviru komponente prekogranična suradnja kao i u okviru pretpristupne pomoći, a sve skupa u IPA programu. Sve županije u našoj državi, njihove razvojne agencije imaju određena iskustva u ovim projektima. Neke naše slavonske županije Osječko-baranjska čini mi se pa i Brodsko-posavska imaju prilično dobra iskustva i povukli su dobar dio novaca kao što je i sam zamjenik ministra rekao tako da ne bih govorio o novčanom iznosu u eurima na koje se to odnosi, ali Osječko-baranjska županija i prekogranična suradnja s Mađarskom zatim sa područjima u Bačkoj, Vukovarsko-srijemska sa područjima u Srijemu, Brodsko-posavska također sa područjima u Mačvi koliko se sjećam imaju dobra iskustva u povlačenju ovih sredstava i to za sada sa zemljama kandidatima za članstvo u EU jer mi se evo možemo napokon od 1.sprnja se računamo kao zemlja članica EU. Dobro je što ova komponenta postoji i dalje i što će podržavati kao pretpristupna pomoć ili pomoć predpristupni fond za zemlje koje su kandidati za ulazak u EU koji otvaraju pretpristupne pregovore ili će ih otvoriti. Naime, na plenarnim sjednicama EU parlamenta moglo se čuti i zaključak je da do 2020.godine dakle puni mandat onih novih zastupnika u EU parlamentu koji traje pet godina od 2014.do 2019.neće biti novog primanja u EU. To je konačni zaključak EU parlamenta, dakle nitko neće biti primljen do 2020.godine osim ako parlament ne promijeni svoje mišljenje u međuvremenu. Dakle imamo evo 6, 7 godina da potraju ovi programi iz ove komponente IPA u kojoj može Hrvatska sudjelovati kao što danas sudjeluje s nama Slovenija koja je već članica od ranije, Mađarska, Italija već etablirane zemlje EU što je za Hrvatsku dobro. Centri za praćenje provođenja ili provedbe ovih sporazuma odnosno financiranja između naše Vlade evo kako je netko rekao ovdje nalaze se u državama koje su već članice EU a ne u Hrvatskoj. I ja vjerujem da ne treba previše rada i truda na tome da se uvjeri Europska komisija da takvi centri za praćenje provedbe ubuduće u programima koji će uslijediti za 2015., 2016.budu i u RH, a u odnosu na prekograničnu suradnju sa BiH, Srbijom, Crnom Gorom. 15% novca su vlastita sredstva koja osigurava RH, bilo iz Fonda za regionalni razvoj dakle državnog proračuna, bilo iz proračuna županija dakle jedinica regionalne samouprave. Točno je da ovi projekti su takvi da zapravo izravnog profita od samih projekata, izravnog profita nema. Ja ne vidim tu ulaganje u proizvodne djelatnosti, dakle u stvaranje novih dobara i dakle nema izravnog profita. Ali korist od toga, cost benefit pristiže polako, sporo i pomalo odgođeno jer ukoliko je riječ o infrastrukturi onda u svakom slučaju je puno ajde recimo jeftinije ili brže doći nekakvom asfaltiranom cestom do nekakve farme nego li nekakvim makadom ili bijelim putem. Pa je u tome stvar da je program, projekt pomogao utoliko što je opet neizravno pripomoć svakome onome tko se bavi proizvodnom djelatnošću. Ovdje je bilo postavljeno pitanje i o dakle fondovima strukturnim, odnosno nekako kažu kohezijskim gdje je Republiku Hrvatsku u pregovorima i u razgovorima kako se zove praška grupa itd., bilo predviđeno oko 11,5 milijardi eura do 2020. godine. Ja se nadam da će natječaji za ta sredstva, da će biti uskoro raspisana i da će biti projekata i za ta sredstva, kohezijska, strukturna sredstva. O samom sadržaju i pozornoj raščlambi ovih materijala teško je kažem govoriti jer smo evo 3000 stranica smo dobili na raspravu u 15 minuta ali sam osobno temeljem govora gospodina zamjenika ministra zadovoljan da je iskorištenost tih IPA fondova za 2012. i 2013. 90%. To je dobar rezultat i na nivou je onih rezultata koje je imala Republika Poljska kada je povlačila svoja sredstva i ukoliko tako bude i dalje bit će to dobro jer ćemo time zapravo realizirati daleko više od onoga što apliciramo kao članica Europske unije, to je 600 milijuna eura godišnje za članstvo u Europskoj uniji ili 4,5 milijarde kuna. Zbog toga što sam sve izrekao i što još uvijek mislim da je stvar bila više politike nego li tehnologije i dobre volje, ovaj naš Pelješki most o kojemu smo govorili jučer, prekjučer i kad smo već raspravljali, prošli tjedan, da je zastoj nastao više zbog djelovanja politike, poglavito ovih zakona koje ćemo prekosutra dizanjem ruke promijeniti, koji je promijenjen 28.6. Neću ga nazivat nikakvim imenom jer nije tema to trenutne rasprave. Ali da je taj zastoj sa odlukom o izgradnji Pelješkog mosta, a od strane i pomoći Europske unije zastao upravo zbog toga što nije dobro, ali ukoliko bude ta pomoć realizirana u tom smislu i u tom smjeru jasno da je to onda više nego odlična stvar jer time i Europska unija nema još jedan da kažem nekakav otok više kao što je Dubrovačko-neretvanska županija jer je ona potpuno fizički odvojena od ostalog teritorija, ostatka teritorija Republike Hrvatske, a time i od Europske unije. Tako da očekujem da će i taj projekt Pelješkog mosta biti već evo, već je ovih dana listopada, dakle obećanje je studeni ove godine kada će biti donesena odluka o sudjelovanju Europske komisije, odnosno Europske unije o participaciji, o novčanoj transakciji u svezi izgradnje Pelješkog mosta. Evo i zbog tog svega kažem da će klub HDSSB-a podržati svih devet ovih zakonskih prijedloga. Hvala lijepa.
Za klub SDSS-a govorit će poštovani zastupnik Mile Horvat.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pozdravljam predstavnika Ministarstva. Dakle ja ću u nekoliko rečenica samo reći stav SDSS-a oko ovog pitanja. Dakle mi smo ovdje objedinili ovih 6-7 tačaka i napravili smo jednu jedinstvenu raspravu iako bi se o svakom od ovih programa praktično moglo ponešto posebno i govoriti, ali iz nekakvih praktičnih razloga prihvatili smo da se govori jedinstveno, objedinjeno. Naravno u svakom slučaju pozdravljamo ovaj prijedlog sporazuma i mi ćemo ga kao klub podržati, dakle podržavamo Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o sufinanciranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije, svih ovih projekata jer smatramo da je ovo već 5 do 12, dakle da je bilo i prije potrebno da se ovakav jedan sporazum ratificira, praktično potvrdi, da se ovi sporazumi potvrde i da se kreće u operacionalizaciju ovih programa. Da smo to uradili ranije vjerojatno bi već imali raspisani treći poziv, a da smo imali raspisan treći poziv vjerojatno bismo onda imali i veću iskorištenost i realizaciju ovih projekata iskazano u nekakvim postotcima. Nažalost, to nismo uradili. Osječko-baranjska županija ima jednu vrlo jaku službu koja, razvojnu agenciju koja vrlo uspješno se nosi sa svim ovim problemima, vrlo uspješno prati ove projekte i oni imaju određena iskustva u toj stvari. Dakle, ja sada neću govoriti o ovim tekstovima nego ću u par rečenica prenijeti iskustva agencije za razvoj Osječko-baranjske županije vezane za realizaciju IPA programa. Oni, pošto smo mi i zajedno sa Vukovarsko-srijemskom županijom naslonjeni naravno na Republiku Srbiju s jedne strane i Republiku Mađarsku, prekogranična suradnja se odnosi najatraktivnije nama na te dvije države. Prema tome, iskustva nekakva kažu, prije svega su velika očekivanja bila od jedinica lokalne samouprave, regionalne samouprave, čak pojedinih državnih institucija od ovih projekata a realizacija je prilično skromna. Kada kompariramo iskustva u realizaciji tih projekata u prethodna dva poziva sa Republikom Mađarskom kao zemljom članicom Europske unije i sa Republikom Srbijom koja nije članica Europske unije onda vidimo da tu stvari ne stoje jednako. O čemu se ovdje radi? Kada se govori o Republici Srbiji natječaj, dakle treći poziv za dodjelu bespovratnih sredstava se najavljivao još u 6 mjesecu 2012. godine. Zbog toga što nisu stvoreni svi preduvjeti, dakle, nije potpisan sporazum taj natječaj nije otvoren iako su se svi detalji i pravila oko toga natječaja, dakle uvjeti za otvaranje natječaja znali i prije. Dakle, to je bio javni IPA program za razdoblje od 2007 do 2013. i ništa u tome svemu nije bilo nepoznato. Isto tako iskustva govore da je ovome znatna krivica, moramo reći otvoreno jeste u sporosti administracije na nacionalnoj razini. Od objave natječaja do konačnog potpisivanja ugovora s onima kojima je odobren projekat traje više od godinu dana, dakle prođe više od godinu dana. Kada se takva jedna stvar dakle direktno prijavljuje u Europskoj uniji u EU program u Bruxellesu onda cijela ta procedura traje puno kraće u nekim programima se već za tri mjeseca znaju rezultati natječaja. Dakle, to je nekakva komparacija naše administrativne učinkovitosti. Ovdje moram reći da je prednost kod prekogranične suradnje sa Republikom Srbijom u tim projektima jeste što sredstva za provedbu projekata se dobivaju unaprijed u iznosu od 80% kao što je i ovdje rečeno. Dakle, 80% troškova za prvu godinu što uveliko olakšava provedbu projekta. Šteta je dakle što nismo iskoristili ovu priliku i našim regionalnim i lokalnim jedinicama lokalne samouprave omogućili da povuku što više ovakvih sredstava. Zašto to kažem? Zato što u usporedbi sa zemljama, članicama Europske unije kao što je to Mađarska je sasvim situacija drugačija. Administrativno je sve daleko spremnije. Treći poziv je odavno odrađen, provedba projekata je već započela početkom 2013. godine. Prednosti su naravno što je procedura od objave natječaja do konačnog potpisivanja ugovora je puno kraća u odnosu na ove procedure koje sam rekao sa Republikom Srbijom, puno su jasnije i uređenije, dakle, lakše se korisnici se lakše u tom svemu mogu snaći. No međutim, problem su sredstva, sredstva za provedbu projekata moraju se ostvariti iz vlastitih izvora u 100%-tnom iznosu u prekograničnoj suradnji sa Republikom Mađarskom. Iza toga nakon prvog četveromjesečnog izvještajnog razdoblja od nadležnih se tijela dobiju deklaracije o pravilno utrošenim sredstvima ali povrat tih istih sredstava prema dosadašnjem iskustvu nije nikada kraći od desetak mjeseci. Što to praktično znači za korisnike tih fondovskih sredstava? To znači da projekat ukoliko traje godinu dana i vrijedan je nekakvih 300 hiljada eura, onaj tko ga dakle mora isfinancirati u 100%.-tnom iznosu i uspješno ga je napisao bude uspješno ocijenjen on bude praktično kažnjen vlastitom nelikvidnošću jer mu fali, fali mu tih 300 hiljada eura. I pitanje kada će ih dobiti. Dakle, mi mislimo da u tom svemu država kao glavni ugovaratelj nije osigurala dovoljnih mehanizama koji bi pratili ovakvu problematiku i to znatno umanjuje mogućnost za prijavu. Po završetku projekta, iskustva nekako kaže, cirka 10-ak mjeseci prođe za konkretnu refundaciju troškova koje smo morali u 100%-tnom iznosu predujmiti za takav jedan projekat. Zato govorim da često dolazilo jedinice lokalne samouprave u financijske probleme kada idu prema projektima prekogranične suradnje sa zemljama Europske unije. Dakle, mi ovdje možemo postaviti pitanje da li je država obezbjedila dovoljno sredstva za predfinanciranje ovih 80% sredstava korisnicima, dakle lokalnim i regionalnim samoupravama ili institucijama kako bi one mogle ravnopravno sudjelovati odnosno u potpunosti konzumirati ove projekte o kojima mi sada govorimo. To je jedno pitanje. Druga stvar o kojoj bi ovdje trebalo reći kao nekakvoj stvari koju treba doraditi jeste baza podataka. A iskustva govore da nema do sada na jednom mjestu, dakle nemamo bazu, nemamo na jednom mjestu podatke o iskorištenosti komponenti IPA programa jer se one rade, vode se po raznim ministarstvima i vode se po ministarstvima po različitim kriterijima. Prema tome, prijedlog je i mislimo da bi trebali ovdje napraviti jednu jedinstvenu bazu podataka iskorištenosti projekata a i onih projekata koji su u fazi provedbe i onda bi znali uglavnom o čemu razgovaramo. Svakako da je ovdje rečeno i potpuno se slažemo da je za potpuno konzumiranje ovih projekata potreban jedan ljudski kapacitet, jedan stručni kapacitet koga nažalost u jedinicama lokalne samouprave nema dovoljno. I mi moramo shvatiti da je ovog trenutka najveća investicija društva upravo investiranje u ovu vrstu kadrova. To se naročito, takva potreba se naročito osjeti na područjima od posebne državne skrbi gdje ukoliko bi se i našlo sredstava za izradu ovih projekata, projektne dokumentacije itd., ne postoje ljudi koji su još uvijek spremni se sa tom stvari nositi. Svakako da je vrlo bitna, vrlo velik problem, dakle značajan problem i nedostatak sredstava kod jedinica regionalne i lokalne samouprave za predfinanciranje tih projekata. To je stvar o kojoj se malo govori. Jedinice lokalne samouprave za prekograničnu suradnju moraju ovu stvar isfinancirati, ukoliko to nemaju oni se moraju udružiti, dakle nekakav model udruživanja je nešto što je moguća stvar. Međutim, isto tako je moguće da županija određena sredstva, sa određenim sredstvima se uključi u to financiranje. Međutim, županija odnosno regionalna samouprava tu mogućnost ima u ograničenom broju puta tako da je ta stvar često i predmet nekakvog političkog dogovora, odnosno politiziranja oko takvog financiranja. Naš je prijedlog da ministarstvo razmisli, da u ovom slučaju pokuša naći nekakvu vrstu i pokuša osnovati nekakvu vrstu garancijskog fonda gdje bi se onda određenim projektima koji se ocijene da su dobri tim lokalnim i regionalnim samoupravama omogućila sredstva za predfinanciranje, a oni će se onda kasnije, država bi se kasnije refundirala i tako uspješno završenih projekata. Prema tome, to su nekakva naša iskustva sa terena. Mi mislimo da u ovom čitanju to je hitni postupak. Mislimo da ovaj zakon treba ići jer je krajnje vrijeme da se on usvoji. Mislim da smo ga trebali i prije imati na raspravi, da smo ga prije usvojili vjerojatno bi sad jedinice lokalne samouprave bile efektnije u realizaciji određenih projekata i zadovoljni. Hvala.
Zahvaljujem. S obzirom da zamjenik Puljiz ne želi uzimati završnu riječ ja zaključujem raspravu. Glasat ćemo o zakonu kad se za to steknu uvjeti. Zahvaljujem i zamjeniku Puljizu i svima koji su u raspravi sudjelovali.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na Program prekogranične suradnje Hrvatska – Bosna i Hercegovina u okviru komponente Prekogranična suradnja programa IPA za 2012. godinu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 462. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 117 glasova za donesen zakon P.Z. br. 462 u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda. To je - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola kojim se mijenja i dopunjuje Memorandum o suglasnosti koji se odnosi na suradnju u suzbijanju korupcije kroz protukorupcijsku inicijativu Jugoistočne Europe, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 473. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Memorandum o suglasnosti koji se odnosi na suradnju u suzbijanju korupcije kroz protu korupcijsku inicijativu jugoistočne Europe je potpisan 2007. godine i uz Hrvatsku su ga potpisale države jugoistočne Europe, dakle Albanija, Bosna i Hercegovina, Bugarska, Crna Gora, Makedonija, Moldova i Rumunjska. 2010. godine je memorandumu pristupila i Srbija. Memorandum je međunarodni akt i on je kao takav doživio izmjenu 2013. godine u smislu da su države potpisnice potpisale Protokol o izmjeni dijela memoranduma koji se odnosi na naziv same inicijative. Dakle, to više nije protukorupcijska inicijativa Pakta o stabilnosti, nego je regionalna protukorupcijska inicijativa. Zatim je izmjena izvršena glede naziva upravljačkih tijela regionalne antikorupcijske inicijative. Riješena je i predviđena mogućnost da i druge države pristupe memorandumu i da ih memorandum obvezuje. U tom smislu su dodane i odredbe o stupanju na snagu u odnosu na države koje bi ili koje će naknadno pristupiti memorandumu. I predviđeno je naravno i stupanje na snagu samog protokola kojim se ovaj memorandum mijenja. Budući da je Republika Hrvatska potpisala navedeni protokol, a radi se o međunarodnom pravnom aktu sukladno sa člankom 141. Ustava bitno je i potrebno u odgovarajućoj proceduri taj međunarodni ugovor u postupku potvrđivanja u potpunosti prenijeti u pravni sustav naše države i u tom smislu Republika Hrvatska ga čini pravnim dijelom svoga poretka. Na temelju aktivnosti koje je imala u regionalnoj antikorupcijskoj inicijativi time će Republika Hrvatska u skladu sa ovim protokolom nastaviti svoje aktivnosti na ovom području. Stoga predlažemo da se Zakonom o potvrđivanju potvrdi navedeni protokol. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. A kako nemamo nikog prijavljenog za ovu raspravu zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se za to steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola kojim se mijenja i dopunjuje Memorandum o suglasnosti koji se odnosi na suradnju u suzbijanju korupcije kroz protukorupcijsku inicijativu jugoistočne Europe, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 473. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 117 glasova za donesen Zakon P.Z. br. 473 u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo znači na: - Prijedlog Zakona o prostornom uređenju, prvo čitanje, P.Z. br. 466. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje Zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, Odbor za lokalnu i područnu, regionalnu samoupravu i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana ministrica graditeljstva i prostornog uređenja gospođa Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Zaista kao što je i uvaženi gospodin Šuker i rekao riječ je o jednoj vrlo kompleksnoj i vrlo važnoj materiji. Dakle, ja sam sigurna da nema uopće u ovim našim redovima nikog koji se u svom radnom i životnom vijeku nije koji put sreo sa potrebom ishođenja dozvola da nije nešto gradio ili da barem netko njegov bližnji nije imao veze sa ovom problematikom. Mi se zaista nalazimo u jednom velikom projektu, projektu sređivanja stanja u prostoru. Kao što ste imali prilike već vidjeti u tom projektu sređivanja stanja u prostoru mi smo napravili Zakon o legalizaciji. Taj Zakon o legalizaciji je otprilike pokazao, odnosno bolje rečeno naši građani su nam pokazali kakvo je stanje i kakvih problema imamo. Jednako tako smo pred ovim uvaženim Saborom ove godine u proljeće imali Izvješće o stanju u prostoru kojeg smo raspravili i pokazali što je jednako tako stanjem u prostoru. I sada idemo sa tri zakona. Jedan Zakon je o prostornom uređenju, drugi Zakon je o gradnji i treći Zakon je o građevinskoj inspekciji. Riječ je o zakonima koji su jedan od instrumenata sređivanja stanja u prostoru. Mi ćemo moći reći da je posao gotov bare što se nas tiče onda kada ćemo pred ovaj uvaženi Dom doći sa novom strategijom prostornog uređenja, odnosno razvitka Republike Hrvatske i iza toga sa prostornim planom Republike Hrvatske odnosno prostornim planom kojim će se definirati što i kako Republika Hrvatska u pogledu prostora misli i što misli činiti dalje. Prvi u setu ta tri Zakona je Zakon o prostornom uređenju. Zakon o prostornom uređenju unosi niz novina. Unosi niz novih postavki. Pa mi dopustite ja ću prvo krenuti sa prostornim planovima. Dakle, Zakon o prostornom uređenju definira novi sustav dokumenata prostornog uređenja, odnosno prostornih planova. Što mi danas imamo? Mi danas imamo strategiju i program prostornog uređenja Republike Hrvatske koji je donesen Strategija iz 97. Program iz 99 a izmjene i dopune od ove godine ispod toga imamo prostorne planove županija, imamo prostorne planove uređenja općine i gradova, imamo urbanističke planove uređenja i detaljne planove uređenja. 2007. smo se odrekli, rekli smo da ne želimo imati više GUP-ove, ali da su na snazi 10 godina. Mi sada i uvodimo hijerarhiju gdje je na vrhu državni prostorni plan, ispod toga ostaje prostorni plan županije pa prostorni planovi općina i gradova. Što definira državni prostorni plan? Državni prostorni plan u budućnosti na temelju strategije prostornog razvitka definira uvjete i načine i objekte od važnosti za državu. Prostorni plan države ne ulazi u građevinska područja naselja, ne ulazi u izdvojena građevinska područja izvan naselja, ne ulazi niti jednim svojim elementom u ingerenciju koja je u nadležnosti općine i gradova. Državnim prostornim planom se definira izuzetno vrijedno poljoprivredno zemljište državnog značaja, šumsko zemljište isto tako državnog značaja, definira se infrastruktura državnog značaja i definiraju se gospodarske zone važne za razvoj države. Naravno da to može biti samo jedan mali broj gospodarskih zona a točno koliko će ih biti to ćemo vidjeti kroz strategije i kroz sve postupke, procjene i strateške procjene utjecaja na okoliš i utjecaja i utjecaja na prirodu. Prostorni plan županije. Prostorni plan županije definira zahvate od interesa za županiju jednako tako ne ulazi u građevinska područja naselja izdvojena građevinska područja izvan naselja ali definira zahvate od važnosti za županiju. I dolazimo do prostornog plana uređenja općine ili grada koji suvereno upravlja svojim građevinskim područjem naselja, svojim izdvojenim građevinskim područjem izvan naselja i ima mogućnost koju danas nema. Kada je riječ o gospodarskim zonama bez obzira da li su namijenjeni za industriju, odnosno gospodarstvo, da li su namijenjeni za sport ili su namijenjene za turizam te zone danas definira prostorni plan županije. Temeljem ovog zakona će općine imati mogućnosti same sukladno svojem razvoju do određene površine same definirati svoje zone i na taj način suvereno upravljati svojim prostorom. Vraćamo GUP ne zato što mislimo da sada treba se vraćati na nekakvo staro. Iz jednostavnog razloga oni među vama koji dolaze iz velikih gradova bez želje da uvrijedim bilo koji drugi grad ali gradovi funkcioniraju dan danas na GUP-u. Jedan Šibenik i dan danas govori o svom GUP-u, jedan Split i dan danas govori o svome GUP-u Splita, jedan Zadar je svoj GUP se odrekao i ugradio ga u prostorni plan iz jednostavnog razloga da bi mogao funkcionirati a da ne govorim o jednom Zagrebu koji danas funkcionira na GUP-u. GUP-ovi su svi koji su bili u skladu sa zakonom još uvijek na snazi i biti će i nadalje. I naravno ostaje urbanistički plan uređenja kao operativni plan. Novina u sustavu planiranja je sljedeća, prostorni planovi uređenja općine i gradova za razliku od danas imaju mogućnost za dijelove za koje mogu nedvojbeno odrediti prometnu mrežu i osnovnu infrastrukturu, odrediti to u prostornom planu uređenja općine i grada i ne moraju za to raditi urbanističke planove uređenja. Što to znači? Znači da su nam planovi brži, operativniji, a da nam je upravljanje prostorom jeftinije nego što je to danas. Svi prostorni planovi su na snazi, niti jedan prostorni plan se ne mora mijenjati. Svi prostorni planovi će biti na snazi i nadalje. Prvi put kada će biti potreba za mijenjanjem, onda će se usklađivati i sa zakonom. Što su bitne novine? Bitna novina je ISPU – informacijski sustav prostornog uređenja. Oni među vama koji ovaj čas imaju svoje laptope ili bilo kad lijepo vas molim možete otići na web stranicu ministarstva. U desnom donjem uglu su ikonice, kućice koji se zove Informacijski sustav prostornog uređenja. Od svih 556 prostornih planova uređenja općina i gradova koji su danas na snazi više od pola je već integrirano u ISPU. Što ISPU znači? U bilo kojem času bilo tko može vrlo jednostavno doći do podatka što se na njegovoj nekretnini bez obzira da li je riječ o zemljišnoj čestici ili je riječ o zgradi što je tu prostornim planom planirano može doći do podataka preko NIP-a o NATURI 2000, može doći do podataka o odnosu na nekakvu krupnu infrastrukturu da li je nešto planirano i na taj način otvaramo nešto što je najveća vrijednost ova tri seta zakona. Ja to znam reći kada netko prodaje nekretninu i bavi se tim biznisom, onda kaže što je najvažnije u tom poslu. Kaže lokacija, lokacija, lokacija. Što je najvažnije u našem poslu? Informacija, informacija, informacija. To znači cijeli taj postupak u kojem vi danas da bi mogli uopće znati što možete graditi morate okrenuti tri telefona i otprilike potrošiti jedne cipele da obiđete sve i da vidite što je. Cijeli sustav se bazira na informaciji. To znači u bilo kojem času mi dobivamo informaciju što je planirano. Kad znamo što je planirano tada znamo i koja nam je budućnost. Ali ono što je još važnije, na ISPU će biti obveza provođenja javne rasprave. Svaka izmjena i dopuna prostornog plana će biti na ISPU, jednako tako i svaki novo doneseni prostorni plan će biti tu. Na taj način nećemo imati ono što imamo danas, a to je da je jedan prostorni plan ušao u javnu raspravu, da su bile primjedbe, a da kad uspoređujete to što su bile primjedbe i što piše da je usvojeno ili nije usvojeno ne odgovara onom što je u stvarnosti usvojeno. ZOP – zaštićeno obalno područje mora je jedno područje koje je izuzetno značajno. Ja moram reći i koristim ovu priliku da je Hrvatska jedna od rijetkih zemalja koja je imala kriterije u ZOP u svom zakonodavstvu još '67. godine kada je bila obveza da se u ZOP-u, da svaka općina kroz svoj općinski plan definira ZOP i da se u ZOP-u ne može graditi bez PUP-a, tako da vi danas kad gledate naselje, odnosno jedan Solaris ili jedno Haludovo ili jedan Babin kuk oni su nastali između '69. i '71. godine na temelju PUP-ova kada o ZOP-u nije bilo niti riječi na ovaj način, a protokol o integralnom upravljanju obalnim područjima Sredozemlja je zapravo u Europu došlo preko Amerike i preko Michigenskih jezera koji su tamo htjeli zaštititi svoj prostor. '94. godine donošenjem Zakona o prostornom uređenju više nemamo ZOP i onda su nam se desile u jednoj velikoj ekspanziji građevinskoj zaista da se ta obalna linija počela bez kriterija koristiti i 2004. je donešena uredba. Uredba je zaštitila ZOP. Elementi uredbe su 2007. ugrađeni u