Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnice i zastupnici. Pred vama je KOnačni prijedlog Zakona o zadrugama. U ovaj novi prijedlog Zakona o zadrugama ušli smo s ciljem da riješimo sve one probleme koji su se javili u tijeku poslovanja zadruga i s ciljem razvoja zadrugarstva u RH. Ovo što se ovim zakonom definira to je da sve postojeće zadruge koje posluju u RH nakon donošenja ovog zakona zaista i posluju kao zadruge odnosno da posluju prema zadružnim načelima. Jednako tako ovaj zakonski prijedlog treba razmatrati u okviru provedbe programa pojednostavljena subjekata malog gospodarstva, obzirom da se u bitnom pojednostavljuje osnivanje zadruge. Naime, ovaj zakonski prijedlog predviđa da je osnivački temeljni akt da su to pravila zadruge koja znači potpisuje predsjednik skupštine, a ovjerava javni bilježnik čime se samo osnivanje zadruge s jedne strane pojednostavljuje, a s druge strane isto tako smanjuju se troškovi. Ovaj zakon vrlo precizno definira odnose između članova zadruge i same zadruge. Isto tako precizno definira glavna tijela zadruge, a to su Skupština zadruge, Nadzorni odbor i upravitelj. Isto tako ono što je u praksi do sada dovodilo do brojnih problema u samom funkcioniranja zadruge to su odnosi između članova zadruge i same zadruge. Ovaj zakon propisuje da se ti odnosi definiraju temeljem pojedinačnih ugovora između člana zadruge i zadruge gdje će se jasno i nedvosmisleno definirati međusobna prava i obveze. Jednako tako u smislu smanjenja troškova poslovanja zadruge, treba uzeti u obzir da ovaj novi prijedlog zakona predviđa ukidanje plaćanja članskog doprinosa. Znači što se tiče članarine ostaje obvezno članstvo zadruga u Hrvatskom savezu zadruge, ostaje obvezno plaćanje članarine koje utvrđuje Skupština hrvatskog zavoda zadruga, ali uz prethodnu suglasnost Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, znači tu je jedan osigurač garantira da ti troškovi, članarine će biti pod nadzorom i kontrolom nadležnog ministarstva. Jednako tako kada govorimo o ovom zakonu treba reći da su u potpunosti definirani i pojedini elementi odnosno specifičnosti pojedinih zadruga i na ovaj način donošenjem ovog zakona neće više biti potrebe da se za te pojedinačne vrste zadruga da se za njih moraju donositi posebni zakonski akti, jer ovaj Zakon o zadrugama pokriva sve navedeno. Ono što treba svakako istaknuti to je da u RH u posljednje vrijeme smo imali rast zadruga, međutim to nije pratilo i razvoj zadrugarstva. Naime, zadruge su kao jedan pravno organizacijski oblik bile prihvatljive za mnoge poduzetnike koji nisu mogli registrirati obrt jer se možda radilo o obrtu za koje je trebala stručna osposobljenost, određeni uvjeti. To su tzv. vezani obrti ili pak određeni poduzetnik nije imao raspoloživih 20 tisuća kuna plus troškovi registracije da bi mogao osnovati trgovačko društvo. Ono što ovaj zakon donosi kao novinu, to je da se do sada zadruga mogla osnovati sa tri člana, ovaj zakon predviđa minimalno 7 članova. A isto tako jasno je definirano što je osnovni što je dodatni ulog. Osnovi ulog je jednak i on iznosi tisuću kuna za svakog zadrugara neovisno o tome da li je pristupio zadruzi u trenutku kada je osnovana zadruga ili je možda zadruzi pristupio naknadno. Znači u tom dijelu apsolutno je definiran taj osnovni ulog. A dodatni ulog određuje Skupština zadruge. Evo ja bih za sada toliko. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama se nalazi KOnačni prijedlog Zakona o zadrugama koji najjednostavnije rečeno nastojimo hrvatsko zakonodavstvo prilagoditi međunarodnim ali prije svega europskim standardima, te ga na taj način učiniti komplementarnim sa europskim i osposobljenim za ulazak u obitelj europskih zadruga. Da bismo u tome uspjeli potreban nam je zakonodavni okvir u kojem će biti implementirana ista pravila zadružnog organiziranja i zadružnih vrijednosti i načela koja će konstantno kao što je to slučaj u europski zemljama utjecati na razvoj zadrugarstva i učiniti veoma važnim čimbenikom gospodarskog ali i ukupnog društvenog razvitka RH. Upravo iz toga razloga Klub zastupnika hrvatske demokratske zajednice podržati će usvajanje Konačnog prijedloga zakona o zadrugama te ujedno podsjetiti da je prije nekoliko mjeseci održana rasprava o ovome zakonu u prvom čitanju za koju sa zadovoljstvom možemo konstatirati kako je bilo konstruktivna i kako je rezultirala određenim brojem isto tako konstruktivnih prijedloga koji su zasigurno znatno i značajno pridonijeli kvaliteti Konačnog prijedloga zakona o zadrugama. S obzirom da organiziranje zadruga kao posebnog oblika poduzetništva ima veoma veliki značaj u međunarodnim okvirima iznijet ću nekoliko informacija o zadrugarstvu, uz napomenu kako sam za neke od njih prvi put čuo kada sam se pripremao za raspravu u prvom čitanju o ovome zakonu i da su me neke od tih informacija zaista impresionirale. Prije svega radi se o činjenici kako zadruge u svijetu imaju preko 800 milijuna članova i preko 100 milijuna zaposlenih te da 3 milijarde ljudi, što je gotovo polovina ukupnog svjetskog stanovništva, svoj izvor egzistencije osigurava od zadružnih prihoda. Taj podatak je objavio Međunarodni zadružni savez još 1994. godine što govori da današnji podaci još više idu u prilog zadrugarstvu i razvoja zadrugarstva. Treba reći i to kako Ujedinjeni narodi, Međunarodni zadružni savez te Međunarodna organizacija rada konstantno potiču razvoj zadrugarstva i primjenu zadružnih načela, a u kriznim vremenima posebno se potiče na promicanje socijalnih i radničkih zadruga koje imaju veliku ulogu kod rješavanja izraženih problema socijalne isključenosti. Isto tako Europska unija u kojoj djeluje oko 300 tisuća zadruga sa 4,8 milijuna radnih mjesta sustavno radi na poticanju razvoja zadrugarstva ne samo na području pojedine članice nego i poticanjem osnivanja europskih zadruga, dakle zadruga sa članstvom iz najmanje dvije članice Europske unije. Ovdje je potrebno napomenuti kako je Republika Hrvatska prije nešto više od 2 i pol godine donijela Zakon o uvođenju Europske zadruge, naravno sa odgođenom primjenom, taj će se zakon primjenjivati kada Republika Hrvatska postane punopravna članica Europske unije. Kada je riječ o zadrugarstvu u Republici Hrvatskoj potrebno je reći kako je ono u svojoj 140-godišnjoj tradiciji razvoja imala svojih uspona i padova. Padova su najizraženiji za vrijeme socijalističke vladavine kada je zadrugarstvo zloupotrebljavano za postizanje određenih ciljeva koji sa istinskim zadrugarstvom nisu imali apsolutne nikakve veze, a posljedice toga vremena osjećaju se i danas kroz nepovjerenje u zadružni oblik organiziranja i poslovanja. Prethodno stanje nešto je poboljšano donošenjem Zakona o zadrugama iz 1995. godine, a poglavito izmjenama i dopunama toga zakona iz 2001. i 2002. godine kada dolazi do značajnog povećanja broja novoosnovanih zadruga. Tako da danas u Sudskom registru Republike Hrvatske imamo registrirano 2624 zadruge, dakle to je stanje konac 2010. godine. Treba napomenuti da je prije godinu dana bilo 238 zadruga manje, znači samo u godinu dana je registrirano novih 238 zadruga. Dakle, spomenutim izmjenama i dopunama važećeg zakona između ostalog regulirana je opstojnost i usklađivanje stambenih zadruga, omogućeno je pravnim osobama osnivanje zadruge, riješen je nesporazum oko vlasništva i konačno uspostavljeni su uvjeti za kvalitetno organiziranje zadružnog saveza osnivanjem Hrvatskog saveza zadruga kao institucionalne organizacije svih zadruga i zadružnih saveza u Republici Hrvatskoj s komorskim obilježjima. Mada su tada riješeni određeni problemi vezani uz poslovanje zadruga i otklonjeni uočeni nedostaci treba biti objektivan i reći kako važeći zakon u današnje vrijeme ne zadovoljava potrebe zadruga i zadrugarstva u dovoljnoj mjeri s obzirom da se u praksi pojavljuju mnogi nesporazumi i problemi oko tumačenja i primjene određenih odredbi kao što su one vezane uz osnivanje zadruge, sazivanje skupštine i odlučivanje na skupštini, zastupanje na skupštini itd., itd. Također je važno reći da važeći zakon se uopće ne bavi pitanjima odnosa zadruge i njezinih članova te ne rješava pitanje primjene zadružnih vrijednosti i načela, dakle onih pitanja koja zadrugu čine zadrugom i po kojim se zadruge suštinski razlikuju od svih drugih oblika organiziranja, odnosno svih drugih subjekata koji se bave gospodarskom djelatnošću. Upravo iz prethodno navedenih razloga i tehničkih nemogućnosti popravaka postojećih zakonskih rješenja pristupilo se izradi potpuno novog zakona o zadrugama koji je znatno primjereniji potrebama zadrugarstva u Republici Hrvatskoj i koji u potpunosti implementira međunarodne i europske standarde zadružnog organiziranja. Prema spomenutim standardima zadrugarstvo se temelji na zadružnim vrijednostima kao što su samopomoć, organiziranost, demokratičnost, ravnopravnost, pravičnost i solidarnost te moralnim vrijednostima poštenja, otvorenosti, društvene odgovornosti i skrbi za druge koje zadrugari u praktično smislu ostvaruju primjenom zadružnih načela na kojima počiva zadrugarstvo Europe i svijeta te koja su po uzoru na sve zemlje Europske unije ugrađena i u ovaj predloženi Konačni prijedlog zakona o zadrugama. Dakle, zadružna načela kojima se uređuju međusobni odnosi članova zadruge, a koja su između ostalog navedena u članku 2. predloženog zakona jesu dragovoljno i otvoreno članstvo, nadzor i poslovanje od strane članova, gospodarsko sudjelovanje članova zadruge i raspodjela, samostalnost i neovisnost, obrazovanje, stručno usavršavanje i informiranje članova, suradnja među zadrugama te briga o zajednici. S obzirom na činjenicu da se zadruge često uspoređuje s trgovačkim društvima, dakako uvažavajući pri tome i određene sličnosti koje imaju zadruge i trgovačka društva smatramo potrebnim posebno naglasiti kako među njima ipak postoji puno više različitosti zbog kojih je ta usporedba jednostavno nemoguća, a koje proizlaze iz zakonske definicije zadruge, zadružnih načela, ali i ostalih odredbi zakona. Dakle, različitosti postoje po pitanju osnivanja zadruge, obavljanja djelatnosti, odlučivanja i upravljanja, nadzora poslovanja, raspodjele ostvarenog viška prihoda te konačno po pitanju temeljnih ciljeva i vrednovanja uspješnosti poslovanja pri čemu je za trgovačko društvo presudna razina ostvarenog profita, dok u zadrugarstvu profit nije na prvom mjestu nego razina ostvarenih interesa i koristi za članove zadruge te lokalnu zajednicu u kojoj zadruga djeluje. Samo još u najkraćim crtama. Naravno osim već spomenutog ono najvažnije što se uređuje Konačnim prijedlogom zakona o zadrugama. Dakle zakonom se uređuju sljedeća pitanja, osnivanje zadruge, o tome je govorila i gospođa tajnica, dakle sad imamo jedan jedinstveni akt za osnivanje zadruge, mi nemamo više dva akta i za osnivanje zadruge potrebno je najmanje sedam članova. Članstvo u zadruzi koje je neprenosivo i može ga steći samo osoba koja neposredno sudjeluje u radu i drugim aktivnostima zadruge. Tijela zadruge, bitno je spomenuti, dakle skupština, nadzorni odbor i upravitelj. Dakle, sve ono što je vezano uz tijela zadruge regulirano je ovim zakonom. Za imovinu zadruge bitno je reći da nju čine ulozi članova koji ne mogu biti ispod 1000 kuna. Sredstva stečena obavljanjem djelatnosti i drugih aktivnosti zadruge, te sredstva stečena na druge načine. Poslovanje zadruge i odgovornost za obveze pri čemu djelatnost zadruge u pravilu obavljaju njeni članovi, a međusobna prava i obveze dakle između zadruge i članova reguliraju se ugovorom što je isto jedna bitna novina u ovome zakonu. U ovome dijelu naravno reguliran je i dio rasporedne ostvarene dobiti koji je isto tako specifičan za zadrugarstvo i koji je postavljen na takav način da unapređuje razvoj zadrugarstva u Republici Hrvatskoj u budućnosti. Dakle, regulirani su uvjeti i način prestanka zadruge. Zatim, definirani su Hrvatski savez zadruga i zadružni savez koji predstavljaju jedinstveni sustav samostalne stručne poslovne organizacije zadruga u Republici Hrvatskoj i konačno definirane su vrste zadruga koje imaju određene specifičnosti. Znači, određene zadruge koje su na neki način specifične od ostalih oblika zadruge. Sukladno prijelaznim i završnim odredbama prijedloga zakona postojeće zadruge su dužne u roku od godine dana od dana stupanja na snagu ovoga zakona uskladiti svoj rad i opće akte s njegovim odredbama, a u protivnom dužne su pokrenuti postupak prestanka zadruge likvidacijom. Ovdje vidimo da u odnosu na prvi, na prijedlog zakona u prvom čitanju nemamo više mogućnost znači preoblikovanja zadruge u trgovačka društva što znači da svi oni koji se neće uskladiti sa ovim zakonom mogu nakon raspodjele svoje imovine i svojih udjela osnovati novo trgovačko društvo i na taj način opet se pojaviti na tržištu. Na samom kraju uvažavajući sve prethodno rečeno ali i činjenicu kako je predlagatelj veliku većinu primjedbi i konstruktivnih prijedloga koji su se mogli čuti iz rasprave u prvom čitanju uvažio dakako osim onih kojima bi da su prihvaćeni bile derogirane određena temeljna načela i specifičnosti zadrugarstva. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će ovaj zakon prihvatiti. Još želim samo na kraju reći da i na Odboru za poljoprivredu, a isto tako i na Odboru za gospodarstvo po konačnom prijedlogu zakona zaista nije bilo niti jedne više primjedbe jer sve ove primjedbe koje su prethodno bile predlagatelju date na neki način i konstruktivni prijedlozi koji su bili iznešeni su ugrađeni u ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice. Značaj ove teme za raspravu i analiza ovog zakonskog prijedloga koji ima ambicija da kvalitetno uradi, odnosno kvalitetno uredi temu zadrugarstva prije svega nam potvrđuju i ovi podaci u samom obrazloženju zakona. Kao što je i prethodni kolega rekao ključna rečenica u ovom obrazloženju koja nas potiče na raspravu o ovom zakonu jeste sljedeće. Najbolji pokazatelj značenja zadruga u svijetu je činjenica da zadruge danas zapošljavaju 20% više radnika nego sve multinacionalne kompanije. To je jedna stvar. I druga stvar je naravno izrečen podatak da to znači ukupno 3 milijarde ljudi zaposlenih ili koji indirektno žive od faktora zadrugarstva danas u svijetu. Mi smo došli do nekakvih podataka recimo da u jednoj Njemačkoj ima ovog trenutka negdje oko 17 milijuna zadrugara, a da im je glavni financijski potporni stup u tom poslu negdje oko 2 hiljade 9 stotina štedno-kreditnih institucija. Isto tako, u prilog toga, u prilog veličine i značaja zadrugarstva govori i činjenica da u Nizozemskoj otvorene zadruge ostvaruju godišnji suficit prije svega od poljoprivrede u nekom iznosu od 14 milijardi eura godišnje. Prema tome, to su cifre koje govore da moderno zadrugarstvo treba prije svega da bude na neki način i naša strateška tema. Rasprava oko toga treba da bude vrlo ozbiljna, vrlo široka rasprava. Na žalost mi ćemo je danas sa ovim drugim čitanjem ovog zakonskog teksta zaključiti, ali šta je tu je. Mislimo da ovaj zakonski tekst bi trebao na neki način da bude i vizija nekakvog našeg dugoročnog gospodarskog razvoja u ovom sektoru. Sada bih rekao nekoliko stvari, nekoliko osvrta na stanje zadrugarstva ovog trenutka u Europskoj uniji što mislim da je za nas vrlo bitno i što je nekakva determinanta našeg ponašanja u zadrugarstvu u budućem vremenu. Danas imamo nekoliko pokazatelja zadrugarstva u Europskoj uniji. Prije svega na globaliziranom tržištu Europske unije zadruge uspijevaju održati konkurentnost sposobnost samo primjenjujući strategiju koncentracije i specijalizacije proizvodnje. Druga stvar je da europske zadruge su ovog trenutka u procesu preobrazbe. One se moraju prilagoditi kako ne samo promjenama tržišta već i vrlo limitirajućim faktorima, a to je prilagodba politike zaštite okoliša. Isto tako, otvaraju se danas u Europskoj uniji u zadrugarstvu otvaraju se i problemi odlučivanja o poslovanju. Mi smo do sad imali kao osnovni postulat zadrugarstva neposredno odlučivanje, a ono se danas uglavnom zbog svih ovih izrečenih faktora pretvara i zamjenjuje sa predstavničkim odlučivanjem što je vrlo bitna stvar za nas znati za u buduće. Isto tako, danas u Europskoj uniji u zadrugarstvu ključna je uloga zadrugarstva naročito poljoprivrednog u nacionalnim gospodarstvima. Europska komisija prije svega daje posebnu potporu zadrugama kao svojevrsnom kišobranu na nacionalnim poticajnim instrumentarijima. Prema tome, to treba da bude na neki način u buduće nekakva naša orijentacija kad govorimo o konceptu zadrugarstva. Da samo kažem da zadružni pokret u svijetu inače se ne zove zadrugarstvo nego se zove kooperativa. I zbog nekakvih negativnih sinonima i konotacije iz nekakvih prošlih vremena. Dakle, gdje smo mi u usporedbi sa ovim što kompariramo sa Europom gdje smo mi danas. Mi po našem nekakvom viđenju imamo sljedeću situaciju, u Republici Hrvatskoj danas imamo veliku tradiciju zadrugarstvo, i to raznih oblika zadrugarstva, imamo negativnih iskustava u zadrugarstvu, to je naročito period prisilne kolektivizacije, ali isto tako ne možemo reći da nemamo, i pozitivnih iskustava, da nemamo iskustava iz perioda kad su zadruge bile veoma jake, kad su zadruge bile faktor organiziranja, kad su bile motor razvoja u lokalnoj samoupravi. Oni koji su živjeli u tim vremenima znaju da su zadruge prije svega počivale na nekakvim razvijenim kooperativnim odnosima sa selom, što je u sferi poljoprivrede bila ključna stvar, i da su imali izuzetno dobru komunikaciju sa lokalnom samoupravom, što je danas rijetka situacija da netko tko je učestvovao u privatizaciji, odnosno isprivatizirao određene privredne subjekte, ima potrebu komunicirati u društvenoj nekakvoj sferi, društvenim aktivnostima sa lokalnom samoupravom. Dakle naš zadatak bi bio prije svega da napravimo jedan moderan i dinamičan pravni okvir za ovo zadrugarstvo, kako bi na taj način spremno dočekali organiziranu konkurenciju iz, sa težišta Europske unije. Za nas u Samostalnoj demokratskoj srpskoj stranci bi bilo posebno bitno da se to zadrugarstvo obnovi, pa čak i u svijesti ljudi, ne samo kao nekakva ekonomska potreba, nego u jednom širem društvenom kontekstu, da se nađu modeli i da se uz te modele na neki način definiraju razni benefiti kako bi se te buduće zadruge na pravi način ojačale, jer mislimo da su one na terenu danas posebno na područjima posebne državne skrbi jedine moguće kompenzirati, dakle popuniti nekakve crne rupe koje su nastale na tržištu nestankom kombinata privatizacijama, dakle ukidanjem kooperative, otkupom, itd., itd. U tom, mislimo da se u tome, u takvoj jednoj široj akciji osnaživanja zadrugarstva na terenu moraju prije svega uključiti jedinice lokalne samouprave, moraju u tome svemu naći svoj interes, i moramo na neki način svi zajedno definirati model kako da se taj posao ozbiljno uradi. Ne bi bilo dobro da ne prepoznamo uloge zadruge, odnosno da ne iskoristimo njihov potencijal, ovdje ću povući paralelu, kao što nismo iskoristili dovoljno potencijal nekih stotinjak, ili 170 hiljada formiranih OPG-a, u koje je društvo uložilo strašno velike novce, kao inicijalna sredstva da se oni formiraju, i zadržali smo ih na nekakvom početnom nivou, dakle nismo izvukli iz njih očekivanu korist srazmjerno onoj količini sredstava koja je u njih investirana. Dakle ono što želim reći, osim ovog formaliziranja kroz zakonski okvir, mislim da je isto tako važno, čak i važnije da se operacionalizira sama ideja zadrugarstva na terenu. U tom smislu mislim da je ovaj tekst, s obzirom na veličinu teme koju treba da pokrije dosta tanak i da je on mogao biti u raznim svojim elementima malo i šire i kvalitetnije razrađen. Ja ću ovdje i par konkretnih primjera u tom smislu reći, dakle ono što smo analizirajući i odredbe ovog zakona uočili, pa bi možda kroz nekakve primjedbe se moglo ispraviti kvalitetnije, članak 5. govori o tome tko može biti, odnosno izvinjavam se, državna lokalna, područna (regionalna) samouprava potiču razvoj zadrugarstva mjerama ekonomske i socijalne politike, te drugim mjerama unapređenja razvoja. To je upravo ovo što sam maloprije govorio, ostaje jedna opća formulacija drugim mjerama, što naravno otvara razne mogućnosti, međutim mislim da bi to trebalo malo drugačije definirati, da to ne bude samo u nekakvoj, na nivou nekakve obične nomotehničke fraze. U članku 7. govori se da prvoj osnivačkoj skupštini predsjeda jedan član od osnivača. Mi mislimo da bi bilo, bolje iskustvo govori da bi taj prvi predsjedatelj prve skupštine trebao biti po pravilu nekakav najstariji član, pa bi onda to, od osnivača, pa bi onda to na neki način eliminiralo nekakve moguće manipulacije u tom smislu. U članku 10. govori se tko može biti član zadruge. Može biti bilo, biti samo osoba koja neposredno sudjeluje u radu zadruge, koja posluje putem zadruge, ili koristi njene usluge, ili na drugi način neposredno sudjeluje u ostvarenju ciljeva. Dakle jasno smo ovdje rekli tko može biti član zadruge, to je ciljana grupa ljudi, a svi oni koji nekakav, na nekakav neposredno drugačiji način sudjeluje u ostvarenju ciljeva … [[Ne razumije se.]] je isto tako jedna fraza koja može sutra da bude predmet određenih manipulacija kod ulaska u tu zadrugu. Mislim da bi ovu stvar trebalo isto tako doraditi. U članku 21. je definirana … [[Ne razumije se.]] skupština ako je protivna zadružnim vrednotama ili načelima, i zbog toga se protivi biti zadruge. Mislim da je ovo vrlo bitna odredba, ona u svojoj suštini znači jačanje kategorije poslovnoga morala, stvar koju je danas dovedena u velikom, u pitanje, da je toga bilo i prije mnoge zadruge danas bi bile žive, odnosno ne bi bile žrtve ciljanih stečajeva u kojima su namjerno zaduživane zadruge u određenom periodu, dovodene u stečaj, a njihova imovina, pokretnine neke, dakle strojevi, zgrade, čak i zemljišni fond je rasprodavan za šerpu ribe. U članku 23. je definiran nadzorni odbor od 3 člana, ali je tad rečeno da u njemu mogu biti od ta tri člana i jedan član osoba izvan zadruge, a može jedan član biti, mogu biti radnici koji su profesionalno zaposleni u zadruzi. A u stavku 6. se kaže da u zadruzi koja ima manje od 20 članova, poslove nadzornog odbora može obavljati skupština zadruge. Za nas bi bilo prihvatljivije rješenje da u onim zadrugama iznad 20 članova nadzorni odbor ima 5 članova, kako bi se održala dominacija vlasnika, a to je zadrugara, jer kad vi imate jednog radnika, jednog vanjskog člana, jednog zadrugara, onda se zadrugari stavljaju u tročlanome, u inferioran položaj. Sasvim je normalno da ako ima manje od 20 zadrugara da nema potrebe da oni imaju nadzorni odbor, dakle skupština tih zadruga je sama po sebi već nekakav kontrolni mehanizam. U članku 31. se govori u stavku 3. o iznosu osnivačkog uloga koji ne može biti manji od hiljadu kuna. Mi mislimo da je to bagatelni iznos, ako znamo da dioničko društvo se ne može osnovati, odnosno društvo sa ograničenom odgovornošću kao najjednostavniji, jeftiniji trgovački oblik bez 20 hiljada kuna osnivačkog uloga, proizlazi da njih sedmorica mogu sa 7 hiljada kuna osnovati zadrugu, što ne vidimo da je nekakva poslovna logika, nekakav garancijski fond i da to ne daje nekakvu posebnu ozbiljnost. Mislimo da bi za profitne, profitne zadruge, jer imamo kategoriju rekli smo i profitnih i neprofitnih zadruga, profitne kategorije zadruge bi trebao taj minimalni osnivački ulog biti znatno ozbiljniji, jer onda on eliminira i one neozbiljne osnivače koji zadrugu doživljavaju na drugačiji način, a ne na onakav način kakav treba da bude. Za vanjske članove iz članka 32. bi trebalo biti na neki način po nama još ozbiljniji osnivački ulog jer oni dolaze već na gotovu situaciju i sa nekakvih hiljadu kuna osnivačkog uloga vam dolazi grupa zainteresiranih klijenata sa strane i preuzima sa vrlo jeftinim novcima preuzima većinski dio te zadruge. Evo u ovom najkraćem to bi bilo to. Ovaj zakonski tekst cijenimo kao vrlo dobar pokušaj ministarstva da se ova tematika uredi, kažem nažalost u drugom smo čitanju, da je prilika za još jedno čitanje mislim da je bila potreba da se ova ozbiljna, vrlo ozbiljna, vrlo široka u jednom dijelu i strateška tema malo drugačije i šire raspravi. U svakom slučaju mislim da ćemo mi ukoliko se ove naše primjedbe u nekom dijelu usvoje i prihvatiti ovaj zakonski prijedlog. Hvala.
Hvala. U ime Kluba nacionalnih manjina gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil, izvolite.