zakon. Danas imamo i Protokol o integralnom upravljanju obalnim područjem Sredozemlja koje je uvaženi Sabor ratificirao, koji je obveza i direktive u odnosu na Europsku uniju i mi smo jednako tako elemente ZOP-a imamo s tim što sve općine i gradovi koji bez obzira na kojem dijelu graniče sa obalnom linijom imaju obvezu primjenjivanja protokola, a mi imamo ograničenja u 1000 m koja imamo veća nego što to protokol kaže. Ovom izmjenom, odnosno ovim zakonom ispričavam se mi smo dopustili nešto što nam se učinilo temeljem zahtjeva kojeg smo imali, a to je da za otoke isto vrijede ograničenja od 1000 m kako to vrijedi i za kopno. U prenesenom što to stvarno znači? Znači da otocima kojima ostaje dio teritorija da ja pod navodnicima kažem "mesa" izvan 1000 m na tom prostoru bi se mogle desiti vjetro elektrane ako to prođe sa aspekta zaštite prirode i okoliša i mogle bi se desiti eksploatacije mineralnih sirovina tehničkog kamena iz jednostavnog razloga što ovo ograničenje koje je danas u zakonu od pet hektara i 5000 kubika se pokazalo zapravo na određeni način nakaradno i tu su bili strašno velike primjedbe. I dali smo jednu mogućnost u ZOP-u koje u zakonu nema a to da nenaseljeni otoci mogu dobiti privez, da mogu dobiti privez, da se normalno privez može napraviti i da netko s barkom tu može doći, odnosno drugim riječima da se steknu uvjeti da sva ona nelegalna privezišta koja se nalaze na takvim otocima u smislu posjećivanja dobiju svoju legalnost. Što su značajne novosti u zakonu? Postoje dve značajne novosti u zakonu, a to su izdvojena građevinska područja izvan naselja gospodarske namjene ako se nalaze u prostornom planu i ako u 5 godina se ne donese urbanistički plan uređenja ili se ne započne s osnovnim komunalnim opremanjem, osnovno komunalno opremanje je definirano u pojmovniku, a to je izgradnja ceste, izgradnja struje, izgradnja vodovoda i rješavanje odvodnje. Ako se u pet godina to ne desi onda to građevinsko područje, izdvojeno građevinsko područje posebne namjene, dakle namjene namijenjene za gospodarstvo prestaje biti građevinsko područje a ti hektari koji su bili planirani, mogu biti planirani na nekoj drugoj lokaciji kroz postupak izmjene i dopune plana. Na taj način želimo postići za pravo racionalno upravljanje prostorom. I ako mi dozvolite ja ću zaista u nekoliko rečenica koristiti primjer koji je danas bio, danas u ministarstvu je bio sastanak, bilo je riječ o jednom prostornom planu županije koja ima 1200 hektara namijenjeno za gospodarske zone, namijenjeno za turizam. I kroz izmjenu i dopunu su nekim općinama smanjivane, u nekim povećavane i ostalo je sporno 30-ak hektara. I sada je ostalo sporno da li tih 30 hektara može biti, ne može biti. I ja postavim pitanje od tih 1200 hektara koliko je izgrađeno, koliko je zaista izgrađeno i koliko je zaista privedeno namjeni. Otprilike 10% od 1200 hektara je 10% privedeno namjeni, 90% nije privedeno namjeni ali mi trebamo opet neke nove hektare a govorimo o 1200 hektara. Jednako tako sam postavila pitanje koliko tih zona ima napravljene urbanističke planove uređenja. I odgovor dobivam da za 7 zona su napravljeni urbanistički planovi uređenja a u određenoj fazi izrade su pet urbanističkih planova je u fazi izrade a zone su planirane nekih 20 godina. To samo znači ta jedna naša sklonost da rezerviramo prostor za neko buduće vrijeme ali si ne otvaramo prostor za stvarne investicije koje kucaju na vratima. Jednako tako postoji odredba članka 52. koji govori o kompenzacijskim uvjetima ona kako je napisana, tako je napisana i možda malo grublje ali ona znači sljedeće. U fazi planiranja se rade sve analize, sve studije, sve procjene. U fazi planiranja radimo i strateški procjenu utjecaja na okoliš, radimo i utjecaj na prirodu. Ali jednog dana kada jedna gospodarska zona recimo namjena za industriju kojih imamo sve manje i manje bude u prostornom planu onda mi više ne diskutiramo da li ta gospodarska zona sa aspekta zaštite okoliša i prirode može biti tu. Onda se procjene utjecaja na okoliš koje će se raditi će se raditi na način da samo diskutiramo o tehnologiji, o gabaritima, o nekakvim još dodatnim mjerama ali ne više o zoni. Što to znači. Vi imate priliku zaista čitati i vidjeti i vidjeti koja je percepcija investitora kada dolaze u Hrvatsku. Percepcija investitora je kada dolaze u Hrvatsku da u startu je sve moguće da smo svi jako blagonakloni a onda kada uđe u cijeli postupak onda iz koraka u korak zapravo se otvaraju … [[Govornik se ne razumije.]] sa novim problemima. Mi želimo stvoriti prostorne planove odnosno dokumente prostornog uređenja sa jasnim kriterijima i jasnim uvjetima. Tako da bilo tko od malih investitora koji će raditi svoju obiteljsku kuću do daj Bože da dođe i velikih investitora koji će biti spremni sa određenim investicijama ući u ove naše prostore da oni otpočetka do kraja znaju što ih po putu čeka i jednako tako znaju što po planu mogu dobiti i što, koji je njihov hodogram. Postoji još jedna novina na koju evo upozoravam a to su, to je odgovornost. Dakle, mi imamo sada formalnu odgovornost ali suštinsku nemamo. I danas naši projektanti kada potpišu bez obzira projekt o tome ću malo detaljnije govoriti na Zakonu o gradnji, dakle i naši projektanti kada potpišu projekt, kada potpišu prostorni plan odnosno bolje rečeno idejni projekt svojim pečatom i svojim potpisom garantiraju da je to sve zajedno napravljeno sukladno svim zakonima, podzakonskim aktima, sukladno svemu i nebrojeni broj slučajeva imamo da se danas lokacijska dozvola uredno odbije jer idejni projekt nije napravljen u skladu sa prostornim planom iako su projektanti potpisali da je sve u redu. Odgovornost treba biti svih u tom postupku. Odgovornost onih koji projektiraju, koji svojim pečatom i potpisom garantiraju da su sve napravili kako treba ali i odgovornost i nas koji se nalazimo, ja neću reći s druge strane jer mislim da smo svi ista strana, odgovornost i svih kolega koji rade na izdavanju dozvola. Od odrede 114 do 117 Zakona o prostornom uređenju govorimo o povredama i govorimo o mogućnosti koju do sada nismo imali, koju uvodimo a to je ako je ministarstvo poništilo rješenje prvog stupnja i predmet vratilo na ponovni postupak i predmet bez obzira uputi koja je bila da u ponovnom postupku treba učiniti to, to i to, prvo stupanjsko tijelo to nije napravilo, kada dobijemo ponovno na isti način riješen predmet da imamo mogućnost pokretanje stegovnog postupka protiv nekog koji je to napravio. Iz kojeg razloga? Iz razloga što zaista mi imamo slučajeve da se po pet, šest puta predmeti riješe na jedan način u prvom stupnju, ministarstvo poništi i vrati na ponovni postupak, prvo stupanjsko tijelo ne radi u skladu sa onim što je ministarstvo reklo. Jednako tako kada u upravnom nadzoru u budućnosti netko utvrdi da je netko izdao lokacijsku dozvolu na prostoru na kojem nije mogao izdati ili ju nije izdao a mogao je, postoji mogućnost stegovnog postupka protiv referenata koji tako rade. To smo uveli u zakon, bila je diskusija dosta po terenu kada smo imali javnu raspravu na zakon. I tada imate tu dvostruki osjećaj, s jedne strane oni neki koji se osjećaju prozvani pa ih to jako smeta do onih koji kažu mene uopće ne smeta, mi radimo dobro svoj posao i nemamo tu nekakvi bojazan. Tema lokacijske dozvole. Ja bih samo podsjetila da je lokacijska dozvola uvedena 94. godine i da je postojao razuman, opravdan i stručan razlog za lokacijsku dozvolu. Razlog je bio što je bila Hrvatska država u tom času, dakle vrlo mlada. Ona je, tad smo naslijedili prostorne planove 101 općinu plus grad Zagreb. Dakle, imali smo 115 općina, ali je to 101 jer je grad Zagreb imao jedan prostorni plan i lokacijska dozvola je zapravo na taj način pokrila i dio planiranja jer se kroz nju na određeni način planiralo, vrijedila je 2 godine i svaki investitor je u tom slučaju bio te dvije godine zaštićen od nekakvih izmjena prostornih planova i nekakvih drugih stvari. Danas više takvo opravdanje za lokacijsku dozvolu nemamo. Lokacijsku dozvolu smo ostavili za sljedeće slučajeve: za eksploataciju mineralnih sirovina iz razloga što i za lokacijske dozvole za eksploataciju mineralnih sirovina ide građevinska dozvola po drugom zakonu. To je Zakon o rudarstvu. Za postupke gdje je u pitanju izvlaštenje, jer lokacijska dozvola … [[Govornica se ne razumije.]] za slučajeve koji se ne smatraju gradnjom i onda to ovako uvijek unosi zabunu. Ja koristim jedan primjer koji je zapravo svima jasan uzletno-sletna staza ili recimo takvi poljoprivredni aerodrom. Što znači poljoprivredni aerodrom? Na postojećoj livadi zapikne se par kolčića i tu avioni uzlijeću i slijeću, ali trebaju posebni uvjeti sa aspekta nekih drugih propisa, možda čak treba i u nekom slučaju određene procjene. Nije građenje, ali je zahvat u prostoru koji mora biti planiran prostornim planom. I ostavili smo lokacijsku dozvolu za složene zahvate, dakle za recimo već spomenute turističke zone koji je zgodan primjer za sve slučajeve. Dakle, jedna velika turistička zona. Možda ima marinu, dva hotela, jedno turističko naselje i možda će to u budućnosti biti i nekoliko operatera ili nekoliko investitora. Zaista za takav zahvat je lokacijska dozvola i iz razloga da se definiraju i zahvati i faze i sve ostalo i jednostavno da jedan investitor ne ulazi u ishođenje građevinske dozvole za druge investitore. Dakle, još je tu ja imam ovako malo natuknica, ali mislim da sam najbitnije i najznačajnije stvari rekla. Zakonom o prostornom uređenju da rezimiram uvodimo sustav prostornog planiranja na način da svaki prostorni plan može biti operativan, da je operativan za svoju razinu. Pritom zaista se ne oduzima nikom nikakva ingerencija, ali nekako smo mišljenja da svatko treba planirati svoju razinu i odgovarati za svoj sustav odlučivanja. Lokacijska dozvola ostaje, dakle za minimum zahvata u prostoru sa težnjom da je u budućnosti uopće nemamo. I imamo dakle dvije novine, jedna novina je da zakonom imamo mogućnost ukidanja zona izdvojene namjene nakon određenog broja godina i te hektara negdje drugdje. I ponavljam ponovo ta odgovornost svih koji u ovom postupku sudjeluju, a osnov svega je informacijski sustav prostornog uređenja, informacijski sustav prostornog uređenja je gotov, uspostavljen. Mi ćemo do kraja godine sve prostorne planove uređenja općine i gradova imati na informacijskom sustavu. Imat ćemo i prostorne planove niže razine i zahvaljujući informacijskom sustavu ćemo moći upravljati prostorom, a tamo negdje krajem iduće godine kad se nadam da ćemo imati prilike pred ovim uvaženim Domom prezentirati Strategiju prostornog uređenja Republike Hrvatske onda ćemo i pokazati što će taj informacijski sustav u konačnici značiti, a u konačnici će značiti da u svaku nekretninu, u svaku izgrađenu zgradu uz nju imamo i podatak o statusu te zgrade u prostoru. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem ministrici Mrak-Taritaš. Pitam žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da? Ne? Kolega Zdravko Ronko, predsjednik Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena ministrice, kolegice i kolege. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora raspravio je na svojoj 22. sjednici održanoj jučer, dakle 1. listopada Prijedlog zakona o prostornom uređenju koji je, odnosno prijedlog zakona koji je dostavljen predsjedniku Hrvatskog sabora kojeg je dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 12. rujna ove godine. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo sukladno odredbama članka 93. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio o Prijedlogu zakona o prostornom uređenju i proveo ga kao matično radno tijelo. U radu su sudjelovali i predstavnici Udruženja arhitekata, Hrvatske komore arhitekata, Zelene akcije i stalni sudski vještak magistar Vladimir Krtalić. U uvodnom izlaganju predstavnica predlagatelja ministrica graditeljstva i prostornog uređenja kazala je da očekuje da će se donošenjem predloženog zakona otkloniti postojeći nedostatci i da će to povoljno utjecati na gospodarska ulaganja u građevinarstvu i druge gospodarske grane, te da će se stvoriti uvjeti za učinkovito gospodarenje prostornim dobrom i s tim ciljem omogućit će se planiranje na državnoj i regionalnoj razini za zahvate koji su od državnog odnosno županijskog značaja bez donošenja prostornih planova nižih razina. Posebno je naglašena i novina u jednostavnom, brzom i besplatnom pristupu javnim informacijama i podacima o prostoru tzv. ISPU za sve zainteresirane subjekte za djelovanje u prostoru, te se uspostavlja i hijerarhijski odnos između Središnjeg tijela državne uprave i lokalne i regionalne samouprave, jača njihova odgovornost kod izdavanja lokacijskih dozvola i drugih akta u provođenju prostornog planiranja. U raspravi, u sveobuhvatnoj raspravi koja je uslijedila upućena je i zamjerka rješenju prema kojem se u značajnoj mjeri smanjuje uloga jedinica lokalne samouprave u planiranju u prostoru, dakle ono od državnog značaja i naglašeno je da jedinice lokalne samouprave trebaju biti sudionici određenih odluka kad se zadire u taj prostor. I zatraženo je također da se preciznije odredi uloga županija i jedinica lokalne samouprave u određivanju zona turističkog značaja. Istaknuta je i potreba da se prije donošenja prostornih planova izrade razvojni programi za sljedećih 15 godina i predvidi djelatnost koja je najučinkovitija za razvoj određenog područja. Dobrom je ocijenjena obveza donošenja detaljnog plana uređenja za područja na kojima se provodi urbana komasacija te je istaknut i problem nedovoljno jasno uređenog dijela kad u razvoju nekog područja poljoprivredno zemljište postaje građevinsko. Upitnom se također smatra odredba kojom se uređuje planiranje ugostiteljsko-turističke i sportske namjene s obzirom na problematiku vezano uz golf igrališta te se ocjenjuje korakom unazad s obzirom da se daje mogućnost izgradnje građevina na prostoru sportskih … [[Govornik se ne razumije.]] U raspravi je također istaknuta uloga arhitektonske struke koja treba imati ulogu u poticanju izvrsnosti na tom prostoru i djelovati u funkciji razvoja gradova i kvalitete života općenito. Nakon provedene rasprave Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora odlučio je većinom glasova, dakle 6 za, 2 protiv i 1 suzdržan predložiti Hrvatskom saboru donošenje zaključka: - prihvaća se prijedlog Zakona o prostornom uređenju a sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi upućuju se predlagatelju radi konačne pripreme prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sada će kolega Branko Bačić iznijeti stajališta Odbora za zaštitu okoliša i prirode.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Odbor za zaštitu okoliša i prirode na temelju članka 179. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predloženi zakon kao zainteresirano radno tijelo. Odbor je proveo objedinjenu raspravu o prijedlogu ovog zakona te prijedlogu Zakona o gradnji i prijedlogu Zakona o građevinskoj inspekciji. U uvodnom obrazloženju ministrica graditeljstva i prostornog uređenja istaknula je da će se donošenjem predmetnog zakona te Zakona o gradnji i Zakona o građevinskoj inspekciji uvesti transparentan sustav za investitore te osigurati uvjeti za učinkovito gospodarenje postojećim dobrima. Prezentirane su novine u dijelu sustava prostornih planova, sadržaja prostornih planova, instrumenata provedbe prostornih planova i nadzora nad provedbom ovog zakona te je naglašen značaj uspostave informacijskog sustava prostornog uređenja. Sjednici odbora nazočan predsjednik Udruge hrvatskih arhitekata sa stajalište zaštite okoliša osvrnuo se na dvije novine uvedene predloženim zakonom. Riječ je o predloženom ukidanju povjerenstava za ocjenu arhitektonske uspješnosti pri tijelima graditeljstva, a značajnim za postizanje … izgrađenosti prostora te kontrolu i promociju kvalitetnih idejnih rješenja. U tom smislu istaknuta je važnost da se predloženim zakonom da poticaj jedinicama lokalne samouprave da osnivaju nezavisna tijela za prosudbu. Nadalje, uočeno je da bi sukladno predloženom zakonu prostorni planovi države ili županija uključivali provedbene elemente odnosno da bi se već temeljem njih mogle iskoristiti dozvole za pojedine zahvate od državnog i županijskog značaja. Izražena je dvojba kako bi te provedbene odredbe stajale u planovima tog reda koji su strateški te definiraju osnovne smjernice. Ocijenjeno je kako navedeno predstavlja veliku opasnost da se izvlačenjem detaljnih podataka iz planova velikog mjerila tj. iz preopćenitih planova izazovu adekvatne velike pogreške u prostoru što je posebno opasno primjerice kod turističkih zona uz obalu. Predsjednik Hrvatske komore arhitekata ukratko je naznačio neke od primjedbi koje je komora uputila nadležnom ministarstvu, a koje su polazeći od arhitektonske politike RH usmjerena na zaštitu prostora, zaštitu svih sudionika u procesu gradnje, zaštitu stručne metodologije rada te ubrzavanje procedura. U svezi prostora i osiguranja arhitektonske vrsnoće zahvata u prostoru naglasio je važnost djelovanja povjerenstava za ocjenu arhitektonske uspješnosti te provođenje urbanističko-arhitektonskih natječaja i ugrađivanja odredbi Pravilnika o natječajima u zakonu. Sa stajališta zaštite investitora problematizirano je i predloženo pribavljanje posebnih uvjeta na bazi … projekta, a koje se oslanja na informacijski sustav prostornog uređenja za koji će trebati određeno vrijeme da zaživi. Predsjednica Odbora krajobraznih arhitekata u sklopu Hrvatske komore arhitekata istaknula je potrebu da se još jednom razmotri mogućnost da se na tragu Europske konvencije o krajobrazu tema krajobraza ugradi i u ovaj zakon. Sjednici nazočan predstavnik "Zelene akcije" naglasio je kako članak 68. stavak 2. nije u potpunosti usklađen sa … konvencijom budući da omogućuje davanje odgovora na određeni presjek primjedbi, a ne sve primjedbe koje se zaprime za prostorni plan područne i državne razine. U svezi državnog plana prostornog razvoja koji predviđa provedbene mjere upozoreno je na zadiranje u ovlasti lokalne razine, predloženo je brisanje odredbe članka 44. u dijelu kojim se za razliku od važećeg zakona sada dopušta izgradnja smještajnih i ugostiteljsko-turističkih kapaciteta na golf igralištima te ugradi odredba kojom bi se zabranila izgradnja smještajnih kapaciteta na golf igralištima. U nastavku rasprave načelno je podržana intencija da se donošenje ovoga te druga dva zakona stvore preduvjeti za bržu realizaciju investicija, međutim neprihvatljivim je ocijenjena konstatacija predlagatelja da je najveći i najštetniji nedostatak koji izravno onemogućava ostvarivanje pretpostavki za unapređenje gospodarskog i društvenog razvitka neprihvatljivo velik utjecaj regionalnih i lokalnih prostornih planova u planiranju na državnoj razini, a posebice na provedbu zahvata u prostoru od značaja za državu te lokalnih prostornih planova u planiranju na regionalnoj razini. Na tragu ovog stava predložena zakonska rješenja predstavljaju centralizaciju kojom se omogućuje državi, odnosno županiji, da jedinicama lokalne samouprave nameće određena rješenja na njihovom području. S druge strane istaknuto je kako predlagatelj je izgubio iz vida situacije u kojima je država kočila razvoj na lokalnoj razini u slučajevima gdje određene planirane zone nisu stavljene u funkciju jer se čeka realizacija projekata od državnog značaja. Tijekom rasprave u više navrata je istaknuto da su predloženim zakonom područna i lokalna samouprava razvlaštene ovlasti koje im proizlaze iz ustavom zajamčenih prava te da nova zakonska rješenja odudaraju od Europske povelje o lokalnoj samoupravi te ukidaju dostignutu razinu prava lokalne samouprave. Konstatirano je kako se nastojanje da se unaprijedi sustav prostornog uređenja pravda smanjenjem ovlasti jedinicama lokalne samouprave. Naglašeno je da zaštiti prostora, okoliša i drugih prostornih vrijednosti prestala biti jednom od osnovnih i obveznih sadržanih sastavnica donošenja prostornih planova. Uočeno je da je obvezni sadržaj prostornih planova u dijelu koji se odnosi na zaštitu okoliša ovim zakonom u odnosu na važeći zakon podnormiran. Ocijenjeno je da je zaštita okoliša pa i u dijelu ZOP-a zaštićenog obalnog područja u odnosu na postojeći zakon postavljena na nižu razinu. Od predstavnika predlagatelja zatraženo je tumačenje zašto se u predloženom zakonu u postupku izdavanja lokacijske dozvole kao stranke izuzete javne ustanove za upravljanje nacionalnim parkovima i parkovima prirode, te jedinice lokalne samouprave na čijem se području planira zahvat u prostoru. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 6 glasova za, 3 glasa protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje zaključka, prihvaća se prijedlog Zakona o prostornom uređenju i točka 2.sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a govorit će poštovani kolega Zdravko Ronko.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena ministrice, kolegice i kolege. Evo kao što smo imali prilike već duže vremena i čuti i vidjeti nalazimo se u velikom sustavu sređivanja stanja u prostoru kako bi se došlo do nove Strategije prostornog razvitka i novog prostornog plana RH. Za to je potrebna i snimka stanja, to je svakako legalizacija kojom ćemo vidjeti a već smo jednim dijelom i vidjeli koliko je toga nelegalno ili što je sve nelegalno, što možemo legalizirati i staviti u pravni sustav RH, a što ne. Isto tako zato su nam potrebi instrumenti, a to su zakoni koji reguliraju i tu materiju. Dosadašnji zakon odnosno zakon koji sada egzistira i u kojem je bila obuhvaćena sva opsežna materija bio je nepregledan u nekom dijelovima nedorečen, pravno tehnički nespretan upravo zbog tog obima te ga treba svrsishodnije urediti posebnim zakonskim prijedlozima, konkretnom donošenjem Zakona o prostornom uređenju, Zakona o gradnji i Zakona o građevinskoj inspekciji. Novi zakoni koji se donose napravljeni su na tradiciji EU i na tradiciji prostornog uređenja koje je bilo u Hrvatskoj, a sve to činjeno je sa ciljem ubrzanja procesa i njihove transparentne provedbe kako bi se smanjio prostor za nepravilnosti i manipulaciju. O nacrtima ovih zakona provedena je opsežna javna rasprava u kojoj je sudjelovala sva zainteresirana i stručna javnost tako da je i sam zakonski tekst dobra podloga za usvajanje istog, naravno nakon svih dopunskih prijedloga koji će proizići iz predstojeće rasprave. Sam sustav ISPU dakle Informacijsku sustav prostornog uređenja, kao jedan od najznačajnijih momenata koji je ugrađen u ovaj prijedlog pokrenut je s ciljem da pristup javnim informacijama i podacima s područja prostornog uređenja bude jednostavan, brz i besplatan za sve. I cijela ova reforma i svi ostali zakoni koje je potrebno donijeti vezani su uz proces prostornog uređenja koji treba biti otvoren, javan, transparentan, jednostavan za postupanja, a koji uključuje odgovornost svih sudionika, brzu donošenja odluka i dostupnost svima. Smatramo da se ovim prijedlogom to i postiže. Klub zastupnika SDP-a podržat će ovaj zakonski prijedlog jer predstavlja osnovu za sređivanja stanja u prostoru RH, ali i svekolikog i svakovrsnog sudjelovanja javnosti u procesima i postupanjima u odlučivanju i kreiranju prostora. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovana gospođo ministrice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Pa evo u samom otvaranju rasprave o Zakonu o prostornom uređenju gospodin Šuker je u ime Kluba zastupnika HDZ-a zatražio odvojenu raspravu po ova tri zakona dakle Zakona o prostornom uređenju, Zakona o gradnji i Zakona o građevinskoj inspekciji. Predsjedavajući u tom trenutku je vjerojatno i na prijedlog ministarstva odnosno Vlade zatražili da se provede objedinjena rasprava i mene to na određeni način potaknulo da u svom uvodu kažem da činjenicom da Vlada odnosno ministrica i ministarstvo traži objedinjenu raspravu o tri zakona čini dvojbenom ovaj pristup da se postojeći zakon razdijeli na tri zakona jer ako je materija koju obrađuju ova sada tri zakona toliko različita i zbog čega je ministarstvo odlučilo ići u tri zakona, čemu onda i na matičnom odboru jedinstvena rasprava i na Odboru za zaštitu okoliša jedinstvena rasprava i zbog čega onda smo trebali ići na plenarnoj sjednici u jedinstvenu raspravu ako se namećala potreba izrade tri zakona umjesto jednog dosadašnjeg Zakona o prostornom uređenju i gradnji. Podjela postojećeg Zakona o prostornom uređenju i gradnji na tri zakona za područje prostornog uređenja i gradnje te posljedično, za poseban zakon građevinskoj inspekciji je nepotrebna i po meni nije dovoljno argumentirana na način da se govori o nepreglednošću postojećega zakona. Jer rezultat ova tri zakona je povećan ukupni broj odredaba i članaka. Na određeni način su pomiješana nepotrebna razna područja, primjerice energetska učinkovitost i gradnja. A Zakon o građevinskoj inspekciji koji sadrži dio propisivanja ovlasti postupanja komunalnog redara po meni ne odgovara … [[Govornik se ne razumije.]] No, Vlada se odlučila na razdvajanje ove problematike na tri zakona a to je njeno pravo i o tome će jasno saborska većina odlučiti. Ali samo sam htio evo u svom uvodu i na taj se dio, tog se dijela dotaknuti. Koja je motivacija ponukala Vladu da predloži ove zakone. Ono što se iz javnosti, izjava ministrice i ministarstva, odnosno Vlade moglo iščitati u prvom redu je pojednostavljenje i ubrzavanje svih procedura kako bi se potaknula investicijska klima u Hrvatskoj. Nadalje želja je predlagateljice, Vlade Republike Hrvatske podignuti razinu konkurentnosti Republike Hrvatske poglavito u dijelu administrativnih barijera i komplikacija koje se odnose na izdavanje građevinskih dozvola. I u tom smislu za nas u Klubu Hrvatske Demokratske Zajednice takvo je nastojanje apsolutno legitimno i Vlada želi jasno takvim zakonskim rješenjima učiniti Hrvatsku konkurentnom i investicijskih primamljivom. No, stav je Kluba Hrvatske Demokratske Zajednice da ako takve, iako takve ciljeve načelno podržavamo, prijedlog zakona zanemaruje vrlo bitne postavke koje smo do sada postigli u prostornom uređenju i gradnji u Republici Hrvatskoj. O čemu se tu radi? Prvo trebam reći da mi smo već tri mjeseca članica Europske unije od 1. srpnja i da oblast ili djelatnost prostornog uređenja i gradnje nema jedinstvene europske politike, dakle nema acquis kada je u pitanju prostorno uređenje i gradnja, svaka država je vlasna svoj put utvrditi u prostornom planiranju i gradnji. Prema tome, mi prostorno uređenje nismo pregovarali, nemamo direktiva koje bi nas upućivale baš na Zakon o prostornom uređenju i Zakon o gradnji i tu smo prepušteni vlastitoj inicijativi da definiramo ovaj sustav kako mislimo da jest najbolji. No, ono što smo mi našim prostornim uređenjem do sada utvrdili i postigli to je da se sukladno Ustavu Republike Hrvatske, a rekao bih sukladno povelji, Europskoj povelji lokalnoj samoupravi da smo značajno decentralizirali taj sustav i županijama a posebice gradovima i općinama ostavili velike ovlasti kada je u pitanju prostorno uređenje i gradnja. Posebno svakako prostorno uređenje. Naime, do sada su prostorni planovi, jasno u ovisnosti o razini koju donose, donosi se na razini županijskih predstavničkih tijela, odnosno županijskih skupština i općinskih i gradskih vijeća. Sada po meni i po nama u Klubu Hrvatske Demokratske Zajednice ovim Zakonom o prostornom uređenju značajno se centralizira prostorno planiranje u Republici Hrvatskoj. Naime, uz postojeću strategiju prostornog razvoja koja je, koja je i donesena u Hrvatskom saboru ovim se Zakonom sada još dodatno donosi državni plan prostornog razvoja i o ono što je posebno dvojbeno urbanistički plan uređenja i zdvojnog građevinskog područja izvan naselja za gospodarsku i/ili javnu namjenu državnog značaja. Dakle, hrvatska Vlada će ako se ovakav Zakon usvoji na prostoru jedinica lokalne samouprave bez sudjelovanja jedinice lokalne samouprave odlučivati o namjeni prostora, odlučivati će o tome što će se na tome prostoru graditi izvan dohvata županijskih odnosno lokalnih predstavničkih tijela. I u proceduri koja ovim Zakonom nije jednaka za državu kao što je za županiju odnosno općine i gradove. Time se ozbiljno po nama dovodi u pitanje ovlasti jedinica lokalne samouprave koji prema članku 135. Ustava Republike Hrvatske imaju pravo između ostalih poslova i lokalnog djelokruga obavljati poslove prostornog i urbanističkog planiranja samostalno tako da podliježu samo nadzoru, ustavnosti i zakonitosti ovlaštenih državnih tijela. Osim toga, ono što je vrlo bitno uvođenje državnog plana prostornog razvoja odstupa se od svih dosadašnjih naših hrvatskih iskustava a kažem europska nas ne moraju objedinjavati jer nemamo u tom smislu neki, ali čak ni europska iskustva na tom tragu nisu takva da bi nam davali za pravo vođenje državnog prostornog plana koji svojim sadržajem odstupa i od unutarnje logike prostornog planskog procesa osobito iz razloga što se taj državni plan kojega će donijeti Hrvatski sabor čini provedbenim za nepoznati broj i vrstu zahvata u prostoru. Valja istaknuti da će se pravo značenje centralizacije sustava koje će osjetiti jedinice lokalne samouprave moći ucijeniti po donošenju uredbe Vlade kojom će se odrediti građevine državnog i regionalnog značaja kao i zahvati u prostoru koji se ne smatraju građenjem i o kojima neće moći utjecati u mjeri u kojoj je to do sada mogla vlasno odlučivati jedinica lokalne samouprave. Nadalje, postupak izrade i donošenja prostornih planova nije propisan jednako u pogledu zahtjevnosti prava i obveza za lokalnu razinu u odnosu na državnu i županijsku razinu a posebno se to odnosi na izvješće o javnoj raspravi. Također je povećan broj prostornih planova za koje je potrebno prije donošenja pribaviti suglasnost ministarstava poput GUP-ova, iako nije riješeno pitanje suglasnosti u slučajevima prostornih planova državne razine unutar ZOP-a, dakle kada je pitanje … [[Govornik se ne razumije.]] planova uređenja koje donosi Vlada onda je to jedna situacija a druga situacija kada se donosi na razini jedinica lokalne samouprave posebno u dijelu zaštićenog obalnog područja. Što se svakako po nama može smatrati nekonzistentnim odstupanje u sustavu donošenja. Nadalje, da je jedinica lokalne samouprave ovim zakonom stavljena u drugu razinu je činjenica koju smo mi u klubu istaknuli kada je donesen Zakon o postupanju sa nezakonito izgrađenim zgradama a to je da je sada moguće ishoditi građevinsku dozvolu bez plaćanja komunalnog i vodnog doprinosa, što komunalni doprinos znači jedinice lokalne samouprave. Za uređenje građevinskog zemljišta ne treba posebno navoditi. Činjenica je da po izvršnosti građevinske dozvole moguće je morat se prići plaćanju komunalnog doprinosa, ali kad će se ishodit građevinska dozvola, na koji način, o tome će se vjerojatno još i unutar udruga gradova i općina voditi vjerojatno rasprava. Nadalje, ono što nam se čini da je još jedan dokaz dodatnoj centralizaciji prostornog uređenja u Republici Hrvatskoj činjenica da Županijski zavod za prostorno uređenje od sada svog ravnatelja mogu dobiti tek nakon što ministrica, odnosno ministar da suglasnost što do sada nije bio slučaj. Dakle i u dijelu u kojemu govorimo o Zavodu za prostorno uređenje imenovanje ravnatelja zavoda sada podliježe prethodnoj suglasnosti ministrice. Druga po nama bitna opaska na ovaj zakon odnosi se na rekao bih devastaciju, odnosno narušavanje postignute zaštite prostora kao nevrijednih resursa nacionalnog bogatstva. Naime zaštita prostora, okoliša i drugih prostornih vrijednosti prestala je biti jednom od osnovnih i obveznih sadržajnih sastavnica donošenja prostornih planova i prostornog uređenja u cjelini i ta je zadaća iz sadržaja prostornih planova unatoč podržanih ciljeva i načela iz Zakona o prostornom uređenju i gradnji marginalizirana u potpunosti. O tome se može iščitati članak postojećeg zakona i usporediti ga sa postojećim zakonom. Nadalje, zaštićeno obalno područje mora određeno je unutar administrativnih granica obalnih jedinica lokalne samouprave samo formalno, a svodi se na posebne mjere ograničenja koje se propisuju samo za područje unutar pojasa širine od tisuću metara kopna i otoka i pojasa mora od 300 metara do obalne crte kao prostor ograničenja. Formalno proširenje granice … opravdava se potpisanim Protokolom o integriranom upravljanjem obalnim područjem Sredozemlja bez posebnih zahtjeva i ograničenja u prostornom planiranju i kad se govori o plažama i kad se govori o lukama nautičkog turizma što svakako ograničenja koja se odnose i na luke nautičkog turizma i na plaže posebno će utjecati na kategoriju pomorskog dobra. Neke od do sada važećih i u zakonu definiranih uvjeta za građenje smanjene su i za 100% od postojećih, a druge norme od velike važnosti za način oblikovanja prostora u ZOP-u su brisani. Nadalje, kada govorimo o zaštiti prostora nije nam jasno zašto je javna ustanova za upravljanje zaštićenih područjima prirode više nije stranka u postupku, kao što nam nije jasno zašto više nisu ni jedinice lokalne samouprave na čijem se prostoru izdaje lokacijska dozvola, stranke u postupku. Isto tako, kada država provodi određene projekte onda stranka u postupku nije susjed međaš, ali kad obični građanin provodi projekte onda je stranka u postupku susjed međaš. Dakle u velikom dijelu zakonskih odredaba vidi se jedan pristup u kojemu se umanjuje značaj jedinica lokalne samouprave, a evo kad govorimo o zaštiti prostora i javnih ustanova za zaštitu prirode. Po nama se i sustav prostornih planova mijenja, koji je do sada utvrđen, bez stvarnog opravdanja, povećanjem odnosno smanjenjem broja vrsta prostornih planova pa se uvodi državni plan prostornog razvoja o čemu sam već govorio, ponovno se uvodi generalni urbanistički plan nego u načelu za središnja naselja velikih gradova ili njihovih dijelova i urbanistički plan uređenja dakle nazivom isti, ali sa različitim sadržajem za tri razine planiranja. Dakle sada će se na tri razine-državnoj, županijskoj i lokalnoj, donositi plan iste razine samo za druge namjene koje će onda Vlada kad su u pitanju urbanistički planovi uređenja državne razine. Dakle može se reći da je sustav prostornih planova ozbiljno narušen ovakvim pristupom koji je nuđen u sustavu prostornog uređenja. Ono što moramo znati u Republici Hrvatskoj, da će usvajanjem ovog zakona vrlo brzo pod udar ako tako mogu reći, doći potreba za mijenjanjem 576 prostornih planova jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave kako bi se uskladili s ovim zakonom. Vrlo veliki broj, gotovo svi prostorni planovi koji su doneseni u roku godinu dana sadržavati će potrebu za promjenom zbog donošenja izmjena u kontekstu urbane preobrazbe kako to piše u zakonu u roku od 12 mjeseci. Za razliku od dosadašnjeg stanja, lokalnoj zajednici, jedinicama lokalne samouprave, gradovima i općinama prepuštaju se u upravljanju dijelovima vlastitog prostora ono što je ostalo državi i županiji. Dakle ako država i županija s nečim ne upravljaju kroz donošenje urbanističkih planova uređenje sad će ovim zakonom to pripasti jedinicama lokalne samouprave za razliku od činjenice da su do jučer one o čitavom svom prostoru donosili kroz prostorne planove uređenja gradova i općina prostor i prostorno planiranje. Ja se slažem da ne bi trebalo u prostornim planovima zauvijek definirati zone pa ako se one ne urede, ako se za njih ne naprave urbanistički planovi uređenja, ako se ne započne sa osnovnom infrastrukturom, da ne mogu zauvijek zauzimati prostor i onemogućavati možda neke druge lokacije gdje taj prostor je potencijalno već pri realizaciji. Ali moramo promisliti da li je pet godina baš dovoljno razdoblje da se neka zona realizira, a znamo s obzirom i na situaciju i krizu itd., itd. i u ovom trenutku nemogućnost ulaganja nema nekih novih investicija, je li moguće ovakvu odredbu riješiti. Evo s obzirom da mi vrijeme ističe ja ću još kasnije u pojedinačnoj raspravi reći nekoliko konkretnih primjera, ali ono što mogu zaključno reći to je da evo i na odborima smo dobili primjedbe struke, Udruge hrvatskih arhitekata i Komore arhitekata Republike Hrvatske koji govore da ovaj zakon nije u skladu sa dokumentom kojega je donijela Vlada a politikama i traže jednostavno da se ovakav zakon sa stava struke dakle arhitektonske struke u Republici Hrvatskoj povuče i da se uskladi sa onim što je Vlada već donijela kada je u pitanju prostorno uređenje u Republici Hrvatskoj. Iz toga razloga iz kojega sam naveo, klub HDZ-a ne može podržati ovakav Zakon o prostornom uređenju. Hvala.
Hvala lijepa. Sad ćemo preći na replike. Petar Baranović, izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, uvaženi kolega Bačiću, čisto tehnički. Vi ste tijekom svog izlaganja konstatirali da je ministrica tražila objedinjenu raspravu o ova tri zakona, pa ste onda to stavili u kontekst onako poluozbiljnog ili nedovoljno ozbiljnog serioznog pristupa ovoj materiji. Ne znam na temelju čega ste donijeli takav zaključak jer ministrica nije tražila objedinjenu raspravu. Ministrica je došla spremna za pojedinačne rasprave svjesna ozbiljnosti ovih zakona. A drugo, šta ste napravili to je da ste nakon što je vaš klub odbio objedinjenu raspravu zapravo vi proveli objedinjenu raspravu referirajući se između ostalog u svome izlaganju na detalje i komentirajući detalje Zakona o građenju, a na dnevnom redu je bila točka Zakon o prostornom planiranju. Prema tome, malo ste u kontradiktornosti unutar samog kluba HDZ-a čini mi se. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Baranoviću niste u pravu, na žalost. Naime, ja sam to u svom uvodu rekao da su na matičnom odboru na traženje ministrice provedena objedinjena rasprava pa i na odboru kojem sam ja predsjedavao Odbor za zaštitu okoliša i prirode provedena objedinjena rasprava. Da u svom uvodu možda možemo poslušati stenogram sa uvoda, početka i otvaranja ove rasprave da je potpredsjednik Stazić rekao da na traženje Vlade predlaže objedinjenu raspravu. Prema tome, toliko o tome tko je zatražio objedinjenu raspravu. Ja sam tu objedinjenu raspravu i očekivao moram reći jer je bila na odborima, pa sam u tom dijelu i pripremao svoje izlaganje. Međutim, ta činjenica po meni da se traži objedinjena rasprava, ako vama nije dovoljan signal da razlozi koji govore da je potrebno postojeći zakon potrebno podijeliti na tri dijela ja ne znam koji bi to dodatan razlog trebao biti. Ako je toliko materija odvojena jedna od druge čemu onda zajednička i objedinjena rasprava. Onda smo trebali jedno jer je samo to, a onda drugi zakon jer on regulira drugu, sasvim odvojenu materiju i onda treći zakon jer on regulira treću materiju. I ja sam rekao da ja ne dvojim i ne priječim Vladi da napravi od jednog zakona tri. Ali ne može se onda tvrditi da se to radi zbog nepreglednosti teksta koji je u posljednjih 7 godina, 6 godina od kada je zakon donesen itekako doprinio sređivanju stanja u prostornom planiranju u Republici Hrvatskoj.
Ingrid Antičević Marinović, replika.
Ma kolega. Pa niste vi toliko novi zastupnik da ne znate da se o sličnim temama, dakle pogotovo kad se radi o prvom čitanju vodi često na odborima objedinjena rasprava. To je nešto na što vas upućuje Poslovnik, a vi okrećete tezu naopako pa kažete zato što se vodila objedinjena rasprava to upravo govori da mora bit donesen jedan zakon. Da je donesen jedan zakon ne bi bilo govora o objedinjenoj raspravi, to je već pitanje logike. Ali pustimo, to su već sitnice i to je nebitno. Bitno je ono gospodine koji ste bili prethodnik ministrice, dakle i sve ono što se godinama i ne samo, ima i prethodnici, i vaši prethodnici sve ono što nisu imali ili nisu znali ili nisu mogli ili nisu htjeli a najčešće je sve to bilo, da imate bar toliko hrabrosti da ovoj hrabroj ženi, gospođi ministrici na čelu sa ovim timom koji je danas ovdje u popodnevnim satima ovdje skupa s nama da joj čestitate na ovom teškom i opsežnom poslu. Ovo nije, oni su se susreli sa problemom kolega koji nije od jučer, koji nije od ove Vlade, one Vlade koji iz socijalizma datira, koji možda od '45. datira sa neuređenim prostorom, sa manipulacijama u prostoru, političkim upravljanjem prostorom gdje su ljudi … [[Govornica se ne razumije.]] građevinske zone napravili kuću prije '68. odjedanput tim jedinicama lokalne samouprave a to vi dobro znate kako su upravljali da su zbog toga što su se morali suzbiti u onu uredbu u 30% izgrađenosti oni se našli i to je bilo onda crtano kao leopardova koža našli su se van građevinskog zemljišta, ljudi koji 40, 50 godina stanuju u svojoj kući i to vi zovete odgovornošću. Vlada je odgovorna da im pruži svu mogućnost da odgovorno jedinice lokalne samouprave upravljaju svojim prostorom. Prema tome, ovaj paket zakona, pogotovo ovaj prvi jer znamo i u svijetu najveća korupcija je upravo upravljanje prostorom. Prema tome, odgovornost je države da se ovako ponaša i ovo je jedan snažan antikorupcijski zakon ma što vi o tome mislili.
Hvala. Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Kad biste vi uvažena kolegice znali saslušati drugoga bili biste puno uvjerljiviji u svojoj argumentaciji. Ovako ste često puta u sukobu sa logikom. Dakle, ja sam rekao da ako ministrica i ako Vlada žele podijeliti jedan zakon na tri zakona zbog toga što je ovakav kakav je nepregledan onda je bilo na određeni način i logično, ma koliko vama to bilo čudno, da se o svakom o ta tri zakona raspravi pojedinačno, o tome donesu zaključci, o tome otvori i rasprava. Jer je i iz uvoda ministrice također bilo vidljivo da i ona dijelom ulazi iz jednog zakona u drugi što je jedna građa koja je međusobno povezana dugi niz godina i što je to po sebi, samo po sebi jasno. Što se pak tiče stanja o kojemu govorimo ja mislim da je gospođa ministrica naslijedila i ministarstvo i oblast u iznimno sređenom u odnosu na druge resore i da u tom dijelu danas Republika Hrvatska kada je prostorno planiranje u pitanju jedna od bolje uređenih europskih država, kada je u pitanju prostorno planiranje i zaštita okoliša, jer se svi mi volimo hvaliti kako nam je prostor uređen, kako nam je prostor zaštićen, kako je hrvatski dio mediterana jedna od najuređenijih i najočuvanijih oaza u Europi i na Mediteranu. Pa prema tome, to nije palo s Marsa. To je dijelom i rezultat politike Vlade, pogotovo prijašnje Vlade poštovana kolegice.
Branko Kutija, replika.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Kolega govorili ste o decentralizaciji kad je prostorno planiranje u pitanju po dosadašnjem zakonu u odnosu na centralizaciju po ovom novome prijedlogu. To nije ništa novoga. Mi koji radimo u lokalnoj samoupravi smo svjedoci da praktički svaka izmjena zakona koja se donosi je upravo koncipirana po ovome receptu. Znači, decentralizacija ovlasti kad je lokalna samouprava u pitanju, a centralizacija sredstava. Isto tako ste govorili o ukidanju ovlasti jedinica lokalne samouprave to je isto tako nastavak na ovu prvu tezu onda. U članku 135. čini mi se Ustava da se govori o lokalnoj samoupravi i njezinim nadležnostima i u stavku 3. kaže se poslovi lokalnog i područnog djelokruga uređuju se zakonom. Prilikom dodjeljivanja tih poslova prednost će imati ona tijela koja su najbliža građanima. Ja vas pitam koje je to tijelo u ovoj državi najbliže građanima ako to nije lokalna samouprava?
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Pa ja sam to rekao u svom uvodu da je sa nizom odredaba ovog zakona u velikoj mjeri okljaštrene su ovlasti jedinica lokalne samouprave. Ja sam svjestan činjenice da je u realizaciji brojnih velikih, važnih projekata u RH često puta opstrukcija bila na lokalnoj razini. Bilo je takvih opstrukcija. Ali smo Ustavom utvrdili ovlasti jedinica lokalne samouprave i koliko god nam to bio kamenčić u cipeli mi takve ovlasti ne smijemo zbog toga brisati. Jer je bilo i suprotnih slučajeva da je često puta bilo inicijative projekata na lokalnoj razini koji su trpili i čekali su provedbu, realizaciju i izgradnju zbog državne razine zbog toga što ponekad Vlada, ministarstva, javna poduzeća pogotovo nisu realizirali svoje projekte. Pa vi ste gradonačelnik dugo godina, vi znate koliko vam je problema stvarao HEP, koliko često puta to rade Hrvatske ceste, koliko puta se Hrvatske šume tko je pokušao jednom u životu nešto napraviti na nekom prostoru pa samo donijeti prostorne planove znali smo čekati suglasnosti javnih poduzeća i nikad do njih ne doći. Prema tome, ako je bilo grešaka bilo ih je i na jednoj i na drugoj strani, ali onda zbog toga što takve greške postoje u pravilu se novim zakonima kažnjava lokalna samouprava. I u pravu ste kad ste rekli postoji nekad čak i deklaratorne želje da se lokalnoj samoupravi prepuste određene ovlasti, ali u posljednje vrijeme, ja to moram reći ovdje u Saboru i vi ste saborski zastupnik i to pratimo sve više je želje za centralizacijom i sve više je želje za smanjenjem ovlasti jedinicama lokalne samouprave.
Franjo Lucić, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa evo replicirao bih kolegi, upravo u svom izlaganju se dotakao i lokalne samouprave i u biti rečeno je kako se ne mora komunalni doprinos platiti odmah nego se on plaća poslije. Ja bih replicirao ujedno i zamolio gospođu ministricu da upravo jedinice lokalne samouprave imaju velike probleme jer ako se ne mora komunalni doprinos platiti odmah nego se plaća poslije dobivanja građevinske dozvole onda je to veliki problem za nas sve skupa jer onaj tko dobije građevinsku dozvolu znate onda misli da ovo ni ne mora više platiti. Prije dok je to bilo da se moralo platiti odmah to je za jedinice lokalne samouprave bilo izvrsno i upravo ako se sad ne mora platiti to će biti veliki problemi i onda mi svi u jedinicama lokalne samouprave moramo neću reći voditi sudski postupak ali faktički moraš voditi brigu kako i na koji način naplatiti jednostavno taj doprinos. A najbolje bi bilo da se on naplaćuje odmah i to je u biti najtransparentnije i najbolje. Jer ako ovaj nema mogućnost ili neće platiti komunalni doprinos i mi se s njime moramo natezati onda od te njegove gradnje također isto nema ništa jer on faktički onda ni nema sredstava da bi gradio bilo kakav objekt. Zato evo molim ako je to tako, a je, da se to svakako izmijeni.
Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Lucić upravo ovo što ste vi sada rekli mi smo u klubu HDZ-a o tome govorili i u ovoj sabornici kada se mijenjao Zakon o postupanju s nezakonito izgrađenim objektima. S obzirom da je u Hrvatskoj podnesen ogroman broj zahtjeva za legalizaciju bilo bi dobro da imamo jednu analizu ili podatke koliko je u odnosu na broj izdanih rješenja o zadržavanju zgrada u prostoru koliko je rješenja o ozakonjenju zgrada koliko je jedinica lokalne samouprave kroz realizaciju odredaba tog zakona naplatilo ili osiguralo ako nije naplatilo osiguralo što je također u zakonu predviđeno naplatu komunalnog doprinosa. Ja se bojim da upravo jedinice lokalne samouprave kojima je komunalni doprinos osnova i osnovni prihod za uređenje građevinskog zemljišta za izgradnju infrastrukturnih objekata na svom prostoru itd., itd. ja se bojim da ovakvim pristupom i u jednom i u drugom zakonu će se morati prilično potruditi da dođu u poziciju naplate onoga što im je prijašnjim zakonom bilo unaprijed već osigurano. Toga se bojim da će mnoge jedinice lokalne samouprave morati ulaziti u postupke i sudske postupke prema ili ne znam kroz koje druge postupke ovrhe prema investitorima zbog neplaćanja komunalnog doprinosa. Jer kad vi dobijete dozvolu bez plaćanja komunalnog doprinosa pa bila ona izvršna i bilo vam priječeno otvoriti radove prije nego što platite komunalni doprinos ne znam kako će to u praksi funkcionirati i na koji će način doista jedinice lokalne samouprave biti zadovoljne sa tako naplaćenim komunalnim doprinosom.
Ivica Mandić, replika.
Hvala gospođo zamjenice predsjednika. Uvaženi kolega Bačić visoko cijenim vas i kao saborskog zastupnika i kao bivšeg ministra i puno toga ste dobro napravili po pitanju vašeg ministarstva i razumijem vas da vi malo subjektivnije proživljavate donošenje ovih zakona. Ono što bih vam rekao da niste u pravu kad kažete da se može graditi prije plaćanja komunalnog doprinosa. To je prepušteno jedinicama lokalne samouprave da same odluče da li će u ratama, jednu ratu, pet rata, deset rata, 50 rata, ali je obavezno prije početka gradnje dostaviti potvrdu da je plaćen komunalni doprinos, na koji način odlučuju jedinice lokalne samouprave. Nadalje, vi ste govorili o prostornim planovima što je točno da imamo 567 prostornih planova i jedinica lokalne samouprave u toliko županija i Grada Zagrebe. Ti su svi prostorni planovi operativni i oni su svi u funkciju. A prilagodba ide o trošku Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja, ne ide na teret jedinica lokalne samouprave. Prema tome, ja razumijem ovo što vi govorite ali nisu točni podaci. E sada tu su predstavnici ministarstva da kažu tko je u pravu vi sa vašom tvrdnjom da se može graditi bez plaćanja ili moja tvrdnja koja kaže da se mora platiti, a jedinice lokalne samouprave da bi izašli svojim građanima, svojim poduzetnicima omogućavaju o visini iznosa ulaganja onog komunalnog doprinosa o tolikom broju rata, mislim da je to točno. Ali mislim da trebamo podržati ovakav zakon koji ide na brzini i na kvaliteti. A po pitanju sukoba državne regionalne i lokalne samouprave kada budem još u raspravi toga ću se dotaknuti. Hvala.
Hvala lijepa. Ali replike nisu na zakon o kojem raspravljamo. Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Mandić malo stvari stoje drugačije što se tiče komunalnog doprinosa. Naime vi prije niste mogli iskoristiti dozvolu bez plaćenog komunalnog doprinosa ili bez dogovora sa jedinicom lokalne samouprave o načinu plaćanja, a ovdje sada nakon što ste već dobili dozvolu po njenoj izvršnosti ne možete početi graditi ako ne platite komunalni doprinos. Pitanje kada će ta gradnja započeti i druga stvar kako će jedinice lokalne samouprave taj prihod naplatiti. Ali ja sam nešto drugo htio reći. Htio sam reći to što ja imam drugačiji stav od gospođe ministrice to ne znači da ne cijenim gospođu ministricu. Ne znam odakle ste vi to zaključili i vi i gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Ja cijenim ono što ona radi i mislim da čini sve da u svom ministarstvu i u velikom sustavu kojim upravlja napravi sve što misli da je najbolje. Ali ovdje se razlikujemo načelno, ja nisam ušao u detalje koje pozdravljam u ovom zakonu, ima niz detalja koje pozdravljam. Međutim jedno su određene odredbe koje će pospješiti ishođenje građevinskih dozvola, jedno su odredbe koje će pospješiti vjerojatno i donošenje prostornih planova pa i investicije. I ja vjerujem da će određene investicije ovakvim pristupom kada je to uklonjeno, uklonjeno od građana i od dohvata javnosti i jedinica lokalne i područne samouprave se brže rješavati jer i sam znam kako smo rješavali određene projekte gdje je postojala opstrukcija. Ali načelno se razlikujemo u tome što mislim da je razvlaštena lokalna samouprava u odnosu na ono što je do sada imala, da je prostor manje zaštićen nego što je do sada bio i to su po meni dvije najvažnije odrednice koje ne idu koje po mom mišljenju nisu dobre za prostorno uređenje u RH niti za sustav koji je uspostavljen koji uvažava lokalnu samoupravu. To su dvije bitne razlike između onoga što ja razmišljam i što je ovaj zakon koji je u proceduri donio.