Uvaženi predsjedniče, uvažena tajnice, kolegice i kolege. Klub nacionalnih manjina će podržati donošenje Zakona o zadrugama u drugom čitanju. I upravo polazeći od činjenice da zadruge u svijetu imaju gotovo 800 milijuna članova, da je u njima zaposleno 100 milijuna djelatnika što zaista i premašuje zaposlenost multinacionalnih kompanija. Ali, otvara se jedno jedino pitanje zašto ovaj oblik poduzetništva nije ili ne može bolje saživjeti kod nas? Volimo se hvaliti da je kod nas zadrugarstvo staro više od 140 godina sa dugom tradicijom, da smo početkom prošlog stoljeća imali jako zadrugarstvo. I danas možemo govoriti o gotovo 2 700 zadruga, ali danas su one neprepoznatljive, a gotovo polovica ih ne funkcionira, gotovo ne posluju. Prema tome, zadružni oblik nije prepoznatljiv. S druge strane, imamo ogromnu rascjepkanost gospodarskih subjekata, njihovu nemogućnost ozbiljnog nastupa na tržištu bilo da se radi o proizvodnji, kupnji i prodaji roba. I ranije smo definirali zadruge kao društvo osoba, ne društvo kapitala, temeljeno prije svega na zadružnim načelima, a ipak nije išlo. Pravila zadruge sada postaju i osnivački i temeljni akti jer dosadašnji ugovori o osnivanju zadruge gubili su važnost i primjenu jer sva pitanja mogle su zadruge regulirati svojim pravilima, svojim statutima i drugim aktima. Danas je jasno u zakonu definiran odnos između zadruge i zadrugara. Član zadruge može biti samo osoba koja neposredno sudjeluje u radu i drugim aktivnostima zadruge dok dosada bilo je dovoljno da je netko unio kapital, nekad i znatno veći, i nametnuo se dirigentom same zadruge. Prijepor je ovdje u prvom čitanju izazvao članak koji propisuje raspodjelu dobiti da najmanje 30% mora ići na razvoj zadruge i 5% u obvezne pričuve do određene razine. Međutim, mi smo mišljenja da u vrijeme kad se raznim povlasticama zadruge u poljoprivredi, zadruge koje danas osnivaju branitelji znatno se sufinancira i njihovo osnivanje i rad tih zadruga. I stoga je dobro da i one imaju jasnije regulirana pravila pa svakako i raspored dobiti. Članstvo u zadrugama, po ovom zakonu je dobrovoljno, no ono što dosada nije funkcioniralo je nadzor rada i sudjelovanje samog članstva u kreiranju poslovne politike u ostvarivanju osnovnih ciljeva zbog kojih je zadruga osnovana, a to je prije svega ostvarivanje interesa zadruga. I mislim da sada i sama revizija i kompletan nadzor da će odigrati važnu ulogu. Kod nas se na prvo mjesto uvijek postavlja nastup na tržištu, zajedničke investicije. Ali, to može biti i snižavanje proizvodnih troškova kroz nabavu jeftinih inputa, repromaterijala kapitala. Uvijek sa jednom riječju jačanje konkurentnosti. Upravo zato je dobro da se uvodi revizija jer svi se sjećamo propasti stambenih poljoprivrednih zadruga, ogromnih dugovanja i beskonačnih stečaja. Članstvo u savezima je dobrovoljno i dobro da je jer će to prisiliti saveze da rade za i u korist svih svojih članica, a ne samo u interesu nekih. Ali, ovaj princip dobrovoljnosti bi trebalo početi prakticirati i za komore. Bilo poljoprivredne, obrtničke, gospodarske. Danas su seljaci na cestama sa svojim traktorima, pojedini lideri međusobno se takmiče tko će više traktora izvesti, zakrčiti ceste. I glavna tema su poticaji, jer pod navodnicima od njih se ne može živjeti jer se ne isplaćuju unaprijed itd. Nijednom riječju se ne govori o radu, o tome kako sniziti troškove proizvodnje, kako postati konkurentniji. O tome da jedino zajednički nastup tih rascjepkanih proizvodnji može osigurati i količinu i kvalitetu i bolju cijenu. Jednom riječju biti konkurentan robi koju uvozimo i protiv koje stalno da kažem govorimo. Poticaji su samo instrument postati konkurentniji, a ne isključivo ono od čega se živi. Zadruge su te koje mogu doprinijeti tom cilju, ali tu nemamo takmaca, tu nemamo lidera koji to prepoznaju jer tu se ipak iziskuje i rad i znanje. Mi u Klubu nacionalnih manjina podržavamo, kao što sam već rekla, donošenje ovog zakona, ali smatramo da je i nužnost donijeti dodatne mjere koje će stimulirati osnivanje i rad zadruga. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Ja sam očekivao da će biti vatreno danas, ali ništa. Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Zadruga kako netko reče ovdje je zaista kao sami naziv izazivala i izaziva određeno podozrenje naših građana s obzirom na iskustva koja su loša iskustva, negativna iskustva koja su doživjeli u onom razdoblju '45. – '90. I danas se osjeća jedno nepovjerenje, pomalo i strah od ovoga naziva iako kako je ovdje rečeno 100 milijuna ljudi u svijetu radi i u obliku zadrugarstva ili kako reče gospodin Horvat kooperacije, kooperanti i zapošljavaju više osoba negoli velike multinacionalne kompanije. Ovaj KOnačni prijedlog Zakona o zadrugama jasno da je doživio određene izmjene koje su dobre izmjene. Naime, i vi ste gospođo državna tajnice i ministarstvo i svi mi znamo svjesni da je zadruga u onom obliku u kojem je bila u prijašnjem obliku dovodila do toga da su se javile zloporabe, pa onda zadruga od tri člana imamo primjer u HRvatskoj da se sastoji od tri člana, dakle muž, žena i jedno od punoljetnog djeteta. I to je zadruga, nije OPG nego je zadruga. Jasno da je poslovanje u tom slučaju bilo povoljnije nego li za OPG iako se radilo o zapravo u neku ruku o obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu. Sada je propisom u novom zakonu određeno da bude 7 članova najmanje u Skupštini zadruge, što je dobro. Iako i dalje postoji latentna mogućnost da kaže zloporabe i ovakvog uređivanja zadrugarstva. Sukladno namjeri da se u HRvatskoj unaprijedi zadrugarstvo u onom pozitivnom smislu o kojem sam govorio i u vidu zapošljavanja novoga i u vidu jednog napretka, boljitka za male poduzetnike jasno i u poljoprivredi u Slavoniji i Baranji pa i u Đakovačko-osječkoj nadbiskupiji su održana brojna predavanja kako bi se građani koji su bili zainteresirani za ovu tematiku u neku ruku educirali o tome što to zadrugarstvo znači i to od eminentnih stručnjaka. Pa je nastala jedna brošura koju je izdala Osječko-baranjska županija, a koja ima naziv "Zadruga za 21. stoljeće". I gospođa Petir je bila na tim predavanjima, bili smo skupa u Đakovu. Jel tako gospođo Petir? Dakle, gdje je sažeto sve ono što zadrugarstvo i zadruga donosi odnosno koristi mogućnosti odnosno eventualna posljedice, loše poslovanje zadruge. Iako je namjera i vjera u te zadruge i mogućnosti su velike vrlo velike kako bismo prevladali čak i gospodarsku krizu putem zadrugarstva. Možda izgleda čudno i možda izgleda pretenciozno ali je zaista tako. U toj brošuri "Zadruga za 21. stoljeće" objašnjava se sve. Objašnjava se što je to zadruga, objašnjava se pravni okvir, zadružna načela, povijest zadrugarstva duga 140 godina na našim područjima, zatim zadruge u HRvatskoj, kako ih osnovati, što zadruga treba predstavljati i kakva treba biti, zatim se govori o potpornim institucijama i programima za razvoj poduzetničkog zadrugarstva i onda se uspoređuje sa zadrugama u Europi, tko su to predstavnici zadruga i kako zadruge mogu da kažem uspješno poslovati. Da samo to potkrijepim s nekoliko podataka iz ove brošure i podaci su sukladni ovom zakonskom prijedlogu koji će kako bi rekli by the way klub HDSSB-a podržati jer se konzultirao sa nekoliko uspješnih zadrugara na terenu koji su mi prije ove rasprave dojavili da je ovaj zakonski prijedlog dobar. S obzirom na primjedbe gospodina Horvata o visini uloga zatim o onim osobama koje bi bile dodatni ulagači u zadrugu, ne da se bojim, nego ne bih volio da dođe do zloporaba u tom smisli pa da onda imamo nekakvu nove škandale i afere poput one u pretvorbi i privatizaciji. Ja se nadam da ćemo u hodu što bi rekli, moći pravovremeno zapriječiti takve stvari zakonskom regulativom, uredbama ili uredbom kako ne bismo doživjeli upravo negativne posljedice koje mogu nastati iz onih razloga o kojima je gospodin Horvat govorio, da netko svojim ulozima preuzme zadrugu, a zapravo nije onaj temeljni zadrugar osnovni i nema one ciljeve koje zapravo skupina od 7 ili više ljudi, onih osnivača zadruge imala u početku. U ovoj dokumentaciji kažem da je Osječko-baranjska županija, nemojte podcjenjivati nijednu županiju pa ni Osječko-baranjsku pogotovo, dakle je nabrojeno što to treba imati od dokumentacije za registraciju zadruge. Da ne nabrajam sve potrebne dokumente i papire, a ima ih 13 dakle ima ih 13. zatim zakonska regulativa na koju se oslanja ovaj zakonski prijedlog dakle imamo 7 što zakona što pravilnika i onda objašnjenje zbog čega se treba udružiti u zadrugu. "Zadruga je dakle zajednički kišobran pod kojim mali poduzetnici na tržištu nastupaju kao snažan i pouzdan partner i zajednički ostvaruju ciljeve koje bi samostalno mnogo teže ili pak nikako ostvarili ili mogli ostvariti". To je jadan od osnovnih stvari zbog kojih zadrugarstvo ima pozitivni predznak. Nadalje, "Zadrugom se podržava razvoj vlastitog poduzetništva i razvija poduzetnički duh. Zadrugari podržavaju i stimuliraju razvoj i drugih zadruga koje se mogu svojom djelatnošću naslanjati jedna na drugu, pa onda nastaje cijeli lanac zadrugarstva jedne proizvodne ili gospodarske djelatnosti u obliku zadrugarstva". Nadalje, "Jasno da je osnivanje zadruge jeftinije nego li osnivanje d.o.o." to smo već ovdje rekli. Ulog je tisuću kuna, a za d.o.o. treba minimalno 20 tisuća kuna. Jeftinije je i osnivanje dakle, ali i poslovanje jer se npr. većinu marketinških, računovodstvenih i drugih administrativno-tehničkih ili istraživački funkcija može prenijeti na zadrugu. Dakle, to su prednosti koje pruža osnivanje zadruge. Zašto baš zadruga, a ne d.o.o. ili ne neki drugi oblik. Što to zadruga i udruživanje u zadrugu, ajde kaže Mile kooperacija, što nam zadruga omogućuje. Dakle, uz održavanje pozitivne poduzetničke klime i investicijske atmosfere to je ono što nam također nedostaje i stalno govorimo o nedostatku poduzetničkog duha, nedostatku investicija u Republici Hrvatskoj. To su možda male investicije, ali kad se kako netko pjeva i djeca, kad se male ruke slože sve se može, tako i zadrugari. Je da je 1000 kuna osnivački ulog, ali kad krene zadruga s radom onda se to polako množi i kad se male ruke slože i Hrvatska naprijed može. Nadalje, kod zadrugara i kod zadruge postoji kontinuitet u povoljnijem financiranju nego bilo koji drugi oblik, postoji učinkovita institucionalna potpora i od ministarstva i od Hrvatskog zadružnog saveza itd., dakle potpora zadrugarstvu. Svi mi ovdje, ja vjerujem da neće biti nitko protiv, glasa za ovaj zakonski prijedlog. Pa eto i Hrvatski sabor kao institucija će podržati, vrlo vjerojatno, ne bih htio pledirat ni na koga unaprijed, ali vjerujem da će podržati ovaj zakonski prijedlog. Razvijanje poduzetničke … [[Ne razumije se.]] , izradu modela poslovnog povezivanja subjekata malog gospodarstva i razvoja te kooperantskih odnosa, legaliziranje poduzetničke aktivnosti iz područja sive ekonomije, i zadruge su način kako se siva ili crna ekonomija može smanjiti. Ne možemo govoriti o nultoj toleranciji na sivu ekonomiju, ali zadruga sasvim sigurno pruža mogućnost za smanjenje putem legalizacije i putem članstva u zadruzi. Zašto bi čovjek radio na crno, dovodio sebe u rizik svih mogućih inspekcija, poreznih škara itd., poreznih inspekcija, a postoji zadruga koja može upravo njegov poduzetnički duh koji se iskazivao sivo ili crno upravo usmjeriti u pravom smjeru, a time će i Hrvatska kao država ukupno imati koristi. Što još zadruga donosi? Osiguravaju se dostatna i povoljna financijska sredstva za razvoj, uvodi se sustav upravljanja kvalitetom, dakle ISO standardi se uvode, ISO norme, kako god hoćete engleski ili hrvatski. Podiže se razina tehnološkog razvoja, osigurava stalna edukacija zadrugara i kooperanata, stjecanje novih znanja, izrađuju se modeli poslovnog povezivanja subjekata malog gospodarstva s velikim gospodarskim subjektima itd. Da bi sve to bilo provedivo jasno da je potreban dobar menadžer, menadžer koji je aktivan, koji je inventivan i koji dobro poznaje poslovanje zadruge i ostale situacije ekonomsko-gospodarske u društvu, u državi. Zbog toga neke zadruge, i sada ima ih 2300, se mogu proglasiti neinventivnim zadrugama dakle životarenje, zatim imitativne zadruge koje su nastale tko zna zbog kojih razloga, dakle imitiraju zadrugarstvo i zadrugu. I onda postoje i postojat će ako Bog da inovativne zadruge koje će upravo pokrenuti ono što svi želimo, i ulaganja i poduzetništvo i mogućnost da recimo evo sad za primjer, jedan trgovački strani lanac obvezan po zakonu da ima i hrvatsku robu kupi od naše zadruge koja se bavi proizvodnjom zelene salate 10 vagona zelene salate, a to nijedan proizvođač sam ne može ponuditi danas. Može neka zadruga iz inozemstva, ali hrvatski proizvođač niti jedan to ne može ponuditi. Kada se udruži u zadrugu, a to nije udruživanje zemljišta nego je to jedno zajedništvo koje onda može ponuditi upravo ovakav proizvod i trgovačkih lancima i svima ostalima, ne govorim samo o poljoprivredi nego i u drugim granama gospodarstva. HDSSB, kako sam već rekao, će podržati ovaj zakonski prijedlog. Hvala vam lijepo.
Hvala.
Još jedanput preporučujem za sve zadrugare, a i za saborske zastupnike brošuru Osječko-baranjske županije Zadruga za 21.stoljeće.