Josip Borić replika.
Hvala lijepo. Kolega Bačić ako je nešto bilo dobro, ako je bilo kvalitetno onda je to bio vaš uvodni govor u ime kluba o ovom zakonu. Bez obzira na primjedbe s ove strane. Mi znamo da je ova Vlada od jednog ministarstva mogla napraviti tri, pa i od jednog zakona očito isto tri, ali uvijek imamo objašnjenje da će biti brže, kvalitetnije itd. vidimo kako to ide, ali nije to važno. Ja se repliciram na onaj dio gdje ste naveli da Vlada daje ovlast tj. centralizira sebi ovlast da donosi … za izdvojeno građevno područje onako kako si ona bude očito htjela. Vi ćete mi objasniti o čemu se tu radi, ja nisam to uspio shvatiti zbog silnih zakona koje danas raspravljamo, ja ne znam koliko smo ih danas raspravili, nisam uspio čak do kraja ni pogledati sve ovo. To smo imali i prije. Kaže Ingrid da je ovo rješavanja sustava iz socijalizma. I to da bi došao prije nekakav partijski komesar negdje na teren i rekao bi tu će biti hotelsko naselje. Onda bi se to uzelo nastalo bi hotelsko naselje nakon par godina i ostao je nered u prostoru. znamo kako nam izgledaju imovinskopravni odnosi takvih stvari. Danas možda nije tako, o.k.neće biti isto ali će biti slično. Nemojte se smijati. Ako dođe investitor i kaže ja sam nešto snimio, a oni me tamo ne slušaju Vlada će za njega napraviti UP. Što ih briga za građane? Kome će doći građani? Hoće li doći pred Vladu? Ne, oni će doći kod gradonačelnika, načelnika. To su ti nasljedni dijelovi od prije, znači taj duh nikako ne odlazi. Tu onda dolazi ova odredba da ministrica daje suglasnost i za nekog ravnatelja Zavoda za prostorno planiranje. Pa čemu to? pa ako nema županijska skupština župa pravo staviti čovjeka na čelo nekog nego mora pititi ministricu hoćemo na Zakon o kazalištu?
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Borić u mnogome se slažem s ovim što ste vi rekli, ali ono što mislim da je bilo na mjestu što je rekao i gospodin Šuker u svom uvodu to je da je Ministarstvo prostornog uređenja za donošenje ovog zakona uložilo ogroman trud i da je malo zakona koje smo raspravili u posljednje vrijeme u Hrvatskom saboru koji su zavređivali u prvom redu da se rasprave u jedno normalno vrijeme, a navečer u 18,00 sati i malo više saborskih zastupnika, nema nas tu dvadesetak saborskih zastupnika. Prema tome u tom dijelu čini mi se da je rasprava o ovako važnom zakonu kojim se uređuje najvredniji prirodni resurs u Hrvatskoj zasluživala kudikamo bolje vrijeme i način provođenja same rasprave. Što se tiče ovoga što ste rekli dijela koji se odnosi na državne urbaničke planove uređenja, tu se slažem apsolutno i to ću ponovo ponoviti a to je da mogu razumjeti da Vlada želi na taj način određene prostore koji mogu doprinijeti ubrzanom razvoju Republike Hrvatske i bržoj realizaciji donijeti kroz vlastite prostorne planove. Ali to moramo biti svjesni da to ide na uštrb dosadašnjih stečenih prava koja su bila po meni, jesu nekada bili i duga i razvlačila su se i komplicirala su situaciju. Pa svi ste svjedoci što se događalo primjerice na prostoru Dubrovnika kada su se donosili urbanističkih planovi uređenja i što su se događali u Istri sa … [[Govornik se ne razumije.]] itd., itd., gdje jednostavno se neki projekti ili nisu mogli, dugo su se realizirali zbog nedonošenja urbanističkih planova uređenja. To će sada očito ići po skraćenom postupku. Ja to mogu, ja to mogu pretpostaviti. To će ići po skraćenom postupku. Tim više što ni sada i sa ovog zakona a to možda će kasnije gospođa ministrica … [[Govornik se ne razumije.]] reći kako i na koji način će se procedura urbanističkih planova uređenja koje će donositi Vlada Republike Hrvatske na koji način će se donositi. Tu će biti slična situacija i za županijskim prostornim planom [[Upadica: Hvala.]] dakle i sa državnim i sa županijskim urbanističkim planovima uređenja.
Hvala lijepa. Ivan Šuker replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođo ministrice. Kolega Bačić, ako je jedno područje, može se reći da je u proteklim desetljećima izazivalo traumu kako kod građana tako gospodarstvenika, onda je to sigurno ovo područje. Isto tako zanemarit činjenicu da do prije 6, 7 godina 70% jedinica lokalne samouprave nije imalo prostorne planove, naprosto neznanje, nepoštivanje struke, jer mnogi od ovih ljudi nisu pripadnici niti jedne političke stranke. I iskreno govoreći mene boli briga da li će netko tko je trenutno na vlasti podijelili jedan zakon na 10 ili 5 to me savršeno ne zanima bitno je da ovih trauma više ne bude. A da je to tako najbolje pokazuje broj podnesenih zahtjeva za legalizaciju. I mislim da tu svaka priča prestaje i zato je sramotno da na ovoj strani ima toliko zastupnika koliko ima, sramotno je da bježimo od javnosti, sramotno je da ovaj zakon nije raspravljen sa gradonačelnicom i načelnicom. Iz jednostavnog razloga, svatko tko je bio gradonačelnik dobro zna i ako pošteno radi svoj posao nitko bolje od gradskog vijeća, gradonačelnika i načelnika ne može upravljati s tim prostorom. Ja sam osobno dok sam bio gradonačelnik ima jedan veliki prostor oko Velike Gorice da mi je netko zbog nečijih interesa htio nametnuti da bude šljunčara uz onu jednu veliku koju imamo to bi bila naprosto ekološka katastrofa. I da nisam autoritetom tada saborskog zastupnika i svega izborio sam se da se to makne van, nažalost samo bi bila šljunčara, danas bi Austrijanci tamo vadili šljunak i furali ga u Austriju jer ga doma ne smiju vaditi. I to je razlog zašto se naprosto jedinice lokalne samouprave ne smiju razglasiti. Mora im se dati prostora, ali isto tako kažem, to je moje osobno mišljenje. Kolega Bačić smatra da bi gospođa ministrica trebala to uvažiti i ugraditi nekakav mehanizam u zakon da ako jedinica lokalne samouprave kočnica nekog projekta da naprosto se to treba eliminirati. Dakle, ne treba djelovati u jednom smjeru, ali dezavuirati jedinice lokalne samouprave nakon što su uloženi silni novci, silni trud da sve jedinice lokalne samouprave imaju prostorni plan, mislim da je pogrešno. Ja se iskreno nadam da će kolege u ministarstvu o tome raspraviti i da će tu promijeniti svoj stav.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Šuker, ovdje u zakonu odnosno u Prijedlogu zakona o prostornom uređenju piše da su na okrugle stolove pozvani hrvatska zajednica županija, udruga općina u Republici Hrvatskoj, udruga gradova u Republici Hrvatskoj. Mene bi interesiralo gospođo ministrice jesu li se udruge gradova, općina i županija očitovale o ovom zakonu i na koji način su se očitovale. Ne znam kakav je bio stav Odbora, saborskog odbora za regionalnu samoupravu, regionalnu i lokalnu samoupravu po ovom pitanju ili bar kakva je rasprava bila na tom samom odboru, ali čini mi se ovo što je i kolega Šuker rekao da je ovakvim pristupom svakako neće biti zadovoljni čelnici tijela jedinica lokalne samouprave jer će sada biti i dalje odgovorni za stanje u prostoru na, u jedinice lokalne samouprave pa i područne kojom upravljaju a da je ovim prijedlogom zakona ono što im je do jučer bilo u njihovoj nadležnosti sada preuzeo župan i županijska razina, preuzela je država odnosno Vlada. Toga moraju svi gradonačelnici i načelnici biti svjesni da od sada ako ovaj zakon bude donesen ovako, oni neće biti oni koji će do sada iti u cijelosti zajedno sa njihovim predstavničkim tijelima, dakle, sa vijećima neće biti odgovorni i nemaju te ovlasti koje su imali do sada. To sam ja želio istaknuti, to ste vi ponovili kada govorite o toj suradnji između ministarstva i gradonačelnika odnosno načelnika.
Nastavljamo raspravu, u ime Kluba zastupnika HNS-a kolege Ivica Mandić i Petar Baranović.
Hvala lijepo, gospođo zamjenice predsjednika Sabora, uvažene ministrice sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Složio bih se sa kolegom Šukerom da nije primjereno da jedan ovako važan zakon ponovo raspravljamo u jednom vremenu koje nije primjereno važnosti i prostora u Republici Hrvatskoj i važnosti ovoga zakona po pitanju čuvanja tog jednog od najznačajnijih resursa. Ono što bih rekao na početku da sa ovim Zakonom o prostornom uređenju prvenstveno ide se sa namjerom da se zaštiti i sačuva prostor u Republici Hrvatskoj od različitih devastacija kako urbanim jezgrama, područjima uz obalu, tako u parkovima prirode i ostalim mjestima. Prostor Republike Hrvatske je posebno vrijedan ali uništiv i potrošiv resurs te se kao takav mora čuvati i štititi. Mi u Klubu Hrvatske Narodne Stranke smo uvjereni da ovaj predloženi zakon koji u prvom čitanju ima sve atribute ovo o čemu sam govorio. Iz tih razloga Klub Hrvatske Narodne Stranke će poduprijeti ovaj Prijedlog ovog Zakona sa određenim našim viđenjima po pitanju određenih stavaka u predloženom zakonu. Ja se svih stavaka s kojima se slažemo neću obrazlagati ali u onom za koje smatramo da ima prostora da bi se to moglo bolje urediti, to ću napomenuti. Ono što bih rekao, da je ovo hrabar potez Ministarstva, ministrice i njezinih suradnika, da je ovo u biti završna faza sređivanja stanja u prostoru jer ako pogledamo da onaj zakon koji smo imali o legalizaciji nepravilno izrađenih objekata u Republici Hrvatskoj da je podneseno Ministarstvu prostornog uređenja i graditeljstva negdje preko 820 tisuća zahtjeva. To najbolje govori u kakvom smo stanju, a i takvo stanje govori da je prostor u Republici Hrvatskoj najbolji u odnosu na sve druge članice Europske unije. To govori da imali smo dosta problema, dosta nepoštivanja, nepoštivanja zakona i dosta neprovođenja zakona što je možda najbitnije. Ono što su kolega napomenuli, da je doneseno veliki broj prostornih planova jedinica lokalne samouprave i to je točno i ti svi prostorni planovi imaju svoju vrijednost i svoju važnost i nitko ne osporava ni sada ni u budućnosti sa ovim novim zakonom da će netko ući u prostor jedinica lokalne samouprave i da će netko organizirati prostor gdje će bit vrtić škola, crkva, gdje će bit koji drugi sadržaj i sportski sadržaji. Ali oprostite, ako želimo ozbiljni funkcionalni sustav, ozbiljnu državu, taj puta imamo isto mogućnost da i država mora odrediti određene prioritete. Točno ovim zakonom se precizira što sa državne razine se može organizirati i što se može uraditi, jer oprostite, ako samo dođemo u moju županiju iz koje ja dolazim, Osječko-baranjsku županiju gdje imamo 50 i nekoliko jedinica lokalne samouprave, zamislite da se oni svi usuglase. Ako je neko stručno tijelo reklo da glavni vodovod treba ići tom i tom trasom pa onda to treba, onda nemojmo dozvoliti da o takvim stvarima odlučuju načelnici jer prije svega svi ti prijedlozi koji će doći od Ministarstva oni će se temeljiti na stručnosti i na opravdanosti. Pitanje je produktovoda, plinovoda, naftovoda, ceste, određenih smjerova energetskih prijenosnika. Mislim da su to sve bitne stvari i da one trebaju biti. Normalno da će jedinice lokalne samouprave o tome svemu imati onu pravu informaciju. Ovdje kad smo sad govorili o postojećem stanju i stanju u prostoru Republike Hrvatske sljedeći dokument koji bi se trebao donijeti, a to je ovim Zakonom o prostornom uređenju planira da bi se 2014. godine donijela Strategija prostornog uređenja Republike Hrvatske. Mislim da je taj dokument odličan, da taj dokument će donijeti Hrvatski sabor i da je to jedan od onih prijelomnih trenutaka kada ćemo imati kvalitetno i planiranje ili strategiju što će nam se događati u prostoru. Ono što je najbitnije, da državna razina, regionalna razina i razne jedinice lokalne samouprave ima svatko svoj djelokrug rada i svaka od razina imat će informaciju jednu, drugu, treću jer nitko neće reći ići će to tako i tako, to tako mora bit, imat će informaciju. Ali ovdje želimo čisto ubrzavanje postupka, čisto ubrzavanje procedure. Ono što je također bitna stvar u funkcioniranju ovoga prijedloga zakona i u donošenju ovog zakona je informativni sustav prostornog uređenja. On će prije svega imati mogućnost i djelotvornog uvida u sustav i imat ćemo informaciju na svakom mjestu gdje će se preklapati državni, regionalni i … jedinice lokalne samouprave. To će pospješiti da ćemo imati pravu kontrolu ovoga sustava i pravu kontrolu prostora i taj puta neće biti više odgovornosti da je netko drugi kriv. Ono što je također dobro u prijedlogu ovog zakona, da je ministrica i njezino Ministarstvo i pomoćnici, da su o ovoj temi odradili deset okruglih stolova na razini Republike Hrvatske i sve zainteresirane i županije i jedinice lokalne samouprave, znači pročelnici koji se bave problematikom imali su mogućnosti da ovoj problematici daju svoje primjedbe. I zato nisam iznenađen da ovaj zakon u ovom prvom čitanju ima ovakvu kvalitetu prijedloga. Ono što je također ovaj zakon se dotiče, u članku 18. gdje se spominje savjet prostornog planiranja. Uvažavajući i kvalitetu tih ljudi i tog savjetodavnog tijela mi u klubu HNS-a smatramo da taj savjet je prije svega savjetodavnog karaktera budući da je u članku 20. Zavod za prostorno uređenje Republike Hrvatske profesionalna ustanova koja ima stručne osposobljene osobe i koja ima gotovo isti djelokrug rada i isto praćenje kao i ovaj savjet. Mi smatramo u prvom čitanju, predlažemo Ministarstvu da nam da objašnjenje i da dobro razmotri to savjetodavno … jer sad imamo Zavod za prostorno uređenje Republike Hrvatske, imamo zavode pri županijama, imamo jedan veliki broj stručnih osoba. Što se tiče članka 21., on točno regulira djelokrug rada, aktivnosti zavoda. Ono što je najbitnije, da Ministarstvo u biti uspostavlja zavod i kontrolira i da će kompletan informacijski sustav prostornog uređenja biti vezan uz ovaj dio.
Poštovane kolegice i kolege, gospođo ministrice, potpredsjednice Sabora. Tijekom prethodnih izlaganja rečene su neke stvari radi kojih je potrebno dati komentar, naravno ne ponavljajući ovo što je rekao uvaženi kolega Mandić, pa se dovodilo u pitanje zapravo jedno od temeljnih vrijednosti ovog novog zakona, a to je izbjegavanje konflikta između triju razina planiranja i odlučivanja u dosadašnjem konceptu prostornog planiranja u Republici Hrvatskoj. Mislim da bi bilo dobro da stvarno iskreno pričamo u ovom Saboru s obzirom da smo većina nas koji danas ovdje sjedimo bili ili jesmo čelni ljudi jedinica lokalne ili regionalne samouprave, a neki su kao što znamo bili i ministri u ovom sektoru. Najveća vrijednost je upravo to što je ovaj zakon razdijelio ovlasti, a u okviru ovlasti dao i apsolutnu autonomiju kako jedinicama lokalne samouprave, tako i regionalne uprave, a i ostavio mogućnost hrvatskoj Vladi, odnosno resornom ministarstvu da stvara pretpostavke za realizaciju projekata koji su od nacionalnog značaja. Netko je spomenuo ovaj zakon u kontekstu jačanja centralizacije, pa je referentno na to spomenuo recimo i prijašnje prakse da se određena hotelska naselja rade odlukom o kojoj se ne raspravlja. Pa to je recimo jedna dobra, jedna od dobrih stvari u jednom sustavu koji ja osobno ne simpatiziram koji je iza nas, koji je iza nas jer ću postaviti pitanje da iskreno odgovorimo na njega. Da su tad vladale kondicije koje imamo danas kad bi imali ACI kao sustav marina koji je biser hrvatskog turizma, kad bi imali hotelska naselja koja su napravljena tipa šibenskog Solarisa ili primjerice vodičke Riviera hotela. Kad bi danas stvorili prostorno-planske pretpostavke i ispunili sve zakonom, recentnim zakonima predviđene kondicije da se realiziraju takvi projekti. Odgovor na pitanje je vrlo egzaktan. Koliko smo hotelskih rizorta napravili u suvremenoj Hrvatskoj? Ni jedan, ni jedan. Koliko smo novih marina napravili u 20 godina ako uzmemo u obzir da smo ACI sagradili kao sustav u svega nekoliko godina. Isto tako kolega Bačić je govoreći o stanju u svom resoru rekao da je kvaliteta upravljanja prostorom do sad bila na takvoj razini da je istočna obala Jadrana jedna od najbolje očuvanih područja na prostoru Mediterana, ali zahvaljujući jednoj drugoj činjenici kolega Bačiću. 6830 kilometara dužine obalne crte koje je i ovako malobrojno stanovništvo nije uspjelo devastirati poput Kaštela primjerice, otoka Vira i preduga je bila obalna crta da je kompletno uništimo bespravno sagrađenim rivama, muletima, lučicama koje su eliminirale svaku varijantu gradnje kvalitetnih urbanih plaža u većini primorskih mjesta. Mi nismo imali red u prostoru. Mi smo imali kaos u prostoru. I stoga je dobro da se jasno definiraju ovlasti i jasno definiraju odgovornosti. Jer ukoliko to ne napravimo onda će nam se događati da pojedini projekti čekaju desecima godina dok se prema sadašnjim kondicijama usuglase svi politički, a i ini drugi suprotstavljeni interesi između jedinica lokalne, regionalne i nacionalne. I nemojmo se lagat, to postoji. U prostornim projekcijama Šibenske županije vjetro elektrane su imale strašan primat što nije uopće nelogično s obzirom da je šibensko područje drugo po kvaliteti, odnosno po karakteristikama za eksploataciju vjetro elektrana. Međutim, naravno kad smo došli na vlasti prije četiri godine, kad je došla druga politička opcija onda su došla neka druga razmišljanja pa su se naglo vjetro parkovi s područja Šibenika počeli brisati i počelo se razmišljati o eliminaciji istih. I to je istina. Naglo, godinu dana prije je donesen DPU. Uvale Vrnaža koji je predviđao kombinaciju luke sportske i luke nautičkog turizma naglo je to prestalo biti oportuno jer sad vidi vraga došla je druga garnitura na čelo grada i sad bi bilo zgodno da to postane luka otvorena za javni promet, jer naravno sukladno Zakonu o pomorskom dobru kojeg vi isto tako jako dobro poznate to dolazi onda u ruke županiji, rečeno, učinjeno. I nemojmo se lagat. Rasno razdijeliti ovlasti i jasno razdijeliti odgovornosti. Condicio cine qua non bilo kakvog intenzivnog gospodarskog poduzimanja u prostoru Republike Hrvatske. Sve ostale intencije koje jasno apostrofiraju potrebu da se odgovorno i održivo gospodari prostorom klub Hrvatske narodne stranke pozdravlja. Dobro je da je ovo išlo u prvo čitanje i naravno da je išlo u prvo čitanje, jer ovo je prebitan zakon. Mi ćemo kao klub podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sad idemo na replike, na dio izlaganja koji je imao kolega Mandić. Ante Babić, izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjedniče. Kolega Mandić, vi ste u svom izlaganju rekli da je podneseno više od 800000 zahtjeva za legalizaciju objekata. Moje pitanje je može li zapravo postojeća administracija a i vama i ministrici danas udovoljiti tim zahtjevima i rješavati ove probleme i hoće li nam se zapravo dogoditi a ja izražavam skepsu da upravo zbog takvih stvari ne bismo za nekoliko godina zapravo došli ili imali problema sa nelegalnom gradnjom. A očekivao sam od vas, a i od kolege Baranovića da ćete govoriti o jednom dijelu ovoga zakona koji je zapravo imao u sebi, koji je diskriminatoran u jednom dijelu to je članak 135. ovoga zakona – stranke u postupku izdavanja lokacijske dozvole, a zapravo se govori o onim susjedima međašnicima u postupku izdavanja dozvole koji su zapravo vječna kočnica i razlog traženja novca za datu suglasnost loših međususjedskih odnosa ili sličnih razloga. I susjedi zapravo koriste sve mogućnosti, a to vam je jasno i u dosadašnjoj praksi, da zakoče gradnju ili da odbiju primiti poziv za uvid, žale se na dozvolu i time se zapravo koči taj dio. Međutim, stavak 2. u tom istom zakonu kaže da država je sebi omogućila u procesu dobivanja dozvole bez sudjelovanja susjeda međašnika i tako dovela zapravo sve ostale u neravnopravan položaj. Evo, preko vas sam se obratio i ministrici ali mislim da ste me razumjeli. Hvala.
Na svaki način repliciramo pa onda možemo i na ovaj. Odgovor na repliku, Ivica Mandić.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice. Uvaženi kolega Babić pa rekao sam točno da je podneseno negdje oko 820 tisuća zahtjeva za legalizaciju. Prema informacijama s kojima raspolažem riječ je negdje o 10-ak posto slučajeva koji su predani više iz neznanja i iz bojazni koji nisu trebali, koji nisu osnovani, da su nešto izgradili. Također još idućih 10% ima koji se neće trebati legalizirati, koji će u postupku biti riješeni. Negdje oko 10 do 15% vrlo vjerojatno da neće biti u mogućnosti da se objekti legaliziraju. Zašto? Zato što su izgrađeni ili na zaštićenom području ili na nekakvim trasama koje neće biti mogućnosti legalizirati. I znači ostaje negdje oko 550 tisuća. Sigurno ovaj prvi korak je ministarstvo odradilo fantastično i postavilo si je jako veliku i dobru preponu za preskočiti. Ja u tome nijednog trenutka ne sumnjam da ekipa sa ministricom Taritaš taj dio posla neće odraditi. Normalno u tom dijelu traži se sigurno i support svih onih ureda i koji su pri županijama i da se taj dio posla uspješno završi. Što se tiče ovoga dijela neravnopravnosti o kojem govorite ono je u članku 3. gdje Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja sebi daje jednu vrstu privilegije, ali mislim da je to potpuno u redu jer koliko znam evo kod kolege Bubala u Osijeku jedan je vlasnik kočio jedno 4, 5 godina … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] jedno 5 godina je vlasnik svog zemljišta kočio kompletnu investiciju.
Hvala. Marijan Škvarić, replika.
Uvažena potpredsjednice Sabora, evo uvaženi kolege prije svega još jedanput naglašavam ono što smo htjeli definirati, onaj dio ovog prijedloga Zakona o prostornom uređenju, a to je da taj prostorni plan mora biti donesen brže, jednostavnije, jeftinije uz naglasak da to mora biti s adekvatnim prioritetima, ovlastima i odgovornostima. Ja nažalost moram reći iz svog dijela primjera da itekako bih htio da sam sad jer sam ja u tijeku druge izmjene svog prostornog plana da ga mogu raditi po ovom zakonu jer ovo što radimo po starom zakonu radimo godinu dana i još nije sigurno kako ću ga dovesti. A to se tiče mene kao ingerencije kao gradonačelnika u okviru ILS-a da bih htio da se zaista te ingerencije državne razine prostornog plana županijske i lokalne dovedu u situaciju kao što donaša ovaj zakon. Zašto? Zato što zaista država mora imati dio mogućnosti da određuje svoje prioritete u svom državnom prostornom planu. I onda kasnije mi na lokalnoj razini ne trebamo o tome više raspravljati. Ali naravno itekako u ovom zakonu je također definirano da kada se donosi državni i županijski prostorni plan mi sudjelujemo u njegovom donošenju. Znači, nije to da se nešto radi bez nas ali onda kad se to donese na državnoj i županijskoj razini mi više ne trebamo raspravljati na lokalnoj razini gdje idu državne ceste, gdje idu plinovodi, gdje idu zaštićena područja itd. To više nije naša ingerencija i ne treba na to gubiti vrijeme. Onda će biti brže i prije svega jednostavnije. S druge strane ono što bih htio reći da će biti jeftinije ako ćemo ga puno brže donijeti, ono što ste rekli iz svog primjera, idemo u izmjenu zbog toga što određeni gospodarstvenici žele investirati na naše područje za godinu dana, sreća da još uvijek nisu odustali, da će moći to donijeti. A još jedna stvar koja će biti brža i jeftinija temeljem imovinskog instituta uređenja građevinskog zemljišta gdje zemljište u biti vlasnik građevinskog zemljišta je dužan prije dobivanja lokacijske dozvole predati jedinici lokalne samouprave vlasništvo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Ivica Mandić.
Evo hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Marijane slažem se s vama. Sa uspostavom informacijskog sustava prostornog uređenja gdje će biti sve tri razine, državna, županijska, jedinice lokalne samouprave normalno da postupak donošenja i usklađivanja prostornih planova bit će puno lakši. Evo s jedne sad strane smo govorili kada jedinice lokalne samouprave koče recimo državu, a ima isto slučajeva da jedinice lokalne samouprave u donošenju svojih prostornih planova trebaju dobiti određene suglasnosti od Hrvatskih šuma, Hrvatskih voda, HEP-a itd., itd. i da su te procedure trajale po nekoliko mjeseci. Znači, sa ovakvom uspostavom sustava taj dio ćemo eliminirati i točno će biti precizirano što i kako se mora napraviti. Smatram da tendencija ovog zakona je da bude brže, jednostavnije, kvalitetnije a automatski time će i jedinice lokalne samouprave sa svojom ponudom biti konkurentnije prema gospodarstvu i da će biti olakšane investicije.
Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepo. Evo želim kolegi Mandiću replicirati. Naime u svom izlaganju rekao je da Osječko-baranjska županija ima 50 jedinica lokalne uprave. Nema nego 42, 7 gradova i 35 općina, ali ono što je puno važnije da upravo kada su bile rasprave, a među njima i o Osječko-baranjskoj županiji nisu vođeni ni zapisnici s tih rasprava ali vidljivo je iz zakonskog rješenja koje je pred nama da gotovo ništa od tih prijedlog nije ni prihvaćeno. Prema tome, najbolje struka ljudi koji svakodnevno rade po terenu i rješavaju sudske sudbine, ljudske probleme osjećaju što je problem od prostornog planiranja do lokacijskih, građevinskih dozvola, samog nadzora u gradnji ali isto tako i arhitektonske uspješnosti. Prema tome, gledajući sva tri zakonska rješenja ali prije svega ovaj onda sigurno da treba akceptirati ono što struka kaže po terenu i što osjeća po terenu da je problem, a evo posebno u Osječko-baranjskoj županiji koja je jedna od većih županija. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku Ivica Mandić.
Hvala lijepo. Kolega Bubalo pa ne vidim razloga ako su ti prijedlozi došli od struke i ako su argumentirani jer ovdje osobe koje su ovdje pred nama su isto osobe od struke i koje sigurno znat će valorizirati sve prijedloge. Ne vjerujem da prijedlozi nisu prihvaćeni, oni su ugrađeni možda na nekakav drugačiji način. A znate kako su sve stručne osobe, one drže samo do svog stava, a drugih stavova nema. Mislim da je tu mali i vlastiti ego u pitanju ali očekujem da će na ovo pitanje kvalitete odgovoriti ministrica i njezini suradnici nego ja jer ne vidim razloga da kvalitetne prijedloge koje dolaze od jedinica lokalne samouprave se ne uvaže.
Branka Juričev-Martinčev replika.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice. Poštovana ministrice. Pa kolega Mandiću rekli ste kako je ovo izuzetno hrabro predložiti ovaj zakon ovom našem Saboru. ja bih se složila sa vama posebno u segmentu koji se odnosi na zaštitu obalnog područja mora. Naime sama ministrica je rekla da je … predviđena još od 1967.sa pauzom od 1994.do 2004.sada imamo posebno poglavlje koje obrađuje to područje radi zaštite uz ograničenje pojasa kopna i otoka u širini od tisuću metara od obalne crte. A u biti ovaj zakon predviđa ishođenje lokacijskih dozvola za objekte već prema prostornom planu. Znamo da prostorni plan nije tako detaljan kao što su urbanistički i detaljni plan i vjerujem da će ovo biti jako opasno. U dogledno vrijeme da će se u ovom području naći objekti katnosti, a vi znate slučaj sam u Vodicama i sada investitora koji je zainteresiran za to, znači 50, 60 i više metara upravo u visine u ovom području. Istovremeno predviđate u članku 50.za provedbu prostornog plana lokalne razine propisuje se obveza provedbe javnog arhitektonskog natječaja za odabir idejnog rješenja za zgrade i druge zahvate u prostoru javne i društvene namjere. Znači kada je jedinica lokalne samouprave investitor onda predviđate arhitektonski natječaj za odabir najboljeg idejnog rješenja za razliku od ovakvih objekata. Ja se slaže da je sada vrijeme kada trebamo poticati investitore kada trebamo voditi računa i nastojati otvarati što više nova radna mjesta, to je sigurno bitno za ovu generaciju ali je veliko pitanje šta ćemo ostaviti onima nakon toga onim budućim generacijama, da li ćemo trajno narušiti prostor. Hvala.
Odgovor na repliku Ivica Mandić.
Uvažena potpredsjednice, ja sam mogao dići povredu Poslovnika jel kolegica Branka replicira meni, a postavlja pitanje ministrici. Mislim to nije u skladu sa. Ne, ne ja sam rekao da je hrabro iza toga stojim jer ovaj dio ovoga zakona predviđa određeni dio kvalitetnih novih prijedloga i novih uredbi, što smatramo da je dobro. Što se tiče ovoga dijela koji je vezan za zaštitu obalnog pojasa, kolega Bačić je rekao da je ovaj prijedlog zakona čak na jednoj višoj razni od zaštite okoliša, ja mislim da ne može biti ispod jel zaštita okoliša je na prvom mjestu jer ona prvo uređuje taj prostor. I ja mislim da ovdje nema nikakve bojazni po pitanju očuvanja okoliša. Ako ga nismo do sada devastirali uvjeren sam da prijedlogom i donošenjem ovog zakona prostor će ostati kvalitetniji i bolji.
Sada ćemo preći na replike na izlaganje kolege Baranovića. Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Baranoviću u svom uvodnom obrazloženju kako bite još dodatno osnažili poziciju ovog zakona u kojem se zapostavlja uloga jedinica lokalne samouprave rekli se … izgradili pa ste naveli … naveli ste Vodice, Vodičansku rivijeru, Solaris itd. kada bi se tog načina i modela držali ja bih vam mogao navesti niz takvih devastacija i promašaja upravo zahvaljujući takvoj politici. Primjerice, i sami ste rekli Kaštelanski zaljev ili Mala Venecija, kakva je Mala Venecija bila prije zahvata u sjevernoj luci u Kaštelanskom zaljevu, kakav je Vranjic izgledao i kakav je već polako danas kako izgleda upravo zahvaljujući što su se neke stvari tamo promijenile. Dakle ono što vam želim reći, demokracija je procedura, procedura u kojoj mi moramo poštivati ono što smo usvojili odlučivanjem da ćemo prići demokratskom, tržišnom sustavu upravljanja u Hrvatskoj. I mi tu demokraciju i Ustav koji smo donijeli koji branite ta načela pa i jedinicama lokalne samouprave moramo poštivati. Mi ih ovim prijedlogom zakona ne poštujemo. Naime, Vlada i središnja vlast ima zakone, ima strategiju prostornog uređenja, donosi Vlada određene uredbe ministarstvo donosi pravilnike i s time je definiran zakonodavni okvir kako će se postupati i u prostornom uređenju. Ali sada mi ovim zakonom ulazimo poprijeko u takav sustav jer kažemo mi ćemo utvrditi sa središnje vlasti gdje će nešto biti i to će tamo biti neovisno o tome kako ćemo i na koji način promišljati o jedinicama lokalne samouprave. To je ono što sam, što uporno ponavljam i s čime se ja ne slažem. Dakle, ako smo uspostavili sustav u kojemu ćemo uvažavati takvu lokalnu razinu onda ne možemo donositi zakone kojima pokazujemo da je ne uvažavamo.
Odgovor na repliku Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Bačiću, ne slažem se s vama naravno zato što kao bivši čelnik lokalne samouprave jako dobro znam kako se igra … [[Govornik se ne razumije.]] i kako se igra ne samo kod nas nego svugdje. I od toga nisu cijepljene ni, nemojte shvatiti da to na neki način samo prigovaram HDZ-u nego su sve političke opcije jednostavno takve po svojoj naravi, konfrontacija između lokalne razine i regionalne razine a isto tako i nacionalne je napravila nemile štete hrvatskom društvu i gospodarstvu, zaustavila je brojne procese. Svi smo svjesni istine da se po dosadašnjem konceptu često, vrlo često događalo da je jedna politička opcija suprodstavljena drugoj na različitim razinama stavljaju nogu u vrata a posebice s vrha prema dnu. Svjesni smo tih činjenica, u ovom Zakonu dapače, sasvim suprotno je stvar vrlo jasno definirana. Ovdje su jasno razlučene ingerencije i dana je autonomija. Dakle, u onome što je ingerencija jedinica lokalne samouprave više županija ne može stavljati nogu u vrata. Ne zaustavljaju se procesi, ne zaustavljaju se poduzetničke inicijative, ne donose se prostorni planovi, usklađuju po 10, 15 godina. Pa šibenski GUP se piše više nego što je Dostojevski pisao Rat i mir. Samo zbog toga. Isključivo zbog toga. Ista stvar je i s odnosom državne razine prema, ista stvar je i sa odnosom državne razine prema regionalnoj razini, stalno smo bili svjedoci peljanja, zapinjanja nogu, suprostavljanja, zaustavljanja i blokiranja. Blokiranje je postalo sintagma u prostornom planiranju Republike Hrvatske. Sada ovim modelom jasno je tko što radi u svom dvorištu, tko za što odgovara i tko za što ima ovlasti. I to je u svakom slučaju bolje. Hvala lijepo.
Josip Borić, replika.
Kolega Baranović, vas ne napušta duh socijalizma kao ni kolegicu tamo Ingrid. Gledajte, rekli ste da je dobro da onda onaj sustav koji bi na načelu partijskoj komesara riješio hotelsko naselje ili marinu, ne, to je tako bilo, šta ćemo bježati od toga, to je bilo brže sa repovima. A repovi se dan danas osjete. Dan danas. Zašto smo morali donositi Zakon o turističkom zemljištu? Zašto turističke firme još uvijek u portfelju imaju onaj dio koji će morati obeštetiti vlasnike, privatne vlasnike zemljišta? Zašto? Zato što bi bilo brzo ali sa puno nedostataka. A sada kao ponovo to vraćamo. Da mi Vlada donosi UPU tamo gdje ja recimo imam teren. I što sada? Otkuda joj pravo. Imam li ja pravo na svoje vlasništvo, imam li ja pravo reći što ja hoću tamo, ili ćete nam direktivnom iz Zagreba govoriti što. Pa umjesto Vlada da razmišlja o tome da se rješava svih ovlasti koje ne trebaju jer ima posla koliko hoće, oni si još uzimaju i još. Pa što ministrici u 750 hiljada zgrada koje treba ozakoniti treba imenovanje nekog ravnatelja županijskog zavoda za prostorno planiranje. Ma čemu to? Pa … [[Govornik se ne razumije.]] funkcioniralo ministrice. Imamo sve ravnatelje? Imamo. Što im fali? Jesu li loši? Pa neka o tome razmišlja župan. Ako nam ne valjaju župani onda ukinimo županije ali nemojte to objašnjavati na ovaj način. Nama to ne treba. Pa s čime se sve ljudi bave u ministarstvu. Pa u Ministarstvu, ne znam regionalnog razvoja razmišljaju tko je dobio 20 kubika vode na … [[Govornik se ne razumije.]] pa je li to normalno? Je li to vama normalno? I to se subvencionira … [[Govornik se ne razumije.]] znate o čemu. Pa što nam rade komunalna poduzeća, pa tako i ovo. Pa što bi nama Vlada govorila kako će nama izgledati okoliš u mojoj općini? Jer je netko od investitora stavio šapu i baš hoće tamo, pa neka … [[Govornik se ne razumije.]] dolje ljude, pa neka razgovaraju, jesu li on izabrani? Jesu. Sasvim krivo gospodine … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Petar Baranović.
Meni je kolega Boriću jako žao što vi po tko zna koji put zapravo izvrćete teze. Evo vi ste rekli da odakle pravo državi da sutra propiše prostornim planom da će se neki sadržaji raditi na određenoj lokaciji i da raspravlja u vašem vlasništvu. Pa i do sada prostorni planovi kada su se radili nije bilo u pitanju čije je vlasništvo nego je bilo u pitanju procjena struke šta se gdje treba raditi. Jednako tako ni vlasništvo nije moglo osporiti sadržaj prostornog plana a donosilo se u sistemu da je svatko mogao zaustaviti svakoga i zato smo imali … [[Govornik se ne razumije.]] story u kontekstu mnogih prostornih planova na području Republike Hrvatske. Prema tome, prema tome ovdje ste apsolutno promašili cijeli fussball, cijeli fssball jer to sa kategorijom vlasništva nema nikakve veze. Prostorni planovi ne osporavaju ničije vlasništvo, ne diraju se te ustavne kategorije kao što niti vlasništvo može, bar ne bi trebalo, bar ne bi trebalo utjecati na sadržaj prostornih planova. Hvala lijepa.
Tomislav Klarić. Replika.
Poštovana predsjedavajuća, ministrice, kolegice i kolege koji smo još tu. Evo gospodin Baranović je rekao koliko je solarisa izgradio na koliko marina, koliko resorta. Ja ću postaviti pitanje koliko je koksara, koliko Obrovaca, koliko crnih jama i koliko je koštala ovu državu i ovaj narod sanacija samo koksare moje koja je uništila grad je bila 350 milijuna kuna. Kolio se za taj novac mogla napraviti marina, resorta ili solarisa? A svijet nije počeo s nama niti je počeo s Jugoslavijom već davno prije i uvijek se nešto i negdje gradilo, a valjda je postojalo i prostorno planiranje u vremenu kad su se gradile, a ova država bez obzira tko je bio na vlasti u ovih 20-tak godina i za vrijeme rata je izgradila na stotine km i autocesta i tunela i svega onog što život znači, pa i optičkih kablova, telekomunikacija, na kraju krajeva i digitalizirat ćemo prostorne planove pa ćemo na taj način proći. Ono što me više boli od svega što ste rekli je slaganje sa svima vama koji ste dosad rekli da smo jučer od ranog jutra raspravljali samo o jednom zakonu i o dvije točke. Ovdje govorimo o budućnosti Hrvatske, o njenom razvoju, o svemu onome što će se događat na njenom prostoru, stavljamo to u vrijeme kad naša javnost koja je itekako za ovo zainteresirana ne sluša i ne vidi i spajamo tako važne zakone u jedan zakon, u vremenski rok koji je potpuno neprilagođen, u praznu sabornicu pa to govori o nama valjda više, o onome koji organizira sav ovaj rad i o samome zakonu. Ovo je dokument o kojem se mora razgovarat, koji se mora uvažavat, kojeg svi zajedno moramo donijet jer taj dokument i jedan i drugi i treći znači gospodarski razvoj i budućnost ove države.
Hvala. Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega, ja se za početak mogu složit s vama da je šteta što je prema dnevnom redu ispalo da je ovako bitan zakon, pa makar i u prvom čitanju u ovom terminu, međutim termin i vrijeme ne oslobađa svakog zastupnika koji ima odgovornost prema temi i prema svom poslu da nazoči sjednici. U ovom sazivu sam u nekoliko navrata iza ponoći, kao zadnji izlagač znao završiti sa laku noć i vidimo se ujutro poštovane kolegice i kolege. Prema tome, to što nema zastupnika kod ovako važne teme to je stvar njihove osobne odgovornosti pristupu. Ono što ste rekli, ja sam ovaj primjer odnosno konstataciju da su se mnoge vrijedne stvari, pa čak i vrijedni sustavi i danas vrijedni i atraktivni za hrvatski turizam i gospodarstvo napravili upravo zato što se moglo na neki način ubrzano strateški planirat i izvršavat. To sam izvukao iz konteksta jedne za mene loše epizode jer ja nisam došao u ovaj Sabor iz reda bivših partijskih sekretara niti trkača sa štafetom što jest slučaj s nekim vašim kolegama. A šta se tiče tvornica, vaše koksare, moga TEF-a, dugoratske tvornice termolegura, one su relikt jednog vremena u kojem je to bila osnovica gospodarstva, ne samo u Hrvatskoj nego u čitavoj Europi. Vrijeme industrijske proizvodnje u Europi je vrijeme kad Europa nije bježala od crne metalurgije, vrijeme kad su vladale druge okolnosti i kad turizam nije bio toliko primarno naglašen u strukturi gospodarstva. Ovo ću samo jedan primjer za kraj, pa TEF je u Šibeniku napravljen još u doba Kraljevine Jugoslavije i samo je nadograđivan. Koksara je odradila svoje u Bakru, znaju ljudi koji su radili u njoj da to nije bio jednostavan posao, ali su neke generacije u nekom vremenu živjele od tog posla, a i stvarale su pretpostavke da se s tim koksom mogu raditi i druge stvari. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I Ante Jerolimov, replika.
Zahvaljujem predsjednice. Uvaženi zastupniče kolega Baranović, zadivljen sam kako branite ovu trodiobu ovlasti unutar donošenja prostornih planova i kako nas uvjeravate, kako nam tumačite da je ova centralizacija nešto što je nužno za sređivanje stanja u ovom dijelu. Zaista ne znam što je to interes ljudi koji žive u jedinicama lokalne samouprave ako nije interes njihov, što je tu interes države i županije ako to nije interes tih ljudi koji tamo žive i rade i koja su to nametanja, koje su to stvari koje se trebaju dogoditi iz Zagreba, iz nekog županijskog središta, a da nisu ljudi svjesni u svojim jedinicama lokalne samouprave. Druga stvar, danas pričate ovo a prije dvije godine, evo pročitat ću vam što ste u Planu 21 napisali kao jednu od mjera decentralizacije pa ste rekli regionalna i lokalna samouprava imat će veće ovlasti u prostornom planiranju i upravljanju i gospodarenju prostora. Sada dolazimo do toga da će nam iz Zagreba, što je rekao uvaženi kolega Borić, ponovno netko crtati nekakve dijelove koji pojedini investitori budu vidjeli, odnosno odlučili se da bi bilo tamo dobro nešto izgraditi. Mislim da to nije u redu, ali nije u redu ni stvar da jedinica lokalne samouprave, to nisu odvojeni otoci koji će se ucrtavati, to se mora planirat, s tim nešto mora bit povezano, moraju se napravit ceste, izgradit određeni prilazni putevi koji se trebaju ucrtavat u prostorne planove. Znači ne može nitko napravit ad hoc nekakvu namjensku zemlju bez da je to u koordinaciji sa općinom i jedinicama lokalne samouprave.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Krenut ću od činjenica da mi imamo u ovom Saboru jednu stvar koja se proteže gotovo kroz svaku raspravu koja se iole dotiče gospodarstva, aktualnog gospodarskog i socijalnog stanja, zaposlenosti u Republici Hrvatskoj. Interes je pokretanje investicija jer kad ne bi, upravo vaš klub je bio najgorljiviji u raspravama u kojem spočitavate ovoj Vladi da je imamo pad BDP-a, da nema pokretanja investicija, a čitavo vrijeme se pravite Englezi i znate istinu, da je prostorno-planska regulativa odnosno njeno sporo donošenje, usklađivanje, najveći problem u pokretanju investicija, u realizaciji onih projekata koji mogu značajno utjecat na BDP. Tome nema kraja. Mogli bi nabrajati od Istre do Dubrovnika koliko investicija čeka da se stvore prostorno-planske pretpostavke. Drugo, nije točno da se na ovaj način oduzima ingerencija jedinicama lokalne samouprave. Upravo suprotno, mi smo do sad bili u situaciji da je jedinica lokalne samouprave mogla zamisliti bilo šta, šta je u interesu njenih građana i šta je artikulirana politička volja njenih građana. Ali joj je županija mogla staviti nogu u vrata, više ne može. Država je mogla sadržajno staviti nogu u vrata, više ne može. U onom dijelu u kojem je njena ovlast ona je samostalni kreator svega šta piše u prostornim planovima. Dobro iščitajte zakon, pa ga onda komentirajte. A u konačnici meni nije problem da mi Zagreb, meni nije problem da mi Zagreb bude grad u kojem će se donositi strateške stvari za interese ove zemlje. Meni je bija problem prije 20 godina kad su se strateške stvari donosile u jednom drugom glavnom gradu. Hvala lijepa.
Riječ je zatražila ministrica Anka Mrak Taritaš. Izvolite za govornicu, imate 10 minuta.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice, uvaženi zastupnici. Meni je jako drago da imamo raspravu o sva tri zakona jer imamo mi mogućnost sutra govoriti o Zakonu o gradnji. I zaista, svi koji su rekli da je riječ o izuzetno važnoj problematici zaista je riječ o izuzetno važnoj problematici. Primijetili ste da i kad sam govorila nisam govorila o reformama čuvala sam se riječi reforme, ali riječ je o izuzetno zaista važnoj problematici, problematici od značaja za razvoj naše države. Ja ću se referirati na tri stvari. Prva stvar je državni prostorni plan. Dakle, ovdje je glavnina rasprave bio na temu smanjenja ovlasti jedinica lokalne samouprave i državnog prostornog plana i ovlasti Vlade. I ja bih vas samo htjela ipak podsjetiti na sadašnji Zakon o prostornom uređenju. Sadašnji Zakon o prostornom uređenju ima Strategiju prostornog razvoja koji donosi Hrvatski sabor. Ovaj zakon ima Strategiju prostornog razvoja koju donosi Hrvatski sabor. Sadašnji zakon ima program prostornog uređenja Republike Hrvatske koji je '99. godine donijelo tko? Vlada Republike Hrvatske koja je ove godine izmjenu i dopunu donijelo tko? Vlada Republike Hrvatske. I temeljem tog programa se izdaju lokacijske dozvole. Program je sukladno odredbama Zakona o prostornom uređenju i gradnji osnov za izdavanje lokacijskih dozvola. Mi smo taj program nazvali pravim imenom, a pravo ime je Državni prostorni plan. Kako će se donijeti Državni prostorni plan? Na temelju javne rasprave koja će biti u 556 općina i gradova sukladno Arhuškoj konvenciji. U svih 556 općina i gradova će 60 dana biti u javnoj raspravi Državni prostorni plan oglašen na svim oglasnim pločama s javnim izlaganjem. Tko će donijeti Državni prostorni plan? Sabor Republike Hrvatske. Tko će utvrditi građevinska područja za izdvojena građevinska područja državne namjene? Sabor Republike Hrvatske. Urbanistički plan uređenja. Što je urbanistički plan uređenja? Građevinska područja su a to najbolje volim usporediti s kućom, linije građevinskog područja su kuća, a urbanistički plan uređenja je interijer. Gdje se u kući što nalazi i gdje se u kući što gradi? Sabor Republike Hrvatske sukladno ovom zakonu koji je pred vama u prvom čitanju na temelju provedene strateške procjene utjecaja na okoliš, na temelju procjene utjecaja na prirodu, na temelju javne rasprave koja je u trajanju od 60 dana u svih 556 jedinica, općina i gradova donosi Državni prostorni plan. Državnim prostornim planom se planira infrastruktura od važnosti za državu i isključivo i jedino izdvojena građevinska područja gospodarske namjene od važnosti za državu, a Vlada na temelju toga što će donijeti Sabor i kad on kaže da je negdje građevinsko područje izdvojene gospodarske namjene 56 ha u okviru tih 56 ha. Sukladno provedenoj javnoj raspravi u trajanju od 30 dana na urbanistički plan uređenja koja se provodi na teritoriju jedinica lokalne samouprave gdje se to dešava će moći donijeti urbanistički plan uređenja. Ponavljam, danas Vlada Republike Hrvatske donosi Program prostornog uređenja Republike Hrvatske koji je u hijerarhiji dokument temeljem kog se izdaju lokacijske dozvole. Dakle, toliko o državnom prostornom planu i cijeloj i dakle mi smo samo Program prostornog uređenja nazvali Državni prostorni plan i stavili ga u sustav kao i bilo koji prostorni plan. Druga tema je tema na koju bih se ja rado referirala. Ja sam arhitekt. Dakle, u javnosti ste imali priliku i čitati i vidjeti i na saborskim odborima su bili predstavnici Udruge udruženja hrvatskih arhitekata i predsjednik komore i oni su imali primjedbe i apsolutno se ja sa brdo tih primjedba slažem, ali primjedbe su u jednom drugom zakonu. To je Zakon o arhitektonskim, inženjerskim djelatnostima koji se nalazi u izradi. Teze su postavljene, teze smo dostavili svim komorama i dali im priliku da do nove godine oni predoče sve primjedbe i sve što treba biti. Treća tema je tema Državnog zavoda za prostorni razvoj i apolitike. Od 2007. godine je obaveza u Zakonu o prostornom uređenju da država treba organizirati i napraviti svoj Državni zavod za prostorni razvoj. Od 1.9. mi imamo Državni zavod za prostorni razvoj, imenovan je v.d. ravnatelj koji je jedan kolega iz ministarstva, imenovano je Upravno vijeće i u šest mjeseci ćemo provesti javni natječaj za ravnatelja. Osigurana su sredstva bila svaki put u proračunu od 2007. do ovamo i Republika Hrvatska kao i sve druge države EU ima državni zavod koji je evo registriran na adresi ministarstva i zaista sada vršimo reorganizaciju da se počne raditi da formalno možemo donijeti odluku o izradi strategije iako smo neformalno strategiju počeli raditi. Moji kolege arhitekti spominju apolitike, možda se uvaženi zastupnik Bačić ne sjeća ali kad je bio ministar ja sam ispred ministarstva bila imenovana na čelu tijela koje je vodilo apolitike. Apolitike su donošene i sve što u apolitikama stoji je u ovom zakonu i bit će u svim drugim zakonima. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepa. Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovana gospođo ministrice kada govorite o Državnom planu prostornog razvoja tu se možemo složiti kada govorite o sastavnicama tog prostornog plana sve do odredbe kojom vi ne propisujete da ćemo Državnim planom prostornog razvoja planirati, odnosno odrediti izdvojena građevinska područja izvan naselja za gospodarsku i javnu namjenu državnog značaja. Vidite, tom odredbom mi apsolutno odstupamo od onoga što smo dosada radili. Ta je odredba bila u nadležnosti i planiranju regionalne i lokalne samouprave. E sada se može postaviti pitanje kad se i provede rasprava u 555 jedinica lokalne samouprave kako će se i na koji način uvesti u Državni prostorni plan nešto protiv čega bude jedinica lokalne samouprave o čemu njeno predstavničko tijelo nije donijelo odluku. Jer je upravo definiranje tog prostora gdje će na prostoru jedinice lokalne samouprave o tome je odlučivalo predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave a o tome će sada odrediti Vlada. To je jedna stvar. I druga stvar, mi ćemo još znati ćemo do koje će mjere biti centraliziran sustav prostornog uređenja onog trenutka kad Vlada donese popis uredbom iz članka 51. kad Vlada svojom uredbom propiše objekte gospodarske i što je ne manje važno, dakle gospodarske i javne namjene. Dakle, Vlada će uredbom utvrditi što će na Hvaru primjerice u Starigradu biti prostor kojega će urediti Vlada bez odlučivanja bez stranačkog tijela grada Starigrada. To je ono što će se vrlo, vrlo egzaktno dogoditi onog trenutka kad Vlada donese uredbu i kada onda bude za taj prostor sama uredila bez grada Starigrada.
Hvala. Odgovor na repliku ministrica Anka Mrak Taritaš.
Ja bih samo htjela još jedanput ponoviti ono što sam uvodno rekla, danas svoja građevinska područja jedinice lokalne samouprave planiraju i govorim o građevinskim područjima izdvojene namjene, izvan naselja, mogu planirati tek kad im to odredi županija. I jedinice lokalne samouprave jednako tako sudjeluju u javnoj raspravi kao što će u budućnosti sudjelovati u državnom planu. Dakle, država odlučuje za državnu razinu, županija za županijsku razinu. Ali danas općine i gradovi sukladno ovom zakonu imaju nešto što dosad nisu imale, imaju ingerenciju odlučivanja o gospodarskim zonama izdvojene namjene svog značaja. Danas to nemaju, danas im to planira isključivo županija. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne danas im planira županija i oni mogu planirati samo tamo gdje im je isplanirala županija. U budućnosti, pročitat molim lijepo odredbu članka 71. ovog zakona, točno će biti rečeno do koje površine pravilnikom odnosno uredbom mogu planirati općine i gradovi. Danas mogu planirati nulu.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolegice Mirele Holy nema pa gubi pravo rasprave po ovoj točci. Tomislav Klarić, izvolite.