U ime kluba zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Davor Bernardić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Evo imamo priliku u drugom čitanju još nekoliko stvari reći, a možda i prikladno vremenu i trenutku u kojem se nalazi hrvatska ekonomija, privreda, poljoprivreda, sve ono što obilježava društvene okolnosti u kojima se danas nalazimo. Zadruga i njen smisao je konkurentnost da bi mogao biti efikasniji, imati zajednički nastup na tržištu, da bi mogao planski, planiranjem postići ekonomiju obujma koju pojedinačni subjekt na tržištu ne može postići sam. I o značenju zadrugarstva u svijetu ne treba previše reći, osim onih stvari koje su već rekli kolege prije mene, a koje su napisane u uvodu, da zapošljava preko 100 milijuna ljudi. 100 milijuni ljudi za svijet izuzetno važna brojka, u Hrvatskoj još nedovoljno razvijen sistem. 844. godine zadrugarstvo je nastalo inicijalno u Engleskoj, prošli put je to spomenula i naša kolegica Dragica Zgrebec, a samo 20 godina poslije Engleske koja je u to vrijeme bila kolonijalna velesila je nastalo na Korčuli u Hrvatskoj. Dakle, Hrvatska je vrlo brzo podsjetit ću s obzirom na europske tokove prihvaćala najmodernije ja bih rekao trendove i modele funkcioniranja u prirodi. No, što se dogodilo. Povijesno nasljeđe kad je u pitanju zadrugarstvo je dalo jedan neizbrisiv doprinos tome da se percepcija samog zadrugarstva u Hrvatskoj iskrivila i da je obilježeno jednim ja bih rekao neugodnim oblikom i poimanjem tržišne ekonomije. Jer neke stvari koje su obilježile prošlost na žalost u zadnjih 20 godina nije napravljeno puno da se ti najrazvijeniji svjetski modeli i trendovi isprave i da Hrvatska i u tom dijelu pokaže da može bolje, a ima puno razloga da u ovom upravo dijelu ponudi jer u proizvodnji hrane i u ostalim stvarima mi imamo kompetitivne prednosti. Tu smo dobri. U svibnju 2008. donijeli smo i Zakon o europskim zadrugama kao jedan nužan uvjet usklađivanja europskog zakonodavstva s hrvatskim zakonodavstvom i tada je kolega Mimica u ime kluba SDP-a dotakao čitav niz ja bih rekao objektivnih problema. Ali i ono što je izuzetno važno načina na koji se donose zakoni ovdje i načina na koji stupaju na snagu. Samim prijemom u Europsku uniju taj zakon stupa na snagu, ali s druge strane i postavlja se pitanje i tada se postavilo što je Hrvatska učinila na unutarnjem jačanju zadrugarstva. Zakon koji dolazi 2011. godine nakon ja bih rekao ne dovoljne i prilično loše prakse zadrugarstva u Hrvatskoj je zakon koji dolazi kasno. On je nužan. U njemu su važne primjedbe koje su prihvaćene i na temelju sugestija Odbora za zakonodavstvo i za poljoprivredu i SDP će taj zakon prihvatiti. No, treba reći da kad je u pitanju jedan tako važan mode tržišno intervencije u tržište i razvijanja modela konkurentnosti pojedinačnih subjekata koji nastupaju zajedno onda možemo reći da zakon dolazi kasno jedno bar četiri mandata. I to je način na koji funkcioniraju stvari u Hrvatskoj. Europska unija, europsko zakonodavstvo je ubrzalo taj proces donošenja tih zakona. Da nije donešen ovdje ni Zakon o europskim zadrugama pitanje je da li bi se uopće danas i donosio ovaj zakon. To isto trebamo reći. Dakle, ako se ne vidi prednost Europske unije, onda je prednost ovo o čemu sada govorim. Europska unija nas je ubrzala u čitavom regulativnom procesu po hrpi područja. E sad, s druge strane je pitanje što smo sami napravilo da na unutarnje zajedničko europsko tržište izađemo jači i konkurentniji. Usudio bih se reći malo, odnosno nedovoljno. I sa takvom praksom mi ćemo i u ovom segmentu i u segmentu zadrugarstva pri ulasku u Europsku uniju i model funkcioniranja zadruge u Europskoj uniji ući ja bih rekao isporučeno. I to je model po kojem Hrvatska ulazi u Europsku uniju. Isporuka. Što brži završetak pregovora. Uskladba zakonodavstva? Ona nužno ne mora biti loša. Zašto? Zato jer nam pomaže da sami reguliramo u tom pojačanom procesu zakonodavne aktivnosti stvari koje nisu regulirane. Ali s druge strane na to tržište ulazimo nepripremljeni. U čitavom nizu segmenata poljoprivreda je tek jedan oblik tih, tog tržišta na koji ulazimo nepripremljeni. 2003. godine to je prošli put dobro podvukla naša kolegica Zgrebec je u okviru CARDS projekta, CARDS programa izrađena strategija i predstavljena Strategija hrvatskog zadrugarstva. To je bilo 2003. godine. Znači, prije osam godina. Ona je predviđala uspostavljanje Agencije za razvoj zadruga i banku za razvoj zadruga. I nakon osam godina naravno da od toga ništa. To je onaj odnos države prema realizaciji projekata, prema realizaciji onoga u što se kunemo da nam je nacionalni interes, ne samo poljoprivreda. Zadrugarstvo u građevinarstvu, socijalni oblik poduzetništva gdje je višak usmjeren u socijalne svrhe. Prošli put je nešto o tome govorila kolegica Gordana Sobol. Ali to je model kako funkcioniraju moderne zemlje. To nije socijalizam. To je socijalno poduzetništvo koje usmjerava svoje viškove u socijalnu svrhu, u zaštitu onih skupina koje imaju interes se štititi od država, odnosno od subjekta koji to socijalno poduzetništvo osniva i otvara. Takvih primjera je nebrojeno. Hrvatska ja bih rekao da nije tu čak niti u začecima. Ali izražavam nadu i optimizam da će upravo ulazak Hrvatske u Europsku uniju ubrzati jednostavno ne zbog nas samih, nego zbog drugih procese u Europskoj uniji. I sada dolazim na ono ključno pitanje, političko pitanje i u ovom trenutku u kojem se zemlja nalazi, trenutku nezadovoljstva radnika, trenutku nezadovoljstva poljoprivrednika, modela poljoprivrede, tržišne ekonomije, načina provedbe ciljeva, ekonomskih ciljeva jer o ekonomskoj politici ne možemo razgovarati budući da ona kao takva ne postoji, odnosno nitko je nije vidio. Možemo razgovarati samo o ekonomskim ciljevima. Danas u Hrvatskoj kao i u ovom slučaju zakona koji bih se usudio reći da kasni četiri mandata Hrvatska je danas suočena sa posljedicama svih loših odluka iz prošlosti, odnosno ne pridavanja važnosti onim stvarima koje su dobre i koje ostvaruju rast i zaposlenost u budućnosti danas trebalo je biti danas i u periodu ispred nas. Takav je model proizvodnje hrane u Hrvatskoj. Poljoprivreda, redistribucijska politika u poljoprivredi koja je već sada se to ogleda u prosvjednicima seljaka, naših naših poljoprivrednika, naših sugrađana neodrživa. Visoke potpore bez reformi. Europska unija kao jednu od ključnih politika, na koju troši 40% svoga budžeta bazira na europskoj poljoprivrednoj politici, zajednički, koja se planira na rok od 7 godina, koja potiče i ruralni razvoj, ali i zadrugarstvo, koja se uključuje u prekograničnu suradnju preko europskih zadruga, i koja zna za klasterizaciju, zna kako plasirati proizvode iz određenog klastera na određena veća tržišta i pojačati konkurentnost. Jedino obilježje zadruge i modela u Europskoj uniji, regulative Europske unije, kad je u pitanju jačanje gospodarstva i jačanje konkurentnosti. Zadruga jednako konkurentnost. Povećanje konkurentnosti je jedina garancija plasmana proizvoda. I vi imate slučaj da Hrvatska ima sjajna vina, imate slučaj da Hrvatska ima sjajnu hranu, imate slučaj da smo u proizvodnji hrane najbolji u regiji, da smo puno bolji od svih naših susjeda, ali imate slučaj da na tome ne možemo zaraditi, da hranu uvozimo dobrim dijelom, da češnjak, jedemo češnjak koji je iz Kine, i da u turističkoj ponudi naše kvalitetne proizvode ne znamo dovoljno dobro prodati, a turizam je način na koji se ostvaruje najveća dodana vrijednost. Bogom dana i hrvatski teritorij, Bogom dani položaj, mala zemlja, sposobna, otporna na velike udare, samo joj treba kvalitetno upravljanje i vođenje. I vjerujte da Hrvatska ima šansu. Iz današnje perspektive to tako ne izgleda. Bunt ljudi na ulici, nezaposlenost, besperspektivnost, … [[Ne razumije se.]] i ja bih se usudio reći su obilježja onoga što je prije nekoliko godina obilježeno kao posljedica loših odluka, koje nas prate. Ne možete 10 godina, prije 10 ili 15 ili 20 godina strateški odlučiti nešto, a da se ne suočite s posljedicama tog strateškog odlučivanja, ma kakvo god ono bilo. Možda u najboljoj namjeri. Pa možda kao instrument i monetarne politike. Ali je tako. Danas se sa tim posljedicama suočavamo, i o tome govori i bunt ljudi na ulici. Navest ću primjer Njemačke, zemalja u našem okruženju koje su sve redom izašle iz krize. Zadrugarstvo, kao model koji i tamo funkcionira izrazito uspješno, klasterizacija koja tamo funkcionira izuzetno uspješno je učinila to da je Njemačka 66% bruto društvenog proizvoda u rastu, u prošloj godini ostvarila temeljem izvoza u zemlje BRIKA, Brazila, Rusije, Indije i Kine, galopirajućih svjetskih tržišta na kojima i Hrvatska ima priliku, ali pitanje je kolika je volja u toj prilici, pitanje je koliki je poslovni rizik za hrvatske investicije u zemlje BRIKA, za ponudu onoga u čemu smo najbolji, a to je definitivno i jedna od tih stvari je proizvodnja hrane, ukoliko je dnevni operativni poslovni rizik hrvatskih poduzeća i hrvatskih poduzetnika ugrožen unutarnjim neplaćanjima, sa preko 35 milijardi nepodmirenih obveza. Poslovni pothvat je danas zadržati radnika, a ne otvoriti novo radno mjesto. To je slika koju danas imamo u našoj zemlji. I kada prihvaćamo ovaj zakon, onda treba napomenuti još nekoliko stvari. Dobro je što nas je Europska unija ubrzala da donesemo čitav niz zakona koji će biti dobri za našu zemlju. Loše je što to nismo napravili prije. Država ne može više funkcionirati po principu danas uzmi, sutra podijeli, i nemoj stvoriti ništa novo, po principu koji je obilježen populističkom politikom, ljudima ne trebamo niti smijemo pričati bajke, nego ih se mora suočiti sa istinom, ma koliko god ona teška bila. Da će biti lako, neće. Da će sljedeća godina biti laka, neće. Da će biti teška, biti će. Ali da Hrvatska ima šansu, ima. I to je nešto na čemu i gradimo i našu politiku, i to je nešto na čemu se mora postići ja bih rekao nacionalni konsenzus oko strateških i važnih stvari za ovu zemlju. A preduvjet za to je povjerenje, između sudionika i dionika političkog tržišta, odnosno političke ponude, a to povjerenje može funkcionirati samo na način da se igra s otvorenim kartama i da se i u ovom trenutku, kad je nezadovoljstvo ljudi sve veće, zna kada će biti datum izbora. Hvala vam lijepa.
Hvala. U 10 i 9 minuta je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Imamo i ispravke netočnih navoda. Prvo gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bernardić je u svom izlaganju izrekao jednu netočnost, a to je da su poticaji u poljoprivredi previsoki, da su oni ustvari u diskoraku s Europskom unijom i da će nas Europska unija natjerati da se dovedemo u neke realne okvire. Evo, to nije točno kolega Bernardić, jer upravo financijska omotnica koju smo ispregovarali sa europskom unijom, a koja za poljoprivredu i ruralni razvoj iznosi 800 milijuna eura, govori da Hrvatska bi još trebala povećati te iznose za poljoprivredu i da je to upravo onih 6 milijardi kuna godišnje o kojima smo mi u HSS-u govorili, a vi ste s druge strane to osporavali. Dakle kad se 800 milijuna eura prevede na hrvatski jezik, to je upravo 6 milijardi kuna, koliko je godišnje potrebno hrvatskoj poljoprivredi da bi bila konkurentna.
Hvala. Ispravak, gospodin Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Bernardić je izrekao nekoliko netočnih navoda, od kojih je jedan kolegica Petir ispravila. Ja ću se i na taj referirati, ali je rekao isto tako da ekonomska politika ne postoji. To je netočno. Naravno postoji program gospodarskog oporavka, evo i prošli tjedan smo slušali o jamstvenom fondu milijardu kuna, koji u ovim okolnostima, koji je cijeli svijet se dogodilo, naravno Vlada poduzima mjere da pomogne tome gospodarstvu. Nadalje, Ministarstvo gospodarstvo je isto tako ove godine najranije od svih godina izišlo prema, svojim programom prema dakle malim poduzetnicima. Sve su to napori koje treba naravno nastaviti. Ali, isto tako ste rekli u poljoprivredi dakle ovaj momenat da su potpore previsoke i da ne daju rezultata. To je netočno. Pa ako kažemo da je 2000. do 2003. bilo potpore u poljoprivredi 800 milijuna, sada je 3 milijarde i 600. Stvoreno je 30 tisuća obiteljskih i poljoprivrednih gospodarstava, proizvodnja mlijeka je dakle otišla za 170 milijuna litara. Sve su to dakle pokazatelji koji pokazuju da se poljoprivreda naravno oporavlja. Treba napore dalje nastaviti, ali u tome dijelu trebamo stvoriti pozitivno okružje. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-HSU-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Nakon ovog zadnjeg ispravka netočnog navoda od kolege Milinkovića stvarno teško je uopće ući u nekakvu ozbiljnu i suvislu raspravu jer stvarno ovaj ak vam je tak divno i prekrasno i lijepo u poljoprivredi kao što veli moj kolega Dorić kaj traktori delaju na cesti? Očito da ti ljudi polažu vozački za traktor. Mislim nema drugog razloga slušajući ovo sve je divno, sve je krasno, sve je prekrasno. Mislim to je stvarno jedna vrlo loša poruka prema poljoprivrednim proizvođačima i mislim da je to neozbiljno i takvu argumentaciju uzeti kao podlogu smatram da nije korektno, prije svega ljudima koji žive od poljoprivredne proizvodnje. Da se vratim na ovaj prijedlog zakona. Mi u klubu HNS-HSU-a podržat ćemo ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Prvo iz razloga što se desilo nešto što nije uobičajeno, a to je da u roku 3 mjeseca nakon prvog čitanja dolazi konačni prijedlog zakona. I ne samo to, nego i taj konačni prijedlog zakona je uvažio sve primjedbe, gotovo sve primjedbe, koje su bile izrečene u prvom čitanju pa u tom smislu moja čestitka gospođi državnoj tajnici kao nositelju ovog posla u okviru Ministarstva gospodarstva. Jer inače iz tog Ministarstva gospodarstva baš nismo naučeni na takve pozitivne iskorake i konkretne iskorake, iskorake primjerene ukupnom gospodarskom i socijalnom momentu i jednostavno navika ponašanja koja je prisutna zadnjih 7, 8 godina u vođenju ove države. Drugo, vrlo kratko, govoriti o zadrugarstvu mislim da nema potrebe. Nešto što ima jednu duboku tradiciju na prostorima u kojima živimo, nešto s čim su mnogi od nas i odrasli i zahvaljujući nečemu zbog čega smo imali i priliku uopće se razvijati i osobno i kao društvo i kao zajednica u svakom slučaju nešto što ima dugu tradiciju. I s ovim prijedlogom zakona stvorili smo osnovu. Mislim da budemo vrlo jasni, s ovim je samo stvorena osnova da se nešto može razvijati. Mi nismo s tim riješili ništa. Mi smo s ovim stvorili osnovu da eventualno ovu omotnicu koja je obećana poljoprivrednicima koja je 5, 6 milijardi, točno, da se može koristiti, ali da li ćemo mi tih 5, 6 milijardi iskoristiti? Nećemo. E, to nećemo. To govori iskustvo koje imamo iz ovih predpristupnih fondova, to govori iskustvo SAPARD-a, to