Evo pa ja sam uvodno kroz repliku rekao par riječi o važnosti ovih triju zakona i pohvalio model i način donošenja njegova kroz raspravu, kroz izlaganje, kroz prvo i drugo čitanje. Ali idem na ono što me konkretno najviše smeta, a ja vjerujem da smeta i sve čelnike jedinica lokalnih samouprava a i onih koji rukovode na bilo koji način određenim prostorom unutar jedinica lokalnih samouprava. U samom obrazloženju zakona to sam rekao i na odboru doslovno piše da je najveći i najštetniji nedostatak koji izravno onemogućava ostvarenje pretpostavki za unapređenje gospodarskog i društvenog razvitka je neprihvatljivo velik utjecaj regionalnih i lokalnih prostornih planova u planiranju na državnoj razini a posebice na provedbu zahvata u prostoru od značaja za državu itd. Svi smo se kleli i prijašnja vlast i ova vlast na izborima da će provesti na području RH decentralizaciju, da će se dati veće ovlasti jedinicama lokalnih samouprava, regionalnih samouprava po svim pitanjima. Sad i po ovom zakonu a i po čitavom nizu prijašnjih vidimo da na jedinice lokalne samouprave većim dijelom se prenose obveze, a sve više im se oduzimaju ovlasti. U ovoj raspravi mislio sam se dotaknuti i nečega što možda ja neprimjereno ali čitavo vrijeme nazivam pljačkom, to je nekakva uredba Vlade iz '91. godine po kojoj su vlasništvo jedinica lokalnih samouprava tadašnjih katastarskih općina i gradova unutar prostora jedinica lokalne samouprave Državna odvjetništva bez obzira na naše prostorne planove prenosila u vlasništvo RH. Ono je postalo vlasništvo RH, a tamo je pisalo, i Državno odvjetništvo je to uredno provodilo ukoliko nisu bili u obuhvatu građevinskog područja prema prostornom planu do '91. godine. Zbog čega ovo govorim? Govorim o efikasnosti i brzini države o sadašnjim prostornim planovima, a ja to govorim iz iskustva koje imaju jedinice lokalne samouprave, ta područja jesu građevinska područja dapače jesu i u prostorima upravo vrlo uspješnih nažalost ne prevelikog broja gospodarskih industrijskih zona u RH. zašto jedinice lokalne samouprave da bi dobile natrag to zemljište moraju čekati po 2, 3 godine dokazivat ne znam kakvom dokumentacijom planove, a ukoliko su slučajno Hrvatske šume stavile u šumsku gospodarsku osnovu onda čak i plaća skidanje iz šumsko-gospodarske osnove. Ovo govorim o brzini i efikasnosti. Ja sam za da država, vlast, ministarstvo i ovaj Sabor donose strateške planove one koji su ključni i od vitalnog interesa za državu, to su prvenstveno koridori prometna infrastruktura i ono ostalo. Ali mislim da država ovaj Sabor ne bi smjeli odlučivati o tome što će biti na području jedinica lokalne samouprave van onog obuhvata koji je namijenjen naseljima i kako ste rekli izdvojenih građevinskih područjima odnosno gospodarskih zona. Ukoliko se to kosi sa interesima odnosno strateškim planovima a jedinice lokalne samouprave dobar dio njih donosi nekakav program ukupnog razvoja i on je puno duži od ovih pet godina koliko ste rekli da će se izbacivati iz prostornih planova jedinica lokalne samouprave gospodarske zone koje nisu u roku od pet godina stavljene u funkciju. Postoji čitav niz razloga zbog čega nekakva zona i nekakav prostor nije stavljen u funkciju, a tim više što određujete da ukoliko taj prostor nije stavljen u funkciju da se na nekoj drugoj lokaciji stavlja nekakav drugi prostor u funkciju. U ovome dijelu zoni što se 100%-no slažem je to planiranje u ZOP-u ali tu bih naveo i dat ću amandman na ovaj članak 41. U članku 41.zadnji stavak piše da se sanirati napuštena … polja mineralnih sirovina i proizvodna područja prvenstveno u pejzažnom rekultivacijom ugostiteljsko turističkom i sportsko rekreacijskom namjenom. Ja bih ovdje dodao još jedan članak odnosno stavak gdje bi propisao namjenu napuštenih eksploatacijskih i proizvodnih područja u neposrednoj blizini zaštićenih kulturnih spomenika i unutar obuhvata ZOP-a da je u nadležnosti jedinica lokalne samouprave ukoliko su unutar obuhvata prostornog plana naselja. Ovo govorim iz konkretnog razloga za prostor Bakra gdje se nalazi plato koksare gdje postoji 150 tisuća metara kvadratnih zemljišta i ne želim da netko drugi određuje osim građana toga grada namjenu toga prostora, a po ovome je to moguće. Spomenut ću i onaj dio priče, a to sam rekao i na odboru koji se odnosi na prostorno planiranje, ingerenciju države, županije i gradova i općina. Primorsko-goranska županija je donijela prostorni plan. U prostorni plan je ugradila prometnu integralnu studiju. Tom prometom integralnom studijom koju je ova Vlada, ministarstvo, grad Rijeka, županija platili 8 milijuna kuna. U toj prostorno integralnoj studiji rezervirani su prostori svih gradova i općina od Rijeke, Bakra, Općine Vinodolske, Novog Vinodolskog, Senja i nadalje za koridore prometne pravce, ravničarske pruge, da ne govorim Omišalj i most još jedan na Krk. Ministar sada prometa govori o nekoj drugoj pruzi vrlo kvalitetan prostor svih tih jedinica lokalne samouprave je sadašnjim prostornim planom Primorsko-goranske županije rezerviran, ne može se drugačije planirati osim za te koridore nečega što prema sadašnjim izjavama koliko ih ja shvaćam ministra Dončića neće biti koridor ravničarske pruge budući se gradi dvokolosječna pruga do Delnica od Delnica do Zlobina kolosiječni tunel u Zlobinu ranžirni kolodvor i dalje dvokolosječna pruga. To su najave Ministarstva prometa u prostornom planu Primorsko-goranske županije imamo nešto drugo. I opet se vraćam na preveliku centralizaciju i onaj dio priče koji se odnosi na vjetroprkove. Imamo Općinu Fužine imamo Općinu Vinodolsku imamo ugovore sa investitorima koji su već u izmjene prostornih planova u mjerenja kroz 4, 5 godina uložili svaki po 4, 5 milijuna kuna uz otkup zemljišta za mjerne stupove. Imamo prostorne planove koji im to omogućavaju, imamo studiju koja im je svojevremeno omogućila pa sada ne omogućuje i imamo nekakve ugovore jedinica lokalne samouprave i mišljenja prijašnjih predstavničkih tijela da je to moguće. Imamo sada nalog iz ministarstva, županije da te vjetroparkove izbaci iz svog plana, a za ostale planove na ostalim područjima jedinica lokalne samouprave piše doslovno u županijskom prostornom planu da ide neposrednom primjenom prostornog plana županija. O čemu se tu radi? Dakle ove smo izbacili tamo gdje su mjerili, ovdje ide neposrednom primjenom prostornog plana županije i dolazi mi investitor s kojima smo potpisali ugovor isti ti Nijemci isti ti Talijani i govore ljudi vi niste normalni. Jesmo li? A govorimo o prostornom planiranju. I upravo iz tog razloga što znam na koji način sve to funkcionira što već godinama se borimo sa svim ovim stvarima govorim koliko je ovaj zakon bitan i jedan i drugi i treći kada ste ga već podijelili u tri. I čestitam vam na upornosti i na želji da ga popravite, ali dajte vidite sve te stvari. I kada se vraćamo opet na centralizaciju i tu priču, sada u Republici Hrvatskoj imamo 550 ne znam koliko općina i gradova, ja vam garantiram da u ovom trenutku na nivou države imamo 550 i toliko investicija, 555 investicija. 555 gradilišta. Nitko više u ovom trenutku ne gradi nego sve jedinice lokalne samouprave na nivou države. Vodovode, kanalizacije, oborinsku odvodnju, lokalnu infrastrukturu, škole, vrtiće i ne znam što sve ne. I nemojte na ovaj način pisati da lokalne samouprave bilo što koči [[Upadica: Hvala lijepa, privedite kraju, kolega.]] Lokalne samouprave su temelj ovoga društva i pozivam se na Ustav i ovaj dio pitanja što smo postavili i na odboru. Koliko se ovakav model kosi sa Ustavom [[Upadica: Hvala lijepa.]] Jer u Ustavu lijepo piše da su jedinice lokalne samouprave te koje planiraju svoj … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Replika Marijan Škvarić.
Uvažena potpredsjednice Sabora. Uvaženi kolega rekli ste u vašoj raspravi da evo mi koji smo načelnici i gradonačelnici imamo puno protiv oko ovog Prijedloga zakona o prostornom uređenju, oko decentralizacije. Ja nemam ništa protiv i ono što sam vam rekao, sada sam ja u izmjeni svog prostornog plana. I nebi ništa protiv da ako to sada vidi ovaj zakon da ne bi trebao pitati i tražiti posebne uvjete gdje mi je koridor državne ceste, gdje mi je koridor željezničke ceste spoj, gdje mi je također eksploatacijsko polje, gdje su mi zaštićena parkovna područja i ostale stvari. To ne bi trebao tražiti, nego bih se bavio onim što je itekako ključno za mene, gdje će mi biti … [[Govornik se ne razumije.]] gospodarska zona, gdje će mi biti poljoprivredna zona, gdje će biti zona mješovite izgradnje zona stambenog i … [[Govornik se ne razumije.]] stanovanja, to je ono što, čime bi se trebalo baviti i što bi veoma brzo mogao riješiti, staviti u funkciju. I ono što mi … [[Govornik se ne razumije.]] želimo da bude taj zakon životni, da brzo to ugradimo naš … [[Govornik se ne razumije.]] A kada ste već govorili o gospodarskoj zoni. Apsolutno se slažem da ima puno razloga zbog čega neka gospodarska zona u pet godina se ne može staviti u funkciju. Jedan od razloga je valjda zbog toga što ja u svome gradu nemam takvih problema zato što nisam mogao dobiti 80 ili 100 hektara gratis evo neka ti se nađe, pa još 20, 30 milijuna kuna daj nešto napravi s time, nego sam svaki kvadratni metar itekako morao kupiti zemljišta, točno gledati racionalno gdje će mi biti iskoristivo da napravim UPU i da mogu prodati to zemljište da ima poduzetničku investiciju u svome gradu. Za to nemam problema. Oni koji imaju problema oko toga da imaju veliki prostor tog gospodarskog zemljišta neka razmisle zašto su to rezervirali ako ne treba. Jedan primjer u mojoj županiji gdje zaista se prije svega … [[Govornik se ne razumije.]] od države najkvalitetnijeg poljoprivrednog zemljišta za gospodarsku zonu koje je sada prazno. Istovremeno poljoprivredno zemljište smo proglasili tamo gdje ništa ne može rasti jer je pjeskovito. Treba to malo prostornog plana promijeniti, ono što zaista možemo … [[Govornik se ne razumije.]] napraviti da bude u funkciji. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Tomislav Klarić.
[[Upadica: Uključite mikrofon.]] Kolega rekli ste da mene ne zanima gdje će biti eksploatacijsko polje, gdje će biti nekakvi koridori, di će biti ovo, di će biti ono. Mene itekako zanima, mene zanima gdje će mi se igrati djeca, gdje će mi danas sutra, netko od mojih sugrađana naći mjesto za izgraditi si život, vikendicu, ne znam što li već što će se događati u budućnosti. Itekako me zanima što će se dogoditi na tom prostoru. A kada govorite već o … [[Govornik se ne razumije.]] netko je planirao ovako, netko je planirao onako. Mislim da svatko planira na onaj način na koji je izašao pred svoje birače koji su mu dali povjerenje i kojima je nešto obećao. Ako obećanje ne ispuni neka se miče sam ili će ga oni maknuti. A što se tiče otkupa zemljišta, rješavanja tih i tko planira i koliko. Mi smo isplanirali 5 milijuna kvadrata i uvjeren sam da ćemo ih popuniti. Popunili smo dvije trećine i plaćamo isto tako zemljište kao i vjerojatno vi, … [[Govornik se ne razumije.]] sada u ovom trenutku 30 eura po metru kvadratnom. Ali znamo što želimo, znamo što hoćemo i ne želim da mi netko odzgora to diktira na tom prostoru kako će biti. Jer ima svoje predstavničko tijelo, ima svoje građane, ima svoju županiju, ima svoju državu, svoje ministarstvo koje mi treba pomoći da sve to izrealiziramo što smo si zacrtali da ćemo napraviti.
Petar Baranović, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega, vi ste spomenuli javne investicije koje se i danas događaju pa ste rekli da u 500 i nešto jedinica lokalne samouprave ima 500 i nešto gradilišta. Pa vrlo vjerojatno ima i više. Mi smo u Šibeniku imali bar tri otvorena u svakom momentu. Međutim, pokazalo se da to nije dostatno. To se pokazuje na brojkama koje recimo kolega Šuker vrlo precizno zna izrealizirati i dati svoj komentar o tome da li imamo dovoljno investicija i kakvo je stanje sa BDP-om, sa njegovim rastom, odnosno padom. Isto tako, takve investicije troše novac iz proračuna jedinica lokalne samouprave, iz državnog proračuna ili iz kreditnih zaduženja putem Europske banke za obnovu i razvoj ili Svjetske banke i sada da ne nabrajamo dalje. A mi govorimo o činjenici da čitav niz investicija posebice recimo na Jadranskoj obali iz područja turizma čeka i stoji da se realizira sa novcem koji se treba unijeti u Hrvatsku. Ubaciti u krvotok hrvatskog gospodarstva i hrvatskog financijskog sustava. O tome se radi. I to je činjenica, nemojmo se dame i gospodo lagati, znamo da je politika u velikom broju slučajeva blokirajući između različitih instanci napravila nemjerljive štete i zaustavila investicije koje bi bile dragocjene, koje bi bile pitanje opstanka ovoga trenutka. I konsolidacije a ne samo gospodarske slike nego i financijske slike ove zemlje. U konačnici ponovo aludirate na centralizaciju, na uskraćivanje ustavnih prava, jedinicama lokalne samouprave. Upravo suprotno, do sada je jedinica lokalne samouprave mogla pokušati artikulirati svoje interese kroz poslovni plan ukoliko nije bilo političke volje da joj se to dopusti, više razine su je mogle blokirati. Ovog momenta kada se jasno definira šta je čija ingerencija, postoje vrlo javno zakonom propisana autonomija u korištenju tih ingerencija i ovlasti. Prema tome, ne radi se o centralizaciji. Nego se radi o jasnom definiranju i prava i obveza, ovlasti i odgovornosti. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Tomislav Klarić.
Pa evo kolega građevinske aktivnosti jedno su od područja kojima statistika zvuči prilično loše. Rekli ste da nisu dostatne, činjenica je da nisu dodatne. Ali jesu. I u ovom trenutku krize i u ovom trenutku svih ovih pretumbacija koje imamo jesu jedne od brojnih investicija na čitavom području Republike Hrvatske upravo iz razloga jer su ih pripremale jedinice lokalne samouprave, počev od idejnog rješenja pa do ishodovanja dozvola, do rješavanja imovinsko-pravnih odnosa i do realizacije. A isto tako činjenica u masu suludosti koje imamo u ovoj državi, pa tako jedinica lokalne samouprave plaća vodni doprinos za projekt oborinske odvodnje, a ukoliko osnuje trgovačko društvo u svom vlasništvu ono će bit oslobođeno pa će ta oborinska odvodnja bit u njihovom vlasništvu. Razgovarali ste tu i o komunalnom doprinosu. Ima čitav niz nelogičnosti koje treba ispravit, ali ispravit upravo na ovakav način kroz razgovor, kroz razmjenu iskustava, kroz dosadašnja iskustva, jer ovo što radimo ukoliko ovako nastavimo investicije će i dalje nam padat jer sve veći su pritisci na jedinice lokalne samouprave. Evo uveli smo i predškolski odgoj pa ćemo i to valjda financirat, uvest ćemo još masu drugih stvari, a osnovne alate koje imamo će nam uzet. Ja želim i moji vijećnici na 126 km mog kvadratnog prostora da upravljamo tim prostorom u suradnji sa Vladom, sa ministarstvom, uz poštivanje strateških infrastrukturnih pravaca države i nek se to donese na državnoj razini. Ali ono što će se događat na tom prostoru, e tu mislim da bi jedinice lokalne samouprave jer mu to Ustav govori, trebale biti ključne u prostornom planiranju.
Hvala lijepa. Na redu je kolegica Marija Lugarić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Za razliku od nekih diskutanata o ovom zakonu ja se nešto manje razumijem u samo prostorno planiranje, uređenje, razumijem se onoliko koliko i prosječni hrvatski građanin ili građanka. Sukladno tome interes. Tim je više meni u ovom dijelu zakona možda ovdje najzanimljiviji bio dio koji se odnosi zapravo na sam informacijski sustav prostornog uređenja, odnosno sustav koji treba omogućiti jednostavan, brz, besplatan pristup podataka o zapravo, pristup javnim podacima o stanju u prostoru i svemu onome što je zapravo nama prosječnim građanima ili jednom sutra prosječnom investitoru bitno. Stoga mislim da je ta glava 3 zakona, ovi članci 26. pa nadalje jako važna, jer nudi jedan novi standard, nudi jednu novu priču oko koje do sada nismo razmišljali. Kad smo govorili i razmišljali o podacima o prostornom uređenju uglavnom smo slušali kontra informacije o tome da ljudi ne mogu radit jer imaju nekakvi birokrati koji ne izdaju određene papire koji trebaju izdavati ili to izdaju nakon puno tlake, muke i gnjavaže, a zapravo sada obrćemo priču naopako da zapravo sve one javne informacije ili one informacije koje posjeduju tijela javne vlasti budu u informacijskom sustavu javno i besplatno dostupne svima. To ja prepoznajem kao značajan iskorak i vezano uz to imam zapravo dvije primjedbe ili pitanja ili komentare. Drago mi je da zakon ide kroz dva čitanja i da ćemo moći to i popraviti. Prvo, silno mi je drago što je u zakonu napisano da se taj informacijski sustav vodi kako interoperabilni sustav i čini mi se da je to prvi put da kad razgovaramo o kompleksnim sustavima da spominjemo pojma interoperabilnosti. To je neobično važno, to ljudi koji se bave informacijskim sustavima znaju važnost toga. Mi obični koji se time ne bavimo uglavnom ne znamo osim kad se sudarimo zbog toga što su ti sustavi napravljeni na jednoj platformi ili nisu interoperabilni itd. I to ja u svakom slučaju podržavam i drago mi je da je takva riječ našla mjesto u zakonu. Međutim, kad govorim o tome voljela bih da još jedna riječ u tom kontekstu nađe mjesto u zakonu, a to je pitanje multiplatformnosti. Naime, iako je člankom 32. predviđeno da elektronički standard informacijskog sustava će biti uređen uredbom koju će donijeti Vlada mislim da mi možemo već sada predvidjet u zakonu i morali bismo predvidjeti u zakonu da zapravo temeljno načelo za izgradnju takvog informacijskog sustava koji želi pružiti sve informacije koje posjeduju tijela javne vlasti, naravno osim onih koji su tajna, a takvih je vrlo malo u ovom konkretnom području, moraju udovoljavati osim načela interoperabilnosti i načelu multiplatformnosti. Dakle to nije dovoljno samo utvrditi uredbom Vlade, mislim da to treba biti i u zakonu. Mi smo primjerice kod uvođenja nekih takvih sustava imali dosta problem primjerice e-porez na koji je sustav koji ima svojih i dobrih i loših strana, gdje je recimo napravljen na način da određeni certifikati ili da se samom sustavu može pristupiti samo iz jednog informatičkog sustava iako kod nas danas ljudi koriste više različitih platformi i to je nešto što smatram bitnim i da bi na neki način potpuno do kraja oživotvorilo da tako kažem temeljnu ideju koja je bila u prijedlogu zakona, a to je da se informacije učine dostupne svima. To je jedan prijedlog. Drugi dio koji mi moram priznat nije baš jasan kad uspoređujem tekst samog prijedloga zakona i ovo očitovanje o savjetovanju sa zainteresiranom javnošću i pitanje članka 31. stavak 3. Naime, radi se o lokacijskoj informaciji koja po svojoj prirodi je informacija, vi ste lijepo u zakonu napisali da ona nije upravni akt, no međutim meni je u tom smislu da tako kažem ružnu riječ ali navečer je kasno pa mogu si dozvolit, besmisleno, da onda zakonom utvrđujemo da se onda izdaju u pisanom obliku. Dakle ako informatički sustav vodimo isključivo u elektroničkim obliku onda i takvu informaciju koja je paar excellance informacija kojom je one baš prirodne informacije, dakle ni upravni akt nije rješenje, ono ne služi, temeljem nje se ne može poduzeti nikakva daljnja pravna ili bilo kakva druga radnja, napisati da se može izdavati u pisanom obliku. Ja bih najradije da piše da se izdaju u isključivo elektroničkom obliku jer te informacije u elektroničkom obliku i postoje jer je sustav isključivo u elektroničkom obliku, no međutim bila bih zadovoljna i pristala bih da tako kažem ako će mene o tome itko išta pitat, a hoće u glasanju, da ta informacija bude u elektroničkom obliku osim ako netko posebno kroz zahtjev zatraži u pisanom da onda ona bude i u pisanom obliku. Dakle da mi malo ljude kako navikavamo državnu upravu da funkcionira s elektroničkim dokumentima da tako na neki način navikavamo ljude iako mi se čini da su ljudi puno više naviknuti na rad s elektroničkim dokumentima nego li su to sami, nego li je to sama državna uprava. I ovo je super primjer gdje se to može dobro vježbati, da tako kažem. Jer velim nije upravni akt, nije rješenje, dakle nema puno zapreke da to ne bi bilo u elektroničkom obliku. E sad, zbunjujući dio mi je vezan uz očitovanje o savjetovanju sa zainteresiranom javnošću čini mi se na stranici 5. tog očitovanja na pojedinačne primjedbe. Ta primjedba je bila postavljena i drago mi je da je bila postavljena i vi ste tamo negdje podcrtali, napisali da je to nešto što je prihvaćeno, pa mi nije jasno kak' je prihvaćeno jer nije u zakonu ali to je sad manje bitno ako se mi možemo dogovoriti da tu odredbu članka 31. stavak 3. promijenimo. Po ovim neverbalnim reakcijama vidim da je to negdje vama prihvatljivo tako da je manje bitno šta piše na neki način u ovom očitovanju. Evo ja bih se ovdje zaustavila. Htjela sam istaknuti jedan važan, po meni važan dio zakona koji će i neke probleme o kojima su kolege govorili možda i umanjiti, jer informacija u današnjem vremenu je moć i onda mnoga pitanja, mnoge dileme će naprosto biti zatvorene. Ali čini mi se da još ovaj mali korak u smislu ove dvije primjedbe do drugog čitanja možemo napraviti, pa da se doista ostvari intencija zakona, a to je da imamo sve informacije dostupne svima i da one budu, da one naprosto budu besplatne. Evo zahvaljujem.
Hvala lijepa. Na redu je kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovana gospođo ministrice sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Ja sam kroz replike, a i uvodno u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice naznačio osnovne razlike u poimanju donošenja ovog zakona u odnosu na stav Vlade i resornog ministarstva. Ja sad dodatno samo želim reći da je sustav koji je danas u prostornom uređenju da je, rekao bih zatvoren Zakonom o prostornom uređenju i gradnji iz 2007. godine i što je već netko malo prije spomenuo upravo na temeljima tog zakona sve su jedinice lokalne samouprave i sve jedinice područne samouprave, odnosno županije donijeli su svoje prostorne planove. Sada kad su ti prostorni planovi doneseni, kada je uspostavljen sustav koji je prihvaćen u Republici Hrvatskoj uvodimo jedan novi sustav koji smo, oko koga se možemo složiti da bi trebao poboljšati, ubrzati, pojednostavniti proceduru donošenja prostornih planova ali mi sada uvodimo jedan sustav koji s jedne strane povećava broj prostornih planova, s druge strane zbog ovog zakona će primorati brojne jedinice lokalne samouprave da svoje planove, prostorne planove koje sada se mora uskladiti sa ovim zakonom da ih budu morali mijenjati u roku od 12 mjeseci kako to piše u samome zakonu. Nadalje, i vi i ja čuli smo to na matičnom, a i na Odboru za zaštitu okoliša stav vaših kolega iz i Komore arhitekata i Društva arhitekata kada govore o prostornom planiranju, odnosno činjenice da će od sada svaki prostorni plan biti provediv, da će biti operativan. Dvojba oko toga koliko možemo to tvrditi kada znamo na kojoj je podlozi ili ja još ne znam, ispričavam se, ja još ne znam na kojoj podlozi će se raditi državni prostorni plan, kakvo je mjerilo tog državnog prostornog plana. Pa kada ne znam na koje će mjerilo biti podloga za izradu državnog prostornog plana onda mi još i više kod mene postoje dvojbe kakva će to onda biti rasprava u jedinicama lokalne samouprave kada vi dolazite na tu raspravu sa planom izrazito sitnog mjerila. E sada, kakva se može valjana rasprava provoditi u jedinicama lokalne samouprave i nekom predstavničkom tijelu o donošenju prostornog plana koji je rađen u mjerilu 1 naprama ne znam koliko 500000, milijun, ne znam koja će biti kartografska podloga za izradu takvog prostornog plana. E sad onda mogu i misliti kakva će to biti rasprava u toj jedinici lokalne samouprave i može li se ona uopće mjeriti sa raspravom koja se radi na jednom urbaničkom planu uređenja koji se radi na podlozi 1:1000. Tako da ta najava demokratičnosti u odlučivanju jedinica lokalne samouprave prilikom određivanja i izjašnjavanja o prostornom planu, državnom prostornom planu koji je rađen na tako jednom sitnom mjerilu, jer ne znam kako se može uopće raditi na krupnijem mjerilu državni prostorni plan kakva će ta rasprava biti u jedinici lokalne samouprave i predstavničkom tijelu to ćemo još vidjeti kad za to dođe vrijeme. Ja sam to rekao i sada ću ponoviti. Još sad ja niti ne znam o kolikoj se mjeri i dozi centralizacije radi jer sada govorimo samo načelno, govorimo da će Vlada RH donositi urbaničke planove uređenja za gospodarsku i/ili javnu namjenu. Međutim, kada Vlada u javnost izađe s tom uredbom u kojoj će propisati sve prostore i zemljišta u Republici Hrvatskoj koja su od posebnog interesa za državu i za županiju, onda ćemo tek čuti gradonačelnike i načelnike ovdje koji sjede u ovom Saboru kako će onda pristupiti i kakav će njihov biti odnos prema ovome zakonu. Pa ću vam ja reći jedan primjer. Na ovaj način ovakvim prijedlogom zakona mi na, a vi mi to možda možete bolje objasniti, ali ja predmijevam da je tako mi ne vjerujemo primjerice gradu Zadru, mi ne vjerujemo jednom gradu Zadru temeljem ovog zakona da on najbolje zna što je od interesa za Zadar, za Zadarsku županiju i za Republiku Hrvatsku, nego bolje od njega zna Vlada i bolje od njega zna Županija zadarska jer će Vlada svojom uredbom propisati koji će to prostori i područja na području grada Zadra biti oni koje će urediti svojim aktom županija Zadarska. Što to hoćemo reći? Da gradu Zadru treba tutor od strane županije koji će mu propisati detaljnije kroz urbanistički plan uređenja što je to na njegovom prostoru od važnosti za Zadarsku županiju, a to Zadrani ne znaju? Dakle, Predstavničko tijelo Zadra ne zna toliko dobro što je to važno za Zadarsku županiju pa ćemo to njemu dignuti ovim zakonom iz njegove nadležnosti i reći ćemo to će odrediti predstavničko tijelo Skupština Zadarske županije. Evo, to je otprilike jedan pristup protiv kojeg ja jesam. Ja mislim da je grad Zadar nakon što mu je Vlada, odnosno ovaj Sabor donio Strategiju prostornog uređenja, nakon što je Vlada prije mjesec dana izmijenila Program prostornog uređenja ili prije 14 godina donijela Program prostornog razvoja RH, nakon što mu je Sabor donio Zakon o prostornom uređenju, nakon što je Vlada donijela odgovarajuće uredbe i propisala način donošenja prostornih planova itd., ministarstvo svoje pravilnike, nakon što smo uspostavili ZOP kao zaštićeno obalno područje mora, nakon što smo sve to zajedno pripremili da grad Zadar zna, sad sam uzeo Zadar kao primjer, da grad Zadar sada valjda zna kako će to što su mu svi dokumenti prostornog uređenja i svi mogući zakoni pripremili zna kako će to realizirati. Jer tim više, to i sami priznajete i to je činjenica, da kada se to i donese da još uvijek je na vama nadzor. Dakle, na ministarstvu je nadzor za donošenje tih prostorno-planskih dokumenata. Pa čak evo ako mogu karikirati do te mjere više ne vjerujemo ni vlastitom nadzoru nego ćemo mi to sami morati izraditi. Još jedna stvar, kada gospođo ministrice ovaj zakon promatram kako je donesen i kada znam da nam je u drugom čitanju Zakon o strateškim investicijskim projektima onda mi sve to skupa daje još mogu reći jednu jasniju sliku kuda i na koji način Vlada planira u realizaciji određenih projekata kako to zakon predlaže gospodarske namjene jel. Može se opravdano postaviti pitanje nećemo li upravo zbog toga da bismo određene projekte koji možda nisu dobro prihvaćeni u pojedinoj jedinici lokalne samouprave, koji možda nisu dovoljno dobro prihvaćeni na određenoj regionalnoj razini nećemo li ih na ovaj način kroz Zakon o strateškim investicijskim projektima gdje će postojati jedno usko tijelo jedno povjerenstvo Vladino koje će o tome određivati i utvrđivati koji su to projekti od strateškog interesa za RH e sada da te projekte koji neće proći toliku javnost mi ćemo ih sa ovim urbanističkim planovima uređenja kudikamo lakše riješiti nego da to prepustimo toj demokraciji koja zahtjeva proceduru donošenja i kroz Županijsku skupštinu i kroz Gradsko, odnosno Općinsko vijeće. Ja ne govorim da je tome tako i da će tome tako biti, ali ovaj zakon to uz kažem korelaciju sa onim zakonom čije nas drugo čitanje čeka vjerojatno vrlo brzo ove moje slutnje postaju potpuno opravdanima. I to je ono zbog čega nisam za to. Ja nisam za to da ono što smo u jedinicama lokalne samouprave uspostavili da im sada dižemo. Vi kažete da nije jedinica lokalne samouprave vlasna sama uređivati svoj prostor jer da joj to priječi županija, odnosno da županija uređuje prostor jedinice lokalne samouprave. Pa vi jako dobro znate, davno se bavite ovom problematikom, kako su nastali prostorni planovi u Hrvatskoj. Da su prostorni planovi rađeni i općine su one koje su bile vrednije čiji su načelnici bili aktivniji počeli još davno donositi prostorne planove prije Zakona o prostornom uređenju i gradnji i ti su prostorni planovi jedinica lokalne samouprave bili na određeni način podloga kasnije
Hvala lijepa. Josip Borić, replika.
Gospođo potpredsjednice mogli ste mi bar dozvoliti da završim rečenicu. Hvala.
Kolega Bačić evo baš ću replicirati na ovaj zadnji dio odnose županija i općina u donošenju prostornih planova. Mi formalno, to se ovdje ne spominje, znači imamo da županija isplanira prostor općine ali uvijek u suradnji sa općinom s time da inzistira na onome što propisuje ili zakon ili određeni njihov interes. Ali se uvijek dogovara. Mi ovdje nismo čuli kako će se donijeti … za te posebne zone, izdvojene zone, a čuli smo da ćemo ga usvojiti mi u Saboru ako sam ja to dobro čuo na prijedlog Vlade. … [[Upadica se ne razumije.]] Ok. Znači, u tom segmentu ja ne vidim problem. Evo moj kolega je naveo da smo nedavno usvojili prostorni plan županije Primorsko-goranske nakon 2, 3 godine. Bilo je problema. Recimo na Krku koji su se usprotivili nekim planovima države ali su na kraju ipak taj prostorni plan podržale neke od tih općina ali je i donesen ajmo reći u nekakvom normalnom demokratskom procesu. Ovdje se radi o čistoj centralizaciji i mi ćemo zasigurno umjesto jednostavnije procedure ući u kompliciranje a sama najava nekih novih izmjena 550 planova jasno je da mi sljedeće dvije godine nećemo valjda raditi gotovo ništa. A gdje ćemo svi završiti za sljedeće dvije godine to je pitanje.
Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Zahvaljujem kolega Boriću što ste mi omogućili da dovršim rečenicu. Dakle, želim do kraja reći sljedeće, da su županijski prostorni planovi ili prostorni planovi uređenja županija nastali kao rezultat usvojenih i donesenih prostornih planova općina i gradova u najvećoj mjeri i da su rijetki slučajevi da županije priječe jedinicama lokalnih samouprava i gradovima i općinama razvoj i određivanje zona. U kudikamo više slučajeva to priječi pogotovo u primorskom jadranskom dijelu to prijeći odredbe Zakona o prostornom uređenju i gradnji odnosno odredbe prema kojima nije moguće povećavati građevinska područja u zaštićenim obalnim područjima s obzirom na odredbe Zakona o prostornom uređenju i gradnji. I često puta jedinice lokalne samouprave i gradovi žele imati još građevinskog zemljišta, još zona bilo turističkih bilo nekih drugih ali onda njima to kao priječi županija. To im priječi Zavod za prostorno uređenje koje im ne dozvoljava na temelju zakona kojeg je ovaj Sabor usvojio da te svoje želje koje su često puta megalomanske ne može im se ispuniti. Tada onda županija u velikoj mjeri određuje jer je ona produžena ruka kroz Zavod za prostorno uređenje vlade odnosno u provođenju zakona Zavod za prostorno uređenje ograničava takve želje jedinica lokalne samouprave da razviju na prostoru onoliko zona građevinskog zemljišta koje njima po zakonu ne pripada u najvećoj mjeri. Prema tome prostorni planovi su u velikom dijelu i nastali s obzirom da su poštivali Strategiju prostornog uređenja RH, program prostornog uređenja i da su konzumirali već donesene prostorne planove jedinca lokalne samouprave gradova i općina. Prema tome o tome da baš danas županije priječe i ograničavaju slobodu jedinicama lokalne samouprave u prostornom planiranju nije do kraja točno.
Branko Vukšić replika.
Uvaženi kolega Bačiću pa mi smo zapravo govorim od vremena kako sam ovdje u Saboru i uvijek retorički smo za decentralizaciju i to je bilo i u Planu 21. I uvijek kada slušate neke velike intervjue političara na vlasti onda ćete čuti kako će se Hrvatska decentralizirati. Uvijek smo retorički za demokraciju, međutim što se događa? U praksi smo za centralizaciju u potpunosti i zakoni koje donesemo nije samo ovaj Zakon o prostornom uređenju nego masu zakona koje smo donijeli ovdje u Hrvatskoj vidi se da vlasti nije ni nakraj pameti da decentralizira Hrvatsku, a uostalom mnoge zemlje koje imaju visoki standard, visoki stupanj demokracije su upravo napravile to decentralizirali svoje zemlje. Međutim ova vlast nema povjerenja ni u koga drugoga osim u sebe, svoje paračike, stranačke drugove koje je postavila i kako bi netko u općini ili županiji mogao biti dovoljno dobar da bilo što planira, a kamoli da odlučuje o prostornom uređenju, tako ni o demokraciji nema ni D od demokracije i sve što donosimo u Saboru svodi se samo na jedno, treba dati čim veću moć partiji i uspostaviti ne demokratsku nego partitokratsku državu.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Upravu ste kolega Vukšić. Ja prilično sam često ovdje u sabornici ja se ne mogu sada sjetiti koji je zakon donesen i kojim smo mogli reći da je na tragu one floskule koju Vlada govori i koju je naznačila u Programu 21 Kukuriku koalicija o decentralizaciji. Ajmo se pokušati prisjetiti nekog važnog zakona kojeg smo donijeli u kojem osjećamo da je napravljena jedna bar u jednom segmentu u jednoj oblasti da je napravljena decentralizacija i da je pratila isto tako fiskalna decentralizacija, da su sredstva povećana jedinicama lokalne samouprave. Na isti način je tako koncipiran i ovaj zakon. Dolazim iz Dubrovačko-neretvanske županije i pratio sam prilično i prije kao ministar i kasnije donošenje urbaničkog plana uređenja golfa na Srđu. Ja sam siguran premda nije u cijelosti on danas ovakav kakav je donesen ispunio očekivanje brojnih građana koji su se izjasnili na referendumu koji je proveden u gradu Dubrovniku, ali zahvaljujući civilnim udrugama, zahvaljujući upravo toj činjenici što je taj plan donesen u gradu Dubrovniku što nije donesen u Zagrebu ili što ga čak nije rekao bi nije bila ni županijska skupština nego što ga je donijelo gradsko vijeće u svakom slučaju kudikamo je više upravo zbog te procedure koja je sada predviđena zakonom on na određeni način restriktivniji u odnosu na ono što je investitor očekivao i što se u početku promišljalo da će taj prostor donijeti investitor. Dakle upravo zbog te činjenice da je napravljena velika procedura kroz javne rasprave i ponovljene javne rasprave to je ono što je ipak doprinijelo očuvanju prostora. Bojim se da to kada bude doneseno na Markovu trgu sličan UPU daleko i kudikamo dalje od očiju javnosti neće imati tako rigoroznu kontrolu.
Kolega Bačiću prije ste me opomenuli ali vi zaista kada ste govorili u ime kluba kada govorite 10 minuta, zato su ovdje ovi ekrani da pratite. Ivan Šuker izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa s obzirom da je u Hrvatskoj sve ispolitizirano tako je ispolitizirana i ova tema. I meni iskreno govoreći koji nisam stručnjak za prostorno planiranje ali sam si u životu obavljajući raznorazne poslove dosta često lupao po glavi jer ljudi koji su gledali neke stvari u prostoru nisu mogli razumjeti potrebe ljudi koji žive na tom prostoru. i to je ono što me uvijek užasavalo i to je ono što uvijek ja kao ekonomista naprosto nisam mogao razumjeti. Tako i čitajući obrazloženje ovog zakona nešto što meni fali da bi možda mogao konkretnije raspravljati, osim toga da sam rekao da je važan zakon i vrlo bitan i da je vjerojatno ministrica htjela poboljšati neke stvari, međutim ono što meni fali temeljem iskustva iz prethodnih godina je da svi zaboravljamo da Hrvatska praktički do prije 6, 7 godina 70, 80% jedinica regionalne i područne samouprave nije imalo prostorno planove. Dakle naporom prije svega kolegice Dropulić i kolege Bačića Hrvatska je došla do toga da do ulaska u EU praktički sve jedinice lokalne samouprave imaju prostorne planove. A došli smo na nekakvu razinu da tako kažem administrativne uređenosti toga područja. I sada ono što meni fali u obrazloženju ovoga zakona što u toj administrativnoj uređenosti ovog područja fali, gdje se sukobljavaju interesi od jedinica lokalne samouprave i države i iskreno govoreći možda bi svi drugačije raspravljali da je ovdje pobrojano 10, 15 ili 20 državnih investicija koje u ovom trenutku čekaju, imaju investitore, imaju sve ali jedinice lokalne samouprave to koče. Onda bi vjerojatno svi drugačije raspravljali, onda bi vjerojatno svi možda i drugačije razmišljali i promišljali o tome da se ovom zakonu želi nametnuti da jedna nova potpuno nova institucija o prostornom planiraju a to je da država određuje neke stvari. A to je ono što sam vam rekao na početku, naprosto, nekada je možda neke projekte lakše provesti i lakše progurati ga bez obzira koliko oni odgovaraju toj lokalnoj zajednici ako se oni rasprave, ako se donesu na lokalnoj razini nego ako se nametnu odozgora. Jer ako se nameću odozgora onda onima koji su protiv toga, a imate vi ljudi koji su protiv svega i svačega, naprosto imaju sjajan materijal da naprave jedan otpor prema takvoj investiciji. I ono što je kolega Baranović rekao nažalost ta vremena su prošla da je netko mogao narediti da se bez mišljenja i nevladinih udruga i ovoga i onoga radi na nečijem području, to je nešto, prošlo svršeno vrijeme i naprosto na to moramo svi računati i na sve otpore prilikom razno raznih investicija i možemo krenuti od Rokvela u Istri do golf igrališta na Srđu, pa možemo krenuti do neki projekat … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle naprosto postoje određeni problemi. A ja ću vam kao ekonomista reći zašto. Zato što nema adekvatne naknade za korištenje prostora. A to u ovom zakonu nigdje explicite nisam našao. I kasnije ću vam kroz nekoliko primjera to i provesti. Jer kada bi se to … [[Govornik se ne razumije.]] , kada bi bila adekvatna naknada za korištenje prostora onda nema jedinice lokalne samouprave koja ne bi prihvatila određene projekte koji su državni i interesantni i koje bi država nametnula. Ono što su govorili i kolega Klarić i kolega Mandić i kolega Baranović da jedinice lokalne samouprave kao će gurati nekakve projekte koji su njima interesantni. I to je nesporno. Ali isto tako, nemojmo se zavaravati mi smo u industrijskom raspadanju države, da tako kažem i nestajanju ogromnih industrijskih prostora. Mi u ovom trenutku imamo kontaminirane od njih niz industrijskih područja i mi … [[Govornik se ne razumije.]] nove gospodarske zone. Pa mi imamo čitave, stotine hektara industrijskog područja koje naprosto ne postoji. Počnimo tu najbližeg na Sisku pa tu Zagreb, Žitnjak i ova dio gdje su naprosto nestale neke tvornice. Uzmite onaj gospodarski dio u Vukovaru. O tome nitko ne brine. Ali to je posljedica i nasljeđe više od 20, 30 ili 50 godina toga. Ali kažem kada bi se na određeni način raspravljalo adekvatno o naknadi za korištenjem prostora onda mislim da bi sve rasprave izgledale malo drugačije. Pa možda i neke jedinice lokalne samouprave bi prihvatile nekakve projekte ako građani i kompletno okruženje će imati financijsku korist oko toga, ali nažalost toga nema. Ja ću sada krenuti osvrnuti se na grad iz kojeg dolazim. Dakle, zračna luka, da sada kažete da trebate produžiti pistu za kilometar i da trebate srušiti 50 kuća imali bi revoluciju s punim pravom. Ali kada bi bila adekvatna naknada svim tim ljudima koji žive okolo onda bi vjerojatno se drugačije razmišljalo. Imate jedno područje koje je usko vodozaštitno područje nekakvog budućeg vodocrpilišta Črnkovec tamo na žalost vjerojatno imate na stotine ili tisuće zahtjeva za legalizaciju izgrađenih stambenih objekata. Sada gledajte, to je jedno određeno ogromno područje gdje ljudi ne mogu na tom području napraviti dodatnu sobu da mu dijete se oženi i živi u toj kući. Ne može se baviti sa poljoprivredom jer ne smije koristiti pesticide. Ne može, nema vodovod, nema kanalizaciju i sada gledajte, kada njemu nitko ne nudi adekvatnu naknadu za korištenje tog prostora on … [[Govornik se ne razumije.]] da će on biti protiv toga a bez toga vodocrpilišta ne možemo uopće govoriti o kvalitetnoj vodoopskrbi istočnog dijela Zagrebačke županije. I gledajte što se događa. Raspiše se natječaj za koncesiju, javi se velikogoričko vodoopskrbno poduzeće i javi se neko novo izmišljeno županijsko poduzeće i … [[Govornik se ne razumije.]] dobije to županijsko poduzeće. I normalna stvar da to stvara silan otpor lokalnom stanovništvu. I je li vi onda možete nametati koliko god hoćete tu odluku odozgora ali još uvijek imate otpor tog stanovništva. I ako mi ovaj prostorni plan promatramo na ovakav životan način, onda ćete i vi vjerojatno sa stručne strane drugačije možda malo promišljati, možda će se neke stvari napraviti na možda drugačiji i kvalitetniji način. Jer gledajte, vi u raspravi bilo koga, vama nitko nije osporio da vi želite kvalitativno dignuti ovaj zakon na određenu razinu, e sada je samo pitanje načina i modele da li se oko toga slažemo i da li se sa time slažemo. Vi ste sami citirali jedan dio zakon koji kaže da se moraju sanirati određena odlagališta i zapravo eksploataciona polja i sada … [[Govornik se ne razumije.]] postavio jedno konkretno pitanje. Šljunčara Čiće u Velikoj Gorici, na pojedinim mjestima dubina iskopa je već 50 metara. 30 metara dalje od iskopa koji je dubok 20 ili 30 metara imate pročistač to je bio jedan od prvih pročistača u bivšoj državi. Tko i kako, na koji način će prisiliti te eksploatatore da, koji eksploatiraju taj prostor da saniraju to područje da to područje sutra ne bude ekološka bomba? Jer gledajte, to nije pitanje ovoga zakona, to je pitanje Zakona o koncesiji itd.. Ali ja vam samo govorim. Ako explicite u takve odredbe ne stavite ovaj zakon sigurno da ćete naići na otpor ljudi koji žive na takvom području. Bez obzira vi to morate naprosto naznačiti jer ne možete pobjeći od toga. Zašto? Zato što to eksploataciono polje nije nastalo prije godinu dana, ono je počelo '64, '65. godine. Dakle, imate nešto što je naslijeđeno i ono više ne mogu eksploatirati toliko šljunka da sve ulažu u sanaciju toga područja, ne mogu ga više sanirati. A imate potencijalno ekološku bombu. I tu je ta simbioza jedinica lokalne samouprave i države vrlo bitna. I to će možda jedinica lokalne samouprave na daleko kvalitetniji način riješiti. Ali gledajte, isto tako spomenuo sam primjer zračne luke. Ja bih volio da ste mi ovdje naveli 10, 15, 20 projekata koji u ovom trenutku u državi stoje i koji se ne mogu realizirat zbog toga što ih koči jedinica lokalne samouprave. I htjeli mi ili ne htjeli priznat, kolegice Taritaš, gospođo ministrice, svi koji su bili na čelu ministarstva su imali želju da nešto naprave i u toj silnoj želji da se nešto napravi i da prigrabe sebi da mogu čim prije neke stvari napravit su praktički dezavuirali pravo nekoga drugoga. I onda kad se nakon nekog vremena pokaže da to nije dobro jer nekad su i dobre želje, zapravo put u pakao je popločen dobrim željama, nažalost i to se događa. Zato oni koji snose odgovornost za određeno područje u upravljanju tim područjem treba im dati odgovornosti da upravljaju prostorom, a u zakonu naprosto treba ugraditi jednu odredbu za neke strateške investicije koje su bitne za državu, što i kako se treba napravit. Vi ste ovdje spomenuli jednu stvar, a to su koridori za bitne infrastrukturne projekte u Republici Hrvatskoj. Pa gledajte, samo čuvanje koridora, ne definirati područje uz taj koridor, niste napravili ništa. Pogledajte silne autoceste, pogledajte silne obilaznice. Jedinice lokalne samouprave zbog ograničenosti prostora građevinskog u odnosu na poljoprivredno to ne mogu prenamijeniti. Vi imate sad u principu uzgajalište ambroziju uz većinu gradskih obilaznica i svega skupa. Zašto? Zato što fali ta odredba da se prostor uz te infrastrukturne projekte isto na određen način propiše jer to mogu biti nekakve gospodarske aktivnosti, ne mogu sigurno bit stambene, ne može bit dječji vrtić. Prema tome, nije problem da se bar kaže u zakonu da 500 ili 300 metara uz takve koridore su nekakve zone mješovite namjene za nekakve gospodarske aktivnosti. Dakle ja nisam govorio što se tiče struke, naprosto ne želim ulaziti u takve polemike ali ponavljam, svaki zakon prije svega se odnosi na žive ljude koji žive u određenom vremenu i prostoru i određenom okruženju i mislim da prije svega moramo razmišljat o njima i onda ćemo donosit kvalitetne zakone. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Branko Kutija, replika.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Pa kolega Šuker, govorili ste o praznom prostoru kad su poduzetničke aktivnosti u pitanju. Evo prije ljetne pauze imali smo pred sobom Zakon o unapređenju poduzetničke infrastrukture i čuli smo da u Hrvatskoj imamo nešto preko 300 poduzetničkih zona, ali nažalost dobar dio tih poduzetničkih zona da je prazan i s obzirom da se ovdje u zakonu predvidjelo da mi iz jedinica lokalne samouprave ne možemo više dobivati to zemljište, ja postavljam pitanje onda čemu uopće predviđati u ovom novom Zakonu o prostornom planiranju nove zone za gospodarske aktivnosti ako već imamo 300 i nešto zona koje su već u prostornim planovima i koje su važeće.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Kutija, zato jesam rekao da u obrazloženju nekog zakona se naprosto mora pozvati na trenutnu situaciju, trenutno stanje i na određene zakonske propise koji to reguliraju jer ovo što je predložilo ministarstvo i što predlaže što se tiče Obrtničke komore, što se tiče nekih drugih udruženja isto na određen način centralizacija jer oni se ne znaju dobro uredit, oni to ne znaju dobro složit nego im treba ministarstvo napravit. Nažalost, i ovdje dobra namjera da se određene prepreke uklone naprosto zbog tih loših iskustava iz nekih drugih stvari, htjeli vi to priznat ili ne htjeli, gospođo ministrice ne obraćam se vama, odgovaram na repliku kolegi, nažalost vuče na to. Jer ako imate ovakvu odredbu u jednom zakonu, a vi je niste akceptirali u ovom zakonu onda se postavlja pitanje čija je jača, koji je zakon snažniji, a netko ga mora primjenjivati. Onda imate referenta koji izdaje građevinske dozvole ili lokacijske, kako god hoćete, kako će već biti po ovom zakonu usvojeno i onda vas on lijepo počne zafrkavati i kaže ne može po ovom zakonu, ne može po onome, a onaj gore koji u Uredu za državnu imovinu dodjeljuje nekakvo zemljište pa je tamo nekakav gradonačelnik i načelnik iz suprotne političke opcije, zašto bi njemu pomogli za sljedeće izbore pa ćemo ga na ime tog i tog zakona … i onda dolazimo … to je možda smiješno, ali nažalost u životu je to činjenica i istina. A da ne govorimo o tome da dan danas hrpa infrastrukturnih objekata u Hrvatskoj nije uknjižena na Republiku Hrvatsku. Ako trebate uz neku cestu graditi vodovodnu mrežu onda morate pozivati sve one vlasnike koji su bili vlasnici te zemlje 50 i neke godine jer tada je tu bila njiva, u međuvremenu je prošla cesta i to je isto jedan od velikih problema koje treba riješiti i nažalost, jer kažem najbolje ovih 800 i još toliko tisuća zahtjeva za legalizaciju, najbolje govore kakvo nam je stanje i sigurno da tu čeka sve skupa puno posla.
Tomislav Klarić, replika.
Evo gospodin Šuker rekli ste i spominjali naknadu za uzurpirano zemljište, za vodozaštitno područje i vezano za ovaj zakon nije tema ovog zakona ali u većem dijelu je. Imamo primjer općine na Grobniku, Jelenje, Čavle, koji su u vodozaštitnom području, na taj način je blokiran prostor za daljnji nekakav razvoj i ovdje u članku 38., a imaju ogromnu površinu, određujete da odredba ovog članka propisuje da se zemljište poljoprivredne namjene namijenjene šumu, šumskom zemljištu, poljoprivrednom zemljištu, jedinice lokalne samouprave ne mogu mijenjati. A recimo u takvim slučajevima je upravo tako nešto potrebnom tim jedinicama lokalne samouprave da bi si napravili za kompenzaciju onog čega nemaju kad već ne dobivaju naknadu. Rekli ste i procese koji su dosad napravljeni. Činjenica je da je prostorno planiranje ogroman proces, ali je i za ovu Vladu napravljena dobra podloga, eto da ne hvalim nekadašnjeg ministra Bačića i snimku od 6. mjeseca, 21.6.2011. na osnovu kojeg se pokrenulo da se konačno sredi ovaj prostor. Ali opet se trebamo vratit na nešto što nas svih ubija, a to je sređivanja katastra, katastarskih općina, to su abnormalna sredstva i ja ne znam kako ćemo ih uspjet izrealizirat kroz naredni period. Pokušao sam u prijašnjim zakonima koji su bili predlagani, ali mašinerija odrađuje svoje, jednu jedinu riječ ubacit u taj zakon kad se govorilo o poticanju, ulaganjima i poduzetništvu i to, da se ubaci interes Republike Hrvatske, da se omogući u prostorima obuhvata gospodarskih zona izvlaštenje po Zakonu o izvlaštenju zemljišta jer nas to svih koči i blokira. I u svemu ovome pripreme su napravljene. Ovaj zakon bi upravo trebao biti nastavak tog zakona i opet u sprezi s jedinicama lokalne samouprave ne možete bez njih. One su ključ svega jer polaze s terena.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Da kolega Klarin, zato jesam rekao da je po meni jedna od ključnih stvari adekvatna naknada za korištenje prostora. Opet jedan primjer tu iz vrlo bliskog dijela gradu Zagrebu je trasa autoceste Zagreb-Sisak na onom dijelu od Hrašća prema obilaznici. I sad tumačenje struke i to je genijalno. Da li je ta trasa, dakle rezervirani koridor, da li je u trenutku otkupa zemljišta građevinsko zemljište ili je poljoprivredno zemljište. Jer samim koridorom to nije definiran status stog zemljišta. I što se događa? Dan danas praktički ta trasa nije završena i ljudi traže po 250, 350 eura. Međutim, prostorno je sve složeno. Koridor koji je bio prije toga kilometar dalje je pomaknut ovdje, dakle koridor je definiran i gledajući sa osnova prostorno-planske dokumentacije sve je divno, sve je krasno. Mi smo odredili koridor, međutim nastaje tu problem. Druga stvar. Ako vi u nekakvim procjenama očekujete da će na nekakvom prostoru u sljedećih pet ili deset godina se nešto dogoditi i vi u ovom državnom prostornom planu, dakle definirate taj prostor za to, dakle taj vlasnik praktički prestaje mu bilo kakav interes za taj prostor i postavlja se pitanje, u stvari normalna stvar ako on očekuje da neće dobit za to nekakve novce da će on bit protivnik toga i da će na sve moguće načine rovariti protiv tog projekta. Dakle, možda kolegama koji se bave sa prostornim planiranjem itd. to nije bitno. Međutim, to je jedan od vrlo bitnih faktora i vrlo često kočnica pa na kraju krajeva sjetite se i kako je krenula priča oko ove zgrade na Cvjetnom trgu. Danas se svi dive kako je to divno i krasno, a neki su pokrenuli pa sigurno da je ljepše nego da štakori trče tamo. Prema tome, ja bih bio sretan da je kompletan centar Zagreba onako uređen da se možemo ponositi kak' to lepo zgleda. Ne? Ali isto tako su krenuli i sukobi zbog nekakvih osobnih interesa jer netko nije dobio love kolko je planirao za nešto.