govori jedna praksa da istovremeno imamo paralelno da iste projekte i iste programe u poljoprivredi financiramo i s nacionalnim sredstvima, znači sredstvima poreznih obveznika, i s europskim sredstvima. Nacionalna sredstva smo iskoristili maksimalno. U biti još uvijek smo dužni, između ostalog kolega Milinković i zato su ljudi na cesti jer čekaju povrat kapitalnih ulaganja, a isto to smo mogli isfinancirati iz europskih sredstava iz SAPARD-a. Međutim nismo. Prema tome, ovaj prijedlog zakona kad govorimo o zadrugarstvu sigurno daje osnovu i temelj da se nešto organizira i sasvim sigurno zadrugarstvo koje, čuli smo u nekoliko navrata podatak, da preko 100 milijuna ljudi u svijetu je zaposleno putem zadrugarstva. Koliko će toga u Hrvatskoj biti zaposleno definitivno ne ovisi samo o ovom prijedlogu zakona, o ovom zakonu. Ponavljam, ono je samo osnova, element,nego ovisi o državnom interesu koje će država iskazati kroz poticaje zadrugarstva. Neke države na jedan euro osnivačkog uloga daju još dodatno euro iz državnog proračuna. I normalno ograničavaju isplatu dobiti kao što je to predviđeno i u ovom zakonu i to je jako dobra mjera. Da li ćemo mi to dati našim zadrugarima? U ovom zakonu ne piše, i čak nije ni nužno da u ovom zakonu piše. Ali, odgovorna država koja želi poticati zadrugarstvo sasvim sigurno će nešto na tu temu i napraviti. Da li će naši zadrugari dobiti nešto od toga? U ovom trenutku nemaju, osim onih svih silnih zlouporaba. Znamo, imali smo podatak da više od polovice osnovanih zadruga nisu predali završne račune i da imamo svega i svačega. To znamo da su se osnivale zadruge samo zato da se uzmu poticaji iz države, da se potroše sredstva. Kako i na koji način su se ta sredstva potrošila, e to se ne zna. To izvješće nemamo, osim eventualno u novinama ako su se slučajno Državno odvjetništvo ili policija slučajno ili spletom okolnosti ili je kolateralna žrtva jednog snažnijeg sustava nedopuštenog ponašanja izašlo na vidjelo. Neke države zadrugare oslobađaju plaćanja poreza na dobit. Da li je to rješenje, da li je to najbolje rješenje? Teško je reći, ali ponavljam, neke države to rade. Sigurno da ovim zakonom to nije riješeno i opet se vraćam na početak tvrdnje nas iz kluba HNS-HSU-a, a to je koliko snažno će se razviti zadrugarstvo temeljem ovog zakona ovisi o interesu države. A interes države država jedino može kroz konkretne mjere podrške prema zadrugarima u određenim segmentima. Ima čitav niz prostora koje zadruge pokrivaju od poljoprivrede, radničke zadruge, ribarske zadruge, stambene, graditeljske itd., ovisi o državi koliko će to poticati. Nadalje, zadruge su jedna od ključnih ovoga u razvoju ruralnog prostora. Zadruge, zadružno organiziranje su jedan od značajnih,nekoliko je puta rečeno i danas u raspravi i što je mislim jedna abeceda, da su u funkciji jačanja konkurentnosti obiteljske poljoprivrede. Koliko ćemo mi te zadruge iskoristiti u tom razvoju ruralnog prostora to je teško reći. Ali, je jedan od ključnih alata. Ako smo komponentu 5 predpristupnog fonda IPARD koja je u funkciji razvoja ruralnog prostora od 103 miliona eura koliko nam je na raspolaganju 2007.-2010. iskoristili svega 6, 5,9% teško je za očekivati uspješnost. Ove godine 2007. iz IPARD-a nam je odobreno 27 milijuna eura za 2007. iskoristili smo svega 6 do sada, zadnji rok za povlačenje novaca 31.12.2011. gotovo sigurno da će nam tu između 10 i 20 milijuna eura otići u nepovrat. Nitko neće imati koristi od njih osim europske kase, samo zato jer se nismo organizirali. Naime, što želim reći? Želim reći vrlo jasno i glasno da sve ove prednosti koje nuđa ovaj zakon koje nuđa ovaj zadrugarstvo, sve one prednosti koje su prisutne svaka odgovorna država ih uzima kao polugu razvoja U ovom našem konkretnom slučaju kada govorimo o ruralnom prostoru, badava i takva poluga razvoja ako smo ukupni sustav smo učinili nepropusnim. Poznata je sada ova muka općina i gradova oko natjecanja za razvoj ruralne infrastrukture mjere 301. poznato. Poznato je da smo mi zatražili jedan od uvjeta za korištenje tih sredstava bude i Studija utjecaj za okoliš za kupnju radi se o kupnji stroj, da bude Studija zaštite na radu. Nije ... nije od nas to Europa tražila. Mi smo ugradili unutra da svi natječaji moraju ići na međunarodnu otvorenu javnu nabavu bez obzira što Europa ima praksu da je granična vrijednost na 5 milijuna eura. Znači do 5 milijuna eura je nacionalni otvorena javna nabave, iznad 5 milijuna eura je međunarodna otvorena javna. Međutim mi smo pametniji. Prema tome, opet sve ove prednosti ovog zadrugarstva zbog nepropusnosti sustav u nadogradnji biće anulirani. Nema ih. Ovih dana je i ne bez razloga, dosta rasprava se vodi oko referenduma koji nas čeka nakon potpisivanja ugovora. Ne bez razloga, mislim da je to u ovom trenutku jedno od ključnih pitanja. Međutim, na primjeru Finske koja kada je ulazila u EU svega 53% građana je bilo za ulazak u EU, kada su ulazili. Danas je preko 70% zadovoljno što su u EU. Što to govori? Iskoristili su potencijale. Da li mi koristimo potencijale kada govorimo samo o ruralnom razvoju, ne govorim o ostalim fondovima, gdje će nam ove godine otići u nepovrat otprilike 20 milijuna eura? Mi u klubu HNS-a, HSU-a želimo naglasiti potrebu jačanja cjelokupne nadogradnje, a da bi interes iskazan ovim prijedlogom zakona, zakona koji na jedan vrlo jedan jednostavan, transparentan, prohodan, otvoren način dajemo mogućnost ljudima da se organiziraju putem zadruge, da onda stvorimo sustav da stvore dodanu vrijednost svoju dodanu vrijednost kroz tu zadrugu. A s obzirom da nismo u stanju da nećemo što nam je na pladnju, što nam je ponuđeno, što traži samo jednu transparentnost, očito da je to ključni problem. Traži jednu transparentnost, e tu smo mi tu priču zatvorili i pričamo o nečemu što ćemo imati, ali ne pričamo o nečemu što smo napravili. Pričamo o tome da ćemo imati omotnicu od 6 milijardi, ali ne pričamo o tome što smo napravili. Pričamo o tome da godišnje se preko 3,5 milijarde se izdvaja za poljoprivredu, a ne pričamo o tome da imamo organiziranu proizvodnju mrkve svega 37% od ukupnih naših potreba. Ne pričamo o tome da imamo proizvodnju paradajza ili rajčice svega 50% od naših potreba, o tome ne pričamo. Ne pričamo o zapuštenim seoskim imanjima u mom Hrvatskom zagorju i mnogim drugim dijelovima ove države. O tome ne pričamo. Meni je drago kolega Milinković da kod vas nije, meni je drago, ali mi je žao što u mojoj Bednji je. Zašto? Meni je žao što je u Varaždinskoj županiji prije '82. godine bilo 17,5 tisuća goveda, danas je 4,5. jel to znači da su ljudi na Varaždinskoj županiji lijeni, da se nisu spremni i sposobni organizirati kroz zadrugarstvo ili na neki drugi način? Jel to znači? Jel to poruka? Očito da nešto ne valja u sustavu ako se to dešava. Prema tome, ni mogućnost organiziranja kroz zadruge neće otvoriti tu šansu i neće otvoriti tu mogućnost jer je negdje problem. Negdje je problem. I konačno. Još jedanput mi u klubu HNS-a i HSU-a podržat ćemo ovaj prijedlog zakona, međutim naglašavamo da ovaj prijedlog zakona je samo polazna točka na koju država mora ugraditi svoj interes kroz poticaje kroz nešto što pametne države rade kao podrška svojim građanima. A nešto što je posebno može biti interesantno za poljoprivredne proizvođače i posebno za one male koji su ostali mali ali ne svojom krivicom. Hvala lijepa.
Hvala. Dva ispravka. Prvi gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Koračević je netočno rekao da sam ja izrekao da je u poljoprivredi sve divno, krasno i prekrasno. Ja to nisam rekao, nego sam rekao da se stvaraju uvjeti kako bi se stvorila konkurentna poljoprivreda. To sam rekao. I u tom smislu sam naveo činjenice, a to isto tako demantira ono da mi ne pričamo što smo napravili, a u prilog toga želim ponoviti. Dakle, ponovno 540 novih ili obnovljenih staja, proizvodnja mlijeka povećana. Nadalje, operativni programi u vinogradarstvu, maslinarstvu, sve to daje određene rezultate. Nadalje ste spomenuli zašto seljaci prosvjeduju. Moji kolega Koračeviću ne prosvjeduju, moji rade i uhvatili su se u borbu da u ovim okolnostima mogu biti konkurentni i da rade. Ali sam ja razmišljanja da bih ja vama kolegama iz ovog Visokog doma koji sa lakoćom govorite o poljoprivredi, organizirao jedan simpozij u mojoj sredini pa da vidite kako se poljoprivreda radi od proizvodnje hrane pa do prerade i proizvodnje na kraju mlijeka. Evo u tom smislu ću ja vas pozvati u moju sredinu da vidite kako se radi. Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Marijana Petir, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Koračeviću, vi ste rekli da se mi hvalimo kako dajemo za poticaje u poljoprivredi 3,5 milijarde kuna, a ne pričamo o neobrađenom poljoprivrednom zemljištu i selima koja propadaju. To nije točna konstatacija jer znate da sam ja više puta ovdje i klub HSS-a upozoravali smo na to da smo upravo zbog toga napravili program preporod hrvatskog sela gdje smo tražili veća izdvajanja za poljoprivredu, a na što vi konstantno prigovarate. Bez potpora poljoprivredi, bez potpora za ruralni razvoj, bez osiguravanja infrastrukture u svakom hrvatskom selu naravno da nećemo uspjeti spasiti ta hrvatska sela. I zbog toga i ovaj zakon i drugi zakoni koji se donose, ali i napore koje svi zajednički trebamo činiti moraju biti usmjereni u tom smislu da hrvatsko selo opstane i da ljudi koji tamo žive imaju adekvatne uvjete. Ovako sitnim nekim doskočicama i podmetanjima ako ne stavimo svi glave na hrpu nećemo uspjeti pomoći hrvatskom selu i svim onim ljudima koji su očuvali i našu vjeru i tradiciju, kulturu, nošnju, jezik hrvatskog naroda.
Povreda Poslovnika.
Članak 203. do 209., kolegica Petir je ispravljala moj netočan navod, svoju argumentaciju i svoju priču je temeljila na nečemu što nisam rekao. U tome je povrijedila Poslovnik. … [[Upadica se ne razumije.]] Fonogram govori kolegice sve pa ajd pročitajte si fonogram. Hvala.
Klub zastupnika HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, zastupnice i zastupnici, gospođo državna tajnice. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Konačni prijedlog zakona o zadrugama. Mi smatramo da je taj zakon dobar, čestitamo vama državna tajnice i svim suradnicima koji su radili na ovom zakonu. Naravno prije svega čestitamo i zahvaljujemo svim zadrugarima koji su prepoznali takav oblik udruživanja kao konstruktivan, kao dobar, a na kraju krajeva i kao efikasan zato što uz sve one priče koje prate zadrugarstvo, posebno iz vremena socijalizma, teško je bilo u modernoj Hrvatskoj državi ponovo ljude angažirati i motivirati za udruživanje u zadruge. Jer upravo u to vrijeme socijalizma zadruge su nažalost i njihov oblik udruživanja doživljavali mnogobrojne zloupotrebe pa sjećamo se i onih situacija kad su neki dolazili i meli tavane i zato nije čudno što su upravo se kod ljudi izazivala određena nepovjerenja u takav oblik organiziranja. A zadrugarstvo ima naravno dug oblik organiziranja u Hrvatskoj više od 140 godina tradiciju i zadruge su upravo u tom razdoblju od tih 140 godina itekako bile značajan gospodarski čimbenik, djelovale su i na svoju lokalnu, ali i na svoju širu zajednicu i naravno da zadrugarstvo kao takvo imalo je utjecaj i na određena politička kretanja. Naravno da nije zadrugarstvo samo specifičnost Republike Hrvatske da ono ima svoju tradiciju i u Europskoj uniji gdje djeluje oko 300 tisuća zadruga koje osiguravaju čak 4,8 milijuna radnih mjesta što samo govori u prilog da takav oblik udruživanja je jedan od dobrih oblika i samozapošljavanja. Nakon donošenja Zakona o zadrugama 1995. godine u razdoblju od '95. do 2002. osnovano je 229 zadruga, a nakon izmjena tog zakona 2002. godine porastao je interes za osnivanjem zadruga što je naravno i rezultat promidžbe zadrugarstva koju je vodio Zadružni savez na poticaj Vlade Republike Hrvatske. Tako da se u razdoblju od 2002. do 2008. osniva oko 205 zadruga godišnje pa prema nekim podacima kojima mi raspolažemo 31.12.2010. godine je upisano u Sudski registar 2624 zadruge. Naravno da je zakon uvijek važan jer ako donesemo dobar zakon koji će biti primjenjiv onda zasigurno da neće izostati i uspjeh o bilo kojem području da govorimo pa tako i o zadrugarstvu jer da bi zadrugarstvo moglo funkcionirati, da bi zadruge zauzele mjesto u gospodarstvu i u društvenom životu potrebno je imati dobar zakonski okvir. Mi smatramo u HSS-u da ovim konačnim prijedlogom zakona se dobro utvrđuje i sama definicija zadruge kojom se ističu njezine specifičnosti po kojima se zadruga razlikuje od drugih društava, ugrađuju se i pojašnjavaju zadružne vrijednosti i načela na kojima se zadruga temelji. Također se utvrđuje način na koji se osniva zadruga, broj osnivača zadruge, kao i osnovna pitanja koja se tiču prava i obveza članova zadruge te koja tijela zadruga mora imati. Predmetnim nacrtom konačnog prijedloga zakona želi se, uvažavajući posebnost zadruga, omogućiti zadrugama odgovarajući pravni okvir za njihov rad i aktivnosti kojima se ostvaruju potrebe i interesi njihovih članova koje ih neće sputavati u radu. Zadruge se žele izjednačiti sa drugim subjektima na tržištu. Radi suradnje sa europskih zadrugama potrebno su nam naravno ista pravila organiziranja, implementacija zadružnih vrijednosti, načela, čija primjena je znatno utjecala na razvoj zadrugarstva i učinila ga je bitnim čimbenikom gospodarstva u drugim europskim zemljama. Donošenjem ovog zakona riješit će se problemi i nedostaci u dosadašnjoj regulativi koji su utvrđeni u praksi, a zadruge će dobiti odgovarajuće okružje za svoj rad koje je primjereno sadašnjem vremenu i okolnostima. Zadruge okupljaju pojedince, okupljaju grupe koje imaju zajedničke interese, usmjeravaju ih i na poslovanje kroz sustav čime se smanjuje opseg sive ekonomije. Kao što sam već spomenula, samozapošljavanjem i zapošljavanjem kroz zadruge smanjuje se raseljavanje seoskog stanovništva što je danas izuzetno bitno kad se hrvatsko selo i hrvatski čovjek na selu bori za opstanak i kad mu nije lako. Ali sigurno je da kroz zadruge kao oblik udruživanja i oblik poslovanja može se novoostvarena vrijednost koja se ostvaruje kroz zadrugu ostaviti u lokalnoj zajednici, može se osigurati prodaja tih proizvoda na kućnom pragu, kroz različite seljačke sajmove, seljačke tržnice što je izuzetno važno a što u stvari doprinosi organizaciji tržišta. Jer svjesni smo da danas u hrvatskoj poljoprivredi rak rana jest upravo organizacija tržišta u čemu zadruge mogu pomoći poljoprivrednim obiteljskim gospodarstvima. Ne može se očekivati da hrvatski seljak koji cijele dane radi pod vedrim nebom bori se da obradi tu zemlju, da sačuva svoju kuću i okućnicu, da prehrani svoju obitelj, da iškoluje djecu, da još se bavi i marketingom. Upravo u tome zadruge imaju veliku prednost, jer