I Boris Kovačić, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa gospodine zastupniče, u onom kontekstu, u onom dijelu priče odnosno vašeg izlaganja kada ste govorili o zaštiti, odnosno ograničenjima vlasnika očito na području Velike Gorice je to vodo zaštitnog područja Črnkovec. Pa ne mogu vjerovat da ste rekli, a i spomenuli, bar sam ja to tako čuo, izmišljeno poduzeće vodoprivredno. Znam da ste pri tome aludirali na Zagrebačku županiju i odgovarajuće vodoprivrednu tvrtku. Pa ta tvrtka je osnovana temeljem prijedloga i sada aktualnog župana gospodina Kožića i donesena odluka je potvrđena na Skupštini Zagrebačke županije pa gdje ste i vi upravo glavni koalicijski partner. Zato ne znam zašto izmišljeno poduzeće, to je trgovačko društvo koje uvjeren sam posluje u skladu sa zakonom.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Kolega Kovačić, ja sam čovjek sa imenom i prezimenom i uvijek su mi interesi moga grada i građana bili ispred bilo kakvih političkih interesa. Dakle, moj stav o tom vodocrpilištu i o tome da grad Velika Gorica treba u toj tvrtki imati najmanje 50% učešća je uvijek bio jasan i bit će uvijek jasan. I ne mogu se nikako složiti i zato jesam rekao to što sam rekao, a vi dobro znate zašto je to osnovano i na kraju krajeva vjerojatno će Ivanić Grad od tuda dobivati vodu i mislim da bi bilo daleko logičnije, da onaj tko će voditi brigu oko zaštite tog područja na određeni način ima udio u toj firmi. I prema tome, ja sam to rekao. To znaju svi u županiji. To je moj stav, ali ja kažem ja sam prije svega osoba sa imenom i prezimenom. Mislim da u ovoj ludoj glavi ima i nešto mozga da mogu razmišljati. Ono što je od dobrobiti za građane Velike Gorice, a mislim da je dobrobiti za građane Velike Gorice upravo to. Međutim, ja sam spomenuo taj propust jer opet na tragu onoga možemo se prebaciti kroz vas u Ivanić Grad da imaju adekvatne naknade za, oni koji su imali adekvatne naknade skladište i plina i da je crpilište ti se nisu bunili protiv ničeg. Uopće ih ne smetaju one kaj pumpaju naftu van. Dakle, ja sam u tom kontekstu govorio. Dakle, kad ljudi imaju adekvatnu naknadu za nešto onda lakše i probave ono što im se ne sviđa. A da bi se to dogodilo, to se naprosto mora negdje spomenuti u ovoj prostornoj dokumentaciji. Jer ako želite nekome nešto nametnuti sa državne razine da će mu to biti tu onda mu morate osigurati da ima nekakvu naknadu sa tog osnova. Prema tome, vi vidite da ja ne govorim, tj. meni hvala što ste tak replicirali jer naprosto da ostali vide da ja ne govorim zbog toga zato što netko predlaže nekakvu drugu opciju i tamo gdje je moja politička opcija, dakle točno ja kao gradonačelnik Velike Gorice sam se isto tako tukao da tamo ne bude šljunčara iako je donesen prostorni županijski plan da mi uvalja još jednu šljunčaru u Velikoj Gorici ali im nije prošao.
Završno u ime kluba HNS-a kolega Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege. Ovo je još kratko u ime kluba Hrvatske narodne stranke. Referirat ću se na ono što je obilježilo večerašnju raspravu barem iz naše perspektive o ovom zakonu. Meni se čini da nemamo svi jednako razumijevanje za kontekst u kojem se ovaj zakon i ovaj paket zakona kao i neki drugi koji će slijediti donose. Meni se čini dame i gospodo da nismo svi u hrvatskoj politici svjesni trenutka u kojem raspravljamo o ovom zakonu, a to je trenutak teške i duboke krize koja ne traje ni godinu ni dvije, koja traje već nekoliko godina produkt je opće krize, globalne europske ali isto tako i svih naših slabosti, anomalija koje su godinama živjele i žive u ovom društvu. Temeljno neslaganje svodi se na to da li ovaj zakon dodatno centralizira sustav ili ga tek iz naše perspektive gledano istinski decentralizira i daje konačnu autonomiju u okviru ingerencije jedinicama lokalne samouprave da u okviru svoje ingerencije autonomno odlučuju i gospodare prostorom. Ono što je stvar prijepora to je način na koji će državna razina određivati prostorne planove u svojoj ingerenciji za projekte od strateškog interesa za RH. Zamislite da je Theodore Roosewelt '29. godine kad je udarila velika gospodarska kriza imao ovakve rasprave u američkom Parlamentu i zamislite da je on morao donositi onom brzinom prostorne planove, prostorno-planske pretpostavke za new deal koji se temeljio na pokretanju investicija projekata u SAD-u. Ja vjerujem da ni dan danas čak i moćne SAD ne bi izašle iz krize i vjerujem da i dan danas bi stopa nezaposlenosti u SAD-u bila enormno visoka, ali na svu sreću nije. Način na koji pojedini govornici u ovom Saboru žele postaviti sustav bi u vojnoj terminologiji, odnosno sagledavajući to u vojnom kontekstu izgledalo na sljedeći način: prema nekim govornicima večeras brigade bi trebali voditi poručnici, a desetine bi trebali voditi generali. Bilo je čak rasprava neće nama ministarstvo i Vlada određivati što ćemo mi raditi u mojoj jedinici lokalne samouprave u mojoj državi. Pa tko će određivati o strateškim interesima i projektima od strateškog značaja ako neće Hrvatska vlada? Jesmo li svjesni, dame i gospodo, koliko je desetaka tisuća građevinskih radnika trenutno ostalo bez posla? Od onih najniže kvalifikacije koji najteže pronalaze posao pa i do visoko kvalificiranih građevinara u RH zato i isključivo iz razloga što su svi procesi usporeni ili blokirani u sektoru građevine, posebice kad su u pitanju veliki projekti. O čemu mi pričamo? O čemu mi dame i gospodo pričamo? Sutra ćete u bilo kojoj raspravi posebno vi iz oporbe plakati nad sudbinom nezaposlenih, plakati nad činjenicom da nema investicija a zakon koji ubrzava i jasno definira procedure koje su temelj svakoj investiciji osporavate. Dobro je da je išao u prvo čitanje i naravno da treba i predlagatelj uzeti u obzir određene stvari. Ali mi smo dame i gospodo brod u nevremenu a u nevremenu kritične bitne odluke donosi kapetan. Ostali članovi posade u zoni svoje ingerencije. To su činjenice. Nama projekti stoje, zamislite situaciju u kojoj imate projekt koji se mora realizirati na području više jedinica lokalne samouprave ili recimo na području dvije županije. Koliko vremena prođe, budimo iskreni i realni, dok se svi prostorni planovi usuglase. Prolaze godine. Kapital mora biti rezerviran, a kapital koji je rezerviran i koji čeka košta i poskupljuje čitavu stvar. I u konačnici ću se osvrnuti na stil našeg kolege iz kako naslov kaže Laburističke stranke koja djeluje u zemlji u kojoj je službeni jezik hrvatski koji jako često, gotovo u pravilu, uzima sebi za pravo sve nas ostale zastupnike i sve političare izvan svoje stranke nazivat aparatčicima, poslušnicima, komentirati kako čuvamo fotelje, a ja ću komentirati za kraj kolega Vukšiću da je vaša fotelja i moja fotelja napravljena od istog materijala. A o tome u kojoj stranci funkcioniraju aparatčici obzirom na način kako se ona vodi o tome kuloari u zadnje vrijeme jako puno pričaju. Prema tome, red u vlastitoj kući pa onda metenje ispred tuđih vrata. Hvala lijepa za večeras.
Hvala lijepa. Ostao vam je koncept rasprave. Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Baranović nisam vam imao namjeru replicirati dok nekako što ste više išli kraju niste me zaintrigirali da vam odgovorim. Naime, sjajni ste bili u elaboraciji prema kojoj je ovoj Vladi svatko kriv što su izostale investicije, što je pad proizvodnje, što je pad BDP-a, što je u državi teška kriza, svatko je kriv pa evo vi ste sad našli krivca i u jedinicama lokalne samouprave jer sad kad mi njih sa ovim zakonom razvlastimo onda će u Hrvatskoj poteći med i mlijeko. Evo to sam vam htio replicirati. Nije prepreka realizaciji investicija ovakav sustav donošenja prostornih planova nego jednostavno potrebno je niz drugih mehanizama koji prate sustav prostornog planiranja, niz drugih poticaja, niz drugih zakona koji trebaju učiniti Hrvatsku konkurentnom, primamljivom a tražiti krivca u lokalnoj samoupravi zbog toga što je puno građevinara ostalo bez posla kako ste rekli pa tko o njima vodi računa mislim da je potpuno promašeno. Evo vaša je Vlada jučer najavila primjerice da će ukinuti subvencije za stambenu štednju koja je polučila najbolji projekt stambene gradnje u RH gdje se jedna kuna koja se iz državnog proračuna subvencionira stambenim štedišama u državni proračun vrati za 2,5 kune i mi ćemo taj projekt ukinuti. Ali nećemo druge mjere koje idu za tim da se uređuju u red, da se povećavaju plaće, da se osnivaju nove agencije itd., itd. Zbog toga sam vam replicirao. To možda nema veze sad sa ovim zakonom.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Bačiću eto vi ste konstatirali da mi stalno tražimo krivce u drugima. Mi ne tražimo krivce mi tražimo probleme i pokušavamo ih otkloniti. Ne znam samo, jer znate koliko ja pratim politiku, a pratim je profesionalno i već dugo vremena se bavim s tim, pad investicija, secesija i gospodarska kriza u mandatu kad ste vi bili ministar kad je na vlasti i pri odgovornosti bila vaša Vlada pa za nas ste konstatirali da mi tražimo krivce izvan same Vlade, odnosno probleme ali interesira me onda tko je u vaše doba bio kriv? Valjda vi niste tražili probleme i krivce izvan same Vlade, vjerojatno misleći da ste sami odgovorni za to. Pa kad ste tako razmišljali šta niste dali prije kraja mandata ostavke pa pustili drugima da vode državu nego ste pokušavali nešto napraviti. I to što ste pokušavali, to što ste se trudili to je onaj dio politike HDZ-a koji ja osobno cijenim. Način na koji ste određene stvari radili baš i nije za pohvalu. Toliko za repliku.
I Branko Vukšić replika.
Ja ću krenuti prije sam se javio za repliku nego što je kolega Baranović izrekao svoje zadnje riječi, pa ću krenuti ono zbog čega sam se javio za repliku. Nikad se iz krize nije izvukla niti jedna nedemokratska država niti jedna država sa jeftinom radnom snagom. Stupanj demokracije se mjeri po stupnju decentralizacije. Prema tome to su činjenice koje je vrlo teško osporiti, to govori prije svega europska i svjetska praksa. Ovo što ste rekli da se u kuloarima priča o stupnju demokracije ili ne demokracije u Hrvatskim laburistima, ono što se priča u kuloarima ne znam. Ja znam kakvo je stanje u Hrvatskim laburistima i ne pada mi na kraj pameti ovdje o tome s vama polemizirati, međutim uvijek kada govorim govorim u ime svoje prije svega jer mi nismo stranka u kojoj se natura mišljenje ili u kojoj predsjednik ili čelni ljudi stranke pišu govore svojim članovima. To se u laburistima ne radi. Prije svega moja malenkost si nikad to ne bi dopustila, nikad ne bi bila u takvoj stranci. Rekli ste da je i moja i vaša fotelja satkana od istog materijala, ja se u potpunosti slažem, ali gospodine Baranoviću nismo mi satkani od istog materijala, nismo mi u istim strankama, mi se itekako razlikujemo i dobro je da se razlikujemo, dobro je da smo različiti i da imamo o čemu polemizirati. Ja govorim iskreno, temperamentno iz srca i govorim ono što mislim da trebam govoriti. Nikad neću kolegama osporavati pravo kao što vi osporavate pravo, a to da ste zemlju doveli do ruba provalije to je točno.
Odgovor na repliku Petar Baranović.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Vukšiću stupanj demokracije temlj.
Oprostite kolega.
Temeljno mjerilo za stupanj demokracije u jednoj državi demokratskoj je pravo da se bira i da se bude izabran. Nazvati Hrvatsku zemljom koja nije demokratska je moja osobna procjena malo presmjelo. S obzirom da su neki za tu demokraciju bit ću slobodan procijeniti dali puno više od vas, puno više. Što se tiče toga da li smo satkani od istog materijala ili ne i da li govorimo iskreno ono što mislimo ja sam možda jedan od rijetki, ali u svakom slučaju ne jedini ali jedan od rijetkih koji je u ovu sabornicu došao iz radničkog … prema tome govoriti o zaposlenosti o senzibilnosti prema radnicima, nazivati druge kolege aparačicima, foteljašima i slično u najmanju ruku je neukusno. Pravo na različitost je apsolutno najveća vrijednost parlamentarne demokracije, pravo na različito mišljenje je nešto zašto sam se kao mlad momak trenutno skinuo iz trliša u onaj šareni pa se vratio ponovo u plavi. Ne znam da li ste vi dali toliki doprinos tim vrijednostima demokratskog društva kada tako sigurno i samouvjereno dijelite lekcije o stalnim kolegama. Hvala lijepo.
I završno u ime predlagatelja ministrica graditeljstva i prostornog uređenja Anka Mrak Taritaš. Izvolite ministrice.
Hvala lijepo. Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Ja ću zaista iskoristiti još malo vašeg vremena i vrijeme koje su mi dali da se vratim našoj bazičnoj temi, a naša bazična tema je Zakon o prostornom uređenju. Zaista ono što je istina riječ je o jednom izuzetno važnom zakonu, zaista na tom zakonu i sukladno tom zakonu niz drugih zakona imaju mogućnosti biti operativni i ja bih htjela još jedanput istaknuti neke bitne stvari. U ovom cijenjenom Domu kada su bili zakoni koje smo pripremali prije ulaska u EU bio je Zakon o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka. Ja sam tada spominjala ISPU spominjala sam Informacijski sustav prostornog uređenja. Kada smo govorili o izvješću o stanju u prostoru jednako tako sam spominjala ISPU Informacijski sustav prostornog uređenja. Ja znam da imate različite teme kojima se bavite ali vas lijepo molim jedanput kada ćete imati vremena ili čitate novine dakle odite na Internet odite na web stranica ministarstva pogledajte ISPU i mnoge stvari koje su se ovdje kao tema pojavile možda bi bile jasnije i svima bi bilo jasnije način kako u budućnosti upravljamo prostorom, kako u budućnosti prvo i osnovno svojim prostorom upravlja općina i grad, županija i država. Dozvolite ako općine i gradovi upravljaju prostorom i imaju za to zaista ustavnu obvezu da i država može upravljati prostorom. Ali kako? Putem vas, putem saborskih zastupnika. Dakle još jedanput ponavljam, mi danas imamo strategiju koja prolazi Sabor i imamo program prostornog uređenja koje donosi Vlada. Program prostornog uređenja ne prolazi niti javnu raspravu niti raspravu u Saboru. Mi smo samo umjesto programa prostornog uređenja rekli taj program koji imamo danas u budućnosti će se zvati Prostorni plan RH u budućnosti će proći raspravu kroz svih 556 općina i gradova i u budućnosti će taj plan jednako tako donijeti Hrvatski sabor. I kroz taj plan operativno staviti Strategiju prostornog uređenja kao operativan dokument svima jasan, otvoren, transparentan i svima i svima dostupan. Na taj način i jedinice lokalne samouprave imaju mogućnost i odlučivanja i obvezu i odlučivanja i sudjelovanja i rasprave kroz javnu raspravu od 60 dana. Tu su se pojavile razno razne teme od toga da je put do pakla popločen dobrim namjerama. Činjenica je da bi mojim kolegama i meni bilo jednostavnije da nismo ušli u ovaj veliki procese sređivanja stanja u prostoru klimali bi ramenima i rekli a žao nam je, ne može. Mi smo si dali veliki zalogaj. Prvo smo krenuli sa Zakonom o legalizaciji, 820 tisuća zahtjeva je veliki zalogaj, zalogaj kojeg smo već krenuli rješavati i riješiti ćemo. Teze za ova tri zakona su postavljene prošle godine u proljeće, u 6 mjesecu su postavljene teze. Od 9. do 12. mjeseca prošle godine smo kroz javne rasprave, kroz diskusiju raspravljali o tezama, raspravljali što i kako dalje. S kim? Sa stručnom javnošću, sa ljudima na terenu. Javna rasprava je bila, namjerno smo javnu raspravu pokrenuli iza lokalnih izbora da se ne koristi u svrhu lokalnih izbora, javna rasprava je bila u trajanju od mjesec dana. Mi smo svi zajedno, ovdje koji vidite kolege koji sjede i ja osobno obišli kroz mjesec dana 10 velikih središta i koga smo pozvali? Arhitekte, građevinare, strojare, električare, župane, dakle mislim struke, načelnike i gradonačelnike. Pozvali smo jednako tako građane i raspravljali. Zatim kada smo to sve prihvatili te sve primjedbe i još jedanput smo raspravljali, raspravljali pojedinačno s komorama. Tu se u nekolik navrata spominjala Komora arhitekata. Ja moram priznati ja sam možda tu malo emotivnija prema arhitektima jer sam sama arhitektica. Jučer prije odlaska na saborske odbore su uvaženi kolege predsjednik Komore arhitekta i uvaženi kolega koji je predsjednik udruženja arhitekata Hrvatske bio još jedanput u ministarstvu da još jedanput to prođemo. I na kraju rasprave ja njih pitam jeste pogledali ISPU jer oni su imali dvojbe u uspješnosti zakona. I meni kolege kažu ne. Ja kažem, mogu ja vas sada samo zamoliti za 10 minuta vašeg vremena da odete kod kolege Meštrića koji je moj pomoćnik i koji je zadužen za kompletan informacijski sustav i koji ima u svojoj kancelariji jedan veliki ekran i na tom ekranu ja bih rekla, to vam izgleda kao kada se djeca igraju igrice ali on se igra ozbiljnih igara i on im je pokazao što je ISPU i koje su mogućnosti. Dakle, mi u bilo kojem času vidimo gdje je natura 2000, mi u bilo kojem času vidimo gdje je netko planirao plinovod, mi, vi, bilo tko. I oni su izašli van i rekli su vau. ISPU je osnov, zaista, drago mi je da ste diskutirali. Lokacijska informacija u pisanom obliku je prijelazni period. Dakle, ona nama uopće ne treba. Ali treba našim građanima, treba za prijelazni period, ona je neupravni akt i ona će biti samo za prijelazni period i zato treba biti u zakonu. Zato vas ja molim, jedanput kada ćete imati vremena, kada, samo odite i pogledajte što to je. Jer to je budućnost. To drugim riječima znači, ja sam u raspravi krenula i rekla da je vrijednost ova tri zakona informacija, informacija, informacija. Dakle, vrijednost ova tri zakona i imati ćemo zaista priliku sutra u onom prime time govoriti o Zakonu o gradnji i o Zakonu o građevinskoj inspekciji. Ponovo ću se vezati uz taj ISPU jer je ISPU osnova. Kroz ISPU bilo koji građanin, zaboravimo investitore, bilo koji građani Republike Hrvatske treba brzo i jednostavno dobiti svoju dozvolu. Kada brzo i jednostavno dobije svoju dozvolu onda više tema da je bespravna gradnja nastala zbog dugog dobivanja dozvola više neće biti tema. Svaki građanin Republike Hrvatske u bilo kojem času treba za svoju parcelu vidjeti što je na parceli planirano, vidjeti što on tamo može dobiti, vidjeti kada je podnesao zahtjev za dozvolu, ali dopustite mi da o tome još malo detaljnije si dam mogućnosti sutra govoriti. Vidjeti kada je koji papir trebao dobiti i vidjeti kakav mu je status njegove zgrade. Zaista, nama bi bilo jednostavnije da nismo ušli u ovaj veliki proces, jednostavnije možda da sležemo ramenima, ali mislim da smo slegali ramenima sasvim dovoljno i sasvim dugo. Mi smo se odlučili uhvatiti u koštac s tim jednim velikim procesom, velikim zahvatom i mi ćemo to vjerujte zakone postaviti. Mi smo, to ću još sutra govoriti jer će biti prilika o e-dozvoli. Dakle e-dozvola će biti u 10., 11. mjesecu u testnoj fazi. Kroz sljedeća dva tjedna da se možda i povežem na Zakon o legalizaciji jer se tu jednako tako postavila dvojba oko Zakona oko legalizacije. Kroz sljedeća dva tjedna četvero ljudi iz naših ministarstva obilazi još jedanput svih 53 ureda, svim uredima postavljaju program u kojem programu će svatko kada izda rješenje za legalizaciju upisati za što je izdao rješenje. Dakle, tlocrt, visina i to ćemo isti čas vidjeti u ISPU koja kuća je legalizirana i koje dimenzije kuće su legalizirane. Dakle, kroz sljedeća dva tjedna ćemo to odraditi. Jednako tako zaista ono što imate prilike i vidjeti po novinama i što govorimo, vi donošenjem Zakona o legalizaciji, donošenjem odredbe kojom smo rekli da 20% ide za rad ureda, iz 20% za legalizaciju je sasvim dovoljno za rad ureda. Stvar je samo župana i gradonačelnika koji imaju urede da li će iz tih sredstava oni angažirati radnu snagu i oni raditi ili ćemo to raditi mi u Ministarstvu. Ali taj posao legalizacije će biti gotov, on će glavninom biti gotov do kraja 2015., a u ovom ISPU će se onda za svaku zgradu i vidjeti kakav je njen status. Jer ako vidite, postoje ikonice koje se zovu i e-arhive, tu kad se otvori vidjet ćete i koja dozvola je u pitanju i kakva je dozvola je u pitanju. Zato mi je izuzetno drago zaista da je prepoznat taj dio zakona jer to je osnov i za ovaj zakon, a osnov i za Zakon o građenju. I za kraj, gospodin Šuker je tu postavio pitanje procjene zemljišta. Zaista, jedan od elemenata upravljanje prostorom je i procjena zemljišta i način procjenjivanja zemljišta pa vas ja samo molim, odredba članka 186. stavak 5. navedena je uredba koju će donijeti Vlada, uredbom kojom će biti definirana koja je i način i metodologija procjenjivanja zemljišta. Uredba je skoro pa već napravljena jer ono što mi želimo i ono što ja cijelo vrijeme ponavljam, ovo nije samostalni zakon, već ste jedan zakon izglasali. Zaboravimo legalizaciju, izglasali ste Zakon o nacionalnoj infrastrukturi prostornih podataka. Hrvatska je jedna od rijetkih zemalja Europske unije koja ima tako detektiran zakon iako je to obveza i drugih zemalja. Mi imamo Inspire direktivu koja govori o javnosti, transparentnosti prostornih podataka i mi već tako funkcioniramo. Izglasan je u ovom Saboru i Zakon o građevinskim proizvodima, a o tome ću nešto više govoriti sutra. Ovo su tri zakona, mi ćemo još pred ovaj uvaženi Dom doći sa zakonom o arhitektonskim i inžinjerskim djelatnostima već u prvom kvartalu iduće godine, a da bi ovo sve zajedno bilo operativno do kraja postoje tri pravilnika, odnosno dva pravilnika. Jedan je o sadržaju prostornih planova koji je u takvoj fazi da ga već možemo staviti u javnost, drugi je o sadržaju idejno glavnog izvedbenog projekta, a jedna od velikih stvari operativnih vezano uz zakon je ova uredba koja se spominje u ovoj odredbi zakona, a da bi ih mogli staviti formalno u proceduru moramo imat zakon. Dakle ona je gotova, mi imamo radni tim, raspravljamo, formalno ćemo ju staviti u proceduru nakon zakona. Dakle, ovi zakoni zaista ni na jedan način ne smanjuju ni nadležnosti ni ingerencije jedinica lokalne samouprave, čak štoviše, ali svatko odlučuje za svoj nivo. Država za državni, županija za županijski, općine i gradovi za gradski. To je postavljeno zakonima, a zakoni mogu funkcionirati i funkcionirat će na ISPU. Od 3. mjeseca se uspostavlja, uspostavit ćemo do kraja godine, a dalje i sve druge alate da možemo funkcionirati. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno, a sutra ćemo započeti u 9,30 raspravom o Prijedlogu zakona o gradnji. Hvala lijepa. SJEDNICA PREKINUTA U 20,00 SATI.
Prijedlog Zakona o prostornom uređenju, prvo čitanje, P.Z. br. 466. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela Hrvatskog sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - prihvaća se prijedlog Zakona o prostornom uređenju - sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim da se izjasnite o prijedlogu zaključka. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Ima. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 80 glasova za, 27 glasova protiv i 7 suzdržanih glasova donesen predloženi zaključak. Poštovane kolegice zastupnici i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, nastavljamo sa plenarnim zasjedanjem Hrvatskog sabora po utvrđenom dnevnom redu. Sada je - Prijedlog zakona o gradnji, prvo čitanje, P.Z.E. br. 467. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na prvo čitanje zakona. To su članci od 183. do 188. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, Odbor za lokalnu, područnu samoupravu. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnica predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana ministrica graditeljstva, prostornog uređenja Anka Mrak Taritaš. Izvolite poštovana ministrice.