kroz udruživanje kroz zadruge stvara se i određena konkurentnost na tržištu. Može se naravno ostvariti i dostatna količina određenog proizvoda, ali se može postići i puno bolja cijena. Svjedoci smo, evo ima dobrih primjera u Hrvatskoj. Ne možemo govoriti uvijek samo ono što je crno. Postoje zadruge koje su doista razradile dobre modele koje se javljaju na natječaje. Primjerice bolnica što je izuzetno važno i uspijevaju na tim natječajima prodati i svoju salatu i paradajz i voće i povrće koje proizvode što je naravno i dobro za hrvatsko gospodarstvo u cjelini, ali je izuzetno važno i za hrvatsku poljoprivredu i za poljoprivredne proizvođače. Dakle, osim što se kroz ovakav oblik udruživanja povećava zaposlenost naravno da to direktno utječe i na činjenicu da se smanjuje siromaštvo, da se snaži ruralni razvoj, da se osigurava pravednija raspodjela dobara i da se promiče i lokalna demokracija. To je važno i zbog toga što je još uvijek hrvatski posjed, poljoprivredni posjed izuzetno usitnjen i udruživanjem u zadruge povećava se konkurentnost poljoprivrednih proizvođača. Naravno da zadruge kao seoske zajednice poznate su još od vremena južnih Slavena kad su ih oni osnivali da bi održavali zemlju, stoku i novac. Danas naravno zadruge primjenjuju i neke modernije oblike, one nastoje biti u trendu sa izazovima današnjeg vremena. Ono što nas u HSS-u posebno veseli što osim udruživanja u zadruge zbog proizvodnje hrane kad govorimo o poljoprivredi sve više je onih zadruga koje prepoznaju obnovljive izvore energije kao predmet svog djelovanja pa se bave i proizvodnjom bioplina i biomase i biogoriva. I dakle, takve zadruge naravno da direktno svojim aktivnostima potpomažu i zaštitu okoliša i sve one ciljeve koje smo si zadali preuzimanjem obaveza iz Kyoto protokola, a to je smanjenje emisija CO2 i to za 33,2 milijuna tona CO2 ekvivalenata što mislim da je izuzetno visok i zahtjevan cilj i dobro je da i kroz ovakve oblike udruživanja pomažemo ostvarenju tog cilja. Jer ćemo u suprotnosti biti suočeni sa činjenicom da ćemo zbog neizvršenih obaveza morati plaćati velike penale koji iznose čak 2% BDP-a godišnje. Naravno da su zadruge i njihovi članovi posebno važni i u proizvodnji tradicijskih inovativnih proizvoda, jela i pića. Kad govorimo o slavonskom kulenu koji je daleko poznat dalmatinskom pršutu, baranjskoj kobasici ili šljivovici, o raznim drugim brendovima koji su prepoznati ne samo kod nas koji ih volimo na svakodnevnoj bazi probati i konzumirati već i kod naših turista onda je sasvim jasno da takav oblik udruživanja pomaže i razvoju agro turizma gdje se upravo ti tradicijski inovativni proizvodi mogu ponuditi, naravno i u obliku dobre hrane, ali i u obliku suvenira. I gdje naravno uz ljepote Hrvatske s kojima se trebamo ponositi možemo našim turistima pružiti i tu još jednu dodatnu novu dimenziju. U našem seoskom prostoru ima oko 550 većih seoskih središta od čega oko 425 općinskih središta, oko 125 manjih gradova. I naš stav u HSS-u jest da ta središta i sva hrvatska sela treba opremiti potrebnom fizičkom i društvenom infrastrukturom. Za to je naravno potrebno izdvojiti i značajna financijska sredstva. Nas naravno veseli da se i kroz Ministarstvo poljoprivrede i kroz Ministarstvo regionalnog razvoja u tom smislu čine izuzetni napori. I naravno da se zalažemo za to da se sredstva koja su osigurana kroz pretpristupne fondove koriste na još jedan značajniji i snažniji način. No, mislim da nije dobro kad se s ove govornice kao proroci obraćamo i najavljujemo već sada unaprijed kako znamo da ove godine neće biti iskorištena sva ta sredstva. Ja ne znam da li neke kolege nose kristalne kugle sa sobom, imaju neke darove proročanstva pa to mogu procijeniti. Jer sam jučer imala priliku slušati izjave čelnika jedne političke stranke koji su netočno izjavili da su sve općine i gradovi odbijeni na programu na koji su se javili. Dakle, programu za pomoć općinama i gradovima u razvoju ruralne i komunalne infrastrukture. Tragom te informacije koju sam pročitala u hrvatskim medijima, ja sam provjerila u Agenciji za plaćanje da li je ta informacija točna i da li je točno da je svih 67 općina i gradova odbijeno. Rečeno mi je da to nije točno, da 33 općine i grada nisu udovoljili uvjetima javne nabave za koju i osobno smatram da doista je taj zakon užasno kompliciran i strašno zahtjevan i rigorozan i da treba poraditi na njegovoj izmjeni, da 7 općina i gradova su promašili smisao samog natječaja jer su se javili za sanaciju, a financira se rekonstrukcija. A ostali da su prošli i da će dobiti ta financijska sredstva. Mislim da naravno to nije zadovoljavajući rezultat, ali je također netočno da su svi odbijeni. Dakle, ova činjenica nam govori da kad razgovaramo općenito o pretpristupnim fondovima i kasnije strukturnim fondovima ne bi trebalo politizirati, nego bi trebali vidjeti što možemo napraviti da općinama i gradovima pomognemo i naravno i svim onim pravnim i fizičkim osobama koje se javljaju na te natječaje da se pripreme za natječaje, da znaju izraditi adekvatnu dokumentaciju jer uvjeti su doista strogi i zahtjevni. Činjenica je da je premalo onih na tržištu koji su educirani da bi pripremili tu dokumentaciju na valjan način. I evo ja ovdje još jednom pozivam i razvojne agencije županija u kojima u nekim na žalost ima političkih zapošljavanja pa od njih ne možemo očekivati pomoć. Ali ima onih koje rade dobro i to sam više puta rekla kao što je razvojna agencija u Osječko-baranjskoj županiji i ona bi trebala biti primjer gdje se doista svaki natječaj koji se raspiše objeručke prihvaća i pomaže se ljudima da se jave. Dakle, tako bi trebali poslovati i drugi, a ne primjerice kao što je u Sisačko-moslavačkoj županiji, gdje koalicijski partneri koji niti govore strane jezike, niti znaju napisati bilo koji projekt, naravno nisu ništa niti uspjeli isproducirati od programa, pa su na moje vijećničko pitanje nedavno upućeno na županijskoj skupštini odgovorili da će oni angažirati dodatnu agenciju, znači razvojna agencija Sisačko-moslavačke županije će angažirati dodatnu privatnu agenciju da joj piše projekte za IPARD i SAPARD i sve ostalo, što mislim da je apsolutno nedopustivo. Dakle takve loše primjere ne bi trebali slijediti, nego suprotno tome trebali bi se povoditi za dobrim primjerima. A dobro je ovo što radi ministarstvo gospodarstva, jer ide provedba operativnog plana poticanje malog i srednjeg poduzetništva, ukupno 407,9 milijuna kuna za ovu godinu, mislimo da će to doista biti snažna injekcija poticanju našeg gospodarstva i obrtništva i vidimo da će se 3 i pol milijuna kuna direktno dodijeliti, direktno mislim dakle zadrugama, ali naravno putem natječaja, za njihovo osnaživanje i za njihov rad, mi to u klubu HSS-a pozdravljamo, smatramo da je to jedna od dobrih mjera i klub HSS-a će naravno podržati i te mjere, i ovaj zakon koji je danas pred nama. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Gordan Maras. Nema ga. Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Danas raspravljamo o Konačnom prijedlogu Zakona o zadrugama, i ja se iskreno nadam da će i ovaj zakon ustvari doprinijeti, ja bih rekla onom jednom cilju koji nam možda sad u kratkoročno možda najpotrebniji, a to je da pokušamo promijeniti percepciju o zadrugama i zadrugarstvu u Hrvatskoj u odnosu na ono što je ona danas, i ono što ovaj zakon govori da zadruge jesu i da zadruge mogu biti. Nekako mi se čini da u tom smislu i možda u tom nekakvom promotivnom, promidžbenom dijelu vjerojatno trebalo dobro popratiti sa određenim financijskim sredstvima, dakle da pokušamo promijeniti tu našu percepciju o zadrugarstvu u Hrvatskoj, koja se isključivo eto odnosi na onaj dio kroz poljoprivredu, dakle da se govori samo o poljoprivrednim zadrugama. Ja bih kroz par rečenica ustvari htjela ukazati na onaj jedan drugi oblik koji još uvijek nedovoljno korišten i u Hrvatskoj, ali i dijelom i zbog toga što jedan dio toga nije do sada ni mogao biti korišten, obzirom da nije bio reguliran kroz zakon. U prvom redu tu bih htjela istaknuti i pozdraviti mogućnost dakle osnivanja socijalnih zadruga. Socijalne zadruge su dakle nešto što je u Europi i u svijetu izuzetno poznato i izuzetno dobro iskorišteno, za razliku od Hrvatske i žao mi je što je na neki način i jedan dio projekata, ja sam osobno bila svjedok jednome udruga Korak iz Karlovca je pred dvije godine ili čak i malo više sudjelovao u jednom projektu, dobila sredstva od Europske unije, ali na žalost nisu se mogli registrirati te žene koje su se prekvalificirale u socijalnu zadrugu, jer tada hrvatski zakoni to još nisu poznavali. Danas imamo recimo primjer udruge iz, odnosno zadruge iz Osijeka, koja okuplja liječene ovisnike, liječeni ovisnici apstinenti udružili su se u zadrugu, sami sebi pronalaze posao, na neki način kroz to sami sebe nadziru, kontroliraju, ustvari da ponovno ne uđu u ovisnost, i u biti na neki način vraćaju i povjerenje okoline u njih same, dakle u mogućnost njihova ponovnog uključenja u sredinu, koja su ih ipak zbog te njihove prošlosti moramo priznati i u dobrom dijelu i odbacuju, a onda ih teško nazad primaju u društvo. Dakle na neki način to je njihova ponovna reafirmacija. U krajnjoj liniji možda bi trebalo kazati što je ustvari primarni cilj, krajnji primarni cilj kad govorimo o socijalnim zadrugama, to nije ostvarivanje profita, nego je to, kako je to rečeno neka svojevrsna misija, ustvari zapošljavanje članova zadruge, i ostvarivanje dovoljnog prihoda za pristojan život i naravno onda se tu govori o onim teže zapošljivim skupinama npr. u društvu, kao što to jesu možda evo ga i liječeni ovisnici, kao što su to ne znam žene žrtve nasilja, kao što su to osobe sa određenim tjelesnim oštećenjima, odnosno osobe sa invaliditetom itd. No ono što mi se čini također da postoji još neograničen izvor ustvari i mogućnost razvoja, a to su zadruge kao dobar oblik samozapošljavanja. Dakle radničke zadruge, gdje se svojstvo zadrugara stječe sklapanjem ugovora o radu. S obzirom na posebnost zadruge i zadružnih načela, po kojima zadruga posluje i po kojima se razlikuje od trgovačkih društava, u slučaju radničkih zadruga zadrugari su ti koji odlučuju o raspodjeli dobiti i organiziranju poslovanja. Ne znam, možda bi trebalo vidjeti da li bi bilo moguće da se recimo u takvim nekakvim radničkim zadrugama, naravno ne bi to, to ne bi moglo ići bez određene pomoći države, da li se možda recimo na primjeru ovih propalih tvornica tekstila, u zadnje vrijeme smo svjedoci dviju dakle Kamensko i Uzora, da je to recimo mogućnost da se radnice eventualno same organiziraju, da iskoriste svoja znanja i vještine koje imaju, a da im se pruži pomoć u otkupu npr. tih mašina, šivaćih strojeva, prostora, te da same nastave proizvodnju u jednoj vlastitoj organizaciji, odnosno kroz tu zadrugu. Jer u krajnjoj liniji, dakle kad sam rekla da bi im država mogla pomoći, ionako one će završiti na burzi ili su završile, ili će završiti, i tamo će određenu naknadu dobivati, odnosno onda će im se eventualno plaćati nekakva prekvalifikacija i slično, pa je to evo možda dobar način da u tom smislu pokrenemo i to radničko zadrugarstvo. Jer kad bi se udružila na način ta sredstva o kojima sam sad govorila sigurno bi se moglo proizvesti i plasirati svoj proizvod kupcima, koji su još uvijek zainteresirani za njihov proizvod. Tu bih recimo čak spomenula i nedavno smo imali prilike pisati da je zbog neusuglašenosti opet zakonskih odredbi, odnosno da je gotovo propao, da li je propao ili će propasti projekt obrazovanja za dadilje, na području Zagrebačke županije imamo primjer, jer one se ne mogu registrirati kao obrt. Prema tome možda je i tu prilika da evo ga zahvaljujući ovakvom zakonu, da se udruže u jednu zadrugu, pa da kroz taj način ostvaruju ono za što su prekvalificirane, odnosno osposobljene. Dakle sve ovo o čemu sam ja sad govorila, i još puno drugoga, sigurno je u svijetu puno prije prepoznato nego kod nas, funkcionira, i ja ne vidim razloga da ne bi moglo saživjeti i kod nas. Imamo prilike čitati sa portala kako pojedini predstavnici nekih naših zadruga odlaze van, vide na koji način i kako se to može vani napraviti. Možda je to evo dobra prilika da i uz pomoć dakle države, odnosno lokalne zajednice da se te zadruge kao poseban oblik poslovanja u konačnici i prihvate. Pri tome naravno itekako treba ići na isticanje one dobrobiti koje te zadruge mogu imati i imaju i važno za lokalnu zajednicu koje se na neki način stvaraju određena poslovna jezgra koja u krajnjoj liniji ostaje tu i koja će se kasnije prenositi i na više generacija. To je čini mi se dobra ideja i potrebno eventualno razraditi posebno za naša područja, ruralna područja iz kojih, htjeli mi to priznati ili ne, iseljavanje stanovništva i dalje ide. Dakle, možda je to jedan od načina da ih zadržimo na tom području. Naravno, i u konačnici možda kad se to bude nadam se razvijalo vidjeti da li u konačnici eventualno se mogu dati još neke dodatne možda neke porezne olakšice ili slično upravo za te vrste zadruga. Ono što bih samo kao pitanje postavila obzirom da u obrazloženju sam vidjela da je pojam zadružne revizije maknut iz konačnog prijedloga zakona. Vidim da je samo naznačeno da se radi o prigovoru Državnog odvjetništva. Dakle, ja ne znam kakav je to prigovor međutim vrijedi kazati da je i istaknuti ponovno da je zadruga ipak poseban gospodarski subjekt koji ima svoja načela rada drugačija od trgovačkih društava. Većina zemalja EU ima posebnu zadružnu reviziju i dakle ona kontrolira da li zadruga poštuje i posluje u skladu sa zadružnim načelima i zadružnim vrednotama jer upravo na tim načelima u većini zemalja ostvaruje zadruga onda i određene porezne i druge povlastice. Završit ću sa time dakle da još jedanput pozovem da se puno, puno više sredstava utroši na promociju i ovih drugih vrsta zadruga. Dakle, i da pokušamo u što je kraćem roku promijeniti tu ipak dijelom i negativnu percepciju o zadrugarstvu vežući to isključivo na mogućnost osnivanja zadruga u okviru poljoprivrede. Mislim da sve ove druge vrste zadruga izuzetno su bitne, važne i mogu biti dobar pokretač na neki način i razvoja sredine u kojima će se osnivati. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa zastupnica Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Pa na samom početku svoje rasprave želim reći da ću podržati ovaj Konačni prijedlog Zakona o zadrugama. Međutim, postavit ću i na početku jedno pitanje vama gospođo državna tajnice, a to je zašto smo ustvari toliko dugo čekali na jedan ovakav moderan Zakon o zadrugama? Jer radi se o jako puno propuštenog vremena i to posebice u poljoprivrednom kontekstu i to u segmentu jednog poljoprivrednog konteksta, a to je upravo ekološka, odnosno organska poljoprivreda. Mogućnosti za ekološku poljoprivredu kroz znači model zadruga su ogromne i upravo ću se u svojoj raspravi orijentirati na ovu problematiku. Činjenica je da zadruge imaju ogromni potencijal za razvoj određenih sektora hrvatskog gospodarstva i u tom smislu zadruge moraju biti od posebnog državnog interesa. Usprkos ovom zakonu koji je, prema mojem mišljenju kvalitetan, i kojeg ću kao što sam već rekla podržati, moj je dojam da Vladi zadruge ipak nisu od posebnog interesa, a razlozi tome bojim se više su političkog, a manje zdravo razumskog tipa. Vlada u svojoj paranoji da ju se slučajno ne poveže s bilo čime što podsjeća na bivšu državu, odnosno na ex-Jugoslaviju namjerno opstruira ideju zadrugarstva što je štetno za RH. Zadruge su suprotno široko raširenoj predrasudi o obliku suradnje koji je znatno ustvari stariji nego što je to bilo zadrugarstvo u komunističkim državama ili u socijalističkim državama. Naime, radi se o jednom obliku suradnje i solidarnosti koja ima korijene još u staroslavenskim vremenima i to kroz oblike MOBA-e, odnosno suradnje i solidarnosti ruralnog stanovništva u obavljanju radova od kojih ovisi dobrobit cijelih zajednica i jer su još i stari Slaveni ustvari znali da jedino kada se ljudi slože i zajedno djeluju na osnovama suradnje i solidarnosti da mogu napraviti jedan učinkoviti korak u pravcu razvoja zajednice. Hrvatsko gospodarstvo, a posebice poljoprivreda, je karakteristična po tome što je usitnjena, rascjepkana, što je mala i skupa. Proizvodnja koja predstavlja prave utege na nogama hrvatskog gospodarstva u cjelini. Jedino udruživanjem nekoliko manjih proizvođača, njihovom zajedničkom nabavom skupih strojeva i zajedničkim koordiniranim nastupom na tržištu takvi subjekti imaju kakvu takvu šansu za opstanak i etabliranje na tržištu što je izuzetno važno u ovim kriznim, gospodarskim vremenima. To je posebice važno u kontekstu ekološke ili organske proizvodnje jer strojevi za bavljenje ovim oblikom poljoprivrede su izuzetno skupi. Također, je vrlo skupo i testiranje i ispitivanje kakvoća tla koja je nužna za ovakav oblik poljoprivrede, a ne postoji nažalost niti državna strategija niti sustavni support razvoju ovog tipa poljoprivrede. A to je oblik poljoprivrede sa najvećom dodanom vrijednošću i to ne samo u smislu konkurentnosti organskih proizvoda na stranim tržištima već i cijeni koju takvi proizvodi postižu već i ono što je jako, jako bitno a to je briga za zdravlje stanovništva. Što je jedan od oblika na kraju krajeva i preventivnog djelovanja u zdravstvenom kontekstu. Mala rascjepkana ekološka imanja ne mogu biti jedan od motora novog održivog razvoja Hrvatske za što se svi vjerujem, barem tako svi pričamo u Saboru, zalažemo. Ali, dobro osmišljene i vođene zadruge ekoloških proizvođača to mogu biti, ali za to neće biti dovoljan niti ovaj zakon već će biti potrebno da država učini puno, puno više u ovom smislu. A što je to što konkretno država može učiniti kako bi ekološka poljoprivreda koja u Hrvatskoj je trenutno na 1,3% ukupne poljoprivredne proizvodnje dosegne razinu barem od jedno 10% ukupne poljoprivredne proizvodnje što je nekakva cifra koja je karakteristična za većinu europskih zemalja. Ono što bi trebalo napraviti je da se Vlada potrudi napraviti kartu ekološke poljoprivredne proizvodnje u Hrvatskoj sa točnim informacijama što se gdje može proizvoditi. Zatim je bitno da se sufinancira od strane države ispitivanje sastava tla, zatim da se prilikom davanja državnog poljoprivrednog zemljišta u koncesiju vodi briga o tome da se na svim onim područjima na kojima je utvrđeno da je moguća ekološka poljoprivreda, a to znamo svi nije moguće baš svugdje, se obveže koncesionara da se upravo bavi na tom terenu ekološkom poljoprivredom. Također ono što je nužno napraviti, a što do sada nismo napravili je da se napravi mreža zelenih kioska jer je potrebno povezivanje ekoloških proizvođača ne samo putem zadruga nego i sa distributerima hrane i sa onim što je izuzetno bitno, a to je unutrašnji izvoz odnosno sa turističkim subjektima. Sve to nije sve. Kada govorimo u kontekstu ovog zakona, država može poticati zadruge i ovaj tip odgovornog održivog razvoja Hrvatske i poreznim olakšicama i odricanjem od carina prilikom nabave iznimno skupih strojeva za ekološku proizvodnju. Naime, ta bi financijska pogodnost zasigurno potaknula proizvođače da se uključuju u zadruge pa je šteta da država nije pronašla prostora i za ovu mjer, jer bi ona zasigurno u velikoj mjeri u principu doprinijela tome da sa ekološki proizvođači ustvari u ovakav tip zadruga. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike. Prvi gospodin zastupnik Šime Lučin. ... [[Upadica se ne razumije.]] Vi niste Šime Lučin.
Molim vas malo glasnije govorite.
Ja sam rekao dovoljno glasno. Vas ne mogu zamijeniti za Šimu.
To je ipak malo teže. Hvala lijepo. Ma evo sasvim kratko. Kolegice ja sam razmišljao zašto smo čekali na ovako dugo na ovako jedan da tako kažem relativni dobar zakon. Pa onda kada sam pročitao obrazloženje našao sam odgovor. Tamo u obrazloženju gdje se komentiraju članci zakona u uvodu stoji da je zapravo odnos zašto kasnimo s ovim zakonom i rješenjem tog prostora u sferi zadruga, zapravo negativno nasljeđe iz socijalizma. Nama je trebalo 20 godina da mi zanemarimo ili da zaboravimo naslijeđe iz socijalizma pa da moderno riješimo pitanje zadruga. Nažalost, ja mislim da ima još nešto. Valjda je trebalo proći i dovoljan tijek vremena da se do kraja raskrčmi imovina starih zadruga. Dat ću vam primjer u mojoj općini odnosno bivšoj općini u gradu Trogiru. Bile su 4 zadruge, danas postoji samo 1. te 4 zadruge bile su središte i sjedište i društvenog i kulturnog života. I da skratim priču, ostala je samo 1 od te 4 zadruge, a ove tri koje su brojile veliki broj članova zapravo sva poljoprivreda je išla preko tih zadruga imala je veliku imovinu. Nažalost sve tri zadruge iz Trogira kao iz mnogih drugih dalmatinskih mjesta i ne samo dalmatinskih platili su svoj danak privatizaciji. Ostali su bez velikog dijela svoje imovine i možda smo zbog toga ovaj dugo kasnili i možda je to rezultat socijalističkog naslijeđa.
Odgovor na repliku.
Kolega Lučin, pa apsurdno je općenito zadruge i vezivati isključivo uz to komunističko ili socijalističko naslijeđe s obzirom na to da je ideja zadrugarstva puno starija općenito od takvog modela razmišljanja što sam ja spomenula u svojoj raspravi. Ona ima vrlo dugu tradiciju što se tiče starih Slavena, to je kroz suradnje i mobe jest da je isključivo to bilo u kontekstu poljoprivrednih radova, ali bitna je ta ideja suradnje i solidarnosti. A bojim se da je upravo ta ideja suradnje i solidarnosti i jednog višeg interesa, interesa koji se ne odnosi samo na svakog pojedinačnog člana nego ukupnu zajednicu, upravo sa razlogom bila zanemarivana nažalost u protekli dosta desetaka godina u Hrvatskoj. A vjerojatno ste vi u pravu kada govorite da je razlog bio konkretno pragmatičan i kriminalan rekla bih.
Sada sljedeća replika.
Pa vrlo slično što je rekao kolega Lučin, dakle kolegice kada ste spominjali upravo kako se '90.-ih godina riječ zadruga, zadrugarstvo difamirala, to u biti nije bilo smišljeno kao što se tadašnjih godina difamirala riječ društveno. Ma kakvo društveno, to ne postoji to su izmišljotine ovog poraženog sustava. Međutim, stvari su bile savršeno jasne ali njima nije kraj. Bila je riječ o tome da se određeni pod visokim nečijim pokroviteljstvom domognu imovine zadrugara i da to postaje na kriminalan način privatno. Te stvari nažalost još nisu doživjele sudski epilog i to je naša zadaća da dovršimo i vratimo imovinu zadrugarima.
Gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Da da ne ponavljamo sam pojam zadruge može asocirati, počesto asocira još neke ljude na nešto iz prošlosti, ali riječ je zaista o jednom vrlo efikasnom modelu o jedno vrlo razvijenom i gospodarski izuzetno dobrom modelu organiziranja i poslovanja subjekata i to prije svega manjih subjekata kako u HRvatskoj, a puno, puno više u razvijenim državama svijeta i EU. Sama ideja je stara koliko i ljudski rod. Prije svega što u nekakvom ekonomskom smislu ona promiče ona nastoji svakog zadrugara učiniti vlasnikom zadruge, dakle ne postavlja ga u poziciju običnog radnika nego suvlasnika da tako kažem. Ona istovremeno nastoji njegovo osobno vlasništvo unutar zadruge unaprijediti. Ova ideja nastoji razviti i navike štednje i navike osjećaja odgovornosti za nekakvo zajedništvo. I prije svega ova ideja je posebna po različitim vrijednostima koje su ovdje više puta napomenute od uzajamne pomoći, ravnopravnosti, odgovornosti za poslovanje za rad zadruge od solidarnosti, otvorenosti, demokratičnosti u odlučivanju itd. Dakle, ono što je ključno kod zadruga jeste da profit nije primarna stvar, primarna stvar je zadovoljavanje nekakvih koristi samih zadrugara koji ne mora primarno biti financijske nego postoje i u drugim oblicima kao socijalne, kao društvene itd. U Hrvatskoj, već je više puta istaknuto, postoji duga tradicija zadrugarstva. Ja dolazim iz Slavonije, poznate su slavonke obiteljske zadruge koje su da kažemo neregistrirane, ali i prva registrirana zadruga na području Hrvatske je ustvari u Slavoniji. Dakle, negdje 1862. u Pitomači je osnovana Pitomačka zanatnička zadružnica dakle štedno-kreditna zadruga koja evo uskoro će biti 150 godina kako je osnovana. No štedno-kreditne jesu bile prve, jesu bile najraširenije, međutim poljoprivreda je ono područje koje je kroz zadrugarstvo i kroz zadruge našlo najveće područje dobrog organiziranja. Na Korčuli je prva zadruga koja se smatra pretečom poljoprivrednog, 1864. osnovana zato što su je poljoprivrednici osnovali i funkcionirala je dakle u području osiguranja poljoprivrednika. Zašto je zadrugarstvo u biti važno za poljoprivredu? Pa ovdje je također istaknuto da OPG-i mogu vrlo teško mogu samostalno poslovati, teško mogu samostalno poslovati i u svojoj regiji, dakle da li Slavonije, čak i u svojoj županiji, a pogotovo nekakvom nacionalnom ili međunarodnom tržištu, tržištu Europske unije koje je izuzetno veliko i koje je izuzetno složeno. To poslovanje se dakle može unaprijediti nekakvim udruživanjem, bilo da je riječ o istovrsnoj proizvodnji pa se onda okrupnjavanja ta proizvodnja, bilo da je riječ o nekakvim komplementarnim proizvodima pa se zatvara tehnološka cjelina, bilo da je riječ o raznovrsnim proizvodima pa se onda neke kako se kaže pomoćne aktivnosti obavljaju zajednički za sve te OPG-e koji se udružuju. U zemljama Europske unije činjenica je da je konstantan i rast i razvoj zadruga i zadrugarstva kako u pogledu jačanja ekonomske moći tih zadruga, jednako tako u jačanju konkurentske sposobnosti tih zadruga. Mi se na našem tržištu pogotovo poljoprivrednih proizvoda i prehrambenih proizvoda susrećemo sa zadrugama, počesto ne znamo da je sva najbrendiranija francuska vina i sirevi su iz ustvari zadruga, nisu veliki koncerni nego su zadruge. Ne znamo da je najbogatija talijanska pokrajina Emilia-Romagna u biti pokrajina koja ima najviše zadruga i upravo na tom temelju oni i počivaju. Ja sam pročitao malo podataka o Sloveniji što je vrlo interesantno. 75% slovenske poljoprivrede je organizirano u zadruge, praktično vlasništvo svih najvećih vinarija, svih najvećih mljekara, mesnica, klaonica i ostalo su zadruge u Sloveniji. Jednako tako oni imaju zadružnu banku, Deželna banka Slovenije koja upravlja svim sredstvima Europske unije koja iz proračuna Europske unije dolazi u Sloveniju u područje poljoprivrede idu kroz tu banku. Dakle, svi su u Europskoj uniji spoznali vrijednost zadruga, između ostalog upravo sada u ovo vrijeme gospodarske krize kada se zbog svoje fleksibilnosti, zbog svoje dobre organiziranosti pokazalo da zadruge najlakše preživljavaju krizne poremećaje u tržištu itd. Kad govorimo o Hrvatskoj već je ovdje spomenuto dakle na dan 31.10.2010. je u Hrvatskoj registrirano 2624 zadruge. Ja sam evo našao podatak koji je iznesen na nedavnom kongresu odnosno Simpoziju hrvatskih agronoma u Opatiji da je registrirano 3058. Dakle, postoji trend porasta zadruga i dakle broj zadruga konstantno raste i to je ono dobro. Ono što je loše, da tek negdje 50-tak posto od njih su aktivne i to je pokazatelj da neke stvari valja bolje organizirati. U Hrvatskoj kao i u nekim drugim zemljama dominiraju poljoprivredne zadruge, negdje gotovo 2/3 svih zadruga su praktično poljoprivredne zadruge. Kad govorim o Slavoniji iz koje dolazim ja moram reći da je, a to se vidio sam iz rasprava svi slažemo, to je za nas bitan gospodarski model upravo iz tog razloga što tamo dominiraju sada OPG-i i što je činjenica da je jedan identitet ruralne i poljoprivredne regije prerastao u identitet jedne nerazvijene i depopulacijske regije. Dakle, potrebno je naći model koji će okrenuti taj trend i koji će staviti u funkciji sve ono što je pozitivno u Slavoniji. U Slavoniji je vrlo izražena tradicionalnost života na selu. Počesto se ona smatra kočnicom razvoju, počesto se ona smatra branom nekakvoj modernizaciji sela, no treba je promatrati u svjetlu, tu istu tradiciju, u svjetlu mogućnosti, u svjetlu nekakve pozitivne posebnosti na kojoj se može temeljiti gospodarski razvoj. Treba je promatrati upravo kroz mogućnost razvoja kroz promicanje te iste tradicije. Naravno da će ovaj zakon, koji vidim svi podržavamo jer je dobar zakon, u određenoj mjeri poboljšati stanje u poljoprivredi, odnosno pružit će mogućnost tim OPG-ima i ljudima koji se bave poljoprivredom da se udruživanjem dodatno ojačaju i razviju. Ali ja bih rekao da je to jedan djelić koji je potrebno u sustavu generalno uraditi da bi se poljoprivreda zaista razvila. Ovdje nije istaknuto ili barem nisam registrirao, mi imamo jednu posebnost, to su braniteljske zadruge. To je posebnost utoliko što su shvatili onaj socijalni karakter tih zadruga branitelji i na taj način se udružuju. I evo ja bih na kraju se samo vratio na sam početak. Postoji puno predrasuda o zadrugama koje su neopravdane jer su zadruge jedan pozitivan ekonomski i gospodarski model. Kako bi se te predrasude prevladale potrebno je raditi edukaciji, potrebno je promicati. Ja i ovu raspravu shvaćam kao dio promicanja zadruga, ne samo kao priču o zakonu. U tom pogledu, evo ja znam na mom fakultetu postoje kolegiji zadrugarstva, na Poljoprivrednom fakultetu u Osijeku gdje se to radi. Ali moram istaknuti nemjerljivu ulogu Hrvatske zajednice tehničke kulture koja u svom sastavu ima Hrvatsku udrugu učeničkog zadrugarstva koja okuplja 240 učeničkih zadruga. To su poligoni na kojima mladi ljudi, učenici, vježbaju poduzetništvo, promiču ideje zadrugarstva i na taj način pokazuju u tim mladim godinama kako se trebaju organizirati za gospodarski razvoj. U tom duhu ja očekujem da će i kroz ovaj zakon biti nekakvoga napretka i za Republiku Hrvatsku. Hvala lijepa.
Hvala. Tri replike. Prvi gospodin zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Kolega Heffer govorili ste o tradiciji. Na žalost, mi smo u Hrvatskoj često posvađani sa tradicijom, jer kako smo u svakodnevnom životu opterećeni ideološkim i svjetonazorskim pogledima tako i tradiciju tako tretiramo. I onda ispada zapravo da nam je tradicija isprekidana ili kako je tko uzima puna crnih rupa. Kad ste govorili o tradiciji zadrugarstva u Hrvatskoj zamislite gdje bi nam danas bio kraj da smo nastavili tu tradiciju devedesetih godina. Devedesete godine u Hrvatskoj je bilo nešto ispod 350 zadruga. Izgleda malo, ali je bilo preko 120000 zadrugara. Možete zamisliti koliko je bilo uposlenih ljudi. Evo, vraćam se na moj Trogir. Tamo su bile četiri zadruge. Bilo je skoro 250 uposlenih. Na žalost danas nema ni jedan, pardon ima ih u marini dvadesetak. 2000. godine u Hrvatskoj ima svega 260 čini mi se zadruga, možda koja više ili manje i samo 11000 zadrugara. Evo ja vjerujem da će ovaj prijedlog zakona i broj zadrugara kao što ste sami rekli i zadruga koji stalno raste zapravo uz ovaj zakon biti poticaj daljnjeg razvoja zadrugarstva.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo uvaženi kolega Lučin što ste istaknuli tradiciju kao bitan segment razvoja zadruga. Jer kao što rekoste veliki je broj ljudi koji pogotovo u području poljoprivrede. Sjećam se dana kada su bile tzv. kooperacije odnosno u Slavoniji su se to nazivali odnos sa selom, kada su gotovo svi ljudi na selu surađivali, bili su sigurni da će svoj proizvod imati gdje predati i da će za to biti normalno plaćeni itd. I to je tradicija i vrlo često se ovdje potencira nešto što je eventualno bilo negativno. No, pazite i sami znate u vrijeme pretvorbe, pa potom privatizacije da su upravo ti segmenti bili prvi na meti zato što su bili dobri, zato što su bili moćni, što su bili pokretači svih onih lokalnih mjesta, pa i regija pojedinih pogotovo kažem u Slavoniji. I to je još jedan segment tradicije koji mi sad moramo vraćati. Dakle, one stvari koje su dobre moramo ponavljati da bi ih ponovno ih dostigli. Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Nadica Jelaš, replika.
Kolega Heffer ja se u potpunosti slažem s vama da će ovaj zakon doprinijeti svojevrsnoj reafirmaciji zadrugarstva, a zadrugarstvo pak bi moglo bitno doprinijeti tome da postane dodatan izvor zapošljavanja. Naime, istina je da se kod nas zadruge uglavnom organiziraju i osnivaju u djelatnosti poljoprivrede. Međutim, u Europi i u svijetu ima jako puno zadruga i u drugim djelatnostima. Dakle, u obrtništvu, u socijali. Kad spominjem obrtništvo to je vrlo interesantno za žene koje ovoga trenutka čine na žalost većinu nezaposlenih u Republici Hrvatskoj, a inače je obrtništvo izuzetno važno područje zapošljavanja žena. Dakle, znamo da otprilike trećinu svih obrta u Hrvatskoj u svom vlasništvu imaju žene, a da žene čine polovinu zaposlenih u obrtništvu. Dakle, htjela sam naglasiti i zato ponavljam da uključivanje u zadruge ovako kako i sada definira ovaj zakon za kojega doista možemo reći da je jedan moderan Zakon o zadrugama. Dakle, pogodovat će se djelatnostima obrtništva i socijale i otvoriti eto velike mogućnosti dodatnog zapošljavanja žena.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. ... [[Govornik isključen, ne čuje se.]] u obrtništvu pogotovo obrtništvu žena postoje velike, da kažem rezerve koje će se primjenom Zakonom o zadrugama u svakom slučaju razviti. Prije nekoliko dana je, da povežem to malo i sa tradicijom. Prije nekoliko dana je bila na televiziji jedna izvanredna emisija o tome kako žene u Lici se okupljaju i kako organiziraju proizvodnju tradicijskih elemenata od domaćih tradicijskih proizvoda, od domaćih materijala i na taj način razvijaju svoje područje. Dakle, svakako postoji. U pogledu zadruga postoji još čitav niz neiskorištenih potencijala i područja. Mi recimo trgovačke zadruge gotovo da i nemamo. Tu su na tragu ne znam nacionalni trgovački lanac koji je udružio dio tih trgovaca u svrhu zajedničkog nabavke robe itd. Mi recimo ne znam da Iperkop, SPAR, Interspar, veliki trgovački lanci su u principu zadruge. Dakle, područje je jako, jako veliko i ja vjerujem također da će ovaj zakon u svakom slučaju pomoći razvoju i zadruga ali i gospodarstva Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Replika gospodin Josip Leko također.
Hvala lijepo. Evo ukratko samo. Rekao je kolega predrasude prema zadrugama, pa ću nešto reći vezano za zakon. Dakle, zakon je zaista široko postavio problem zadruga i zadrugarstva, a sam pojam za druga i za zadrugara govori o smislu zadrugarstva. A naš pozitivni odnos prema zadrugama, zadrugarstvu i ovom zakonu bit će verificiran kad budemo utvrđivali povlastice i potpore zadrugama i zadrugarstvu. Hvala.
Hvala. Odgovor ništa? Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, dozvolite mi nekoliko načelnih, zapravo tri načelne primjedbe, možda bolje da kažem tri činjenice. Naime, zadrugarstvo u Hrvatskoj je u posljednjih 15 godina u brojnim sredinama gurnuto u propast, uništene su i zadruge i tisuće radnih mjesta. Zašto? Zbog nekakvog ideološkog sljepila ne znam, ali ono što znam jest da u pametnim zemljama zadrugarstvo je temelj na kojem počiva cjelokupna organizacija na primjer ribarstva u susjednoj nam Italiji ili na primjer poljoprivrede u Danskoj. Dakle, ovaj zakon trebao bi prepoznati i zadrugarstvo kao jedan od dokazanih oblika organizacije u funkciji razvoja gospodarstva i to upravo u onim granama u kojima Hrvatska katastrofalno zaostaje. Drugo, dosadašnjim zakonom napravljene su brojne nepravde i proizvedene su štete i po ljude i po njihove sredine. Na žalost najveći dio ovoga otišao je u nepovrat ali je opravdano postaviti pitanje da li se ovim zakonom mogu te nepravde ispraviti i mnogo je važnije da li se ovim zakonom mogu osigurati mehanizmi da se prethodne pogreške ne ponavljaju. I treće, konačno najvažnije, zadrugarstvo je na našim prostorima starije od bilo koje ideologije, od bilo kojeg režima i dio jedne zaboravljene i zapuštene tradicije, ne samo u gospodarskom smislu već i u društvenom kao poluga jačanja društva općenito. Iz primjera koji ću navesti vidljivo je da ne samo gospodarski, već i društveni život i napredak je bio utemeljen na principima zajedništva i solidarnosti, i ukoliko želimo zaustaviti procese dezintegracije društva, posebno u područjima i sredinama u kojima je zadrugarstvo temelj organizacije zajednice, zapitajmo se jesmo li ovim zakonom to prepoznali. E sad mnoge moje kolege koji su prethodno raspravljali se slažu da je ovaj zakon dobar, okej, ali to ne znači da trebamo zaboraviti što se dogodilo u zadnjih 15 godina, i za mene je stoga ova rasprava zapravo rasprava o lovištu na Pelješcu, ovo je rasprava o Posedarju, o Sukošanu, i o pljački koja se dogodila upravo zahvaljujući Zakonu iz '95. godine. I danas znam da ništa nije bilo slučajno, i ne pada mi na pamet da kažem kako je zakon iz '95. godine bio nedorečen. Itekako je imao smisla, itekako je bio dorečen, i trebao je zapravo omogućiti pretvaranje zadruga u ortakluk i trebao je omogućiti pljačku imovine do današnjih zadrugara, koje su generacijama stvarane i stjecane. Iz svih ovih godina na žalost mogli smo samo gledati kako se posebno mala mjesta u kojima su zadruge bile stupovi i života, i napretka i razvoja pljačkaju i devastiraju. Svih ovih godina mogli smo samo gledati kako propadaju i zadruge i cijelo mjesto. Za mene nema boljeg primjera od lovišta na Pelješcu. Ne zato što sam tamo rođena, i ne zato što mi je tamo djedovina, već iz jednog potpuno drugog razloga. Možete li zamisliti mjesto koje je imalo svega 200 stanovnika, a koje je imalo zadrugu i flotu brodova u toj zadruzi. Sa nekoliko ribarskih brodova, to malo lovište je bio najveći izvoznik bijele ribe u bivšoj državi, sa brodovima za prijevoz tereta duž cijele jadranske obale razvozili su šljunak i pijesak. Lovište je tada bilo najveći proizvođač rogača i smokava u bivšoj državi. U turističkoj sezoni, dnevno je znalo biti po tisuću turista, što znači pet puta više negoli je bio broj stanovnika. Zadruga je tada započela sa izgradnjom turističkog naselja famoznih Diljih dvora, o kojima ste mogli čitati. Naravno ne po dobru. Mjesto je imalo i školu, i liječnika i nije bilo čovjeka na Pelješcu koji je želio a da nije mogao raditi. Zadruga je zapošljavala preko 100 radnika, dolazili su iz Splita, s Mljeta, iz Trpnja, iz Dinja, iz cijele regije, i lovište je što je najvažnije od svega bilo mjesto sa najvećim dohotkom po glavi stanovnika u državi koja je brojala 23 milijuna stanovnika. I možda se neki sjećaju Jure Francetić, Jure Franćišković je u Slobodnoj Dalmaciji napisao članak koji je, u kojem je govorio o lovištu, a naslov tog članka je bio nejdite u Njemačku, dođite u lovište. E da, ali vidite tu priči nije kraj. Tu priči nije kraj, jer trebate vidjeti lovište danas. Trebate vidjeti što je Zakon o zadrugama iz '95. godine učinio lovištu, i kako su prošli oni koji su zadrugu stvarali, i kako su prošle obitelji koje su u zadruzi kroz nekoliko generacija ostvarili preko 100 godina ranoga staža. E to trebate vidjeti, i kako se raspala i flota i kako nema ribarstva, i nema više nikakve prerade, i kako je sve rasprodano, kako je lovište postalo raj za kriminalce, za novopečene tajkune, i za one sa lažnim diplomama koji se uvijek nekako nađu tamo gdje se može nešto ukrasti. I trebate vidjeti kako su oni koji su zadrugu stvarali i u njoj radili, upravo zahvaljujući zakonu iz '95. godine onemogućeni da dobiju status osnivača, i članova zadruge. Trebate vidjeti kako su lovištani ostali bez svih društvenih i javnih objekata u mjestu, u vlasništvu od zadruga upisivana je imovina koju su zadruge dobile na korištenje, to su bile najvrjednije zgrade u malim mjestima sa nizom društvenih sadržaja, kinosalama itd. Na kraju krajeva te zgrade je radila država i mještani dobrovoljnim radom često i obveznim, zakonom o zadrugama donesena je odredba da ova imovina, dakle govorim o zakonu iz '95. godine, da ova imovina ostaje na korištenje zadrugama do donošenja Zakona o povratu ili plaćanju naknade za takvu imovinu, a koji nikada nije donesen. Pa vas mogu pitati gospođo državna tajnice zbog čega nikad nije donesen? Tako su mnogi domovi kulture sa svim sadržajima nestali, rasprodani, i nije to samo pitanje lovišta, to je pitanje Posedarja i Sukošana i Zavojana i Đurđevca i Donjeg Andrijevaca i Šurkovaca i Petrčana i Šemovaca itd., itd., itd. Dakle zakon nije mario za javne interese, već je brinuo o interesima profita ili bolje rečeno brinuo je o interesima profitera. Pa tako imamo apsurd o kojem se nedavno i u Slobodnoj Dalmaciji pisalo, da su zadrugari Posedarja prodali imovinu TAN Commerceu za gotovinu, i za dionice, a tužbe bivših zadrugara još traže pravdu na sudu. Pa opravdano se možemo pitati pa kakva smo mi to pravna država, kako je uopće tako nešto moguće. Dakle prijedlog Zakona o zadrugama rekla bih da petrificira ovakvo stanje, a objektivno govoreći teško ga je i ispraviti. To govori kako loši zakoni mogu bespovratno upropastiti ono čega se dohvate. Stoga treba dobro promisliti može li se ono što je od ranijih zadruga ostalo spasiti od daljnjeg propadanja. Zbog svega što sam iznijela, vezano o jednom konkretnom slučaju, a rekla sam da takvih ima jako puno, moje jedino pitanje vama gospođo državna tajnice, jest i jedino moguće pitanje, a to je kada ćete donijeti zakon kojim ćete ispraviti ovu nepravdu i pljačku. Hvala.
Hvala. I završni osvrt, gospođa državna tajnica Tihana Kraljić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Predlagatelj prihvaća sve podnesene amandmane Odbora za zakonodavstvo u cijelosti, a isto tako predloženi, odnosno podneseni amandman Kluba zastupnika HDZ-a. Evo, dozvolite da na kraju rasprave ispred predlagatelja se samo kratko osvrnem na određena pitanja koja su bila postavljena za vrijeme rasprave. Evo, prije svega htjela bih se osvrnuti na pitanje, odnosno na konstataciju da Vlada Republike Hrvatske nije željela razvoj zadruga. Ja ću samo podsjetiti da Zakon o poticanju maloga gospodarstva svrstava zadruge jednakopravno sa obrtima, malim i srednjim trgovačkim društvima. Prema tome, zadruge su bile u fokusu interesa, a isto tako unutar godišnjih operativnih planova poticanja poduzetništva ne samo da mogu koristiti sredstva nego su osmišljeni zasebni programi upravo za zadruge, a unutar toga i za socijalne zadruge. Zašto je trajalo tako dugo? Evo zato što smo zakon radili na način da smo jako puno komunicirali, da smo uvažavali znači sve dionike i evo onda je vjerojatno i to razlog da danas nije bilo puno primjedbi. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo nešto kasnije. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o zadrugama, ovo je bilo drugo čitanje, P.Z. broj 634. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i Klub HDZ-a. tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastani dio zakona, sukladno članku 169. POslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o zadrugama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 105 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv, zajedno s prihvaćenim amandmanima.